Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hermione såg sin faders smärta och kände sin egen dubbelt djupare. Kristianerna pekade på Karmides såsom ett prof på en hednisk filosofs förmåga att uppfostra menniskor. Han omgaf sig med de mest utsväfvande ynglingar i Athen, var föremål för sina liktänkande vänners och de athenska hetärernas beundran eller beräkningar, men alla andras förakt. Den sista gång, han visade sig i Krysanteus’ hus, var denne frånvarande. Han fann Hermione ensam. Hon förebrådde honom under tårar för all den smärta, han förorsakade henne och hennes fader. Han svarade med skämt och lemnade henne. Kort derefter inlät sig Karmides i ett nytt äfventyr, som blef ryktbarare än hans föregående, emedan den andra medspelande i äfventyret var den sköna Eusebia, Annæi Domitii gemål. Annæus upptog saken med ett lugn, till den grad orubbligt, att det verkligen understödde Kristianernas välvilliga tydning, att allt inskränkte sig till ett omvändelseförsök, som den fromma Eusebia, i sitt bekymmer för ynglingens salighet, hade företagit sig. Men när ryktet i en mindre förmånlig gestalt än denna hann till Hermione, återsände hon, dödligt sårad i sina känslor, trolofningsringen till Karmides. Att kunna älska mer än en gång föreföll Hermione som en orimlighet. Äfven nu, då hon ville glömma Karmides, var hon öfvertygad, att hjertats instinkt och den första kärleken aldrig kunna bedraga. Hon gaf honom förlorad för lifvet, men icke för alltid. Hon trodde på ett framtida tillstånd, då tvenne själar, som från början varit ett, när de hvilade i Guds tankes sköte, ånyo skola förena sig, sedan de blifvit renade från de fel och villfarelser, som på jorden stötte dem ifrån hvarandra. Denna tro, som hon närde genom läsningen af Platons skrifter och som kanske hvarje menniska en gång i lifvet har omfattat, gaf henne en tröst, fast blandad med vemod, då hon lyssnade till sin naturliga längtan att förenas med en älskad man och fortplanta den gudomliga lifsgnista, hvaraf hon sjelf genom en mans och en qvinnas kärlek blifvit delaktig.
Qvarntullen blifvit beräknad uti Landttulls ersättningen 3 och således synes svara både emot Man-, tals-penningar och Landttulls-ersättning, ehuru den, i och för sig sjelf, icke är mer än ert afgift; så anse Statsoch Bevillnings-Utskotten, att Städerna, utan rubbning i hvad om Mantals-penningarnes erläggande nu blifvit föreslaget, böra gemensamt utgöra den Landttulis-ersättIiing , sorn dem kan blifva påförd. Hvad för öfrigt angår den af Herr Lagmannen och vice Talmannen yrkade afskrifning af den utaf Kongl. Kammar-Rätten, anmärkte, och Staden till ersättning ådörnde brist för de föregående åren uti den summa , som uti Tariffen till repartitlon af Landttullsoch Accis-ersättningen imellan Städerna påföres Stockholm under namn af Qvarntull; så kunna Statsoch 33eyilinings-Utskolten dermed icke taga någon gemen - Den 11 Juli. ménsam befattning, utan kommer Stats-Utskottet att deröfver afgifva särskildt Utlärande. Riksens Höglofl. Ständers eget omprbfvan* de underställes detta vöidsamligen. Stockholm den 19 Juli 1815. På Höglofl. Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar Carl Stellan Mörner. Carl de Geer. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Carl von Boscnstein. Olof Bjurbäck. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar Carl Dr. Landberg. ' Nils Limnelius. På Hede, v. Bonde Ståndets Ledamöteis vägnar Jon Jonsson, Joli. Olsson Longberg. C. Tunelius. Uppläst hos Högloft. Ridd. och Ad. dea 22 Juli, Högvörd. Prest-Ståndet den 22 Vällofl. Borgare-Ståndet den 23 Hcderv. Bonde - Ståndet den 21 Riksens Högloft.
Med undantag för året 1856, då missväxten framkallade hög prisstegring, kunna handelspriserne å spanmål anses i det närmaste hafva utan egentliga vexlingar under årets lopp öfverensstämt med, kanske dock något öfverstigit, hvarje års markegångspriser, hvilka utgjorde per tunna det i den å följande sida upptagne tab.- Litt. B utförde belopp. För att befrämja trädgårdsskötseln anställdes år 1859 en af Hushållnings-sällskapet aflönad och om viss minimi-inkomst tillförsäkrad trädgårdsmästare, med station i östersund och förpligtelse, att på reqvisition tillhandagå länets innevånare emot bestämd, ej hög dagspenning. Han anlitades ganska allmänt och odlingen af 14 Jemtlands län. Boskapsskötsel. flera till köksträdgården hörande vanliga växter liar gått något framåt; men synnerligen framstående resultater af denna verksamhet finnas ej för den korta tiden att omförmäla. Fruktträdsodling kan knappast sägas vara börjad, ehuru anledning ej saknas, att den skulle kunna lyckas, om behörig urskiljning vid val af trädslag och mot ljellvindarne skyddadt läge iakttages. Boskapsskötselns stora betydelse för Jemtlands län har ännu icke vunnit något i handling öfvergånget allmännare erkännande bland länets allmoge. Hästafveln, från äldre tider med förkärlek omfattad, egnas ännu uppmärksamhet framför hornboskapen, hvilken oftast får nöja sig med knapp utfodring och föga omsorgsfull vård i osunda och illa inrättade ladugårdar. I detta hänseende röjer sig mycken okunnighet och vida mindre omtanke, än för jordbrukets förbättring. Måhända står dock Jemtlands allmoge i detta hänseende alls icke lägre, än allmogen i de flesta andra delar af riket, ehuru Jemtlands förträffliga beten och vidsträckta gräsbärande fält i förening med de verkligen goda egenskaper, af hvilka den här allmänna fjellracen i och för sig är utmärkt, göra försummelsen af boskapsskötseln mera i ögonen fallande.
Der förmår man knappt varseblifva någon enda man, som icke framkallar tanken pä någon nylig utmärkelse. Denna samling utgöres af vältaliga rättslärde, utmärkta fältherrar, embetsman af sällsynt skicklighet och vidt beryktade statsmän. Hvarje tal, hvarje rad, som utgår från denna församling, skulle göra heder åt de yppersta parlamentariska debatter i Europa.» — Och hvad är väl orsaken till denna ofanlhga skilnad, enligt Toqueville? Jo! att ledamöterna i senaten blifvit utsedda af de särskilda staternas representantkamrar, hvilka i sin ordning ombildades till valförsamlingar. Denna erfarenhet, om också hemlad från andra sidan af Oceanen, torde ytterligare gifva stöd åt den förhoppning, som i allt läll synes hvila på de säkraste grunder, att den första kammaren enligt det nya förslaget skall fullkomligt motsvara sin bestämmelse och således äfven förhindra denna ensidiga maktfullkomlighet, hvars vådor man förespegla t. Det andra af Gr. Hamiltons hufvudargumenter var att, derest regeringen ånyo framlägger sitt förslag (hvilket dock Gr:n i det längsta ville betvifla), så måste den ovilkorligen antagas skola komma att fästa afseende på de anmärkningar, som blifvit mot lörslaget gjorda — åtminstone af dess anhängare. Hvad nu först beträffar frågan, huruvida förslaget må komma att åter framläggas eller icke, så kan jag omöjligen inse på hvad grund man skall kunna finna det underligt, om förslaget ånyo framlades. Jag måste ovilkorligen anse, att ett motsatt handlingssätt tvärtom skulle vara i hög grad underligt, så framt regeringen haft fullt allvar med sitt förslag, hvilket likväl måste förutsättas. Då jag talar om regeringen, torde jag icke behöfva förklara hvad jag dermed menar. Hvar och en vet att Sveriges regering, under vanliga förhållanden, är Konungen omgifven af sitt Råd, och det är således klart, alt allt hvad hans Rådgifvare här yttra, icke kan afse något annat än det, hvartill de halva rätt och pligt, nemligen deras tillstyrkanden. Men om nu förslaget åter skall framläggas, säger Gr. Hamilton, så måste väl afseende fästas på hvad som blifvit anmärkt och yrkadt. Den 7 December. 409 Jag frågar: På hvad?
Så väl Fullmögtige i Banken, som Rikets Ständers Revisorer ega att, om anledning dertill förefinnes, anmäla en Mom. 12. Direktionen eger rättighet att på Banken utfärda assignationer, dock under vilkor, att assignationerna, hvartill blanketter, med deri utsatt valör, efter reqvisition, från Fullmägtige utlemnas, icke må ulgifvas å andra summor, än Ett hundra R:dr, Fern hundra R:dr och Ett tusen R:dr R:mt. Börande härvid för öfrigt iakttagas, att assignationerna underskrifvas af minst två Direktörer och Banko-ombudet samt kontrasigneras af Kamereraren; att några assignalioner ej på förhand förfärdigas till upptagande ibland kassabehåilningen, utan underskrifvas endast i den mån, som de i och för Lånekontorets rörelse erfordras; att med försl afgående post, efter assignationernas utgifvande, förteckning på desamma, innefattande nummer, datum och summa, till Banken insändes, samt att, då inbetalningar i kontorets egna assignationer ske, desamma genast öfverkorsas och såsom kontant leverering till Banken insändas. Öfverflytlning af medel från ett till annat Lånekontors räkning i Bankens Depositions-afdelning, eller från Lånekontors till någon Bankens räkning i nämnda afdelning, må af vederbörande Direktion kunna verkställas medelst utfärdande af handskrifven assignation å beloppet. Så väl Fullmägtige i Banken, som Rikets Ständers Revisorer ega att, om anledning dertill förefinnes, anmäla en Banko-Utskottets Memorial JYI 61. 9 en eller flere af Lånekontorens Styrelseen eller flere af Lånekontorens Direktörer, ledamöter, att ställas under laga tilltal af att ställas under laga tilltal af Rikets StänRikets Ständers Justitie-ombudsman och afders Justitie-ombudsman; och afhålle sig hålle sig den eller de sålunda under tilltal den eller de sålunda under tilltal ställde ställde Styrelse-ledamöter från all befattning
Att det i öfrigt hufvudsakligen varit den öfverdrift, att vissa Biskopar äro försedde med icke blott ett, utan två, tre, till och med fyra pra} b en d c-p a s t o ra ter, som af Rikets Ständer ansetts otjenlig, ådagalägges af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 18 Oktober 1854, hvari Rikets Ständer, som i allmänhet ansåge “angeläget och önskvärdt, om praebenden kunde tillfalla sådana prestman, som voro i tillfälle ätt sjelfve utöfva vården hvar om sin församling,“ likväl förklarat sig hafva “funnit, att under nuvarande förhållanden och med nu gällande institutioner, vissa undantag härvid böra ega rum/' hvarföre ock enligt Rikets Ständers åsigt, bland andra, Biskoparne tillika borde vara Pastorer, “på det de må ega tillfälle att såsom prester verka och för att icke vara skiljde från det kyrkliga lif, som tillhör deras befattningar." Denna åsigt eger ännu, och kanske nu mer än någonsin, sin fulla giltighet. Oaktadt det mångsidiga i en Biskops befattning måste han företrädesvis vara prest, och intet åsidosättas, som i detta afseende kan stärka hans kraft eller lifva hans verksamhet. En fortsatt utöfning af herdakallet skall för honom utgöra en ständig, erinran om de dyra pligter, i hvilkas uppfyllande han för sina medbroder bör vara icke blott en ledare, utan ock en lefvande föresyn, och i sjelfva sakens natur djupt liggande skäl tala således för den åtgärd, hvilken i nu ifrågavarande hänseende äfven af ekonomiska förhållanden påkallas. Någon officiel utredning angående de prsebende-pastorater, hvilka företrädesvis böra komma ifråga att från biskopslönerna skiljas eller dervid bibehållas, har ännu icke skett, och lärer icke för tillfället vara behöflig, då en reglering af lönerna, med tvänne undantag, endast kan ske i mån af nuvarande innehafvares afgång.
Ständer ansett Ca vallet i-uniformen vid flere Regementen vara, serdeles för befälet, vida kostsammare, än behofvet fordrar, samt alltså böra undergå ändamålsenlig förenkling, på sätt som redan i väsendtlig mon skett vid senare tiders förändring af Infanteri-uniformerne; och då, till beredande häraf, synes böra, att, likasom uniformen nu är enahanda för allt indeldt LinieInfanteri, den äfven görts likartad för allt Cavallen, helst Cavalleri-vapnet inom Riket nu mera är likartadt och Regementena emellan således icke finnes någon skillnad annorlunda, än i benämningen och beklädnaden; få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M., till vinnande af största möjliga besparing för dem, hvilka bidraga till Armeens beklädnad, samt med afseende å den menliga inverkan af lyx och fåfänga, som mångfalden af uniformer medförer, i Nåder täcktes låta undersöka, hvilken uniform för Caval - 120 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, Nio 79. leriet, sora förenar ändamålsenlighet med minsta möjliga kostnad, samt att densamma må fastställas lika för allt Cavallen vid Armeen, dock att den vid hvarje Regemente icke anlägges förr, än då ny beklädnad för Regementet i alla fall måste anskaffas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 September 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1840. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse j angående omfattningen af blifvande Förordningar i Cameral3 Ekonomieoch Politie-mål. (Allm. J3esv. och Ekon. Utsk. Bet. JNT:o 85.) S. A. K.
Skrifvelse, IS:o 133. 21 gardes-regementena finge utgå i mån af blifvande tillgångar på Lifbevärings-regementets stat, hvilken, uti Riksstalen upptagen till 31,911 R:dr 50 öre, härtill lemnade full tillgång. Härå meddelade Rikets Ständer till svar, att de, utan alt då ingå i pröfning af det förslag, E. K. Majit framställt för anskaffande och underhållande af erforderligt befäl vid vapenöfningarne med Stockholms stads och läns beväringsmanskap, ansell sig böra till E. K. Majit öfverlemna all i sådant hänseende vidtaga lämpliga åtgärder, dock med vilkor att kostnaderna för en förändrad organisation icke finge öfverstiga det af E. K. Majit äskade belopp 24,480 R:dr årligen, samt alt sådan förändring verkställdes endast i den män tillgång för utgifterna, genom inträffande afgång, på Lifbevärings-regementets stal kunde beredas; Och har E. K. Majit, efter det, enligt hvad Slalsråds-prolokollet innehåller, det disponibla öfverskotta! å Lifbevärings-regementets anslag, när äfven ackordsräntor för 8 vakanla underlöjlnants-beställningar blifvit såsom en utgift lagua i beräkning, uppgått lill 10,603 R:dr, förordnat, att al de sålunda befintlige tillgängarne på Lifbeväringsregementets stat skulle bildas fyra andre kapitens-beställningar eller två sådane vid hvartdera af Svea och Andra Lifgardes-regeinenlena med löner ä 2,000 R:dr, samt, i följd deraf, nu begärt, att Rikets Ständer mätte, jemte förminskning af Lifbeväringsregementets anslag nied 8,000 R:dr, bevilja tillökning i anslagen för Svea och Andra Lifgardes-regementena med 4,000 R:dr för hvartdera regementet. Då Rikets Ständer vid sistlidne riksdag åt E. K.
Då, enligt hvad Utskottet genom sammanstämmande intyg från flera landsorter erfarit, i följd af bristen på race-hingstar, svårigheter redan uppstått att bibehålla den förbättrade hästafveln på den ståndpunkt, som den genom mångåriga bemödanden uppnått, anser Utskottet desto mera angeläget att någon åtgärd nu vidtages till förekommande af denna afvels ytterligare försämring, som ett uppskof dermed skulle för framtiden medföra vida större kostnader för Statsverket, eller oek möjligen föranleda dertill, att syftemålet med i detta hänseende hittills gjorda uppoffringar måste helt och hållet öfvergifvas; — och finner således Utskottet sig böra tillstyrka a) att det anslag, 50,000 R:dr, Kongl. Majit för nästa statsreglerings-period äskat till inköp af race-hingstar, måtte af Rikets Ständer beviljas. Beträffande åter det af bemälde Styrelse framställda förslag om inrättande af stohållnings-stuterier, har Utskottet, då de anstalter af denna beskaffenhet, som tillförene funnits inom en af rikets provinser, för mer än 30 år sedan upphört, men saknaden deraf under den sedermera förflutna tiden icke utgjort hinder för hästafvelns utbildning och förbättrande, ansett mindre nödigt, att statsmedel skulle härtill anvisas, helst det afsedda ändamålet, nemligen en större noggranhet vid valet af afvelsdjur, bör geuon de enskildas omtanke och egna intresse i väsendtlig mån kunna befordras; hemställande alltså Utskottet, b) att Kongl. Majits nådiga framställning i denna del ej måtte af Rikets Ständer beviljas. Undervisning s-anstalter för Slöjderna. 37:o) I afseende på Teknologiska institutet förekommer uti Kongl. Majits nådiga Proposition icke någon annan framställning, än den som afser, att de vid sista riksdagen provisoriskt beviljade förhöjda aflönings-anslag nu måtte på stat definitivt uppföras. Då Utskottet, i anledning häraf, bort taga i öfvervägande, huruvida, efter den utvidgning af Institutet, som med de af Rikets sednast församlade
Innan Utskottet till pröfning företagit frågan om grunderna för befordringar inom Banco-Verket, har Utskottet ansett sig böra ingå i granskning af den Afdelning i 3 Art. af i83o års Banco-Reglemente, sorn upptager Tjenstegraderne i Verket, jemte Banco-Slatens löner, samt dervid funnit: att antalet af Bankens nuvarande Tjenstemannapersonal bör i blifvande Reglemente utsättas; attdå Rikets sist församlade Ständer uppflyttat Advoeat-Fiscalen till irsta graden och Banco-Fiscalen till den ardra, samt tillagt den förre lika lönebelopp med 37ngre Commissarierne, och den senare med öfrige Tjenstemännen inom Kamereraregraden,— bör ock desto hellre all skillnad försvinna uti sättet för desse löneförmoners utgående, som anledning ej förefinnes dertill, att någondera Fiseals-tjensten i Banken skulle kunna vid en blifvande organisation indragas; att — sedan Fullmägtige (Renligt deras vid Riksdagens början afgifna Berättelse, pag. 42> genom beslut af den 3 Junii i83o, på grund af den i samma års Banco-Reglemente, pag. 20, dem gifne rättighet, '*alt under mellantiden, utan förnärmande af någon Tjenstemans eller Betjentes rätt, göra de indragningar af tjenster eller förändringar i göromål och tjenstebefaltningar, som kumle finnas nödige och nytlige för lillvägabringandet af en önskad, efter sakernas blifvande nya ordning lämpad, definitiv reglering”} funnit för godt att vid Fullmägtiges Expedition antaga och på Stat uppföra en ständig Notarie med 600 R:dr lön och 120
För min del skulle jag då gerna undvara ett så halft förtroende'; och ehuru jag ogerna talari orri mig sjelf, kan jag likväl icke undgå att förklara, att då jag sjelf är utsk:sledämot, jag anser motionen kasta skugga äfven på mig. Jag hade verkligen väntat mig, att motionären sjelf skolat inse det sårande i förslaget, saint sålunda funnit; att han icke dermed bort framträda ; och om ömtåligheten någööstädes skall finnas, måste det väl vara hos ledamöterna af Adeln, der ära och tro alltid haft sitt förnämsta' hemvist. Jag instämmer således fullkomligt med Frih. Ehrenborgh och tror det vara min rätt ätt tillägga, att då jag under föregående riksdagar varit ledamot StatsUtsk., har jäg der sett ledamöter af de andra Stånden dels välja utsk:ssammäriträdena till sin hvilotid, dels af starka middagar finnäs alldeles Ötjenliga till deltagande i arbetet. Orsaken till de oofdningar, sorn kunna inträffa 1 afseende å bortovaro från Utskar af R. ö. Ad:s ledamöter, äro dels sjukdomsförfall och dels afresor, måhända utan föregången anmälan; men båda omständigheterna kunna äfhjelpas genom utseende' af tillräckligt antal suppleanter; äfvensom jag tror, att mari, innari sammanträde anslås till förstärkta Utsk. och dylikt, höri söka underrättelse öm hvilka soini äro i tillfälle att inställa sig ellef ickeV Då riri utaf de 8; som uteblefvo! från förstärkta BancötJtsk., endast i kunnat lillstädeskonfmä, torde det tydligen inäes, att det icke berott på riågori enskild att förekomma, hvad som hände. Ett ytterligare' skäl för att icke' stadga åträngarC äfventyri är jemväl svårigheten att erhålla utsk:siedaaiötept Penna måste' nödvändigt ökas/ ju starkare band Devi ig September. man lagger på sådana befattningar. De, sorn arbeta i Utsk:n, torde icke vara särdeles angelägna om förtroendet, och icke blott embeten nten äfven andra befattningar måste ofta åsidosättas för ledamotskap i Utsk.
Det skiljaktiga Liqvidations-sätt, som för G litha Canal-Bolagssamt Malmö Disconters Assige nationer och öfrige Skulder blifvit föreslagit, att nemligen, Assignutionerne skulle genast inlösas med Contant till fulla beloppet, men Öfrige Skulderne liqvideras med Obligationer pä Fern ar och med En Femtedels ärlig afbetalning, har af serskilde Anmärkare dels blifvit godkändt och dels klandradf, Uti Betänkandet är medgifva, att enligt Dag, kunna Assignationerne icke äga bättre rätt, än de andre Discont-Skulderne, men förenade ytskotten hafva tillika utredt skälen, på hvil - Stats-och Banco'Utskottens Betänkanden. 1129 Jca Utskotten ansett sig böra tillstyrka Assignationernes skyndsammare inlösen. En värd Ledamot af Högloll. Ridderskaper och Adeln har serskildt anmärkt, att, enligt det af Utskotten föreslagna Liqvidationssätt, skulle Tre Procentsfordringar uti Götha Canal-Discont komma att godtgöra förlusten pä Assignationerne, hvilket denna värda Ledamot anser vara sä mycket mera orättvist, som Tre Procents reverserne, pä de af honom anförde skäl, skola äga bättre rätt, än Assignationerne. Med åberopande af hvad Betänkandet innehåller, få förenade Utskotten, i anledning af denna serskildta anmärkning, nu tillägga, att Allmänheten saknat all anledning att misstänka , det Assignationer möjligen skulle komma att utgifvas på Banken, till hvilkas inlösen Fond derstädes saknades, aldrahälst det var allmänt bekant, att Disconferne ägde uti Creditiven en serskild Reserv-Fond.
Efter öfverläggning härom och då ett särskildt uppräknande af alla de visa anstalter och kraftfulla åtgärder, hvilka Kongl. Majtt till befordrande af Rikets bästa vidtagit, enligt PrestStåndets tanka, skulle öfverstiga den tillbörliga gränsen af en underdånig TacksägelseAdress, ansåg PrestStåndet sig böra förblifva vid dess d. 29 nästl. Nov., rörande detta ämne, fattade be. slut; hvilket igenom ProtocollsUtdrag skulle de öfriga Resp. Stånden samt ExpeditionsUtskottet ;yördsamt och vänligen tillkännagifvas. Frän Fällö fl. BorgareStändet. S. D. Uti de tilläggningar, som HÖgvÖrdigä PrestStåndet genom ProtocollsUtdrag d. 29 Nov., Hedervärda RondeStåndet genom ProtocollsUtdrag d. 1 Dec. samt Högloft. Ridderskapet och Adeln 1 IO Prot. Utdrag d. 5. Adeln genom ProtocollsUtdrag d. 9 Decföréslagit, uti den underdåniga Tacksägelse Adress, hvars uppsättande till ExpeditionsUtskottet skulle öfverlemna», fann BorgareStåndet för godt att äfven för sin del instämma. Fran Hederv. BondeStändet. S. D. Uri det tillägg, som Höglnfl. Ridderskapet och Adeln, genom ProtocolIsUtdrag d. a dennes, föreslagit uti den underdåniga TacksägelseAdressen , hvars uppsättande till ExpeditionsTJiskottet skulle öfverlemna», fanp Hedervärda BondeStändet för godt, att för sin del instämma; hvarom de öfriga Bespect, MedStånden, jemte ExpeditionsUtskottet, skulle, genom Protocolla? Utdrag, erhålla underrättelse. Frän Hoglojl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Upplästes och godkändes tvänne af Höglofl. StatsUtskottet förliden gårdag afgifne Memorialer; i:o
Ridderskapet och Adeln, att tillförlitlig kännedom borde inhämta, hwaraf.dche oriktighctcr kunnat härflyta", och förenade stg altsä med Högloft Ridderskapct och Adeln uti bet Beslut, att ät Bewillnings - Utskottet Lkulle uppdragas, att genom Herr Hof-Cancellerens ät, Kärd hoS »vederbörande Embcts-Werk, söka härom erhälla nödige upplysningar samt sedermera med berättelse om rätta sammanhanget med ofwanbcrörde uppKifter inkomma; Och ffulle de Respcctivc Mcd-Ständen samt Bewillnings - Utskottet härom wördsamt och rvänligm underrättas genom betta Prvkocolis - Utdrag» llr tuprs. Lx ?rotocoNc> I. bl. kLterion. Justerades twänne unberbäniga strifwelser till Kongl. Majrt; sä lydande: Stor - Den 19 September. 6iz Stormagtigste MemWgste Konung! Under den 16 M. Augusti har Eder Kongl. Was:t behagat gifwa Riksens Ständer tillkänna, dek Sändebud afgätt sä wäl till Rystland som Paris, för att underhandla om ett tillkommande Fredsverk, och dä nödigt worc, att deste beskickningar blefwo förscdde med erforderlige medel; men Stats - Cvntoiret för det närwarandc icke ägde nägon tillräckelig Fond i ben myntsort Hamburger Banco, som för Bcskickningarne oundgängeligen erfordras, har Eders Kongl. Maj:t till Riksens Ständer öfwerlemnat det fbrflag, att StatsWerkct mä af Riksgälds - Contoirets Wäxclförräd crhälla hvad det i Wäxlar ä nämnde myntsort bchbfwcr till ett belopp af 70 a 30,202 R:dr, att efter hand Mtagas och emot förbindelse att framdeles i sädane Wäxlar derföre lemna full ersättning.