Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tillförordnade StatsSecreteraren Friherre Ehrenborgh anmälte i underdånighet: 5:o Riksens Ständers underdåniga hemställan, om en sådan förklaring uti Kongl. Förordningen den 3 December 1812, rörande förhöjning i vissa delar af ExpeditionsTaxan, att den, genom samma Förordning stadgade Cancellieafgift, af Sexton skillingar, som i enskildta mål borde erläggas, och åtfölja Ansökningsoch BesvärsSkrifter, hvilka uti samtelige Rikets Collegier, StatsContoiret undantaget, ingifvas, eller från Konungens Befallningshafvande insändas, icke måtte vidare än lör första skriften i hvarje mål äga rum. 440 Den i5 April, Denna Riksens Ständers underdåniga hemställan täcktes Kongl. Maj:t i Nåder bifalla, till följe hvaraf HofRätterne och samtelige Collegierne, StatsContoiret undantaget, skulle förständigas derom, att, i följd af Kongl. Majrts Nådiga Förordning den 3 December 1812, endast uppbära den beviljade Cancellieafgiften af Sexton Skillingar BancoSedlar för första skriften i hvarje Ansökningseller Besvärsmål, ehvad de omedelbart ingifvas, eller genom Konungens Befallningshafvande varda insände. Ex Protocollo E. von Stockenström. Enligheten med det uti Kongl. HofCancellersExpeditionen förvarade Original, intygar: Olof Sahlgren, Cancellist, Afskrift. Utdrag af Protocollet öfver KammarÄrender, hållit inför Hans Maj:t Konungen, i StatsRådet, på Stockholms Slott, den 17 Martii 1818.
Stånd upphöjdes barn kunna icke ä geneoiogierne antecknas, emedan någon under, rättelse om dem ej inkommer från Presterskapet, enär de icke äro frälsemän och således enligt författningen icke eller skola uppgifvas. Vid 5 §. gjordes icke någon anmärkning §• §• 6. 7. Herr Riben, Carl Wilhelm'. Uti de af Utskottet föreslagna redactioner till 6:te och 7:de §§ af Riddarhusordningen, har Utskottet i afseende på Adelns representationssätt, antagit en princip, ganska olik den som följts allt sedan Svenska Riddarhusets stiftelse; ty i stället att alla RiddarhusOrdningar ansett representationstätten tillhöra Ätten, så har Utskottet funnit godt att öfverflytta den på perso* s66 Den xx Junii e, m. nen; i följd hvaraf Utskottet trott LandtMarskaiken med flere och äfven Förmyndare ej böra få utgifva Fullmagter. Utom det jag icke anser den ringaste nytta af Utskottets förslag i detta hänseende fioner jag det i så måtto skadligt, att det leder till minskning i Riddarhusets Personal; jag sä-i ger skadligt, ty Riddarhusets styrka består just i talrikheten. Hvilken som underskrifva Full^ magten är alldeles likgiltigt: FuUmägtigen representerar icke Fullmagt-utgifvaren, han är Svenska Folkets Representant i samma stund han uttagit Polletten, Grefve von Schwerin, Fredric Bogidaus: Jag har ej kunnat göra tydligen reda för mig, antingen Utskr .et vid affattandet af denna §., tänkt sig Ät' rnas, eller personernas, representation. Men hvilkendera åsigt Utskottet ägt * så leder den föreslagna åtgärden till en minskning i Riddarhusets Personal. Alla de sorn tro att Riddarhuset vinner i nyttighet för det allmänna om dess personal förminskas, lära gilla förslaget. De som tro det vara, en förmon för det allmänna att Riddarhuset kan vara talrikt, torde ogilla förslaget. För dem som icke äro födde Capita, blir ofelbart härigenom inträdet i Riddarhuset försvåradt.
Föremålet för Sällskapets verksamhet är vidsträckt, och äfven af natur att icke medgifva någon hastig eller starkt i ögonen fallande framgång; Dock är det synbart att Sällskapets omsorger redan framkallat försök uti ett eiler annat af de ämnen, som blifvit till täflan framstäldte. Hvad Afdelningen i Wenersborg tillgjordt, för att der organisera en Vetjerinair-Inrättning, är förut nämnd t; Och nyligen har jemväl Afdelningen i Borås vidtagit åtgärder, för att derstädes åstadkomma en slik Inrättning. Hushållnings-Sällskapets behållne Capital utgör omkring i5,ooo R:dr Banco, deraf p,ooo Bidr tillhöra Afdelningen i Wenersborg och 6,000 R:dr Afdelningen i Borås. Sockne-Magaziner finnas inrättade endast uti Tjugnsju Socknar; och de ärö således ganska få, jemförelsevis emot. Sock 11 arnes i Länöt storå antal. De befintelige Sockne-Magazinernes Fonder äyo dessutom obetydlige, relativt tili Soeknarnes folkmängd och utsäde, med afseende på spanmåls-behofvet efter missväxter; så att de knappast kunnat ingå i någon beräkning vid sädane tillfällen, helst som grunderne för förrättningen merendels förutsätta Spanmålslagrets ttllänaode årligen, vid vårtiden, för att efter påföljande,skörd återlefvtereras in natura, med viss uppgäld, men hvilket icke gerna kan skedåusvårare missväxt inträffar och det skulle vara mest af nöden att återbekomma Lånen, tili understöd för utsädes-behöfvande delägare. 48 Föreningar om ersättning till Jordbrukare sorn lidit skada på Grödan, af Frost, Hagel, Storm och Vattu-flöde, äro träffade endast inom några Pastorater eller Socknar och sådant på mindre bestämda grunder.
ej, att denna kärleksgåfva för mig får ännu större värde, då den kommer från eder, som erbjuda mig allt, hvad ni eger? » » Och grefvinnan afslår ej? O, gör, gör icke det. Lars och jag skulle då bli så olyckliga, ty vi ha varit så glada i hoppet, att få se vår kära grefvinna bo i eget hem! » Den gamla böjde sig ned och kysste gång på gång detta bönfallande ansikte. » I skolen få behålla denna glädje, I kära människor, ty med den innerligaste tacksamhet vill jag flytta till trädgårdsmästaren Lars och hans hustru. » » O nej, icke så! Detta får grefvinnan icke tänka om oss! V i äro nu för gamla till att gifta oss, och något så opassande, som att vår grefvinna skulle bo hos ett tarfligt gift arbetarefolk, kan aldrig komma i fråga! » Ingrid värjde sig och Lars med stor häftighet. Grefvinnans ögon tårades därvid, och de fårade kinderna blefvo bleka. » Har ni då alls inte tänkt på eder själfva? » » Jo, vi tro, att grefvinnan hellre ville till tjänare ha Lars och mig än vidt främmande folk. V i räknade ut, att grefvinnan skulle tala om — om den här villan för oss, och så skulle vi söka att få tjäna grefvinnan. Lars vill blifva dräng och jag hushållerska och piga. » » Nej, se bara på, hur sluga ni två ändå äro! » log den gamla under strömmande tå- rar. » Ja, naturligtvis fäster jag eder båda, men jag gör dock ett vilkor. » » Det blir helt och hållet, som vår grefvinna önskar och befaller! » utbrast Ingrid, resande sig upp, strålande glad. » Nå, då önskar och befaller jag, att mitt nya hem inviges med ert bröllop. I morgon tager Lars ut lysning! » » Men, fru grefvinna! » » Ingrid, säg, hvarför skulle jag ej kunna ha gifta tjänare? Nå, inga undanflykter! » » Villan har ej så många rum — barn kunde komma till, » mumlade Ingrid.
Men detta hopp är ej uppfyldt. Orsakerne dertil äro för Ainänheten okände. Sweriges, eller, rättare sagt, Sweriges förra Konungs personliga och mäktigaste Fiende, men som endast werkat medelbarligen, har strax efter förändringen wisat sig böjd til rvänffap med ost, kanffe äftven at i framtiden understödja ost. Men för det närvarande, inwecklad i ett wid-t utseende krig, är han hindrad at werka til war förmän. Kanffe, medan wi tala derom, afqörcs eller torde wara afgjordt genom ett af de största fältstag werldm sett, hwilka förbund stola blifwa radande pä Europas fasta land. En närmare fiende, som ej endast genom Hfwermakt, och alldeles icke genom öfwerlägsen tapperhet, men genom oordning i wär förra Regerings anstalter, inkräktat tredjedelen af wärt land, hejdades i sin fart wid tidningen om Revolutionen, men förnyade snart stendtligheterna, och synes nu bemöda sig at inkräkta det äterstäende af landet. En ZZ2 Den 18 Iulir. En tredje fiende, som mest skadat genom den delning af wär styrka, han förorsakat; men som, willig eller ej, befrämjat Revolutionen genom uphörande af siendtligheter, har nu äler börjat dem pä en punkt, hwarifrän han tycks wilja werka i förening med den nysinämdes troppar, och kriget synes der blifwa betänkligt. Wär enda Bundsförwandt under förra Regeringen är det äfwen nu, och synes wilja lemna ost ett kraftigt biträde; men torde endast kunna det pä sjö-sidan och til en inffränkt tid. Dagjemningsstormarne och annalkande isar pläga sätta en grans för hans werksamhet i wära haf. Wära penningetilaängar arv ännu synligen inga andra än Banken, en icke gränslös källa för utgifter, hwilka^ gräns ej kan af förutseendet bestämmas. Wär tilgäng pä stridbart folk är under förra äret medtagen, wär sörswarslinie omätelig.
Och så skrattade grobianen och slog mig på axeln, så att den höll på att gå ur led. Det var den första förargelsen för min lille sons skull, men jag skulle få känna på värre! Gossen frodades, men ville ej sofva snällt om nätterna. Han föredrog att stärka sina lungor och skrek som en gast. I början höll jag små föreläsningar för honom, se ' n sökte jag att vagga honom till sömn, men intet hjelpte. Då hittade jag på att sjunga visor och göra lustiga grimaser för honom, att spela positiv och mungiga, tända och släcka ljus — med ett ord allt som eljes roade honom, men han var obeveklig. Han gaf sig tusan på, att han skulle skrika och han skrek. Nu måste nya sätt utfunderas för att få honom tyst, och det föreslogs, att jag skulle gå och bära honom på armen. Det hjelpte en stund, men just som jag trodde att han sof som bäst, började musiken på nytt. Nu tvingades jag att i lätt kostym öka takten. Först blef det marsch, så traf och slutligen galopp på sängkammargolfvet. Till sist måste jag dansa vals, emedan jag trodde, att han derigenom skulle bli yr i hufvudet • — men han hade godt hufvud och goda lungor. Jag blygs erkänna, att jag i ögonblick af svaghet under dessa fasans nätter funderade på, om han skulle sluta sitt hiskliga tjut i fall jag slog honom i väggen eller doppade honom i handfatet. Jag förstod så väl hvarför Saturnus som klok familjefar åt upp sina söner undan för undan. Jag förstod hvilka mensklighetens välgörare hr Wieksell och m:rs Bessant voro. — Jag visste att pysen » skrek för tänder » och jag förstod äfven hvilka qval de stackars fördömda måste lida i » det yttersta mörkret, der det skall vara evig gråt och tandagnisslan. » Men när den lille slutligen somnade fram på morgonen kysste jag honom lika väl och allt var glömdt — till nästa natt. När pojken slutligen fick tänder, blef det Snart kom det vigtigaste ögonblicket och litet bättre; nu var han ganska snäll, när han presten läste? fick äta natt och dag, så att hans lilla mage » Jag döper dig — Pe-pe. Pe-ter-o-le.
Obs. 1825.. -J, 1826 voro Moll och Musslin, andra slag än ”brocherad, blommerad eller fasonerad”, förbjudna. 4) Batist var ej i taxan specificerad. ö) Äfven för ”Percale”. 6) I Taxan icke specificerade. 7) Äfven för ”Tricot”. 8) Utom ”Madras”, sorn fick införas mot 15 %. B) Utom om de voro färgade, då de fingo införas mot 37^ öre per 2 fot. XLIII Fr. o. m. 1842 Fr. o. m. 1846 Fr. o. m. 1849 Fr. o. m. 1852 Fr. o m. 1855 Fr. o. m. 1858 Fr. o. m. 1861 t. o. m. 1845. t. o. m. 1848. t. o. m. 1851. t. o. m. 1854. t. 0. m. 1857. t. o. m. 1860. t. 0. m. 1863. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. I Taxan ej nämnde; men voro de ”genom väfnadssättet fasonerade”, drogo de 1 R:dr 12/ öre per skålpund i tull. J) Samma tullsats som för dylik väfnad, såsom alngods. ’3) I detta fall fingo ”halsoch näsdukar” införas mot 25 %■ u)
M y c k e t systematiska människor anteckna skriftligt sig till minnes dylika förestående o c h nödvändiga reparationer o c h mönstringar, för att vara säkra o m att ha dem gjorda i tid o c h innan handtverkarne äro allt för m y c k e t öfverlupna med arbete till följd af våningsbyten o c h ordnande af rum litet hvarstädes. Skåp o c h skänkar hållas naturligtvis städade o c h prydliga året o m, men en generaldamning böra äfven de underkastas o c h på samma gång en inventering. Duktyg o c h sänglinne böra ej få ligga år efter år, utan att begagnas. Linne blir mera hållbart, o m det får en tvätt då o c h då. O m linne blifvit m y c k e t gulnadt g e n o m långvarig liggning på skåphyllan, kan man låta det undergå en behandling, g e n o m att under en kvarts t i m m e koka det i en lösning gjord af * / j kg. silkestvål, s o m, sönderskuren i fina skifvor, lägges i 7 k 8 liter mjölk i en kittel, s o m sättes på elden och får koka. När tvålen är fullkomligt upplöst, ilägges linnet o c h får, såsom redan är sagdt, koka under en kvarts timme. Sedan tvättas det i såplödder o c h sköljes i tvänne rena vatten, hvarefter det lätt blånas (o m man så vill) i ett tredje. Den tycklige ägaren af en gräsvall kan bleka sitt linneförråd g e n o m att rätt o c h slätt skölja u p p det i såplödder o c h lägga ut det ett par tre dagar på gräset; det tvättas därpå samt sköljes o c h klappas i rent vatten o c h får torka i vanlig ordning, då det blir vackert o c h hvitt o c h behagligt. Om under servering kaffe o c h te spillas på duken, bli däraf m y c k e t svårt uttagliga fläckar. Tar man genast o c h doppar fläcken i en blandning, gjord af kokande vatten, socker o c h grädde, o c h därefter sköljer i rent vatten, så går en så- dan fläck bort i nästa tvätt.
Lennet . - . , 1500 k. Lavin ' " » °r 125 L, Ljörirmsn - -. - 40V Q Kl. Lokman - 8Z? 7. LerZ ' ' 35 0 LLer x » 755 7. O Lere Zoe Carlshamns FabriquesJ 1- tre^enter » - » r » IZOV 7> 6. clausson - » 13-80 k O. casxarson ' - 638? ODettovvs Enka» 4485 Dalkbom - . > »37 Oisim * ° 53°' 7. >V. Dammert - 500 ?. kl. Degerman 370 6 Dettow - 443 Lkllräm » . - 50 A. kl. Lricstyn 7!0O k, Lbel ISOQ D. c. Lckkokk" - looo kreäin - ^ . 850 L. Lruckrrä - . - 1136 7, kerndlaä - * 17OD D. Lrelk ° " ' " 12992 V. L. kouet ' ?8oH Lloors Fabriques Intressenter ? - , ? 7 s 3966 LaZerlunö . . 8642 c, kaxe L, och 6- I4ex»r6t , Ivoo 7- korrlunä - ' 700 1- ^Z07 — irtzs I. krancke rzo8 Den 28 Zebruarli. 8. Irieili 82Z kl. Irsncke 6lZ II. korsbom IZS x. (ilaäber^ - ' . 358Z 8. 6isi!iO 6650 L. R.- Oei^er - . - . 12700 6reZorii Enka L Söner2872 I'. Orönlirsnä . ' . L450 Oröntiranä - 240 O!. 6röniiran6 - . - loo (!. 6eer68 L c. > 7!2Y H. I. 6rubb - , I.
Instämmande till alla delar i det yttrande, Hr Stjernsvärd nu afgifvit, får jag på det högsta hos StatsUtsk. förorda denna motion. Militärståndet är i afs:de på det ekonomiska, så vida det af Staten skall tillfredsställas, vida mer vanlottadt än det civila. Det förras pensioner äro ingalunda så stora som detta sednares; och deraf måste följa, att det är omöjligt för militärer, att vid inträde i äktenskap och erhållande af familj, kunna i någon mån se framtiden till godo, så ätt, när husfadern faller ifrån, han kan lemna någon förmögenhet åt sina barn. Det är då en moralisk skyldighet för Staten att, särdeles när den bortgångne krigaren gagnat sitt fosterland, sörja för ett anslag, tillräckligt för de efterlefvandes tarfliga utkomst. Den här föreslagna summan är dessutom, jemförelsevis med familjens talrikhet, ganska måttlig, och jag hoppas, att så väl Utsk. skall tillstyrka, som E, St. bifalla densamma. Den 30 November e. m. Gr. v. Hosén, Adolf Eugéne: Jag får förena mig med de Hrr, som nyss yttrat sig, och gör detta så mycket heldre, som jag i många år varit vittne till Öfverstelöjtnant Åkersteins arbetsamhet i, och kärlek för sitt yrke, och jag är öfvertygad om, att hvar och en, som varit i tillfälle att närmare pröfva dessa hans egenskaper, måste medge, att få personer kunde mera beflita sig om krigsvetenskapen än han. Det var äfven en stor egendomlighet hos honom, att han icke skydde någon uppoffring för vinnande af detta mål; ej heller tänkte han på sig sjelf för vinnande af pekuniära fördelar, och deraf följde ock att hans familj blifvit lemnad i en sådan fattigdom. Erih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Jag instämmer i tillstyrkande af motionen. Denna motion jemte yttrandena remitterades till StatsCJtsk:t. Hr Eos, Anders Emanael, upläste följande motion: R. Höglofl.
Af inteckningssökanden Z. har saken blifvit ytterligare fullföljd; och först hos Nedre Just.-Revisionen uppstod fråga om oegentligheten eller den påstådda origtigheten af'sjelfva iuteckningsansökningen. Denna ansökning skedde genom skrift den 24 Febr. 1845, med begäran om inteckning i P:ns fastigheter; men de fastigheter, l*:n ägt och hvari Rådst.rätten beviljat inteckningen, hade han redan den 12 Juli 1844 afyttrat; och om detta afsalu hade Z. destomindre varit i okunnighet, som han vid saluafhandlingens upprättande varit närvarande och densamma såsom vittne undertecknat. Z. kunde således icke anses hafva den 24 Febr. 1845 sökt inteckning i berörde, P:n då icke tillhöriga tomter; och efter det sedermera en annan person, på hvilken P:ns köpare öfverlåtit sitt köp, den 3 Mars 1845 erhållit uppbud å tomterna; hade väl Z. den 10 i samma månad anmält sig vilja i dessa tomter tillgodonjuta inteckningssäkerhet; men då förmentes hans begäran vara stridande mot 12 § 2 mom. af 1818 års Inteckningsförordning*), så att den icke kunde bifallas — om än antagas kunde, att en misskrifning i afseende på dagen, då den i P:ns förbindelse åsyftade skuldsedel blifvit uthändigad, förelupit.
Skrifvelse, N:o 40. 7 b) att vid af gifter nas bestämmande å varor, som med införselstull borde beläggas , hänsigt skulle tagas, hvad lörädlingsbara råämnen anginge, till deras produktivitet, eller arbetsvärdet af deras förädling, samt i afseende såväl å dessa och naturprodukter i allmänhet för omedelbar förbrukning, som ock å mer eller mindre förädlade varor, dels till konkurrensen med inhemsk produktion af likartade varor, dels till varornas delbarhet och omfång i förhållande till värdet, samt den deraf beroende större eller mindre beqvämlighet för deras smugglande; hvarförutan jemväl modifikationer komme att äga rum med hänsigt till allmänna sundhetsändamål och sambandet med andra bestående i särskilta näringsförfattningar grundade förhållanden; c) att, i likhet med hvad förut iakttagits och i öfverensstämmelse jemväl med hvad då vore i tulltaxeunderrättelsernas 7 § stadgadt rörande angifningsvärden, tullvärdena borde i allmänhet bestämmas efter priserna å produktionseller afsändningsorterna, och, i händelse af skiljaktiga värden för olika qualiteter, efter antagliga medelpriser, i bägge fallen med tillägg af all å varorna använd kostnad, intilldess de anländt till lossningsort; dock att den skyddstull, som för varor, utgörande föremål för inhemsk produktion eller slöjd, komme att bestämmas, borde till beloppet jemkas i förhållande till varornas lättare eller svårare transport. d) att tjugofem procent af värdet borde i allmänhet antagas som maximum af tullbestämmelserna; från hvilken grund undantag likväl ansågs vara af särskilta omständigheter på kalladt för artiklarna socker och tobak samt i visst fall jemväl för vin. — / afseende på utgående varor åter: a) att tullfritt borde kunna utföras: l:o alla produkter af inhemsk konstflit, som utgöra fulländade förbrukningsartiklar, såsom alla fabrikshandtverkerioch andra slöjdevaror; 2:o
Jag hade trott och kanske äfven haft rättighet att vänta, att, då Utskottet nyttjat det uttryck, alt medlen icke blifvit dragne från deras ändamål, Utskottet skulle, efter sine egne åsigter, åtminstone bjudit till att utveckla samma åsigter och utreda hvad ändamål som menas; men en sådan möda liar Utskottet besparat sig, påtagligen af ingen, annap orsak, än att det omöjligt stått i Utskottets förmåga, att bevisa och försvara sin ^ats. Det är emedlertid högst eftertänkligt att erfara, hurp ConstitutiopsUtskottet adrvocerar borrt den ena anmärknings-anledningen efter den andra, merendels utan föregången undersökning och Ständerna meddelad detaillerad uppgift, 0111 undersökningens netto provenu. Generella termer och ytliga vidröringar är allt hvad Utskottet ipeddelar, och dermed vill Utskottet, att man skall låta sig nöja. ■■é Jag hade eljest förmodat, att Utskottet skulle fästat någon uppmärksamhet vid sjelfva storleken af den summa, som till Motala-smedjan blifvit dragen från ManufacturDisconten. Men äfven det är af Utskottet ansedt för en bagatell. Hvad skall då fä - Den 17 Julii e. m. sta ett så aktningsvärdt Utskotts uppmärkt samhet, då icke ens denna fråga kunnat göra det?? Rikets Höglofl. Ständer, i synnerhet det Vä Hofi. Borgare-Ståndet, torde emedlertid se saken ifrån en helt annan synpunkt. *— Jag skulle anhålla om återremiss, och att dessa anmärkningar måtte åtfölja; men förmiddagens beslut befaller mig, alt förändra denna begäran till den, att mina anmärkningar må, likasom Utskottets Memorial, läggas till handlingarne. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att ConstitutionsUtskottets Memorial skulle läggas till handlingarne.
Hemot det vilkor, att allmogen skulle sälja ved och kol till grufvan för billigt pris (nemligen 1 Daler kopparmynt per stig, hvilket på den tiden gjorde litet öfver 2 U. vict. vigt koppar, och svarade emot 1 /o tunna säd, efter dittills gängse pris), framgent rättigheten att lösa tionde-spanmålen efter krono-värdie, helst ännu i en del Fögderier fortfar och gör blott circa 1 ijf3 R:dr per tunna, på sätt som synes uti 1833 års räkenskaper. Intill våra dagar har äfven denne allmoge haft lindring i bevillningen efter 2.’dra Art., eller för jordbruket, ej allenast 1808, utan äfven sedermera (Bevill.-Förordn. 1828, Art. l\uie, § 3, mom. 6; i83o års Bevilln. Förordn. § 166 samt i835, §167) oagtadt allmogen redan genom Kongl. Resolution af den 1 Mars 1820 finge mantalskolen fullt eisatte, samt efter utfärdandet af Kongl. Brefvet till KammarCollegium den 25 Juni i823, hvarigenom allmogen befriades från skyldigheten att förse grufvan med hjulstockar, vasar, en mängd gröfre virke och dertill göra 3oj5 dagsverken; hvilka åligganden hufvudsakligen gåfvo anledning tili den lindrigare bevillningen. Jag vågar således hemställa till denna allmoges granskning och lugna beräkning, om det sorn den kallar fri kolhandel, skulle så öka kol-priset, att ökningen derå skulle uppväga dessa fördelar. Största delen af den k o I - levereringsskyldige allmogen skulle derpå icke få ett öres högre pris, ock skulle således derpå göra en bestämd förlust. Det vore väl att förmoda, att allmogen sjelf skulle inse hvad, som är dess sanna fördel, men händelserna hafva gjort, att den en gång fått eu iendtlig sinnesstämning emot Stora Kopparbergs Bergslag, och synes det, som denna aldrig skulle kunna utplånas , ehuru oskyldig
Banko-utskottets utlåtanden: N:o 23, öfver vackt fråga om bestämmande af preskriptionstid för inlösen af åtskilliga låne-banko-obligationer. Godkändes; N:o 26, öfver ett af komminister B. Wongers gjordt ackords-anbud. Bifölls; N:o 27, i anledning af handlanden A. P. Rehnströms ansökning om eftergift af straffränta å ett i handelsoch närings-diskonten upptaget lån. Bifölls. N:o 28, i anledning af förre fastighetsegaren P. TV. Håkanssons ansökning om eftergift af ränta å lån från banko-diskonten. Bifölls; N:o 29, i anledning af väckt motion, om eftergift af öfverränta för 2:ne, emot nu mera aflidne stad-släkaren J. A. Falks borgen, upptagne diskont-lån. Bifölls; och N:o 30, i anledning af juveleraren J. Nilssons ansökning om eftergift af upplupen öfverränta å ett lån i banko-diskonten. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Lästes och remitterades till Allmänna Besvärsoell Ekonomi-utskottet ett af Anders Gunnarsson från Elfsborgs län iugifvet skriftligt anförande, rörande förtydligande af eller ändring uti Kongl, förordningen den 25 Maj nästlidet år om fattigvården i riket. S. D. Föredrogs protokolls-utdrag från Yällofl. Borgare-ståndet N:o 121, genom hvilket Boiule-ståndet underrättades, att Yällofl. Borgare-ståndet icke antagit inbjudning från Högv.