Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arrendatorn af Kottorps boställe hade likväl, med uppoffring af förut besparde tillgångar, lutia* tilis fullgjort sin åtagna arrendeskyldighet, men dessa tillgångar hade också deraf alldeles medtagils, i samma mån minskad arbetsförmåga vid tilltagande ålder iuträdt. Enär således en billig nedsättning af ifrågavarande alltför högt uppdrifna arrende syntes vara af verkligt behof påkallad, men tillförlitlig grund för bestämmandet af denna nedsättning för närvarande saknades, har motionären föreslagit, det Rikets Ständer, jemte förklarande, att nedsättning i det för ifrågavarande boställe enligt kontrakt bestämda arrende syntes af behof påkallad, tillika måtte besluta, att vid bestämmande af arrendesummans belopp får förfaras i öfverensstämmelse med Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847, angående förändrade föreskrifter till iakttagande vid utarrendering af Kronans lägenheter, samt att, sedan maximi-beloppet -af arrendet sålunda blifvit utrönt, nuvarande innehafvaren af arrendet detsamma i stadgad ordning hembjudes. Då Utskottet i saknad af utlåtanden i ämnet från de auktoriteter, hvilka hafva sig anförtrodd vården af Kronans fasta egendomar, icke kunnat af nu anförda omständigheter hemta den fullständiga kännedom af frågan, som erfordras för ett tillförlitligt bedömande, huruvida den sökta nedsättningen i arrendet må vara af billighet påkallad, har Utskottet i sakeus nuvarande outredda skick funnit sig. böra kems! älla, $ Stats-Utskottets Utlåtande, A': o 200. att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd för. anleda. Stockholm den SO Juni 1851. Aak. till Exp.-Utsk. den 26 Jani ISSI, kl. 11 f. ». Utlåtande, i avledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående eftergift af Kronans rätt tiU Danaarf efter vice Länsmannen Peter Lök Röster till förmån för hans arfvingar. Af högstberörde från samtlige Riks-stånden till Stats-utskottels handläggning remitterade nådiga proposition, inhemtas, att, sedan vice länsmannen Petter Lok Roster den 20
Län, sä förekommer väl uti det med Rotehållarne inom Länet den 20 October 1684 upprältade och den 16 Mars i685 af Kongl. Maj-:t fastställda kneckle-contract, alt Kongl, Majit i Nåder efter lå ti t allmogen af Frälse, så val som Skatte och Krono, på slältbyggden boende, sorn sjelfva ingen skog hade, att å Kronans skog och allmänningar i Länen utan betalning fälla så mycket virke, sorn kunde till kneekte-sl ugors uppbyggande erfordras; men då ifrågavarande rättighet elter nämnde conlraet, endast bör tillkomma de på slältbyggden boende, och således icke alla Rotehållare inom Länet, på sätt motionären yrkat, samt de Rotehållare, sorn kunna visa sig ega den rättighet, som motionären sökt göra gallande, icke äro betagne att densamma i laga ordning utsöka, få Utskotten tillstyrka, att motionen i denna del måtte förfalla. Hvad sedermera vidkommer frågan, så vidt den rörer Rotehållarne i Rikets öfrige Län; så enär motionen härom endast innehåller det yrkande, att den åsyftade fördelen måtte beredas för dem, sorn visa sig vara dertill berättigade, och anledning ej är att förmoda, att Rott-hål larnes vält i delta hänseende, om den i laga ordning sökes, varder dem förvägrad, få Utskotten tillstyrka, alt motionen äfven i denna del måtte förfalla'. Stockholm den 2® Maj 1841. G Siatssamt Allm. Se; v. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, JV:o 2 o5. Ank. till Exp.-Utsk. den 2g Maj 1841, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 104, angående rotejemkningen vid fUer slerbottens Regemente, mm.
Men I icke så; utan den som störst är ibland eder, han skall vara som den yngste, och den der ypperst är, han vare såsom en tjenare. Ty hvilkendera är större, den som sitter, eller den som tjenar? Är icke han som sitter? Men jag är midt ibland eder, såsom den som tjenar. Men I ären de samme, som med mig blifvit hafven uti mina frestelser. Och jag vill beställa eder riket, såsom min Fader hafver det beställt mig; Att I skolen äta och dricka öfver mitt bord, i mitt rike; och skolen sitta på stolar, och döma tolf Israels slägter. Och Herren sade: Simon, Simon, si, Satanas hafver begärat eder, att han skulle sålla eder såsom hvete; Men, jag hafver bedit för dig, att din tro skall icke omintet varda; och när du nu omvänder äst, så styrk dina bröder. Då sade han till honom: Herre, jag är redebogen gå med dig, både i häktelse och i döden. Då sade han: Jag säger dig, Petre, i dag skall icke hanen gala, förr än du tre resor nekar att känna mig. Och han sade till dem: När jag sände eder utan säck, utan skräppo, och utan skor, hafver eder något fattats? Då sade de: Intet. Då sade han till dem: Men nu, ho som säck hafver, han tage honom, sammalunda ock skräppo; och den der icke hafver, han sälje sin kjortel, och köpe svärd. Ty jag säger eder, att det ännu måste fullbordas på mig, som skrifvet är: Han är räknad ibland ogerningsmän; ty hvad som skrifvet är om mig, det hafver en ända. Då sade de: Herre, si, här äro tu svärd. Då sade han till dem: Det är nog. Och han gick ut, som hans seder var, till Oljoberget; och hans Lärjungar följde honom till det rummet. Och då han kom dit, sade han till dem: Beder, att I icke kommen uti frestelse. Och han gick ifrå dem vid pass ett stenkast, och föll ned på sin knä, och bad,
Jag tog mig friheten att i sista plenum uppgifva riksg.-konhs ställning. Hvarföre visar den sig vid denna riksdag icke sä fördelaktig som vid de föreg:de? Hufvudsakligen derföre att man vid sista riksdagen sträfvade alt uppdrifva beräkningen af statsverkets inkomster, men att man deremot i fråga om förslags-anslagen upptog dem vida under det belopp, hvartill de i verkligheten gingo. Hvad den ifrågavar. beräkningen beträffar, är d t visserligen i sjelfva verket detsamma, såsom af föreg:de talare blifvit sagdt, lill huru stort belopp den nu upptages; men jag skulle för min del tro, att den sä mycket mindre bör upptagas högre än StatsUtsk. föreslagit, som, enligt hvad af Hr Gripenstedt och flere talare blifvit anfeldt, markegångspriset under ett af nu uppgifne år betydligt understigit hvad StatsUtsk. nu föreslagil. Vid den kalkyl Hr von Hartmansdorff sednast gjort öfver de sednasle 10 årens medelmarkegäng, bör jag fästa R. o. Adis uppmärksamhet på den omständighet, att Ilr von Hartmansdorff upptagit markegången pä spanmälen för 1846 och 1847. Vi veta alla att dels genom den missväxt, som inträffat under dessa år, dels genom den särdeles betydliga spanmålsexport, sorn dä ägde rum, spanmälsprisen uppstigit till en i värt land förut okänd höjd. Alt nu på en medelberäkning, deruti dessa årens höga markegångspriser ingå, grunda beräkningen af till huru stort belopp den ordinarie räntan kan såsom statsinkomst upptagas, tror jag för min del skulle vara högst vådligt, oell får derföre detsamma afstyrka. Jag yrkar bifall till den af Utsk. i denna punkt föreslagna beräkning. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Afven jag och troligen alla inom detta hus vilja iakttaga sanningen, men dertill fordras att göra sig reda för hvad som är sanning. Här är icke fräga om att upptaga hvad dessa räntor utgjort under de föreg:de åren, utan att iakttaga hvad man förmodar att de komma att utgöra under de kommande åren.
Då jag några år tjenstgjort som landshöfding, samt varit medarbetare och nästan ensam verkställare af den rotejemkning, hvarpå de närvar, förhållandena stödja sig, torde det icke vara alltför förmätet, om äfven jag tror mig hafva en någorlunda riktig, om ej den riktigaste åsigt af delta ämne. Jag vill således uti hvad jag nu har äran föredraga för ingen del se denna sak ensidigt, alltså ej såsom den chef, hvilken ensamt ser på nummerärens högre antal af sina underhafvande, utan egentligen på hvad det allmännas och provinsens väl fordrar. Denna fråga är af en vida mer ingripande natur än man anar, då man erinrar sig, det en stor del af Småland är indelt efter å t-J hemman å hvarje soldat, och att i andra provinser dertill äro anslagna 2 0 2^ hemman; sker nu rubbning på något ställe, torde ett sådant praejudicat snart leda till större operationer, och landet få vidkännas högst betydliga kostnader ensamt för arbete och utredning med sådana jemkningar, utan att de kunna sedan realiseras. Grundvalen för Utsk-.ns betänk, är, alt rotejemkningen skall hvila på samma grunder, som i det öfriga Sverige. — Rustoch rotehållare samt jägare skola hafva samma skyldigheter och rättigheter i Jemtland som annorstädes. — Denna sats, så vacker och riktig i tlieorien, har det med sig, enl. mitt begrepp, att jag icke kan göra fatlligt, huru den samvetsgrann! skall kunna utföras; och då jag troligen skulle åtminstone blifva en af verkställarne, är det ändå nödvändigt alt hafva grunderna klara deri, äfvensom för hvar och en annan som dermed kan komma att hafva befattning. Upplysningsvis får jag meddela, alt de grunder och beräkningar, som jag förmodar varit uppställda för Ulsktn, alldeles icke, efter min öfvertygelse, kunna komma att blifva någon riktig bas. Då denna bas eller grundlinierna, som kunna åstadkomma en likhet med Sveriges öfriga rotering, ännu icke är funnen, och hvars finnande kommer att utgöra ett ganska vidlyftigt arbete; så kan, förr än sådant skett, man ej ana eller beräkna hvad effect den kan medföra.
Evib. Ber. den i5 Jan. 1834* 45 underhållet al” fängelsena i de Norra Länen, under vilkor, att något anspråk å ersättning för sjelfva fängelsehusen i detta Län icke må ega rum. 44-0 Utvidgad frihet för Kronohemmansoch Nybygges-åbuer i Norra Länen, att till tjäru-bränning använda stubberötter och vindfällen. Genom Nådigt Bref elen 6 Maji i83o har Kongl. Maj:l beviljat Kronohemmansoch Nybygges-åboer i nämnde Län vissa rättigheter i detta afseende. 45:0 Förslag till förändrad lydelse af ett stadgande i 1814 års Jern vrake ri-ordning. Den 29 Januari! i83i har Kongl. Maj:t Nådig Kungörelse i detta ämne utfärdat. 46 O Föreslaget stadgande i afseende på Auctioners förrättande på landet dagen näst före Sönoch Helgdagar. Under den 5 Mars i83i liar, i delta ämne, Nådig Kungörelse blifvit u tfärdad. 4-7° Sågarelöneiis utgörande vid Sågqvarnar. Genom Nådigt Bref den a3 Januarii i83o har Kongl. Maj:t befallt Kammar-Collegium att om Kongl. Maj:ts meddelade Nådiga Förklaring i delta ämne allmän Kungörelse utfärda. 48.0 Qvartermästaren Ählboms sökta nedsättning i arrendet för 1-4Medel af Kungsöhrs Kungs-Ladugårds södra del. Uti Nådigt Bref den 14 November 1829 har Kongl. Maj:t bifallit hvad Bikets Ständer härutinnan hemställt. 49° Landshöfding A. Adlersparres underdåniga ansökning, rörande arrendet af Ottenby Kungsgård på Öland. Genom Nådigt Bref den i3 Februarii i83o har Kongl.' Maj:t tillåtit, 45 Bil. till JR. St Just. Gmhadsjn. Erni. Ber. d. 15 Jan. 1834. att 'Landshöfding
Jag tror, att om man icke gör en helt och hållet ny organisation af bankens Öfverstyrelse, sä skall allt hvad man annars vill föreslå i afseende på en ny reglering af bankens hela verksamhet — och hvaribland, dea vigtiga rättighet, som Hr Lefre'n velat tillägga Bancofullmäklige, att genom tillfällig begränsning eller utsträckning af bankens lånerörelse efter behof öka eller minska sedelstocken, och hvad Hr Nordenanckar i sin nu föredragna motion föreslagit, med annat mera, bör inräknas — icke uppfylla ändamålet. Så länge Bancostyrelsen är sammansatt, såsom den nu är, af personer, sorn icke behöfva vara financierer, utan kunna vara valde, trenne utur hvarje RiksSt., möjligen blott med afseende ä de politiska meningar som de bekänna, sä kan man af dem icke mycket vänta, för utförandet af deras dock så ytterst maktpåliggande och så synnerligen svåra och ömtåliga förtroendeuppdrag. Jag tror, alt man borde så inrätta Bancostyrelsen, att man för densamma sökte ut några, säkerligen ganska få, af de personer, som inom landet 1 H. 74 586 Den 26 Augusti. äro kände för att äga särdeles utmärkta financiella och dermed sammanhang ägande kunskaper. BancoUtsk. gjorde derföre, efter min tanke, bäst uti, att föreslå en fullkomligt förändrad organisation af Bankens nuvarande Öfverstyrelse, i synnerhet i afseende på sältet för dennas bildande. Detta kan förmodligen icke tillgå på annat sätt, än att BancoUtsk. måste göra upp ett förslag, och låta det inkomma till Consl.Utsk., som i följd deraf skulle anmodas föreslå en förändring af den föreskrift i grundlagen, som handlar om huru Baneostyrelsen af R. St. skall väljas. Och jag tror, att man då skulle böra bestämma ett valsätt af Bancofullmäktige, ungefärligen efter samma grunder som den s. k. Tryckfrihetscomiteen nu viiljes, nemi. att en nämnd, sammansatt af de särskilda RiksSlm, valde denna Baneostyrelse. Derigenom endast skulle man möjligen kunna fä personer så qvalificerade alt de med framgång kunde förvalta ett så vigtig! åliggande, som ett helt lands penningeoch financeväscnde.
S-dan de i alla Ränterier spridda Reserve» Räntor, såsom Negementerne enstikr tillstörandc, bilfwik hikdragne för att sammanstäs i en Costa och frugtr bara göras under namn af Militie-Boställs - Eastan, hwaraf ruan Statens lillgott alla indelte Regementet, nas Jnguarterings-penningar, Nvbvganads» och repara» rions-mcdel kill Caracters«Hus ä Officerares Boställen m. m. blifmit och blifcha under Kongl. Krigs-Collegii disphfitton bestridda; sä t ätnjör ock Conloiret deraf pä osman förestristvit sätt sin aflöning: — Men enär sedermera esker 1776 ärv mynt valvation alla Embers, De» ir December. 711 »cy Tjenstemän pä Rikets Stak singö sine löner för» bättrade; sträckte sig denna förmän icke kill dem som »lppburo lön af Bostäfls-Casian, ehuru desi dä genom god förwaltning tillökade Capital kunnat medgiswa fullkomnandet af det är 1770 äsystade ändamäl af lönens fulla förwandling. Högst owäntadt war det således ätt en StatSBercdninq är 1797 kunnat gifwa anledning att aldeles förändra hela detta af Konung och Ständer fastställdte aflöningssätt, sä att tvid InnehaswarneS afgång esterkrädarne skulle ätnöjas med samma lön, som deras wederlikar af Stats Medlen upbära, menderwidundantogs likwäl den är 1782 till Stms-Werkets lindring pä Boställs» och Krigsmanshus-Cahorne flyttade lön för den af Krigs-Raderne, som har akt föredraga desin CahorS ärender, i följe hwaraf de 120 R:d han af Boställs Catzan njuter skulle med lika beräkningsgrund som för Hufesyne.Contoiret warit stadgad, alt framgent bibehällas. Ej nog härmed:
K. M:s nåd. propos. lillkännagifver, alt arme'en blifvit indelad på 5 militär-distrikter, i st. f. 6, och, i och med detsamma, att den förra indelningen varit förhastad eller oriktig; och härifrån kommer man lätt till den slutsats, alt t. o. m. de 5 lätteligen kunnat bringas till 4, och staten derigenom befrias ifrån den ej obetydliga utgiften af 12,000 r:dr; men det synes aldrig vara frågan om att genom organisalionerne lindra statsverket, hvarföre den nåd. propos:n också begär att de på militärdistrikten besparda 6000 r:dr, skola, i den mån de blifva disponible, användas till 5 pensioner å 1200 r:dr b:co hvardera, att tilldelas ej mindre Generalbefälhafvare eller Inspektörer för de särskilda vapnen, än äfven reg:ts-, sekundoch corps-chefer af armeen, då de, efter minst 5 års tjenstgöring och uppnådd 60 års lefnadsålder, erhålla afsked ifrån sine innehafde befattningar. Jag nödgas begära StatsUtskis uppmärksamhet deruppå, att statsverket alltförväl behöfver all möjlig lindring i utgifter, och att det sannerligen icke är i tillfälle att öka sina varande - utgifter i och för pensioner. Den nåd. proposm begär 20 arfvoden för reservläkare å 300 r:dr hvardera, eller lill detta ändamål en summa af 6000 r:dr, för att dermed hos fältläkare-corpsen underhålla den lefnadsfriskhet, som erfordras för att vara armeen följaktig lili fält; men dä jag icke inser huru ändamålet kan vinnas när under en långvarig fred detta anslag ofta skulle komma att förökas genom de äldres pensionerande för att alltid hafva unga läkare, så nödgas jag hos SlalsUtsk., lill vinnande af dess afstyrkande, begära en särdeles uppmärksamhet å de följder, som anslagets beviljande kunde medföra.
Ja, nog är det fasligt, att en hustru ska tala om beräkning, när det gäller hennes egen mann, men hvad ska jag göra. »Smygvägar är kvinnovägar», brukade min salig far säga, och det må så vara, det. Man går den väg som man vet, att man kommer fram på, och för öfrigt: dum den, som inte smörjer det hjul man vill ska rulla. Gud, så slarfviga de pigorna är! Jag undrar, om jag ska få se något bättre i Stockholm? Ack, Stockholm! Soporna låg kvar i förstugan och i fönstret låg Kristin, kokerskan, och gafflade med skomakaren midt emot, medan njuren fräste öfver elden, så det var både synd och skam att höra på’et. Det hade bara fattats det, att jag blifvit utan njure den morgonen! Hvad skulle jag då ha opererat med? Nej, förr hade jag då hundra gånger velat bli både svedd och bränd själf. Hur fort jag fick en sjö grädde öfver den stackaren, det vet jag inte, och hvad Kristin fick öfver sig, det bryr jag mig inte om att berätta – fullt så lent som grädde var det inte. Presis en timme efter sedan han »fått in», kom Gustaf, nyrakad och nyter – det var söndagsmorgon – ner till frukostbordet, som jag dukat med damastduktyg och blommor, för sådant tycker han om, dessutom hade jag bjudit människan (d. v. s. svägerskan) och hennes kräk till mann, för det tycker han också om. Jag antar, att det nästan i hvar familj finns en »människa», med eller utan mann? Vår människa är ett stycke gallblåsa, gift med en f. d. sjökapten, som spekulerat ihjäl sig på omöjliga uppfinningar, – eljest stans allra förnämsta skvallersyster. »Se så, gubben», sa jag nytert, fast jag riktigt skakade invärtes, så upprörd var jag. »Kom nu och sätt dig, maten väntar.» Njuren var gulbrun och läcker, Gud ske lof, och just som Gustaf förde första biten till munnen, lät jag minan springa. »Nå du, Ruffen lilla», sa jag alldeles oskyldigt, »du vill väl, att vi ska resa till Stockholm snart?»
Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, nämnde proposition skulle i vanlig ordning expedieras. Ut supra. Ex protocollo A. Ekman. I J STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848. » Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 52. i N:o 52. Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Dec., kl. 1 e. m. Kong/. Maj:ts nådiga preposition till Rikets Ständer angående särskilda iemkningar uti det af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna myntsystem; gifven Stockholms Slott den 20 Decem ber 1847. Vid sista riksdag anmälde Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t deras då fattade beslut, att svenska myntets räkne-enhet skulle fastställas till ^ ritsilfver, i enlighet med det skrot och korn, som myntordningen af den g Maj 1835 bestämde, samt att denna räkne-enhet, svarande mot 1 r:dr r:gs eller 3a skillingar banko, borde benämnas riksdaler och indelas i 48 skillingar, samt hvarje skilling i 4 styfver; och Kongl. Maj:t lemnade, uppå Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, härå Sin nådiga sanktion, enligt skrifvelse till Rikets Ständer af den 8 Maj i845, med förklarande derjemte, att Kongl. Maj:t, sedan de för det nya myntsystemets full ständiga ordnande och tillämpning i afseende på allmänna räkenskapers förändring, utskylders debitering, vexelkursens noterande, böters beräkning m. m. nödiga upplysningar hunnit inhemtas, ville i nåder förordna om tiden och sättet att bringa samma system i verkställighet. Vid de öfverläggningar, som föregingo Kongl.
Enär, efter discussionernes föranledande, den mening synes hafva varit mest rådande, alt någon lindring i betalnings-vilkoren väl borde medgifvas, men endast genom en förlängning af tiden för lånens återgäldande, och följaktligen utan någon uppoffring för Staten af Capital eller förut stadgad ränta, så bar Utskottet, efter en sådan gifven ledning försittomtlöme, funnit sig böra, med frånträdande af sitt förra tillstyrkande, föreslå: i:o att, utan någon nedsättning af den, vid Lånets beviljande, till fem för hundra stadgade räntan, anstånd till år 1840 lemnäs med de årliga cåpital-afbetalningarne på Lånen till enskilde personer, hvilka capital-afbetalningar, enligt vederbörande låntagares afgifne skuldförbindelser, eljest skolat laga sin början ifrån och med nästa år 1835; men att emedlertid å bela lånet af 85,000 R:dr erlägges, i föreskrifven ordning, feni procent ränta med 4>'-*5o R:dr åiligen, oell Stals-TJtskottets ZJtlälande N'.o tSj.. i3 2:0 att ifrån och med år 18/f0 inbetalas på hela lånsumman af 85,ooo R:dr, inom hvarje års slut, åtta procent eller 6,800 R:dr, hvaraf beräknas fem procent såsom ränta å det inneslående capitalet; och hvad som derefter öfverblifver, afskrifves på capitalet, intill dess detsamma blifvit till fullo återguldet; dock komma alla öfriga vilkor, under hvilka ifrågavarande lån äro beviljade, att förblifva oförändrade. Stockholm den \ Junii 1834- Reservation: Af Herr Santesson, B.
Den ena är att hinder och afbrott både sommaroch vintertid skett uti begagnandet af en från ålder utaf flera provinsers innebyggare anlitad naturlig kommunikationsled; — den andra, jordförminskning och jordförsämring i stor skala jemte ett beröfvande från flere tusen af landets innebyggare af en utaf naturen dem gifven och från förfädren ärfd förmån af en gin och billig väg till sina skogsskiften, och hvarigenom äfven denna deras egendom förlorat betydligt i sitt värde. Af all detta har också ett så outhärdeligt tillstånd redan inträdt för Jerfsö socknemän, att dessa enhälligt vid hållet Ting och synförrättning yrkat på en skattenedsättning för de lidande hemmanen, såvida den för dessa och orten förderfliga Kongl, resolutionen skall gå till fullbordan. Som menigheterna i åtskilliga delar af vestra Helsingland förut sökt hjelp mot sina förtryckare, de timmerflottande på Ljusne eif, utan att synnerligen blifvit hulpne; som en af mig vid förra riksdagen, uppå anmodan af samma befolkning, väckt motion om en lag för timmerflottning å rikets elfvar bortvisades af Lag-Utskottet med förklaring, att en sådan lag icke vore behöflig, emedan vederbörande Landshöfdingar bäst skulle förstå att härutinnan styra och råda; som slutligen Jerfsö, Undersvik och Arbrå socknemän, uppå sina besvär hos Konungens Befallningshafvande och begäran om en reglering af timmerflottningen till jordbrukets och deras uråldriga vattenkommunikationsskyddande, fått efter . tillräcklig väntan, till svar en Konglig resolution, som, enligt hvad jag här visat och vidare skall genom särskilda handlingar ännu bättre ådagalägga, skadar och förqoäfver de båda aldravigtigaste materiella lifselementer, landsbygden eger, nemligen jordbruket och den lätta kommunikationen innebyggarne och landets delar emellan, så har jag, för att ega hopp till framgång i den begäran, jag nu till Rikets Ilögloflige Ständer frambär, ansett mig böra så pass omständligt, som här skett, relatera förhållandena. Bih. till B, St.