Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke allenast uti Beredningens efwan omför, »n'lte hemställan, om förhållandet med Stora SjöTulls »afgisten, utan äswen hwad för öfrigt blifwit framstalldt, har jag trott mig sakna det noggranna öfwerwägande af Rikets werkeliga belägenhet i afseende pa dess styrka och utwägar som nödwändigheten ofelbart pakallar. Det ar lätt sagdt, att den eller den utskyllden stall upphöra, och beloppet deremot inflyta, uti den öfriga Bewillningen; men förstas med ordet Bewillning, hwad ester Taxation i wänlig ordning hittills blifwit, såsom Bewillning, utgjordt, sa är saken icke lika lätt werkställd. Ar ater meningen denakt med ordet Bewillning bör förstas alla de sarstildte afgister, hwilka, efter förflag af ett Bewillnings" Utstött, af Riksens Ständer antagas såsom de lämpeligaste till utgörande af Stats, behofwet, dä anser jag icke något stäl hwarföre Riksens Ständer i förwäg skulle wilsta lägga band pa Utskottets arbetsplan genom ett bestämdt afgörande, huruwida den eller den utwägen finge derwid komma i betraktande. Den zo Julik. 2O8g Sa länge Riksens Ständers Bewkllnings-Utstött icke känner Sui!?man som bör fokas, lärer Utstvttet hafwa swart owillkorligen afgöra hwilka de rätta medlen äro att den utfinna, och sä länge Riksens Högloflige Ständer icke kanna hwad Bewillvings . Utskottet kan hafwa act i förenämnde afseende förestå, torde det icke wara öfwerensstämmandemed en rättskaffens ordning, att den ene eller andre utwägen särstilldl stamställes till antagande eller förkastande, utan att atfölljas af det alternativ, som wisar ersättning för hwad som förloras genom det förkastade.
Men ehuru de voro bekanta sedan månader tillbaka, kände sig dessa kvinnor i afton sällsamt främmande för hvarandra. Starkare än någonsin förnummo de den djupa skiljaktigheten i deras väsen. Icke blott att de tillhörde skilda folk och tillbådo skilda gudar, utan att de innerst voro som eld och vatten eller som stål och vax. Måhända steg samtidigt i hvarje själ en otålig, retlig, ja ångestfull längtan efter att åtminstone denna heliga kväll kunna lefva sitt eget lif i sin egen värld. Ingen skulle dock velat spela på den strängen af fruktan för en ironisk blick, ett kallt småleende. Och hur svårt att i en så förvirrande omgifning få sin själ stämd i rätt tonart. Att »känna jul» på det egendomliga sätt, man djupast trängtade efter. Troligen var det just detta, som stegrade yttringarna af skilda temperament: dref skarpa tungor till skoningslöshet och varma hjärtan till extas. Allt med en underton af febril hänsynslöshet. Där voro de då: den lilla sprittande mademoiselle de Pierre, som under stor öppenhet gömde så sluga instinkter; fröken Hjort med sin ståtliga växt, sitt lugna leende och sitt nyktra tänkesätt; föreläserskan med det jämna väsendet och blickens glöd: miss Lorrie från Syd-Karolina samt hennes bästa vän, Bostonmålarinnan: eterisk, van att älskas, med ett barns fötter och och ett barns abandon. Slutligen den långa, eleganta Newyorksenkan, mrs Lean, hon som hade så hånande ögon. Och några fler. Af den lilla gruppen pratade ett par idkeligen i låg, uppsluppen ton, medan andra förströdda blickade in i askglöden. Samtalet rörde sig om den ryktbare ungerske porträttmålaren herr Dv., som med sin syster gått från bordet direkt ut i parken. Man kunde från salongen se dem vandra långt borta mellan fältets skylar. Herr Dv. hade sin atelier inne i den stora staden, hvilkens börsaristokrati täflade om att öfverhopa honom med beställningar och inbjudningskort, men han föredrog att själf bo på landet. Mannen ansågs för en stor älskare af dollarn.
Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 21 November 1863, angående underAng-.de undervisningen i elementar-läroverken och dermed sammanhängande ämnen, tillika med deröfver af Domkapitlen i riket och Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk, äfvensom af samtliga Lärare-kollegierna afgifna underdåniga yttranden. dermed sam-, —. . — —. —< — manhängande ämnen. Föredragande Departements-Chefen, Stats-Rådet Carlson, anförde vidare: «I den nu föredragna underdåniga skrifvelsen af deri 21 November 1863 hafva Rikets Ständer äfven hemställt, att Eders Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande lämpligaste sättet att för elementarläroverken åstadkomma en gemensam tillsyn och vård, samt i detta ämne till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådigt förslag. Rikets Ständer hafva dervid tillika yttrat sig icke kunna angifva lämpligaste sättet att till enig samverkan och stigande utveckling leda elementarundervisningen. De hafva allenast omförmält de olika utvägar, som för vinnande af detta ändamål kunna väljas, nemligen : inrättande af ett nytt Stats-Departement med egen Chef, som skulle föredraga undervisningsärenden inför Konungen i Stats-Rådet: utvidgande af nuvarande Ecklesiastik - 6 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. Departementet genom anställandet af en särskild Byrå-chef med underlydande tjenstemän, som skulle sysselsätta sig ensamt med beredandet af ifrågavarande mål: inrättande af ett Kollegium, hvilket skulle hafva dels förvaltningen af samtliga elementarläroverken sig anförtrodd, dels domsrätt i andra instansen i alla dithörande mål: och slutligen tillsättande af en Öfver-Inspektör med vidsträckt myndighet och skyldighet att personligen egna en ständig tillsyn åt meranämnda läroverk. Otvifvelaktigt är, att förvaltningen af skolans angelägenheter allt mera kräfver en sorgfällig omvårdnad.
Alla de län, som erhållit rättarelärlingar från Degeberg, kunna icke annat än prisa det kloka företaget att inrätta en sådan landtbruksskola, och det skulle vara en stor afsaknad, om denna inrättn. skulle komma alt upphöra. Tonan densamma har hunnit en tillräcklig och nödig utvidgning, tror jag att det vore mindre omtänksamt att splittra, de medel, som R. St. hafva att för sådana ändamål disponera. Jag yttrar mig nu mot mitt eget och det läns intresse, som jag förestår, emedan det skulle vara närmare för oss att skicka våra lärlingar lill Ulltuna; men hvad som här blifvit anfördt om Degebergs aflägsna station, kan jag icke medgifva, då icke allenast diligence-linien, utan äfven Götha-canal går fram i dess grannskap. I anseende till hvad jag nu anfört, och i betraktande af den erkänsla, söm åtminstone Westmanland hyser för Hr Nonnen, kan jag icke underlåta att anmärka, att uti Stats - Den i5 Maj f. m. XJtsk:s utlåt, öfver detta ämne ligger en hårdhet, som jag skulle önska kunde, genom tillsättning af några få ord, blifva något uppmjukad. Sålunda har Utsk. för detta anslags åtnjutande föreslagit det villkor: ”att vid institutet kostnadsfritt lemnäs undervisning och uppehälle åt 3:»e elever och ”24 rättarelärlingar , hvaraf företrädesvis en från hvarje af ”Rikets län;’’ sedan tillägges: ”och att , om del skulle visa ”sig, att institutet icke vidare uppfyller sitt ändamål.” Harvid anhåller jag, att, ifall StatsUtsk:s betänk, blir återremitterad t , Utsk. måtte taga i pröfning, 0111 icke mati kunde inskjuta orden: ”hvad som ej är alt förmoda,” så alt denna fras i stället får följande lydelse : ”0111 det skulle visa sig, ”hvad sotn ej är att förmoda, att institutet” etc.
Och minuterna drogo sig framåt som ändlösa marter. Jag såg ingen annan utväg än att dö. Ty till arbete tycker jag att jag för alltid blifvit oduglig. Men så kom han. Och han lofvade komma igen. Dessutom hade han två gånger under veckan gått förbi mitt fönster, och båda gångerna hade här varit släckt. Eljest hade han kommit upp. Och så var han god och sade: ”men du har jo virkelige sorger; da tar jeg min lusing tilbage. I dag gick jag hemåt för att på Dagmar intaga min ensamma middag. När jag kom på den öppna platsen slog skenet från alla gaslyktor och röda jernvägsmärken emot mig genom en blå, – alldeles blå frosthimmel och en stjerna blinkade fram här och der på den mörka, kallt blåa himlen. Jag vet icke hvad det var som grep mig. Det var som om jag plötsligt tillfrisknat från en sjukdom liksom genom ett under, eller som om jag blifvit seende efter en lång blindhet. Det var så vackert, allt detta, som jag ville gå bort ifrån, att det var som om andedrägten blef ny, med ny luft och nya lungor. Det blef plats omkring mig. Jag kände mig som en fri menniska. Ja, fri, det var ordet. Den bergtagna såg haf och land och luft och ljus igen. Jag var fri. Men hvaraf kom det. Hvari låg grunden till förändringen? Den blef mig klar först nu, men den måste ha funnits förr. Mitt medvetande började gnugga sig i ögonen och leta efter de dolda orsakerna. När skedde genombrottet? Jag hade varit fri och lugn hela dagen, jag hade sofvit längre och tryggare än vanligt, således – Ah! Jag hade sett honom med hans hustru. Nu kom jag ihåg stämningen på teatern i går. Der var det! Han och hustrun på samma bänk, leende emot hvarandra, – konverserande. En vanlig qvinna. Ett alldagligt vackert ansigte och ett utomordentligt hår, rikt och storvågigt. Alldaglig – alldaglig! Och han en vanlig äkta man. Förtrollningen var bruten.272 D. 18 Nov. Ja, den var så. Men för beständigt? Jag vet icke. Jag känner vämjelse vid vårt förhållande, men jag vet icke om jag skall ha kraft att bryta det genom annat än döden.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottet skall afgifva yttrande öfver RiksdagsFullmäktigen Peter Pehrssons från Jönköpings Län, rörande Ädelforss Guldverk till Utskotten remitterade Motion. Utlåtande, i anledning af' väckt Motion om förhöjning i PlanPenningar till Öflandehults Hemman för Ädelforss Guldgrufvor. (U.-A.) I Memorial, som till Utskottet blifvit remitteradt, bar RiksdagsFullmäktigen Peter Pehrson från Jönköpings Län andragit, att på Öflandehults Hemmans Ägor, hvarest Ädelforss Guldgrufvor, enligt Landtmäteri delning äro belägne, flere större Grufvor och sänkningar blifvit upptagne, livarigenom, jemte Stenmalmens uppläggande, bästa betes-marken vid Hemmanet skall gått förlorad; Hvadan och då nu mera, efter Grufvornes nedläggning, genom Hemmanets skoglöshet, de största svårigheter uppkommo för fredhållningen omkring alla Grufliålen äfvensom för Folks och Kreaturs vård, Motionären hemställt,' att de, enligt i afskrift bifogadt Contract af d. 26 Oct. 1743, bestämde PlanPenningar till Öflandehults hemmans åboer af 4 Dal. S:mt årligen måtte antingen förhöjas efter nuvarande mynt-förhållande eller ock utgöras i enlighet med ett likaledes bilagdt Syne-och Värderings-Instrument, hvaruti kostnaden för iståndsättandet och underhållet af den för fredhållningen nödiga stängsel blifvit upptagen till io R:dr 16 sk. 6 r:st. B:co; hvarjemte Motionären yrkat, att PlanPenningarne för förflutne 6 år måtte af StatsMedlen Hemmansägarne tilldelas.
Län, samt likaledes en fran hwarje Fögderi innom Gefleborgs och Wester, norrlands Län, med iagtagande af sädan derstädes tillförene följd ordning, att wcderbörande Kronofogdar, efter förutgangcn Kungörelse om tiden dä Markegangs-sättningen stall företagas, böra sammankalla en Deputerad frän hwarie Socken , att a wist dag sammanträda tull wal af Ledamöter, att enligt förenämnde grund uti ärendet deltaga, dä Futtmagter för dem utfärdas; Och har VondeStändet för öfrigt stadgat, att' när Orternes Ombud wid nästa Markcgängs-sättning inför Konungens Befallningshafvande sammanträda, deste stg emellan, dä stola widare öfwercnskvmma om det antal Fullmägtigc som för framtiden i hwarje Landsort kan lämpligt anses, börande hwad sättet till wal af Ståndets Deputerade angär, sä förHällas: Att när Termin till Markegängs-sättningen för Länet blifwit af Konungens Befallningshafvande utsatt och i Kyrkorne kungjord, hwarje Sockens Jnncwänare, sä fort ste kan, sammanträda och mälja, ester Socknarnes storlek, ett eller flere Ombud, hwilka pä Häradshöfdingens kallelse infinna stg om möjligt är, wid Höste-Tingets början, men eljest någon lämplig tid ä Häradets wanlige Tingsställen, där de inför Domaren eller den han i sitt ställe förordnar sina Fullmägtige utse. Den 25 Apcik. 949 Jemte det Nitten? Stander fä till Eder Kongl.
Ank. tilt Exp.-Utsk. d. 13 Maj, kl. 1 e. m. Kong/. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, angående Öfverste-löjtnanten m. m. Grefve A. E. von Rosens underdåniga ansökning om understöd från Statens sida till anläggning af en jernväg emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern; Gifven Stockholms Slott den 9 Maj 1848. Sedan, i anledning af Öfverste-löjtnanten vid Kongl. Maj:ts Flottas mekaniska korps, Grefve A. E. von Rosens underdåniga ansökning om till - * Kongl. Majlis Nåd.
Direktionen underdånigst anhållit om nådig framställning till Rikets Ständer om beviljande af del föreslagna årliga bidraget till barnbördshusets underhåll, 9,500 R:dr, en anhållan, hvartill Sundhets-kollegium uti infordradt underdånigt utlåtande tillstyrkt nådigt bifall. Vidare inhemlas af ofvanåberopade Statsråds-protokoll hurusom, sedan, uti en till Kanslers-embetet för Upsala universitet ingifven, af hernilda embete till Kongl. Maj t öfverlemnad skrift, lärare-kollegium vid Carolinska institutet hemställt, att då, enligt 51 § i Kongl.
St. vid års 1818 riksdag funno för godt bevilja, att enahanda öfverflyttning på indragningsstaten af en afskedad embetseller tjenstemäns vid landsstaten pension finge äga rum, ansågo dock Ständerna, i anseende till den större för - 64 Den 2 Juni c. m. del, som härigenom skulle landsstaternas personal tillskyndas, enär deras indelta löner bibehållit sig i värde, men deremot penningelöntagarnes genom myntvärdets fall nedgått vida under den proportion, som de, efter 1696 och 1778 årens statsregleringar, hade tili de förras, sig böra bestämma, att högre pensioner ej måtte de indelta tillgodokomina, än som svarade mot penningelöntagande vederlikars; och upptogo R. St. härvid de cmbetsoch tjenstemannagrader, som i detta hänseende skulle jemnföras, med förklarande tillika, att, om någon landsstatstjensteman skulle i ordinarie lön uppbära mindre än dess vederlike med contant lön, den förre då finge åtnöja sig med pension efter innehafvande indelning. Detta R. St:s underd. hemställande bifölls af K. M. enligt nåd. bref d. 25 Juni 1818, kungjordt af K. KammarCollegium i circulärbref d. 11 Oct. i8rg. Stadgandet innebar sålunda den rättvisa princip, att de civila embetsoch tjenstemännen, vare sig med indelta eller contanta löner, skulle såsom pensionärer få tillgodonjuta lika förmån på grund af äldre löningsstaters föYanledande; men sedan vid myntvärdets allt mer inträffade försämring det funnits nödigt, att de penningelöntagande bort tilläggas förbättring i lönerna, skulle genom det af StatsUtsk. nu föreslagna förklarande den obillighet uppstå, i motsats af den förr varande, att landsstats-embetsoch tjenstemännen undfinge vida lägre pensioner, än deras vederlikar med contant lön.
R:dr, som skulle tillkomma Professoren och Riddaren And. Retzius, i egenskap af Anatomiae och Physiologiee Professor, må personelt för honom, så länge han vid Carolinska Institutet tjenstgör, beviljas ett arfvode af Fyrahundrade Riksdaler årligen, att uppföras å Institutets stat, med vilkor att, då arfvodet upphörer, beloppet deraf besparas till RiksgäldsContoiret, biföll Ståndet detta förslag, med den förändring, som Utlåtandet N:o 193 innehåller, att ersättningen må uppföras å allmänna indragningsslaten. Litt. d, Allmänna Barnbördshuset. Ståndet biföll Utskottets yttrande i Utlåtandet N:o 40, angående detta moment, med tilläggen dervid pag. 19, af Utlåtandet N.o 193. 12:o Öfver-Intendents-Embetet. Denna punkt i Utlåta» let N:o 40, var af Ståndet bifallen, och någon motsvarande fanns icke i Utlåtandet N:o 193 upptagen. 13:o Kongl. Tabcll-Commissionen, l4:o General LandtmäteriContoiret och 15:o Tull-Verket. Dessa punkter i Utlåtandet N:o 40, voro af Ståndet bifallna och de motsvarande punkterna i Utlåtandet N:o 193 funnos icke påkalla någon åtgärd å Ståndets sida. 16:o Kongl. Nummer-Lotteriet. Sedan Ståndet serskildt afgjort frågan om Nummer-Lotteriets upphäfvande, lät Stånelet förblifva vid 16 punkten i Utlåtandet N:o 40. 17:o Landt-Staterna. Utlåtandet N:o 40, med förändringar, enligt Utlåtandet N:o 193, biföll Ståndet, endast med följande dervid tillagda beslut: l:o att slutmeningen i Utlåtandet N:o 40, angående Stockholms Läns stat, ej anses påkalla någon åtgärd, och 2:o att de för Götheborgs och Bobus, Westerbottens och Norrbot Bih. till R. St. Uldr. d. 8 dug.
Ett mummel af fasa öfvertygade henne att hvad hon nu sagt alldeles icke var något helt och hållet nytt, ty allesammans hade hört något om denna förfärliga och mystiska notabilitet, hvarom hvar och en gjorde sig en olika föreställning, mer eller mindre faslig, allt efter kraften i deras fantasi. – Ja det ska fälle vara ett ”propert” beläte den der Hundturken, – sade den ljushårige drängen, – men nog ville jag si’en engång ändå, så jag visste hur dan oppsyn han har. – Åh kors, vet inte du det, – inföll flickan med ett slags öfvermod, – han är som en stor karl, men luden öfver hela kroppen, med ett hufvud, som en varg; men uppe på hjessan der har han inte ett endaste hårstrå, utan är slät som min hand, och derför har han jemt en stor hvit hatt på sig och sitter på en röd sidensoffa, med bena under sig som en fågel, och röker ur en lång pipa, som – Åh så du pratar, Kerstin! Skulle han röka tobak som en menniska, tycker du, – sade drängen, föraktligt skakande på hufvudet, med en min af det mest krossande tvifvel. – Åh liksom jag inte skulle veta det, – återtog flickan förargad, i det hon drog upp hufvudklädet och strök håret ur ansigtet, – min egen köttsliga morbror var ju vaktmästare vid frimuraresalen eller hur det kallas, och det måtte du väl veta att frimurarne äro bara drängar åt hundturken; det är just de som fångar folk om en inte aktar sej, de gå omkring öfverallt, och bäst en står så bara sticker de en litet med en nål och straxt så är en i hundturkens våld; för si det der märket blir rödt som blod, och då får en lof att följa med – Ja ja, inföll en gammal gumma, hvilken liksom de andra, med stor uppmärksamhet åhört flickans vidunderliga berättelse, – det är nog sannt som Kerstin säger, för jag har också hört, att när di ha’ märkt någon så sätter de in en att gödas, och ger en bara russin och mandel och söt mjölk, för han ska bli riktigt fet
Parmar hö, äger frihet att dem antingen in nalura utgöra eller ock med penningar ester ett för hela Arrende, tiden fastställt pris af 17 Riksdaler Parmen betala, nuwarande Arrende innehafwaren för den äterstäende Arrende-tiden är berättigad, att ined samma pris 17 Rikedaler Parmen lösa berörde 23 Parmar hö för hwarje är, när han ej finner för godt att dem in natura sig afbörda. Hwad Lieutnant Mechanicus Gerss i omförmäla motto anfört, samt Kammar-Collegium upplyst, har Utskottet tagit i öfwerwägande; och derwid wäl ä ena sidan funnit, att Licut. nant Mechanicus Gerss, möjeligen genom den afhandling, hrvari han wid afdelningen efter sin afledne Fader, Oeconomie-Directeuren Gerss, skall hafwa ingätt, sä widt Arrendet af Eldgarns O derutinnan upptagits efter calculerade winsten pä Lösningsrätten af de betingade 23 Parmar hö efter 17 Riksdaler för Parmen, kan blifwa lidande, i den händelse att han komme att sakna den äterbäring af sine Medarfwingar, hwartill han utan twifwel är berättigad, sedan Arrende, Contractet undergätt den weienteliga förändring, att berörde hö mäste lösas efter ärliga Markegängen; men ä andra sidan har Utskottet ansett förnämligast böra komma i betraktande wid afgörandet af ilrägawarande ämne, Riksens Ständers Lagliga rättighet att om Arrén - 2g6 Den Z September. Mrendet af Eldgarns ä förordna, utan hinder af Aorendatvrens innehafwande Conkract.
De icke torkande hålla sig längre flytande och brukas till smörjning af maskiner, men härskna i motsats mot de af kolväten bildade smörjoljorna. Främst märkas olivoljan och mandeloljan. Mindre ren olivolja kallas bomolja, den renaste matolja. Den senare brukas i södra Europa som födoämne. På grund häraf talar man om oljeländer och smörländer. Laxativet ricinolja hör äfven hit. Växternas fettarter äro vanligen flytande; ett undantag därifrån utgör kakaosmöret i kakaobö- nan. Djurfettet är öfvervägande fast, men tranarterna äro flytande. Alla fettarter framkalla på papper genomskinliga flottfläekar, som ej försvinna vid uppvärmning; de äro lättare än vatten (därför flyter grädden på mjölkens yta), lösas ej i vatten (på buljong flyter fettet upp som större eller mindre droppar, &gt;fettögon »,) men väl i eter, benzol o. d. (benzol borttager fettfläckar) samt äro värderika näringsoch lysämnen. Fettarterna alstra mera kroppsvärme än och hafva 2 ' / ä 3 gånger så stort absolut näringsvärde som kolhydraterna. Man bör omväxla med dessa ämnen. I de kalla länderna, där förbränningen måste vara starkare, förtäras mest feta, i de varma mest kolhydrathaltiga födoämnen. Fettet är äfven dugligt till lyse. I stället för talgljus tillverkas nu af fria fasta fettsyror de vida bättre stearinljusen. Dr den råa fettsyreblandningen pressas olein, en flytande fettsyra. Den fasta återstoden, stearinoch palmitinsyra, en kristallinisk massa, stöpes. Tvål är fettsyradt natrium, såpa fettss^radt kalium. Vatten i tillräcklig kvantitet sönderdelar tvålen i fritt natriumhydrat och fettsyra; det förra renar, det senare löddrar sig. Hårdt vatten, t. ex. källvatten, innehåller kolsyrad kalk, mjukt vatten, såsom regnvatten, är fritt från icke flytande ämnen. Tvål i hårdt vatten löddrar sig ej, utan bildar kalktvål (fettsyrad kalk) i form af hvita, gryniga flockar. Härskningen består däri, att en del af fettet af sig själft sönderdelas i glycerin och fri fettsyra.
Det förstnämnda har under sin mer än sextioåriga tillvaro efter förmåga sökt att bidraga till jordbrukets och dess binäringars förkofran, dels genom utdelade premier och dels genom utgifna skrifter, samt äfven genom inrättande af Hushållning sgillen i socknarne, ehuru det måste beklagas, att det ännu icke lyckats Sällskapet att i alla socknar tillvägabringa sådana föreningsband, hvartill måhända orsaken får sökas i den förut nämnda bristen på ståndspersoner, som kunnat leda öfverläggningarne i dylika gillen. Landtbruksskolan, först anlagd å Lunne egendom i Arnäs socken af Norra Ångermanland, och sedan, då denna ansågs mindre lämplig dels med afseende på dess aflägsna läge, dels i anseende till erforderligheten af betydliga nybyggnader, dem Hushållnings-sällskapef icke ägde medel att bekosta, flyttad till Hammars egendom i Thorsåkers socken af Södra Ångermanland, der den ännu fortgår med daglig undervisning för 12 elever, är nu föreslagen att flyttas till Johannesbergs egendom i Torps socken af Medelpad, der man ansett mera utrymme för dess verksamhet vara att förvänta, enär sistnämnde egendom, utom det att den äger ett betydligt jordbruk och är belägen vid allmänna landsvägen ifrån Jemtland, har erforderliga byggnader, som erbjuda mera beqvämlighet vid undervisningen, mera omvexla de 8 Vesternorrlands län. Länsagronom. Jordmån. Brukningssätt. Utsäde. Skörd. sysselsättning och följaktligen mera nytta för eleverne, utom det att Sällskapet uti den för jordbruket och näringarne nitiske ägarens allmänt erkända verksamhet har en borgen för inrättningens fortgång och förkofran under det föreslagna tioåriga arrendet; varande Sällskapet betänkt att under tiden samla medel för inköp af eget hemman för landtbruksskolan och der uppföra ändamålsenliga byggnader. Länsagronomen, lönad af Hushållnings-sällskapets medel, är årligen under hela sommaren och så länge årstiden det medgifver stadd på resor inom länet, för att meddela dem, som sådant åstunda, undervisning i till jordbruket hörande ämnen; och är det glädjande att förnimma, det antalet af de jordbrukare, som begära dess råd, år ifrån år ökas, sa att den korta nordiska sommaren numera knappt förslår att uppfylla alla reqvirenternas önskan.