Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sttrs uppmärksamhet, honom tilidelaa en Gratification af Fem Hundra Rtdr l>.'co, att utgå utaf R:g:sContoirets medel. §. 5. Angrde Gratificationer till någre bland Gern. Assist.-Con t:s Tjenstemän. Sedan det så kallade 4tde UtlåningsDepartementet uti Gen.-Assistance-Contoiret blifvit, år 1824, indraget, så hade vederbörande i nämnde Contoir, i Jutii Betänkande n, 377 månad Ar 1827, i anseende till en, serdeles under de nästförflutne sex månaderne, inträffad ovanlig tillökning i antalet af utgångne Lån, hos Hrr Fullmäktige anmält nödvändigheten af förrberörde, indragne Departements återupprättande; Och hade Hrr Fullmäktiges pluralite' väl pröfvat, det ifrågavarande UtlåningsDepartement icke vara beliöfligt, men likväl ansett frågan härom böra till Hrr Revisorerne öfverlemnas; i sammanhang hvarmed Hrr Fullmäktige tillstyrkt Hrr Revisorerne, att hos R. H. St:r anmäla de Tjenstemän vid Gem-Assist.-Contoiret, hvilka med Lånerörelsen varit sysselsatte, till erhållande af Gratificationer för deras ovanliga möda och nit. Och hafva Revisorerne, beträffande det indragna UtlåningsDepartementets återupprättande, meddelat Fullmäktige det svar, att, då Fullmäktiges pluralite' pröfvat, att detta Departement kan umbäras, och följaktligen icke är behöflig!, Hrr Revisorerne ansett sig så mycket mindre Lora tillstyrka ändring i detta af Hrr Fullmäktiges pluralite' fattade Beslut, som, genom 3:dje Punkten uti Instructionen för Revisorerne, det är dem uttryckligen förbjudet, att uti tillökning af Sysslor ingå. — Hvad åter angår frågan om Gratificationerne, så hafva Hrr Revisorerne, efter inhemtade närmare upplysningar, funnit skäligt hos R.
Och som, vid tillämpningen deraf, den honom tillagde lönersättning komme att beräknas först med J814, och han deraf skulle gå i mistning för år 1813, på den grund, att hvarje fordran hos Statsverket för ett föregående år bör innan deri 1 Juli året derpå anmälas; men åberopade Nådiga Kungörelse tillika föranleder, att det må ankomma 41a Riksens Ständers pröfning, huruvida, till godtgörande af ert sådan inom nämnde tid ej anmält fordran, särskildt anslag beviljas; så hade Herr Landshöfdingen, med full tillförsigt om ett benäget afseende hos Riksens Ständer, trodt sig nu kunna hemställa och anhålla, att en lika ersättning med den Kongl. Waju i Nåder redan täckts medgifva kunde äfven för år 1813 af Stats - Verkets medel åt honom anslås; hvarvid Herr Landshöfdingen såsom skäl åberopat, att då Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 3 December 1812 icke kommit till en allmännare kännedom, har han, i okunnighet oin detsamma allt intill närvarande år, icke ansett sig berättigad till åtnjutande af ersättning för den ra den Indelta Land$höfdinge - Lönen, samt att Landshöfdingen Focks Fuilmagtsdatum icke kun - '348 Den S Junii ian, hans, vid afskedstagandet öfver 70 au gamle, företrädare i tjensten fatt Bibehålla och således ditintills ej vetat, att han hos Stats-Verket ägde någon fordran, till hvars anmälande han också förmenar tiden först hafva vidtagit med Herr Landshöfdingen Friherre Weftersteds förflyttande, vid detta års början, på IndragnirtgsStatj äfvensom Herr Landshöfdingen vore öfvertygad, att utan denna consideration, Riksens Slängder, som sjelfve genom underdånig anhållan bexedt det Kongl. Maj:ts Nådiga* förordnande, att Lönerne vid hvarje tjenst alltid borde qvarblifva, med deras derigenom yttrade afsigt, att någon.
Men jag föreställer mig, alt conseqvensen fordrar af dera, hvilka yrkat nedsättning af spanmålspriset vid beräkningen af Statens inkomster, att äfven bifalla hvad detta förslag innehåller. Frih. Nauckhoff: Äfven jag är af den tanken, alt det icke går an, att på detta sätt förrycka meningen med fullmakterna. Jag skulle tro att grunden för den helgd de böra åtnjuta, bestämmes af det förhållande, som ägde rum då tjensterna erhöllos och fullmakterna utgåfvos. Den fullmakt, sorn erhålles då en tjenst emottages, är en espece af contract, och jag tror ett sådant contract bör hållas i belgd, afven om förhållandet i afseende på förmågan att göra detsamma gällande är skäligen olika hos begge contrahenterna. Det är icke sådana förhållanden, utan principen, som man bör afse, och den bör ej kränkas. Jag tror således, alt det förhållande, sorn ägde rum vid fullmakternas lifgifvande, bör oförändradt bibehållas; och jag tror på denna grund, att projecter af denna art ej äro antagliga, med mindre fullmakts-innehafvarne sättas i tillfälle att dem antaga eller förkasta. Jag skulle således tro, att om man ej vill utöfva ett maktspråk vid bestämmandet af en förändrad grund för lösningen af spanmålen, det bör blifva hvar och en öppet att få förslaget på sig lillämpadt eller icke. Jag liar ifrågasatt en förökning af 2 sk. 2 r:st. utöfver den summa StatsUtsk. beräknat såsom medium af sista 5 årens markegångspris, emedan jag anser skilnaden så lumpen, att den ej bör ingå i calculen, utan att man borde antaga en jemn summa, äfvensom det skett med förutsättande af hvad jag nyss nämnde om villkoren, för att göra saken antaglig af dem, på hvilka det ovillkorligen bör få bero att densamma antaga eller förkasta. Hvad jag föreslagit har således skett för att befordra saken, i den det äfven jag finner densamma fördclak tig, och jag anhåller att Hr Landtm, täcktes dela denna fråga så alt icke någons tanke blir förqväfd genom en summarisk proposition. Hr von Troil:
Detta Rikets Ständers beslut, hvartill Kongl. Majit funnit godt lemna nådigt bifall, har till behörig efterrättelse blifvit vederbörande embetsmyndigheter meddeladt. Efter det sedermera Presidenten af Billbergh den 9 sistlidne April genom döden afgått, hafva hans enka, Elisa Catharina af Gillner, tillika med mannens af föregående gifte efterlemnade åtta barn och i sednare giftet egande tre barn, jemte deras förmyndare, uti en till Kongl. Majit inlemnad skrift, underdånigst anhållit att, då slutlig utredning af Kontrollören Middendorffs och Kammarrättsrådet Winroths sterbhus nu mera blifvit verkställd, hvadan af Rikets Ständers ofvan omförmäldte beslut hinder icke vidare skulle möta för verkställighet af förstnämnde utslag, i hvad det rörer den Presidenten af Billbergh ålagda ersättningsskyldighet; men utkräfvandet af denna ersättningsskyldighet skulle, utan att bereda Staten någon väsendtlig godtgörelse för dess genom Tullförvaltaren Finérs balans uppkomna förlust, hårdt drabba af Billberghs efterlefvande familj och syn - Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, 24. 7 nerligast beröfva de omyndiga barnen allt hvad hufvudsakligen kunde vara att för deras uppfostran och framtida bergning påräkna, Kongl. Majit alltså måtte till Rikets Ständer hemställa, att den af Kongl.
Jag afstyrker, att det får på ett sådant sätt användas, och tillstyrker creditivet endast derföre, att hvar och en må se, att Fullmägtige äro i fullt tillfälle att inlösa sedlarna; och jag tror af samma skäl, att det bör bestämmas till i millioner r:dr Hamb. b:co. Hr Hegardt: Frih. Ehrenborgh har trott, att till erhållande af ett creditiv det vore nödvändigt att lemna säkerhetshandlingar. Min öfvertygelse är, att Svenska Banken äger den credit, att den, utan hypotheker, emot billiga vilkor kan negociera sig ett creditiv. Jag styrkes häruti af den erfarenhet, jag har såsom ledamot af ett annat verk, nemi. Convojcommissariatet. Detta verk behöfde för 6 år sedan anlita utrikes credit. Det frågades, på hvad vilkor lån kunde erhållas; behofvet var nära 200,000 mark Hamb. b:co. Man fick till svar, att det kunde erhållas på det sätt, att en femtedel afbetalades hvarje är och mot omkring 4 proc. i ränta och provision. Säkerheten bestod deruti, att ledamöterna i verkets namn utfärdade en förbindelse. Jag tror, att Fullmägtiges underskrifter skola för ifrågavar. ändamål vara tillräckliga, helst då kändt och styrkt är, att de till ett sådant credilivs begagnande äro auetoriserade. Gr. Spens, Carl Gust.: I afseende på det creditiv, som är i fråga, delar jag de Herrars tanke, som i detta ämne talat, att det är det vigtigaste medlet att försäkra realisationen. Då jag både sjelf gillat denna mening och ej hört någon annan yttras under en något lång debatt, tyckes det Vara besynnerligt, att jag ifrågasätter möjligheten, att motsatsen kunde blifva resultatet af R. St:s beslut; men vigten af saken gör, att äfven omöjligheter ej böra förbises, då man mäste taga i beräkning, att Utsk:s plan kunde sönderrifvas genom våra former.
Att fritt och obegränsadt drifva köpenskap med penningen, såsom med en annan handelsvara, har nu blifvit legaliseradt i hvad denna handel rörer s. k. »korta papper;» och tyvörr! är denna rörelse redan uti fullt flor och anseende, dragande med sig, hvad värre ar, äfven de fasta papperen, eller inteckningar. Någon förändring härutinnan torde för närvarande vara lika omöjlig att vinna, som det är för den febersjuke att upphöra med sina feberfantasier; spekulations-raseriel är, såsom all febers begynnelse, för närvarande så uppdrifvet, att detsamma icke kan hejdas annat än af sig sjelf och sedan otaliga offer fallit för detsamma, hvdket ock bäst förspörjes utaf myckenheten af lagsökningar samt mängden af konkurser, och dessa till oerhörda belopp emot tillförene (den Holmska i främsta rummet på omkring 17,000,000 R:dr uti ett såsom fattigt städse åberopadt land); icke att förgäta den ohejdade njutninglystnadens många offer: oftast en följd af, eller eli ondt, som åtminstone plägar åtfölja spekulations-raseriet. Men då nu de, som magten ega: Representationen och Regeringen, i afseende å denna lagstiftning gifvit vika för tidsandans s. k. kraf, då deras, som utgöra samhällets flertal, de så kallade »stilla i landena,» — tankar angående denna magtpåliggande fråga icke gifvit sig tillkänna och således ej eller kunnat följas (i fall detta flertalets åsigter skulle hafva härutinnan, såsom ock uti mången annan vitalfråga, varit med skränets olika) — torde dock, hvad på representationen beror, någon motvigt böra söka åstadkommas, för att icke de, hvilka ej ega penningar, eller också icke älska denna nya penningehandel, skola alltför mycket drabbas utaf den motsatta sidans spekulationsanda; Och uti detta afseende tror jag ett af de möjliga botemedlen, kanske väl homöopatiskt, finnes uti Bevillnings-förordningens betydliga förändrande.
Eli annan orsak är det hos allmogen foga utbildade begreppet om skillnaden i besittningsrätten af kronojord och skalleegendoin, tili en början sannolikt grundad ej mindre på den frikostighet, hvarmed rättigheten till kronoskogars begagnande inom denna ort tillförene blifvit af högre och lägre auctorileler medgifven och hvarpå såsom exempel må anföras flere på 1760-talet åt sågverksegare gilda privilegier, alt hvar för sig årligen afverka l,000:detals sågtimmer å kronoskogarne, på det alt, såsom del helle, något gagn al desamma måtte hämtas, än deruppå all rågångarno 'omkring dessa kronolägenheter först i sednare lider blifvit uppgångne, hvarigenom ovisshet uppstått om rälta gränsen för den enskildes verksamhet. Af det således icke klart utredda begreppet om det lagstridiga och moraliskt orätta att olofligen tillgodogöra Kronans egendom, dertill ej sällan uppmuntran gifves af personer ibland produklornes afnämare, fastän desse icke hafva att förebära okunnighet om Lagens bud, uppstår såsom naturlig följd, alt åverkan å kronoskogen hänföres lill sådana företag, hvarmed egenieligen icke någon nesa är förenad och till hvilkas upptäckande och Jagliga bevisande en i andra stycken rättänkande granne icke gerna elier ulan nödtvång vill låna åklagaremaktens organer sill biträde. Ännu en och måhända hufv udsakligasle orsaken anser jag vara kronomarkernes upplåtande åt nybyggare. Den landsfaderliga afsigten med dessa åtgärder, som i nu gällande Afvitlrings-Sladga af vien 10 Februari 1824 angifves vara, att, jemte ernående af Landets uppodling, åt idoge arbetare bereda tillfälle till kosa Ilning, hade endast kunnat vinnas, derest, jemte iakttagande af en noggrann och på ändamålets vinnande beräknad urskiljning vid valet af dem, ål hvilka nybyggen upplåtas, en allvarlig kontroll utöfvals öfver sättet huruledes de med frikostig hand utdelade nybyggesrälligheterne begagnades.
Men han döljer ej heller medaljens frånsida, då han varnande utropar: » Det gifves ingen större plåga eller kors på jorden än en elak, oberäknelig, grälsjuk och okysk hustru! » — Huru högt den store reformatorn i allmänhet håller äktenskapet visar åter följande yttrande af honom: » Det finnes ej någon älskligare, vänligare, lyckligare frändskap, gemenskap och förening än ett godt äktenskap, der de äkta makarne lefva i frid och endrägt med hvar andra. » — På detta kärnfulla sätt har Luther uttalat sig om värdet af ett sant qvinnohjerta och ett verkligt äktenskap, sådant det borde vara i motsats till de lösa seder och den demoralisation, som mot slutet af medeltiden rådde inom äktenskapet och mycket ofta äfven bland qvinnorna. Och det var ej minst känslan för denna demoralisation inom familjen och samhället, som bidrog att föra så många — framför allt qvinnor — i armarne på den nya läran, i hvilken de tydligen spårade en frisk och rensande luftström. gas m e d tacksamhet. ginal t o r d e lemnas. I dag hade vi åter träffats. Samtalet hade under en stund förts om hvarjehanda bagateller, tills ändtligen det mest affruar, som må hända aldrig känt lyckan handlade, men också det för oss båda mest att få smeka ett älskadt barn, eller som kära ämnet, barnen, åter blef föremål för vårt redan i deras lifs första dagar beröfvats räsonnemang. » Jag är öfvertygad, » sade fru Caroline, » att edra barn, I förekommen eder nog mången gång med eder myckna lediga tid öfverflödiga mina barn alltid skola hålla mig räkning för här i verlden. Om ock många sorger varda alla mina uppoffringar, all min kärlek; ty jag eder besparade, så går ock en qvinnas högsta eger hela deras förtroende och är för dem som glädje förlorad för eder, den glädje nämligen, en kär syster, en väninna i detta ords bästa Och bli de en gång gifta, skall som består i att med uppmärksamhet följa bemärkelse. de små älsklingarnes tillväxt och förkofran jag dock alltid qvarstå som deras första kärsamt i medvetandet att för dem vara oersättlig. lek.
Att en revolution i lagstiftningen rörande spanmålstullen der skulle komma att genomlöras, var naturligt. Innan den under Sir Robert Peels ministér bragtes till stånd, var denna lagstiftning sådan, att tullsatserne rättade sig efter det inom landet gängse priset å säd, och för att gifva ett begrepp om de belopp, hvartill desamma understundom uppgingo, beder jag att exempelvis få nämna, att om denna lagstiftning ännu gällt, skulle för en tunna hvete, som i början af denna månad till England infördes, i införseltull betalts öfver 10 rdr rint. Tulltaxan innehöll nemi., att då priset å hvete nedgick till 51 sh. st. pr qvarter, eller derunder, skulle vid införsel deraf betalas i tull 1 pund st. pr qvarter; och då medelpriset under sistförflutna 3:ne veckor endast noterats till 46 sh., kan enhvar räkna ut att tilllörseltullen pr Svensk tunna skulle blifva den jag nyss nämnde. Men oaktadt den starka agitation, som egde rum innan förändringen genomfördes, gick man dock icke så raskt till väga som hos oss, utan fastställde en ständig tullsats pr qvarter af 1 sh. för ali slags spannmål, och denna tull har alltsedan och ända till denna dag blifvit beståndande. En hvar känner dock Englands årliga behof af en högst betydlig spannmåls-import; och de der förda räkenskaper upplysa, att näst lidet år importtullen förspannemål öfverstigit 800,000 pund st., alltså mera än hela vår tull - 502 Den 27 Maj f. m. intrad. Men hvilka rika utvägar liar icke England att liqvidera de varor, det nödgas importera! Ehuru qvantiteten af dess export af bomullsvaror år 1862 endast utgjorde § af hvad som utfördes föregående året, öfversteg likväl värdet 28 och en half million pund st. Exportvärdet af jernoch jernmanufaktur öfversteg 11 millioner lisp., och af artikeln stenkol allena utfördes för nära 4 pund st.
' Utsedde att grt~mlii~ 1892 3rs riikeiiskupeï för de t i d e r Fruclrjk; l' Rremer-Förl1i111dets vhrd och inseeiide sthmcle fonder, l ' A vi efter verkstullcl granskning, deröfver i~fgifva följande beriittelse: Behblliiing ~ZLII IS91 .. ' kr. 46,274: r i Inbetdiiing af onhudeii 7,895: 4 O G&amp;fvor: af Fru Limnell . 10,000 r&gt; Frkn Bergiaitn ... l00 011am~1 U ~ L L I &lt Z 5,000 o 16,100: - Rii.ntor . » 2,247: 8 a Andel i förvczltilingskostiiad fr. Donntions-Fonden - » - 50: - Siimim kronor 7 l,567+ 7 O: j!, -. Debet. Afbetdiiing å foi.lagslAn . kr. Utgifter för insamlingen (stipeiidiekon~ith ... u 850: x D organisation af loknlkomitén i Norrlmd D 400: - En ii tbetsld lifräuta . » 100: - Hyra för skåp i Stockh: ~ E: a bsnlr B 20: - Rehi,llning till 1893 .. D 69,697: - O 7 Summa kronor 71,567: 7 o Ofvnnniimnda behkllning ar pla&amp;rad uti F d u Riittvik Mora Jemviigs-Aktie-R: s 0bl: r 4 % 14,000: .- Aktie-bolaget Bergmm Humniel '!
Det säges att lärdomen icke passar för societets-lifvet, för stats-saker och affärer, eller för det praktiska lifvet; lärdomen är alldeles olämplig för kyrkan och duger icke att sköta rent kyrkliga omsorger, som inom församlingarne förekomma, och i detta hänseende kan jag säga, att det finnes flere församlingar, hvilkas herdar skulle varit utmärkte vetenskapsmän, derest de ej nödgats söka sin utkomst inom ett dem främmande område. Men, ehuru det är naturligt, att det egentliga vetenskapsidkandet måste uphöra i och med detsamma som de lärde tillträda pastoralvården inom en församling, komma dock deras föregående sträfvanden och de skatter, som de samlat församlingarne till godo, så vida deras innehafvare icke äro så att säga bokmalar och alldeles opraktiska. Allmänheten har också en instinkt om hvad deras själs-egenskaper i detta fall duga till, och ehuru hon icke har det minsta begrepp om deras insigter, förstår hon dock mycket väl att bedöma deras lämplighet i denna väg, förutsatt nemligen att de eljest bemöta henne med välvilja, humanitet och upföra sig i sitt kall så som det höfves en Prest. 70 Den 4 Mars e. m. Man har framkastat en sats, som måhända är djerf, nemi. att antingen skall Presterskapet styra kyrkan, eller också icke existera. Jag tror, att Presterskapet bör styra kyrkan, ehuru jag dermed icke vill säga att någon hierarki i medeltidens mening bör finnas; men det bör styra henne med de djupa rötterna af en öfverlägsen moralitet, en öfverlägsen religiositet och en öfverlägsen bildning. Hvad det sista beträffar, så var en sådan fordran ganska lätt att upfylla under medeltiden; men tiden går framåt, och Presterskapet, som skall imponera på folket måste följa med sin tid. I och med detsamma det förlorar stråten i denna konkurrens, är det icke mäktigt att följa med de rörelser, som föregå inom kyrkan; det förlorar då sin existens och ramlar icke som politiskt, men som andligt stånd. Det är med dessa ord, som jag velat visa, att bildning vare sig den religiösa eller den profana måste inom Presterskapet upmuntras, så vida man ej vill förbise dess vigtigaste mål. Hr Printzensköld:
Hägg upprättade och liandlingarne bilagde charta utmärkt med Litt. E., må, vid utgången af det angående Elfkarleby Kungsladugård nu gällande arrende-contract, åt egaren af Elfkarleby gästgifveri - Ståts-Utskottets Utlåtande, N.o Sy. 5 hemman upplåtas, såsom vederlag för den genom oftanämnde väganläggning hemmanet tillskyndade jordförlust. Ank. till Etp.-Ulsk. d. 9 Nov. kl. 11 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upplåtande till Solna församling af en Carlbergs Kungsgård tillhörande jordrjmd. (I. A.) Med anledning af Solna församlings, utaf Guvernörs-Embetet och Canzleren för Krigs-Academien samt Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollcgium förordade underdåniga ansökning, har Kongl. Maj:t, uti en till Rikets Ständer den 2 sistlidne Augusti aflåten och från samtlige Riks-Stånden till Slals-Utskottet remitterad Nådig Proposition (N:o 20 uti ira Sami. ira Afdelningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll) föreslagit, att utaf den Carlbergs Kungsgård af ålder tillhöriga och Krigs-Academien till begagnande anslagne utmark, hvilken, enligt en af Landtmätaren Ramsten upprättad och den underdåniga ansökningen vidfogad charta, vore belägen emellan Kyrkoherdeoch Comminister-boställenas ägor samt Stockholms Stads nya Kyrkogård, måtte till
Böcker, som idkare af handel eller rörelse, enligt föregående art. 8 och 9, är vorden ålagd att föra, vare en ledamot af handelsdomstolen, eller borgmästaren i staden, eller borgmästarens biträde, pligtig att kostnadsfritt och i vanlig förm foliera, parafera och visera, och skola sådana böcker af den, handel eller rörelse idkar, minst tio år bevaras. Kongl. Maj:ts Nåd. Ordentligt förde böcker öfver handel och rörelse må i affärstvister emellan deni, som handel eller rörelse idka, kunna såsom bevisningsmedel af domare tillåtas. 13. Har idkare af handel eller rörelse, vid förandet af de böcker, dem han är pligtig att hålla, icke iakttagit de föreskrifter, som ofvan stadgade äro, må de ej > kunnä såsom bevis för honom inför rätta företes eller antagas; galle dock, utan hinder härutaf, hvad i lilie boken om konkurs (des fallissements et banqueroutes) varder bestämdt. 14. Endast i tvister om arf, boskillnad och delning af bolags-tillhörigheter må domare kunna förordna att böcker och balance-extrakter skola till domstolen öfverlemnas, för att genomses. 15. Likaså ege domare, jemväl då sådant icke af någondera parten äskas, att kunna förordna böckernas företeende inför domstolen, för att från dem utdraga hvad den omtvistade frågan angår. 16. Nu befinna sig böcker, hvilkas företeende erbjudes, äskas eller förordnas, på ort, som ligger aflägse ifrån det ställe, der domstol, hos hvilken målet är anhängiggjordt, häfver sitt säte; aflåte då domstolen skrifvelse tili handelsrätten i den ort, hvarest böckerne äro befintlige, eller uppdrage åt fredsdomaren i samma ort, att låta böckerna förete och utur dem taga till protokoll hvad målet angå och upplysa kan, samt derefter det häröfver förda protokollet insända. 17. Nu vägrar part, åt hvars böcker motparten vill gifva vitsord, att dem förete, stånde då domaren fritt att för fyllnad i bevisningen denne sednare edgång tillåta. 48 Kongl. Maj.is Nåd. Skrifvelse. FJERDE BOKEN.
Då det torde finnas mindre lämpligt att balansera en RiksgäldsContoirets fordran hos sig sjelf; då vid de anslag eller anordningar Rikets Stander vid denna Riksdag beviljat eller gjort, icke någon skillnad blifvit fästad emellan de begge afdelningarne af RiksgäldsVerket, för hvilka sedan 1823 särskildt bokslut blifvit földt; så tillstyrker jag att RiksgäldsContoirets vid 1828 års. slut balaneerade fordran på ett ställe oclt, skuld på, ett annat, för egna insättningar, i 3-procent-fånet R.-dr 1,646,000 må med upplupen ränta af skrifvas, 3:o Då f. d. Skånska HingstpremieCassans i Mariaeberg Kronan tillhörige egendom intecknade fordran af i4,ooo R;dr blifvit utan ersättning från Statsverket till RiksgäldsContoiret allemnad; Beta nkanden. N:o 378. 355 då Räntas betalande för denna skuld från Statsverket till RiksgäldsContoiret tyckes vara en öfverflödig virement emellan 2:ne Statens Cassör: så föreslår jag: JJalt med i83o års början nämnde fordringspost må afskrifvas. I afseende på nsta punkten, så får Utskottet upplysa, att R. H. St:r redan bifallit Statsoch BancoUtskottens gemensamt afgifne Betänkande JY.-o 20. (4:de Sami. 3:dje Afdeln.) deri tillslyrkes , att uti RiksgäldsContoirets Räkenskaper för nasti, år 1829 måtte afskrifvas värdet af Kopparn uti SkiljemyntsPoletlerne, upptaget ibland Tillgångarne med R:dr 27,745: 36. 6 Banco; hvadan, i detta ämne, från R. II. St:rs sida, någon ytterligare åtgärd icke kan äga rum. Beträffande 2:dra punkten, så, enär de vid sistl.