Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tåg medgifver att ett sådant undantag icke är af någon vigt. och jag anser bättre att det icke funnits, ty jag vet icke hvarföre dessa varor, om de äro säkert uplagda, icke skola få belånas, då priserna på dem äro stahla. Vill man likväl hafva bort detta undantag, kan det ske utan återremiss. Punkten 7 medgifver Fullmäktige rätt att i och för utlåningens besörjande förstärkas med personer, kända för redbarhet och kunskap oin ortens rörelse och affärsförhållande. Afsigten med detta stadgande är att i möjligaste måtto försätta Direktionen i tillfälle att bedöma erbjudna säkerheter och behofvet af lån. Punkten 8 berättigar Fullmäktige att anvisa erforderliga arf voden, och Utsk. har i punkten jemväl antydt, att bestyret med Statslånets förvaltning bör updragas åt deputerade i orterna. Utsk. ansåg att detaljerna icke kunde bestridas endast af tolf Fullmäktige i Banken. Punkten 9 bestämmer tiden inom hvilken de från Statslåne fonden utlemnade medlen skola åter dragas ur den allmänna rörelsen. Af flere talare har blifvit yrkadt dels bifall till Hr Mannerskantz reservation, dels någon utvidgning deraf i fråga om Regeringens rättighet att deltaga i förvaltningen af Statslånet. Om jag hörde rätt framställde Frih. Cederström ett förslag, hvarom jag likväl icke kan yttra mig, emedan jag icke hörde det. Då lånet beviljades beslöto R. St:r att detsamma skulle ställas till Full - Den 30 Januari. 101 mäktiges disposition, och på grund af detta beslut lärer man icke kunna komma längre. Hr Mannerskantz^ förslag är af mveken vigt, ty det måste vara för Regeringen maktpåliggande att känna livad som åtgöres för naringarnes underhjelpande i alla delar af landet, och derföre synes det mig äfven nödigt, att Regeringen har ett ombud, som jemte Fullmäktige bestrida förvaltningen, hvilket öfvertygar allmänheten, att dessa lån icke godtyckligt utlemnas, hvarföre jag, jemte begäran om bifall till Utsida förslag, anhåller, att R. o. Ad. ville bifalla det af Hr Mannerskantz föreslagna tillägg.
Utskottet, som fullkomligt delar motionärens åsigt om olämpligheten af ifrågavarande stadgande samt af det företedda intyget funnit skäl antaga, att den Staten i följd deraf tillfallande inkomst icke kan vara af någon betydenhet, anser de af motionären anförda skäl tillräckligt tala för bifall till deri gjorda framställningen och hemställer alltså, att Kongl. Maj:ts domar, desertionsdomar, konfirmationer på förlikning och resolutioner må, när de upptaga endast ett ark, utan afseende å värdet af hvad som omtvistas, beläggas med stämpelpapper af 13 R:dr. och att förevarande stadgande måtte erhålla den lydelse, bifogade förslag utvisar. § 6. Beträffande stämpeln å bouppteckningar, hvilken vid sistlidna riksdag, med afskaffande af den då gällande progressiva skalan, bestämdes till en ’/4 procent af behållningen, har Herr Fåhraeus, uti ofta åberopade motion, yrkat, att bouppteckningar, då boets behållning öfverstege 100,000 R:dr, måtte förses med stämpel till '/2 proceut af behållningen samt, då den öfverstege 200,000 R:dr, till 1 procent deraf. Vid denna frågas behandling sistförflutna riksdag höjdes visserligen flera röster mot antagande af nu gällande procentberäkning, såsom varande för låg; men då 8 Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4. emellertid Rikets Ständer, just för att borttaga den ojemnhet, hvarmed den förutvarande stigande skalan å bouppteckningar, i mån af förmögenhetens storlek, drabbade sterbhusdelegare, antagit en lika procentberäkning, synes skäl ej vara förhanden att redan frånträda denna princip, helst stämpelafgiften för en bouppteckning, hvari behållningen öfverstigor 100,000 R:dr, i allt fall är ganska betydlig; hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande yrkande må lemnäs utan afseende.
På dessa skäl får Utskottet, som, i följd af sitt förslag om endast en del utaf afgiftens erläggande förskottsvis, vidtagit smärre förändringar i redaktionen af denna §, hemställa, Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Eicon-Ctsk. Betänkande N:o 1. 19 att de vid ifrågavarande § gjorda yrkanden icke må af Rikets Ständer bifallas. § 24 (21). Under förutsättning af bifall till sitt härofvau under § 20 omförmälda yrkande, att hela tillverkningsafgiften skulle erläggas en månad efter tillverkningens afslutande samt det tillverkade bränvinet intilldess qvarligga till Kronans säkerhet för afgiftens utbekommande, liar Svante Bergström från Östergötlands län för denna § föreslagit följande förändrade lydelse: ”Har tillverkare icke inom föreskrifven tid erlagt bestämd afgift, varde det under allmänt förvar upplagda bränvinet, genom kronobetjeningens föranstaltande, å öppen auktion för Kronans räkning afyttradt och afgiften jemte kostnaderne dermed betäckta.” Då Utskottet härofvau föreslagit halfva afgiftens erläggande förskottsvis samt dessutom några detaljbestämmelser i den af motionären föreslagna syftning icke synas erforderliga, hemställer Utskottet, att berörda yrkande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 25 (22). För denna §:s första punkt har inom Bonde-Ståndet föreslagits följande lydelse, nemligen: af Anders Allgust Andersson från Östergötlands län: ”Varder tillverkare genom vådeld eller annan olyckshändelse urståndsatt att anmäld bränvinstillverkning utöfva eiler fortsätta, eger han tillgodonjuta afkortning eller återbäring af så stor del utaf den erlagda afgiften, som motsvarar hvad af den anmälda tillverkningen icke blifvit under terminen afverkadt;” samt af Svante Bergström från samma län: ”Varder bränneri genom vådeld eller annan olyckshändelse förstördt, må nedsättning i bränningstiden under en månad ega rum”.
Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. CARL JOHAN. 22 KonglMaj.-ts Nådiga Skrif v, N;0 80, N:o 80. I Afskrift meddelad Exp.-Utsk. den a3 Sept. 1829. KONGL. MAJ\TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående vilkoren för Salpeter-gärdens upphörande; Gifven, Stockholms Slott den 11 September i82g. Sedan Kongl. Majit, vid början af innevarande Riksdag, på sätt Dess Nådiga Proposition till Rikets Ständer afd. 29 October sistlidet år innehåller, jemte meddelande af så väl Comiterades för Salpeter-ärendena underdåniga Berättelse, angående Salpeter-handteringens tillstånd i Riket, som ock de af Kongl. Majit, i anledning deraf, redan vidtagna åtgärder, gjort framställning, dels om nödvändigheten af anslag till förekommande af vidare nedsättning i Salpeter-fonden, deruti årlig brist uppstått, i följd af de flera vid sista Riksdag, rörande den samma vidtagne åtgärder, dels ock om ett förändradt sätt för Salpeter-gärdens uppbärande; så hafva Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse af den 3o sisllidne Julii, tillkännagifvit, det de, vid ämnets öfvervägande, funnit lämpligast, att nämnde gärd må upphöra, hvartill Rikets Ständer anhållit om Kongl. Majlis Nådiga bifall, i händelse Kongl. Maj.ts Nådiga. Skri/v, N:o So. a3 hvaraf serskildt anslag skulle af Rikets Ständer till Salpeter-näringens bestånd och bedrifvande, äfvensom till uppköp af Salpeter, anvisas.
De klagade öfver huru lång tiden var, huru sysslolösheten för dem var odräglig, och medgåfvo — åtminstone yttrades det af några — att de hellre skulle emottaga -Ardel af hvad deras underhåll vid Ulriksdal kostade, om de hade frihet att välja sina bostäder i sina hemorter, hos anhöriga eller andra bekanta, som ville emottaga dem. Man känner hvad inflytande sysslolöshet i allmänhet har på menniskosinnet. Vid Ulriksdal lemnäs invaliderna intet tillfälle lill någon sysselsättning. På landet deremot kunde de i privat mans hus alltid sysselsätta sig med något, hvarigenom de gjorde nytta; åtminstone kunde de, när värdsfolket är borta, efterse barnen. Sådant är ofta ålderstigne personers göromål, och de göra det ej ogerna, emedan, såsom man vet, ålderdom och barndom äro 2tne ytterligheter, som gerna trifvas tillsammans. Man har anmärkt, att invalider af den värfvade armeen afvänjt sig från alla husliga förhållanden. Detta må vara, men de hafva väl ändå icke så alldeles utrotat den i menskliga sinnelaget nedlagda sympati för naturliga förhållanden. Man säger, att de skulle vara föga medgörliga att hysa. Det kan hända, ty man finnér ofta, att menniskorna på ålderdomen blifva mindre medgörlige, och att de, i samma mån de blifva svagare, äro mindre tålige; men då skulle de åtminstone icke vara farliga, och jag tror verkligen, att med de små inkomster, som man vet att t. ex. en bonde har pä landet, han skulle vara ganska angelägen att göra den till viljes, för hvars underhåll han kunde påräkna icke mindre än 171^ r:dr b:co årligen. Detta är en ganska betydlig summa för en hemmansägare och uppgår till hvad ofta betalas som arrende för ett helt eller halft hemman. Jag tror således, att både de, som skulle få hos sig emottaga invaliderna, dervid sågo sin fördel, och äfven invaliderne sjelfve skulle vara mycket mera belåtne med att i contant få den summa, Staten kan och bör bestå dem.
Gassa erhålla ett tillfälligt lån emot hypolliek af actieeller lottbrefvet. J allmänhet är att önska, det ingen annan gör sig till delegare uti ifrågavarande Banker, än den, som kan undvara det insatta capitalet. i5 §■ Häruti bör, på sätt Herr Grefve Frölich uti dess reservation föreslagit, jemväl intagas, att Revisorer skola utses lill förrättande af den granskning, som bör föregå nästa ordinarie Bolagsstämma. iy I likhet med hvad Herr Grefve Frölich i dess reservation föreslagit, anser jag, att ett tillägg till denna §. kan och bör ske, som gör hela 4 Gap. öfverflödigt, och torde detta tillägg kunna erhålla följande lydelse: ”Ställe sig ock Directionen och Bolaget till noggrann efterrättelse allt hvad denna Lag föreskrifver och hvad Kongl. Maj:t i öfverensstämmelse dermed kan finna nödigt att, vid privilegiets utfärdande, förordna, vid äfventyr, att eljest hafva Bankprivilegiet förverkat.” 18 §• Under förutsättning, att Lagstiftningen i förevarande fall hufvudsakligast bör afse allmänhetens säkerhet emot förluster genom enskilde Bik, till R. St. Fröt, i834 och t83S. 6 Sami. i A/d. Häjtet 3*. 5 34 Hor till Bancooch Lag-TJtskottens Utlåtande N.-o 4- Låneoch Sedelbankers operationer, för hvilket ändamål det ock varit angeläget att stadga ett visst minimibelopp, samt att utvidgningen af en Banks rörelse bör blifva en otvungen följd af sådana omständigheter, som sjelfmant framkalla densamma, anser jag den åt Konungen i denna §. öfverlemnade pröfningsrätt vara öfverflödig. Mellanmeningen från ordet pro/var till och med ordet belopp bör således, efter min åsigt, utgå. 24 §• 1 mom. bör, efter min åsigt, erhålla följande tillägg: ”Och vare den lottegare, som sålunda måst godtgöra Bankens skuld, berättigad, att, på grund af det inlöste utslaget, hålla sig till den eller de bland öfriga lotlegarne, han för godt finnér, för återbekommande af den utbetalda summan, med afdrag likväl af hans andel i den gemensamma skulden.
Summa B:co R:dr 23,200. hvaremot beräkning af spanmål under lönerna, äfvensom rätt till ljuspenningar skulle försvinna; äfvensom i öfrigt stadgas borde, alt Revisions-Sekrelerare icke skulle få, jemte detta embete, innehafva annan allmän tjenstebefattning. Då för dessa nio embelsmän för närvarande äro i Stat uppförde 17,320. så skulle, i händelse denna hemställan bifalles, ansla'get å Stat till ofvannämnde embetsmän ökas med 3,680. hvaremot anslaget till skrifmaterialier och expenser komme alt minskas med Ijuspenningarne till desse embetsmän, 360 R:dr Banko, så att den verkligen tillökade statsutgiften blefve 3,320 R:dr. Della förslag, hvilket af Stats-Rådets öfriga Ledamöter biträddes, täcktes Kongl. Maj:t i Nåder gilla. Sio. llof-Rutterne: att, sedan Kongl. Maj:t i dess vid början af sistförflutne Riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, icke allenast för Hof-Rätternas ledamöter, utan ock för der anställde tjenstemän och betjente äskat lönetillökning, men Rikets Ständer, uti Skrifvelse den 17 Juli 1831, med beviljande af sådan tillökning för ledamölerne, af an - Kongl. Maj.ts Ndd.
Hvad betyder min lycka eller mitt lif på det stora h e l a? Det får i själfva verket först då någon betydelse, när jag i det stora helas tjänst ställer d e krafter och säregna anlag, hvarmed naturen utrustat mig. Se n u icke så förebrående på mig, lilla tant, jag vet, hvad ni vill säga! Det är ju bra otacksamt af m i g, eller hur, att öfverge min kära tant Klara, s o m för m y c k e t A f allt att d ö m a är h o n — bör h o n vara — en usel person. Tänk er n u själf såsom aktris! I blotta ordet ligger j u redan i de flestas ö r o n en föraktlig klang. Det finns ingen nedrighet så usel, som man icke kan tillvita en aktris, vore h o n aldrig så hederlig. Och o m ni verkligen kan öfverlefva en debutants alla svårigheter, lyckas strida er i g e n o m alla usla intriger, smälta alla oförskämdheter, öf vervinna er afsky för osympatiska medspelare, kufva hvarje skymt af er m e d f ö d d a blygsamhet, sätta er öfver alla oundvikliga obe0 ^ 1899. begära våra profver. Sidentygs-Export. Déjeuners, Diners &amp; Soupers å prix fixe och å la carte. TaffelmtLsik.j (S. T. A. 67194) å t efterlefvande! Allmänna Hufvudkontor: Strömsborg, Stockholm. B a y o u d, f. d. 10-årig innehafvarinna af HOtel Continental i Stockholm. S T - D U K A R Fabrik. d T i l s o n s B D fiickorvilja l hvarje välförsedd bokhandel på JCars Sökerbergs hafva förlag. Lämpligt tillfälle för Hrr Källarmästare! A D Ö f v^JJO. En bok för unga flickor af H. S LYNGE. Bemynd. offers, af ELISABETH KUYLENSTIERNA. Säljes till fabrikens priskurant med 1 « 3 p r o c. r a b a t t.
Så snart den andel af Bankens rånte-vinst, som Riksgålds-Contoiret bår undfå, blifvit till beloppet utrond,. skall detta belopp, tillika med förenämnde 150,000 R:dr, från Banken anordnas och på Riksgälds-Contoirets särskilde räkning i Vexel-Banken insättas samt Attesten häröfver tili Riksgålds-Contoiret aflemna®-. 3 ^ Öfver anslagen, den härmed i samband stående upplåning samt inflytande StatsUtskottets Betänkanden. 69 Rånte och Capital afbetalningar på Lånbiträdena, foras särskilda Räkenskaper; äfvensom ofver alltsammans uti RiksgåldsContoirets Boksluts-Contoir författas och afslutas för hvarje år en särskild Hufvudbok. Alla uppå 3 proCents Lånet inflytande medel insättas på en särskild Räkning i Vexel-Banken; Obligationer få icke utgifvas utan på Banco-Attester, äfvensom all inlösen af Obligationer verkstålles genom Assignationer på denna samma räkning. Och skola Fullmågtige ega, att, i afseende på öfriga omständigheter, hvilka angå redovisningssättet, nödige reglementariska föreskrifter till efterrättelse meddela. 4 $• Som de för året anslagne Summor hvarken fa eller kunna komma i fråga, att på en och samma tid utgå; samt det i flera hänseende skulle vara olämpligt, att till upplåning särskildt kungöra hvarje Summa, som, i afräkning på något visst anslag, reqvireras; så må, intill dess hela Summan af anslagen, som för året skall utgå, blifvit bestämd, det för RiksgåldsContoiret ståldte Creditiv i Banken begagnas till reqvisitionernes fullgörande.
”Om än så är, kära du, så ha vi deremot minst tjuge ressurser qvar!” ”Än obehaget se’n att så här springa på gatorna!” ”Lugna dig, du lilla!” ”Det är icke så lätt att vara lugn: den otäcke kammarjunkaren möter mig öfverallt, jag må komma från hvad håll som helst, och ständigt tilltalar han mig så artigt, att jag icke har kontenans att säga honom hur ledsamt det är.” ”Men, kära barn, det får du väl ändå göra, ty han är ingen karl för oss – och se’n tålde icke, som du mins, salig Regine Sofie det ringaste, som stötte på si och så.” ”Ack, min goda, goda tant, om hon ändå lefvat – hon hade aldrig öfvergifvit oss.” ”Se så, mitt gryn, gråt icke! I morgon skola vi gå ut till Regine Sofies graf: vi vilja icke lemna detta hus utan att hafva tagit afsked af och tackat den, som värnat oss Men hör på, du lilla, om jag skulle baka smörbakelser, som jag är så snäll med? Gud välsigne oss för sådana smörbakelser som de ha här!” ”Kära mamma, hur kan mamma tänka på smörbakelser, just när vi begråta salig tant och tänka på en vallfart till hennes graf!” ”Bevars, du lilla, det ena goda skämmer icke bort det andra – man får väl, oaktadt sorgen, också tänka på det jordiska, och utan all fråga var det en lycklig idé, isynnerhet som förslaget icke är så särdeles kostsamt.” ”Men hvad skall jag göra, om det blir så motigt att ingen söm kan erhållas?” ”Jo, vet du, jag har för den händelsen en annan plan i görningen.” ”Hvilken då?” ”Det faller mig in att du med din talang i ritning – ty det var då en riktigt grundlig undervisning pappa gaf dig – att du, säger jag, kan annonsera om att ta emot mindre barn.” ”Tycker mamma det?” ”Det tycker jag visst: på det sättet får man bekantskap med föräldrarna, och bekantskaper, kära du, det är alltid hufvudsaken.” ”Men ”
Hr Gr:n att det förhöjda traktamentet (rätteligen sjötraktamentet) skulle jemka förhållandet, men det kan inträffa, och det har inträffat att en Frem.- eller Sec.-Löjtn, för längre tid icke är I»eii 28 Januari f. m. 143 kommenderad till sjöss oell då borde han, efter Hr Gr:ns förslag få större lön än sin förman. Ingen kan högre än jag önska att Prem.- och Sec.-Löjtn:r erhålla den af K. M. äskade löneförhöjningen, men jag frågar: Hvad har väi Kapt.-Löjtntne förbrutit att de icke må blifva delaktiga af välgerningen? Och jag frågar också, hvad har väl flottans Officers-corps i allmänhet förbrutit för att den icke skulle blifva delaktig i löneförhöjningen likaväl som Garnisonsrege:tene, hvilkas löneförhjöning Hr Gr:n rättvist tillstyrkt? Hr Gr:n torde föreställa sig att de högre graderna vid flottan äro allt för högt lönte, men utan att göra några jemnförelser med Garnisons-regetene hvars högre befäl lika med det lägre ingalunda åtnjuta några stora löneförmåner, täger jag mig friheten uplysa Hr Gr:n derom att en Com.-Kapt. (Ofverste-löjtn.) har 2,490 Il:dr högst 2,840 R:dr rmt, och en Kapt. R:dr rmt och detta må väl icke anses vara för mycket efter från 30 till 50 års tjenstetid. Icke annat än förbiseende häraf har kunnat vålla att Hr Gr:n med sin kända humanitet har kunnat föreslå något för flottan så olycksbådande!!! Gr. Gyldenstolpe, Adolf Fredr. Nils, anförde dels muntligen dels skriftligen: Hr Gr. Anckarsvärd har. uti ett längre skriftligt anförande, under sednaste plenum framställt åtskilliga anmärkn:r emot K. M:s Propos. ronde 4:de Hufvudtit:n. Jag skulle både önska och måhända anse mig skyldig, att ingå uti en närmare och fullständigare granskning deraf; men då Hr Gr.
Jag ber blott att till förtydligande af hvad jag nyss nämnde, ang:de svårigheten att mäta jord-arealer efter qv.-fot, få tillägga några ord i anledn. af Gr. Mörners yttrande. Om jag nemi. ville sluta köp om en jordegendom, och dervid lade det vanliga beräkningssättet af 200 R:dr för T:I:d till grund för värderingen, så hemställer jag, derest vi skulle uppgöra denna beräkning enl. qv.-fot och efter det nya myntet, om icke detta skulle blifva högst svårt, då en qv.-fot, efter 100 öre på R:drn, komme alt blifva värd Jb| öre. Jag tror derföre \ att det både för tanken och vid upgörandet af affärer kommer att leda till enkelhet och reda om en enhet i afseende på yt måttet finnes, som är större än qv.-foten. Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att, jemte det flere ledamöter yrkat bifall till Utsk:ns ifrågavartde förslag, att nu gällande foten må fastställas såsom enhet för längdmåttet samt att indelningen för samma mått må blifva följande: 1 ref fördelas i 10 stänger, 1 stång i 10 fot, 1 fot i 10 tum, och 1 tum i 10 linier, hade Hr von Hartmansdorff yrkat återremiss och Gr. Mörner antagande af K. M. Nåd. Propos. i denna del, hvilket var detsamma som bifall till -Utsk:ns förslag med uteslutande af indelningen i ref och stång, så att endast fot, tum och linier bibehöllos. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till Gr. Mörner, om det icke vore skäl att låta punkten i sin helhet återremitteras, utan att göra något undantag deri? Utsk:n komme derigenom i tillfälle att mera obehindradt behandla saken i ett sammanhang; hvilket, för frågans lösning, torde vara väsendtligt. Propos. till bifall å Utskms förevande förslag blef härefter framstäld och besvarad med starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande.
Sådan är den blandning af brist och förtjenst, hvilken vi jemväl återfinna i den lilla boken om ”Tidens falska Politik”: som, utgifven 1790, är å ena sidan en philippik emot Fransyska Philosophien och dess dotter Fransyska Revolutionen, men å andra sidan ock ett i anledning deraf till Furstarne, Ministrarne, Folken rigtadt varningsoch förmaningstal 13. – Af Kellgrens anmärkningar vid Thorilds egen skrift, förtretade honom egentligast tillvitelsen för ”Bouffonneri”. Den var, tvifvelsutan, icke alltid på hans skrifart otillämplig; men för det mesta grundad, liksom äfven det åtminstone halfva klandret för ”contrasternas bjerthet”, på missförstånd af hvad ett humoristiskt framställningssätt tillåter och fordrar. Också äro dettas gränsor näppligen öfverskridna af något enda bland de uttryck, om hvilkas ”plumphet” eller ”oanständighet” hans motparter sedan gjorde så mycket buller. Föga mindre kärt, än det Sublima, var för Thorild det Burleska; så ofta det nämligen i en genialisk vändning kunde begagnas till något djerft drag, hvarmed, på öfverraskande och slående vis, en sats gjordes klar, en sanning påtaglig. Afse vi hans närmaste syfte, att i fullständig dag framlägga felen af Kellgrens kritiska system, – så vore två andra anmärkningar mera behöriga: att han kunnat noggrannare välja de författare och skrifter, till hvilkas målsman han gjorde sig; och jemväl anföra ett rikare antal ar prof. Vid den första bör dock iakttagas, att det, som Thorild ogillar, oftast är – icke sjelfva domen, utan fastmera domens billighet och maner. Ur denna synpunkt utgår det vackra försvaret för gubben Gjörwell; som hade flera gånger, och nyligen (s. å. N:o 55) för sina ”Historiska Extracter”, behandlats med okynnig sidvördnad.
Majit i Räder till fortfarande föreslagne beläningsrätt af actierne i Banco-Disconten, hwilken rättighet, i mohn af arbetets fortgäng, äfwcn blifwit, under wisst förbchäkl, ytterligare utsträckt; men till det af en Ledamot inom R. 0. A. derjemte gjorde yrkande, att af Staten mätte, intill är,8ZZ, bewiljas Acticägarne Cn procents ärlig ränta ä actiecapitalct, hafwa Utstotten ej kunnat lemna deras tillstyrkan. Uppä de af Utstotten nu anförde grunder fä Utstotten härmedelst tillstyrka Rikets Ständer: r:o att endast under följande wilkor nägot ytterligare bidrag till Götha Canal-byggnad mä af R. St:r bewiljas, nemligen: att detta bidrag stall anwändas uteslutande till Canalarbetcts fullbordan samt stgclfartcns öpnande till östersjön, och säledes hwarkcn till Motala mcchanista Werkstad eller andra främmande ändamäl; XXVI Stats» och Banco-UtskottcnS 5.- att, till säkerhet för Canal-byggnadens fullbordande för det beräknade kosinadsbcloppet, inom i833 ärs utgång, Bolaget, genom Hy-teckning af aeticägarne, statt anskaffa och under ärcn i83o, i83i, 1832 och i833, uti Riksgälds-Contoiret insätta en funinia motswarande tredjedelen af det bidrag.
3i ordning, rörande grunderne och vilkoren för hemmans-klyfning och jord-afsöndring, hvilka anmärkningar äro i Utskottens deröfver afgifne utlåtande af denna dag upptagne oell besvarade; hvaremot Högvördige Preste-Slåndet och Väilofl. Borgare-Ståndet godkänt Utskottens nu ifrågavarande Betänkande. Utskotten, som förmoda, att, då i betraktande tages, hurusom den oinskränkta rättigheten till klyfning utaf, eller serskilde lägenheters afsöndring ifrån SäteriRå- och Rörssamt Insockne Frälse-hemman åtföljer sjelfva jorden på grund af dess natur, men icke är beroende utaf lill hvilket Riks-Stånd jord-egaren hörer, så lärer, sedan nu mera rättigheten att besitta slike hemman blifvit gemensam för alla medborgare - classer, frågan om begränsning af klyfningseller afsöndrings-rätlen icke kunna anses slå,i någon den ringasteberöring med Höglofl. Ridderskapet och Adelns Privilegier, utan fastmer tillhöra Civil-Lagstiftningen i förening med den oeconomiska, och således böra, enligt 87 § RegeringsFormen, behandlas, hemställa alltså vördsamt, att Herr Friherre Wrangels häremot stridande yrkande må varda utan afseende lemnadt; och hvad sjelfva saken angår, så enär, på sätt Utskotten i serskildt Betan - 3a Las,- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti.