Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Helt visst ar begäret att skydda sig sjelfva i kampen för tillvaron en af de mäktigaste orsakerna härtill. Förbundets omfattande verksamhet gläder mig mycket, icke minst derför, att jag får taga del deri. Man blir under medverkan för sådana uppgifter tvingad att reda ut sina begrepp inom en hel del olika oniriden, der det ar ytterst vigtigt att veta hvad man vill, men hvilka så länge legat för oss qvinnor som obruten mark. Huru gerna ville jag icke numera att qvinnan må komma till sjelfstandighet och f i tillgång till inbringande a arbete! Men huru många äro val ännu mogna derför? Huru små och sjelfviska äro ej deras intressen! Jag. tror helt visst att mannens intressen mången gång äro föga störré: men om de vilja, hafva de uti sin verksamhet ett skydd mot faran för att pä småsaker bortplottra sitt intresse, något som åter ligger oss så nara. Den största betydelsen af qvinnans sjelfförsörjning ligger nog ej blott, som jag nyss sade, deruti att hon blir skyddad för frestelsen att inga tanklösa äktenskap utan tycke, utan lika mycket deruti ati hon raddas från frestelser att p3 sedligt förnedrande satt förtjena sitt bröd eller afvinna lifvet något behag. Härmed ar jag kommen in på en af dagens brännande frågor, och jag kan ej slappa den utan att gifva luft i t nagra af de spörsmil1 de väcka. Hvad skall göras för att skydda barnen, gossarna isynnerhet, att angripas af den demoraliserande anda, som tycks ha trängt ända ned i vira skolor? För min del tycker jag, att det ar val att saken kommit allvarligt på tal, s i att man fått veta huru landet ligger och möjligen kan öfvervinna det onda. Skolan i v&amp; lilla stad lär vara ovanligt hygglig, men eljest hör nian från alla håll att literaturen, i synnerhet den strindbergska, har stort inflytande. Från en af grannstaderna bei-attas att dessa skrifter insmugglas i goss-skola~ ?s pulpeter och läsas der på rastininuterna, allts2 i smyg, hvilket gör det insupna giftet s i mycket farligare. Egaren till ett linbibliotek i en större landsortsstad har sagt mig, att d e.
Han fordrar att man ni2 uppdraga och respektera gränsen mellan &gt;yttrandefrihet och yttrandefrackhet~, att staten vidtager lika kraftiga åtgärder mot spridandet af andliga gifter som fysiska. Han pspekar kort men kraftigt prostitutionens andel i det onda. Han håller upp sisom en skamfläck för allmänna opinionen dess ytterliga tolerans mot lasten, blott den förstår att dölja sig under .en förfinad yta. Han stämplar sisom ocker på ungdomens samveten herrar bokförläggares spekulationer i sedeslös literatur. Han bryter stafven öfver den läsande allmänhetens slappa dåsighet, den slöa kontrollen öfver lärame, den ofta dåliga samtalstonen i hemmen m. ni. Men samtidigt erkänner han, att de moderna förfines irrläror finna en ursäkt och ett visst berättigande deri, att.hemnien och skolan, förtiga de faror, som hota de unga. De liafva: dessa irrläror, säger han, kanske i de flesta fall sitt första uppliof i » den a~zgcs förtvzj5 ' ade suckmr efter hje4 i en kamp, ii ((hzJilR72 mtz~roz qkrf ztt71m ?za ?- hono~~z, c11 ka979 i hnilke~t h m mn&amp;en besegras2 dc~fbi; att ingen @ ssnnr till hntrs sirckatt och g f z w hono7n den hje@ hnta behoyver. Men hjelpen? frågas det. Hzw skall man hjc@ai Svaret lyder på allmänt erkännande af det onda och begagnande af alla lagliga medel att bekämpa detsamma; det lyder på sjelftukt, förtroende och försakelse Iios föräldrar.
Uti högstberörda den 29 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåtna skrifvelse (N:o 96) har Kongl. Maj:t erinrat, hurusom, efter det hos Rikets vid 1856—• 1858 års riksdag församlade Ständer blifvit föreslaget att skjutsersättning enligt resereglementet måtte indelta arméens öfveroch under-befäl samt civilstat tilldelas för sådana resor i tjensteärenden, som icke förorsakats af föreskrifven tillsyn å de underlydande, nemligen: vid de syner och ekonomiska besigtningar, som anbefallas i Militieboställs-ordningen, jemte en del andra uppgifna förrättrfirigar, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 24 Oktober 1857, anhållit, att, då det visserligen vore ganska betungande för indelta arméens befäl att af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningar, hvilka icke stöde i omedelbart sammanhang dermed eller vore deraf föranledda, men flere embetsoch tjenstemannaklasser, likaväl som den indelta arméens befäl, hade sig ålagdt att utan ersättning företaga resor i tjenste-ärenden, och billigheten fordrade, att deras möjligen icke mindre grundade anspråk ej lemnades utan afseende, Kongl. Majit måtte, efter ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer göra nådig framställning, dels om och i hvilka fall ersättning borde tillerkännas militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för resor vid förrättningar inom deras tjenstedistnkt, dels ock om de kontrollföreskrifter, som i berörda hänseenden kunde finnas er orderliga. Bih. till R. St.
Länen och till vägabringas efter ett för alla dessa häkten gemensamt antaget fullständigt system, likväl ansett det för behofvet erforderliga anslaget kunna för närvarande inskränkas lill 900,000 R:dr, och hafva på grund häraf, godtfunnit till E. K. M:s Nådiga disposition anvisa ett Extra Stats-anslag af nyssnämnde summa, att under loppet af fyra år, räknadt från och med det innevarande, successivt användas till Läns-häktenas ombyggnad och förseende med celler, till det antal och den storlek, som för hvarje serskildt Län af E. K. M. må pröfvas erforderligt; och torde vid bvggnads-planens uppgörande få tillses, att berörde fängelser anläggas icke" ensamt vid Landshöfdinge-Residencen, utan äfven å andra lämpliga ställen inom Länen, då dessas vidsträckthet eller andra locala förhållanden dertill föranleda, hvil - Expcdilions-Utskottels Förslag lill lind. Skrifvelse, JY.o 366. Soä ken senare åtgärd, i väsendtlig nion ledande dertill, att fångarne, intilldess ransakningen är fulländad, kunde stadna i det fängelse, sora är beläget närmast ransaknings-stället, såmedelst komme att underlätta ransakningen, jemte det betydlig besparing af forslings-kostnad derigenom bereddes.
Samme man, om nedsättning i fyroch båkafgift samt lotspenningar till de belopp, som dessa umgälder utgjorde före utfärdandet af Kongl. Kungörelsen Fröt.-Utdrag den i December 1859. lii den 4 Maj 1858, samt om lotsarnes aflönande utaf statsmedlen; och blef denna motion jemväl kommunicerad med de öfriga Riks-Slånden; 7:o. Samme man, om anslag al allmänna medel för byggande af ett fyrskepp att placeras på det så kallade Kallegrundet; 8:o. Herman Öbom från Norrbottens län, om ersättning af allmänna medel till aflidne Skeppstimmermannen Johan Larsson Hedströms arfvingar för en penningesumma, som Hedström öfverlemnat till Chefen på den sedermera förolyckade korvetten Carlskrona; 9:o. Sistnämnde motionär, om beviljande af anslag till en lägre landtbruksskola inom Norrbottens län; 10:o. Erik Ersson från Gefleborgs län, om låneunderstöd af allmänna medel för byggande af en jernväg emellan sjön Dellen och Ede by vid Ljusne eif i Helsingland; ll:o. Johan Lekberg från Nerikes län, om anvisande af ett statsbidrag å 600,000 R:dr för byggande af en jernbana emellan Lindesberg och Frövi; 12:o. Sistnämnde motionär, om utdelning af gevär, att användas såsom premier åt bevärings-ynglingar; 15:o. Paul Hedström från Wester-Norrlands län, om anslag af allmänna medel för anläggning af väg från Sollefteå genom vestliga delen af södra Ångermanland och öfver Jemtland lill Norska gränsen; 14:o. Sven Haraldsson från Blekinge län, om förhöjning i anslaget till Skeppsbyggeri-institutet uti Carlskrona; 15:o. Thorkel Nilsson från Christianstads län, om upphörande af dagsverksskyldighet till Sandby kungsgård i nämnde län; 16. Per Mattsson från Wester-Norrlands län, angående förändring af de inom nämnde län uti ordinarie räntan ingående persedlar; 17:o.
Ägg . § Lass Hö . k-5 Kärfvar Halm Transport Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris* För åren 1814- till och med 1823. För åren 17^8 till och med 1787. KronoFörvandling efter medium af 10 ars Markegångspris. » värdi. För åren t8(4 till och med 1823. För åren 1778 till och med 1787. Transport Byggningsbjelpen Salpeterhjelpen .. Boskapspenningar Skjutsfärds dito Dagsverks dito .. S:a 6: 25. 5f. 5 i i 13 42 29 32 [0 6 Transport (pTim.stockaraS sk. ) el. allerum ( 1 Syll a 12 sk ) tantum C5 Tunnor Jord It Tunna Fårgödsel Tunna Åska j.l Lass Ko ■io st. Får 6 st. Dagsverken . 8 st. Årliga Hästar 4 st. Kongs dito . Sta 21 46 8 — t G. — I: 32. 12. 3. 4. i o — 3. 2|, Hemmantals Ränta LandtogsGärden Byggningshjelpen - Saltpeter-hjelpen Transport Förvandling efter medium Krono _ af 10 års Markegångspris. Värdi. Räntan: För åren För åren. Gås — 12 — 2 11 r st. Stockar å 8 sk. jeller al terum 3fi 3fi ji st. Värdi. För åren För åren 1814 till och 1778 till och med 1823. med >787. Skjutsfärds dito i 1 1 . Summa 62(26! 3 24(31 9 5 B. G 13 Kronobergs Gamla Konga Härad, Furuby Socken Fägersta Bosgården i Mantal Skatte. Jordeboks Ränta. It - S:r i: i5. 5-|. Hem mantalsRän ta. LandtågsGärden , , Byggningshjelpen Salpeter dito . I L» Fläsk .
Utl. N:o j o. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om belinfi>et af tillägg uti Kongl■ Maj:ts Nådiga Instruction för General -LandtmäteriContoiret, Province-LandtviäteriContoir en, samt Landtrnätarne i Riket, den 4 Maji 1827. T ill Utskottens handläggning har det Hedervärda Bonde-Ståndet, genom Pr o tocol IsUtdrag, remitterat ett af Riksdags - FnIImägtigen från Hallands Län Petter An• Rersson , till Ståndet ingifvet Memorial, derutinnan Motionairen, i sammanhang med åtskillige emot K:gl, Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesv^rket framställda anmärkningar, hvilka Utskotten i serskildt Betänkande under denna dag besvarat, fästat uppmärksamheten dervid, å ena sidan, att den, för det vigtiga Skiftesverkets framgång, så högst nödiga Coritrollen å erforderlig noggrannhet i Landtmätarnes arbeten, inom hvarje Län, icke vore, genom högstberörde Nådiga Instruction, fullständigt beredd, samt, å den andra, att det icke vore möjligt, att uti de Skiftesmål, som inom hvarje Län prof vas £v?g*- samt Altm Besv. o. Otc. Utsk.TJtl.
Referenter af Ridderskapets och Adelns förhandlingar, angående deras antagande och plats i Riddarhussalen. XII. 81. R. 158. B. 494. XIII. 297. A. 623, 674. XVII. A. 45r. — om deras upphörande. XIX. r84» 297- XX. A. 115. Referering af RiksStåndens förhandlingar, tidningarnes, angående. XXVI. 206. — af Ridderskapets och Adelns förhandlingar, om utgifvande af en tidning för. Se Tidning, Regements-chefer, om forum för ransakning, vid actioners anställande emot. Se Forum. RegeringsFormen, iog §, och Riksdagsordningen, 80 §, angående ändring af, rörande tiden för Riksdags fortfarande. VIII. B. 465. R. 36o. XII. B. 145. A. 332. XIII. U. 33o. XIX. A. 34g. 28 §, örn ett tillägg uti. XI. B. 62. XII. i32. A. 166. XIII. U. 197, 295. A. 499. 28 §, angående ett nylt moment af. XI. B. 62. XII. U. 33o. XIX. A.. 34gXXVI. U. 61, 97, 104. A. 173. — 49 §> or-h Riksdagsordningen, 2 §, angående ändring i, med afseende å förkortande af tiden mellan Riksdagarna. VIII. B. .47, 224. Å. 336. XIII. A. .71. XVIII. — 106 §, om ändring uti. XVI. B. 453. XVII. 1 13. XVIII. Å. 5i. XIX. U. 70. A. 3g3. XXIII. ( ) RegeringsFormen, 63 §, angående förslag till den der omför i mälda anordning. XXVI. B. i38. A. ig5.
I sammanhang med granskningen af förenämnde räkenskaper, hafva Revisorerna noga genomgått och med desamma jern fört de från trycket utgifna Utdrag deraf, hvarvid några andra anmärkningsvärda skiljaktigheter icke förekommit, än att i:o de utelöpande Creditsedlarne oeh Koppa rskilje mynts-pol letterna blifvit uti Räkenskaps-utdragen sammanförda uti en enda gemensam summa, fastän Creditsedlarne i Hufvudböekerna äro upptagna särskilt och Kopparskiljemynts-pollelterna särskilt; då dessa bägge olika penningsorter, oaktadt den för deras invexling bestämda fond är afsatt på en och samma Räkning i Banken, — 19 — hädanefter destomindre böra med hvarandra sammanblandas, som den för Credilsedlarnes gångbarhet och inlösen stadgade preskriptionstid ingalunda afser Skiljemynts-polielterna, så hafva Revisorerna, till beredande af rättelse för framtiden, på det nu anmärkta förhållandet fästat Herrar Fullmäktiges uppmärksamhet; och 2:0 den räntesumma, som är uppförd i den Räkenskaps-uldragen för år l83c) bifogade Liqvid öfver de, vid 1828—i83o åiens Riksdag, till Försvarsverkets iståndsätlande anslagna medel, öfverensstämmer icke med det i Hufvudboken upptagna belopp af samma ränta; härledande sig skillnaden emellan dessa summor derifrån, att, på sätt i Liqviden äfven är tillkännagifvet, räntan der endast blifvit beräknad till den 3o Oktober i83c), hvaremot ränta för ifrågavarade medel i Hufvudboken blifvit Riksgälds-Contoret påförd till årets slut. Hos Revisorerna hafva Herrar Fullmäktige anmält, alt RedogörelRiksdags-, sen öfver de af Riksgälds-Contoret bestridda kostnaderna för sistförflut-kostUi,<lt'rna na Riksdag ännu icke kunnat afslutas, i anseende dertill att åtskilliga ytterligare utbetalningar, som i denna redogörelse böra upptagas, förestå, och hvilka hufvudsakligen utgöras af kostnader för återstående tryckning af Riks-Ståndens protokoll samt någon del af dertill hörande Bihang.
Jag anhöll om Portofrihet. Konungens Nådiga Yttrande blef: Att om jag först började med Journalens lifgifvande, skulle framdeles Dess nådiga Utslag om den sökta Porto-friheten meddelas. Vid 50 års ålder, med anspråk att vara någorlunda känd såsom Medborgare och såsom Författare, kunde jag icke underkasta mig någon pröfningstid. Måtte man icke förglömma, att vart Samhälls-skick daterar sig endast ifrån år 180g. Måtte man icke förglömma , hvilken olycklig cirkelgång vi sett andra Europeiska Stater i nyare tider beskrifva! Måtte man icke förglömma, att en hvälfning i principer sällan stannat vid en hvälfning i principer! Matte Männen med fordna tidens anda en gäng höja sig till det begrepp om mensklig ädelhet, att man, fastän icke Embets-sökande, kan villja vara verksam för allmänt väl, utan att äga en Jacobins syftemål; att det tysta medvetandet att hafva älskat1 och gagnat Fäderneslandet och att äga Medborgares aktning ock kan förläna en njutning, som godtgör använda mödor; att den krans, af medborgare händer, lagd uppå den sten, som skall betacka ens stoft, ock kan utgöra ett mål för en ädel mans ärelystnad! D(n 5 Juli. f m. Jäg besvär Höglofl. Ridderskapet och Adéln, i den lefvande oell kommande generationers namn, att icke neka bifall 3t Utgifvandet af en Statsoeconomisk Journal, på de grunder» som det Särskildta Utskottet föreslagit. Detta Anförande blef med mycket bifall upptaget. Friherre Wirsén, Qvist af Fredrih: Vågsamt mä det synas, att jag, oberedd^ på de förekomna ämnen, stiger fram, för att i vissa delar genast besvara hvad Herr Grefve Schwerin nu behagat yttra.
Men detta hindrar mig dock icke att anhålla om R. o. Ad:s bifall till den 5 § i det skick, som II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, densamma framställt; anhållandes jag dock, i anledn. af Frill. Palmstjernas, Nils, yttrande, få förklara, att jag, då vi komma till 6 §, icke skall underlåta att godkänna den första hälften af den under litt. c) upptagne punkt. Hr voii Troil: En värd talare på andra sidan har med den varma känsla, som är honom så egen, sökt att för Ståndet framdraga de känslor, som lifvade 1834 års BancoUtsk., då realisationen beslöts, och äfven förklarat, att detta Utsk. ansåg sig då böra tillstyrka R. St. alt icke bancovinsten skulle pä förhand få disponeras, hvadan den värde talaren äfven ansett, att vi icke nu borde frångå ett dylikt beslut. Jag tager mig likväl i anledn. af detta yttrande friheten fästa uppmärksamheten derå, alt då realisationen beslöts, utgjordes grundfonden af 4,400,000 r:dr, att denna fond nu är ökad till 10 millioner, oell att då man så väl sörjt för Bankens säkerhet, det icke torde vara underligt, om man nu vill på förhand disponera den bancovinst, som under de kommande åren är att påräkna. För öfrigt ber jag, i anledn. af de ofta 256 Den 10 April. här upprepade orden, att Banken i första rummet skulle betala sina skulder, få erinra derom, alt dessa skulder egentligen icke äro annat än Activa skulder. Huru hafva de tillkommit?
Och vid de stränder, tili hvilka deras innehafvande land sig sträckte, för hvilken fiskerättighet, enär den ansetts sjelfva hemmanen tillhöra, någon annan afgift, än den skatt, som dessa senare åtföljer, icke ägde rum; alt under den 14 Mars 1827 en af 2:ne andra byars jordägare i Norrbottens län mot Kronan anställd rättegång om laxoch sikfisken, öfver hvilka Kongl. Majit och Kronan i senare tider tillegnal sig dispositionsrätt, men hvilka byemänuen ansett vara byarnes tillhörighet, blifvit på det sätt afgjord genom nådig Dom, att ehuruväl af handlingarna vöre upplyst, att Kronan utaf de i fråga varande fisken i lång tid njutit afkastning; dock som deraf leke ovilkorligen följde, att Kronan till samma fisken, som enligt Kammar - 80 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. Collegii af Kongl. Majit gillade beslut vore för Kronans räkning borlarrenderade, baft eller hade verklig äganderätt, och tvist nu icke vore om fortsatt utgörande af taxa eller ränta för fiskets begagnande, ulan endast om sjelfva äganderätten; alltså och på den grund, att beslut i administratif väg meddelta ej utgjorde hinder för domarens pröfning af tvistefrågan, och lagligen styrkt vore, det byemännen från äldre tider, under det skatt eller ränta tidtals varit utfäst och erlagd, innehaft de inom byarnes områden befintliga fisken; hvaremot icke någon bevisning förekommit, att vid jordens eller strandens öfverlåtande till skatte något förbehåll eller undantag skett från den strandägare i allmänhet tillkommande fiskerätten, pröfvade Kongl. Majit rättvist att gilla det slut, hvari Häradsrätten i målet stannat, nemligen att byemännen borde vid deras äganderätt till de vid deras land och strand belägna fisken vara tryggade, samt deni framgent nyttja och innehafva; hvaremot frågan, huruvida den af samma fisken utgående taxa, hvilken byemännen medgifvit att till och med då innevarande år utgöra, derefter finge upphöra eller än vidare borde utgå, vore ett ämne, som jemlikt 10 kap. 26 §.
Det finnes icke någon juridisk rätt att upphäfva eller ändra det afslutade contraclet, med mindre begge parterne i förlikningsväg derom öfverenskomma, och jag har ingen anledn. förmoda att så sker, enär K. M. icke gjort någon framställning 0111 contractels radicala npphäfvande och bchofvets fyllande genom bevillning; hvaraf följer, att det icke, som sagdt är, i nu föreslagen ordning får upphäfvas. 5 io D c u 9 M a j c., m. Jag anser mig hafva sagt nog för att uttrycka donna mening, och ber för öfrigt att få åberopa den reservation, som Hr Carlberg afgifvit; men med anledn. häraf saint lill följe af hvad jag nu yttrat, anhåller jag, att StatsUtsk. vid återremissen af detta utlåt, måtte fästa uppmärksamhet vid nu gjorda anmärkningar. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Den juridiska delen af ämnet är icke tvifvelaktig. Här är ett gammalt åliggande, olika förstådt och förändradt under tidernas lopp, som sednast 181 i och 1812 förvandlades till en stabel utgift för en viss tid, nemi. mötes-passevolancen. En talare, Hr Gedda, liar yttrat sig örn de många olägenheter, sorn i grunden finnas för dessa skyldigheters utgörande; han har äfven yttrat, alt rotehållarne bestämdt genom myntvalvationer kommit derhän, att lönerna till knekten blifvit ojemförligt mindre, än hvad de voro, då indeln:s-verket inrättades, och att det således vore obilligt att på soldaten vilja hvälfva skyldigheten att underhålla sig sjelf vid möten, äfvensom munderingen. Härigenom uppkommer naturligtvis den följd, att 0111 rolehållaren vill hvälfva delta på soldaten, så kommer, vid ny soldats anskaffning, den nya soldaten ätt förbehålla sig tillbaka ersättning för den tunga, sorn vill hvälfvas på soldaten från roten. Detta är den juridiska sidan af saken; nu kommer billighets-sidan.
Det är en förändring, som jag anser vara en väsendtltg förbättring, och det är, derföre sorn jag i viss mån vill understödja LagUtsIcts Bot., emedan jag tror att man derigenom får åtminstone någon hejd mot nu alltför påskyndade äktenskapsskiinador; men jag måste bekänna, att jag ändå icke kan vara fullt belåten med blott denna ändring, utan jag måsto, i likhet med Hr Olivecrona och med lagberedningen, hemställa att åtminstone den ytterligare förändring vidtages i afse:de på detta Bet., att man insätter i 1 :a §:ns 2:dra punkt: »sämjas de ej ändå, varde inför kyrkorådet ytterligare varnade. Låter de sig ej eller deraf rätta; då må, sedan 6 månader, från den dag varningen skedde, framflutit, Rätten döma till skillnad på 1 år från säng och säte». Då får man åtminstone 6 månader på sig att se huru denna varning verkat, innan de kunna blifva skilde, och då är en af de förnämsta anmärkningar, sorn Hr Printzensköld framställt, att man inom några veckor skulle kunna de facto uplösa äktenskapet, undanröjd, äfvensom jag tror att han och Hr Carih.-Gyllenskjöld och alla som med mig önskat att man skall skärpa och icke lindra, skola anse det som en ytterligare förbättring, som skall bidraga dertill att äktenskapet icke så snart uplöses. LagUlskit har vidtagit en förändring, som jag äfven anser riktig, deruti att det icke så absolut, som förut är stadgadt, förbjudit makar att besöka hvarandra, under det skillnaden till säng och säte fortfar. Efter hvad jag nu yttrat, kommer jag till det resultat att jag under närvaride förhållanden anser mig böra på det sätt understödja förslaget att jag hos Hr Grin och Landtm, anhåller om propos. på bifall till lista punkten, med den förändring alt efter orden »deraf rätta» införes den strof, jag nyss upläst. D e il 4 Augusti. 75 Hr Printzensköld:
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste undersåte, Stockholm den 30 Januari 1854. J. F. von Heidenstam. Befälhafvarens vid Stockholms Station underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf 1853 års Revisorer gjord anmärkning vid Flottans räkenskaper. Underdånigste Memorial! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti remiss a Rikets Ständers Revisorers för åren 1850 och 1851 afgifna granskningsberättelse, deruti, bland utbetalningar år 1850 för Stationen, omförmales en utgift å 326 Rdr 24 sk., utgörande resekostnad och traktaments-ersättning för en underkonstapels och elfva kanonierers inställelse vid Kämnärs-rätten i Götheborg, får jag, rörande förhållandet med denna kostnad, underdånigst afgifva följande förklaring. Sedan Kongl. Öfverståthållare-embetet, uti skrifvelse den 20 April 1849, anmodat dåvarande Stations-befälhafvaren föranstalta, att ifrågavarande kanonierer måtte blifva inställda vid Götheborgs Kämnärs-rätt den 25 derpåföljande Maj, för att höras i anledning af emot dem anstäldt åtal för åtskilliga i Götheborg begångna våldsamheter, och Herr Chefen för Kongl. Sjöförsvars-departementet, uppå gjord hemställan, huruvida, vid dåvarande förhållanden och i anseende till möjligen blifvande kommenderingar, dessa kanonierer måtte få, jemte kompani-ombud härifrån, vid den utsatta tiden med ångfartygslägenliet, till Götheborg försändas, till svar meddelat: att detta mål i dess dåvarande skick icke vore föremål för