Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förslag rörande någon Häradets enskilda eller någon Länets gemensamma ekonomiska angelägenhet må äfven inom Härads-nämnd kunna väckas; ege dock Nämnden ej att öfver sålunda väckt fråga fatta beslut, utan öfverlemne blott, om Nämnden förslaget understödjer, detsamma till Konungens Befallningshafvande, hvilken, om förslaget rörer Häradet, detsamma till Sockenstämmans hörande försänder och om det rörer Länet, öfrige Härads-nämnders utlåtande infordrar; hvarefter förslaget uti öfverensstämmelse med förut gifna stadganden behandlas. 7 §. Ingen fråga af allmännare art får dragas under Nämndens öfverläggning. Sker detta, vare Ordföranden skyldig att med påminnelse och varning sådant söka förhindra, och att, om varning fruktlöst aflöper, genast Nämndens sammanträde upplösa. 8 §• 1 mom. Äro tankarne inom Nämnden vid besluts fattande stridiga och någon af dess ledamöter votering äskar, skall sådan ovägerligen ske. Vid all vo - 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Betänkande, JU UO. tering aflägges en sedel, för att, om rösterna finnas lika delade, öppnas och gifva utslaget. 2 morn. Votering får ej ske, förr än, på Ordförandens framställning, öfverläggningen uti frågan förklarats slutad. 3 mom. Sedan votering skett, må frågan ej åter af samma nämnd kunna upptagas. 4 mom. Enkel röstpluralitet gifver Utslag. 5 morn. Uti votering må Ordföranden ej deltaga. 9 §• Innan Nämnden åtskiljes skall protokoll öfver vid dess sammanträde fattade beslut och uttryckta önskningar uppsättas, justeras och af Ordföranden samt tvänne dess Ledamöter underskrifvas, hvarefter Ordförandens skyldighet vare, att det sålunda justerade protokollet till Konungens Befallningshafvande, inom en "vecka efter justeringen, insända. 10 §.
På en bjelke öfver ugnsbänken hängde gevären, med låsarne täckta af hvar sin harsvans. Det var alltid gubbens första omsorg, när han kom hem från jagt, att göra bössan ren och placera den oundvikliga harsvansen öfver hanarne. – På långväggen midt emot var förrådet af räfskinn upphängdt; der kunde finnas 16–20 stycken mellan jul och februari, då räfskinnsgubbarne kommo och gjorde sina uppköp – alltid först hos Jöns Isaksson. Utom hvardagsrum och kök inrymde stugan också ett gästrum med två sängar för gubbens jagtvänner. Der var en hel arsenal af räfoch uttersaxar på väggarne; och i ett hörn stod en råttfälla af egen konstruktion. – På vinden funnos kistorna med sängkläder och dynor; de vandrade derifrån direkte till sängarne, i hvilkas pösande ymnighet jagtvännerna sjönko ner till upp öfver öronen. – Men i detta dynhaf var alltid årstidens temperatur uppmagasinerad; sommartid var der hett som i ett ångskåp, vintertiden kallt, som i en snödrifva. Men när de legat en stund blef också snödrifvan varm som eld och slutresultatet blef ett svettbad både sommar och vinter. På morgonen, klockan 4 eller 5 allt efter årstiden, kom gubben och väckte med en magstyrkande »besk», af egen primitiv tillverkning – bränvin häldt på en flaska med torkade malörtsblad. Efter besken följde en bastant frukost och så bar det af ut på jagt. I spetsen gick gubben sjelf, groflemmad, undersätsig och säker; ansigtets uttryck var godt men en smula reserveradt som det plägar vara hos vår allmoge; ögonen, vaksamma, grå, tittade fram under ett par vildt växande ögonbryn. Kring hela ansigtsovalen frodades en yfvig ram af mörkt hår – han blef mer än 70 år utan att enda strå blef grått. En kavaj af hemväfdt vadmal med hornknappar, vida byxor i höga stöflar och en sälskinsmössa på hufvudet, var hans jägardrägt vintertid. Sommartid var den modifierad efter omständigheterna. Hur han såg ut bekymrade honom icke stort.
Armarna skola vara hvita med en lätt rodnad på de upphöjda delarna; deras konsistens beskrifver han som köttig och muskulös, men » mjuka som armarne hos Pallas, då hon stod framför herden på Ida. » Handen fordrar han skall vara hvit, i synnerhet försakar, må hon göra det, — men frivilligt, ofvantill, men gärna en smula stor och fyllig, att taga i som sammet, dess rosiga inre försedt med ej nödd och tvungen genom maktspråk. få, men tydliga, icke korsade linier och icke för (Forts.) höga kullar, rummet mellan tummen och pekfingret lifligt rödt och utan rynkor, fingrarna långa, Kläderna göra nu ofantligt mycket till frunsmala och mot ändan knappt märkbart tunnare, timmers utseende, och i medvetande därom är med klara, lindrigt böjda icke för långa och fyrkvinnan i allmänhet svag för att vara väl kantiga naglar, som böra vara afskurna endast på klädd. Men låt detta vara hennes ensak! en knifryggs bredd. Hvarför skall hon ständigt och jämnt behöfva Därmed slutar författaren; skönhetstyckets djuemat om kvinnlig skönhet intager nu för tiden paste orsaker ha förblifvit en hemlighet äfven för blotta denna lilla svaghet för en man, som till inom konstliteraturen en temligen oansenlig honom, och det äf just icke underligt — man följd af den artskilnad, som existerar könen pla ' s; med desto större intresse behandlas det af spörjer därvidlag just icke med förståndet, utan emellan, alls icke förstår ett sådant där äkta renässancens diktare. Läser man med uppmärkde ende taiberättigade äro hjärtat och känslan; kvinnligt intresse och blott fördömer det som samhet den tidens italienska författare, kan man den odelade kärlekens ljufva lidelse vet icke af otillbörlig fåfänga. Egentligen borde han känna ej annat än förvåna sig öfver skärpan i betecknågra skäl, liksom intet tvifvel — hon känner ennande af yttre drag och öfver fullständigheten af sig smickra, om han brydde sig om att tänka personalbeskrifningen. Ännu i dag ha i synnerdast förtroende och blind hängifvenhet.
För öfrigt hem tar jag från Gr. Hamiltons uppgift, att Bevilln.- Utsk. afstyrkt nedsättningen i bevillningen för Borås stad, ett ytterligare stöd för min begäran, att BorgareSt:s inbjudning mätte antagas. Jag skulle tro, att, ifall detta Bevilln - TJtskts afstyrkande vinner afseende i RiksSt:n, stadens utgifter blifva förökade med omkring 7 å 800 r:dr, hvilka synas utgöra en laprisumma och visserligen äro det för statsverket, för hvilket några hundra r:drs vinst ej är af vigt, men för den fattiga staden äro de af mycken betydenhet. Jag anhåller ytterligare hos Hr Landtm, om framställning till antagande af inbjudningen från BorgareStåndet. Frih. Boye, Fredr.: Jag har redan vid förra riks dagen yttrat mig till förmån för staden Borås, och jag tror mig nu skyldig alt ytterligare göra det äfven denna gången, då jag, genom några och tjugu års tjenstgöring inom provinsen vid dervar. reg:te, är i tillfälle att känna förhållandet med Borås, och huru nyttig Borås var för hela provinsen, emedan spanmålen alltid hade säkraste afsättningen och betaltes bäst i nämnda stad. Nu har genom de ?.:ne eldsvådorna staden, i stället för att vara förmögen, råkat i fattigdom; och då Hr af Dalströms begäran, sorn redan blifvit bifallen af PresteSt., nemi. att för det staden beviljade lån må, likasom för bancolån, erläggas 4 proc. ränta och 2 proc. afbetalning, är i högsta grad billig, måttlig och rättvis, kan jag ej annat än instämma med dem, hvilka tillstyrkt ett sådant beslut, och anhåller jag om Hr Landtm:s propos. derpå. Gr. von Platen, Baltzar:
Det har han rätt uti! (till den andre) Kom nu! (de gå, men nära kulissen hejdar han sig) Hur mycket väger assessorn? ANDRA HERRN. Jag vägde sju och ett halft pund, när jag kom ifrån Carlsbad i somras! FÖRSTA HERRN. Kors, en sådan skrika! I våras vägde jag 23 pund! ANDRA HERRN. Ja, brukspatron är en vigtig man i staten! 5 FÖRSTA HERRN. Ha-ha-ha! förbannadt qvickt! Det är värdt en butelj guldkrona! Ha-ha-ha! (de gå till venster). LIFGARDISTEN (till barnflickan). Åh, nog kunde lilla Lotten gå ut med till Haga om lördag qväll! BARNFLICKAN. Om jag bara fick för herrskapet! LIFGARDISTEN. Hvad behöfver herrskapet veta del? Grosshandlarns Lovisa går alltid sedan herrskapet har somnat! BARNFLICKAN. Ja, men herrn spelar om nätterna och kommer sent hem ... och då sitter frun och väntar på honom och gråter ... usch! en sådan karl! LIFGARDISTEN (sentimentalt). Ack om jag vore Lottens man, så skulle jag aldrig gå ut! BARNFLICKAN (slår honom på armen). Pytt san! så heter det alltid förut ... men se, efteråt... LIFGARDISTEN (högtidligt). Nej Lotten ta' mig fan ... (samtalar ifrigt med henne). EN FLICKA. Nu ska' vi leka rymmare och fasttagare hela alléen utåt! EN MINDRE FLICKA. Nej! mamma har sagt att jag inte får gå ifrån Lotten! DEN FÖRSTA (ifrigt). Jaha, men jag vet att när min Carin talar vid någon militär, så ser hon aldrig hvad jag gör! Och det gör inte Lotten heller! Kom du! EN GOSSE (springer åt höger). Jag är rymmare! Hurra! ALLA BARNEN (om hvarann') Nej jag nej jag Äh! det är orätt Hurra! (de springa ut till höger). DET LÄSANDE FRUNTIMRET (slår igen boken). Det är rysligt intressant! (till den andra)
683; om hans Consiitutorial: 2 Del. 562. 563.587; dito för desi Suppleant, Register. »5 Z62. 565; om dess Znsiruction; se Iiistruction; dess utwaljande; se wal. R kslling, Grefwe Uelir, yttranden: Lneckte-Lontracter; se passevolance. Longi. ZamLllens, f. d.., underMssumma; se Underhallssumma; angäcnde inlösen af dess mendler ä Haga Luststokt: 2 Del. 69Z. 706- Longöährs Rungsgård; se Stuteri. Konungens Berättelse om Rikets styrelse sedan sista Riksdag: 1 Delly. 20. Tal; se Tal. Rrigs-rakenffapernas Gfwer-revision; fe Deputerade. Lrono»äklagare; se 2lctorer. Lron-prinfen; Dess Tal; se Tal. Dess Stat; se Stat. kurck. Friherre knut, yttrande: i Vol. ZZ4—ZZ7. L. ksgerlsi-ike, Friherre Lxel, yttrande: I Del. 707- LiSgerbring, Lsrl, Stats-Secreterare, öfwcr-Post-Directeur m. m., förordnad till Landt-Marffalk: i Del. t. se Landt-Marffalk; yttrande: 2 Del. Zoi. k»Aerdsim, Olok kliss, uphöjd till Friherrligt Ständ; fe Introduction. Dsgerbeiru, Olok Iaäsn, yttrande: t Del. 227 2Zo. Z24—527. k-,z-ristelm, psdr, yttranden: 2 Del. 17. Lag-Utskottets Ledamöters wal; se wal. — Betänkande» och Mcmoriaker; se Memorialer. Landtbruks-Academien; se AdresserLandthandel, fri: 2 Del. 101—isz. 174. 184.
Hans Excellence Herr Grefven och Fiandt Marskalken föreslog, att, i anleduing af hvad Hans 328 Den 17 Julii. Excellence Herr Friherre af Wetterstedt anfört, pröfningen af Herr Påhlmans motion måtte till nästa Plenum uppskjutas; hvilket bifölls. Herr Påhlman: Jag instämmer så mycket hellre med Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt, som mitt ändamål med ifrågavarande motion endast är att få en bestämd föreskrift för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret; och då detta ändamål, i anseende till Riksdagens förlängning, icke går förloradt, om ock frågan nu uppskjutes, har jag för min del ej något, att emot detta uppskof invända. Upplästes Kongl. Maj;ts nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, rörande de af dem vidtagne Beslut, i afseende på Bankens bidrag till understöd för Allmänna Magazinslnrättnin. ningen och Manufacmr-Discont-Verket; Gifven Stockholms Slott den 15 Julii 1S18- Hans Excellence Herr Grefven och Landt-~ JMarsliaiken hemställde, att Kongl. Maj:ts Högstberörde nådiga skrifvelse mätte läggas till Handlingarne; hvilket bifölls. Herr Påhlman, Otto Fredric: Sedan jag i dag erhållit den mest officiella underrättelse, att Riksdagens slut ej är så nära för handen, som man önskat och väntat sig, anhåller jag, att Kongl. Maj ts skrifvelse, såsom innefattande Den 17 Jnlii, en ny fråga, måtte få hvila på bordet till nästa Plenum. Friherre Cederström, Jacob: Kongl. Maj:ts nu uppläste nådiga skrifvelse är icke af beskaffenhet, att fordra någon Ståndets pröfning, utan mäste, ehvad den först hviiar på bordet eller icke, likväl i alla fall endast läggas till HandHogarne. Det synes mig derföre indifferent, antingen högstberörde -skrifvelse nu eller i nästa Pleno lägges till Handlingarna.
Hr Blach: Det förefaller mig såsom det skulle vara nödvän digt att återremittera denna §, till följd af det fattade beslutet om återremiss af tulltaxan. I Utsk.s hemställan heter det nemi.: »Derest Utsfcs förslag om tullfrihet vid införsel af redskap och maschinerier, bifalles etc.» Gr. Lagerbjelke: För min del kan jag så mycket mindre finna, att denna § behöfver återremitteras, som Utsk. slutar sin hemställan med att tillstyrka förslagets godkännande. De garantier, som man i detta fall skulle kunna väcka, finnas ju redan af Utsk. föreslagna, och får jag således anhålla om bifall till §:n. Hr Flach: Mitt förra anförande innefattade blott en hem ställan, ej något yrkande. Uppå härefter framställd propos. godkände B. o. Ad. den af Utsk. i st. f. ifrågavide §§, föreslagna 5 g:n. §§:ne 7 och 8. Ansågos icke erfordra något beslut. §:n 9 samt §§:ne 10 och 11. B. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afs. på dessa §§ hemställt. § 13. Då härvid först förekom Utsk:s förslag rörande de ,allmänna grunderna för nederlagsoch kredituplags-rättigheternes ordnande, yttrade Hr Flach: Jag tillåter mig att göra en anmärkn. emot hvad som står på sid. 62, under litt. a, nemi.: »att anstånd med tullafgifternas liqviderande för hvad på sådant sätt till fri disposition utlemnas, må på högst 3:ne månader från angifningsdagen beviljas.» Jag bekänner upriktigt, att sedan man riksdag efter riksdag, och särdeles vid denna ouphörligen nedsatt tullafgifterna och gjort icke mindre än 70 å 80 artiklar tullfria, så förekommer det mig såsom skulle det, lindrigast sagdt, vara oblygt och oförsynt, att begära att få kredit på tullafgifternas erläggande åtminstone för de öfriga artiklar, hvilka icke kunna betraktas såsom råvaror.
Har man icke, genom en sådan ordställning, i förväg dömt? Här är frågan, genom hvars förvållande skiljaktighet i Contracterne uppkommit, och domaren skall sedan yttra sig, 48 K. 20* 3o8 Den 6 November f. m. huruvida detta vållat någon förlust för Staten. Vi hafva i detta afseende äfven hört yttras en annan mening, men jag hemställer om man icke, på en rättsenligare väg, vinner samma ändamål, utan att i förväg uttrycka en öfvertygelse, som först den lagliga undersökningen kan uttala. Herr Cederschjöld: Jag trodde det vara nödvändigt att bestämdt uttrycka ändamålet för undersökningen, nemligen att komma till ersättning af den förlust Staten lidit; men huruvida någon person skall uppgifvas, lemnar jag derhän. Hans Excellence Herr Grefven och , LandtMarskalken yttrade, att när Rikets Ständer begära någon undersökning, brukar man vanligen, att endast hålla sig vid saken, och icke vid personen; i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Cederschjölds förslag? Ropades Ja och Nej. Herr Rosenqvist: Jag hemställer, om Herr Cederschjölds proposition går an, då C.onstitutionsUtskottet frikallat StatsRådets öfrige Ledamöter, med undantag af Herr Grefve Gederström, för hvilken ensam något ansvar kan komma i fråga i denna sak. Jag förnyar min anhållan om votering. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att om någon Den 6 November f. m. Liand Ridderskapet och Adeln önskade bifall å StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, borde detsamma inlagas i Ja-propositionen, och man finge då genom särskild votering först utröna, antingen Herr Rosenqvists, eller Herr Cederschjölds förslag skulle blifva Contra-proposition. Herr Hjerta: Jag underställer, om man icke kunde afhjelpa denna svårighet dymedelst, att båda propositionerna börjades sålunda:
December åter för visad t, icke blott från Borgare-Ståndet, som saken närmast angår, och som troligen ej velat åtnöjas med Utskottets måhända icke nog fullständiga svar, utan ock från Ridderskapet och Adela samt Bonde-Ståndet, hvilkas egna, bestämdt uttryckta meningar om förslaget ej kunna sammanjemkas med en mening utom forslaget, och hvaribland dessutom det ena eller Bonde-Ståndet, för mer än tre månader sedan, antagit samma förslag alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, De nu ankomna återremissei na beledsagas icke af anmärkningar, förklarade såsom Ståndens gemensamma tankar, men af Protocölls-Utdiag öfver bebe discusionen, på sätt vid återremisser till andra Utskott är öfligt. Man finner endast, att Borgare-Ståndet lemnat obestridd Herr Talmannens vägran af yrkad proposition till afslag å Memorialet N:o 5o , emedan närvarande Ständers åtgärd vore inskränkt till målens beredning. Så vidt för öfrigt Gonstitulions-Utskottet förmått uppfatta de mångå' och sins emellan olika opinionerna, bar man allmänt medgifvit; alt BorgareSlåndels anmärkningar icke rörde något af Utskottet föreslaget stadgande; å i sk i 11 ige Talare hafva dock trott dem höra under den i 2 momentet 56 §. Regerings-Formen uppställda cathegori för anmärkningar emot Constitutious-Ulskotlets yttranden, och sådant på grund deraf, att Memorialet N:o 35 kallåts ett Betänkande om Nalional-representationen. Alia anmärkningar, beträffande detta ämne, har man sålunda, sorn det tyckes, ansett utgöra anmärkningar emot Utskottets förslag, och följaktligen kulina, i egenskap < af gemensam ma tankar lill Utskottet hänvisas. Den punkt, hvarom hela tvistefrågan vander sig, är det begrepp man fästat vid betydelsen af orden: ”Gönslitnlions-ötskolts yttrande eller utlåtande.’'
15 flutit, uppgå till 1,858,758 R:dr 44 sk., och enahanda under 1847 års sista qvartal influtna medel utgjorde 16,004 Riksdaler 4 r:st., kan antagas till R:dr 1,850,000. b) Riksgäldskontorets inkomst genom den under nästa är inflytande allmänna bevillning för år 1848 och föregående åren, hvilken inkomst upptages till samma belopp i rundt tal, som de under sistförlidet år till Riksgäldskontoret influtna allmänna bevillningsmedel, eller till 1,850,000. c) De för undsättningslån efter 1845 och 1846 års missväxter lyftade och under innevarande år till Riksgäldskontoret återbetalda medel utaf mindre Kreditivet 250,000. d) Den del af Salpeterfondens tillgångar, som blifvit anvisad för de vid denna Riksdag beviljade tillfälliga statsutgifter och för sådant ändamål skall till Riksgäldskontoret öfverlemnas, enligt Stats-utskottets Memorialer N:is 72 och 505 200,000. e) Till Statskontoret ytterligare inlevererade depositionsmedel, hvilka skola Riksgäldskontoret tillställas, enligt Utskottets Utlåtande JVS 456 10,000. f) Behållningen af de till liqviderande af 1815 och 1814 års Krigsskulder anslagna medel, enligt 1 § i Utskottets Utlåtande JV2 50 859: 2, 2. g)
Ridd.secret. torde derom lemna upplysning, hvarefter jag anhåller att åter få yttra mig. I anledn. häraf behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, upplysa, att R. o. Ad. beslutat, att den i StatsUtsk:s utlåt., angalo regleringen af utgifterne under riksstatens 4:de hufvudlitel, förekommande fråga om Invalidhusfondens hemmansräntor skulle uppskjutas, intilldess samma Utsk:s särskilda utlåt., ang:de upphörande af Invalidinrättningen å Ulriksdal, inkommit och blifvit af R. o. Ad. pröfvadt; hvarjemte H. Ex. tillkännagaf, att hans afsigt också var att meddela särskilda propos:r rör:de hvar och en af de summor, som i den nu föredragna delen af Utsk:s utlåt. blifvit förcslagqa att uppföras på Allmänna Indragningsslaten. Hr von Hartmansdorff afstod från vidare yttrande. Frih. Cederström, Jacob: Jag gör nu den anmärkn., som jag gjorde förra gången, vid 4:de hufvudtitclns föredragning, då jag anhåller att Invalidhusfondens hemmansräntor, eller samtliga fondräntor, mätte få blifva qvar under 4:de hufvudtiteln och skiljas från Allmänna Indragningsslaten. Jag anhåller om propos. på återremiss af denna punkt.
Vädret var kallt, luften snödiger, mulen och tung, så att blott ganska få från herregården varit i kyrkan, men dessa få voro alldeles nog för att vid sin hemkomst basunera ut, att «Gunnar och Lena ramlat utför predikestolen». Lena gick stolt och yfdes som en kalkontupp, men Bengt måste draga in den stackars Gunnar i köket, och när han var väl ditkommen, slutade aldrig skämtet och speglosorne, och det allra värsta af allt: man tyckte sig nu hos Lena bemärka något, som man förut icke sett, och som Gunnar allra minst kunnat begripa, om han just betraktat henne, men det gjorde han ej, utan tog de andras prat för vanligt grofkornigt bondraljeri. Lena började småningom blifva mindre stolt och äfven något litet blygas för allt som sades, och – som hon med hela ett lidelsefullt och åt en otyglad böjelse öfverlemnadt qvinnohjerta verkligen älskade den unga vackra Gunnar, började hon något försöka att med goda ord och vänlighet besegra hans rysliga köld, ty att hon med enträgen kärlighet, och dessimellan med hvassa, bitande ord icke vann något, det hade hon längesedan kommit underfund med, och ville nu gerna göra allt för att Gunnar skulle visa sig henne bevågen, och för att det andra husfolket ej skulle få säga att: «den stackars Gunnar var nödtvungen» att gifta sig med henne. Sålunda gick hon om aftonen, när tjenstfolket efter slutad afsjungen psalm uppstigit från sitt rikligen lastade julbord, bort till Gunnar med ett helt knyte i handen, och sade skyggt och vänligt: – Käre Gunnar! du ska’ väl nu, som vanligt på juledagen, gå hem till mor-din i morgon bitti’. Helsa henne då så mycket frå’ mig, och be’ henne vara så go’ och hålla till godo min julehög äfven, ty jag har väl nu ingen närmare att ge åt. Mor och syster mina äro för långt borta; det vore godt bref råkade dem, så systermi’ åtminstone kunde komma hit till till vårat bröllop. Den sluga
Förordningen den 13 Juli 1818, anser Utskottet motionärens syfte lämpligast uppnås genom en förändrad lydelse af samma två moment. Utskottet får alltså vördsamt hemställa: Lag-Utskottets Betänkande M 51. 5 att Rikets Ständers ville för sin del besluta en författning af detta innehåll: »Med ändring af de två första momenten af Kongl. Förordningen angående inteckning i fast egendom, den 13 Juli 1818, förordnas, att desamma skola erhålla följande lydelse: Sedan häradshöfding hvarje gång om året hållit ting i sitt häradshöfdingedöme, sände han in till Hofrätten, innan tre månader derefter, protokollerna i alla de mål, som i 27 § nämnde äro, vid bot tre daler för hvar dag han uteblifver, vare sig med ettdera af dessa protokoller eller med dem alla. Rådstufvurätt gore det för hvar månad inom utgången af nästa månad derefter, vid lika bot.» Stockholm den 8 Augusti 1863. Herr Henschen har anmält, att han icke deltagit i ärendets afgörande. N:o öl. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Aug. 1863, kl. JO f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om bestämmande af tid för klander emot tilleller afträdes-liusesyn ä kronojord. Genom Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849 är följande stadgande meddeladt: »Då, med anledning af 27 Kap. Byggningabalken, tilleller afträdesliusesyn blifvit emellan enskild jordegare och landbo af två nämndemän i behörig ordning förrättad, åligge den, som med förrättningen är missnöjd, att inom tre månader, sedan han af syne-instrumentet erhållit del, stämma 6 Lag-Utskottets Betänkande M 51. vederparten till Rätten in. Försummas det, vare synen gällande; dock skall i syne-instrumentet tydlig hänvisning lemnäs om hvad den missnöjde sålunda har att iakttaga för klandertalans anställande.» Denna författning har, såsom dess innehåll tydligt utmärker, afseende endast på förhållandet emellan enskild jordegare och hans landbo.
Utdrag af prstocollet hållet hos HZgwZrd. prest Ståndet wid Urtima Riksdagen i (örebro den z ^fulii 1812. S. D. Olledrogs a nyo och bifölls Lagutskottets s. midd. pa Bordet larde Memorial, rörande en ifrån Hcderw. Bonde-Stander wäckt motion, att hwarje jordegare bör stänga för sin cgodel, äfwen i den händelse, da Byar möta hwarannan med de, ras inego-områden. lät supra. Lx krotocollo, dä. ä^lm^uist. Utdrag af prstocollet, hället hss Hägwärd. Prest-Gtandet wid Urtima Riksdagen i Orebro den z Julli 1812. S. D. Remitterades till Stats - Utststtet. Kongl. Masirs Nådiga Skriswelse till Riksens Ständer, angående den wid 1809 och 18«o arens Riksdag förestagne Rewisivn öfwer förwaltningen af alla Rikets medel under de sednast framflutne arén. lät supra. Lx krotocollo, lä. Almguist. Ut. m8 Den Z Jnlii. Utdrag afprotocollet, hället hos HZgrvZrd. prest Ståndet wid Urtima Riksdagen i Örebro den z cT S> D O bedrogs a nyo och bifölls Lag.Utskottets f. midd. pä Bordet lagde Memorial, rörande en ifrön Hcderw. Bonde-Ständer wäckt motion, att den, som will stänga mellan utegor, icke owilkorligen mä äaa witsord. Ut supra. Lx krotocollo, p U. Almguist. Utdrag af Wälloflige Borgare - Ståndets protocoll, hallit wid Urtima Riksdagen i (örebro den z Julii r8ir.