Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet icke hvad den sade om det icke var: ”till ett återseende”, men jag kände att vi icke skulle förblifva främlingar och jag visste att vi två hade något att säga hvarann. Lars Peter sade härom dagen att monologer är det befängdaste och onaturligaste man kan tänka sig, något hvari han också har rätt, men hans mostrar försvarade den gamla tabellaturen på det lifligaste. ”Man talar icke om hvad man känner. – Kan väl vara, men skrifver man derom? Det är frågan. En Kris. Med boken i handen lade hon sig ned på örngåttet och såg ut genom fönstret mot den blå sommarhimlen, som syntes mellan trädens nylöfvade kronor. Under ifriga bestyr qvittrade sparfvarne derute, flygande af och an, men inne herrskade tystnad och helgdagsro. Hon njöt deraf och af skolskenet som värmande slöt sig kring hennes prydliga sjukläger, ur stånd dock att på nytt skänka färg åt kindernas falnande rosor. Hon var vacker ännu, så som det goda alltid är det – som hösten med mognande skördar och fallande blad – och hvarken år eller sjukdom hade egt makt att släcka glansen i dessa djup-bruna ögon. De voro sig lika och ändå olika: mindre eld, men mera tanke. ”Ja, sådana äktenskap finnas,” tänkte hon och slog boken tillhopa. ”men det fins äfven lycka. Och trofast, innerlig kärlek.” Så log hon ett medlidsamt löje åt den unge författaren och lade hans bok ifrån sig. Han kände verlden så litet och vågade dock tala så afgörande. Ja så är det med nutidsrealisterna, hvilka endast teckna tingens förvända skuggor och utgifva dem för verklighetsstudier! Hon afskydde realism, pessimism och hvad det allt heter, men denne unge författare intresserade henne likväl. Åren, religionen skulle nog komma honom på bättre tankar; hon hoppades det åtminstone, för hans egen skull, med stöd af sin vunna erfarenhet – och ungdomen låg långt bakom henne.169 Hvarje afsnitt är som en metkrok på hvilken den likgiltige betraktarens uppmärksamhet kan fångas. ”Jag har många gånger varit i beråd om jag skulle sluta upp med att skrifva eller om jag istället skall försöka att skrifva bättre än jag nu gör.”
Prat. 1834 ec^ i835, 6 Sami. i Afd. 2 Bandet. 3z'.dra Häftet. a io Btinco-Utskottcts Betänkande N:o 107, raenle) utgifvandet af Vexel-Bankens hittills brukliga TransportSedlar inställes och upphör ifrån och nied den dag, då utvexling af de i andra punkten omnämnda större Sedlar vidtager; alt likaledes tillverkningen af de nu begagnade 3 och 2 Riksdalers-Sed~ larne ej eger rum från och med den dag, då de i samma punkt omnämnde smärre sedel-valeurer blifvit i omlopp salla; samt a 11 jBanco-Styrelsen berättigas vidtaga anstalter för de nya Sedlavnes utvexling i Landso» terne, efter hvad behofvet påkallar och omständigheterna föranleda. Slutligen, och med fästadt afseende å hvad Herr Rosenblad i sjette punkten af dess motion föreslagit, får Utskottet tillstyrka: att Rikets Höglofl. Ständer, i händelse af bifall till Utskottets ofvaninlagne tillstyrkanden, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla hvad sålunda, angående Bankens Sedel-utgiliiing för framtiden stadgadt blifvit, med anhållan, alt Rikets Ständers beslut härutinnan varder till Allmänhetens kännedom och efterrättelse i Nåder kungjordt. Någre Ledamöters reservationer bifogas. Reservationer: 2 §. af Regeringsformen, Rigenom deras Bank, utgifva af Hr Stuartj C. G.: ”Med den, uti 7: kets Ständer tillerkända rättighet, att allena sedlar, sorn för mynt i Riket må erkännas, måste, efter mitt begrepp, ovilkorligen vara förenad skyldigheten för Rikets Ständer att utställa dessa sedlar antingen på Rikets verkliga mynt eller på sådant myntvärde, som af bägge Statsmagterne gemensamt blifvit bestämdt.
Och du menniskobarn, prophetera, och slå dina händer tillsamman; ty svärdet skall komma tvefaldt, ja trefaldt; ett mordsvärd, en stor slagtnings svärd, så att det drabba skall i kamrarna, dit de fly. Jag skall låta klinga svärdet, så att hjertan skola förskräckas, och månge falla skola i alla deras portar; ack! huru blänker det, och hugger åstad till slagtning; Och säga: Hugg, både på högra sidone och den venstra, hvad som förekommer. Så vill jag då med mina händer vara glad deröfver, och låta mina vrede gå; jag, Herren, hafver det sagt. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, gör två vägar, på hvilka komma skall Konungens svärd af Babel; men de skola både gå ifrån ett land; och sätt ett tecken främst på vägen åt stadenom, att det dit visa skall. Och gör vägen, så att svärdet må, komma till Rabbath, Ammons barnas, och i Juda, till den fasta staden Jerusalem. Ty Konungen i Babel skall sätta sig i vägaskälet, främst på båda vägarna, att han skall låta spå för sig, skjuta med pilar om lott, fråga sina afgudar, och skåda lefrar. Och spåmen skall visa på högra sidona inåt Jerusalem; att han skall låta föra dit bockar, och stöta der hål uppå, och öfverfalla honom med stort rop och mord, och att han skall låta föra bockar inför portarna, och göra der en vall, och bygga der bålverk. Men den spådomen skall honom tycka falsk vara, han svärje så högt som han vill; men han skall tänka uppå missgerningarna, att han skall vinna honom. Derföre säger Herren Herren alltså: Derföre, att uppå eder tänkt varder för edra missgerningars skull, och eder ohörighet är uppenbar, att man ser edra synder, i allt det I hafven för händer; ja, derföre, att uppå eder tänkt varder, skolen I med våld fångne varda. Och du ogudaktige och fördömde Förste i Israel, hvilkens dag komma skall när missgerningen till ända kommen är;
Dessa äro de hufvudsakligaste anmärkningar, jag har att göra emot Utsk:ts förslag, och de afse egentligen formulerandet deraf; hvarföre och på det att Utslet måtte kunna framkomma med ett förslag i ämnet af så beskaffad lydelse att det lättare kan antagas, jag anhåller om återremiss af Betänk:t. Gr. Mörner, Carl Göran: Sedan jag begärde ordet, hafva 2:ne talare till hufvudsakligaste delen besvarat de anmärkningar mot förslaget, som af de första talarne blifvit framställda, så att jag kan fatta mig kortare, än hvad jag först hade trott skulle blifva händelsen. Man har ansett att detta förslag skulle kunna inverka menligt på indelnings-verkets bestånd. Enahanda anmärkning hörde jag framställas, när, för några riksdagar tillbaka, frågan om skatteförenklingen afhandlades. Den skulle också medföra våda för indelningsverket, efter som man påstod. Erfarenheten har dock visat, att, innan denna skatteiorenkling skedde, utgjorde frågan derom ett vid hvarje riksdag återkommande tviste-ämne, som spridde oenighet emellan Stånden, men sedan förändringen blef genomförd, kunde ej detta Den 11 Mars. 71 vapen vidare såsom agitations-medel begagnas, och det är först sedan detta steg blifvit taget, som möjlighet blifvit beredd att att under sämja och endrägt Riks-Stånden emellan på fredlig väg genomföra de förbättringar i åtskilliga rigtningar, som på sednare tiden blifvit vidtagne. Jag hoppas att den nu föreslagna förändringen, om den bifa lies, kommer att i sin mån bidraga till underlättande af fortsatt arbete i samma rigtning. I den mån man afskaffar obilliga och föråldrade inrättningar, så stadfäster man och gifver ökad styrka åt det, som är godt och nyttigt att bibehålla. Det är uppenbart att någon förlust för löntagaren icke kan uppstå genom den föreslagna förändringen, hvilket äfven en föreg:de talare visat, ty det är kronouppbördsmannens skyldighet att inom 14 dagar efter uppbördsmötenas slut remittera penningarne till ränteriet, och han har icke rättighet att behålla dem till den 1 Maj, såsom vi hört en landshöfding påstå.
D. Af 46] J mantal i Östkinds Härad, sammaledes Tjellmo, Risinge, Ragna, Schedvi, Hellestad och Wånga Socknar i Finsponga Fögderi: 6 35 6j Imed enalianda förvandling som i 1 Hammarkinds Härad, men 8 sk. af j Vinterkörseln utgå med 24 sk. Landtogsgärden Byggningshjelpen Brukshjelpen Boskaps-, Skjutsfärdsoch Dagsvcrkspenningarne to 1 1 to 20 42 40 32 n utgår med 4 Tunnor Korn. | utgå utan förhöjning. — som i Kinds Härad. Summa 6 38 H Godegårds Socken af dito Fögderi: Landtogsgärden Byggningshjelpen Brukshjelpen Boskaps-, Skjutslardsoch Dagsverkspenningarne 1 2 10 2 i 20 3 2 H utgår med 2 Tunnor Korn. | utgå utan förhöjning. — som i Kinds Härad. Gottlands Län. Silfverskatten Skjutsfärdspenningar 2 1 | utgå ulan förhöjning. Dagsverks dito 1 j — med 3 Öke Dagsverken. ( 6 Öränge dito. Summa 4 Af Roma Kungsgård, samt Hemmanen på Fårön: Silfverskatten och Skjutsfärds-penningarne, som ofvan Dagsverkspenningar 3 40 — utgå utan förhöjning, lutgå med 2j Öke Dagsverken. \ 5 Dränge dito. (2*1 Summa 3 40 — Calmar Län. Fasta Landet: Landtogsgärden Byggningshjelpen Saltpeterhjelpen Boskapspenningar Skjutsfärds dito Dagsverks dito Summa Öland, enahanda persedlar som ofvan Blekinge Län. Termiuskatt Saltpeterskatt Summa 17 42 29 32 25 25 1 i i i i i 5 utgår med 1} Tunna Spanmål. 4 Tunna Hafre. { Ltt Smör. | Lti Fläsk. J Ltt Kött. — —IS Talg. | Lffi Humle. Oxe. Får. Gås. Höns. Tjog Ägg. Lass Hö.
St:r vid föreg: de Riksdagar beviljade betydliga kreditivmedel till neutralitetens uprätthållande m. m., till hvilket förev:de Utlåt, kan gifva anledn., emedan klandret, som härföre kan drabba Regeringen, grundlagsenligt torde böra framställas i sammanhang med och vid behandlingen af decharge-betänk, samt efter det StatsRevisorerne granskat räkenskaperna; men om, såsom jag fruktar, det härvid visar sig, att Regeringen hvarken i fråga om den yttre politiken gått tillväga i enlighet med samhällets fördelar och nationens sympatier, eller användt de af Svenska folket lemnade medlen i öfverensstämmelse med Grundlagens bud och gifne föreskrifter; så måste sådant, som är högeligen att beklaga, lära nationen och dess representanter, att ej vidare på god tro till Regeringens disposition lemna så höga kreditiver och anslag, som vid föregide Riksdagar anvisats. Emellertid kan jag ej nu underlåta att till StatsUtsk. hembära min tacksamhet för den exposé öfver kreditivmedlens användande, som i detta Utlåt, blifvit framlagd. Denna handling blir, efter hvad mig synes, en nyttig vägledning för en rätt upfattning och ett rätt bedömande af den yttre politik, som Regeringen följt, och skall, såsom jag vågar tro, lända till mycken uplysning för den eller dem, som komma att skrifva Svenska Regeringens historia från och med 1853 intill närv:de tid. Af allt det som i ämnet förekommer hvarje betraktare mörkt och besynnerligt, förefaller dock den omständigheten icke minst märklig att, på sätt af StatsUtskis Utlåt, inhemtas, Regeringen långt efter det freden emellan Vestmakterne och Ryssland afslutats, ja, läs år efter freden, fortfarande till neutralitetens uprätthållande användt högst betydliga, till milhr upgående summor, i stället att, såsom mig synes, dessa bordt för Statsverket reserveras, destoheldre som å 4:de och 5:te Hufvudtitlarne varit beviljade anslag till de föremål, hvartill kreditivmedlen användts. Gr. Anckarsvärd: Jag anhåller endast att med några få ord få förklara mig med afs:de på Frih. Tersmedens yttrande. Såvida jag icke missförstått
Mörners sista yttrande finner jag det vara öfverflödigt - Den 1 februari f. m. •257 flödigt odi skall derföre ej med onödiga ord uptaga R. o. Ad:s tid. Här liar blifvit visadt att den Kongl. Propos:n icke medförer någon rubbning Statsmakterna emellan, och att den icke innebär något misstroende till det sätt att bestämma tnlisatserne, som af R. St:r blifvit iakttaget, ulan att den endast åsyftar att ^ifva R. St:r den i grundlagen f. n. dem förnekade makt att julsträcka sina beslut till längre lid än en Statsregieringspériod, (för att derigenom gifva näriugsidkaine en försäkran om bestånj det af dessa beslut, oberoende af de mångfaldiga förslag, som vid ' hvarje Riksdag väckas och hvilkas förkastande någon gång en dast beror på några få röster i förstärkta StatsUlsk. Behöfligheten af en större stadga i dessa förhållanden torde af alla vara erkänd, men dét tvistas om huruvida det nu afgifna förslaget är för ändamålets vinnande fullt lämpligt; för min del är jag öfvertygad derom, att det skulle verka för ändamålet på ett ganska lyckligt sätt, och de fleste talare, som här yttrat sig, hafva de lat denna mening, ehuru en del andra hafva hestridt förslaget och hylla en motsatt åsigt. För min del tillstyrker jag att R. o. Ad. behagade antaga den Kongl. Propos:n att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; så mycket heldre, som dermed ingenting äfventyrades, då de, som betvifla nyttan af förslaget, under denna tid finge tillräckligt utrymme att pröfva sina skäl derför och undginge faran att obetingadt eller alltför hastigt fatta sitt beslut, samt kunde, om deras nu fattade åsigt är riktig och under en längre tids betraktande mognad, vidblifva densamma och vid nästkommande Riksdag göra denna sin tanke gällande; dä deremot de, som ärö af motsatt mening och önska bifall till den Kongl. Proposin, äfven hade tillfälle att ytterligare utveckla sina skäl och grunder derför.
Dessa äro indelade på Divisioner, hvaraf det är en, som, efter en viss rotation, döm mer en po lic e correctionelle; men dess utslag kan genom vädjande hänskjutas till hela Domstolen, eller, sorn det kallas, till les chainbres assemble'es. Det är således alltid en Öfverdomstol, som dömmer i båda instanserna. Herr Munck af Rosensköld betviflar, att i England Scheriffen utser Jurymän. Jag tror mig kunna försäkra, att så förhåller sig. Han gör det ej utan föreskrifter, men den hufvudsakligasle, som finnes, är den, att inora hvarje Grefskap är hvar och en notabel, det vill säga, skicklig att vara Juryman,-sorn eger 10 punds grundränta. Deribland tager Sheriffen Jurymän, och det stora antal af recusationer, som i England eger rum, gör, att han får upprätta en ansenlig lista, men då man besinnar Englands folkmängd, och antalet af dem, som kunna uppfylla det för en Juryman nödiga pekuniära vilkoret, finner man, att hans inflytande i alla fall är stort. Herr Hjerta har i begynnelsen af sitt anförande omtalat Utskottets, såsom orden lyda, besynnerliga förslag-, som skulle än - 374 Den 25 Januarii e. m. dra andan af vära Grundlagar. Besynnerligheten att, sedan man åkt fram ettstycke, vända om dit man kom ifrån, är icke stor; och hvad andan af våra Grundlagar angår, tror jag mig hafva besvarat denna anmärkning, då jag visat, att principerne af Svenska Tryckfriheten icke blifvit förnärmade. Herr Hjerta önskar, att i ett så vigtigt mål, som detta, Ståndet ej måtte taga förhastade beslut. Detta är allas önskan, och jag tror, att långsamheten af våra former gör det omöjligt att förhasta sig. Herr Hjerta anser motionens syftning vara att hindra kunskapers spridande, emedan i det tillstånd litteraturen nu är, ovedersägligt vore, att dess alster lättare genom den periodiska, än genom bokpressen, skulle ega framgång.
Nej, Dom Ignazio, jag skulle i detta fall lemna er tre månaders anstånd, att ordna edra angelägenheter, och sedan tillåta er och hela er slägt, fritt och med all er egendom, lemna detta land och begifva eder hvart ni behagar, med undantag af vårt europeiska rike. Men skulle ni efter detta ögonblick träffas inom det område, der Dom Joᾶo’s spira lydes, så äro vi fiender på lif och död, och svärdet eller dolken skulle icke länge undgå er. – Dock förmodar jag, att ni ej hyser så dåraktiga tänkesätt. Ni sjelf älskar för mycket edert fädernesland, för att vilja kasta det i de fasor, som i så många år hemsökt det spanska Amerika; ni vet, lika väl som jag, huru liten lycka dessa upproriska provinser, som kalla sig fristater, skördat af denna förändring; ni och edra söner, i dag ställde vid statsrodrets skepp, skulle i morgon lika lätt störtas, försmäkta i fängelser eller blöda för bödels-yxan, som så många lika ärelystna och kanhända lika kraftfulle presidenter, hvilkas välde i dessa stater sällan varat öfver halfåret. Ni inser utan tvifvel, att konungadömet är enda medlet att rädda ert fädernesland från anarchi: och inbördes krig, pöbelvälde, blodsutgjutelser utan ändamål – allt detta kan ni icke vilja? Men skulle dessa Infanter, med deras charakterer, deras uppfostran, deras vanor, åtnöja sig med den inskränkning i makt, som en constitutionel författning nödgas föreskrifva? Jag vet att ni blott bjuder en skugga, men till och med skuggan är dock ett något, ett bättre än intet. De måste, äfven de, frivilligt uppoffra hvad de icke kunna försvara: deras moder skall upplysa dem om deras fördelar. Ni inser likväl, att vi dock icke göra denna uppoffring, förrän den blir alldeles nödvändig: icke förrän vi förvissat oss om, att sådan är nationens allmänna önskan, och att denna önskan är en makt väldigare än vi. Men när denna öfvertygelse är vunnen, vore det dåraktigt att försöka en kamp, i hvilken vi måste förlora allt. Vi förstå nu hvarandra. Förklara eder alltså: med eller utan!
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att Hr von Troil, Fredrik, som varit ledamot af Riddarh.Utsk. i dag inlemnat sin riksdagsmannapollet, samt anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot uti nämnde Utsk. i st. f. llr von Troil. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 25 och 29 sisth April på bordet lagda Betänk. N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins-tillverkning. Härvid förekom först och bifölls Utsk:s hemställan ang:de de i allmännare syfte af Hr Björk samt Riksdagsfullmäktige Gustaf Jonsson och Olof Olsson väckte motioner. 464 Den 4 Maj. Sedermera förekommo Utsk:ns yttranden i fråga om nedannämnde §§:r af Förordna ang:de vilkoren för bränvins-tillverkning. §. 2. Af de rörande denna § afgifne yttranden föredrogs först och bifölls Utsk:ns afstyrkande af bifall till åtskilliga i afseende på tiden för bränvins-tillverkningen föreslagne förändringar. Då härefter förekom Utsk:ns tillstyrkande, att middagstimmen å de föreslagne begynnelseoch slutdagarne mätte antagas till inoch utgångstid för tillverknings-terminerne, yttrade Hr Braunerhjelm, Ferdinand: Sällan, om någonsin, bär en lag, så ingripande i den enskilda hushållningen, så stridande mot inrotade åsigter och häfdvunna vanor, sorn den nu gäl lande lagstiftningen rör:de bränvinstillverkning och försäljning, vid sin första tillämpning mött så litet svårigheter, vunnit så starka sympathier och medfört så lyckliga resultater. Jag hade derföre trott det vara bäst, om R. St:r vid denna Riksdag sökt att, så vidt möjligt, bibehålla författn:n oförändrad, och endast tagit under öfverläggning frågor rör:de grunderna för beskattningen eller föranledde af väckta motioner, samt öfverlemna! åt K. M. att göra de reglementariska förändringar som kunna vara af behofvet påkallade.
Sedan vederbörande yttrat sig öfver dessa af Herrar Revisorer gjorda förslag, af Fullmägtige destomindre förbisedda, som frågan angående expeditionstidens utsträckning i Banken, utan någon af 99 öfverläggningarne hos Herrar Revisorer gifven anledning, derfbrinnan blifvit af Fullmägtige hänvisad till IJnderstyrelsens utlåtande, skola Fullmägtige icke underlåta att de väckta förslagen noggrannt pröfva och meddela de föreskrifter, som kunna lända, till allmänhetens beqvämlighet, utan förringande af den i allmänna verk oeftergifliga kontroll och säkerhet. I 22 § yttra Herrar Revisorer den åsigt, det Fullmägtiges åtgärd, att i Bankens metalliska kassa inberäkna beloppet af protesterade vexlar icke är med föreskriften i 107 § litt. h. af BankoReglementet förenlig. Åberopade § och mom. i Reglementet innefattar visserligen icke den bestämda föreskrift, att uppköpta vexlar, hänvisade till betalning i Hamburg eller Altona och derstädes accepterade, men, i följd af acceptanternes obestånd, hos dem protesterade och hit återsända, fortfarande skola, till den summa, hvarå de lyda, såsom metallisk kassa anses och beräknas; men Fullmägtige kunna ej finna annat, än att af omförmälde föreskrift måste följa, att så beskaffade vexlar skola bland nämnde kassas tillgångar bokföras intilldess sig visat om och till hvilket belopp vederbörande acceptanter kunna fullgöra den dem åliggande betalnings-skyldighet, hvilken, derest den sker, kommer att verkställas i HamburgerBanko och således i metallisk valuta. Fullmägtige låtit från metalliska kassan afföra summan af dessa vexlar, skulle sådant hafva ledt dertill, att de för Bankens reservfond tillgängliga medel, med motsvarande belopp, förminskats, en åtgärd, hvartill Fullmägtige ingalunda äro af Banko-Reglementet bemyndigade, enär summan af de protesterade vexlarne icke ens nu och än mindre vid den tid, då beslutet fattades, kunde anses såsom kapital-förminskning, i hvilket fall endast det är Fullmägtige medgifvet att densamma af den till reserv-fonden eljest ingående vinsten ersätta.
I blodig segertinning kröner Den tappres dag sitt helga slut. En ed till den, som striden hwälfwer, Att manligt stå till sista man, Att swärdet förr ej hwila kan, Än det i Ryssens hjertblod skälfwer! Wi segra eller dö – Wår död är lif ändå: Med rosor skall den swenska mö Till wåra grafwar gå. Framåt – hör Götha lejon ryter, Och skallet rullar berg från berg! Med jernfast ram det bojan bryter: Det slumrat nog i benen merg. Framåt – se upp i högblå fjerran, Bland Carlawagnens gyllne bloss Den Tolfte Carl mildt helsar oss – Framåt till strid! Med oss är Herran. Wi segra eller dö – Wår död är lif ändå: Med rosor skall den swenska mö Till wåra grafwar gå. Medan ynglingarne tågade förbi, infann sig Carlén wid den grupp, som wi bildade nedwid stranden. Till oss slöto sig äfwen från landsorterna flera bekanta, som jag knappast wågat wänta att de redan skulle kunna wara här. Men det war såsom om den gemensamma andan i ett ögonblick fattat alla sinnen och blåst dem tillsammans. På löddriga hästar sprängde nu de ridande borgrarne till oss och underrättade, att kejsaren tagit en koncentrerad ställning just på Ladugårdsgärdet. Det talrika artilleriet formerade fruktanswärda batterier på höjderna, medan dalarna och slätten stodo fullpackade med infanterimassor. Kavalleriet, i sällskap med små fördelningar af jägare, bildade en stark förpost-linie emellan Ladugårdlandsoch Roslagstullarne. Denna sammanträngda ställning kunde en så stor armé icke länge bibehålla; det tycktes derföre klart, att kejsaren måste wänta en katastrof, innan han företog något widare egentligt. Efter ett ungefärligt öfwerslag, utgjorde alla bewäpnade, som wi hade tillsammans, på sin höjd 30,000 man, således icke stort mer än hälften till antalet emot den talrika Ryska krigarskaran. De massor, som i landsorterna reste sig, måste först rensa sina hembygder, innan de kunde komma oss till hjelp.