Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Därinne i de höga gemaken hade lagens män företagit det slags inventering, under hvilken så mången människosjäl vridit sig, tryckt af en börda, sammanhopad af känslor af skam, ångest för kommande dagar och af kärlek till liflösa föremål, hvilka, människan omedvetet, fastgrott vid hennes hjärta och blifvit förtrogna vänner och vittnen till flydda dagars fröjder och lycka. En sista utmätning hade nu företagits i slottet; grefvinnans enda barn, sonen, hade aflidit i främmande land, efterlemnande flere skulder än godsets alla tillgångar förmådde gälda. Alla tjänarne hade blifvit uppsagda, alla hade de lemnat slottet, skrämda och förvirrade af den hemskhetens ande, som slår ned i ett hem, upplåtet till lagenlig sköfling. Alla, utom två, hade de skyndat att lemna matmodern under tårar och välsignelser; de två, som icke hade instämt i den allmänna jämmern, sutto nu i den öde borgstugan, tysta och stumma stirrande genom fönsterna ut på de sviktande, jämrande träden och de krossade vårblommorna. » Ingrid, har du tänkt på vår framtid? » Frågan kom i låg ton, liksom skamsen, och frågaren, en karl i arbetsdräkt, tycktes själf finna en dylik fråga tarflig och liten midt i denna stora förödelse, ty han vände sig åter hastigt mot fönstret. Kvinnan svarade ej. » Så hiskligt stormen far fram, » började han åter. » Nu igen ett taktegel midt i rabatten! Jag känner mig ännu vara så mycket trädgårdsmästare här, att jag ända tills i dag vårdat och skyddat anläggningarne. Men hvad tjänar det nu till? När auktionsdagen kommer, möbler och allt föres bort af folk, som kommer att rusa hit, då blir allting nedtrampadt. » Kvinnan, som suttit och tryckt sitt ansikte mot en af glasrutorna, sjönk plötsligt tillsammans, hufvudet föll ned på armarne, som lågo i den breda fönsterkarmen. » Ingrid, börjar du nu också att gråta, hur skall det då slutas? » sade mannen vekt. » V i veta ju, att allt skall säljas och bortföras. » » Den synen kommer att taga lifvet af mig! » bröt hon ut med en snyftning. » Hvad skall då hon känna?
Allt detta kunde tvifvelsutan afhjelpas i hemmen, om blott föräldrar och andra uppfostrare lade sig vinning derom. Ä n n u en gång dristar jag mig kanske att tillskrifva er och ber j a g att till dess få bli innesluten i åtminstone någons vänliga hågkomst som uppriktiga och sanna väninnan » Nåja, jag kan inte neka till, att icke min andra kärlekshistoria, som står i det intimaste förhållande till min tredje, utöfvat det största inflytande på min framtid. » » Du älskade således din andra tillbedjare? » frågade fru Elna och såg Ebba i ögonen. » Nåja, det kan ju hända, men åtminstone icke länge, » sade hon med en lätt suck. Lilla fru Elna såg förvånad ut. » Inte länge, » säger du. » Vet du hvad, det förefaller äfven mig, som om man inte kunde älska evigt. Det är verkligen för märkvärdigt, man känner sig inte alltid lika lycklig. » » Prat, hvad fattas dig! Har du något att förebrå din man? » » Visst inte, men vi qvinnor känna icke våra män, åtminstone inte förr än vi varit gifta ett Lena — ck. par år. » » Och de lära kanske aldrig känna oss, åt minstone ej förr än åren strött sitt silfver i våra lockar och vi upphört att intressera oss Teater och musik. för något annat än dem. Ty det är denna Stora teatern har återupptagit operan » Norma » fordran mannen ställer på sin hustru. Kunna med fru Carolina Östberg i titelrollen. Denna vi fylla denna fordran, blir ett äktenskap lyckvår mest framstående sångerska har här fått ett ligt, annars ej. Derför har jag föredragit att nytt tillfälle att visa sin utomordentliga begåfning såväl i vokalt som dramatiskt hänseende. Ett förbli ogift, tills jag blir — gammal, » sade bättre utförande af Normas roll torde här ej varit Ebba trotsigt och slog en liten knyck på spordt. Fru Edling utförde Adalgisas roll med nacken. den goda smak och på det samvetsgranna sätt, » Men låtom oss återgå till ämnet, » fortfor som aldrig förnekar sig hos denna för vår lyriska scen så nödvändiga sångerska. Öfriga rollinnehon. hafvare fylde sina platser efter bästa förmåga.
Hvad åter sjelfva inrättningen och de reglesnentariska föreskrifterna beträffar, instäm» -.mer Utskottet uti alldeles samma tankar, med dem Memorialets författare sa väl nu, sorn vid förra Riksdagen yttrat, och hvilka föranledi åå varande Ekonomi-Utskotts Re-, tänkande om Fraktoch Forvagns-inrättningen, hvilket blef af Riksens Högloft. Stander gilladt och antaget. Ehuru fördelen af denna inrättning icke kan sättas i tvifvelsmål, och således Statens dertill skeendeallmänna bidrag,hvarförutan dea knappast låter sig tänkas, synes' vara på sitt rätta ställe, till undanrod jande af detyngder, hvarmed Jordbruket basvaras 5 så kan likväl leks Utskottet förneka vigten af Högloft. Statsutskottets vid samma Riksdag afgifna Utlåtande, att detta bidrag icke kan bestämmas, eller någon tillgång för en inrättning af denna art anslås, förr än planen hunnit utarbetas, och ett bestämdt förslag, för Riksens HögBiJmg till Riks§t, Prof, 18*7-18*81 8■■d«_ Saml, JHfer 93, 94. 654 Best). och Ekon. litsle. Betänkan den. 1 oH. Ständer framläggas. Men, åå företaget alltid blifver för vågsamt för enskilda, och för kostsamt och betungande för Staten, att med blotta penninge-undergtöd besörja5 så iinr» r Utskottet intet hinder möte, att, till lättnad för bada, och såsom hjelpemedel till sakens nödiga fart, den nu varande Hållskjut» sen, der den finnes, och i vidrigt fall reservesk-utsen må, på sätt Riksdagsfullmägtigen l ongberg uppgifvit, få använda* till förväg* n&rnes förskaffande, efter skedd undersökning om dess användbarhet på hvarje serskild Jocal.
Adelns beslut, s. 46?. bif. af Presteståndet. s. 47.6- • Ståts-Utskottets, rörande mindre ereditivefs disposition, bif. af Presteståndet, s. 451. lagt till Handlingarne af Bondeståndet, s. 462, af Adeln 466* Ansvar, om stadgande af lika, för utprångling af falska så Bancosom Riksgäldssedlar; Uag-Utskottets Betänkande, bif. af *\deln. s. 181. af Presteståndet. s. 186. af Borgareståndet, s. 190. af Bondeståndet. s. 209. Arbets Commenderingar, om, af indelade Arméen; Ekon. Utskottets Betänkande, bif. af Adeln* s. 25?. — och Corrections-Inrattningen i Wadstena, om. B agoch Ekon. Utsk. Betänkande, bif. af Presteståndet. III. s. 22?. af Bondeståndet. III. s. 246. hus-inrättningar, om lån af allmänna medel till befordrande af; Stats. Banco* och Ekon. Utsk* Betänkande bif. af Presteståndet. s. 4o8. af Borgareståndet. s. 4i4. af Bondeståndet, s. 43». af Adeln. s. 468. om inrättande af ett i Hufvud-Staden. Stats, och Ekon. Utsk. Betänkande, återrem, af BondeStåndet, lil. s. ilo. bif. af Adeln. III. s, il?. 7 Ytterligare Utlåtande, bif. tiFBondestahdet, HT s. 464i ArChtVhas» angående påbyggnad af Bankens; Banco. Utskottets Betänkande bif. af Adeln. S, 574. af Preste-Ståndet, s» 601. af Borgare-Ståndet, s, 60g. af Bonde-Ståndet» s. 615. ÅrfVoden, om CourS-Conträlleurernes.
Maj. drar insigter ej allenast i Landtmäteriet, utan äfven i Cameral-Verket och dess Lagfaren, het, synes i parallel med Kamrerare ej rigtigt placerad, hvarför denne tjensteman med mycket skäl kunde uppflyttas till värdighet med Assessorer i HofRätterna, under benämning af ÖfverDirecteur, med dermed åtföljande befordringsrätt och lön, för närvarande 666j R:dr. Landtmäteri Secreteraren är , jemlikt högstberörde Kongl. Bref, lika med Depar. tementsSecreterare i Kongl. KrigsCollegiurn och njuter nu 333} Rrdrs årlig lön. Denna syssla är mycket trägen , fordrar kunskaper och skicklighet, samt synes vid ett så vidlyftigt verk , som Landtmäteriet, skäligen kunna jemföras med Secreterare i Kongl. Collegierna och komma med dem i lika åtnjutande af lika befordringsrätt och lön, nu 400 R:dr. Premier Ingenieuren har alltid varit lika med Secreterare och har äfven nu med honom lika lön 333} R:dr. Till denna syssla fordras särdeles egenskaper och utmärkt skicklighet, hvarföre honom bör tilläggas lika förmåner med LandtmäteriSecreteraren, samt en lön af 400 R:dr. Landtmäteri Fiscalen hade, enligt Kongl. Brefvet den 31 Mars 1786 , en lön af QCO R:dr, och lika befordringsrätt med KonglHofRätternes vice AdvocatFiscaler; men då Den 5 Maj. 13 5 Finland afträddes till Ryssland, försvann löne-londen, som togs af Finska Procentmedlen, och sysslan, såsom dä vacant, hat sedermera måst bestridas af en ingenieur.
Utsäde af: cs: a. Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget. so Ko CfQ CL c/s k: Gu o* o Underhal Kreatur. O * T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. 1 T:, T:r. i ( T:r. Kr. St. St. Uppskattadt värde. Bevillning efter 1841, 1848 och 1855 års förordningar. Efter 2:dra Artikeln. Pr O > ' H 3- ■I B 3 O ' ,(5 J as cr o o cr _ 53 “‘CfQ 2. rD 3 -1 C/Q Län för åren 1851—1855. Femårs-Tabell för landel inom Hallands Län för ären 18S1 (ill och med 1855. Laholms Fögderi. Halmstads dito . M arberg* dito fjäre dito. Hemmantal. Efter 2:dra Artikeln. 7,416 4,889 7,548 < ra ro c ra “ i rå 09: Län för åren 1851—1855. Hallands Landskontor den 23 Augusti 1856. MM. J. M4lIv verström KONGL. MALTS BEFALLNINGSHAFVANDES UTI GÖTHEBORGS och BOHUS LÄN TILL lä © a ti ä!AJ:!i i utnlet'thiniffhet afgifnn FEMÅRS-BERÅTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1851 och 1855. P. A. NOBSTEDT 4 SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Götheborgs och Bohus Län, för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. § Länets allmänna beskaffenhet.
Minskningen i Expeditionens anslag blifver således 1,500 R:dr R:mt. Hör till StatsUtslc. Uti., år 1859—1860, N:o 84. Tal». Uti. SS. Krig s-Kollegium. Nuvarande aflöning m. m. E:mt. Presidenten (åtnjuter nu 3,000 R:drs arfvode af särskilda medel). 3 Nuvarande aflöning m. m. R:mt. Statsutskottet föreslår aflöning m.m. H:mt. Minskningen i Krigs-kollegii anslag bli Iver således 500 R:dr Hör till Stats-Utskottets Uti, år 1859—1860, N:o 84. Tal». Ijitt. U. Extra Statsreglering s-anslag för För svar s-verket till lands. A) Anslag för åren 1861, 1862 och 1863. att utgå årligen. med ' l:o. För Artilleri-behof. Till anskaffning af refflade kanoner med lavetler och öfriga fordon för 3 nya fält-batterier, a 24,000 R:dr 72,000: •— , anskaffning af ridoch anspannsm. fl. per sedlar för 2:ne 12-pundiga Reserv-batterier 66,000: •— „ anskaffning af 8,000 st. refflade infanterigevär å 37 R:dr 50 öre st 300,000: — 2:o. För Fortifilcations-behof. fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad . fortsättande af fästnings-byggnads-arbetena vid Carlskrona rlsätta Waxholm fortsättande af befästningarne å Rindö vid 300,000: — 210,150: — 150,000: — Stats utskottet föreslår. K:mt. R:dr. Till 3:o. För beklädnads-behof. ning i beklädnads-passevolansen vid:
De hufvudsakligasle stadganden i 1827 års förordning, genom hvilka man trodde sig kunna vinna detta dubbla ändamål, äro: alt klyfning af kronooch skalte-hemman tillätes, om åbo å den ulklufna delen är besuten; att till besutenhet fordras ej blott att hemmanet kan beslå och utgöra utskylder, utan äfven åboen hafva 24 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 27. sin bergning af hemmanets afkastning. Såsom vilkor för besutenhet är, för ali sätta en gräns för den förut, oinskränkta préfnings-rätten derom, uttryckligen bestämdt: att minst tre arbetsföra personer böra af hemmanets behållna afkastning kunna underhållas. Äng och betesmark böra ovilkorligen vara af den vidd och godhet, att, med tillhjelp af halmfodret från åkern och löftägt, en häst eller ett pär drag-oxar, två ä tre kor, och fern å sex får eller getter deraf kunna vinteroch sommarfödas (t kap. 2 §); att om hemman är sa beläget, att en åbo kan hafva säker och ständig förtjenst af andra binäringar, då bör sådant, i fråga om besutenhet, i särskild beräkning dertill ingå (1 kap. 5 §); att inom bergslag bör särskildt afseende fästas derå, om klyfning kan ske utan skada för ortens bergs-handtering, och äfventyr för utgörandet af de hemmanen i denna del åliggande skyldigheter, hvarom bergmästaren skall höras (1 kap. 4 §); att vid frågor om klyfning af rusthåll, indeldt till kavalleri-regemente, som ej för beständigt afsuttit, kronooch regements-ombud skola bevaka Kronans rätt i afseende på rustningens utgörande (1 kap. 8 § 2 niom.J.
755 lande må blifva afhulpit och vore det för mig en den gladaste tjenstebefattning om jag dertill i minsta män skulle kunna bidraga. Sådana äro de skäl som tala för den under d. 23 Mars år 1813 i nåder fastställda organisationen. Arméens framsteg, sedan dess införande, hvartill den säkerligen bidragit, torde nogsamt bevisa, att den icke allenast är nyttig, men till och med oundviklig, så vidt Arméen behörigen skall kunna uppfylla sitt höga kall, fäderneslandets försvar. No 19* Herr Silverskjöld, Carl: Då Regeringsformens l4:de §. tydligen förklarar, det Konungen alltid äger högsta befälet öfver krigsmagten till lands och sjös, blir deraf den naturliga följd, att med högsta uppdrag förenas högsta magten. Det blir således lika naturligt, att organisation af Ar* méen, så snart den icke rubbar indelningsverkets faetställda grunder, eller förnärmar Grundlagarnes tydeliga föreskrift, tillhör Konungen ensamt, så i förändring af befäl och styrelseprinciper, sorn i allt hvad sorn rör dess förmånligaste hållning, rörelse och actif vite. Utom denna så nödvändiga rättighet för den vise och insigtsfuile befälhafvarsn, gagna - Den 2; FebruariL de dess “genskaper till intet, och ändamålet,} som är Rikets ära och för var, b'ef derigenom helt och hållet förfeladt. Det är på dessa grander jag trodt mig böra ocilla de ♦ram" ställningar som blifvit gjorda till förändringar af Arméens befäl ro. m, hvilket efter min öfvertygelse icke rättvisligen bordt ställas under Ständernas hvarken pröfning eiler granskning» Vi äga en Konung hvars egenskaper och krigsinsigter böra aflägsna från hv^ne individ de fruktlösa försöken att granska och bedömma; ers hjelte uppammad i krigets sköte, som under lagarnes skygd så förvånande tillväxt i mod, i snida och tapperhet som förvånat
De äldste i Gilead sade till Jephthah: Derföre komme vi nu igen till dig, att du skall gå med oss, och hjelpa oss strida emot Ammons barn; och vara vår höfvitsman öfver alla de som bo i Gilead. Jephthah sade till de äldsta i Gilead: Om I hemten mig igen till att strida emot Ammons barn, och Herren gifver dem för mig, skall jag då vara edar höfvitsman? De äldste af Gilead sade till Jephthah: Herren vare tillhörare emellan oss, om vi icke göre som du sagt hafver. Alltså gick då Jephthah med de äldsta af Gilead, och folket satte honom för höfvitsman och öfversta öfver sig; och Jephthah talade allt detta inför Herranom i Mizpa. Då sände Jephthah bådskap till Konungen öfver Ammons barn, och lät säga honom: Hvad hafver du med mig att skaffa, att du kommer emot mig, till att strida emot mitt land? Konungen öfver Ammons barn svarade Jephthas bådskap: Derföre, att Israel hafver tagit bort mitt land, då de drogo utur Egypten, allt ifrån Arnon intill Jabbok, och allt intill Jordan; så få mig nu det igen med frid. Jephthah sände åter bådskap till Ammons barnas Konung; Och lät säga honom: Så säger Jephthah: Israel hafver intet land borttagit, antingen ifrå de Moabiter, eller ifrån Ammons barn; Förty när de drogo utur Egypten, vandrade Israel genom öknena allt intill röda hafvet, och kom till Kades; Och sände bådskap till de Edomeers Konung, och sade: Låt mig draga igenom ditt land; men de Edomeers Konung tillstadde dem intet. Och sände han båd till Konungen öfver de Moabiter; han ville icke heller tillstädjat. Så blef Israel i Kades; Och vandrade i öknene, och drog omkring de Edomeers och Moabiters land, och kom östan på de Moabiters land, och lägrade sig på hinsidon Arnon; och kom intet in uti de Moabiters landsändar; ty Arnon är de Moabiters landamäre.
I egenskap af ledamot i Kammar-kollegium och föredragande af frågor om qvarnars skattläggning, har jag haft tillfälle lära känna de olägenheter den oelterrättlighet, nuvarande lagstiftning i ämnet företer. Någon tid skall jag icke upptaga med historisk utveckling af frågan. Denna har vid liera riksdagar utgjort föremål för behandling, och Stats-Utskottets utlåtanden den 29 Maj 1854, N:o 449, samt den 4 Maj 1860, N:o 104, innefatta hvad derom kan i sådant afseende vara nödigt att inhemta. Men deremot ber jag få påkalla uppmärksamheten å de faktiska förhållanden, som numera ega rum. Dessa visa bäst nödvändigheten af en förändring i angifna rigtning. Men beskattningsfrågan sammanhänger så nära med den om sättet och vilkoren för anläggning af ofvannämnda verk, att jag ser mig nödsakad i första rummet vidröra, hvad dervid är att bemärka Söker någon få anlägga mjölqvarn, skall, jemlikt 20:de Kap; 4 <§. Byggninga Baiken och Kammar-kollegii Cirkulär den 7 December 4804, Häradsrätten hålla syn på stället, höra grannar och egare af äldre qvarnar, samt afgifva utlåtande till Konungens Befallningshafvande, hvilken derpå meddelar beslut. Genom denna hehandling afgöres, om äldre qvarn kan anses blifva lidande genom anläggning af en ny; och har nytt verk genom laga kraft egande beslut tillåtits, så är dermed lagligen ådagalagdt, att det ej förorsakar intrång i äldre qvams rätt, utan att denna kan ega bestånd och draga sin ränta oaktadt det nya verkets tillkomst, hvarföre ock förmedling i äldre qvams ränta, i anledning af ny tullqvarns inrättande och skattläggning, icke är tillåten, Men huru förhåller det sig gemenligen i verkligheten? Ett mäldelag uppgifves för den nya qvarnen, ju större desto bättre, för att göra anläggningens nödvändighet rätt påtaglig.
Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfriga RiksStm, nemi. från PresteSt. af d. 1 och 5, och från BorgareSt. af d. 1,5 och 8 dennes, samt från BondeSt. af förenämnde dagar samt d. 30 sisth Jan. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., anmodade Hrr Electorer, att utse en suppleant i BancoUtsk., efter Hr Kuylenstjerna, Otto Wilh., som blifvit vald att tjenstgöra i nämnde Utsk. under permitterad ledamots frånvaro, samt likaledes en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Hr Rosensvärd, Johan Henrik, sorn blifvit utsedd till ordinarie ledamot i sistnämnde Utsk. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 8 prot.utdr., deraf ett för den 10 och 12 dennes samt 7 för sistnämnde dag. Justerades pleniprotm för d. 17 sisth Jan. f. och e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då R. o. Ad. oförändradt antagit Hr von Hartmansdorffs förslag lill R. o. Adis särskilda und. skrifvelse (ill K. M., angide förändring i vissa delar af nu gällande lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, så hade denna und. skrifvelse blifvit utskrifven, och finge II. Ex. hemställa, om R. o. Ad. tilläte, att lian, utan särskild justering, å R. o. Adis vägnar underskrefve densamma. Ropades ja. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en suppleant i BancoUtsk. , efter Nio 1304. Hr Kuylenstjerna, Otto Wilhelm; en suppleant i LagUlsk., efter Nio 1721.
Hade den till nationens ombud nu afgifna fordran eller fråga upställts i den form, att den tydligen afsell ”medel till rustningar för ett möjligen inträffande krig”, så bade meningarne om svaret sannolikt ej blifvit delade, och den, enl. min öfvertygelse, ogrundade farhågan för en neutralitet, liktydig med ett maskerad! förbund, på förband undanröjts. I sin nuvarsde form kan den lätteligen misstydas att innebära ett anspråk på ett blindt förtroeude-votum i äudamål att visa de främmande, huru lätthandterliga vi äro. Östern och Vestern äro inbegripna i eD vidtutseende kamp. Sverige är genom sitt geografiska läge stäldt emellan båda. Ögonblicket torde snart vara inne atl visa, huruvida vi hylla Österns och Vesterns idéer. Omätligt är det moraliska ansvar, som Dvilar på den högste jordiske ledaren af våra öden; men äfven vi hafva ett drygt moraliskt ansvar, att fritt uttala sympatierna hos del folk, hvars representanter vi äro. beke emot anslaget eller emot dess belopp, utan emot dess form har jag yttrat mig: emedan denna form är af vigt just till följd af närande sympatier. På sin Konungs upmaning, att om ej fred kan bibehållas, rusta sig för ett möjligen inträffande krig, har Svenska folket, nu som fordom, ej mer än ett svar alt afgifva, ett, om ock med de tyngsta offer förbundet, dock gladt, manligt och förtröstansfullt ja. Det är för beredandet af en möjlighet alt erhålla moliver, som kunna läggas till 13* 196 Den 1 November f. m. grund för elt sådant svar, del är endast af delta skäl, jag röstar för återremiss. Hr Hjerta: Jag har blifvit upkallad af Frih. Rehbinders yttrande. Han har nemi. påfört mig något, som jag icke sagt, eller att Sverige skulle vara oförmöget att erlägga det anslag, som blifvit af K. M. äskadt.
Secreterare och annan betjening i detta Utstött jörordnas af Konungen. §- 3^- Utom förenämnde i Regeringsformens 5Z §. omfcrmälte och förestrifne Utstött, ägde Riksens Ständer at wälja och förordna et ErpeditionsUtstolt, bestående af Tels Ledamöter, för atupsätta ej nundre de Expeditioner kom under Riksdagen af Sländen gemensamt utfärdas, än äfwen Riksdags Beslutet, och alla salunda författade Handlingar til Riksens Ständers justering öfwerlemna; och äge Hof-Camzlern, eller den hans ämbete företräder, rättighet at i Utstcttet öfwerwara Riksdags Beslutets justering Ständcn kunna äfwen, der dem nyttigt synes, nedsatta k wart för sig et Utskott til uptagaitde af deras enskilde beswär och angelägenheter. Skulle Riksens Ständer finna flera Utstött wara af nöden mä de af Ständ-mue obehindradt tilsättas. Sadane Utskott ruä dock ej befatta sig med andra ärenden andem hwilka enligt Regeringsformen pä Riksens Ständers ätgärd ankomma. A frägan om deras tilsättande gälle Ständs xluralit , men stadna twä Ständ emot lwä. öswerlemne Riksens Ständer härutinnan sin afgörande rätt Lil Constitutions-Utstottet. Vlifwa göromälen inom något Utffott sä ökade, at de ej med det wanliga antalet af Deputerade kunna bestridas, stände Utffottet fritt at anhälla om ytterligare förstärkning Dockankomme bewiljandet deraf pä Riksens Ständers pröfning. 37- Alla Riksens Ständers Utffott, med undantag af Hemliga Utffottet, hwars göromäl och arbetstid af Konungen bestämmes, skola sidst inom ätta dagar frän den dä de utsedde blifwit, sammanträda och sättas i werksamhct. Utffot en bora, iden mande remitterade ärenderne hinna utarbetas sä fort sig gora käler med infordrade yttranden til Plena inkomma. Z38.
Vill man lifligt sätta sig tillbaka i de sinnesstämningar, som vexlade hos svenska allmänheten under sjuttonhundratalets bägge första årtionden, så bör man gå till den tidens vitterhets-idkare (så sämre, som bättre), för att uppsöka och jemnföra de tolkande uttrycken. Först möter oss ett obegränsadt seger-jubel, med den gladaste förvånings högljuddaste gärder till den unge Hjeltens pris. Derpå följer en fortfarande segerfröjd, hvari dock blandar sig en växande längtan efter fred, – likväl med ännu ostörda förhoppningar om dess ärorika vinnande; förhoppningar, som väl omsider – efter Petersburgs anläggning m. m. – icke hos alla bibehöllos lika oförminskade, men åtminstone hos poeterne och oratorerne voro det. Läsvärda i sådant afseende äro den eljest medelmåttige Geislers ”underdånigste Fägne-Tankar Öfver K. Carl XII:s tjuguåttonde Födelsedag, den 17 Juni 1709” (alltså just samme dag, då Hjelten erhöll det sår i foten, som blef sista och afgörande anledningen till olyckan vid Pultawa!). Dessa ”Fägne-Tankar”, som äro formade efter Rudeens Födelsedags-qväde 1702 och vid dess sida utgöra förebilden för Freses 1715, börja (liksom det sistnämnda) med en tillegnan till Konungen på rimmade hexametrer, hvari önskas, det Gud måtte honom Till att Ryssarnes häftiga våld än vidare risa. Förtäljandet af hans bedrifter slutar med dessa rader: Sist hör jag Wabitz, Soss öeti Nieper nog berätta, Hur han – som han är van – besegrar Czarens makt; Hur Ryssar med sitt blod måst vida länder tvätta, Och hur vår Konung band på Svarta Hafvet lagt. O, tappraste Monark! I hörs nu sönderbryta Den andra höga Staf, som Er till vrede rör Tvifvelsutan en ganska rigtig uppfattning af Hjeltens afsigt, att lika grundligt ”sönderbryta” Peter, som August. Hoppets stjernbloss glimmar allt präktigare: Så snabbt Ert blanka stål triumf och seger vinner,