Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan det väl vara meningen, alt den, sorni ett öfverläggningsämne inom sitt Stånd vågar följa sin öfvertygelse, och fritt yttra densamma, bör anses brottslig inför Lagen; eller är meningen, att den, som icke tänker lika med en annan Ledamot, bör hvarken få tänka eller tala. — Skulle dessa grundsatser antagas och vinna gehör, så skulle antingen hvarje Ledamot, som här talar, blifva brottslig, eller ock grafvens ii H. ,4* 919. Den 6 Februarii f. m. hemska tystnad blifva rådande i våra Plena inom Riddarhuset. Tåg, för min del, tror, att bästa och säkraste medlet att skaffa aktning för egna grundsatser är, att hysa aktning för andras; och att hvar och en, sorn försöker predika en häremot stridande lära, lian är en Apostat och fiende till denna ädla öppenhjertighet, som tillstår, att den fria yttranderätten, begagnad med urskiljning i sak och anständighet i uttryck, är alldeles oskiljaktig från den lagbundna friheten. — Utan att ingå i någon undersökning, om eller hvad anledning Herr Friherre Anckarswärd kunnat hafva till de af honom gjorde framställningar, i fråga om misstag och digressioner, som han ansett vara af Ministeren begångne, tror jag det likväl icke på minsta sätt vara förbjudet, långt mindre ansvar underkastadt, om en Representant med hofsamhet leder Folkets Ombuds uppmärksamhet på sådane ämnen , som han anser röra antingen ett af Ministeren för långt utsträckt omfång för sin verkningskrets, eller ock en för mycket inskränkt restriction af dess pligter, såsom Konungens ansvarige Rådgifvare; jag fäster mig endast vid det gjorda försöket, alt vilja leda tankan på möjlighet afen anklagelse mot den Riksdagsman, som inför sitt Stånd fritt talar} då han kan och bör tala. Ett sådant försök anser jag för min del lika vådligt, som stridande mot Grundlagen; och jag får alltså i Lagens och frihetens Den 6 Februari i f. m. 313 namn deremot protestera; jemte det jag härmed inför Samtid och Efterverld på det kraftigaste reserverar mig, i händelse ett dylikt försök, bringadt i verkställighet, skulle uppreta sinnena och leda till våldsamma utbrott.
Jag läste i tidningarne uppe i Stockholm, att, när Drottningen reste här igenom, fick Jan Hanssons Anna ge unga Prinsessan en sådan der fin halmhatt, som hon är så händig att göra. Är detta sannt, månne? Lisa. Ja, det har nock sin rektighet, Mamsell. Anna är inte heller lite styf öfver det, ho. Lotta. Nånå, det är också något som förtjenar att vara styf öfver, tycker jag. Britta. Åja, men Anna är allt like fatti’ och palti’ för det ändå, ho. Erik (häftigt) Fattig? Och det säjer du så föraktligt? Det är ingen skam att vara fattig, när man är en bra menniska. Anna är rikare än du i det goda. Sven. Hahaha! Hör herrskape, Erik och Britta tar redan te med kärleksgnabb. Jojomen: börjar i ti’, det som krokigt ska bli, säjer ordspråke. – Men jag har nu ett anne ord te säje, om herrskape vill vare så go’e och hälle i sine glas. Lisa (afsides till Erik, som reser sig till hälften från stolen och ämnar säga något) Stilla, käre Erik, gör oss ingen sorg! (Erik sätter sig åter, men visar under det följande en allt stigande oro) Sven. Det taltes om fattigdom, och det är allt en bra svår tid vi lefver i, det kan inte nekes. Men ingen vet, om det inte snart nock kommer ändå värre tider, så att te och med di, som varet förmögne, får ta te tiggerpåsen. Brukspatronen. Jojo gunås, det är fara värdt, fader Nämndeman. Vi brukspatroner veta det bättre, än mången. Sven. Just derför, herr Patron, ska en inte vare tefreds med, att det räcker te så länge en sjelf lefver, utan en får lof ställe så, att det inte går te undergång en dag för dom, som efter kommer.
Ehuru detta, såsom förut blifvit nämndt, afviker från hittills antagna grundsatser och ehuru förlusten för staten, såsom nyss visades, blir ganska betydlig, måste jag likväl för min del erkänna, att jag tror Stats-Utsk:t hafva haft ganska goda skäl att bryta isen och framställa detta förslag. Man kan nemi. icke bestrida, att vårt nuv:de bsskattnings-system rörande qvarnar i alla afseenden är så irrationelt och både för det allmänna och för den enskilde så olämpligt, att en förändring häruti är af högsta behof påkallad, äfven om denna skulle vara förenad med någon uppotfring å statens sida. Den förste värde talaren yttrade visserligen, att qvarnegarne icke egentl. kunde sägas hafva lidit något intrång genom nya qvarnars anläggande, enär, såsom jag tror ganska riktigt, det kunde statistiskt visas, att nya qvarnar icke uppstått ens i samma proportion, som folkmängden ökats, i följd hvaraf qvarnarne också nu vore lika goda, om icke bättre, än förut. Detta må vara en sanning; men å andra sidan är det också tydligt, att om qvarnegarne i allmänhet icke lidit något intrång, eller blifvit förnärmade genom nya qvarnars anläggning, så har dock 494 Den 28 Februari f. m. den nuv:de beskattnings-formen utgjort ett stort hinder emot utvecklingen af en näring, som är både nyttig och nödvändig. Då nu frågan är att borttaga detta hinder och medgifva en fri utveckling i förevarande fall, likasom i alla andra, så synes detta ändamål vara af en sådan vigt, att man häruti har ett alldeles afgörande skäl för att vidtaga den förändring i beskattningssättet, som härför utgör ett vilkor. Att åter ställa denna sak i sammanhang med en ersättningsfråga, vare sig i form af en kapital-aflösning, eller af en ny bevillning, tror jag för min del icke vara lämpligt. Beträffande kapital-aflösningen, har en föregående talare redan fästat uppmärksamheten på de svårigheter, som dervid skulle möta, och jag förbigår sålunda att derom vidare yttra mig.
Fördeiarne af detta förslag, sålunda förändradt, synes omisskänneligen varas att de stora olägenheterna, man nu har utaf de betydliga fluctuationerne uti markegångspriset, det ena året emot det andra, undvikas derigenom, att extremerna af det ena årets allt för höga och det andra årets allt för låga markegång fördelas på 5 år, hvaraf icke någon tillskyndas den ringaste vinst eller förlust i zifferberäkningen; att Räntegifvaren undgår att betala en vida hegre skatt under missväxtåret, då han StatsB ev.- samt Osc.-TJtsA. Uti. 11 ofta sjelf behöfver köpa spannmål, tnen deremot får en i samma' proportion ökad skatt de goda åren, då han har spannmål att aflåta; att Löntagaren, så väl sorn Stats-Verket, kail påräkna en jemnare årlig inkomst, hvarmed båda bora vara mera belåtne, än att det ena året erhålla hälften, eller mindre, emot hvad man åtnjutit det föregåehde året; och att alla anledningar till stridigheter emellan Räntegifvare och Räntetagare härmed upphöra. Men äfven ifrån en allmännare synpunkt betraktadt bör man vänta fördelar af detta förslag. Den större jemnheten uti iösningspriset, sorn uppkommer deraf, att ett medium alltid tages af 5 års gängse priser, skulle sannolikt leda dertill, att varuprisen i. allmänhet blefvo jemnare, hvilken erfarenhet åter icke endast bör lätta den länge Önskade och nu ifrågasatta förenklingen i grundskatternas beräkning, utan äfven uppmuntra enskilda att antaga och tillämpa enahanda grund vid arrendens uppgörande om Jordegendom. Utskotten tveka sålunda icke, att, såsom i flera afseenden välgörande, framlägga följande förändrade förslag til! grunder för bestämmande af förhållandena emellan Räntegifvare och Räntetagare: r:o Såsom grund, vid utgörande af så val Krono-Tiondeoch Afradsspannmål, som äfven alla andra å Hemman ock Lägenheter indelta Räntor, St&tsBtv,~ samt Occ.-Utsk, Uti.
Götheborg och Malmö faststålda, som d<it uppdrag, de sålunda erhålla, i allmänhet upptagande omkring en timma i hvarje vecka under de tider, lånekontoret är för allmänheten tillgängligt, icke rimligen bör kunua hindra utöfningen af de dera egentligen tillhörande göromål och bestyr; vid hvilket förhållande, och då härtill ytterligare kommer, att det är af vigt, att aflöningen till direktörerne ej må medtaga sa, stor del af anslaget, att det öfriga blifver för ändamålet otillräckligt; Utskottet, under förutsättning derjemte, att hvar och en af nit och omsorg för det landskap, han, tillhör, skall linna sig uppmanad att, utan beräkning af enskild vinst, gagna det aiir - © Banlco-Vtsholtels Memorial, A:o 67. manna, föreslagit arfvodct för livar och en af Riks-ståndens deputerade till 200 r:dr banko årligen, deruti inberäknadt så väl resekostnads-ersättning, som ljuspenningar. Hvad dernäst angår Bankens ombud i direktionen eller Banko-ombudet, har väl i betraktande kommit, dels att, derest någon af Bankens tjenstemän skulle till Banko-ombud utses, och sålunda föranlåtas att lemna här innehafvande löneinkomster, samt bosätta sig på Gottland, arfvodet för honom svårligen kunde med något större belopp nedsättas under hvad nu finnes vara för Banko-ombuden vid öfrige lånekontor bestämdt; och dels att som förvaltningen af det för låuekontoret i Wisby anslagna mindre betydliga förslagskapital hvarken kan komma att upptaga serdeles mycken tid, eller blifva af någon mera invecklad beskaffenhet, person i orten torde kunna ett dylikt uppdrag anförtros; men enär Banko-fullmäktige bäst äro i tillfälle att härutinnan vidtaga den med bankens fördel närmast förenliga åtgärd; anser Utskottet det böra åt dem öfverlemnas, att bestämma, ej mindre huruvida någon i orten boende person må till Banko-ombud förordnas, än äfven de förmåner i ett eller annat hänseende, som kunna honom förunnas.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskrs den 25 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 55, i anledn. af K. IV1 :s nåd. skrifvelse om anslag till ett af Veltenskapsoch Vitterliets-samhället i Götheborg inrättadt natur-historiskt Museum. Föredrogs ånyo StalsUtsk:s den 25 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 56, angrde väckt fråga om understöd för utgifvande af Tunelds geographi. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Det H. Ståndet läcktes finna, att det blott iir för 3 återstående delar af arbetet, som understöd begäres; och att det blott är 400 rtdrs understöd, hvarom anhållan skett. Det ifrågavar. arbetet har stora förtjenster framför de föregtde upplagorna af samma verk, och det är så nära fulländad!, som jag nyss haft äran uppgifva. Den vanliga utgången af vidsträcktare litterära företag i vårt land är, att, innan de hunnit fulländas, har allmänheten ledsnat vid deras understödjande, hvarigenom de blifva ofulländade. Jag skulle önska, att ifrågavar. arbete ej G H. 81 6/(3 D»n i3 Maj e. m. Liefve ett nytt bevis på samma missöde, både för utgifvarne och saken. Jag talan i detta fall icke af något landskaps intresse. De landskap* som äro mig: kärast, hafva redan* fåtfe sin beskrifning. Men emedan jag utskar hela detta Rike* önskar jag, att de landskap, hvilka ännu icke blifvit beskrifn», måtte få en lika noggrann beskrifning, sorn de redan aifli smhIlade. Jag anhåller, att R. o. Åd. ville i detta fall bevilja! ålerremiss, på det att StatsUtsk. må taga i närmare öfvervägande, om det icke vore skäl att medgifva något anslag för detta arbetes fullbordan:
Protocoll från år 1800. Stockholm af K. Riksarc.hivet den 1 1 December 1840. N. W. Forsslund, Förste ExpeditionsSecretcrare och Actuarie. Remitterades till StatsUtskottet. Gr. af Ugglas, Ludv.: Af R. o. Adis Hrr Electorer utsedd lill ledamot i Exped.Utsk., får jag afsäga mig den plats jag innehar såsom ledamot af Ridd.Utskottet. Föredrogs ånyo och lades till handlingarna BancoUtskls förliden gårdag pä bordet lagda mern. N:o 133, i anledn. af Högv. PresteSt:s återremiss å Ulsk:s mera. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, genom afsägelse!' tid efter annan, en bänkman blifvit ledig för hvardera af 4> 6, ii, 12, 16, 17 och 18 Bänkm.afdelningarna, hvarföre val af bänkman, till ersättande af dessa ledigheter, borde verkställas; och ansåg Hr Landtm, det böra ske vid början af nästa förroiddagsplenum, hvilket inträffade nästa Tisdag och för sådant ändamål komme att blifva utsatt till kl. 9 på morgonen. Fort - Den 12 December f. m. 233 Fortsattes pröfningen af Beviiln.Utsk:* utlåt. N:o3o, i aiv ledn. af gjorda anraurkntr vid betänk. N:o 21, ang:de tullbevillningen. Garn, Kardulls-: färgadt, tvinnadt eller dubble rad t. Utskottets förslag bifölls. Garn: Linne-, ofärgad t. Förhöjning af införselstullen till 16 sk. yrkades af några ledamöter, men bestreds af många andra. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om It. o. Ad. behagade bifalla Ulsk:s förslag i denna punkt. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. aDsåg införselstullen böra höjas till 16 sk. Ropades äfven ja och nej.
Fran Hogvard. Prest-Ståndel. den So Decem-» ber 1817. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions* Utskottets Memorial, om förbättrad RedactioU af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Fran Vallojl. Borgare-Ståndet, d. 00 Dec. 1817, S. D. Föredrogs å hyo Riksens Ständers Fxpeditions-Utskotts den 19 innevarande Månad - Fröt. Utdrag, d. 30 Dec. 1817 *5 nåd aflåtne Memorial, angående förbättrad Redaction af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll för nu påstående Riksdag, hvilket Memorial till Utskottet återremitterades med de anmärkningar, som uti Ståndet gjordes. N:r 4, Uppläst och gedkänd hos Samtliga Riks-Ståndetl den 23 Dec. 1817. Riksens Ständers tinderd. Skrifvelse till Kongl. Maj:t ang. tryckningskostnaden för Nådiga Propositionen om Stats Verkets tillstånd och behof. S, A. K. Som Riksens Ständer låta serskildt befordra till trycket Eder Kongl. Majsts vid innevarande Riksdag aflemnade Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof för att uti Riks-St. nden utdelas, få Riksens Ständer i underdånighet anhålla" om befallning till vederbörande, som besörjer Riksdags utgifterne, att kostnaden för denna tryckning betala. Riksens Ständer framhärda SCc. N:r 5. Uppläst och godkänd hos Samtliga Riks S.tånden d. 5. Jan. 1818- Rik - Underd. SkrifvelseV* Riksens Ständers underd. Skrifvelse äng. tryckning af deras Revisorers och Justitie Ombudsmans Berättelser förförlidet är-, S. A. K. Riksens
Jag instämmer i allo uti det förslag, Ilr Hjärne framställt. Ilvad det af Hr Gunther föreslagna amendementet beträffar, synes det vara temligen svårt att vid tillämpningen rätta understödet efter det antal resande, som kan komma att betjena sig af diligencerna; ty på förhand lärer man omöjligen kunna beräkna, huru många resande skola begagna dem. Gr. Horn: Utan att vilja deltaga i R. o. Ad:s beslut i denna fråga, emedan jag personligen är interesserad af dess utgång, tror jag mig ej sakna anledn. alt upplysa, huru Den 17 November e. ra. med denna fråga sig förhåller. Den diligence, «om går emellan Stockholm och Götheborg, är verkligen tillkommen på grund af ett slags privilegium. Man hade nemi. vid denna diligences inrättande afseende på sista Ständers beslut, som åsyftade forvagnsiorättningar. Man hade äfven sett, att en diligence-inrättning var organiserad emellan Stockholm och Upsala på grund af sådana accord med skjutsskyldiga, som här blifvit omtalade, och gjorde derföre en underd. hemställan hos K. M. om enahanda fördel för den tillämnade diligencen. Alla landshöfdingar i södra Sverige blefvo deröfver hörda oell tillstyrkte bifall å ansökningen. KammarColl:m tillstyrkte äfven bifall, och K. M. gaf dertill sitt nåd. samtycke till en början på ett års tid, med det utlåt., att det vore nyttigt att på sådant sätt befordra diligenceoch forvagns-inrättningarna. Emedlertid inträffade, under loppet af detta år, händelser, som rubbade diligencens resetur, och detta var förmodligen orsaken, hvarföre berörde privilegium återtogs, oaktadt hela inrättningen var grundad på den uppmärksamhet, som först R. St. och sedan jemväl K. M, fästat vid nyttan af dylika inrättningars uppkomst.
Öfver brist på duglige tjenstehjon föres ännu samma klagan, som i min sista underdåniga femårs-berältelse *) omlörmäles, och denna brist har fortfarande samma orsaker, som der angifvas. Den olägenhet, detta medför för jordbruket och i allmänhet för alla näringar, är stor, och mången bonde måste klaga att han med nöd kan sköta sin jord, af brist på biträden; ännu mindre kan han af samma skäl utvidga sina uppodlingar. En mängd lättjefulla drängar och pigor sätter sig för sig sjelf, utan att tjena, ty det lilla biträde, den förmår sig lemna, betalas så väl, att den för en dagspenning kan lefva flera dagar. Så länge ingen kan tvingas att hafva stadig årstjenst, lärer detta onda svårligen kunna afhjelpas. Markegångspriset på dagsverken har under qvinqvenniet varit: Ett drängdagsverke. Ett ökedagsverke. 1851 — 30. — 1: 12. — 1852 « . • — 30. 4. 1: 13. — 1853 • . — 32. — 1: 16. — 1854 — 38. — 1: 26 — 1855 2: men de verkliga priserna äro, synnerligen under sommartiden, mycket högre. Om byggnadssättet gäller ännu hvad jag i min förra underdåniga femårs-berättelse **) derom anfört. Tilläggas bör endast, att i Örnsköldsvik är funnet ett rikt stenbrott, der vacker byggnadssten erhålles genom kilning och utan sprängning. *) Sid. 27. **) Sid. 28. 22 § 3- Näringar. a) Jordbruket gör visserligen år efter annat några, fastän små, framsteg, men innehar på långt när icke den ståndpunkt det borde och kunde äga, om deråt egnades den omsorg, hvarmed det såsom hufvudnäring borde omfattas. Emedlertid har jorden under qvinqvenniet icke allenast lemnat tillräcklig afkastning för fyllande af invånarnes behof, utan äfven derutöfver icke obetydliga partier till afsalu.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlätanden: JM 157, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om full dispositionsrätt för Stockholms stad och län till den åt stadens och länets gemensamma kurhusinrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen; JM 158, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från majorsboställel Hammar vid Wermlands regemente, till begrafningsplats åt Hammarö församling i Wermlands län; JM 159, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande af en del utaf kronoängen Tyskhagen i Westmanlands län, til) byggnadsplats för Kungsbarkarö församlings folkskolebyggnad; JM 160, i anledning af väckta motioner, angående grundskatternas afskaffa n d e; samt JM 162, i anledning af väckt motion om efterskänkande af Kronans rätt till ekskog. S. D. Föredrogs och tades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial, JM 164, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Betänkande, JM 126, angående frånträdande af Kronans rätt till återlösen af de s. k. Trippiska hemmanen i Halland. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 46, i anledning af väckta motioner till förbättrande af folkskoleväsendet. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets Utlåtande och Memorialer: JM 62, i anledning af ett utaf Possessionaten N. Kemner gjordt ackordsanbud. Bifölls. JM 63, med anmälan angående en verkställd omröstning. Lades till handlingarne. JM 64, med anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet, JM 36, angående uppställningen af 5:te och 6:te afdelningarne i Bankoreglementets 6:te artikel.
De svårigheter, som vid tillämpningen häraf uppkomma, såsom t. ex. derigenom, att hvad som i rymd utgör från 1 till 10 kannor, eller från något mindre än 1 till något mera än 5 kappar, måste betecknas med siffertal från 100 till 1,000 i kubiktum, äro utan tvifvel långt större än de, som skulle blifva en följd af rymdmåttets fördelning i tiotalsgrader, sålunda att 1 foting skulle utgöra 10 kannor, 1 kanna Detta förslag anser jag derföre böra får våta varor hellre antagas, än det af Akademien nu afgifna, hvilket, om det blefve antaget, säkerligen i allt fall ej kunde leda dertill, att hvad som understege kubikfot-måttet, eller 10 bannor, komme att i allmänhet beräknas i kubiktum, synnerligast som kannan, ehuru ick* ingående i rymdmåttets fördelning, likväl skulle fortfarande få utgöra föremål för justering och kröning.
Utsktns förslag att framflytta de straffbestämmelser, som tillförene varit stadgade för tredje resan itererad förbrytelse till andra resan, må afslås samt i8J5 års författning derutinnan förblifva gällande. Äfvenledes får jag fästa uppmärksamheten derpå, att ordet ”fabriksombudsman” bör ur förslaget utgå. Jag åtminstone känner icke alt några sådana numera finnas. Men det är hufvudsakl. i afseende på den stora principfrågan om h us v i s i t a t i on e n, som jag vill yttra mig, och jag bekänner, att jag emot densamma är fiendtligt sinnad. Jag har försökt, så godt jag förmått, att få en annan form för den utstakad, men förgäfves. Jag har för ingen del velat sätta mig emot visitationsrätten, men jag har uppdragit en skilnad emellan tvänne olika förhållanden i detta afseende, nemi. emellan så till sägandes rörliga och orörliga varor. Med rörliga varor förstår jag då allt gods, som är. under transport, som med ett ord icke framkommit till sin destinationsort; med orörliga åter menar jag det gods, som redan finnes i trafikantens eller köpmannens hus, magazin eller varubod. 1 afseende å de förra må visitation vara tillåten, Den t April e. m. 63 men icke ronde de sednare eller s. It. orörliga varorna; och jag anser det vara förnärmande mot husfriden, om en person skall nödgas underkasta sig visitation i sina egna rum, derföre att det faller någon in att misstänka honom. Man säger visserligen, att om undersökniogsmannen icke finner något olofligen infördt gods, blir han straffad med böter från 5o till 3oo r:dr; men jag hemställer,' huruvida någon af oss skulle vilja, på sådana villkor, låta en person visitera våra enskilda boningar, eller om man kan anse påföljden adseqvat till de olägenheter, som härigenom kunna för den redlige medborgaren uppstå. Dessutom kan den händelse inträffa, att visitatorn icke mäktar betala dessa 5o eller 3oo r:dr.
Icke eller jag bar, hvarken af de skäl, som bär blifvit muntligen uppgifne, ej eller af Den 25 Januari e. m. 497 af (lern, som uli reservationerne blifvit skriftligen anförde, kunnat finna mig öfverlygad derom, att privatbankerne ovillkorligt skulle komma alt upphöra, så vida det blefve dem föreskrifvet, alt de icke skulle fa röra sig med sedefvaleurer under 6 r:dr 32 sk. b:co. Jag anser nemi. den utredning vara riklig, som Hr Gripenstedt framställt, eller att den allmänna rörelsen behöfver ett visst belopp sedlar för hvardera af de särskilda valeurcrne, och alt privatbankerne, dä de utfärda sedlar, uttränga, lill motsvarande antal, sedlar, som Riksbanken utfärdat, hvadan frågan således endast mäste blifva den, hvilka valeurer af Riksbankens sedlar, sorn privatbankerne skola uttränga. Om jag ieke blifvit oriktigt underrättad, sä tillgick vid privalbankernes första uppkomst pä så sätt, att de, för att draga ur rörelsen de smärre Riksbankssedlar, som i orlerne funnos, tillvexla de sig dessa smärre sedlar emot sina egna samt uppskickade deni till Stockholm, för alt för desamma erhålla Riksbankens större sedlar? I sådant fall, sedan privatbankerne, i de orter, der de röra sig, genom sina egna lyckats helt och hållet borttränga Riksbankens smärre sedlar, är det tydligt, att näringsidkarue i dessa orter mäste känna behofvel af att ur privatbankerne kunna få smärre sedlar alt dermed aflöna sina arbetare.
Detta Utskott tillkommer, sedan Summan af den Bewillning, som Riksens Ständer wid hwarje Riksdag sig ätagit, blifwit faststäld, att författa förslag till be - Bilaga till Mem. N:o 3. 119 rörde Summas fördelning till utgörande, uppgiftva grunderne derför och utreda sätten, huru desamma böra i hwarje särskildt fall tillämpas, samt allt sädaut i ett sammanhang Riksens Ständers Plena underställa. Uppar sig den i Regerings-Formens 71 H omförmälde skiljaktighet, eller skulle något Ständ söka undandraga sig det af Utskottet föreslagna deltagande uti Betvillnings-beloppet, da skall, enär skälen till den ästundade ändringen och sätten till winuaude deraf Llifwit uppgifne och de öfrige Ständen meddelte, Betvillnings-Utskottet deröfwer höras, hwarefter förfares, säsotn i berörde § stadgadt är; Åliggande det Bewittnings-Utskottet, dä dest förslag i en eller flere delar Munda blifivit förkastadt, att föreslä en annan fördelning eller andra grunder och sätt för utgörandet blott af den andel i Bewillningssumman, hwaruppä den ogillade delen i Utskottets förra förslag har afseende; och förhälles, i händelse äfwen en sädan ny fördelning ej antages, pä det sätt ofwausöre skriftvet är. 8 32. Banco-Utskottet, som utgöres af Tretko-Sex Ledamöter, skall östverse Banguens Styrelse och tillständ, och gifwa föreskrifter om dest förwaltning, enligt den särskilda Jnstruction, som af Riksens Ständer tvid hwarje Riksdag kommer för Utskottet att utfärdas. 8 33.