Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars pa bordet lagde ?ro^ tocolls-Utdrag af den rande Allmänna ^aZÄLius-Inrättningen. Herr Lcbmitterlov, IdenninA Lbri8 ti ÄN, hade ingiswit et Lekamen, hwilkeruplästes, sa lydande: Sedan Spannmälen pä en gäng sä märkbart fallit och Utstylderne til Staten stola flerdubblas, torde en flik utsigt för framtiden förtjena alla tänkande Medborgares upmärksamhet. Dä Landkmannen icke fär sälja sin Säd, hwarmed stall han betala sina statler? Nägra Lispund Kött, Ost och Smör, i högt pris, af brist pä Sill, göra icke tilfyllest. Ingen mä wara sä obillig ar fordra et altför öfwerdrifwir Spannmäls-pris, det wil säga, 8 ä 9 och 10 R:d. Lanco för en Tunna Räg, likasom under den olyckliga krigstiden; ty behofwet eller bristen af en wara stall alcid stegra dest pris, men ockfä torde det anses billigt, at Landtmannen vnstar fä den waran skäligen betalt, som blifwer det hufwudsakliga medlet, hwarigenonr han sattes i tilständ at upfylla Statens behof. — Nägon torde fräga, hwilkel pris skulle blifwa sta >gt? jag swarar : der efter hwarje orts Markegång. Men när 722 Den 15 Mars. ingen behöfwer köpa under en tid, dä med cn o« manligt god störd marc Laud allmänt blifwit wälsignadt, hwar stal! Landtmannen taga wägen med sin Spannmål? Kronan behöfwer den icke under Fredstider. Af behof om penningar wägras dee säkraste bypowelc som katt winnås. Penningebristen nekar boncl til , och det gifweS Medlemmar i Samhället sä kortsynte för tilkommande behof och sa föga underwifade af forntida öden, der Krono-^Z^inei«oo mindre nyttige in» rättningar, åtminstone af cn umbärlig bestassenhee.
De sålunda afslutade taxeringslängderna qvarligga hos en af assessorerne till allmän granskning under en tid af 30 dagar, med rättighet för en hvar att dervid göra anmärkningar såväl öfver egen sorn andre kommunalledamöters beskattning. Efter granskningstidens slut afgifva taxeringsmännen gemensamt yttrande öfver de inkomna anmärkningarna och 189 öfversända längderna och öfriga handlingar till supervisorerne (skatte-öfveruppsyningsmännen). Supervisorn är vanligen äfven en kommunaltjensteman, som har sig anförtrodd uppbörden och utbetalningen af kommunens medel, men är, likasom supervisorerne från grefskapets öfriga kommuner, tillika medlem af den sålunda sammansatta taxerings-granskningskomiién. Antalet af ledamöter varierar alltefter antalet af kommunerna inom grefskapet. Denna komités åliggande är att afhjelpa och afdöma inkomna besvär samt att tillika söka åstadkomma en likformig och proportionerlig uppskattning inom grefskaperna. Besvär öfver supervisorernes beslut ega icke rum. Det händer ofta, att den skattskyldige föredrager att till supervisorerne inlemna edlig uppgift öfver sin förmögenhet, för att sålunda undgå att åt sin närmaste omgifning lemna en klar öfversigt af sin förmögenhet. Supervisorerne ega i sådant (all, och då ej skäl mot trovärdigheten förefinnes, att verkställa uppskattningen i enlighet med uppgiften. Supervisorerne erhålla ett dagligt arfvode af 2 dollars, och det antages att 30 dagar åtgå lill förrättningen. Från supervisorerne insändas uppskattningslängderna till statens högsta finansembelsman (ilie comptrollér). Han uppställer totalsumman af den beskattningsbara förmögenheten inom staten och uträknar den skatteprocent, efter hvilken inom hvarje grefskap skattebidraget skall utgå till unionens, statens, grefskapets och kommunens behof. Det ofvanskrifna rörer väl egentligen endast staten New-York; men de flesta af de Förenta Staterna hafva en likartad förmögenhetsbeskattning, ehuru i sjelfva tillämpningen varierande. (Zeitschrift fiir Staatswissenschaft., Tubingen), Österrike. Fastighetsskatt (Grundsteuer) utgår af jord och byggnader enligt verkställd kataster och taxering.
Då likväl detta bud måste förstås såsom åsyftande sjelfva de af Konungen i Stats-Eådet fattade besluten, icke sådane speciela föreskrifter och erinringar örn verkställigheten deraf, hvilkas omedelbara expedierande synes tillkomma Departements-Chefen, har en härmed instämmande Grundlägsförklaidng blifvit, genom ett tillägg, föreslagen, Definitionerna på åjinisteiiela och Commandomål hafva ansetts böra förekomma i samma Regerings-Förmens der dessa måls serskilda behandling först omnämnes, eller i is och i5 §§„, dit de således blifvit ned* flyttade, med en nödig hänvisning, införd « 7 §■ Bestämmelsen i 34 §° Regerings-Formen om Siats-Ministers», Slatsi Cunstitutions-Vtskoltets Memorial N;o 3\, 5 Rädsoch Jusliti8e Råds-Embetenas uppförande å Rikets Stat, bär nu mera funnits öfverflödig, sedan det nya Statsskicket vunnit tjugufem års häfd; äfvensom utsättandet' i Grundlag af någon viss rang för Justi lise-Råden trötts mindre lämpligt och behöfligt. Deremot och enär Siats-Rådets Ledamöter, såsom Konungens Rådgifvare, stå honom närmast, med Departements-Cheferne tillika lemnadt inseende öfver förvaltande JEmbels-Verken, har dem bort tillerkännas innehafvandet af Rikets högsta värdighet, eller af den närmaste dei intillL Efter denna redovisning, återstår det för Constitutions-Utskottet atty med förslagets tillstyrkande, vördsamligen uppgifva, för Grundlagsenlig; behandling, alla da redactionsändringar, som haral föranledas, nemligen: Regerings-Formen, §. 5. Stols-Rådet skall bestå af tolf Ledamöter, hvilka ege rätt att alla der' förekommande ärenden öfvervara.
Jemte det att vissa terminer blifvit fastställde för insändande af räkenskaper, för hvilka föreskrift derom förut saknats, har nemligen derigenom tiden för åtskilliga räkenskapers och redogörelsers insändande till Kongl. Kammar-rätten blifvit förkortad; och då häraf den slutföljd kan dragas, att, ehuru Rikets Ständers Revisorers årliga sammanträden nu mera inträffa en månad tidigare på året än förr, för Kongl. Stajf-l [/tiloffris Utlåtande. M 1?>. ">7 Kongl. Kammar-rättens grnnsknings-arbele, ändock torde återstå en rymligare tid innan berörda sammanträden, än under fordna förhållanden, då räkenskaperne från åtskilliga förvaltnings-mvndigheter flera månader Sednare inkommit, och då .det jemväl må kunna antagas, att gransknings-arbetet skall blifva lältadt i den män, som nya, med riks-hufvudboken öfverensstämmande, läkenskaps-formulärer för de särskilda förvaltande verken varda fastställde, finner Utskottet frågan om någon vidare åtgärd i förrberörde afseende skäligen kunna ankomma på någon tids erfarenhet om och hvilka verkningar ofvannämnda förändrade förhållanden kunna för afsedda ändamålet medföra, och hemställer alltså, att hvad Rikets Ständers Revisorer härom andragit icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 28. Enligt hvad här ofvan blifvit nnfördt, har Utskottet funnit, sig böra uppskjuta åtskilliga af de uti revisions-berättelserna förekommande frågor, som med ståtsregleringen ega sammanhang och hvaröfver Utskottet således framdeles kommer att yttrande afgifva. Sådane tillsvidare uppskjutna frågor öro, utom de i §«§ 6, 7, 8 och 1 8 af detta utlåtande omförmälda, följande: 1:o angående vissa förändringars vidtagande uti nästa riks-stat, i afseende å de till skogsplanterings-kassan anslagna räntor. (1857 års Rev.-ber. pag. 24, § 14.) 2:o d:o d:o angående Upsala Akademi anslagen kronotionde af åtskilliga socknar i Långhundra fögderi.
Deremot visa uppgifterne från Söderhamn, att denna stad icke uppbär inqvarterings-lolag, men besväras af inqvartering utaf t officer och högst 4 man, som för en eller annan gång under loppet af ett år comm end eras lili staden för tillsynen öfver Helsinge Regementes i staden belägne beväringsoch beklädnads-Förråd, Kostnaden för denna inqvartering är, för ett medium af 5 år, upptagen till 34 Rdr, och lärer, enligt livad sålunda angående Hudiksvall och Söderhamn blifvit upplyst, den förra stadeiiNjpnnmit att af misstag införas i sammandraget Litt. A, i stället för Söderhamn} på hvilken det derstädes om Hudiksvall upptagne förhållande inträffar; alt uti staden Engelholm, hvarest en Esqvadron af Kronprinsens Husar-Regemente är förlagd, eger Kronan de för Idusarernes inrymmande samt fourrage persedlarnes upplag, rustkammare och stallrum nödige lägenheter; men befälet och till en del manskapet bekommer af staden dels hyres#rsältning med inberäknad service, dels inqvartering hos JBörgerskapet in natura, utan att staden njuter någon fördel af inqvarteringstolag, sorn der ej eger rum; oell sorn betalningen, der den utgår, för inqvarteringsbeiältigade är olika för gifte och ogifte, samt serskilda beting derom uppgjorda; så har någon bestämd kostnad för året icke kunnat uppgifvas.
Uti en ifrån Ridderskapet och Adeln till Lag-Utskottet remitterad motion har Herr E. G. Uggla anfört, huruledes han ansåge stadgandet i den genom Kammar-Expeditionen utfärdade Kongl. Kungörelse den 1 October 1812, att Författare af Besvärsskrift eller ansökning bör utsätta dess namn och syssla, samt behörig fullmagt till besvärens eller ansökningens ingifvande derjemte bifogas, vid påföljd, att eljest någon pröfning af målet icke eger rum, endast anginge den i samma Kungörelse tydligen utsatte händelse, att sakegaren ej kunde skrifva och således icke egenhändigt undertecknat besvärsskriften eller ansökningen, i hvilket fall en laga Rättegångs-Ordning fordrade, att den pröfvande Autoriteten uti fullmagten egde visshet, det besvären blifvit anförde eller ansökningen gjord af den person, hvars namn vöre undertecknadt. Men på de senare åren hade likväl fråga uppstått om beliofvet af fullmagt, äfven i det fall, då ansökning eller besvärsskrift vore af Sakegaren sjelf undertecknad, så snart skriften af annan person inlemnades, och efter hvad Motionairen förmenade kändt vara, hade Högsta Domstolen ansett besvär ej kunna till pröfning upptagas för saknad fullmagt i nämnde fall. Såsom skäl för denna åsigt vore anfördt, att en färdigskrifren och underskrifven skrift kunde emot sakegarens vilja och honom ovetande blifva inlemnad; men något exempel på en sådan händelse förmente Motionairen dock knappt kunna uppgifvas; och till det .otroliga gränsade sammanträffandet af alla de omständigheter: att sakegaren undertecknade skriften utan att ännu hafva beslutat ingifva densamma; att skriften, sakegaren ovetande, komme i annan persons hand; att denne vore en person, som ville skada sakegaren genom skriftens inlemnande; samt slutligen att skriften vore sådan, att olägenhet genom blotta inlemnandet, utan afseende å sedermera gjord återkallelse, kunde uppstå. Men i allt fall ansåg
Deras högsinnighet var mellertid, att kunna äfven offentligen tala till sin Konung med ärliga samvetens röst; hans, att af dem kunna emottaga den med oförminskad ynnest. Men rigtningen af sin gång fortfor han att sjelf bestämma; lika oberoende af vänner, som af ovänner. De hufvudbeslut, som han tog både i afseende på sitt krig och vid denna riksdag, hvila helt och hållet på hans eget ansvar. Favoriter, om än älskade såsom angenäma beståndsdelar af hans enskilda umgänge, eller äfven nyttjade till verkliga politiska tjenster, beherrskade honom aldrig; och allraminst, när stora mått och steg voro i fråga. Väl är sannt, att han vid sådana betjente sig af gunstlingar, hvilkas namn gå till efterverlden i sällskap med hans eget. Det påstås, att skuggsidorne af hans sedliga karakter framträdde afgjordare under de sista åren af hans lefnad. Det försäkras, att han då, bland vissa förtrogna, ofta sökte i njutningar, som icke voro honom värdiga, för stunden glömma hopade bekymmer och framförallt den hätska nedrighet, hvars hväsning närmast omhvärfde honom ur den samhällsklass, om hvilken han dittills trott, att den lifligast delade hans egna känslor af börd och ära. Hvad än häraf må äga grund: så är dock äfvenledes grundadt, att det alltid var andra förtrogna, hvilkas umgänge han valde, hvilkas råd han äskade, hvilkas egenskaper han skattade och begagnade, när han ur förströelserna (bättre eller sämre) återvände till sitt kall af Konung. Oförändradt sig lik i sin inbildnings poetiska flygt, i den ypperliga hållning hvarmed han spelade sitt höga spel, i en fintlighet som stegrades med bryderierna, i ett mod som växte jemnhögt med farorna, var han det jemväl både i väljandet af de skickligaste män till redskap, och i förmågan att stå öfver dem såsom deras ledare. Så förhöll det sig med hans bevågenhet för en Toll, en Nordin, en Wallqvist; tjenare, dem ingen monark i verlden skulle blygas att hafva nyttjat och gynnat.
Alf närmade sig till porten några ögonblick derefter och frågade soldaten, om det var tillåtet att gå in. — Inte utan kommendantens tillåtelse, — svarade denne kort och stälde sig fram-förhonom. — Men på hvad sätt skall man få denna tillåtelse, då man icke får komma till honom? — Man kan begära den skriftligen. Men i afton är det för sent; ingen främmande person får passera efter klockan åtta. — Men den unga damen, som nyss gick in, hon bor då här? — Nej, men hon är på besök hos kommendanten. — Hon är troligen resande? — Det vet jag inte, — sade karlen tvärt, tydligen finnande den främmande mycket frågvis. Alf stack en gulden i handen på honom och såg honom i detsamma helt förvandlad. — Skulle ni icke kunna säga mig, hvem den unga damen är? — återtog han mera förhoppningsfullt, under det han tog ett steg inom porten och såg sig nyfiket omkring. — Var så god min herre och drag er något tillbaka! Jag ser kommendanten der tillika med kapten Zuber och de främmande; han kunde lätt få se er inom porten, — sade soldaten artigt, skjutande Alf baklänges. Imellertid hade han verkligen upptäckt föremålet för sin nyfikenhet derinom på en liten terrass utanför fästningsmuren, i sällskap med tre herrar. Den ena af dem, en liten tjock karl om femtio eller sextio år, höll hennes hand i sin och tycktes samtala med henne. — Är det kommendanten, som nu talar med henne? — frågade Alf, dragande sig långsamt intill muren. — Nej, det är den främmande majoren, hennes onkel; kommendanten är den der långa herrn med stora grå mustacherna, som nu sigtar. I detsamma small ett pistolskott, och den tredje af herrarne på terrassen gick fram till en liten hvit tafla, som var uppsatt ett stycke derifrån, hvilken Alf nu först märkte. — Man skjuter till måls, tror jag? — sade Alf, för att förlänga samtalet, och hafva en förevändning att stanna så länge som möjligt. — Ja, kommendanten och kapten Zuber roa sig ofta dermed. — Kapten Zuber tillhör då äfven fästningen? — Ja, men inte frivilligt; han hör icke till garnisonen, han har två års fästning för duell. — Aha! Det är en ung karl förmodar jag?
Hvad J, Gode Herrar och Svenske Män, sålunda hemställt, har Jag, efter inhämtande af Min Högsta Domstols och Mitt Stats-Råds yttrande, funnit godt i Nåder gilla och antaga, och låter Jag om denna Lagföråndring Allmän Förordning nu utfärda; hvarom Jag velat Eder i Nåder underrätta. 38a Ven ro September, Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Mån, med ali Kongl. Nåd och Ynnest stådse välbevågen. CARL JOHAN. Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige och Vällärde, Åreborne, Förståndige och Välaktade, Hedervärde och Redelige, Gode Herrar och Svenske Män! Uti Skrifvelse af den 11 sistlidne Junii håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet andragit, att som de uti KyrkoLagen eller särskilta Författningar gifne föreskrifter emot öfverflödiga och kostsamma begrafningar, syntes hafva haft för ändamål, att förekomma enskildta Personers misshushållning, och således, ehuru för en förfluten tid lämpeliga, likväl nu mera både till deras grund och i afseende på den inskränkning de göra i hvarje medborgares rättighet, att efter behag använda välfången egendom, ej kunde, i Eder tanka, förenas med närvarande tids fordringar; samt då härtill lomme att den allmännare böjelse för öfverflöd och pragt vid begrafningar, hvilken troligtvis föranledt berörde stadganden, i senare tider märkeligen aftagit, J ansett Eder äga anledning i underdånighet föreslå utfärdandet af en allmän Författning, som upphäfver hvad i KyrkoLageu och dermed gemenskap ägande För'- De/i Io September. fattningar emot kostsamma begrafningar finnes stadgadt. Öfver detta Edert förslag har Min Högsta
Herr Grefven och Landt-Marfkalken erinrade, att denna fråga syntes höra till de Reglementariske stadgande®, hvilka , ef<er hvad Herr Tham omförmält, framdeles skulle från Bevillningsutskottet inkomma. 4\de Punkten. ”AU Tull för utgående och inkommande ”varor bär i Svenska BancoSedlar erläggas.” Och blef denna punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. J3® Bsn 24 Augusti e, m. S'.te Punkten: ”Införsel af alla hittills förbudne varor, ”hvilka hädanefter varda tillåtne, skall inskrän”kas till de StapelStäder, i hvilka, enligt 182v ”års Bokslut, Tulluppbörden med Lotsoch ”Båkafgifterne inberäknade, minst uppgått till ”24.000 R:dr Banco.” Herr Tharin Det är egenteligen sf upplysningar, hämtade dels ifrån andra länder , dels af Ledamöter inom Tullstyrelsen, samt sluteligen af Comitterade för dea nya tullorganisationen, som Bevillningsutskottet hämtat ledning för detta förslag. Jarg anhåller att fl uppläsa några ord utur Comiterades Betänkande, så lydande: ”Ett stort hin”der för en fullständig Tullbevakning ligger i ”privilegierna för våra många Stapelstäder uta® ”handel. Vöre den större importhandeln inskränkt till färre punkter, kunde desse fullständigare bevakas, såsom nu sker vid Stockholm och Götheborg; enär deremot de Tjenstemän vid Tullstaten, hvilka nu med inskränkta lönevilkor äro placerade på bevaknings"platser, der ingen handel äger rum, sällan uträtta hvad som med deras placerande åsyftas, ” hvilket anförande Comiterade med exempel de följande pag. 37 och 38 utförligen be-' visat. Jemte dea ledning Bevillningsutskottet af detta upplysande Betänkande fått, och den underrättelse Utskottet hade, att Ostindiska varor ten 14 Augusti t, m, gil i England blott få införas till vissa plattser, samt att i Danmark fabriksvaror endast få införas till Köpenhamn, äfvensom den upplysning
Förhållandet af likställighet de olika länen och markegångsdistrikten sinsemellan syntes ock göra det nödvändigt, att, i händelse någon provins skulle söka på de öfrigas bekostnad undandraga sig sin behöriga andel i skattebördorna, rättelse derutinnan måtte kunna vinnas; men för ernående af detta mål erfordrades att pröfningsrätten bibehölles i enlighet med gällande föreskrifter. — I fråga huruvida Kongl. Kammar-kollegium vore den myndighet, som, med afseende å sakkännedom, bäst kunde utöfva denna grannlaga pröfningsrätt, hade, enligt hvad Utskottet vidare anförde, meningarne stundom varit delade och Dih. till R. St. Prof. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Åfd. .9 Höft. 2 G Stats-Utskottets Utlåtande M 25. förslag till ändringar i derom gällande föreskrifter framställda, hvaribland nämndes: Kongl. Maj:ts vid 1834 års riksdag aflåtna nådiga Proposition derom, att, enär markegångssättningen utgjorde en del af den handläggning vid beskattningen, som tillhörde Rikets Ständer, desse vid hvarje riksdag måtte upprätta nämnda taxor, äfvensom det sedermera väckta förslag dels att ifrågakomna pröfningsrätt kunde öfverlemnas åt Rikets Ständers fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret, dels att Kongl. Stats-kontoret gemensamt med Kongl. Kammar-kollegium måtte verkställa nämnda pröfning. Rikets Ständer tillkännagåfvo sig likväl icke böra med markegångssättningen taga omedelbar befattning och de öfriga förslagen hafva jemväl förfallit. Vid sådant förhållande och enär motionärerne nu icke ens uppgifvit någon annan myndighet, som, enligt deras tanke, vore lämpligare, än Kongl. Kammar-kollegium, att handlägga ifrågavarande ärenden, samt då Utskottet icke eller funnit något annat sätt för besörjande af nämnda angelägenhet, sorn, förtjenar företräde framför det nu föreskrifna, får Utskottet hemställa, att framställningen jemväl i denna del må lemnäs utan afseende. Stockholm den 15 Januari 1866. STOCKHOLM, tryckt hos A.
Brot. 18h0 §1 1851. 4 Sami., 2 Afd., 8 Hält. 1 2 Stals-Vlsko'tels Betänkande, Nio 22. utföras, till ytterligare nedsättning af regementets styrka, som dock sedermera kunde tillökas genom framdeles tillkommande nyhemman, i underdånig skrifvelse den 18 Februari 1830, i afseende på de allmänna grunder, hvarefter en sådan rote-jemkning skulle verkställas, innan densamma grundlagsenligt till Rikets Ständers pröfning förekomme, yttrat: att, om Jemtlands regemente, efter Norriges förening med Sverige, skulle kunna uppfylla sitt ändamål och sålunda utgöra bidrag till rikets krigsmakt i det hela, så mäste det gamla vilkoret för ortens rotering, eller manskapets användande endast inom landskapet, upphäfvas och Jemtlands soldater följaktligen åläggas samma skyldighet, som kronans indelta manskap i den öfriga delen af riket vare sig i krig eller i hänseende till arbetskommenderingar under fredstid, men att, enär kontraktet med rotehållarne å statens sida härigenom komme att upphäfvas,. någon annan grund för det nya förhållandet dem emellan icke syntes böra fastställas, än den redan i Kongl, brefvet den 2 Oktober 1806 uppgifna, eller jemnlikhet med roteringen i rikets öfriga delar, utan afseende å den möjliga minskning, sådant kunde verka i regementets, på förhand till 800 man af Kongl. Mäj-.t nådigst bestämda slvrka; i öfverensstämmelse med hvilka åsigter, i händelse desamma vunno Kongl. Majit s nådiga bifall, Rikets Ständer an höll o, de's att Kongl. Maj:! måtto täckas, till efterrättelse vid ders skeende nya voteringen inom Jemtland, i nåder förordna, det Jemtlands, soldater ålades samma skyldigheter, som kronans öfiiga indelta manskap i riket, mets att, utan fastställelse af tion provisoriska regleringenaf rotchållet derstädes för längretid än de åtta år, för hvilka densamma, blifvit af länets innevånare antagen, roteringen derefter måtte, oberoende af den måhända aflägsna tidpunkten för afvittringens fullbordan, jernnäs till likhet med roteringen i det öfriga Sverige, sedan hemmanens godhet, grundräntan och öfriga utskylder blifvit emellan länen behörigen jemforde och tagne i beräkning; hvarefter de i Jemtland tillkommande nyhemmanen borde öka den gamla roteringen. dels ock att de sålunda för Jemtlands Fältjägare-regemente tillstyrkta vilkor, jemväl måtte få sträckas till Jemtlands Hästjägare-sqvadron, så att rusthållarne dervid måtte komma i ånjutande af all den lindring i deras skyldigheter,
Fröt, Utdr, d. 2$ Nott. iiij. S. D. Föredrogos år.yo och biföllos följande Utlåtanden : Stats och BevillningS-Utskottens: \ . N:o 612, Öm ytterligare förmåner och friheter för Gästgifveriet i åtskillige Orter. Stats Utskottets: N:o f)i8j I anledning af Väckt motion, att den våning Kongl. Allmänna Magaians-Directionen hittills begagnat, måtte upplåtas till Bonde-Ståndets disposition. S. D. Då nU ånyo föredrogs Statssamt Allmän; na Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 614, i återremitterade frågan angående lindring uti Skattläggnings-metoden af Sågoch Mjölqvarnar, fann Bonde-Ståndet, enär öfrige Stånden redan bi - Prof, Ut dr, rf, 27 Ntv. 1X23, 2fe bifallit Utskottens först afgifne Betänkande, skäligt ätt för dess del, dervid låta bero. S. D. Föredrrgos ånyo och lades till hsndlin garne; Lagoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande: N:o <238, rörande frågan om offentlighet vid Riks-Ståndens öfverläggningar Stats-Utskottets: K:r 615, i fråga om Arrende Spannmålens utgörande för Kungsgårdar, och derunder lydande Hemman. S. D. Instämde Preste Ståndet med Högloft. Rid. derskapet och Adeln, att vid deri underdåniga Am Bihang till R. St. Prot. g:de Sami. 33 ä6i ' Fröt. Ut dr, Nov. ssaa. hallan Rikets Ständer skulle till Kongl. Maj:f fraine föra, att Hennes Maj:t Drottningens Höga Kröning må efter uråldrigt Bruk för sig gå, till Kongl. Maj:ts Egen Nådiga pröfning och godtfinnande i underdånighet öfverlemna, att till. denna Högtidlighet utsätta den tid Kongl. Maj:t lämpligast kunde finna.