Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen skulle wid desta arens förlopp anringen nödgas, bloit af denna orsak, sammankalla Riksens-Ständer, eller ock »vidtaga någon af de förr nymade ukwagar. För Srakswerket ensamt hade Hanö Majit kunnat laka vero wid hwad redan gjordt är. Annu wara de siuma LanrraQsr i arta är, och när de aro ti! anda kan HnnS Majit af Nationens wana at nyttja Brännan och af den winst enskillde deras dragit, lofwa sig at pä er eller annat fart fe den närmarande inkomsten fortfara. Det är Landels bästa Konungen egeiuekigcn haft til ögnamarke. Wi böre gä Dest »välgörande ofsigtec kil mötes, och det säkraste ar at bifalla Hanö Majtts xro^ukrion sadan som den blifwit gjord. Herr von Rokensteins yttrande hade blifwit afbrutet af en Drxurakion fran det Wällofl. BorgareStandet, anförd ak Herr Rädmannen iXIorölinö^ som tilkännagaf, at Ständet förehaft Heniliga-Utsikottets LxkrnÄum krorocolii, rörande Bränwins-Brännln» gens ställande pä en annan fot än den hittils warit; sch detsamma bifallit under trenne förbehåll: ilo At Branwins» Försäljnings-rättigheten för Stad och Land mätte bliswa recchroyas. 2:0 At inskränkning af Bränwins-Branningen, enar den funnes af nöden, äfweriwäl matte för Srad pch Land bliswa lika. 894 z o At hivad nu om Branwlns-Bränningen be. flllkcidk biifwer. Matie förbllswa orubbadt inkil dest Konung 06) Ständer annorlunda öfwerenskomma. Afwenwäl hade Borgare Ständer förehaft Hems liga U.skvttete krmocolls Utdrag rörande Ilmc-i-Skul.
Men jag tror, att deu icke är så betungande, som man vill hålla den före, utan tvertom tror jag, att man mera skyddar denna class genom bibehållande af denna skatt, än genom dess borttagande. Jag tillstyrker der före bifall å betänk. Hr Prytz, Lars Adolph: Jag har äfven reserverat mig emot Utsk:s beslut i detta fall, egenligen på den grund, att man har beskattat arbetskraften såsom den vore ett capital. Den må visserligen anses såsom capital, men detta capital är likväl af så föga ränlegifvande natur och så sällan lemnande behållning, mera än för de nödvändigaste lefnadsbehofvens fyllande för dagen, sä att, då man litet eller intet kan åtkomma med bevillning de verkliga och räntegifvande capitaleu, så finnes det icke något skäl att låta ett capital af den art, som den råa arbetskraften, drabbas af någon bevillning. Jag föreuar mig i de skäl, som Gr. Cronhjelm anfört för befrielse från bevillning för arbetsfolk och tror, att de skatta nog åt staten genom skyddsafgiftens och manlalspenningarnes erläggande. Frih. Palmstjerna: Jag instämmer helt och hållet med 506 Den 3o November f. m. Gr. Cronhjelm och Hr Prytz. Den class af medborgare, hvarom här är fråga, är obestridligen den fattigaste i vårt land. Hvarföre skall man beskatta fattigdomen; dertill finnes visserligen intet skäl. Man säger, alt det är arbetskraften, som beskattas; men jag vill icke beskatta arbetskraften, då den icke inbringar mera, än hvad som är nödvändigt för arbetaren sjelf, hans hustru och familj. Beskattningen bör drabba förmögenheten ocb tillgångarne; det Kr de, som njuta mest af samhällets lycka. Den class, hvarom bär är fråga, utgöres af personer, som icke äga annat än lifvet och helsan. Dessa båda egenskaper torde vara nog beskattade genom mantalspenningarne och capitalionsafgiften. Någon rörelse kan man väl icke säga alt arbetsfolket bar, annat än med armar ocb ben.
Nu några ord särskilt om de svenska och norska artisterna (danskarne äro så många att de skulle erfordra minst ett helt blad för sig). Professor Fogelberg, som någon tid varit illamående, är nu återställd och har återtagit arbetet med sin Birger Jarl. Liksom de andra fostren af Fogelbergs mejsel har detta en helt och hållet nordisk karakter. Professor Fogelberg är i ordets hela bemärkelse en svensk skulptör; och äfven den, som saknar förmåga att bedömma hans storhet som konstnär, måste dock med tacksamhet erkänna hans konsts fosterländska riktning. Molin deremot tyckes söka sitt ideal helt och hållet inom den klassiska stilen. Man kan ej undgå att finna det hans genius är öfvervägande antik, då man jemför hans David och ännu mera hans bacchant med den staty af konung Oscar, på hvilken han för närvarande arbetar. Man bör dock ej förbise svårigheterna att idealisera bilden af en ännu lefvande person, särdeles då dertill kommer att statyens storlek till höjd och bredd är betingad af den redan färdiga nischen i Göteborgs börs. – På Molins atelier arbetar Middelton, en ung norrman af ovanligt lofvande anlag och lifvad af en sann konstnärlig eld. En annan norrman, Hansen, har egen atelier och komponerar der lyckliga imitationer efter antikens förebilder. Den svenska målarekonsten representeras för närvarande af historiemålaren Blommér ensam. Men den har ock i honom funnit en så mycket värdigare representant som han, genomträngd af känsla för nordisk nationalitet och fosterlandets traditioner, sträfvar att på duken åskådliggöra gestalter ur våra häfder och vår mytologi. Nu arbetar han på en större tafla föreställande Freja sökande sin make. Hon har kommit i alfernas region. Älskliga genier omsväfva henne och hjelpa henne att styra det lekfulla spannet. Tankfull, längtande, trofast blickar hon framåt i rymden – en herrlig bild af den äktenskapliga kärleken. Och härmed har jag omnämnt alla här vistande svenska och norska konstnärer. Det är väl sant att målarne Plageman och Palm först nyligen lemnat Rom, men man kan dock ej annat än förvåna sig, då man besinnar att de härvarande danska konstnärernas antal är ungefär tre gånger så stort som summan af svenska och norska artister.
Och så hänga der från strumporna några långa hvita band nedåt hennes ben, och dessa band i förening med de två nedhängande armame, benens ställning och det hållningslösa i hela gestalten göra henne så välsignadt flickaktig i trots af hennes lillgamla ansigte och damaktigt uppsatta blonda hår. Hos denna figur råder ett behag och en munterhet, som vi icke skulle anse beskärda åt denne målare af lumpsamlares, jordarbetares och smeders grofva fysionomier. Men för Raffaelli kan i kraft af hans djupa intellektuella uppfattning öfver hufvud ingen framställning af individen misslyckas. Hans konst har i denna intellektuella uppfattning en orubblig och aldrig vacklande grundval, påhvil-ken det beror att alla hans taflor förekomma oss ungefär lika goda, så att inan har svårt att föredraga den ena framför den andra. Han är i dem alla tillstädes med hela sin person, han har gifvit dem alla allt, hvad han egde af energi och kraft. Emellertid har han naturligtvis kunnat gifva sina taflor en alltjemt mera helgjuten prägel, allt efter som han fick mera herravälde öfver sina medel, och han förmådde icke från början att karaktärisera, åskådliggöra och lokalisera med de få drag, hvarmed han nu kan nöja sig. Ärorik i detta afseende är en af hans taflor från 1877, en bondfamilj. Det är fem figurer, uppstälda utan komposition ochinre sammanhang mot en hvit vägg, beundransvärda i den genomgående karaktäristiken, men målade med förskräckligt besvär. Från en något senare tid är en annan tafla, Maire et conseiUer, befintlig liksom den föregående på den retrospektiva utställningen, ytterst detaljerad ända till den grad, att hvarje skrynkla är tagen med och behandlingen, som är grå och föga kraftig, skiljer sig icke synnerligen från andras. Ännu i den ofvan omtalta taflan af gubben, som söker husjungfru (1883), är behandlingen omständlig och detaljerad och först från åren 1884 — 86 kan man räkna Raf-faélli som en fullt utvuxen tekniker, sjelfrådig, hänsynslös, obestickligt personlig i sina medel.
Tag skref ed1 bad er om litet hjälp, aldrig så litet, just för a t t jag var ert barnbarn, Ni vet själf bäst hvad ni svarade, ni gamle girigbuk dar. 2, Bara ett enda litet liörns, iniimlade pastorn, som iiiinu liangde vid drängeiis arm, » en kort liten tid. » » Jag liar inga hörn », sade flickan, i det hou gick tillbaka och började rödja kläderna från sangen. %Herre Gud, lion kan val inte vara så obartnliartig mot stack a r m, sade drängen, bhon får val ta ' n, för ag vet il&amp; inte lirar jag ska9 göra of ' en inte., &amp; len nu reste sig pastorn upprätt och rak. Hans ögoii ljuiigade och hans röst dundrade, när han sade: » Led lit mig och lägg L \ 199 mig på stenliällen, ocli Fes er vag. J a g vill inte nleF ligga i nOgon niänniskcboiiing. Jag liar gastat nog i mitt lif. ». Men i detsainma gled lian f r i n driingens ar111 ped p % golfvet. Ser Iion nu », sade drängen. Flickan blef radd: Hon ref täcket af sängen, redde till den nied lakan och kudde och sedan de. tagit af honom li ?ns kliider, lijälptes de &amp; t att lägga hoiioili dar. Så l l g haii till andra dagens KviiU. Stiindtals sof lian, men äfven nar lian vail vaken lag lian alldeles tyst och stilla ocli följde Iieiine ined ögonen, dar Iion stod och strök och redde ined sina kläder. Godt lag lian och varmt var det claiinne. sökt a t t ge lionoin, men lian tog blott lielt litet. Rfiat hade hon for-. Slutligen p5 kvällen andra dagen började lian tala. » Det hrir ar ditt hem, det Iilir, Lo.visaw,. sade han. Ja, det 81- aldrig för r a r t %, sade. hon.
Jåän hafva val, genom styresmännens nit och enskildas patriotiska uppoffringar, dylika arbets-inrättningar blifvit i senare åren tillvägabragte; men den allmänna inrättningens brister och olägenheter äro derigenom endast till en ringa del afhulpne. Då Carlskrona Arbetshus ej kunnat inrymma flere än 200 så kallade Police-arrestanter, har man i brist af andra förvaringsställen, nödgats låta sådane fångar, till ett antal af omkring <joo, emottagas ocb förvaras å Fästningar , i hvilkas fängelserum endast dömde missdådare bort insättas. I anseende till således yppad brist på utrymme vid Carlskrona arbets-inrättning och dess öfrige olägenheter, har Kongl, Majit på' Rikets Ständers begäran, låtit undersöka, huruvida samma inrättning kunde utvidgas och vinna ett mera andamåls-enligt skick; och är vid denna undersökning befunnit, att icke eris lokalen rnedeofveen sådan utvidgning eller förbättring. Dessutom har Kongl. Maj:t vid frågan ora. Carlskmnas Arbets-inrättriings utvidgande, i syn* ner - Konungens Naii Propositioner. 81 flerhet fästat sin uppmärksamhet på Omöjligheten ätt eler med säkerhet skilja sysslolösa arbetsfångar ifrån grofva brottslingar, och att lämpa dö förres behandlingssätt efter ändamålet ined deras förvarande, deras beskaffenhet peli menskiighptens fordringar, som älla förbjuda , ätt de , må hända blott olycklige eller ock Vilseförde och t ringare grad brottslige personer* hvilkas förbättring genom tjenligä och milda besträffnings-anStalter* kan beredas Och främjas, skola, i umgänge med grofva brottslingar, ådraga Sig en obotlig sedförsämring och i en inrättning, som * grundad på välgörenhet* äfven äger deh till föremål* finna sig nästan lika olycklige* sorn de grofsta hrottslingari
„ »5 byggen med frilietsåi ’’ Rusthåll Kloo, „]JSraents-Hemmai) o tvtte~Hemman ’ ^Rusthåll :% n° Augments-Hemmat V'«°ställen ilen. Boställen , Reinman, Frälse G, Dito - Skatte eV\ Kl'ono ‘öSBiKi °cn Scholae-Hemman, Krono , , 0°B Barnhus-Hemman, Skatte . , Dito Krono %s^?Dlan’ Krono ^“—Hemman, Skatte loiSan }’& k - Krc 11/w°llS'sK0oS“Hemman ieci' G}!;^e,-»ArSck; To‘P, Utjc dar, Urfjellai rider se. ^^t-acreniictcr vilan Mantal, som c ♦ ♦ ♦ ♦ ♦ ♦ • * » tena enar flagna Hemmans Planta sirö inbegrip frälse !l° Skatte to Krono o'i° ,^bcl,ysgde .. tattJagde bebyggde dito, deraf Ryttareoch boldat-torp .. l0no'Torp med frihetsår . 5 stugor e.vggde Lägenheter, afsöndrade från Hem ,llatl Under ständig äganderätt Dito a viss tid eller lifstid attlagde Fisken och Fisklägenheter af sär“kildte slag, som ej under någon Hemmans ränta gro inbegripa, Frälse Dito Skatte J Dito Krono ullinjölqvarnar nied 074 par Sågqvarnar, grofbladige , Dito finbladige 'ibeliofsmjötq varnar Sfigqvar s a par • * ; ”bjerns verk Mai. j ‘Hignar , '■''kManuläctar-Verk af särskilte ^läij,ruk Oljeslageriet, rfverier .
Ia tläem Afskrift. "Uti en tid dä Swerige inom mindre än tmä är förlorat en tredjedel af sitt arealinnehäll, och denna förlust ytterligare förstärkt en öfwerlägsen 62 Expeditioner till Riks-StLnden. granne, kan ej gerna samma Militairinrättning, som gjordes uti OXkll, XI:s tid under helt andra bägge Rikenas olika förhållanden anses tillräcklig. Swerige är, snart sagdt, ej mer än hälften af hwad det war dä, och Ryssland kan nästan anses fördubbladt emot dä, i synnerhet om man betraktar Polens och Turkiets fall. För Swerige äterstär alltsä, efter min tanka, ingen annan utwäg, om det skall kunna tänka pä att bibehålla sin sjelfständighet, än den, utom hwilken nödwändigt alla mindre Folkslag mäste falla ett ros för mägtigare fiender, jag menar en NationalArmering, afpastad efter Landets natur och Folkets lynne, bägge kanffe berättigade att i Europa intaga första rummet i detta hänseende, om de anwändas och behandlas rätt. Frän uräldriga tider hafwa Manhems Inbyggare mangrant och sjelfwe förswarat Fosterjorden, och frän urminnes tider har den nästan warit fri, med fä undantag, som endast burit wittncsbörd om Folkets militairiska anda, närén Anförare, som war wärd att bära det namnet, wisade sig; ty Tyrannens eller Inkräktarens fördrifwande har alltid blifwit en gifwcn följd. Sjuttonde ärhundradets oafbrutna krig, och sedan kanske nägon eftcrapningslystnad, alstrade emedlertid ett Krigs-systeme, som, biträdt af Nationens Martialiska lynne, förwänade wcrlden, ehuru deste dä oförlikneliga Härar, som utgjorde hela Norra Europas skräck, i wära dagar stvärligcn torde kunna bestä mot äfwen medelmåttiga nu warande.
Vid ett par af presthusen vimlade det af skolbarn, som beskäftigt sprungo af och an med sina palmbladsskrifböcker och ritstift. Till sin inredning voro templen mycket olika, förmodligen beroende på skilda religiösa bruk i de olika Buddasekter, de tillhörde. Ett tempel nära Colombo innehöll en stor mängd träbeläten och målningar af gudar eller menniskor i mer än kroppsstorlek. De flesta stodo upprätt, liksom på vakt kring en sittande Budda och hade en påfallande egyptisk prägel. Jag kunde ej hos presterna märka någon motvilja att föra främlingen omkring i deras tempel, dock saknades stundom nyckeln till en eller annan gömma, Bilder i ett tempel på Ceylon. hvars innehåll man kanske ej ville vanhelga genom att visa det för den otrogne. Detta var t. ex. fallet med det skåp, som innehöll djefvulens båge och pilar i templet vid Ratnapora. Tempelkärlen voro för resten ytterst fula, smaklösa och illa underhållna. Sällan såg jag någon ting som vittnade om smak, konst och ordningssinne. Huru olika mot i Japan, der alla i de bättre templen förvarade svärd, lackvaror, fyrkärl, tekoppar m. m. skulle förtjenat plats i något af Europas konstmuseer. I skildringen af den första resa från Novaja Semlja till Ceylon får man väl ej underlåta att för Lidners landsmän uppdraga en bild af »Ceylons brända dalar». I det hänseendet kan följande utdrag ur ett bref af dr Almqvist, skildrande hans resa till det inre af ön, vara upplysande och lärorikt: »Tre timmar efter vår ankomst till Point de Galle satt jag vederbörligen instufvad i postdiligensen på väg till Colombo. Till ressällskap hade jag en europe och två singaleser. Emedan det redan var temligen skumt på aftonen, var ej mycket synligt af det omgifvande landskapet. Hela natten gick färden genom en skog af väldiga kokosträd, hvilka aftecknade sina mörka kronor högt uppe i luften mot det något ljusare himlahvalfvet. Egendomligt var att se den mängd af eldflugor, som flögo i alla riktningar och vid hvarje vingslag spredo ett starkt sken. Nattluften hade denna ljumma fuktighet, som är så angenäm i troperna.
Maj:t täcktes åt nämnde kommitté jemväl uppdraga att föreslå ett så beskaffadt sätt för postbéfordringen, att post förings-skyldigheten må kunna skiljas från jordbruket, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, hvarifrån de nu äro befriade. 1 afseende på postverkets rättighet att till postföring begagna gästgifveriskjuts, så anser Utskottet den af flere bland motionärerne uttalade åsigt, att postverket icke blifvit af Rikets Ständer tillerkänd en sådan rättighet, icke kunna vederläggas, och att posters befordrande med så beskaffad skjuts alltså måste betraktas, icke såsom ett de gästgifveri-, hålloch reservskjuts-skyldiges åliggande, utan endast såsom en af omständigheternas tvång framkallad nödfalls-utväg. Rikets Ständer hafva väl uti en vid Riksdagen 1828—1830 till Kongl. Maj:t aflåten underdånig skrifvelse, deri Ständerna begärt inrättandet af paketoch forvagns-poster emellan städerna Stockholm och Ystad samt förstnämnde stad och Götheborg, antydt att dessa poster kunde med gästgifveri-skjuts befordras, men detta för en särskild inrättning, afsedd att på en gång åstadkomma lindring i postföringsoch skjutsnings-besvären, gjorda medgifvande, kan icke tydas derhän, som skulle postverket genom detsamma hafva erhållit obegränsad rättighet att för posters fortskaffande begagna sådan skjuts. Det torde också vara ©tvifvelaktigt, att postforslingen, i anseende till det stora antal hästar, sorn densamma på många ställen tager i anspråk, betydligt medverkar att göra skjutsnings-besväret särdeles kännbart för de skjutsnings-skyldige. Utskottet tillstyrker derföre, med anledning af de i detta ämne väckta motioner, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ville förständiga General-poststyrelsen att, i afvaktan på Sammans. Beesamt Allm. Bese.- oek Ekon.-Utsk. Bet.
Indelta Spanmålen uteslutes och samma qvantum uppföres såsom (lindell Spanmål, 252 kub.-fot ä 2 R:dr 504: — Skrifmaterialier och Expenser, Ved m. m., Förslagsanslag: Tillkommer: ÖfverOyttning från Statistiska Tabell-Kommissionens anslag 1,000: —- *4 och AJgå: För jemnande af Hufvudtitelns slutsumma . 22:^75. 977; 25. Reseoch Traktamenlspenningar, Förslagsanslag . ... Extra Utgifter. Reservationsanslag "ST gr S u m in a Anm. Tillökningen ä Hufvudtiteln utgör således 38,600 R:dr R:ml. Rxpedilions-Ulskotteis Förs/ny lill vndtrd. Skrifvelse l\:o 467. 85 Spa n m ål. Penningar. inuuna nanior, enligt markegång p& för1 slag. Indelt på förslag. - 1 Oindelt. Summa 1 Mått. Värde å 2 i R;dr kubikj foten. j Mått. | Värde förj slagsvis å 2 jll:dr kub.-fot. Riksmynt. R:dr ö. R:dr ö. kub.-fot. ö- R-.dr 0. kub.-fot. ö- R:dr Ö. Is kol tets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 167. Tali. Titt. F. Extra, Statsreylerings-anslag, till föremål, beroende på Civil-Deparlementets handläggning. Riksmynt. R:dr. A) Anslag flir åren 1861. 186£ och 1863, afl utgå med 3 årligen.
Under jemt stigande varupris glömde närings-idkaren att hans contanta besparingar voro bländverk; kriget tryggade mängden af löntagande för dé hehof, sorn, följder af oredan, endast af få sådane kändes; de omyndige förstodo ej sitt lidande; enkornas klagan hördes ej; capitalernes egare, i detta land alltför få, alltid förblandade med ockraren, förmådde ej lyfta det täckelse, sorn tiden dragit öfver olaglighet och oord ni rtg. Under denna handels • ställning hade ett allmänt credit-systérne ansenligen utvidgadt sig. Det var förenadt med Ständernes Banque; och så fattade voro både Regering och Folk af penningflöden, att, mot 72 §:s föreskrift, utgåfvo Discont-Associationer sedelmynt, sorn i S 86 Bnnco-Utsiottets Betänkanden. uppbörd skulle emottagas; och Banque, Bolag, enskilde, alla utstälde förbindelser , lydande på Riksdaler Banco, sarri å(er lydde på Riksdaler Specie; under det att likväl ingen gaf och ingen tog Riksdaler Specie eller dess värde. Handels-ställningens fördelaktighet upphörde med det krig, som föranledc den. Bevil lningar och skatter, förhöjde i följd af maikegångs-beräkningen och myntvärdets fall; behöflige för uppfyllandet af ingångne förbindelser; möjlige under stigande varupris, blefvo alltmer tunga under återgången till förra tillståndet. Alla Värden föllo, i följd af afsättuings-brist, Concourser och Utmätnings-Auctioner; men alla värden skulle likväl afgifva, icke samma andel, utan samma och till och med större summa, till Stats-byggnadens underhåll. Den na Stats byggnad var fordom enkelt uppbygd, af ett kraftfullt, men fattigt fo k; hade dock en lång tid blifvit prägtigt påbyggd ge. nom Pålens och Tysklands plundrade Borgar och Kyrkor, Ostersjö-strändemes utlagor och utländska subsidier, under det att den gamla grunden vanvårdades.
Ståndet beslöt att denna § skulle sålunda förändras, alt i stället för orden; ”eller ock de, som dessas embeten företräda” sättas orden: ”sorn till förrättande af deras embeten behörigen förordnade äro.” Öfrige §. §. jemte hvad Utskottet i öfrigt slutligen föreslagit, biföll Ståndet. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Återremitterades Constitutions-Utskottets den 10 och 15 dennes på bordet lagde Memorial N:o 95, med hemställan om afgörande i Förstärkt Constitutions-Utskott af frågan om representationens fördelning på en eller tvänne kamrar. S, D. Öppnades Herrar Electorers lista till val af en ledamot i Expeditions-Utskoltet efter N:o 105, Grefve af Ugglasj Ludvig, och befanns dertill hafva blifvit utsedd. N:o 83, Grefve Cronstedtj Fredric Johan. S. D. f. och e. ni; Då nu ånyo föredrogs, så väl Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 3 och 15 dennes på bordet lagde Memorial N:o 12, i anledning af Riks-Ståndens skil jagliga beslut, rörande grunderna och vilkoren för bränvins-bränningens utöfning samt afgifterna derför, samt Högvördige Presle-Ståndets genom Protucolls-utdrag af den 3 dennes gjorde inbjudning om bränvins-brännings-tidens inskränkning till 3;ne Prot. Utdr. d 17 Mars 1§41. ao5 månader om året, nemligen Mars och April örn våren, samt November om hösten, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 2 <§. Utskottens yttrande, det Ridderskapets och Adelns samt Borga reSlåndels beslut om bränvins-bränningens skiljande från jordbruket, såsom privilegium måtte anses hafva förfallit, gillades, och Ridderskapet och Adeln ansåg deu af Utskotten föreslagna 2 §. böra intagas i Författningen, sådan Utskotten den föreslagit. I §.
Yid pröfningen af detta kapitel har Utskottet jemväl till behandling förehaft två särskilda inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtige J. E. Rudberg från Calmar län och A. J. Sandstedt från Jönköpings län väckta motioner (N:ris 60 och 457) i fråga om ansvaret för skogsåverkan. Riksdagsfullmägtigen Rudberg har, såsom det enda medel för skogens skyddande, yrkat “att all åverkan å skog måtte, allt efter det tillgripnas värde, anses såsom stöld eller snatteri och i detta yrkande hafva, enligt hvad den deröfver inom nämnda Riks-Stånd hållna diskussion utvisar, åtskilliga af Ståndets ledamöter instämt, 36 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. hvaremot andra motsatt sig detsamma. Riksdagsfullmägtigen Sandstedt åter, anmärkande att, genom åverkans betraktande såsom stöld, detta brott i sjelfva verket skulle blifva snart sagdt ostraffadt, enär annan bevisning i dessa mål sällan eller aldrig kunde åstadkommas än sådan att den tilltalade dömdes till värjemålsed, men ett sådant bevisningsinedel deremot icke kunde ifrågakomma vid stöld, har i stället yrkat, att ansvaret för skogsåverkan måtte ansenligen förhöjas medelst stadgande af höga penningeböter eller deremot svarande kroppsstraff, samt att åverkaren måtte förklaras skyldig att gifva egaren af den åverkade skogen ersättning för densamma med t. ex. tre gånger dess värde eller, vid bristande tillgång dertill, aftjena ersättningen med arbete vid någon allmän arbetsinrättning, hvarifrån målseganden borde lå sig beloppet tillstäldt. Utskottet, som tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit yrkadt, har funnit sig icke kunna förorda Riksdagsfullmägtigen Rudberga omförmälda förslag, hvarigenom begreppet stöld skulle erhålla den för vår lagstiftning hittills främmande betydelse, att afse icke allenast lös egendom, utan äfven sådana adpertinenser till fast egendom, hvarå menskligt arbete icke blifvit nedlagdt, utan som genom naturens egen åtgärd framalstrats.