Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 24 Juli afgifna, den 27'på bordet lagda, och den 31 återremitterade Betänkande angående aflöningen vid Riksgälds Contoiret, samt af Utskottets den 2 dennes afgifna och påföljande dag på bordet lagda Utlåtande öfver de anmärkningar, som vid det förra Betänkandet blifvit gjorde, blef,med godkännande af detta sednare utlåtande, det första Betänkandet’bifallet. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S, D. Bifölls Banco-Utskottets den 3 dennes afgifne och förlidne gårdag på bordet lagde Memorial, innehållande anmälan om nödig befunnen åtgärd i afseende på Ständers beslut rörande Malmö DUscont-Direcxion. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Den 5 Augusti S. T). vT.odkijn^e Högloft. Ridderskapet och Ädeln Siats-Utskottets den i dennes afgifne och följande dag pä bordet lagde betänkande, angående Herr Grefve Gyllenborgs väckta motion om uppgift på öfverskott och besparingar, samt om Redovisning för Subsidier och Saltpeter-medlen, Ut Supra. Ex Protpfollo A. G. Silverstolpe] S. I nyo och bifölls Bänco-Utskottets den a Augusti afgifne och den 4 derpå följande på bordet lagde JVténiörialangående Lån-Biträde i Banken för Södertelje' Canaloch Sluss-verks-Bolag, samt rättighet 'till laris unfående 1 Riks-Disponteh emot Hypöthequé af samma Bolags-xAxtier. Ut Supra. Ex Protocöllo \ . .. A. G. Silverstolpe. S. D 1 anledning af Stats-TTtskottets,' förlid ne gårdag afg;fna öeli på bordet lagda. Memorial angående terminerna för de innan nästa Riksdag infallande Revisioner öfver Stats-,' Bancoocli Riksgälds-Verken, beslöt Höglofl. Ridder • • - ■ • ska:
När kapitaliseringen kunde ske och grundskatternas inlösande blifva egare af den skattskyldiga jorden medgifvet. Rikets Ständer hafva föreställt sig, att, så länge de från äldre tider bibehållna invecklade grunderna för beskattningsväsendet ännu icke undergått någon väsendtlig förenkling, skulle grundskatternas inlösning hafva medfört en alltför häftig rubbning i de af ålder befintliga förhållanden, men att sedan räntepersedlarne numera blifvit reducerade till färre antal, och hvarje hemmans ränta komme att särskildt uträknas och fastställas till visst belopp, dessa åtgärder skulle i väsendtlig mån underlätta grundskatternas kapitalisering. Men det inses lätt, att om det endast kommit an på att till visst värde i penningar uträkna beloppet af grundskatterna, för att derefter bestämma lösningssumman, sådant låtit sig göra lika väl med de gamla, af ett större antal persedlar beståeude grundskatterna, som med de nya, och att den förändring i jordbeskattningen, som med grundskatternas inlösande skulle åstadkommas, icke komme att verka mindre rubbning i bestående förhållanden derföre, att lösningssumman uträknades efter det persedlarne blifvit omsatta. Då sådan omsättning likväl, till följd af Kongl. Maj:ts samt Rikets Ständers föregående beslut nu försiggått, och de förra jordeboksoch mantalsräntorna derigenom blifvit förvandlade i nya räntor, som måste granskas och fastställas innan de kunna läggas till grund för kapitaliseringshih. till II. St. I A/d. 2 Band. 18 Hafi. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o l2i. åtgärden, samt med detta arbete äfven är förenadt ett annat lika vigtigt företag, nemligen granskningen af de icke alltid tillförlitliga Jordeböckerna, deruti hemman stundom upptagas med annan natur och grundskatt än dem tillhör; så finnér man äfven, att kapitalisering af grundskatterna och inlösen deraf icke kunde ega rum förr än jordeboksväsendet, genom en ny Jordeboks upprättande och fastställande, blifvit behörigen ordnadt, hvilket, med den erfarenhet
Idar lii» Men då jag i förenämnde åsigter, äfvensom öfver orsakerne till landfraannens förlägenhet är med Herr Lagerhjelm fullkomligt ense, delar jag icke med honom förhoppningen, att det onda skulle afhjelpa® genom den af honom föreslagna eller af eigon annan hit» tills föreslagen läneaostallt på Spannemål. Tjugu års handläggning vid landtmannayrket, och tillfället ätt derunder nars skåda och practiskt lära känna förhållanderrse, gifva mig den visshet att denna, i theorie väl framställda idée, vid verkställigheten möter oötvervinnerliga svårigheter, samt att den alitsa icke blir begagnad, och icke leder till äudarriälet. Må det tillåtas mig bestyrka denna tanka, genom några strödda reflexioner. i;o I motion N:o i och under littera C. säger Herr Lagerhjelm, att endast till jämna 100 tal må säd belänas. Hela Rikets jordbrukande allmoge, och alla mindre possessionaten voro då stängde derifrån. 2:0 Skall den Spannemål man vill beläna få qvarblifva hos Låntagaren, emot borgen j att städse hålla den tillhanda, och med förbindelse att i händelse af uppsägning återbetala lånet inom en. månad (§. 14) hvar kunde man väl, i dessa tider af misstroende och obsstånd, hoppas finna sådane borgersman, och huru kunna dessa, tid efter annan, controllera pantens fulla belopp; då den qvarligger hos låntagaren, utstäld för hans behof, för tjufvar och eldsvådor? Den G Martil, 543 3:0 Skall åter Spannemålen aflemnas till ett magazin, ställdt under den fcreslagne municipalComitéen, under dess ansvar och vård,' hvar finner raan nog väl villige män, corn åtaga sig ett sådant besvär, ett så ansvarsfullt värf? hvilken vill ikläda sig detta uppbördsmannaansvar, som skulle försätta honom i ett tillstånd af våda, beroende, redovisning, klan* der och obetackade mödor? hvilken ville dela ansvaret med lika magtägande, icke af honom sjelf valde, eller trodde kamrater?
Om det någon gång skulle kunna utgifvas med lika typografisk lyx, som hos upplyste folkslag, älskare af konsterna, dylika poemer utgifvas, till huru många tablåer skulle icke dessa två sånger gifva anledning. Den ena beskrifningen följer den andra; striden mellan kölden och hafvet är så mycket mer märkvärdig, som naturen blifvit på det nogaste imiterad. Tåget öfver lilla Bält, som börjar med efterföljande rader: Din uppgång, ljufva sol, som Bältet nu bestrålar, Ser vintren i en prakt, den ingen sommar målar. är en af de mest lysande scener i poemet. Men hvad tjänar, att jag talar för eftervärlden, förmodeligen lika så litet uppmärksam på poetiska skönheter som min lättsinta samtid. Vid slutet af oktober månad begåfvo vi oss åter till Stockholm, där folkets sinnen voro i en allmän jäsning. Frågan var om en riksdag, som skulle sammankallas. Kronprinsen hade under resor i provinserna stadfäst sig i nations kärlek och gjort sig försäkrad, att en riksdag skulle bli gynnande för konungahuset. Han föredrog för konungen nödvändigheten af dess sammankallande i anseende till en allmänt öfverklagad nöd i synnerhet i bergslagen, som utan ständernas biträde ej kunde afhjälpas. Konungen, bevekt af så rörande skäl, gaf för sin del därtill bifall, men rådet, af motpartiet tillsatt, såg för väl hemliga afsigten för att icke vägra sitt samtycke. I denna ovissa ställning, som uppfylde allmänheten med oro, tecknade kronprinsen sitt snille; det mest ovanliga och oförmodade medel till ändamålets vinnande blef af honom upptäckt. Konungen skulle nedlägga regeringen, kollegierne vid tronens vakans förklara sig inaktive, och rådet, därigenom ur tillstånd att utöfva sin makt, tvingas att i beslutet med konungen ingå. Dagen var inne, då planen skulle verkställas, hvartill kollegierne blifvit beredde, när en af dess förnämste verktyg, en ledamot i krigskollegium, som aftonen förut superat hos drottningen, anmälte sig sjuk. Till lycka blef han af tusend plåtar, som honom tillsändes, lika så hastigt frisk, som han sjuknat. Planen verkstäldes den 8 december93.
Företogs till afgörande Stats-Utskottets den 6 April pä bordel lagda Memorial iittrefattande berättelse om skiljaktighet er i Niks-Ständens beflut öfwer Utskottets Vekan» kande rörande Hef-Stall-Ängarne. Derefter uplästes följande: Utdrag af Protocollet, hällit hoS Bonde - Siändet den 6 April l8io^ S. D. Efter upläsande af Högloft. Stats-Utflottets, i Memorial den 4 i denna mänad, gjorde anmälan, angäende åtskilliga förekomne ffiljaktighetcr i Riks - Standens beflut öfwer serftildte delar af Stats-Utstottcts Betänkande, angäende Stall - Ängarne; bcflöt Bonde - Ständet pä förekomne skäl och med frånträdande af sine sörre Beflut l wiste ämnen 1:0 Att hwad anginge Stängsel-skyldigheten, sa borde ' dermed, jemlikt hwad Högloft. Niddcrskapct och Adeln samt Borgare-Ståndet stadgat, förfaras efter Allmänna Lagen, och Kongl. Akt biträda Högwördiga Preste - och Mällpft. Borgare-Ständens yttranden deruti, att de Tjugutre Parmar Hö, hwilka i Arrende för Eldgarns Äng i Swartsjö Län ärligen erläggas, hädanefter böra betalas ester Länets ärliga Markegängs - pris. Z:o Att Rättigheten för Arrendatorcrne, att af egna eller andras Kreatur, läta beta Ängarna, icke bör inskränkas inom någon wist tid, pä sätt Stats - Utskottet förut föreslagit, utan ankomme pä Arrendatorernes egit godtfinnande och det sätt de anse för sig förmänligast. Ut ruxr». Lx krotocollc» 8. L. IttLZsrälr. Uppä Den 11 April. Uppä Herr Grcfwens och Ordförandens Provositchn Beslöt Höglofl.
N:o 105) samt inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län (Motion N:o 185) föreslagit, att Rikets Ständer täcktes bevilja ett räntefritt lån af 32,288 R:dr, att genom årlig afbetalning amorteras eller, i händelse ej bifall dertill kunde lemnäs, på de vilkor, som för anslag af dylik beskaffenhet kunde komma att i allmänhet bestämmas, på det att detta, såväl för orten, som för det allmänna särdeles nyttiga företag ej, till följd af bristande medel, må afstadna. Ehuru, enligt hvad bekant är, brobyggnaden öfver Umeå eif numera är fullbordad och upplåten till allmänt begagnande, samt sålunda den af motionärerne hysta farhåga, att arbetet icke skulle komma till fullbordan, numera upphört, har dock Utskottet, i betraktande af företagets omfattning och stora kostnad samt då Umeå häradsboer icke frivilligt åtagit sig brons uppförande, utan blifvit, mot sitt bestridande, dertill förpligtade, ansett sig böra hemställa, 17:o. att Rikets Ständer, i och för den numera fullbordade brobyggnaden ofver Umeå eif måtte bevilja ett ytterligare lån, stort 24 Sta,ts-TJtslcottets Utlåtande N:o 141. Tjugotuscn Riksdaler Riksmynt, med förbindelse för vederbörande låntagare att årligen, efter slutet af det år, hvarunder lånemedlen utbekommits, erlägga åtta procent af hela den lyftade lånesumman, hvaraf ränta godtgöres efter fem procent utaf obetalda kapitalbeloppet och det öfriga utgör afbetalning derå, samt att i öfrigt de föreskrifter, som för tillgodonjutande af andra dylika statsbidrag vid innevarande riksdag varda stadgade, äfven i afseende på detta lån böra, i tillämpliga delar, lända till efterrättelse. I ändamål att tillvägabringa en kommunikation emellan den uti södra delen af sjön Asnen inom Kronobergs län belägna Sirkön och fasta landet, hvarigenom jemväl sydöstra delen af nämnda län samt en del af Blekinge skulle erhålla en mil kortare väg till närmaste jernvägsstation, Wieslanda, har plan och kostnadsförslag för en brobyggnad öfver det s. k.
För att i sammanhang med Kongl. Majlis nådiga Proposition den ltl December 1859 med förslag till ordnande af Biskoparnes löne-inkomster behandlas remitterade Ståndet tili Allmänna Besvärsoch Ehonomi-Utskottet nu ingifne skriftliga anföranden i samma ämne af Carl Johan Svensén ifrån Calmar och Paul Andersson från Jemtlands län, jemte de yttranden, som i anledning af berörde anföranden blifvit afgifne. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Stals-Utskottets Memorial: N:is 35 och 36, innefattande anmälanden, att, sedan Högvördiga PresteSlåndet vid föredragningen af Bevillnings-Utskoltets Memorial N:is 7 och 9, med återlemnande af Måns Månssons från Calmar län och Nils Fredrik Anderssons från Östergötlands län motioner, angående förhöjning i legan för den postforsling, som af Posthemman bestrides, ansett motionerna böra till Slats-Utskoltets behandling öfverlenmas, Stats-Utskottet, vid det förhållande alt de tre öfriga Riks-Stånden remitterat motionerna till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, funnit sig icke tillkomma att med omförmälda ärende taga befattning; Hvaremot samma Utskotts Utlåtande N:o 37, i anledning af Rikets Ständers åren 1857, 1858 och 1859 församlade Revisorers Berättelser om granskningar af de under Kommers-kollegii förvaltning ställde fonder och medel, i dess samtlige punkter bifölls. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 7, med hemställan att Bankens, Diskont-verkens och Tumba bruks embetsoch tjenstemän samt betjente måtte för år 1860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning; och beslöt Ståndet, i fråga om samma Utskotts Memorial N:o 9, första momentet, att Prot.-Utdrag den 21 Januari 1860.
Om CanalDirectionen vill utbreda den financelära, att ju större besvär man haft att få låna, ju mindre bekymmer bör man hafva att betala; så torde Rikets Ständer decretera en sådan lära för oduglig, isynnerhet sedan CanalDirectionen ansett lånet böra gå förut och reversen följa efter, men deremot säkerheten alldeles uteblifva; hvilket allt är tvertemot den ordning, som i vanlig låneväg följes. För öfrigt torde vara svårt att förklara, huru 4 år, såsom CanalDirectionen uppgifvit, ännu behöfva användas på det återstående Canalarbetet. En värdig Ledamot, under det han som bäst sysselsatt sig med genomdrifvande af sin plan, alt få penningar till Canalen, bar inför Ridderskapet och Adeln baft det yttrande, att det återstående arbetet vöre lika lätt, som att gräfva i smör; och om man tillika erinrar sig, att Directionen försäkrat, det blott i af arbetet återstår, så må man väl fråga: huru är det rimligt, att 4 år kunna åtgå på fullbordandet af denna så lätta åttondedel? Den 4 Maji f. m. Det skulle således fordras 3a år för det liela, och de, efter uppgift, redan färdiga | måste då Kafva varit ännu mera lätta att fullborda; och likväl hafva dertill behöfts så många millioner R:dr B:co. Månne icke sådant allt antyder ett omvändt förhållande, och att minst 20 år ännu förflyta, innan Canalen med allt sitt tillbehör blifver färdig, samt att lika många millioner, sorn redan erfordrats, måste presteras? Detta är åtminstone min öfvertygelse, och att den är grundad, det skall tiden visa. Jag måste alltså förklara, att jag anser StatsVerkets säkerhet fordra, det inga medel till Canalarbetets fortsättande böra hädanefter utlemnas på andra vilkor, än emot' fullkomlig säkerhet och CanalBolagets förbindelse, att ansvara för summans återbetalande. Friherre Anckarswärd* Carl Henrik:
S. D. Till Lag-Utskottet remitterades: l:o Lector f Vall mans motion, angående förändring i Författningen af dan 9 Maj 1835, om köp af lösören, som qvarstanna i säljarens vård, jemte de i anledning deraf den 7 dennes och denna dag i Ståndet afgifna anföranden; 2:o Doctor Bromans motion om ändring af 26 Cap. 1 § ByggningaBalken, angående utgörande af dagsverken till kyrko-bygguad, jemte de i anledning deraf afgilne anföranden; 3:o Professor Fries’ motion, rörande tillägg i Kongl. Stadgan om Skiftes-Verket i Riket af den 4 Maj 1827, 7 Cap. 1 §; 4:o Lector IVallmans motion, rörande föreslagen ändring i 12 Cap. 1 § Giftermåls-Balken och Kyrko-Ordningens 15 Cap. 24 §. S. D. Föredrogs ånyo Ståts-Utskottets den 7 dennes bordlagda memorial, N:o 4, med anmälan, att Utskottet, i stöd af44§3 morn. Riksdagsordningen, ansett sig böra till den åtgärd, som Rikets Ständer finna med nämnde § öfverensstämmande, återlemna en till Utskottet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln remitterad, af Herr A. Ribbing väckt, motion: Ståndet, som gillade Stats-Utskottets åsigt, att, motionen ej tillhörer dess handläggning, förklarade tillika, att det ansåg nämnde motion böra af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas.
Här är, såsom jag redan yltrat, ej fråga om sak; här är endast fråga oin form. Kan denna fråga förfalla eller ej? Det beslut, som 2lne Stånd i delta afseende fattat, är icke ett fristående stadgande, i hvilket fall det borde förfalla, utan står i samband med och utgör en inskränkning i samma Stånds beslut angrde villkoren för jords afskiljande från hemman, och då sålunda de fyra RiksSt:ns beslut i detta hänseende, ehuru i hufvudsak instämmande i antagande af ett nytt lagbud, dock i villkoren äro så vida skiljaktiga, som det vidrör ifrågavar. ämne, så kan ej denna fråga förfalla och sålunda måste skiljaktigheterna genom votering afgöras. Derföre yrkar jag, lika med Hr von Hohenhausen, på återremiss, på det att Utskrn måtte uppsätta och till Stånden inkomma med voterts-propos. i frågan. R. o. Ad. beslöt, att den nu föredragna punkten skulle återremitteras. Ånyo föredrogs BondeSt:s den 5 dennes på bordet lagda inbjudning af samma dag till MedStånden att förena sig i BondeSCs beslut vid Statssamt Allm. Besvärs och Ekon.- Utskms utlåt. N:o 18g, i anledn. af erhållna åtcrremisser utaf betänk. N:o io5, ang:de postföringsskyldigheten, m. m. Hr Rosenblad, Bernh.: Som Ståndet endast för nå gra få dagar sedan fattat sitt beslut i detta ämne, torde det icke vara anledn. till att nu upprifva detsamma, hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. ville vidhålla sitt en gång fattade beslut. Inbjudningen blef icke antagen, utan lades BondeStiS prot.uldr. till handlingarna. Föredrogs ånyo förstärkta StatsUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda mern. N:o 499» ang:de votering i anledn. af Bevi!ln.Utsk:s mern. N:o 41 rör;de besluten i fråga om tulltaxan. Frih.
Man har uppläst vissa strofer och äfven jag anhåller alt få uppläsa desamma för alt deraf draga helt andra slutsatser. Utsk. sä - Den 21 April f. m. a53 ger: ”men fullkomligen kunde deras större rikedom icke beröfvas sin omedelbara verkan på valen annorlunda, än genom en sådan regel, som den äfvenledes i mein. N:o 38 antagna, alt valmännens antal skulle bestämmas efter folkmängden Om denna regel, såsom Utsk. bär nedan föreslår, frånlrädes” etc. I dissa ord skulle då ligga ett frånträdande af den princip, Utsk. förut hyllat oell sorn i förstärkt Coust.Utsk. blifvit bifallen; men jag ber att man mätte besinna, att bär gäller fl anträdandet icke den allmänna valprincipen, utan rösträttens bestämmande efter folkmängden, sorn först föreslogs, men som i sednare mein. förändrades till folkmängdens förmögenhet och skattebelopp. Det är härutinnan Utsk. förändrat sin mening, men icke i någonting annat. Vidare liar man uppläst Ut-k:s förklarande i N:o 38, hvarföre Utsk. då icke föreslagit särskildta valdislrict för städerna. Utsk. har i sitt sednare mein. sagt, alt Utsk. nu som di vidhöll den mening, alt BorgareSl. och städerna icke till fördel för det allmänna bibeliölle särskild valrätt och sin särskilda rätt alt skicka representant; men för att gå ett Stånds önskningar till mötes i afseende på införandet af d irect valrätt, så bar man låtit den förra åsigten vika för att vinna denna fördel, och det måtte nu vara alldeles subjectivt att bedomina huruledes Utsk. härutinnan bandlat rätt eller orätt. För min del tillhör jag dem, som tro att Utsk. bandlat orätt, betraktadt ifrån nyttans synpunkt, men emot lagligheten bar Utrk. icke brutit.
Af Biskop Björck: Om tillägg och förändring i Kongl. Förordningen den 25 Oktober 1860, om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära. Ehuru det icke borde kunna ifrågasättas, att ju en ledamot i Domkapitel, hvilken uppenbart förnekar grundläran i vår kristna tro samt bekänner och utsprider deremot stridande satser, likväl bör från befattning vid kyrkostyrelse älgå, som en prestman i dylikt läll frän sitt embete skiljas, har dock endast för prest undantag skett vid det upphäfvande af 1 Kap. 2 § af Kyrkolagen, som innefattas i ingressen till Kongl. Förordningen af dtn 23 Oktober 1860, om ansvar för villfarande lärosatsers utspridande. Kyrkans värdighet och omsorgen att åtminstone hos dem, som utöfva Motioner i Preste-Ståndel 4865. 153 utöfva kyrkligt embete, för framtiden bevara lärans renhet, synes mig fördenskull kräfva ett tillägg i nyssnämnda Kongl. Förordning, hvarföre jag vördsamt föreslär, att det dels i förordningens början må heta: sistnämnda lagrum, så vidt del afser annan än prest eller ledamot i domkapitel, dels ock i nämnda författnings 6:te paragraf må tilläggas: anmälan af domkapitel eller biskop mot ledamot i domkapitlet i afseende på förbrytelse mot denna förordning uppläses omedelbart af vederbörande Hofrätt och utföres der af Advokatfiskalsembetet; och eger den anklagade under liden icke att innehafva plats i Kapitlet, tilldess han genom utslag, sorn vunnit laga kraft, förklarats be^ rättigad att åter i kyrkostyrelsen deltaga. Om remiss af denna motion till Höglolliga Lag-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. Gust D Björck. *;o 66* Af Doktor Sandberg : O m användandet af de hvarje socken tillfallande bränvinsminuteringsafgifter i första rummet till folkskoleväsendets utveckling.
Hade detta blifvit verksteldt, så hade vi, efter Hr Lefre'ns förslag, nu ägt 12 å i3 millioner mera i Banken. Gr. Cronhjelm: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 24 Januarii. 20§ och sedermera pryglade till bekännelse, emedan de misstänktes hafva afdagatagit eller undanröjdt en Dräng från landet, hvilken efter några dagars vistande härstädes saknades och helt och hållet försvann; och hvilken dessa Åkare, efter hans egen begäran, skjutsat till åtskilliga ställen. I)å den saknade mannen sedermera blef igenfunnen, blefvo dessa misshandlade personer lössläppte och frikände, efter att hafva en längre tid setat i Arrest och under samma tid varit blottställde för ett grymt behandlingssätt. Hvad som gifver en slags trovärdighet åt denna händelse, är, att man i Allmänna Tidningar sett den framställd, visserligen icke så påtagligt, att Stockholms Policekammare uttryckligen är nämnd; men dock så, att nästan ingen kan misstaga sig om att den åsyftas, och man hade fullt skäl att vänta, det Policekammaren skulle tagit något steg för att få Redacteuren ställd till ansvar för en Allusion, som ingalunda synes tvetydig. För min del anser jag det hafva varit Riksens Höglofl. Släncfers JustitiaeOmbudsmans skyldighet att fästa uppmärksamhet vid en sådan händelse, sedan han genom Tidningsbladet fått så mycken anledning dertill. Kongl. Policekammaren blandar sig äfven med saker, som alldeles icke tillhöra dess befattning, och saknas derå för ingen del bevis; men hvilket jag anser öfverflödigt att anföra, då Riddarhuset ej är ett Forum, ej heller min 206 Den 24 Januarii. afsigt är att anklaga, utan blott att viicka elen Lagstiftande Magtens uppmärksamhet på nödvändigheten af en annorlunda beskaffad reglering med denna slags Domstol; och i hvilken afsigt jag till IIöglofL Ridderskapets och Adelns upplysta bepröfvande hemställer, det Kongl.