Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. Cederström, Rudolf: Enär Hr Stjernsvärd, utan afs. å de vederläggningar, som af hans motståndare blifvit gjorda, likväl fortfar i sin begäran om propos. på sitt yrkande, så må det tillåtas äfven mig att förklara, att jag skulle anse det i högsta grad otillbörligt och föga värdigt den högsinnade Svenska nationen, hvars ombud vi äro och hvars tänkesätt böra vara oss väl bekanta, om vi nu, efter ett nära 40-års orubbad! fredslugn, skulle vidtaga den åtgärd, att åvägabringa en af förhållanderne högst opåkallad minskning i det till Konungens lefnadsmedel redan för så lång tid tillbaka afsedda anslagsbelopp. Såsom utgångspunkt för sitt yrkande har Hr Sjernsvärd antagit den omständighet, att 11. 8t:r vid innevarande Riksdag skulle vara på väg att på samma »besinningslösa» sätt, som vid den sistförflutne, åsamka Staten betydliga skulder till utlandet för jernvägsanläggningar. Det förundrar mig verkligen, huru Hr Stjernsvärd vill framkomma med ett sådant påstående, som det, att R. St:r skulle, utan all besinning, fattat besluten om jernvägslånen, då tvertom våra öfverläggningar i dessa ämnen, hvilka i våra protokoller noggrannt förvaras, bära så ovedersägliga bevis om motsatsen, i ans. till grundligheten, utförligheten och mångsidigheten af defvid uttalade åsigter, nogsamt bevisande, att ingenting beramades utan det samvetsgrannaste öfvervägande. Detta åtminstone bör vara faktiskt och oemotsägligt; men om det än vore för tidigt, att nu vidröra något af de lyckliga resullater, som af de vid förra Riksdagen för landet uptagne penningesummor vupnits genom de redan fullbordade jernvägssträekningarne och än framgent torde deraf skördas, må det å andra sidan få anses ännu mera vågadt, att redan på förhand frånkänna dessa arbeten allt gagn för vårt fädernesland.
Andre skulle visserligen stanna qvar, för alt. befordra rörelsen inom provinserne, äfven med en ringa vinst på sina insatta penningar, och mången skulle säkert vara nöjd med den lägre räntan af 5 lill 6 proc., för all kunna befordra det ändamål, som är så vigtigt och så nyttigt för det allmänna; men då summan är bestämd lill 1 million för hvarje bank, och de fleste banker icke lära vilja sträcka sin rörelse öfver en alltför vidsträckt yla af landet, utan, med kännedom om förhållandet, hellre inskränka sig inom en mindre rymd; så förutser jag, att det skall bli ganska svårt i de fleste orter ali sammanbringa en så stor teckningssnmma som 1 million, i synnerhet när man dertill lägger öfrige föreskrifter, som i lagen äro gifue, dels rörande del bestämda antalet af 50 namngifne delägare , dels ock i fråga om den personliga ansvarighet för alla af bankerne utgifne sedlar, sorn kan utkräfvas utmätningsvis bos hvarje delägare, så långt dess egendom läcker, hvilket i första band drabbar directionerne, hvilkas ledamöter på det sättet kunna bli underkastade utmätning, hvarefter, i händelse af bristande tillgång till fordringarnes betalande, creditorerne äga att vända sig till hvilken af delägarne som helst. Om hvarje delägare, eller hvarje ledamot af dircclionen, bade i bankrörelsen insatt eu större summa, så att lian af rörelsen bade en större oell betydligare fördel, så vore delta stadgande riktigt; men dä nu icke sä är, och gerna icke eller kari blifva, när i ett bankbolag minst 50 ledamöter skola finnas, sorn visserligen hafva sin fördel af denna rörelse, men likväl icke hafva hela sin förmögenhet i densamma instucken, sä kan man icke förvänta, alt desse personer skola för en ringa inkomst utsätta sig för äfventyret, alt vid inträffande svåra handelsconjuncturcr eller andra oförutsedda tilldragelser, då sedlarne inströmma häftigt lill banken, se all sin egendom gå i mai under dess rätta värde. Ingen klok man underkastar sig en sådan risk.
Men i samma mån som jernvägsanläggningarne lingö en större utsträckning, lokomotivkonstruktionen vann en större fullkomligket och man ville tillgodogöra sig fördelarne af jernvägar äfven i sådana trakter, der terrängen skulle nödgat till oerhörda jordoch sprängningsarbeten, ifall lutningslörhållandet 1 ; 300 bibehållits, började man öfverväga, huruvida det icke skulle vara mera öfverensstämmande med en klok hushållning att öka dragkraftens styrka och minska terrasseringsarbelena genom användandet af brantare lutningar, och man fann då genom anställda beräkningar, att räntan å den, genom användandet af stigningar af ända till 1 : 100 och deröfver, uppkomna besparing i anläggningskostnad, under vissa förhållanden öfversteg den tillökning i driftkostnaden, som af de brantare stigningarne förorsakades och slutligen ansåg man sig i Tyskland med visshet kunna bestämma dessa förhållanden så, att maximum för stigning å banor genom slättland antogs till l : 200, för stigning å banor i kuperad terräng till 1 : 100 och å banor genom bergstrakter till 1 : 40. Man finner häraf till hvilken grad kraften måste ökas i mån af stigningarnes tilltagande, och att, t. ex., då den kraft, som vid en stigning af 1 : 300 erfordras för öfvervinnandet af tyngdens motstånd, utgör 7,46, måste den redan vid stigning af l : 100 ökas till 22,40 samt vid stigning af 1 : 60 till 37,30, eller i förra fallet vara 3 och i sednare fallet 5 gånger större än den, som erfordras vid stigningar af 1 : 300. Vid en jemförelse mellan förhållandena å tvänne jernvägar, af hvilka den ena har stig - 8 Stats-Utskottets Memorial N:o 14. ningar af 1:60 och den andra af 1 : 100, synes således, att om ett lokomotiv å den förra kan framdraga t. ex. högst 12 lastade vagnar med 120 centner i hvardera, måste samma lokomotiv, med användande af lika stor kraft och samma hastighet, förmå framdraga 20 sådana vagnar å den banan, som har stigningar af 1 :100.
Hof-Rätlerne, augående en underdånig framställning till Kongl. Maj:t om behofvet af ny arbetsordning för. II. 177, 217. R. 223, 232. VII. B. 119, 121, 449. A. 463. IX. E. 402. Se vidare Lag-Utskottets Betänkande N:o 25. — angående förhöjda löner för vissa tjenstemän i, samt angående förbättrade förmåner för extra ordinarie tjenstemän i allmänhet. II. 329, 332. III. 52. R. 54. Se vidare Stats-Utskottets Betänkande N:o 83, angående utgifterne under Riks-Statens Andra Hufvud-Titel samt Statsoch Lag-Utskottens Betänkande N:o 13. Hof-Rälternes Embetsoch tjenstemän, angående förhöjning i deras löner. II. 223. R. 226. VIII. B. 297, 356, 365. A. 367. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 83 samt Statsoch Lag-Utskottens Betänkande N:o 13. Hofstén, Slen Erland von, yttrande. I. 20. Ilospitalerne i Riket, Kongl. Maj:ts Nådiga proposition angående förbättring och underhåll af. VI. 177. 196. R. 209. VIII. B. 622. Hufvud-Titlar, Riks-Statens, angående regleringen af utgifterne under: — den Första. IX. U. 182. A. 185. IX. E. 270. — den Sjunde. V. B. 472, 513. VI. 131. A. A. 137. VII. IX. E. 270. Å. 271. U. A. 327. Hult och Örebro, angående jemkningar i vilkoren för den af Rikets Ständer vid sistlidne riksdag meddelade oktroj för en jernväg emellan. II. R. 284. Hult, Örebro och Köping, jernväg emellan, angående.
Dock som någon Kungörelse angående ifrågavarande preskriptionstid allt hittills icke utkommit, måste merberörde skuldposter fortfarande i Riksgälds-Kontorets räkenskaper upptagas; varande emedlertid, hvarken under eller efter sednaste Riksdag, någon dessa skulder rörande obligation elier annan handling till Riksgälds-Kontoret ingifven eller derstädes företedd. gra äldre uppsagda obligationer. — 30 Hjelmare kaTili fullgörande af Rikets Ständers, jemlikt 13 § i Riksgälds-Konnaioch slusstorets Reglemente, under 1840 och 1841 års Riksdag meddelade stadUonsfon<i*'araSan^en» angående bildandet och förökandet af den, för Hjelmare kanaloch slussverks underhållande, i Riksgälds-Kontoret af satta fond, har, genom Direktionen för nämnde kanaloch slussverk, utom de i sådant afseende förut aflemnade säkerhetshandlingar, en ytterligare, uti landtegendom intecknad, skuldförbindelse å 5,000 R:dr med 5 procents årlig ränta blifvit hos Riksgälds-Kontoret deponerad, enligt Fullmäktiges protokoll för den 15 sistlidne Mars. Men efter hvad samma protokoll innehåller, hade bemälte Direktion då ännu icke underställt Kongl. Maj:ts .nådiga pröfning förslaget till det Reglemente för ifrågavarande räntemedels utlåning, som, jemlikt åberopade stadganden, skulle af Kongl. Maj:t, efter dertill af Direktionen afgifvet underdånigt förslag, i nåder fastställas och utfärdas. Fullmäktige hafva derföre låtit erinra Direktionen att med görligaste första till Kongl. Maj:t i underdånighet inlemna förslaget till detta Reglemente samt anhålla om detsammas fastställande. Med anledning af den Riksgälds-Kontoret, alltsedan des^ inrättanRättegången gC; ålagda skyldighet att liqvidera äldre, vederbörligen prof vade och såkallade"
I det att h o n där länge teg stilla till, förmante m i n moster fru Sigrid h e n n e p å nytt, att h o n inte så högt skulle bedröfva sin moder, utan efterkomma denna hennes begäran, eljes blefve h o n en orsak till h e n n e s d ö d. Då svarade h o n m e d hjärtans tårar: » Där I k u n n e n försäkra m i g, att fru moder vill bevilja, att vi måtte få äga hvarannan, efter jag så högt har förpliktat m i g m e d h o n o m, vill jag följa Eder tillbaka igen. » D å svarade m i n moster fru Sigrid, att hon intet kunde försäkra h e n n e därom, därtill moster Malin svarade: &gt;Ja, så är den första villan värre än d e n sista, &gt; o c h grät bitterligen. Då sade h o n o c h besvor, att h o n intet visste däraf, icke heller h a d e det trott, att m i n kära moster skulle taga det vredligen u p p. O c h hafven I nu varit i råd m e d h o n o m att röfva mig mitt kära barn, så dragen n u efter till h o n o m, att h e n n e ingen spott o c h skam må ske. » Då satte fru Cecilia, grefvinnan, sig i sin släda o c h drog efter d e m d e n väg h o n väl visste o c h k o m till Svärdsbro, förrän moster fru Sigrid reste bort. När moster fru Sigrid frågade fru Cecilia o c h herr Erik, hvart de aktade sig m e d henne, svarade herr E r i k: » Å t Visingsö, till m i n syster Beata, grefvinnan, vill jag föra henne. Då svarade herr E r i k: » Ja, m i n syster, det har j a g redan bedit henne o m. » Alltså bjöd m i n moster fru Sigrid h e n n e g o d natt m e d hjärtans ängslan På Hälsovännens förlag 7 — IDUN och tårar p å bägge sidor.
Jag får med afseende härå erinra Frih:n, alt den 36 § föreskrifver de tider, på hvilka så beskaffade visitationer skola äga rum; nemi. emellan kl. 9 f. m. och kl. 3 e. m. i November, December, Januari och Februari månader; emellan kl. 8 f. m. och kl. Seplemher och October, samt emellan kl. 6 f. m. och kl. 8 e. m. i Maj, Juni, Juli och Augusti månader. I allt fall hemställer jag, huruvida icke en tulltjensteman skäligen bör genom cn ansvarsbestämmelse af 50 r:dr kunna anses afskräckt ifrån begäret att anställa visitationer i bodar, blott och harl för att derigenom åstadkomma skada och förargelse? Då dessutom i andra länder sådane misslyckade visitationer utan den ringaste ansvarspåföljd kunna anställas, får jag på det högsta förorda antagandet af Utk:ns förslag i denna del. Gr. Sparre, Erik: Förekommen af Frih. Raab har jag föga alt tillägga. Jag vill blott, i anledn. af Frih. Cederslröms, Jacob, yttrande, anföra, att det förmodligen högst sällan inträffar, det visitalioncn i en salubod kan, såsom Frih:n trott, komma all fortfara i flere dagar, och att man således icke torde höra antaga, alt den ifrågavar. köpmannens handel kan genom en sådan undersökning lida något väsendtligt afbräck. Man har talat derom, alt strängt ansvar borde finnas stadgadt för miss - 376 Den 22 Januari f. m. bruk af tulli jenstemännens rättigheter. Är tiel således ett missbruk, att företaga en vislalion? Är det icke tvertom tulltjänstemannens pligt, alt noga efterspana och, der anledning förefinnes, afven göra visitation efter olofligt gods, och månne ett allt för strängt ansvar bör honom ådömmas, om eli misstag skulle äga ram? Månne icke ett ansvar ända till 50 r:dr för undersökning å somliga ställen och till 13 r:dr l(j sk. ä andra kail vara skäligen afskräckande? Jag förenar mig med Frih. Raab och yrkar bifall lill denna §. Frih. Cederström, Anders:
De ansågo sig likväl böra, hvar och en med sin man, först åt minstone någon ögonblick infinna sig vid ett valmöte. »Men jag ämnar göra ett besök i Okeanos’ trädgårdar,» sade hufvudmannen. »Vill ingen följa mig dit? Har ni icke sett hvad annonskompaniets telegraftaflor i dag förkunnat? Det är stor fest hos Okeanos.» »Jo, det är sant,» inföll en af kontoristerne. »I stora Psykäonpalatset, vill jag minnas.» »Ja, det är en afrikansk konstnär, en längs Medelhafvets hela södra kust ryktbar psykiker, som uppträder där. Det är något nytt som man måste erfara. Dagen har också varit ganska het, och det kan väl behöfvas att friska upp sig med en liten utflygt ned i Skagerrak.» De så kallade Okeanos’ trädgårdar voro en förlustelseort under hafsbotten, strax vester om Pater-Noster-skären. På dessa skär var ett skjutsställe för undervattenståget hvilket genom lufttrycksmaskin sattes i gång och sköts med ögonblicklig hastighet ned till Skagerraks botten, under hvilken man, tack vare de nyaste uppfinningarne inom dykeriet och undervattensvetenskapen, lyckats anlägga en storartad trädgård. Trädgård var visserligen ett oegentligt namn, ty några sådana träd som på jordytan fann man icke där, men man träffade en med hafsväxter och snäckor praktfullt utstyrd plats hvilken upplystes af vattensolar, förfärdigade af samma lysämne som nu mer användes till upplysning af platser och enskilda boningar ofvan jord. Ett underverk, skulle man hafva sagt kanske ännu i medlet af i fråga varande århundrade. En ganska nätt inrättning, sade man år 2378, och fann det ingalunda besynnerligt att en vacker sommarafton låta skjutsa sig ned på eller rättare under hafsbotten för att där roa sig en stund efter dagens mödor. När kontorsarbetet var slutadt, steg man upp på sin luftvelociped och styrde kurs ut åt skärgården. Det var ej, som i forna dagar, brukligt att »familjen låg på landet,» under det familjefadren trälade i staden eller att äfven den senare »vistades på sommarnöje» och lät sina tjänare arbeta mot en futtig ersättning.
Hjelp - Prcfftr, Bruks, Predikanter med stera som icke hafwa fastställd Lön, betala i Inkomst afgift Twä Riksdaler. Organister och Klockare pa Landet betala af Lönc-Jnkomsten den här ofwanföre stadgade procent. För Academie, Gymnasie och Schole, Staterde, Domkyrko, Systlomän Kyrko, Jnspectorer med flere, tillämpas a'-: hwad vin Bewillnings-afgift af inkomst för Embets, och Tjenstemän blifwit stadgat. Patroni Ecclesiarum i Skane, Halland och Bohus Län som njuta någon Spannemäl af KconoTionde erlägga Fem procent af Spannemalens wärde, uträknat ester nast föregående årets Markegangs - Tara.. Af all behållen Kycko,Tionde l desta Orter, soin ej är pa Lön ansiagen eller till andra behof disponerad erlägges lika afgift: bestär Kyrko, Tionden i Spannemäl, ster uträkning ester förra arelS Markegång. För - Den zo Julik. 2127 För Domkyrkorne i Riket och de dem tillhörande inkomster i Spannemäl eller Hemmans-Räntor erlägges likaledes ärligen Fem procent, sedan derifrån blifwit afraknade de efter serskild Stat deraf utgående wista Löner antingen i Spannemäl eller Domkyrkans öfrige inkomster, hwarföre Jnnehafwarne betala. §.2. Af Städerne. Städernes Magistrats - Personer och Betjente som Mita inkomster i Penningar eller ansiagen Aker, Äng eller andra slika lägenheter efter hwarje Stads Stat eller serstilta inrättning jemte sportlar eller andra Lönewillkor, betala i likhet med hwad i näst föregående §. för Penninge, och Jndelre Löner utsatt är, eller 4 procent. De Städernes Betjente, hwilkas Lön eller inkomster icke uppgå till Femtio Riksdaler undantagne. Handlande, Labriciueiiren, Hanötcverkare och Borgare Taxeras i förhållande tili deras willtor och rörelse. Grunden för beloppet af denna Bewillning är
Då derjemte den odlade jorden i dessa trakter är af ett jemförelsevis mera inskränkt omfång, så följer ock deraf, att tillgången på arbetskraft der står uti ett mera fördelaktigt förhållande till vidden af den öppna åkerjorden än på slättbygden, hvarför ock inom bergslagerna en bättre omsorg kan egnas åt bearbetandet af åkerjorden, som derstädes äfven är af mera lättbrukad beskaffenhet. Inom bergslagsorten är vexelbruk mera allmänt infördt, och ehuru åkerjorden derstädes, i anseende till dess olika natur, i sjelfva verket är mindre tjenlig för sädesodling än på slättbygden, så har dock densamma, genom en mera omsorgsfull kultur, blifvit uppdrifven till jemförelsevis högre bördighet.» »Det måste antagas, att äfven detta läns jordbruk räknar perioden för sin egentliga utveckling ifrån den tid, då ett mera allmänt intresse för jordbrukets rationela behandling började inom landet väckas, efter det att en allmännare kännedom om bättre åkerbruksmethoder blifvit spridd, och detta såsom följd af den verksamhet, hvilken oafbrutet blifvit utvecklad, såväl af de på Statens bekostnad anlagda Landtbruksskolor, som ock af Hushållnings-Sällskaperna jemte enskilda för yrket nitälskande personer. Härigenom har äfven jordbruksnäringen blifvit lyftad till ett högre anseende, hvilket beredt densamma på en gång större förhoppningar och större anspråk.» C) Skogshushållning jemte D) Rofdjurs utödande. Inom detta län finnas inga Kongl. Majit och KroTab. n;o nan omedelbart tillhöriga och till dess disposition indragna skogar, eller några så beskaffade hemman och lägenheter, hvarå skog växer. Några skogar tillhörande kyrkor, läroverk eller fromma stiftelser, hvarå afkastningen här kan beräknas, finnas icke. Häradsallmänning arne äro nu 10, nemligen: Tuhundra, Siende, Norrbo, Snefringe öfre (Lisjö), Snefringe nedre (Bergs), Svedvi, Kungsörs, Setterbo, Sämskarbo och Thorstuna. Sockneallmänning ar äro:
Silfverstolpe anförde, att han ansåge denna sak endast bero på convention, ty i Grundlagarne voro ingenting härom stadgadt. Herr Biskop Faxe förklarade sin mening vara, det 3 af hvarje Stånd borde till Tryckfrihets beredningen utväljas, för att, vid möjeligen inträffande förfall, åtminstone två av dem ständigt må kunna vara tillstädes, hvarigenom således all förlägenhet i sådant afseende förmodades kunna undvikas. Herr Biskop Tingstadius instämde i denna tanka. Herr Grefven och Ordf. Proponerade nu att välja 3 Ledamöter af hvardera Ståndet. Hvartill de fleste lemnade bifall oell Herr Assessor Arosenius förklarade, att han ej heller ville opponera sig mot denna proposition. Herr Lagman Sandberg förmente, att beredningen ej förr skulle kunna sätta sig i verksamhet, än de från tvenne Stånd felande anmärkn[ing]ar rörande tryckfriheten till Utskottet inkommit. Herr Doctor Wijkman anmärkte, att jemförandet och granskningen af redan inkomne handlingar samt preliminaira öfverläggningar emellertid skulle lemna Beredningen full sysselsättning. Herr Grefven och Ordf. ansåg Tryckfrihets beredningens första befattning böra blifva, att punct för punct genomgå Förordningen om tryckfrihet, och derunder jämföra alla dervid gjorda anmärkningar, för att med fullständig kännedom kunna öfverlägga om de frågor beredningen, med afseende Kgl. Majsts Nådiga Proposition och Constitutions Utskottets vid sista Riksdag sammanfattade Betänkande, kunde anse för nu väckta eller sedan förra 1 Orden i fall äro tillskrivna med klammer. 2 I stället för ordet dä har först stått ett men. Den 4 Juni 181*2 157 Riksdagen hvilande, och de förändringar i anledning häraf kunde föreslås. Herr Lagman Sandberg önskade, att Beredningen innan närmare handläggning vid detta arbete ville afvakta de från de tvenne Stånden väntade anmärkningar.
Ehuru skiljaktiga den Mosaiska Trosbekännelsen och den Christna Religionen äro i afseende på en del Religiöns-dogmer och Mysterierna, måste dock sjelfva Moral-sanningarne af båda blifva enahanda och , såsom härledande sig frän en och samma Gudomliga upphofsman, icke kunna vara 1 motsägelse med hvarannan. Dessa sanningar hafva genom Christi lärä blifvit främstälde i en klarare och skönare dag, och afven hos .11 idarna har den Gudomliga kraft, som ligger i denna framställning) ej varit utan nytta till förbättring. Äfvert de erkänna, den sanning, att bjertats rättskaffenhet efter Guds, sinne bör vara bevekelse-grunden för alla mensklig.! gerningar, och detta har Verkat till förändring i flera af deras gamla lärosatser och stadgar. Således har, till exempel i afseende på sjelfhämnden ,deras sa kallade Goel eller blodshämnare försvunnit, dåde nit erkänna, att ingen ina hämnäs sig sjelfvan. De hafva antagit , att mini skall vara underdånig ali mensklig ordning Dt?n 5 Juft. 5 59 ordning för Herrans shill, hvilket efisamt torde tillräckligt bevisa , att deras .Religion icke , såsom, dem tillvites, är ett hinder för ali Medberger* lighet. De erkänna såsom eh Gudomlig sanning, att det i viljen menskorna skola göra Eder det gören 1 ock dem, och det är äfven denna grundsats Utskottet. följt, då det gjort sig till en lag att rättvisa dem emot oriktiga uppgifter, och att ej genom obilliga förslag emot medmenniskor motsäga eller motverka denna Gudomliga sanning. Uti det upplysta tidehvarf, som med afsky anser häfderna af Religions hatets inqvisitoriska hårdhet, hade Utskottet genom ett annat förhållande säkerligen af Riksens Ständer idragit sig anmärkningar, som ej stått att förklara.
I större General-Kassan 17,500. 1,252,832: » mindre d:o 2,700. 21,000: » Special-Kassorne 459. Utländskt Mynt 1,342,523: 10. 3. På utrikes ort dels innestående och dels ännu ej förfallet 66 8,547: 24. 6. Guldtillgången 153,4038°/10o, efter afdrag af dukatskulden 677. belöpande sig till 152,72687ioo, utgör å 102 sk. Berättelse af Banko-Fullmäktige. 1 sammanhang härmed få Fullmäktige anmäla, att de, i Mars månad detta år, uppköpte Östgötha Hypotheks-Förenings å utländskt myntslag utställde Obligationer, till ett belopp af 600,000 M:k Hamburger Banko, efter ett pris af 94 procent samt efter en kurs af 127 skillingar med tillägg af 6 proc. disconto å 60 dagar, för 502,390 Rdr 40 sk. Banko, som i Bankosedlar erlades. Då 113 §, hvilken innefattar hvad såsom Bankens metalliska Kassa anses och beräknas, icke medgifver, alt uti densamma beräkna Obligationer, ställde å utländskt mynt, hvilka dock lika med vexlar kunna till silfver förvandlas; så äro berörde Obligationer uti Bankens räkenskaper bokförde i Banko, efter den antagna förvandlingsgrunden af Hamburger Banko till Rdr Silfver och denne efter 2 Rdr 32 sk. B:ko i sedlar; varande skillnaden emellan inköpsoch bokföringspriset godtgjard Vinstoch Förlust-räkningen. De förfallne Ränte-kouponerne å ifrågavarande Obligationer, jemte en utlottad Obligation å 3000 M:k Hamburger Banko, äro till Bankens hus i Hamburg öfversände, i och för inkassering. 32:o.
Lån har jag ej hört någon beklaga sig öfver för höga Hemmans-vården. Blott tvånne fjerdingsbönder hafva klagat; de hade afgjordt rätt, o,ch lingö ändring. Jag vill medgift va, att Minimi-tabellen är mindre billig, och Önskade att den kunde borttagas, men, innan flik* sens Ständer funnit ett annat correctif, som försäkrar Kongl. Maj;t och Kronan om sine inkomster, tror jag att den bör bibehållas, Följr derne kunde annars blifva som 18x2, då en ny: Riksdag måste beramas. Jag kan således ej annat än tillstyrka bifall å Utskottets frarns ställning. Herr Tham: Jag förbigår med stillatigande, de anmärkningar, som blifvit gjorde rörande en, åsyftad beqvämlighet vid taxeringar; de åro ej, hit lämplige; äfvensom jag ej eller vill besvara deni, hvilka innehåll^, att Utskottet icke upp,tagi, t de gjorde anmärkningarna. Jag skall blott hålla mig vid hufvudsaken. Dpn år, att skaffa en jemnlik beskattning emellan Medborgare. Jag får anmärka, att icke jorden allena år underkastad en Minimi-tabell, det linnés äfven en sådan på BruksEgendoma.r efter de orimligaste grunder, sedan förordningen först mycket siratUgen, stadgat, att de skola beskattas efler sin belägenhet och afkastning rn. m., såges det sedan i en annan §. perexntoriskt, att de skola .beskattas efter ett vjsst minimum. Således åro. äfven Bruk underkastade Minimi-tabell. Detta har Utskote.t ej, velat fråga, och ett sådant stadgande, ehuru tnodifieraf, finnes upptaget i det särskilta b.etåa - 44 Den 2 Julli /, ml kandet. Äfven Ståderne hafva en Minimi-tabelf, ty det står i Författningen, att de lius i Ståderne, hvilka åro brandförsåkrade, ej få uppskattas under brandförsäkring-värdet.