Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab har i sitt sednaste yttrande visserligen rätt, då han sagt, att man kunde begära votering om vi skulle åtskiljas eller ej, men den som begärde en sådan votering, skulle derigenom ådagalägga, att han icke hade någon miskundsamhet hvarken med Hr Gr. o. Landtm, eller med R. o. Ad. Hr Gr. o. Landtm, framställde nu, att, i afseende på den förevar:de 6;te punktens nästföljande del, deruti Utsk. föreslagit, att för fullföljande af vestra stambanans anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal måtte anvisas 7,610,000 Rdr, blifvit yrkadt, af åtskillige talare, bifall till Utsk:s förslag; af Pir Mannerskantz, »att för byggande af den vestra stambanan ifrån Götheborg i den redan fastställda riktningen öfver Alingsås och Sköfde, till gränsen af Skaraborgs län, i närheten af sjön Skagern, samt derefter förbi sjön Toften och Hallsberg i Nerike, genom de inre delarne af Södermanland till Stockholm, anvisas en summa af 11,000,000 Rdr, att användas å banan mellan Götheborg och Hallsberg, samt bangård i Götheborg»; hvilket förslag, sedan delning af propositionerna blifvit begärd, förorsakade någon svårighet derföre, att de öfrige förslagen uptagit anslag särskildt för banans anläggning och särskildt för bangården, jemte verkstäderna i Götheborg, men Pir Mannerskantz, utan någon sådan fördelning, föreslagit ett för banan och bangården gemensamt anslagsbelopp; vidare af Gr. Sparre, »att för fortsättande till Orebro af den, i öfverensstämmelse med R. St:rs vid sednaste Riksdag fattade beslut, påbörjade stambana, som, utgående från Götheborg skulle, i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden, anvisas 13,000,000 Rdr, med öfverlemnande till K. M. att bestämma de punkter, öfver hvilka banan bör dragas»; samt slutligen af Frih. Raab 104 Den 9 Juni e. m.
Och dropparne föllo i tusental och blänkte i sitt fall som silfversträngar på en osynlig harpa; och på den harpan spelades af osynliga händer en enformig, tonlös symfoni. Oaflåtligt gled det ljusa tåget fram öfver den liflöst blåa himmelen; dimgestalterna speglade sig alla en sekund i det blanka vattnet; så drogo de förbi ... Och det stora vemodsfulla ögat såg mot dem alla med samma döda svårmod som mot den tomma himmelen. Då kom det plötsligt en starkare böljgång i dimgestalternas tåg; det var som om någonting velat kämpa sig fram derur; häftigare och häftigare hvirflade det rundt, och till sist steg en kvinnogestalt fram, sträckte sig mödosamt ner mot det blanka vattnet —- såg honom in i själen med två själfulla blåa ögon. Genom hela sitt nervsystem förnam han en dallring som af ett underskönt ackord. Det var som om regnsymfonien plötsligt tystnat; som om den liflöst blåa himmelen plötsligt fått klarhet och glans af gyllene solreflexer. Ödemarken blef till ett grönskande land med tusentals daggstänkta blommor, glindrande i tusentals färger; fågelsång klang i luften och öfver ängen strök en vind, len och ljum, doftande af konvaljer och violer. Det var som om alla döda sinnen plötsligt vaknat till lif för en sekund. Och der stod hon, bedjande och skön. Den hvita sidendrägten böljade under bröstets häftiga andetag och föll vidare i rytmiska linjer ned öfver hennes spensliga gestalt. Hon sträckte sina armar ut emot honom, och under det blonda håret, som hängde likt ett vårmoln öfver hennes panna, tindrade ögonen fram — två blåa stjernor, ur hvilka hängifvenheten lyste i fuktig glans. Nu hörde han hennes röst, melodiskt skön som lidelsen tolkad af mästarehand på en gammal altviol från Cremona: »Jag älskar dig! Jag är din. Håll mig fast ... låt mig icke glida bort som de andre! Jag älskar dig!» Han kände hur det i smärtande styrka återklingade djupt ur hans eget bröst: »Jag älskar dig». Han ville sträcka ut armarne och draga henne till sig, han ville störta fram ... men viljeyttringen dog bort i tomma luften.
I anledning af väckt fråga om inrättande afen Fiscalstjenst iConsistoriimål, r Angående grunden för beräkningar af planpenningar, eller det bidrag Stamrotarne böra af Strörotarne erhålla. I anledning af vackt fråga, rörande sammanbyggande af Kyrkor. I anledning af väckte Motioner om vederbörandes befrielse från hjelpedagsverksoch stängsel-skyldighetens utgörande till vissa boställen, N:o 26. Rörande yrkad förändring i stadgandet, alt Rotehållare vid Båtsmansliållet skola, vid äfventyr af böter, personligen sig vid Generalmönstringarne inställa. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 1 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 26 Januarii 1829. Plenum klockan io förmiddagen. Justerades 5 ProtocollsUtdrag af den 21 dennes, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum berörde dag fattade beslut. a64 Den 26 Januarii f. ns. Anmältes och emottogos arne Kongl. Maj:ts ÖfversteKammarjunkare, Herr Friherre Algernon Stjerneld och Herr Grefve Carl Claes Piper, hvilka aflemnade Kongl. Maj:ts den a/j. dennes till Rikets Ständer skriftligen aflåtne Nådiga Kallelse att vara Faddrar vid Hans Kongl. Höghets, Hertigens af Östergöthland förestående dop, hvilket den 28 dennes komme att äga rum; och som, i anseende till bristande utrymme vid nämnde Döpelse-act, Rikets Ständer borde vissa Deputerade från hvarje Stånd bland sig utse, alltså kommo Rikets Ständer att på följande sätt föreställas, nemligen:
Nådig befallning orri införande i Ahnanachorne af tjenlig» Utdrag ur Post-Taxorne. Slutligen fa Utskotten vördsamt tillkännagifva, att hvad som i afgifna Motioner förekommit om inrättande af Forvagnar rn. rn. d. är upptaget och besvaradt uti ett serskildt Betänkande af denna dag. En emot detta Betänkande afgifven reservation bifogas vördsamt. Stockholm den 1 October 1829. Reservation af Herr Pihlbladh! Sedan Högloflige Utskottens pluralitet, vid anställd votering, fastsrällt, det Utskotten icke kunde tillstyrka, att någon ersättning borde Posthemmans-innehafvare tilldelas för de vagnar och kärror, sorn af dem för Posternas forslande mäste inställas, finnér jag mig icke kunna undgå att emot berörde beslut anmäla min reservation. Det har af Högloflige Utskotten blifvit ansedt, Bil. till B ev ilin.» och Oec.-Utsh, Bet. N:o ?.5 ansedt, att Posthemrnanen i allmänhet, men synnerligast en del, äroiden mon genom den dem åliggande Postskjutsen, utöfver hvad vederbör, betungade, det, för deras underlättande vid fortfarande af nämnde skyldighets fullgörande, nödvändigt erfordrades, att den för Postskjutsen hittills bestådde lega skulle förhöjas i det förhållande Utskotten tillika föreslagit. Enär likväl denna föreslagna förhöjning inskränker sig till högst den hästlega, sorn för hålloch reserv-skjutsen betalas, eller iG skillingar milen , inser jag icke något verkligt skäl, hvarföre icke Postskjutsaren jemväl bör ega lika rättighet med Hålloch Reserv-skjutsaren, att, för de fordon, som, jemte hästarne, till skjutsen utlemnas, åtnjuta någon, ehuru alltid otillräcklig ersättning för berörde åkdons nötning.
Majtt och Kronan fördelaktig, samt till detta ändamål anslagit nödige medel, men Rikets Ständer kände då icke de sedermera uppdagade omständigheter, som innefattas i närvarande Konungens nådiga proposition, och hvilka icke allenast göra denna äterlösen tvistig, utan äfven så förnärmande en på god tro innehafd och nära tvenne sekler opåtald lemnad ägande rätt, att denna fråga på sätt Kongl. Majtt i nåder föreslagit, synes böra förfalla. Alla dessa hemman innehafvas nu under full Frälsemannarätt af Svenske män ur alla stånd och hafva ofta tid efter annan gått i köp samt blifvit genom anslag på Rättens dör offentligen uppbudne, utan att Kronan eller dess Ombud klandrat de ingångne köpen, hvarå Tingsrätterne merendels meddelat laga sköte och fasta. Denna åtkomst kan icke brytas utan Domstols åtgärd och med tillämpning af Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805, angående 20 års tid för klander å fast egendom, utan i de fall, der Domaren i Fastebrefvet förbehållit Kongl. Maj:t och Kronan Dess lösningsrätt och hvilket förbehåll, blott i senare tider blifvit gjordt i en enda Häradshöfdings Domsaga. Den 5 Februarii, TingsRätterne lära så mycket mindre anse det betänkligt att med ovilkorlig laga fasta bekräfta de ingångne köpen, som ingen punkt eller clausul uti det för Kammaroch OeconomieRådet Schlegel utfärdade köpe-bref förbjuder honom, att sin rätt till annor man upplåta och, då hela godset under Konung Carl Xl:s Regering af Reductions-commissionen varit seqvestreradt, men efter skedd reduetion af 23 mantal, åter frigifva, hafva innehafvarne tryggat sig vid denna åtgärd och anlett sig såsom rättmätiga possessorer af en egendom, som denna förfärligt stränga auetoritet lösgifvit.
Befallningshafvande utsätta så, som de, efter inhemtande af nödiga p. 72. upplysningar från vederbörande befälhafvare för de inom länet förlagda regementen eller korpser, pröfva lämpligast; dock med iakttagande, att de beväringsskyldige ej besväras med längre framoch Bilagor. 8 58 återmarcher än af behofvet påkallas, samt att de, som andra gången skola fullgöra dem åliggande vapenöfningsskyldighet, alltid mönstras å samma tid och ställe, som öfriga beväringsmanskapet. Sjelfva mönstringsförrättningarne böra likväl hållas särskildt såväl med andra årets vapenöfningsskyldige och med öfriga beväringsmanskapet, som ock för städerna och för landet, äfvensom särskildt inom Arméens och inom Flottans beväringsområden; vederbörande dock obetaget att till mönstring å samma dag och ställe kalla beväringsskyldige från både stad och land samt från både Arméens och Flottans beväringsområden. § 3. Till mönstrings undergående skola de beväringsskyldige kallas genom allmänna kungörelser, som i församlingarnes kyrkor uppläsas: åliggande det Ofverståthållaren och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att uti dessa kungörelser intaga nödiga underrättelser om hvad som är uti beväringsförfattningarna stadgadt, angående ej mindre vitén och öfriga påföljder för uteblifvande från mönstring, än ock vilkoren och sätten för vinnande af befrielse från beväringspligtens personliga fullgörande. § 4.
Lägenheter, afsöndrane från hemman med ständig äganderätt |*ito dito på viss tid elior lifstid Skatilagde Fisken, som icke äro under något hemmans ränta inbegripnc Dito dito dito Tuil-mjölqvarnar med 532 pär stenar Tull-sågqtarnar Husbehofs-injölqvarnar, deraf åtskilliga med jordeboks-ränla Hushehofs-sågqvariiar, dito dito Stampar Silfververk Kopparverk Ståogjernsverk Ämneshamrar och Jernmanufaktur-verk Masugnar, deraf 4 Reverber-ugnar och särsk, skaili, h Jernoch Koppargrufver Pappersbruk Tegelbruk Dylta Svafvelbruk med Yitriolsoch Rödfärgsvcrk Alunverk med Kalkugn Koboltverk Oljeslageri • Garfverier 4 och Färgerier 5 Röd färgsverk, oberäknade de vid Svafvelbruket Kalkugnar Pottaskc-bruk En sluss vid Knappforssen med 2:ne Faktorier Stenbrott 4 och 1 Skifferbrott Vaskverk Tändsticks-fabrik Fartyg Helsobrunnar Kronoparkcr, i rymd 4,131 tunnland Härads-allmänningar med en rymd af 22,426 tunnland Grufveskogar Socken-allmänning, omkring 200 tunnland Diverse personer ... Testamenten vror manta Hemmantal. Förmedlade. Mantal. Oförmedlade. ^ « " Utsäde Mantal. T :r T:r Trr k. T:r k. Under it älina Kreatur. Uppskattadt värde. Carl Åkerhielm. Till Berdtlelsen öfver Örebro län för åren 1851—1855- för Landet i Örebro Län ar 1§55 Stat s Jt * tl #• a g. Ii e v i 11 n i n g. Stan diga Räntor Klereci-Statens underhåll. Efter 2:dra Artikeln. JordeboksTionde och Räntor af BränvinsbränArrende Kostnad för RustFattigförsörjning. Divers gifter, och allr bes v e alon era Efter Irsta Artikeln. För löner.
Ständers pröfning vördsamiigen hemställes. Stockholm den 18 Maj 1815- På Höglofl. Ridderskape“ts Pä Högvörd. Prestoch Adelns Ledarn. Ståndets Ledarn. vägnar vägnar A. Lantingshausen. Bryn. Hesselgren. På Vällofl. BorgarePå Hederv. BondeStåndets Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar And. Fredin. Nils Månsson. M. M. Rosbeck. Uppläst hos samteliga Riks-Stånden den 22 Maj. Riksens Huglofl. Stånders Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts Betänkande 3 uti det från Höglofl. Ridderskåpet och Adeln till Utskottet remitterade Mål, rörande understöd för Soldater, hvilka genom Vacancer vid Compagnierna komma att afgå. Uti ett den 27 sistl. April till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial, har Herr Öfver-Intendenten Pehr Tham framställt nödvändigheten deraf, alt något understöd förskaffades åt sådana gamla Soldater, hvilka, sedan i® troget tjern deras Fädernesland, kunde komma att
Ridd.Secret. upplyste, att PresteSt., med ogillande af x4 §:n sådan den af Uts"k:n blifvit föreslagen, för densamma antagit följande lydelse: ”Derest ej banken med Rikets metalliska mynt eller med sådana sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser sina tryckta eller graverade creditsedlar, vare bankens sedelutgifning inställd, intilldess inlösningen af de förut utgifna sedlarna kan åter vidtaga. Skulle bankens oförmåga att på föreskrifvet sätt inlösa sina utelöpande creditsedlar fortfara utöfver en månads tid, håfve bankbolaget förverkat rättigheten att dylika sedlar vidare utgifva, och kommer banken att i concurstillstånd föVsättas. — Då banken blifvit försatt i concurstillstånd, äga innehafvarne af bankens inom här nedan bestämda praescriptionstid företedda creditsedlar samt å R. Sl:s Bank utfärdade, men derstädes icke inlösta invisningar, förmånsrätt till betalnings erhållande utaf de afträd - Den ao Februari e. ra. 5a5 da tillgångarna framför bankens öfriga fordringsägare.” — BorgareSt. hade antagit i4 §:n, med följande förändringar, nemi. 1:0 alt ett nytt första mom. skulle införas, så lydande: ”Delägare i enskild bank svaren, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af bankens alla förbindelser, på sätt och i den ordning bär nedan stadgas;” 2:0 att det af Utsk:n uppställda första, eller nu blifvande 2 mom. blifvit godkändt, med den der nämnda räntas nedsättning till 6 för hundrade om året; och 3:o att 2 mom. skulle blifva det 3, och det 3 i ordningen det fjerde. — BondeSt. hade beslutat enahanda nya mom. i början af §:n som BorgareSt. hade bifallit 2 och 3 mom. samt beslutat att 1 mom. skulle erhålla följande lydelse: ”Derest ej banken åtnjute borgenären laga ränta å creditsedelns eller invisningens belopp från den dag betalning vägrad blifvit, intill vidtager.” Hr Le fr e'n:
Den rikedom, som öfverallt i länet finnes på dessa förr så ringaktade eller rent af förbisedda fält för hägn och odling, har under perioden alltmera dragit uppmärksamheten till sig och låter antaga, hvad äfven erfarenheten bekräftat, att de många olägenheterna af deras frostbildande egenskap redan blifvit mycket förminskade i samma förhållande, som de skadliga vattensamlingarne blifvit afledde och deras bottnar redan bära ett kraftigt foder, samt vinsten deraf vidare lifvar till fortsatta nyodlingar.» »Grunddikning har äfven blifvit bekant, och, i samma mån dess fördelar påkallat uppmärksamhet samt, likväl ännu endast undantagsvis, tillämpning, har någon omtanke börjat vakna äfven för den i länet af gammalt ännu alltför mycket förbisedda beskaffenheten af den öppna dikningen.» »Afven ängsvattning har, om ännu ej allmänt tillämpad, hvarest lokala och öfriga förhållanden skulle hafva sådant medgifvit, dock blifvit föremål för kännedom af dess inflytelse på höafkastningen och för påtänkta anläggningar.» »Den i allmänhet magra jordmånen, som lika allmänt hvilar på en lätt genomsläppande alf, påkallar i detta län den största uppmärksamhet på gödsel-beredningen. Detta länge insedda behof har af ålder framkallat mycken omtanke.
Hvar dag är här nya spectacler och kuriositeter att skåda, men mitt humeur förblir likwäl ganska svartmuskigt, och en wiss mjältsjuka tynger de af den glada entouragen eldade wätskorna. Gerna vore jag lik de herrar studiosi, som man rencontrerar mediterande i gatorna kring det kongeliga bibliothéquet med boken i händerna, förglömmande allt på carrefourer och torg för dess lästa tecken. Men mig dérangerar och fascinerar allt. Bullret tränger upp och orogar sielfva stillheten i den lilla kammare i Père François värdshus au Petit Colombier rue des Colombes, dar din trogne Matts tagit sit boställe. När jag éveilleras om morgonen, skier det af fruktmånglaren, som skriker – voilà les plaisirs des messieurs, voilà les belles pêches, och jag ser nymornad hans kiärra yppig och bugnande af frukt. Men innan jag kommer mig före at sträcka handen ut och kiöpa, tvehugsen och förundrad inför detta öfverflöd, är han redan borta och odeuren af de täcka och saftrika persikorna ligger qvar och retar det sorgsna sinnet. När jag spatserar på Boulewarden, det är den stora vallen, omgjord til den skönaste och bredaste gata, och bosculeras af hopen kiänner jag mig som en tölp från Finnbygden bland Riddarhustorgets petitmaîtrar och en ohöfsad barbar i comparaison med nära nog hvar och en af les badauds de Paris. Och på aftnarna, när jag ser carosserna roulera med facklor och spannridare, betager mig ej afundsamhet, men en tristesse af enslighet och pauvreté. Desslikes skall min käre bror, som är connaisseur af kiönet och mer än andra af detsamma älskad, veta att fruntimret i Paris är annorlunda än på alla andra orter.
Utan att han någonsin sade det rent ut, fingo de den föreställningen, att han var från ett ansedt hem, en rik änkas ende son, men att hans obetvingliga lust för sjömansyrket hade kommit honom att gå ut som simpel matros, så att hans mor skulle se, att han menade allvar. När han blott tagit sina examina, skulle hon nog skaffa honom eget fartyg. Den ensamma familjen, som dragit sig undan från alla forna vänner mottog honom utan det ringaste misstroende. Och han beskref med lätt hjärta och flytande tunga sitt hem med dess höga, spetsiga tak, den stora, öppna spiseln i matrummet och de små fönsterrutorna. Han skildrade ock fädernestadens tysta gator och långa räckor af jämnhöga, sammanbyggda hus, mot hvilka hans hem med sina oregelbundna utsprång och afsatser gjorde ett behagligt afbrott. Och hans åhörare trodde honom vara kommen från något af dessa gamla borgarhus med bildprydda gaflar och utskjutande öfvervåning, som göra ett så mäktigt intryck af rikedom och vördnadsvärd ålderdom. Snart nog hade hon märkt, att han tyckte om henne. Och detta gjorde modern och syskonen stor glädje. Den unge, rike svensken kom liksom för att lyfta dem alla upp ur fattigdomen. Om hon än ej tyckt om honom, som hon gjorde, hade det ej kunnat vara en tanke på att säga nej till hans frieri. Om hon haft en far eller en vuxen bror, hade väl denne tagit noggrann reda på främlingens härkomst och lefnadsställning, men hvarken hon eller modern tänkte på att göra verkliga efterforskningar. Sedermera märkte hon, hur de rent af tvungit honom att ljuga. Till en början hade han låtit dem inbilla sig själfva de stora tankarna om hans rikedom, utan all ond mening, men då han sedan förstod hur glada de voro däröfver, hade han ej vågat tala sanning af fruktan att förlora henne. Innan han reste voro de förlofvade, och då jakten kom åter, blefvo de gifta. Det var en missräkning för henne, att han äfven vid återkomsten uppträdde som matros, men han hade varit bunden vid sitt kontrakt. Han hade ej heller med sig några hälsningar från modern. Denna hade väntat, att han skulle gjort ett annat val, men hon skulle bli innerligt nöjd, sade han, blott hon fick se Astrid.
Till följd häraf hemställer Utskottet, att Borgare-ståndet måtte frånträda sitt, från öfriga Ståndens skiljaktiga beslut, hvilket eljest föranleder följande omröstning: 162:o Den, som, lika med Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bondestånden_, anser nu gällande bestämmelser för Gäss, ”insyltade”, af 40 sk. införselstull per tunna och ”rökta,” af 12 sk. inlorselsafgift stycket, böra förblifva oförändrade, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer rubriken gäss att uteslutas ur kontexten och i noten hänvisas till lika tullbehandling med kött. stockhom, Marcus & Likaledes Bevillnings-Utxkottets Memorial, N.-o 33. 1 Likaledes liar endast Borgareståndet antagit Utskottets förslag att nedsätta gällande införselsafgift å Hagel fran 3 till 2 sk. per skålpund; för hvilken artikel Ridderskapet och Adelil, Presteoch Bondestånden bibehållit gällande tullafgifter. Derest Borgareståndet icke vill frånträda sitt härutinnan från öfriga Ståndens skiljaktiga beslut, torde följande omröstning böra anställas: 163:o. Den, sorn, i öfverensstämmelse med 3 Stånds beslut, anser införselstullen å Hagel böra bibehållas vid 3 sk. skålpundet, röstar Ja ; den, det ej vill, röstar l\ej; Vinner Nej, nedsättes denna tull tili 2 sk. per skålpund. På sätt Utskottet föreslagit, hafva Presteoch Borgarestånden beslutat nedsätta införselstullen å Handskar, alla slag, till 2 r:dr per skålpund; men Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet hafva bibehållit gällande tullafgift 3 r:dr skålpundet. Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet att, med frånträdande af sitt beslut, antaga Utskottets af öfriga Stånden godkända förslag. I annat fall lärer omröstning böra anställas, enligt följande proposition : 164:o.
Den enda betänklighet, som anfördes emot afstyrkandet af Proposm, var att den erforderliga väfven icke ännu tillverkas inom landet, och att man således kunde blifva nödsakad att, för ett hastigt anskaffande af tälten, taga dem från utlandet. Emedlertid fann Stats-Utsk:t sig böra afstyrka bifall til] Propos:n, och jag anhåller, att Utslcts hemställan måtte af R. o. Ad:n godkännas. Frih. Liljencrantz: Den högt aktade talare, som öpp nade diskussionen i denna fråga, antydde, alt sjukdom ofta kan mera än vapen härja en armé, och att det derföre vore skäl att skydda truppen för de sjukdomar, som kunna uppstå deraf, att den stundom får ligga under bar himmel. I afseende på dessa sjukdomar tror jag tvärtom, att i vårt klimat är det vida vådligare att inrymma truppen i dessa små tält, som lätt genomdränkas och släppa igenom vatten och der någon värme icke kan beredas. I Franska arméen användas skyddstält blott då, när man icke bar andra att tillgå. Här åter tyckes den åsigt vilja göra sig gällande, att de skola användas äfven då annat sätt finnes för att bereda truppen tak öfver hufvudet. De skyddstält vi redan hafva, räcka till för 20,000 man. Deras ändamål är, att användas vid fältmanövrer, för att bereda ett hastigt skydd, men icke att, såsom här skedde under förra sommaren, tjena vid en längre kampering. Då nu vid fältmanövrer icke torde ifrågakomma att öfva större truppstyrka än den, för hvilken skyddstält redan finnes, samt det, såsom Gr. Posse nämnt, icke torde vara svårt att, i händelse af hastigt behof, anskaffa de ytterligare erforderliga skvddstälten, synes det mig icke böra brådska med anslagets beviljande, och jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Klinckowström:
Det allmännas rätt fordrar visserligen, att han qvarlemnar såsom grufvans tillhörighet sådana byggnader, hvilka för grufvans bestånd äro nödvändige, såsom stämplingar och förlimringar m. m.; men att han derjemte utan lösen skall afträda tilläfventyrs dyrbara vattenoch berg-uppfordrings-verk, synes deremot vara merv än honom skäligen kan åläggas. Den nye grufve-egaren bör dessutom redan finna sig belåten dermed att, mot en lämplig lösesumma, genast få tillträda dessa byggnader, hvilkas uppförande för honom skolat medföra mycken tidspillan. Rikets Ständer hafva alltså funnit det nådiga förslaget endast föranleda följande anmärkningar: a) att i 28 §. borde intagas föreskrift derom, att jordegare skall tillställas kallelse till utmåls-förrättning i samma ordning, som i 14 §. är stadgad om delgifvande af mutsedel; samt b) att, för det fall, då egare till grufva vill densamma alldeles nedlägga och för framtiden öfvergifva, hvarom 50 §. handlar, borde stadgas förpligtelse för grufveegaren att tili den, som grufve-arbetet vill öfvertaga och fortsätta, utan ersättning afstå endast de för grufvans bestånd verkställde grufve-byggnader; men vattenoch berguppfordrings-verk samt de i öfrigt till grufvan hörande byggnader, machinerier och redskap endast mot skälig lösen. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 23 November 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Nov. 1854. Presle-Slåndet den 21 — Borgare-Slåndet den 21 —- — Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändringar i broltmåls-lagsliftningen. (Lag-Utsk:s Bet:n m. m. N:ris 37 och 48.) S. A. K.