Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De lågo på bänkarna i promenaden. Skolbarnen hittade dem under sina griffeltaflor. Inbundna i bönboksformat lågo de i kyrkbänken och i en katekesskola inskaffades de med katekespermar. Naturligtvis sökte de anfallna att hämnas. En gång t. ex. lyckades man köpa en af Voltaires betjenter för att i hans eget hus insmyga en mot honom riktad smädeskrift. Följande dag, när han hade fyrtiofem personer till middagen, fann hvar och en af gästerna ett exemplar af den förtretliga skriften i sin servet. Medan han på detta sätt bombarderade Genève, låg han samtidigt i fejd med andra orter i närheten. På snart sagdt alla nabostädernas invånare kunde man väl ha tillämpat hvad en viss person skref till Voltaire om bernarna: »Monsieur Voltaire,» så ungefär föllo dennes ord, »ni skrifver mot den gode guden ... det är illa, men jag hoppas att han skall förlåta eder. Ni skymfar religionen och Jesus Kristus ... det är ännu sämre, men jag hoppas, att han i sin stora barmhertighet skall förlåta eder. Men, monsieur Voltaire, akta er att skrifva mot herrarna i Bern, ty de förlåta eder aldrig.» Här är dock icke meningen att inom den trånga ramen af en reseskizz skildra denna af andra redan utförligt målade kamp. Jag vill endast påpeka de minnen, som under ett besök i Fernex framkalla den glädtiga stämningen. Det första temligen rymliga rummet som man beträder tillsammans med den på drickspenningen redan spekulerande betjenten motsvarar emellertid icke alldeles hvad man väntat. Man hade önskat något i hvitt och spegelglas. Rummet är icke smaklöst. Tvärtom. Men det är hållet i en grönaktig färgton, är ganska mörkt och har kakelugn i stället för cheminé. Det gör derför nästan intryck af att vara tyskt. Möblerna, hvilka alla äro från ställets storhetstid, röja snarare ett förmöget borgarehems smak än den prakt man drömt att finna i detta Fernex, dit hela det rika och intelligenta Europa vallfärdade och om hvilket man sade: »fordom gingo alla vägar till Rom, nu föra de till Fernex».
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yttradt, är Komitén af den åsigt, att skjutsningsbesväret, för~ så vidt dermed afses gästgifveri,- hålloell reservskjutsens utgörande in natura, bör från jordbruket och de skjutsning sskyldige skiljas samt så väl skyldighet, som rättighet för dem att bestrida sådan skjutsning upphöra, äfvensom att de gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsskyldige hemmanens indelning i skjutslag icke bör bibehå,lias. Ett hinder för tillvägabringande af skjutsentreprenader och för ett Om. gäsigifändamålsenligt ordnande af skjutsstationernas lägen förefinnes äfven deruti, ^ri-bestyrci, • • • . • SdSOftl fcistddt att å landet gästgifveri-bestyret hålles fästadt vid vissa hemman. Erfaren-' vid vissa heten har nämligen ådagalagt, att skjutsentreprenad-anbud endast undanhemman. tagsvis kunnat göras af andre, än gästgifvare, emedan dessa vanligen äro egare af de vid gästgifvaregårdarne befintliga byggnader och vägra upplåtande deraf till andra, för att sjelfva kunna tilltvinga sig fördelaktiga entreprenadvilkor. Detta har äfven gifvit anledning till förklarandet i det nådiga cirkuläret den 11 December 1857, att tillses bör, det entreprenör, som ej sjelf är gästgifvare, icke må sakna tillfälle att vid gästgifvaregården erhålla nödigt utrymme för hästar och formän. Men äfven om en entreprenör kunde tillförsäkras ett så beskaffädt utrymme, är i allt fäll skjutsentreprenads öfvertagande af person, som ej är på stället boende, förenadt med så stora olägenheter, att utsigterna för vinnande af det afsedda ändamålet äro ganska ringa.
I öfverensstämmelse med Kongl. Majis uti högstberörde framställning meddelade förklarande, att de utgifterna för kolonien överskjutande intraderna skulle användas till allmänt nyttiga anstalter inom moderlandet, har under åren 1812 med 1816, utaf koloniens till Sverige öfversände inkomster, ett sammanlagdt belopp af, enligt då gällande högre myntvärde, ej mindre än 486 675 R.dr anordnats till föremål, hufvudsakligast afseende rikets omedelbara gagn. Under den påföljande tiden, eller från och med 1817 till och med år 1830, öfverstego de vid kolonien influtne och till moderlandet äfvenledes öfversände medlen med 291,994 R:dr 3 sk. 6 rst hvad sedermera för bestridande af koloniens utgifter under åren i 831 med 1843 måst härifrån remitteras. Under sistnämnde 13 år och den derefter förflutna tid hafva åter koloniens inkomster, i stället för att lemna något öfverskott, vida understigit förvaltningskostnademe. 15 Allm. Besv. och Ekon.-UtskoUets Betänkande N:o i34. I sammanhang med det under 1844 och 1845 årens riksdag af Rikets Ständer vidtagne beslut, i följd hvaraf kolonien S:t Barthelemy återigen blifvit ställd under Sveriges administration och drätsel, samt de för uppbörden och redovisningen af Statsverkets inkomster och utgifter gällande grunder och författningar skulle tillämpas äfven i denna del af riket, medgåfvo Ständerna, att de för koloniens förvaltning erforderliga utgifter, som ej af inkomsterna betäcktes, finge af Statskontorets tillgångar förskjutas och efter skeende reqvisitioner ärligen ersättas utaf Riksgäldskontoret, intill dess sig visade, huruvida godtgörelse för samma kostnader kunde framdeles beredas genom koloniens afkastning eller afträdande till någon främmande magt.
En annan omständighet inträffar visserligen med dem, som kunna arbeta och icke få något arbete. — (Jag rycker undan ur serien dem, som kunna, men icke vilja arbeta, dem måste lagen tvinga dertill.) — Jag föreställer mig en commun, sorn inom sig hyser arbetsföre personer, som icke kunna få något arbete inom denna commun; då Deu i5 Februari e. ra. Gg måste communen vidga sig ända lill härader eller län. Skulle arbetet äfven då tryta, då må Staten sådant anskaffa, men aldrig gifva något annat understöd än arbete; ty jag delar fullkomligt med Hr von Hartmansdorff den öfvertygelse, och ehuru jag ej liar egen mångårig erfarenhet deraf, känner jag likväl af de få mål jag behandlat, att då understöd lemnäs åt communerna, följden blifvit den, alt communerna undandraga sig deras skyldigheter. Stridigheter hafva dem emellan uppkommit om deras åligganden, som de sökt att kasta från den ena till den andra. Skulle nu Staten träda emellan för att slita tvisten, så skulle de kasta ifrån sig mera än christendom och mensklighet tillåter. Jag delar den öfvertygelse, att Slaten aldrig bör blanda sig i någon fattighjelp, annat än genom erbjudande af arbete. Likväl kan det hända och har äfven handt, att det finnes fattiga, som icke kunna arbeta, och om hvilka det är svårt alt veta, till hvilken commun de höra. Vi hafva en dass i samhället, hvarmed ett sådant förhållande ofta inträffar, nemi. de, som utljent sin capitulationstid på Carlsborg, hvilka länge tjenat Kronan, än vid en och än vid en annan corps, och derföre icke kunna bestämdt säga, hvilken församling de tillhöra. För Landshöfdingen är det ofta bekymmersamt, hvar han skall placera personer, som kommit från pionniercorpsen, och sådana Lör Staten taga under armarna, på det de icke må blifva olyckligare, än blott att vara fattige, d, v. s. brottslige.
Då med nuvarande 2:dre kollega vid delta läroverk, som i landtgillc uppbär 94 kubikfot 5 kannor spanmål, ena - Transport 2,464: 40. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 80. 41 Penningar: Spanmål: R:dr öre. kub.-fot k:r. Transport 2,464: 40. 202: 6. handa förhållande eger rum, som i afseende å 2:dre kollega vid Landskrona skola, utföres här under samma förutsättningar och i samma ändamål, som nyss omför - mälts, statspriset å sagde spanmål med 189: Christianstads högre elementarläroverk: Rektor 37: 80. Carlshamns lägre elementarläroverk. Som de klockarepensioner, utgörande tillsammans 12 R:dr 69 öre, som uppbäras af äldste kollega, icke i staten äro under hans aflöning upptagne, så erfordras, då lönen ej bör höjas öfver normalbeloppet, för dessa icke något ersättningsanslag. Cimbrishamns pedagogi. Pedagogen 42: 99. — hvarmed Stats-kontoret anser honom böra åtnöjas, enär priset på den i pedagogens lön ingående landtgille-spanmål endast derföre blifvit från 2 R:dr till 1 R:dr 60 öre per kubikfot nedsatt, att hans aflöning ej skulle understiga 1,000 R:dr och detta ändamål likafullt vinnas genom nyssberörda kontanta ersättning Tillsammans 2,737: 31. 303: 4. hvilket belopp skulle vid uppförandet å Riksstaten sålunda fördelas: å Sjunde Hufvudtit eln. Under anslaget till städers friheter ersättningen till Helsingborgs stad, 170 kubikfot 1 kanna oindelt spanmål med ett förslagsvis beräknadt värde å 2 R:dr per kubikfot R:dr R:mt 340: 20. Transport R:dr Runt 340: 20. lith. till II St. Proposition N:o 80. Transport R:dr R:mt 340: 20. å Åttonde Hufvudtiteln. Under anslaget till elementarläroverken följande summor:
Dr för hvart och ett Hjon, sorn intages i Hospitalet. 1752 blef detta Hospital med hela Stader!* igenom den oiyckeliga vådelden i aska lagdt, så att de fattige sedermera blifva linderhållnö på ert Gård Sysslomanneh tillhörig, 2 thil vid pass ifrån Stadén belägen. I anledning af ett ihgifvet Utdrag af 1754 och 1755 årens Räkenskaper, synes Inkomster! för år 1745 varit 40 Tunnor Krono - Tiondé* hvarföre betalning i Penningar skall vara influtit 346: 21. 8» Pentiinge-Inkomst i Interesse af fruktbare Capitaler 263: 3i. Sterbhus. Inventarie*mé del - io: 25; Collect-medel 406; 16. • Summa 846: S. Stats-TJtskottets Betänkanden. 16 36:e Örebro Hospital i Strengnäs Stift. Skall vara uti gamla tider tillbakars upprättadt, och af de nu befintelige Handlingar viw sas, att det redan år 1629 varit i stånd; men, stundom bättre och stundom sämre, intill des* att framledne Eandshöfdingen Baron Ribbing skall hafva begynt med berömlig omsorg vårda sig om detsamma. Inkomsterne äro följande: Vinsten derpå - 171 2. Penninge-Inkomst. Arrendet af aine Hospitalet donerade Krono-Hemman 162: 27. Än för andra bortarrenderade små Eägenheter - 44: — Till Oxars uppköpande gifver Kronan årligen - 80: — Än Tullfrihet - 4- Inskrifnings-Penningar - 20: — Interesse-medel - 281: 21- Extra Inkomster ... 21: «3- 6x4: 13- Tillsammans 1,315 Hr 18 ör. Silfvermynt. bihang till Riks-St. Prat, tgijigig. r.dc Sami. N:r 203. *r*. i 666 Stats-UtsJtottcts EetänAanihn.
Hela gränsebandet emellan Svenskbyggden och Lappmarkerna framvisar väl många sådana och nästan öfverallt mötande lagenheter, hvilka kunna blifva föremål för en omtänksam framtid och gifva anvisningar att vinna rika landskap utan eröfring och blodsutgjutelse. Men, som den ofvanbeskrifna ibland alla synes förnjonligest och lättast åtkomlig såsom erbjudande de minsta svårigheter alt öfvfcr vinna; så tillstyrkas Riksens Höglofl. Ständer, att dervid fästa sin hufvudsakliga uppmärksamhet, och tijl en Bergslag» organise - Besv. och Ekon. Utsk. Betdnkanden. 797 rande uti den vestliga delen af ÖfverCa'ic, samt den sydliga och östliga delen af Gellivare Socknar, använda de utvägar, som kunna vara att tillgå, dels genom dervarande ännu odisponerade Kronoskogar, dels genom ditflyttande af annorstädes försutna }3ergsmanna-privilegier, och sluteligen genom da i öfrigt skeende uppoffringar af Staten, hvilka, så vidt de med tiflgångarne äro förenliga, aldrig synas till större gagn för Fosterlandet och framtiden kunna användas. I fjerde frågan om de medel, som böra vidtagas till en sådan Bergslags organisation, samt till vinnande af dertill nödiga förberedelser, anser Utskottet dem vara af sådan art, att de endast genom noga undersökningar på stället samt af kunniga, i ortens hushållning erfarna och med folkets lynne förtroliga Embetsmän eller andra der boende, ansedda personer kunna bestämmas. Riksens Höglofl. Ständer tillstyrkas derföre vördsammeligen, att hos Konungen göra underdånig hemställning om tillsättning af eu Comité i orten under Landshöfdingen» presidium, bestående af Bergmästaren och Ledamöter, hvilka äga allmänt förtroende, samt helst sådane som äro kände för nit och insigt uti Bergshandteringen. Denna Comité bör åligga: att gå i författning om verkställandet af Konungens i detta hänseende Nådigst fattande beslut: att vidtaga alla de serskilda åtgärder, som dermed äga sammanhang, och hvartill locala tillfällen förBihang till RiksSt. Utsk.
Stats-Utskottet, som funnit detta mål tillhöra jemväl Allmänna Besvärsoch. Oecoiiomie-TJtskoltets befattning, har detsamma med sistnämnde Utskott; gemensamt i öfvervägande tagit; dervid Utskotten väl, å ena sidan, ansett en lillbakafly Ilning af uppsägningstiden för leverering af räntehö in natura vara för den räntegifvande förmonlig; men som Utskotten, å den. andra; icke kunnat undgå finna, att ju en sådan förändring skulle på räntetagare»» rätt och fördel inverka; samt tvifvelaktigt kunde vara, om räntetagarne och alla räntegifvariie inom Södermanland uti Mati onai rens åsigter och yrkande instämma; hafva Utskotten ej trott sig bö~ ra Motionairens förslag, genom ett o vilkorligt tillstyrkande, understödja. Deremot och då det å Sy ['tade ändamålet synes lämpligast kunna vinnas genom ömsesidiga öfverenskommeJser emellan räntegifvarne och räntetagarne, på sätt å vissa andra ställen skall ega rum, hemställa Ut» skotten, om icke Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i. underdånighet , anhålla, det Kongl. Majit måtte anbefalla; Dess Befallningshafvande i. Södermanland, att söka, genom eontracts upprältands emellan räntegifvande och räntetagande, tillvägabringa den förändring; i uppsägningstiden för leverering af rän tehöet in natura inom nämnde Län, som kan finnas lämplig och med båda contrahenternes rätt och bästa öfverensstämmande.. Stockholm den 20 Oetober i834- Statssamt Allm. Besy, och Oecon.- TJtslu Ull åt andu N:a 33. Ankom til! JExfi. Utsk. dell 26 Ol’t. Ul'ätande 3 i anledning af vackt motion, om rättighet för , vissa hemmansegare i Jemtland att få till skatte inlösa Kronojord, sorn med så kallad fyllnadsjord blifvit inblanr dad m, mt.
N:o l(i afgihia betänk., ang:de Hr Lagerheims motion om förändring af 22 § Ridd.Ordn., voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer Ulsk:s berörde betänk, alt återremitteras. - Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 31. Nej — 12. Upplästes följande af Frill. Klingsporre, Mauritz, inlemnade mern.: Då jag i enskilda angelägenheter nödgas afresa från riksdagen, får jag härmed afsäga mig min plats som ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. under anhållan alt vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att vid deras nästa sammanträde utse ej allenast en ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., i st. f. Frih. Klingsporre, utan ock en suppleant i Exp.Ulsk. efter Frih. Cederström, Claes Rudolph, som blifvit vald att derstädes vara ordinarie ledamot, samt ledamöter att tjenstgöra i StatsUtsk., efter Hr af Harmens, Henrik Otto, och i Bevilln.Utsk., efter Hr Leijonanckar, Fredr. Wilhelm Erik Carl, hvilka erhållit 3:ne veckors tjenstledighet, räknad från denna dag. Anmäldes till bordläggning följande från Ulsk:n inkomne ullähn och belänkm, nemi. från Bevillnings-Uts kottet: N:o 18, i anledn. af anmärkmr emot betänk. N:o 11 ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskriflerne för tillämpningen deraf; Stats-Uts kottet:
Härigenom skulle visserligen en besparing uppkomma i det Riksgälds-Sekreterarens arfvode, som, enligt Rikets Ständers medgifvande, varit stäldt till Utskottets förfogande, men jemte det Utskottet härå fäster uppmärksamheten, får Utskottet förbehålla sig att närmare mot riksdagens slut inkomma med hemställan om lämplig ersättning till Sekreteraren hos Fullmägtige, hvilken lemnat Utskottet biträde på sätt ofvan är nämudt, Dessutom och då en af Utskottets Kanslister tillika hos Utskottet tjenstgör såsom Registrator och i sådan egenskap har en mera trägen och ansvarsfull be - 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 110. fattning än öfriga Kanslisterna, föranlåtes Utskottet, tillstyrka, att dagtraktamentet för denna tjensteman måtte förhöjas med 2 R:dr R:mt utöfver det belopp, som af Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän för Stats-Utskottets Kanslister föreslagits, och således utgå med 7 R:dr 50 öre R:mt om dagen.
Jag önskar äfven alt detta förslag måtte hvila intilldess den andra skrifvelsen, angtde lösdrifveriförfaltningen, ankommer, och att, i händelse återremiss beviljas, de här gjorda anmurkntr måtte lill Exped.Utsk. få åtfölja. Hr Hjerta: I anledn. af Hr von Hartmansdorlfs sed naste yttrande ang:de upphofvet till legostadgan, hvilket skedde under en envåldsregering, tager jag mig friheten att fästa uppmärksamheten derpå, att äfven den s. k. 1807 års förklaring utfärdades ett år, då det icke var riksdag; men det hindrar likväl icke att denna författning angår både civila och criminella rättsförhållanden, hvadan den också uti allmänna lagen blifvit intagen. Jag har icke heller hört någon påslå, alt K. M. skulle öga rätt att densamma upphäfva elier deruti göra någon ändring utan samråd med Ständerna, derföre alt den en gång i en annan form blifvit utfärdad. Beträffande frågan örn legostadgan, så lärer det blifva svårt att bestrida, det reglerandet af förhållandena husbönder och tjenare emellan hör till civil-lagen. Helt annat kan förhållandet vara med sådana personer, som kommit på lösdrifvarestat, hvilka för ögonblicket endast stå i ett rättsförhållande till det allmänna i hänseende till sin ställning, och således på visst sätt äro hemfallne under samhällets mera godtyckliga behandling. Jag har tagit mig friheten fästa uppmärksamheten härpå, emedan det är vigtigt att icke förbise formen; dock tror jag icke att, om R. St. en gång gjort detta vid civil-lags stiftande, sådant må kunna åberopas som ett proejudicat för att förnya ett dylikt förfarande. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då en ledamot begärt alt detta förslag skulle hvila på bordet, så komme det att der förblifva till nästa föredragning. Samme ledamot hade äfven begärt, att R. o. Ad. måtte besluta att förslagets pröfning måtte uppskjutas intilldess ett annat af honom uppgifvet förslag till tind. skrifvelse anglde lösdrifveriförfattningarna blefve för R. o.
Frölich och Hr Lefre'n redan upptagit till besvaiande den leetion, som Frih. Cederström behagat lemna H. R. o. Ad. i den af honom för svår ansedda konsten att förstå det simpla, så ber jag om förlåtelse för att jag likväl uppträder såsom extra opponens. Hr Frih. har sagt, att erfarenheten talat för Hr Lagerhjelms förslag. Han har anfört, att Riksg:scont. ej kunnat få låna emot 5 proc:s ränta; ergo yrkar Hr Frih., att Riksgtscont. bör söka lån emot 4 proc. och derunder. Om detta är det simpla, som vi böra lära oss förstå, så tillstår jag, att det simpla går så långt, att jag ej kan fatta verkställigheten deraf. Vidare säger Hr Frih., att Riksgtscont., som sedan sista riksdagen! ställt sina lån på 5 års återbetalningstid, haft svårt att pä denna tid omsätta lånen; ergo yrkar Frih. Cederström, att, då man haft svårighet att under 5 års förfallotid omsätta lånen, man skall omsätta dem på 8 dagar, hvilket, efter mitt sätt att förstå, måste vara svårare. Vidare anföres, att vi redan hafva en upplåningsanstalt, som upptager lån på kort lid emot 3 procts ränta. Denna låneanstalt, som har Banken bakom sig, har aldrig sträckt sin rörelse särdeles långt och har icke varit i stånd att fylla uppsagda lån, som uppgått till 3oo,ooo r:dr, med nya lån. Såsom följd af denna erfarenhetssats yrkar Frih. Cederström bifall till Hr Lagerhjelms påstående, att denna upplåning, som möjligen kan komma att sträcka sig till 5 millioner, skall kunna ske uti ett verk, som ej har någon bank bakom sig. Ä*' detta det enkla, som vi skola ao II. 18 De u y Mars e. 111. Jära, så fruktar jag, att storsta delen af R. o. Ad. skall få svårt att fatta denna enkelhet. Vidare har erfarenheten lärt oss, att just början till våra mest förderfliga myntförsämringsoperationer liar varit att låta statens upplåningssätt stå i samband med myntet.
Det förra eller tiondetackjernet beräknades vid 1858 års statsreglering till 37,500 Centner, med ett värde, efter 2 R:dr, af 75,000 R:dr, men har i sjelfva verket fortsatt sin redan vid förra tillfällen anmärkta minskning, så att denna jerntionde, hvilken år 1855 ännu uppgick till 44,511 Centner utgjorde 1856 blott 36,183 » och 1857 33,963 » hvarföre den nu ej antages högre, än till 34,000 Centner, som, efter ett pris af 2 R:dr, motsvara Hammarskaften, som år 1858 likaledes antogs uppgå till 75,000 R:dr, nemligen 10,000 Centner å 7 R:dr 50 öre, var åren 1855— 1857 i jemt stigande och utgjorde i medeltal 3,713 Centner, men är, genom Kongl. Kungörelsen den 2 Oktober sistnämnde år minskad, fran och med år 1858, till hälften af sitt förra belopp och utföres derföre bär med 12,000 Centner, å 7 R:dr 50 öre 8:o. Svafvelhrulcstionden, innefattande jemväl vitriol och rödfärg, antogs vid förra riksdagen till 13,000 R:dr, men har efter 3-årigt medeltal utgjort 1,905 R:dr och beräknas nu tili 9:o. Mantalspenningarne blefvo af Rikets sednast församlade Ständer, — med hänsigt å ena sidan till befolkningens tillvext, men å den andra till de af Kongl. Maj:t den 3 April 1857 kun gjorda förändringar i den för denna afgifts utgörande bestämda lefnadsålder, äfvensom förlusten genom den nya mynträkningens til Transport R:mt R:dr 6,207,650 3! Prop. N:o i, om Statsverket 1859. Transport R:mt
Jag begärde ordet för att reservera mig mot det beslut, R. o. Ad. i Onsdags afton med en rösts majoritet fattade i reaktionär riktning, och hvilket beslut står i rak motsats till hvad som skett under föreg:de riksdagar — åtminstone så vidt jag kari erinra mig. Jag hade visserligen från början gerna sett att man gått litet mindre brådstörtadt till väga, men då man en gång antagit en sådan princip, anser jag det ganska beklagligt att man icke håller sig fast vid densamma. Föröfrigt kan jag icke fatta att, då man här endast vill befria pitprops från tull, man derigenom skulle befordra en förnuftig skogshushållning. Det är visserligen sannt, att om man kunde lära sig inse att skogen icke tillhör den enskilde, utan det allmänna, och att det således är det allmännas rätt och pligt att öfvervaka hushållningen med densamma, då skulle jag 632 D«n 29 Maj e. ra. rösta för exporttullens upphäfvande. Men för att kunna få eu sådan rationel skogshushållning, måste man hafva en sådan institution som i Tyskland och Frankrike, der vissa statens tjenstemän anordna trakthuggning och öfvervaka allt som med skogshushållningen har gemenskap. Men då vi icke hafva dylika tjenstemän, utan måste öfverlemna åt egaren och den ekonomiska beräkningen att taga så stor inkomst som möjligt, så tror jag man bör lägga de hinder i vägen, som kunna åstadkommas, och anser mig således på goda skäl kunna tillstyrka tull pä dessa slag af virke, samt förenar mig i följd deraf i den propos., Hr Åkerman framställt, ehuru jag i intet annat fall varit af samma mening som han. Hr von Kraemer: Jag beklagar att jag åter nödgas upptaga R. o. Ad:s tid, men denna fråga synes mig så vigtig att den tid icke är illa använd hvarunder man deråt egnar sin uppmärksamhet. Jag ber således få återkalla i minnet att jag vid föregående diskussioner rörande denna princip betraktat utförselstullen från de synpunkter, hvarifrån den vanligen brukar försvaras, nemi. såsom statsimkomst, och såsom skydd för inhemsk näring. Men en tredje återstår.