Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty jag hafver fem bröder, att han förvarar dem, att de ock icke komma uti detta pinorummet. Sade Abraham till honom: De hafva Mosen och Propheterna, höre dem. Då sade han: Nej, fader Abraham; men kommer någor till dem af de döda, då bättra de sig. Då sade han till honom: Höra de icke Mosen och Propheterna, så tro de icke heller, om någor af de döda uppstode. Och han sade till sina Lärjungar: Det är omöjeligit, att icke skulle komma förargelser; men ve honom, genom hvilken de komma. Bättre vore honom, att en qvarnsten hängdes vid hans hals, och vorde kastad i hafvet, än han skulle förarga en af dessa små. Vakter eder. Om din broder bryter dig emot, så straffa honom, och om han bättrar sig, så förlåt honom det. Och om han bryter dig emot sju resor om dagen, och han sju resor om dagen vänder sig om igen till dig, sägandes: Mig ångrar det; så förlåt honom. Och Apostlarna sade till Herran: Föröka oss trona. Då sade Herren: Om I haden trona såsom ett senapskorn, och saden till detta mulbärsträd: Ryck dig upp, och försätt dig i hafvet; då lydde det eder. Hvilken af eder hafver en tjenare, som går vid plogen, eller vaktar boskap, då han kommer hem af markene, att han säger till honom: Gack straxt, och sitt till bords; Utan säger han icke heldre till honom: Red till nattvarden, och uppskörta dig, och tjena mig medan jag äter och dricker; och sedan ät du och drick. Månn han tacka dem samma tjenarenom, att han gjorde som honom budet var? Nej, menar jag. Sammalunda ock I, när I hafven gjort allt det som eder budet är, så säger: Vi äre onyttige tjenare; vi hafve gjort det vi vorom pligtige att göra. Och det begaf sig, då han gick till Jerusalem, for han midt igenom Samarien och Galileen. Och då han kom uti en by, mötte honom tio spitelske män, de stodo långt ifrå;
Kan man föreställa sig en sådan olycka, och Götha Canal derjemte färdig, utan att tillika förese, det sä väl Linköping som Wadstena och Jönköping skulle införskrifva, eller åtuiindstone från Stockholm, af den införskrifna Spannmålen, lita tillföra sig nödiga quantiteter; och är det utan vinst för Landet, om den Spannmål, som nu hämtas på vagn från Norrköping på flera mils afstånd, då af den nödlidande kan köpas i dess närmaste stad. Östergöthland får årligen äfven under den djupaste fred utgöra betydliga Kronoakjntsningar med Spannmål från Wadstena och Linköpings KronoMagaziner till Norrköpings. Sådant är en oundviklig nödvändighet. Kronan kan icke insamla all sin Rente-Spannmål till Norrköping, dels af bristande rum, dels ock för det denna transport blefve för känbar för Rentegifvarne; dessutom äro en del Spannmåls-Rentor, såsom liästvacancen, af den natur, att den å närmaste Magazin måste emottagas. Då nu Den 29 Juli e. m. Kronan vanligen behöfver denna Spannmål a andra orter, så tömmes medelst sjötransporter först Norrköpings Magazin, och derefter får Landet, merendels vårtiderna, fortskaffa Kronans förråder från Wadstena och Linkoping till Norrköping. Sa snart Götha Canal blir färdig, bör detta onus försvinna. Kronan kan då vid Linköpings och Wadstena Magaziner lasta sin Spannmål, och directe utan all omgång föra den hvar som hehlst. Då Staten förbehållit sig fri transport å Canalen, för Kronans fartyg-oeh^effecter, sker det utan kostnad, Staten vinner den afskrifningsProCent, den nu i Norrköpings Magazin måste erlägga, och Landet beirias från ett betydligt onus. Hvilken skulle kunna neka sig att häruti inse en betydlig fördel? hvilken skall derjemte kunna bestrida, att om, enligt vid denna Riksdag uppgjordt förslag, Kronan verkställer betydliga Spannmåls upphandlingar vid dessa inne i Landet liggande Magaziner; skall samma Spannmåls transporterande landväg till Norrköping blifva ett tillökt onus, så länge GothaCanal e| är färdig.
Den 20 November f. m. 347 Ilr Westfelt, Nils: Frånvarande förlidne Lördag, när Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms betänk. N:o 1 i fråga om grunderne för bränvinsbränningen föredrogs, anhåller jag att få med några ord upptaga B. o. Ad:s tid. Jag börjar då först med ali förena mig i den reservation, som Frih. Hamilton emot betänk, afgifvil, åsyftande den rationella och riktiga princip, alt näringen bör vara fri och att beskattningen bör läggas pä mäskekareu, icke såsom nu på pannerymden. Hå troligen flere decennier ännu komma att förflyta, innan vi komma till en lycklig förändring uti bränvinsförfaltningcn, så förenar jag mig med dem, som tillstyrkt bifall till det af Utsk. väl betänkta och väl grundade förslag, nemi. att jordviirdet för en större pannerymd måtte höjas. För denna min skiljaktighet ber jag att få framlägga skälen. Nuvarande författning tillåter den högsta pannerymden för en egendom med ett taxeringsvärde af 14,000 r:dr. En egendom med detta taxeringsvärde är ganska obetydlig, men kan likväl efter gällande författning hafva en 90 k:rs panna, och således kan pä denna obetydliga egendom tillverkas en qvantitet af 80,000 k:r årligen. Såsom exempel vill jag hafva äran nämna, att här kring Stockholm, äfvensom hvad jag förmodar vid andra städer mindre än Stockholm, finnas egendomar med en jordrymd af 10, 15, till 20 tunnland och derunder. Deras jordvärde kan ej vara större än 2000 ä 3000 r:dr b:co på sin höjd, men der kunna uppföras en mängd byggnader, som uthyras till sommarnöjen, hvarigenom dessa ställens jordvärde betydligt ökas, ända derhän att man pä sådana små egendomar möjligen skulle kunna hafva en 90 k:rs bränvinspanna. Det bör af hvar och en kunna inses, att af dessa egendomars innehafvare kan tillverkas en qvantitet bränvin, som vida kommer att öfverstiga behofvet för deras ladugårdar.
Ty äfven proportionen af 5 till 8 söker man deruti förgäfves. För öfrigt torde få påminnas, att denna proportion var redan till sitt ursprung blott ett slags hugskott. Det är med detta hugskott ungefär Ijka som det säges om vädret: ”man hör dess susan”de; men ingen vet hvarifrån det kommer, eller hvarthän ”det går.” Saulina värde ledamot säger vidare: ”alt vexling efter ”dagens cours är den enda rätta; och lian önskade, att äf”ven sedan vexlingen börjat, vexelgrunden kunde olika bestämmas hvar 3:dje månad.” Jag tilltror 111ig icke att kun - 46 Dcu ao Fe bni ar ii f. m. na fatta, hvad den värde ledamoten menar med en sålunda föränderlig vexlingsgrund; ty begreppet om silfvermynt tyckes vara svårt att förena med begreppet om vexlingsgrundens föränderlighet. Om den värde ledamotens mening är, att man, i händelse coursen stege t. ex. 4 eller 5 sk., skulle i Banken gifva eller erhålla så mycket mer i sedlar för en R:dr i silfver, så vore Bankens sedlar icke mer reverser, utgifna på bestämda belopp i silfver; de gällde icke mer för mynt: jag vet icke hvad de skulle kunna anses vara. Den värde ledamoten förmenar, ”att Bankens fall må-» ”hända vore det säkraste sättet att komma till ett nytt, på ”rationella grunder bygdt hank-system.” Om det system, hvartill man kunde komma genom Bankens fall, skulle blif» va af det slags rationalitet, som nästföregående punkt antyder; så anser jag för en särskild lycka, att Bankens fall val icke lär vara att befara. Och slutligen säger den värde ledamoten, ”att, sedan ”vexling är beslutad, måste man uppoffra allt, för att betrygga den och bevara äganderättens helgd, äfven oin ”ett tvångslån uti silfver från landet hlefve nödigt.”
Rektor vid tvåklassig pedagogi i tre års tid, sedermera med samma nit och skicklighet som förut oafbrutet tjenstgjort vid elementarläroverk dels som extra lärare, dels som ordinarie, utan att, vid uppnådd 40 års ålder och efter mer än 11 års tjenstgöring såsom lärare, kunna på grund af Kongl. Brefvet den 11 Deeember 1863, som afser endast elementarläroverkens lärare, hugnas med den i underdånighet sökta, helt nyligen i nåder afslagna, förmånen att blifva uppförd i 2:dra lönegraden. Härvid kan. man ej undgå att med förundran och deltagande fråga: skall en 3-årig rektorsoch lärarebefattning vid tvåklassig pedagogi, ehuru i sig sjelf mera ansvarsfull än arbetet i de lägre klasserna af ett elementarläroverk, utestänga en för sin tjenstgöring väl vitsordad lärare från fördelen af uppflyttning till högre lönegrad? 2:o) Samma nådiga Bref af den 11 December 1863 bestämmer, med godkännande af Rikets sednast församlade Ständers hemställan, “att hvarje lärare eger tillgodoräkna sig, för uppflyttning till högre lönegrad, äfven den tid efter inträdet af nästa statsregleringsperiod ander hvilken han, efter det han undergått filosofie-kandidat-examen, såsom extra lärare, duplikant eller vikarie varit vid elementarläroverket använd, dock med undantag för de tre första åren af hans så beskaffade verksamhet.'1 — Många äro väl icke de lärare, som före nu ingångna statsregleringsperiod tjenat såsom extra lärare m. m. utöfver tre år, men några finnas dock, och det vore med billighet och rättvisa fullt förenligt, om desse lingö tillgodoräkna sig samma förmån som de, hvilka tillsättas under tiden för nu löpande statsreglering. Annu kan möjligen saken hjelpas; annars Motioner i Preste-Slåndet 1865. 23 är att befara, att läroverken mista flere af sina skickligaste lärare, för hvilka andra lätt tillgängliga och mera inkomstgifvände befordringsbanor nu stå öppna.
Jag hemställer dock, om det kan anses vara för mycket begärdt, att lärjungen skall bibringas en kortfattad insigt i handelslagstiftningen. Näringsidkare, hvilka nästan uteslutande begagna sig af denna skola, äro mycket mer än vi andra i behof af att känna och kunna tilllämpa vårt lands handelsoch näringsförfattningar, vexellag samt 238 Den 14 April e. ni. öfriga handelsoch kreditbruk. Hans välfärd, beroende af denna lagstiftning, ligger i förmågan att förstå att ordna sin verksamhet derefter, under iakttagande af så sunda yrkesekonomiska åsigter som möjligt. Att man i skolan skulle undervisa i Franska och Engelska språken, har jag visserligen icke yrkat, men jag kan icke annat än anse, att näringsidkare med fördel skulle kunna inhemta dessa språk, enär på dem utkomma många skrifter och journaler, som behandla tekniska ämnen. I en af föreståndaren utgifven skrift upplyses, att af de manliga lärjungarna 30 proc. och af de qvinliga 33 proc. begagna undervisningen i skönskrift. Nu vore visserligen ganska önskvärdt, om tiden icke behöfde upptagas härmed, men då det är alldeles nödvändigt, på det lärjungen må få tillräcklig utbildning, kan jag icke finna att det är orätt att sådan undervisning meddelas. En talare har anmärkt, att jag uppdragit en jemförelse mellan teknologiska institutet och slöjdskolan. Det ,har jag icke gjort, ty jag omnämnde blott tekniska skolan i Orebro jemte många andra dylika, och någon jemförelse med teknologiska institutet kunde icke komma i fråga, då dettas verksamhet icke är densamma som slöjdskolans. Vidare anmärktes, att icke mera än halfva antalet af lärjungar voro närvarande under hela året. Visserligen är en stor del icke närvarande under hela året, men att antalet nedgått till hälften, har inträffat endast under den del af året, då dagarna äro långa, emedan deras tid då är upptagen på verkstaden, hvaremot under öfriga tider skolan är ofantligt talrikt besökt, så att alla eleverna under den tiden icke ega tillträde till alla ämnena, utan blott till en del.
Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskottets un - Den ii April. 401 under N:o 8 afgifne samt den 8 dennes på bor. det lagde Betänkande, i anledning af vackt fråga, dels om inrättande af en tätare Postgång emellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande 1 alla Län, dels om ett vidsträcktare begagnande af Post-inrättningen i allmänhet. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemmat ett Memorial, hvilket upplästes, sä lydande: 9 Utan anspråk på brytning i Utskottets negativa behandlingssätt, tror jag mig likväl böra; framställa det mindre Lag-enliga, som i Utskottets Betänkande sig företer, da Utskottet väl medgifver nyttan af föreslagen Postgång tvenne gånger i veckan, emellan Landshöfdinge-Residencerne, men blott i afseende på kostnaden detsamma aistyrker. Det vill mig synas , att Utskotten bordt stadna vid yttrandet af elen medgifne nyttan, samt uppdraga åt Stats-Ucskottet att sig utlåta öfver behofven för en vidsträcktare Post-Inrättning , men då Utskottet ansett sig tillhöra att utöfver förenämnde gräns sträcka dess åtgärd , hade Utskottet icke saknat anledning i min Motion, att pröfva, huruvida Post-Inrättmn. gen i flere anmärkte smärre StälSer, böra äga uteslutande rätt, att på Statens bekostnad underhållas , samt om icke, med iagtagande at hushålls - principen, det varit mera rättvist och mera allmänt nyttigt, att sådana kostnader blifvit öf Ridd. och Ad. Fröt. V B. X AJd. 51, 53. Den 11 April. verflyttade till den föreslagne dubbla Postgången emellan Landshöfdinge-Residence-Städerne, så vida icke, som jag likväl förmodar , den nya Inrättningen kunnat verkställas utan någon rubbning i den nu varande.
N:o 82, i ani. af väckta motioner om ändringar i Kongl. Jagt-stadgan den 21 Oktober 1864; N:o 83, i ani. af väckt motion om ändring i gällande stadgande i fråga om ersättning åt militie-boställsinneliafvare för å bostället för kronans räkning huggen ek: samt N:o 84, med förslag till voterings-propos. i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk. N:o 39 och Utlåt. N:o 75, ang:de väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Slutligen föredrogs, men begärdes af Hera ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts d. 28 sisth April bordlagda Utlåt. N:o 73, i ani. af K. Mits Nåd. Propos. ang:de upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. R. o. Ad. åtskiljdes kh j 3 e. m. In blem. 0. Brakel. 44 Den 2 Maj. Onsdagen den 2 Maj 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 26 och 28 sistl. April samt l:sta dennes, äfvensom 6 prot.-utdrag för sistnämnda dag’. Föredrogs ånyo Högvörd. Preste-St:s den 28 sisth April och l:sta dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 184, innehållande inbjudning till R. o. Ad. att biträda Preste-St:ts beslut öfver Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt. N:o 75, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 39, ang:de väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Gir. Mörner, Cari Göran:
StatsMinisterns Berättelser, det enda kända material, på hvilket en sådan upgift skulle kunna grundas, anser jag mig böra uplysa, att dessa Berättelser icke innehålla eller hittills kunnat lemna någon upgift till huru högt belopp Sveriges jord är intecknad vid någon viss tidpunkt, utan blott upgift å de belopp, till hvilka inteckningar blifvit under hvarje år till och med år 1856 beviljade och dödade, samt för åren 1857 och 1858 äfven förnyade. Derest föreskrifterna om sättet, att meddela upgifter rör:de förnyelse af inteckning, hädanefter blifva rätteligen iakttagna, är det möjligt, att man 8 eller 10 år härefter någorlunda vet, huru stort beloppet af inteckningar i Svenska jorden då är; men nu vet man det icke; kan åtminstone icke med någon visshet dertill sluta af ofvannämnda Berättelser. Frih. Bonde antog att under de båda åren 1858 och 1859 beloppen af beviljade inteckningar upgått för hvartdera året till åtminstone 33 milhr. Jag vill då hafva äran uplysa, att enl. inkomna upgifter beloppet af beviljade inteckningar å landet upgick för 1858 ensamt till mer än 51 milhr rdr rmt. Frih. Bonde: Jag är den siste talaren högst förbunden för den uplysning han lemnat, att beloppet af beviljade inteckningar å den Svenska jorden under år 1858 upgick till 51 milhr, i st. f. 33 milhr, som jag hade förslagsvis beräknat. Jag vill tillika, med afs:de å hvad han för öfrigt yttrat, nämna att jag tagit siffrorna till min beräkning öfver tillståndet 1856 ur Agardhs Statistik, hvars upgifter äro grundade på officiella upgifter. För år 1857 Den 19 November t. m. 219 ii ro de hemtade ur den redogörelse, som varit synlig i Postoch Inrikes Tidningar. Erih. Stael von Holstein, Eabian Wilhelm: Jag an håller blott att få instämma med Hr Cederchiöld, i afs. å det grundlagsvidriga i motionen. Frih. Sprengtporten:
Den härigenom ökade Sedelstocken äger en motsvarande Fond i de utestående fördringarne, och bör ovilkorligen försvinna, i den mån dessa under 5 år successive indragas; som för Näringarne bör blifva mindre kännbart, än om de löreslagne och i min tanka orörlige Obligationerne skulle ensamt ersätta de utur Rörelsen drifne Discontpapperen. Jag anser de skyldiga, genom den nu föreslagne åtgärd, vinna all den lättnad , sorn med iakttagande af en billig försigtighet kan beredas dem, för möjligheten att innom 5 år afbörda sina Discont Skulder, och jag skulle för min del alltför gerna vilja tillstyrka att Räntan under Discont - utredningstiden nedsättes till 5 procent för i berörde Disconter Gäldskyldige, att beräknas ifrån utredningens början, till ytterligare befrämjande af deras afbetalningar. RiksgäldsSedlarnes nära sammanband med Banquen torde blifva ett hufvudsakligt inkast emot den idée jag dristat framkasta, men då temporära biträden Den 17 Martii, e. m: 177 biiiäden af Banquen utaf Utskotten måst antagas såsom oundgänglige till ändamålets vinnande , ser jag ej hvarföre de icke skulle afven utan fara kunna användas, att uppehålla den pä sådant sätt uppkomne RiksgäldsSedlars Credit, dä man vet att dertill ej behöfves annat, än attovägradt vid alla presentationer inlösa den med Banco efter dess fastställda förnål-: lande 5 och dessa nya RiksgäidsSedlar komma dessutom ej att utgöra ett blott Credit-papper, då de i DiscoutFordringame äga sin mot beloppet svarande fulla Fond, hvadan de ingalunda böra kunna verka rubbning i Banquens dermed, i min tanka, oafhängiga Credit-förhållande: Samma publicitet ai D scontUtredw ningen , sorn för Ri.ksgäldsContoiret äger rum, skall äfven mycket bidraga att bibehålla förtroendet till den föreslagna åtgärden. 1 ' % Om det är utom möjlighetens gränsor att med någorlunda säkerhet beräkna förlusterne å Götha CanalDisconts fordringar, så bör någon anledning dertill likväl af den nu varande
Om då bolaget, tillfölje af en falsk föreställning att penningarne skulle lyftas redan under år 1862 och befarande att eljest hafva förlorat sin rätt till lånet, uttagit medlen den 29 December 1862, så hemställer jag, om detta misstag bör komma bolaget till last och tillskynda det en stor förlust, då ingen betvillar att reqvisitionen föranledts af ett missförstånd. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 12 Augusti e m. 301 icke skulle komma i åtnjutande af nådemedlen, innan han låtit sig enskildt skriftas och aflösas, eller, med andra ord, en mindre bannlysning. Jag skulle häraf nästan vilja tro att LagUtskis ledamöter kommit i något närmare förhållande med anhängare af katholicismen, hvilken kyrka begagnar utvägen att sätta syndare i kyrkans hann eller exkommunicera dem. Men för den, som känner förhållanderna inom landet, är det uppenbart, alt en sådan bannlysning icke kan i ringaste måtto ersätta kyrkoplikten, såsom straff' betraktad, hvarföre "jag anser mig på förhand böra förklara, att jag heldre bibehåller kyrkoplikten i dess närvande skick, än bifaller Utsk:s förslag i 4:de morn. I alla fall och då R. o. Ad. återremitterat 2:dra punkten, som handlar 0111 spö- och risstraffet, hvilket straff å flera ställen af lagen är åtföljdt af den offentliga kyrkoplikten, anser jag dessa frågor böra i ett sammanhang ånyo af LagUtsk. behandlas, hvarföre jag vidhåller mitt yrkande å punktens återremitterande. Ilr Tersmeden: Det är med anledn. af den siste värde talarens yttrande, som jag begärt ordet. Till en början får jag förklara, det jag' missförstått honom, då jag trodde, alt han icke -önskade, att kyrkoplikten skulle vara offentlig. Såsom ursäkt kan jag endast åberopa den aflägsna plats, jag innehar, och måhända äfven min oförmåga att upfatta kyrkopliklens förträfflighet. Men för öfrigt måste jag till alla delar bestrida den värde talarens åsigt i saken. Han har sagl, att kyrkoplikten icke är något straff.
Denna rubrik har jag dock trott mig hafva skäl att bibehålla sålunda förändrad, att i stället för fångantalet vid årets slut blifvit uträknadt högsta antalet af fångar, som någon gång under årets lopp befunnits i alla rikets särskilda fängelser och häkten, hvaraf kan hämtas en möjligtvis användbar praktisk upplysning om nödigt utrymme i fängelserna i förhållande till ett sålunda utrönt högsta antal af fångar. Resultatet af uträkningen har visat sig vara följande: Högsta antalet af fångar i Länshäkten och December. December. April. December. December. December. Decemb. Korrektionshäkten, inberäknade försvarsApril. Februari. Mars. April. lösa och kronoarbetsmanskap När deremot dessa tre särskilda klasser af fångar sammanläggas för hvarje särskild 2,722. 2,578. 2,318. 2,192. månad; så uppkommer hvartdera året Mars. April. April. Mars. högsta antalet i följande månader . 6,588. 6,951. 6,726. 6,768. Och bifogas, till upplysning om de för hvarje månad inträffade förändrin - gar, den månadsvis gjorda sammanräkning för hvarje fångklass, nemligen för: 18 4 5. De i länshäktena Straffångar i Fästningar Korrektions-fangar och Summa förvarade fångar. och Korrekt.-Inrättn:r. Krono-arbetsmanskap. Ii. St. Just. Ombudsm. Straffångar i Fästningar Korrektions-fångar och Summa. förvarade fångar. och Korrekt.-lnrättn:r. Januari. Augusti. Bill. till R. St. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcrättels e för år 1848. De i länshäktena Straffångar i Fästningar Korrek tions-fängar och S 1 1 IV1 Hl 11 förvarade fångar. och Korrekt.-lnrättmr. Stockholm i Mars 1849. S. L. Theorell. N. A. Friman. Anm. Innan ofvanstående berättelse hunnit utkomma, har Kongl. Svea Hofrätts utslag den 8 Maj blifvit meddeladt uppå här ofvan (sid.
Jag har alltid hyst samma åsigt, som Utsk., angående behofvet af utvidgade och förbättrade localer åt alla ifrågavarande allmänna verk oell inrättningar, academier, Riksarchivet, bibliotheket, museer, m. fl. Således delar jag fullkomligen Utskts önskan, att dessa localer blifva anskaffade. Mitt hopp derom gränsattill visshet, i den mån nu motses bör, att alla publika byggnader komma under en concentrerad styrelse, hvilken blir underordnad en af de blifvande portföljerna. Deremot hatjag aldrig kunnat med Utsk. tänka, att emedan ett allmänt verk är nog olyckligt att sakna local, så skall det derföre ännu längre sakna tillräckliga anslag, så att, innan localen med högsta flit och möjligaste skyndsamhet kan hinna beredas, verket tagit sådan skada till sina samlingar, att denna icke mera kan ersättas. Denna åsigt är aldraminst tillämplig på de Fria Konsternas Academi, som äger en local, ehuru denna är ganska förfallen. Genom en af K. M. af egna medel gjord donation, har academien förmått samla en summa af 3o,ooo r:dr b:co, hvars ränta användes till localens upphjelpande; men med denna summa har endast halfva byggnadsbehofvet kunnat fyllas. Jag föreslår återremiss af Utskrs betänk, i denna del, och yrkar såsom alldeles nödvändigt, att antingen ett anslag till fullkomnande af academiens byggnader måtte beviljas att med 6000 rtdr om året utgå i 5 år, eller att den K. proposm bifalles på så sätt, att det begärda anslaget 4°°° r:dr årligen utgår, under villkor, att localen till en början iordningställes, och att först, när detta blifvit fullbordadt, anslaget användes till verkets ändamålsenligare organisation. Det sednare vöre otvifvelak - Den i3 Maje. m. 619 tigt det bästa och äfven det, sorn af SlatsUtsk. loide kunna understödjas. Men ifall af det förstnämndas vidtagande, bör praojudicat icke dervid befaras, enär Utsk. i andra delar tillstyrkt anslag, sorn icke blifvit af K.