Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De glest bland vårt slägte tände andar, som blifvit begåfvade med håg och kraft att sträfva till höga, aflägsna mål och med försakelse af lifvets vanliga fröjder egna sig åt forskning i naturens och menniskoslägtets gåtor, desse andar vändes från en verksamhet, som med jättefart skulle påskyndat bildningens gång och ställt oss nu lefvande på en höjdpunkt, hvilken våra efterkommande först om århundraden härefter skola uppnå – vändes från en dylik välsignelserik verksamhet, för att åter och åter förnya de oräkneliga försöken att göra guld. Må man ej tro, att dumhet och enfald lågo till grund för dessa försök! Alkemisterna innehade sin tids högsta bildning; de resonnerade skarpt och logiskt. Vi göra af svafvel och qvicksilfver ett ämne med alldeles nya egenskaper, nämligen cinobern; alkemisterna väntade på samma sätt att genom förening af olika kroppar åstadkomma guld. Man hade ännu ej vunnit den öfvertygelse, att guldet icke är sammansatt af olika ämnen. Och om i framtiden något sätt uppfinnes, hvarigenom åtskilliga af de nu för enkla och osammansatta ansedda ämnena kunna delas i olika beståndsdelar, hvem borgar då för, att ej hoppet om att kunna göra guld åter tändes, sedan det i sednare hälften af adertonde århundradet slocknade genom det phlogistiska systemets och den egentliga kemiens uppkomst? Ordspråket säger, att intet ondt finnes, som ej har något godt med sig. Detta kan tillämpas på alkemien. Icke blott att dess idkare gjorde nyttiga upptäckter11, dem de aldrig väntat: genom deras otaliga rön samlades ock den rika erfarenhet, ur hvilken mensklighetens välgörarinna, Kemien, sög sin modersmjölk. Och huru storartad var ej denna passion i sina syften! Huru berusande utsigten att genom besittningen af det stora magisteriet kunna ingripa i enskiltes, folks och staters, ja hela menniskoslägtets öden!
Men Utskottet har likväl, på sätt dess förslag visar, genom bibehållande af det afgifts—belopp, som motsvarat de uteslutna inkomst-beloppen och genom den deraf följande framflyttningen grad för grad af hvarje afgifts-bestämmelse hela tarifen igenom, kommit till en väsendtlig nedsättning i bevillningen äfven å högre löner af till och med 2,000 R:dr Runt, hvilken nedsättning ytterligare ökats derigenom, att Utskottet, för hvarje afgifts-bestämmelse uppställt helt andra inkomst-belopp, än de i nuvarande tarifen bestämda, hvarigenom gränslinierna emellan de olika graderna hvar för sig blifvit framflyttade till en Bil. lill Bev.-Utsk. Bet. N:o 5. 27 tredjedel in på närmaste högre grad. Såsom följd af dessa förändringar må exempelvis påpekas, att löne-inkomster från 600 till och med 650 R:dr R:mt, hvilka för närvarande innefattas under 3:dje graden i tarifen, med en hevillnings—afgift af 2 \Ji R.dr, skulle, enligt Utskottets förslag, nedflyttas till lägsta graden med en afgift af blott 4 R:dr; att inkomster från 750 lill och med 800 R:dr, som nu stå i 4:de graden med 5 1./2 R:drs bevillning, skulle nedflyttas till 2:dra graden och endast draga en'afgift af 4 \Ji R:dr, allt Runt, o. s. v. Pä del hela skulle, såsom af följande beräkning synes, den sålunda föreslagna nedsättningen komma att uppgå lill mer än 45,000 R:dr R:mt. Tjenstemän. R:dr Rant. R:dr R:mt. R:dr Rant.
Balans från år 1862: Underhåll och beklädnad m. m. 143,548: 24. Afföring af för mycket inbalanseradt belopp 10: — 214,374: 88. Balans till år 1864: Beträffande Kadett-kårens nummerstyrka, inhemtas af Guvernörs-embetets till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, att antalet den 31 December 1862 uppgått till 203 samt att under revisionsåret tillkommit 38, men afgått 40, så att de qvarvarande vid 1863 års slut utgjort 201; äfvensom att pensionsafgiften för betalande kadetter varit af Kongl. Majit i nåder bestämd till enahanda belopp, som under de 6 nästförutgångua åren, eller 630 R:dr. Allmänna Garnisons-sjukhuset. Vid denna inrättnings räkenskap, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, hafva Revisorerne icke heller haft något att påminna. Förhållandet med inkomster och utgifter var följande: Uppbörd: Kredit. Utgifter: Aflöning och dagspenningar 18,310: 54. Inventariers upphandling och underhåll 5,465: 67. Ved och lyshållning 6,322: 7. Balans till år 1864: Antalet å sjukhuset vårdade patienter har, enligt Direktionens afgifna underdåniga berättelse, under revisionsåret utgjort: Qvarliggande från år 1862 160. Deraf: Utgångne 1,481. Qvarliggande vid 1863 års slut 194. j 775 Underhållsdagarne för året hade uppgått till 59,644, och sjuknummern i medeltal per dag således utgjort 163,38. § 1.
•— Höber gseln har öfver allt blifvit medelmåttig. Potatoes i synnerhet* och jemväl andra jordfrugter hafva 48 Besv. ock Ekon. TJtsk. Betänkanclen. varit gifvande; och skall förstnämnde slag nu mera till det mesta nyttjas till bränvinsbränning, hvarigenom säd bespares, och hvaraf erhålles 7, 8 till 10 kannor 6-gradigt bränvin efter en tunna Potates med tillsats af ett Läsp. Kornmalt. Landshöfdingen önskar, att denna Hushållsmethod allmänt antoges, anförande en uppgift af Länets Hushålls Sällskap, att endast för innevarande år 10,000 Tunnor Säd, som efter förut vanligt bruk skolat förvandlas till bränvin, blifvit använda till försälj»ing. Jönköpings Lcfn har fått skörda HÖsteller Vinter-Råg en ymnig till Halmen, men mindre gifvande i Spann, att deraf e; skall kunna räknas mer än 5te kornet. • —- Vårsäden, så väl Korn som Hafva, har åter befunnits både frodig till växt och gifvande i Skeppan, och räknas i allmänhet till 6te Kornet. -— Höborden hafva ock lemnat så rik afkastning, att minskningen genom det Hö, som gått förloradt under en infallen svår bergning, skall föga kännas. Det samma gäller om Fotatces och andra Rotfrugter, att deraf erhålla ymnig afkastning, hvarom exempelvis nämnes, att i Vessbo Härad, den magraste delen af Länet, på 12 Geometriska Kappeland, der 2 Tunnor Potatoes voro planterade, 64 Tunnor blifvit skördade. — Landshöfdingen tillägger, att Länet för det kommande året skall kunna Be sv. och tllkon, Utsk. Betankanden, 49 försörja sig af egna tillgångar, och att ingen Sädesbrist befaras. Om Kronobergs Län är anfördt, att alla Säden derstädes innevarande år blifvit Väl bergade och skola allmänneligen lemna god afkomst, med undantag af den så kallade Vårrågen, som är mindre gifvande.
Det var mitt första besök hos det gamla, vänliga paret, men det blef icke det sista. Jag vet icke, hur det kom sig, men jag trifdes så oändligt godt i deras tarfliga hem, bland dessa enkla människor, som endast lefde för hvarandra, och som lade sin ömhet i dagen på så olika, men rörande sätt: han genom sin stillsamma beundran, sitt orubbliga förtroende för allt hvad hon sade och gjorde; hon genom sitt ständiga pysslande, sina flere par tofflor af olika tjocklek — först, då han steg ur sängen, de varmaste, så ett par mindre varma och allra sist, innan han tog på sig stöfiarne, ett par tunna, för att så småningom vänja fötterna från sängvärmen, — sina sköna ylletrö- jor och varma toddar. Efter praktikens slut om kvällarne brukade jag litet emellan besöka dem. Redan ut i farstun kunde jag höra, hur de dunkade bräde — jag hörde tydligt, då hon kastade tärningarne — eller hur hon läste upp för honom något ur tidningen — jag kunde så väl se henne med glasögonen på näsan, medan han satt i gungstolen, smuttande långsamt på det ångande glaset — och det var med ett eget slags behag, som jag hörde min ringning efterföljas af skrapandet af en stol och hastiga, tunga steg nalkas dörren. De voro lyckliga; de hade inga barn att bekymra sig för, ingen tjänare att förarga sig öfver. Hon städade, hon gick på torget, hon lagade mat, hon bäddade. Då jag såg in i deras sängkammare, hade jag genast deras äktenskapliga lif klart för mig. — Hon tar lampan från bordet: » Nu gå vi och lägga oss, gubben! » och han följer henne långsamt och säfligt som en stor hund. Han kan icke reda sig med kragen. Hon hjälper honom. Han stönar, då han skall draga af sig strumporna. Hon hjälper honom åter. Hon pratar, hon ger honom råd, och han sitter stilla och hör på och nickar ja och amen till allt hvad hon säger. Och så krypa de bägge ned i den breda sängen; hon stoppar täcket om honom; de vända hvarandra ett par massiva ryggar, och så släcker hon lampan. Några minuter därefter snarka de i kapp. Emellertid gick det onda framåt med stora steg. Hon hade kräfta i underlifvet och må- ste undergå operation.
Men jag 650 Den 13 December e. m. uprepar, att man mäste göra afseende på nationens känslor, och då verkligen den tid kan komma då uplysningen hos folket hunnit den grad, att det, på sätt Frih. Schulzenheim anmärkt, är att förvänta, det hvarje sjukling, som af läkaren mottager läkemedel, vet med sig sjelf, att det är fråga om medicin och icke om religionsfrihet och dogmatik, då är tiden kommen att lemna så många katholiker som helst inträde i landet och låta dem bekläda embeten och andra platser. livar och en som haft tillfälle på stället undersöka det skall instämma i hvad Hr Bildt yttrat om tillståndet i Belgien, hvilket jag äfven sjelf för 12 år sedan erfor; och med detta för ögonen kommer jag till det resultat, att icke tiden är inne att göra en sådan slags demonstration för religionsfriheten, som nämnde förändring skulle innebära, ty den är ytterst lumpen i sig sjelf och skulle blott synas gjord att glänsa med, men innefattade icke någon allmännelig religionsfrihet, sådan vi tänka oss böra befordras. Jag förenar mig med dem, hvilka yrka afslag å detta illa redigerade Betänk, och önskar att vi måtte slippa vidare se sådana lagförändringar föreslagne, som vi efter 3 års besinning icke kunna eller böra antaga, utan hvilka genast bordt förkastas. Frih. Tersmeden: Då jag nu erhållit uplysning om att det Högv. PresteSt. afslagit ifrågav:de grundlagsförändring, får jag bedja R. o. Ad. om ursäkt derföre att jag väckt frågan, och jag skulle hafva underlåtit det, om jag förut vetat af detta afslag, ty jag anser det onödigt att discutera öfver frågor hvilka redan äro afgjorda. Jag vill endast tillägga, att då Gr. Frölich talat om att paradera, så öfverlemnar jag detta åt honom, jag för min del har aldrig eftersträfvat detsamma. Frih. Cederström, Thure; Sedan Frih. Tersmeden t i 11- kännagifvit att Betänk, lärer vara afslaget af Högv. PresteSt, vill jag icke eller uptaga tiden med någon discussion, utan blott för min del förklara att jag röstar för bifall till förslaget.
Deruti ligger det djefvulska; det nittonde seklets Evangelium, det Nyaste Förbundet, som ger sig ut för att fullkomna Christendomen, förbättra menniskan och staten samt insätta köttet i dess ursprungliga rättigheter, hvilkas förbiseende och undertryckande uppgifvas vara Christus-lärans grundfel, detta det Nyaste förbundet är ett förbund med Satan, lögnens och förnekelsens urgamla fader – det är den återstälda hedendomen, den i ny gestalt återupplifvade Bacchus-dyrkan, i all dess förfärlighet och råhet på djupet, med all dess sinnliga prakt, med alla lustans förförelser; förnekande under den orgiastiska andaktens högsta svindel all skillnad mellan dygd och brott; under vansinnigt jubel och svängande sina med murgrön och ormar omlindade thyrser brytande in på den nya civilisationen, liksom fordom Dionysos-dyrkan stormade löst, med oemotståndlig makt, på det doriska lifvet i det häpna och fåfängt sig värjande Hellas. En af denna förskräckliga läras icke minst nitiske och framgångsrike missionärer var A. Det ligger nu öppet i dagen för alla som hafva ögon att se, att de mångdubbla och fasaväckande brott, hvartill A. (såsom det synes) gjort sig saker, ganska följdrigtigt härleda sig från hans eller sektens theori. Också hafva vi icke, förutom den, som efter en mer än tioårig bekantskap bäst borde hafva känt honom, hört någon enda, som var någorlunda bekant med mannens personlighet, fräjd och satser, mycket förundra sig öfver det som sednast händt. Som A. lärt, så har han lefvat, så har han slutat. Det som förvånar oss och troligen alla andra, är blott det, att han skulle SÅ LÅNGT framgå i sin charakters och sin läras sanna bana, förrän hans verldsförbättring vore lyckligen verkställd, eller förrän han dertill blefve drifven af den yttersta nöd; och att någon nöd varit för handen, detta visste vi ej och veta det ej än. Hittills hafva vi trott, att hans penningeaffärer stodo på ganska god fot.
Be - Stats-Utskottets Betänkanden. 1927 rättelse, hvaraf inhämtas: att sedan, efter föregången Kungörelse till allmänheten om tillvarelsen och innehållet af Conventionen, liela den betingade Conventions-Summan efter baud blifvit till Liqvidations Committéens disposition betald , hade emedlertid den med de enskilde F'ordiings - ågarne i Amsterdam började Liqvidation likväl icke, utan långt dröjsmål och många svårigheter, blifvit fortsatt och slutad, på det sätt, att hvarje serskild innehafvare affPartial Obligationer, eller af Lif-Ränte-Constitutioner, ändteligen förklarat sig nöjd med Liqvidations-grunden och medgifvit sådane ägande Partial-Titlars öfverkorssande och utlefverering till Kongl. Majus Ombud, och med den framgång för öfrigt, att, vid inedlet af Mars månad innevarande år, af hela den massa, som, vid Liqvidationens början, borde finnas utelöpande, endast 284 Partial-Obligationer, hvardera å 1000 Gulden nämnvärde, och LifRänte Constitutioner för ett sammanräknadt nämnvärde af 94,750 Gulden saknades, såsom då ännu icke ingångne, men hvilka Partial-Titlar Kongl. Maj:t förmodar vara, antingen genom tillfälligheter under tidens lopp forkomne, eller ock utslocknade genom, ibland Lif-Ränte-Titulairerne , sedan år 1812 timade dödsfall. I alia händelser äro likväl redan vid Conventionens afslutande så kraftiga förbehåll från Kongl. Majus sida gjerde, att de. jemte i öfverensstämmelse dermed sedermera vidtagne åtgärder, fullkomligen försäkra Svenska Staten från kraf för den ringa del af sistnämnde oanmältle Partial-Obligationer och Lif - rij?8 Stats-Viskottcts Bet ani anden. Ränte-Constitutioner, hvilken ännu tilläfventyrs kan vara i Holland utelöpande.
Den Kongl. Skrifvelsen handlar nemligen endast om de redan afvittrade öfverhppsmarkerna, och ehuru det visserligen någon gång torde inträffa, att äfven å dem finnas trakter, som med fördel kunna af Kronan bibehållas, lära dock dessa, sedan vid den föregångna afvittringen de enskilda intressena ensamme fått göra sig gällande, i allmänhet vara till gränsor och belägenhet så beskaffade, att de hvarken kunna bevakas eller med någon fördel för Kronan användas, hvaraf blir följden, att äfven de måste, efter undersökning om förhållandena, tillspillogifvas. Skall något genom föreskrifterna i nämnda Kongl. Skrifvelse verkligen kunna uträttas, måste, enligt Utskottets öfvertygelse, de stadganden, som deri innehållas, utsträckas jemväl till de oafvitträde skogarna. Derigenom blefve Kronan i tillfälle att, innan hinder af enskild jordeganderätt mötte, åt sig förbehålla sådana till skogsvext tjenliga, mellan naturliga begränsningar och flottningsleder belägna trakter, hvilka både kunde bevakas och till äfventyrs nu, men med all visshet i en framtid, inbringade Kronan full ersättning för de kostnader, hvilka deras vård och förvaltning komme att medföra. De enskilde, hvilka icke till dessa kronoskogar kunna åberopa annan rätt, än den som Kronan till dem upplåtit på sådana vilkor, att den äfven kan genom en förändrad lagstiftning inskränkas eller återtagas, skulle snarare vinna än förlora på en sådan reglering. Nybvggarne, hvilka alltid kunde af den för Kronans behof mindre tjenliga marken erhålla sina skogsanslag för redan anlagda nybyggen och hemman samt tillräckligt utrymme för odling, skulle likaväl vid kronoskogarne, som vid enskilda skogar, erhålla den arbetsförtjenst af hygge och skogskörslor, hvarförutan kolonisationen i dessa trakter Bih. till B. St. Besv.-och Ekon.-Jjlsk.
Proposit. eller Skrifvelser Samling. i Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. h Kidd. o. PresteBorgareStåndet. Adeln. Ståndet. Cl ' N:0 76 td 57 20 57 20 62 — w sr 2 y-i P 09 CO f OJ B t> ££ g B £ SS |if Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. cn P crq i/l T. uJ. § 1 B, a oq 2 ^r EL p p P pu pj CD CD tö CD Ridd* o. PresteBorgareBondeN:0~ N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet, Ståndet. N:0 T Tal, Kongl. Maj:ts, vid Riksdagens ' öppnande deri 24 November 1853 — 1 2 » » vid Riksdagens slut den 5 1 December 1854 — 1 2 Talmannens Riksdags-Kostnader, se Riksdags-Kostnader. Taxa för Landtmäteri-förrättnin) gar, se Landtmäteri-Taxa. Tekniska Skolor, anslag till, se Rörås, och Orebro. Telegr af-liniens emellan Stockholm - och Upsala fortsättning till b. 21 Jan. å. 21 Jan. b. 25 Jan. Gefle 8 — 11 — b. 25 Jan. Svar på återremiss — 8 — 48 — a. a. 25 Febr. a. a. 23 Febr. a. a. 23 Febr. a. a. 25 Febr. » liniers anläggande till alla vigb. 28 Aug. b. 30 Aug. g. 28 Aug. tigare handelsorter i Riket — 8 — 118 — b. 28 Aug.
Att Kongl. Maj:t, i den händelse KrigsAcademien tills vidare kommer att äga bestånd och nuvarande anslag, såsom hittills, ej skulle räcka till, må äga rättighet att af allmänna öfverskotten å HufvudTitlarne för KrigsAcademien årligen använda en bestämd mindre summa, men att, om mot förmodan, någon ytterligare brist uppkomme, densamma då, på sätt StatsUtskottet föreslagit, skulle fyllas af besparingarne å 3:dje Hufvudtiteln. I anledning häraf anhåller jag vördsamt om återremiss af betänkandet. Herr Monigommcrie Cederhjelm, Jo fiås: Då den i Välloflige BorgareStåndet af Herr Beckman väckte motion angående Wermlands FältJägareRegemente, innehåller smädande uttryck om Regementet, vågar jag anhålla om Höglofl. Ridderskapet och Adelns tålamod, då jag med möjligaste korrthet skall söka rättfärdiga Regementet. Herr Beckman börjar sitt memorial med den stora tunga, Carlstad genom inqvartering får vidkännas af Regementet. I sanning, denna måtte vara högst (ryckande , då den belöper sig till tvänne dagar Den 7 Julii f, m. % då Regementet samlas och tvänne dagar då det åtskiljes: desse få dagar, hade jag trott vara Staden rikeligen ersatte genom minst 2000 R:dr Banco, hvilka Fältjägarne säkerligen qvarlämna i Staden hvarje gång de åtskiljas från ett möte. Då ingen till Fältjägare antages, innan han förut uppvist gilltig prästattest, tyckes Herr Beckmans beskyllning, att Fältjägarne bestå af moraliter fördärfvade menninskor ej förtjena besvarande. Regementet består till elfva tolftedelar af infödde Wermländningar; det skulle således förefalla besynnerligt, om bland Wermlands allmoge, i allmänhet känd för redlighet ock öppenhjertighet, så lätt skulle uppletas 550 så förderfvade menniskor sorn Herr Beckman afmålar Fältjägarne. Om vid marknaderne i Provinsen, finnas Skojare och Tjufband, måtte hvarken RegementsBefälet eller Corpsens organisation vara dertill vållande.
Sundler, omlagd till undvikande af en svår backe. Under detta qvinqvennium hafva äfven de storartade arbetena till Trollhätte Kanals ombyggande med vidgade dimensioner blifvit fullbordade på det mest utmärkta och ändamålsenliga sätt. Förslag till flere vägomläggningar äro jemväl å bane. §. 4. Politisk Författning. a) Kammarverk. Häraf lemnar statistiska tabellen en allmän öfversigt. Under åren 1842 till och med 1846 har icke något hemman förfallit i ödesmål, ej heller har något krono-nybygge blifvit upptaget; men två under förra aren å allmänningstrakter anlagda nya hemmansdelar och lägenheter hafva under tiden blifvit skattlagde och satte till sammanräknadt |:dels mantal. Derjemte hafva t vänne ödeshemman, med åtnjutande af frihetsår, upptagits till ny skattläggning, samt en ny kronolägenhet blifvit skattlagd till ränta, äfvensom åtskiliige till menigheter upplålne f. d. krono-allmänningar. Nya vattenmjölqvarnar med 33 par och gamla med .18 tillökade pär qvarnstenar samt 8 sågqvarnar äro till anläggning och inrättande beviljade; och hafva förut anlagda nya eller med ökade stenpar försedda gamla qvarnar blifvit skattlagde för 37 grofmälds och 6 siktmälds stenpar. Med hemmansklyfning har fortfarits på en del orter; men i allmänhet synas hemmansklyfningarne blifva sparsammare än förut, hvarjemte redan utklufne små hemmanslotter oftare åter sammanslås. Många jordlägenheter hafva väl fortfarande blifvit genom förpantning eller annorledes upplåtne från skalllagda \ 25 skattlagda hemman till längre nyttjande eller everldelig besittning; men äfven härutinnan visar sig dock mera återhållsamhet än förr. Anläggningen af jordtorp, dagsverksskyldige under hemmanen, synes deremot vara i tilltagande, utan tvifvel till båtnad för hemmansägarens jordbruk.
Hon var i hvarje fråga så långt före sin tid, att hon i England alltid befann sig i minoriteten, och dessutom i hvarje känsla så intensiv och så fritalig, att hon i hemlandet ådrog sig det omdöme, hvilket alltid riktas mot en kvinna, som brinner af hat till förtryck och kärlek till frihet, att hon är – hysterisk, medan hos en man samma egenskap kallas heroism! Vid sina besök i England efter sitt giftermål kände hon sig numera hemlös där – till hvilket faderns oförsonlighet naturligtvis bidrog – och längtade alltid åter till Italien. I norden anses styrkan i en konstnärsnaturs känslolif som tillgjordhet eller sjuklighet. Därför blir Italien så snabbt för sådana människor det land, där de framför allt känna sig hemma, det vill säga förstådda och förstående, älskade och älskande. We all love Italy. We all have sent our souls out from the north, On bare white feet, which would not print nor bleed, To climb the Alpine passes and look forth säger Elisabeth Barrett Browning. Och när hon nådde det ej blott i fantasien utan i verkligheten, då blef lifvet där lika frigörande och fruktbart för hennes diktarpersonlighet under dess senare skeden som den helleniska litteraturen varit för dess tidigare. Nordbon – ifall han öfver hufvud är organiserad för lycka – erhåller först i Italien med alla sinnen, med hela sin själ och allt sitt hjärta vissheten: att lifvets mening är salighet, en salighet, som berusar genom den dittills okända harmonien mellan alla intryck, minnenas och nuets, naturens och konstens. Hela Elisabeth Brownings varelse öppnade sig för dessa intryck, genom hvilka hennes yttre tillvaro blef den synliga motsvarigheten till hennes inre lycka. Af konsten tilläto hennes krafter henne visserligen endast att mottaga de yppersta upplefvelserna, men dessa blefvo dess djupare. Hon som hennes man älskade italienarnas skönhetssinne, den vackra rörligheten i det italienska folklynnet, hvilken förbinder detta med skaldens och konstnärens temperament, som alltid har något af barn – eller italienare – i sig.
Det skulle vara en mycket oriktig upfattning af min mening, om någon föreställde sig, att min motion innelmre ett underkännande af vårt sjöförsvars vigt, ty ehuruväl jag icke tillåter mig att ingå i något slags bedömande af de större eller mindre krigsfartygens företräden, hyser jag likväl en fullkomlig öfvertygelse om oumbärligheten af ett omfattande sjöförsvar för Sverige. För att detta försvar skall motsvara sin bestämmelse, är det emellertid i första rummet nödigt, att erforderlig tid beredes våra flottor att utrustas och bemannas, för att kunna förflyttas på det element, der de äro ämnade att verka; men detta ändamål vinnes icke på annat sätt än genom befästandet af de platser, hvarest våra marinetablissementer äro förlagda; ty enl. hvad Ilr Gr Frölich sjelf anmärkt, är det genom användande af ångkraften till fartygs framförande numera möjligt, att från kust till kust med största skyndsamhet öfverföra härar med alla sina förnödenheter; och med en lika hastighet kunna våra flottor icke vara i beredskap, om anfallet sker oförmodadt, att möta fienden. Långt 360 Den 26 November f. m. ifrån således, att ångkraftens inflytande å krigsföretagen utgör, såsom Gr. Frölich synes antaga, något skäl emot de befästningar, hvarom här är fråga, ligger just häri det stora skälet för dessa befästningars oundviklighet. Att en viss följdriktighet iakttages i de beslut, som i den ena eller andra riktningen ligga till grund för utvecklingen af Statens syften, torde få anses önskansvärdt. Genom Novembertraktaten är vår halfö, äfven i defensivt hänseende, ställd på en annan ståndpunkt än förut, ett erkännande, hvartill jag jemväl trott mig finna spår i Gr.