Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A. NORSTEDT & SÖNER. Betalnings-Utskottets Memorial, N:o 25 1 För sadelmakare-arbeten, ej specificerade, som nu förlullas ad valorem med 33Vi procent, hade Utskottet föreslagit indelning i: med äkta förgyllda, försilfrade eller fidlerade beslag med 28 sk. införselstull, och Andra slag, med 16 sk. införselstull per skålpund. Detta förslag är af Borgareoch Bonde-stånden godkändt. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva deremot bibehållit gällande bestämmelser. Utskottet inbjuder sistbemälde två Stånd alt, såsom de öfriga, antaga Utskottets ifrågavarande förslag. Vinber denna inbjudning icke bifall, måste följande omröstning anställas: 247:o. Don, som bifaller Utskottets förslag, att indela-sadelmakare-arbeten, ej specificerade , i två klasser: Med äkta förgyllda, försilfrade eller pläterade beslag, och Andra slag, samt bestämma införselstullen å de förra till 28 sk. och å de sednare till 16 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bibehålies för sadelmakare-arbeten, ej specificerade, nu varande rubrik och införselstull af 33x/s procent å värdet. Utskottets förslag att upphäfva förbudet mot införsel af oraffinerad och raffinerad salpeter, hafva Borgareoch Bonde-stånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet ogillat; till följd hvaraf detta förslag förfaller och införselsförbudet qvarstår. Borgareoch Bonde-stånden hafva godkänt Utskottets förslag, att indela koksalt i oraffineradt och raffineradt och att å det förra bibehålla den för koksalt nu gällande införselstull af 36 sk. tunnan, samt att åter å raffineradt salt bestämma införselsafgiften till 8 r:st. per skålpund. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva i dessa hänseenden bibehållit gällande bestämmelse.
Vid 1 6 i r s ålder, således 1 8 54, kom jag som elev i herr Ringdals ritoch milareskola; 8 timmar i veclran fick jag ute-. slutande agna å t rita och mala. År 1 8 5 6 koin professor Bo klund hem till Sverige och stiftade Alrademiens målareskola; han ' ernottog afven. n i g r a privlita elever och jag blef e11 af dem 1 8 5 8 ~. - - - - . - Saa l m g t gsa hendes egae Optegnelser. Saa snart Bokluiid havde fanet istand en kvindelig Afdelhg ved Kunstaksdemiet, hvilket skede i Begyndelsen af 6 O-aarene, ilidtraaclte Henna Tengelin tilligemecl s h. Ungdoms Veninde og Studiekamerat Helene Lönegren, f. Milde, i dens Klasser og her fortsattes hendes kunstaeriske Udvikling lige til hendes Giftermaal. i i. Allerede det farste Bar - siger hendes nysiisvnde Ungdonisveaiiide i et til Forf. af disse Linier stilet Notat - vandt h u n to af Akademiets Medailler - for Anatomi og for Figurmsiling. Ved denne Tid lejede de t o Kamerater ë t privat Atelier med tilharende Bolig sssvidt jeg eriïidrer langt iiede i Klara Bergsgidn.n - og modtoge her sanimen med Fröken Aglies Börjesson, Fru Anna Wsllleaberg f. von Sydow, o. fl., Professor Boklunds private Vejledaing ved siden af Undervisningen ved Aksdemiet.
För verkställigheten häraf hade E. K. M:t, jemte befallning till Stats-kontorel alt, uppå vederbörlig reqvisition, förskjuta de dertill nödiga medlen, för öfrigt i Nåder förordnat: l:o att dessa korporalers spanmåls-ersällning skall beräknas efter markegångspriset i den ort, hvarifrån spanmålen hittills in natura utgått, utan afseende på medel-prisen ; 2:o all, sedan till regementena ingått lösen efter medel-markegången för denna spanmål, vederbörande regements-skrifvare skola ingifva uträkning på skillnaden deremellan .och ortens markegångs-pris till Chefs-embelena, som, då detta sednare öfverst iger den uppburna spanmåls-lösen, böra reqvirera skillnads-beloppet hos Krigs-kollegium, hvarest vid årets slut liqvid uppgöres öfver förhållandet i detta afseende inom hela indelta arméen, hvilken liqvid bör ligga Lill grund för Stals-kontorels anordning å ersätt ning lill Krigs-kollegium; och 3:o alt deremot, om ortens års-markegångs-pris understiger den efter medel markegångs-priset uppburna lösen, vederbörande Chefs-embelen skola till Krigs-kollegium låta inleverera skillnaden, hvarefter Kollegium godlgör Stats-verkel samma belopp uti dess liqvid med Stats-kontorel.. Beträffande derefter den vid Södermanlands Regemente tili knecklen utgående en tunna kronotionde spanmål, så förekomme väl dervid, ali berörda spanmåls-tunna en - 542 Exp editions-Öls k otti' Is Förslag till underd. Skrifvelse N:o 170. ligt 1686 års kneckle-kontrakt vore beviljad roten till understöd för knecktens underhåll; men då karlen hittills omedelbarligen oell utan rotens mellankomst fått densamma in natura uppbära, samt manskapet vid.
Spannemäl mätte sä jnsörffnswaö wid infal« lande Spannemäls-brist uti Riket för sagde behof/ men dä utländsk Spannemäl ej kai» säs, utländskt Bcänwin sparsamt fä införas. Att sädant Bränwins itstörtkriswande mätte dero as Kongl. Maj t och ike för MagszMSDirecrionens rakning med afseende pä Sädesprisen l Riket. Att sä wida LandtTullarne bidehällas/ bör wld införsel i Städerna Tull och Accis erläggas i förhäilande lill andra warors wärde. van lUclellLily. Tillstyrker Tullfrihet. Kau K224 A anse, ende lill befarad omätlig, hetärt fö, rekomma könnkrogar och oloflig Bränw. utminutering, sö, refläS krogars warlamma tillätande, e, mot fär, skildt ast gift, em ligt Tapering - Den 27 Ianuaru. Kan ej bestämdt yttra stg om Bränwins Tullfria införsel l Städer, men befarar betydlig mi -skning i stora Sjö tullen genom upphäfwande afLandltullarne Tillstyrker sädant, men att trän afgift mätte befrias Wärds, bus och Näringsställen inrättade för mathållning. Att Krogar i Städer döra föryytas till Salubodar, der Bränvin mä försäl-as wid en lucka. 'Vrkar förbud emot krogar och tillsyn emot Lönnkrogar. Att inga krogar pä landet mätte tillätas, ulan att antingenhwar och en tillwerkare mä fä sälja i större eller mindre parlie, eller och att minutering endast tillätes pä Gästgiswaregärdar, Londtmannen sin rätt förbehållen, att till Staden Tullfritt införa och obehindrat der försälja Bränwin. Tillstyrker krogars anskaffande, och att med frihet att tillmer, ka bör sölja frihet alt sälja. Att Den 27 Jarmar».
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, den 12 sistlidne April och den 3 dennes på bordet lagda, betänkande: N:o 1, angående grunderna för tillverkning och försäljning af bränvin, stannade Ridderskapet och Adeln, i afseende på det af Utskotten afgifna förslag till förordning, uti följande beslut: Prot.-Utdrag den 7 ach 10 Maj 1861. 261 l:o) återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, 3 moni, af 6 § samt 10, 26, 35, 37, 17 och 56 §8; 2:o} afslogos 1, 7, 8, 20, 31, 43, 19 och 58 §§ samt bibehöllos de deremot svarande 1, 7, 8, 20, 31, 13, 49 och 59 §§ i nu gällande förordning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin; likväl med uteslutande af 4 eller sista momentet af sistnämnda 34 §; 3:o) biföllos de öfriga delarne af ifrågavarande förslag till förordning, utan annan förändring, än att första perioden af 38 8 ansågs böra blifva lika lydande, som i nu gällande förordning. Den 7 och 10 Maj. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utshottets, den 23 och 30 sistlidne April på bordet lagda memorial: N:o 6, angående verkställd granskning af de uti Statsrådet förda protokoll, beslöt llidderskapet och Adeln att lägga detta memorial till handlingarne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ogillade innehållet af Utskottets utlåtande, angående den af Friherre Stjernstedt och Doktor Stenhammar anmälda anledning till anmärkning emot Statsrådet och Chefen för Finans-departementet. Den 7 Maj. Från Högv. PresteStåndet. S. D. Föredrogos ånyo Siats-Utskottets följande rneinorialer och utlåtande: N:o 123, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 62: lades till handlingarne.
Der fanns då vid Afräknings-kont., med åtnjutande af Kamrerare-lön, en tillförordnad Kamrerare, som icke varit så länge tillförordnad, som någon af de tjenstemän, hvilka här äro i fråga. Han fick, då kont:t indrogs, sin lön på indragningsstat och åtnjuter den ännu. Dessutom har jag af ifrågayar:de Betänk, sett, att Statsötsk. i 11 :te punkten tillstyrkt för Landskapsmålaren Heidecken, som först år 1838 blef lärare vid Akademien för de fria konsterna, att han skulle få bibehålla sin lön på indragningsstat och hvad för honom blifvit tillstyrkt, har gjorts endast af consideration. Här är rättvisa och icke consideration i fråga, och jag anhåller, att i anledn. af de anmärkn:r som blifvit gjorda, den ifrågande punkten af Betänk, måtte återremitteras. Den 22 A pvil e. m. 349 Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Den billighet, som kan ligga uti delta förslag, som här har blifvit framstäldt, ville jag för ingen del beslrida, men den juridiska rättigheten, den måste jag förklara, enl. min upfattning, vara ingen. Då en person, efter förordnande förvaltar en tjenst, måste det väl, för den auctorilet, som förordnat honom, äfven vara tillåtet alt återkalla detta förordnande. Det är endast på detta sättet, eller också igenom dödsfall, som afgång ifrån sådane tjenster torde kunna antagas komma i fråga. Alt Slats-kont. begagnat den rättighet, som detsamma i sådant hänseende haft, lärer icke kunna anses hafva varit oriktigt. Såvida man icke vill utsträcka R. St:rs rättigheter ända derhän, alt Sländerne skola deltaga i tillsättandet af tjenster, hvilken rättighet man icke lärer anse dem tillkomma, så lärer icke eller något hinder lör den af Stats-konl. vidtagne åtgärd kunna hemtas frän det yttrande af sisth Riksdags StatsUlsk., som en talare åberopat; men deremot torde den billighet, som ligger i ett bifall till förslaget, särdeles med afseende på den välvilja R.
Men om denna plan komme att fortfarande följas, så skulle fängelsereforrnens fullbordan fördröjas till en aflägsen framtid; oerhörda summor erfordras ej allenast lill fängelsernas uppförande, utan äfven sedermera allt framgent för deras administration; och fångarnes transporterande från ett till annat fängelse icke sällan inträffa, till mehn för fångarne sjelfva och betydliga utgifter för staten; hvarförutan det ej blefve möjligt att öfver den stora mängden småfängelser utöfva den strängt kontrollerande tillsyn, som vore oundgängligen nödig, så vida cellfängelset icke skall helt och hållet förfela sitt ändamål. Efter motionärens åsigt måste derföre en annan plan följas, för undvikande af bej-örde olägenheter; och sådant syntes kunna ske dymedelst, att de fängelsedistrikter, hvaruti landet indelas, göras hvar för sig så stora, som de kunna vara, utan att lägga binder för brottmålslagskipningens jemna och orubbade gång, på det att fängelsernas antal måtte blifva så litet sorn möjligt. Fördelarne deraf vöre, att hela fängelsereformen, så vidt den afser ransakningsfängelserne, kunde inom få år genomföras; att kostnaderne blefve betydligen mindre; att fångarne i de flesta fall skulle, efter en i enlighet härmed förändrad brottmålslagskipning, kunna allt ifrån deras första häktande och till dess straffet vore undergånget, få qvarblifva i samma bäkte; samt att ändamålet med reformen så mycket säkrare kunde vinnas, enär det blefve möjligt att öfver fängelsernas förvaltning utöfva en noggrann tillsyn; och det är med anledning häraf, som motionären föreslagit, att Rikets
Änkom till Exp. Utsk, d. 11 Febr. 183Ö, StatsBevillningssamt Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, med anledning af gjorda erinringar vid StatsBev.- samt Oee.-Uisli, TJtl. N:o n4- ">■’] Utskottens Betänkande, N:o 10g, om åtgärders vidtagande tili Fårskötselns och Ullproductionen* J»efrämjande i Riket. Utskottens öfver berörde angelägenhet, under den gide sistförflutne December, afgifna gemensamma Betänkande har af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit bifallet, hvaremot anmärkningar, som till aterremiss gifvit anledning, blifvit framställdas Inom Högloft, Ridderskapet och Adeln: af Herr Grefve Horn, Claes Fredric, Herr Friherre Cederström, Jacob, samt Herrarne Ribbing, Hr ved, Tham, Wollrath, och Hjerta, Gustaf; Inom Högvördige Preste-StSndet: af Herr Presidenten m. m. Poppius, Herr Biskopen rn, m. Doctor af Wingård, Herr Professoren m. m. Geijer, samt Herrar Prostarne Holmström, Lidman, Nibelius, Grevillius, Elfström, Kjellström och Widén; Inom Vallo fl ige Borgare-Ståndet: af Vice Talmannen, Herr Lagmannen m. m. Noréus samt llerrar Arosenius, Ståhle, Rydström, Meijer, Lundman, Lundgren, Ekerman, Strehlenert, Modin, Hels ingins, Sandblad och Leffler, a6 StatsBev.- samt Osc.-UtsJt. Uti. Berrjälde Talare, för hvilkas livar för sig afgifna yttranden den stora vidlyftigheten af deruti innefattade detailer icke tilläter Utskotten att serskildt redogöra, hafva' enstämmigt förenat sig i erkännandet af de betydliga fördelar, hvilka af Preussens' exempel äro för Sverige att påräkna, i den händelse ändamålsenliga anstalter till Fårafvelns och Ullproductionens befrämjande varda inom
Från Högloflig© Ridderskapet och Apeln, S. D. Återremitterades Banco-TJtskottets den i4 dennes pä bordet lagde Memorial N:o 145, med öfverlemnande af reglementariskt stadgande, angående tiden för tillämpningen af de utaf Rikets Ständer beslutade förändrade föreskrifter, angående Bankens lånerörelse, S. D. Återrem. lierades Banco Utskottets den g dennes pä bordet lagde Betänkande, N:o 143» i anledning af Herr Rosenblads motion, om underdånig skrifvelse från Rikets Ständer, med anhållan om Kongl. Maj:U Nådiga biträde, för upptagande af utländskt creditiv för Banken, 102 Prat. Utrir, i. 16 Maji 183S. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats Utskottets den 14 dennes j)A bordel lagde .CJllålande, N:o 472, i anledning af Fullmägliges i Riksgälds-Co moret skrifvelse, ined heinslällan, alt hvad som vid innevarande Riksdag blifvit stadgadt i afseende på Bankens tjenstemän, hvilka, när de befordras, innehafva tjenster utom Banco-Verket, mätte få gälla och tillämpas för Riksgälds-Contorets tjenstemän. S. D. Då ånyo föredrogs Constitutions-Utskottcts elen 12 dennes på bordel lagde Memorial, jNT:o 122, till Bidderskapet och Adeln, angående dess åtgärd vid Memorialet N:o 118, bilöll Bidderskapet och Adeln ULskottels hemställan, att Bidderskapet och Adeln malte godkänna de i Utskottets Memorial N:o 107 "föreslag ne voterings-propositioner. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Con titutions
Om den är nyttig, och om det således är en pligt att på de späda barnen, trots deras skrik och motstånd, inympa en sådan koppsmitta, för att sedermera freda dem från en svårare; om likaledes det i en mängd sjukdomsfall kan vara högst angeläget att ingifva verksamma, om äfven till smaken något bittra, läkemedel, hvilkas nytta icke det späda barnet kan inse eller bedöma, men likväl får framdeles erfara genom att lyckligen till hälsan återställas; så tyckes det också, om jemförelsen fullföljes, att det icke är orätt att i deras barndom meddela dem en sådan undervisning, som, bland annat, gör det möjligt för dem att t. ex. framdeles med större lätthet lära de moderna språken, alla andra deraf härflylande fördelar för deras bildning till förligandes. Hr von Hartmansdorff tror alt den latinska läsning, som i skolundervisningens första början sker, icke i grammatikalisk! hänseende kan medföra samma nytta, som om man studerade grammatikan tillämpad på det egna modersmålet. Detta påstående torde dock möjligen innefatta ett väsendtligt! misstag. Grammatikan är en filosoferande framställning af språkformerna; men för ett barn kan det i de tidigare åren icke förefalla annat än främmande, att göra sig besvär med att studera det egna språkets ordformer, hvilka barnet tycker att det redan känner och utan besvär kan begagna. Med latinet kan sådant icke vara förhållandet; ty der inser man först tydligen, att genom dess formers grundliga studerande kommer man till en lättad och säkrare kunskap i språkets både läsning och skrifning. Detta innefattar för mig elt tillräckligt skäl alt föredraga det barnet i skolan må börja med latinets studerande framför de lefvande språkens och framför det egna språkets. Hvad för öfrigt beträffar latinets företräden, så bestå dessa dels uti formernas regelbundenhet, dels deruti att ordens ändelser bestämma eller utvisa deras ställning i meningen, hvilket icke är förhållandet med något af de moderna språken. Svenska språket har t. ex., hvad snbstantiverna beträffar, icke någon kasualändelse, med undantag af genitif-formen. Latinet deremot har, såsom bekant, olika ändelser för hvarje kasus, och på samma sätt med verberna.
Summa bestämda års-anslag till nästa Riksdag af OmkostnadsRäkningen för de nu omförmälde välgörande ändamål . Alltid under förbehåll af sådana inbesparingar,hvartill förändrade omständigheter kunna föranleda. 1716: 32. 3716: 32. (Jeml, Mern. Rikets Ständer hafva under detta Riksmöte beslutat, att till glad åminnelse må, genom Banco-Styrelsens försorg och på Bankens bekostnad, präglas a) En Medaille af ning af Hennes Maj:t Drottningen Eugenia Bernhardina Desiderias högtidliga Kröning den ai Augusti nästlidet år 1829* Banco-Utskottet har, genom Protocollsr Utdrag af dan 9 Februarii 1830, meddelat Banco-Fullmägtige hvad för verkställigheten är att iakttaga. b) En Skådepenning af i5:de storleken, i anledning af Deras Kongl. Högheter Hertigarnes af Skåne, Upland och Östergöthland födelse.
Den 15 Juni. e. r,u derhåll; och i hvilket afseende jag i ödmjukhet får anhålla om återremiss på StatsUtskottets Betänkande med de dervid gjorde anmärkningar. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz. Ludvig•. Redan hafva före mig åtskillige värde Ledamöter yttrat sir.a tankar i detta ämne, och jag instämmer med dem derutinnan, att jag finnér utgif erna för inqvarteringsbesväret böra drabba Rikets inbyggare i allmänhet, och att jag anser de samm imomster Herrar Landshöfdingar hålla med Länens invånare, och de öfverenskommelse^, som dermed dem uppgöras, ej böra vara ollåtne, emedan allmogen der icke är i tillfälle att vederbörligen yttra sin mening ofver de stora kostnader, som vid dylika händelser gemenligen blifva allmänheten ålagde. Äfven jag begär derföre att Betänkandet må återförvisas Herr Grefven oeh Landt Mar skalken anmärkte, att sådant redan vore bifallet. Grefve Lilliencrantz, ffohan Wilhelm: Oaktadt min öfvertygelse att 8 sk. B.o, i närvarande tid, äro tillräckliga till anskaffande af 2:ne mål, enligt Fältst .t, för tågande troupper, anser jag angeläget att vid de största vägarna i Länen inrättningar anläggas, hvarigenom kokning må kunna anställas Compagnievis, och, om möjligt vore, troupperne Compagnievis på ett ställe förläggas. Om anslag af Statsmedel, till lättnåd vid inqvarterings skyldigheten, kan gö - Den 15 Juni. e. m. 377 ras, skulle jag heldst önska att de f;!i besagde ändamål finge användas I Vestmanland har man väl varit betänkt på sådana inrättningar; men utan bidrag af Staten torde de svårligen komma till ve kstälL ghet. Friherre Herta, Län: jag läflar mod hvem sorn heldst i n'tfö 'sd rom bidrager till Statens lättnad, nion n ändock ej instämma i den meningen, 3t b skpå man äro tillräcklige att vedergälla han dagliga förplägning
M:t, af i underdlhet bilagde afskrift ut”af Collegii bref i detta ämne till Bergmästaren, in”hämta, att Collegium förordnat, icke allenast, att ”den dittills vanliga och nödiga arbetsstyrkan skulle ”användas för sjelfva malmbrytningen, hvilken på van”ligt sätt borde fortgå, så att Silfvertillverkningens ”fall, till ytterligare förlust för Staten, i möjligaste ”måtto mätte förekommas, utan ock, att det skulle ”åligga innehafvaren, att, till beredande, om möjligt ”vöre, af en förmånligare Grufvebrytning och högre ”Metall-tillverkning för kommande tider, årligen ut”föra, efter af Collegium föreskrifven ordning, ett för”sökningsarbete, svarande emot den behållning, bvar”af lian genom de Silfververket upplåtne förläningar ”vöre i åtnjutande. ”Således och på grund af en vid Commissons-för”rättningen uppgjord summarisk räkning för 12 år, ”enligt hvilken, då i Debet upptogs hvad Bergsdriften ”kostat, och i Credit så väl Kronomedlen, uträknade ”i penningevärde efter LandsContoirets uppgifter, som Betänkanden, N:o 3gt. 427 ”inkomsterne af tillverkningen, en behållning för alla ”åren uppkommit af R:dr 3i5?.: 3i sk. 3 r:st. Banco ”eller för hvardera året af 262 R:dr 32 sk. B:co; har ”Collegium, med afseende derjemte å den omständighet, att kostnaden för en famn i afsänkande eller fält ”uti sådant herg af flinta och jernbindigt hornberg, ”sorn vid Löfåsen förekommer, kunde antagas uppgå ”till omkring 38 å 4° Rldr Banco, funnit skäligt att ”för framtiden utsätta
Ett dylikt tvång och straffhot, som deremot icke finnes för Svenske män af annan troslära, kan, efter mitt omdöme, icke heller utur allmänna rättsgrunder härledas och försvaras. Det bör, i enlighet med tidens upplysning och af aktning jemväl för andra folk, som icke stå Sverige efter i samhällsutveckling och andligt fortgående, undanrödjas, så vida icke den rena Evangeliska lärans bestånd eller landets lugn kunde komma att derigenom utsättas för allvarsammare vådor. Intetdera torde vara att befara. En religion, som har till grundval det gudomliga ordets sanningar och sjelf leder sin upprinnelse från behofvet att rena dem från vanställande menniskofunder, höfves mindre än någon annan att frukta dessas angrepp eller sky den forskning, hvartill någon af samvetstvifvel drifves. Uti det Svenska folkets sinne och hjerta har ock denna troslära slagit så djupa rötter, att den af Kyrkans tjenare med varm nitälskan äfven hädanefter allmänneligen framställd och predikad, svårligen lärer kunna derutur uppryckas eller någon våda för samhället kunna förväntas af några Lutherska trosbekännares affall. Om äfven uti länder, der religionens förkunnare omisskänneligen sträfva att bibehålla, åtkomma eller utvidga sitt inflytande på verldsliga angelägenheter, ofördragsamheten icke allenast med svåra straff belägger en från den rådande Stats-religionen affallande medlem, utan äfven i öfrigt såsom kättare anser och behandlar andra trosbekännare, torde dock Sverige, som förr en gång kämpat för sanning och ljus samt vunnit segren, kunna fortgå i bemödandet att åt det gudomliga ordet bereda fri verksamhet och att icke binda sina barns samveten och tro.
Hon besöker dessa inrättningar, gläder med sin närvaro dem hon beskyddar, och hvar hon visar sig, framkallar hon samma verkan som en solstråle på mulen himmel. Med äkta kvinlighet har hon städse hållit sig fjärran från alla försök att i regeringsangelägenheter inverka på sin man; till en palatsintrig har hon aldrig nedlåtit sig. För några år sedan väcktes, som kanske våra läsarinnor erinra sig, ett ganska stort uppseende af en serie teckningar från olika europeiska hof och hufvudstäder af grefve Paul Vasili. I samlingen » Från Petersburgs salonger » har författaren skisserat Maria Feodorownas bild i följande ord, som vi låna som afslutning på dessa korta rader: » Hvad som isynnerhet utmärker kejsarinnan och ger henne en individuel prägel, är det allsmäktiga behag, som utstrålar från hela hennes person, en obeskriflig tjusningsmakt, som eröfrar och fängslar alla. Hon är icke regelbundet vacker, men hennes ögon ha ett så mildt och välvilligt uttryck, hennes leende har något je ne sais quoi, som är så oemotståndligt, hela hennes täcka lilla personlighet är så graciös, att man till sin öfverraskning finner sig hålla af henne, innan hon talat till en, och tillbe henne, så snart hon sagt två ord. Maria Feodorowna har den sällsynta lyckan att vara älskad, endast därför att hon är intagande; man böjer sig i stoftet för kvinnans ojämförliga behag, och man glömmer, att det är kejsarinnan man har framför sig. » I mina händer föll en dag En nött roman från trettitalet Utaf det gamla goda slag, Där Me allting slutar galet. Jag den en koåll oid lampan tog Och såg igenom den och — log. Se här ett litet nätt extrakt Ur en roman från förra tider: Ett ståtligt slxÉt, en härlig trakt. En måne, som på himlen skrider, Beständigt färdig att ta " till, När helst författaren så vill. I slottet bor en fager mö Med lockar svartare än natten, Med kind som ros och barm som snö Och ögon blå som insjöns vatten, Så himmelskt skön på alla vis, En Eva uti paradis.