Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skäl torde ock för br L. vara, att, medan tid är, genom grundliga studier i utlandet söka utbilda det röstmaterial, hvaröfver hän förfogar. — Bäst på sin plats vid denna operapremiére var i alla afseenden fröken Holmstrand, hvilken med värdighet uppbar sin drottningroll och lät sin denna afton mer än förut välklingande stämma göra all rättvisa åt det i vokalt hänseende mindre betydande partiet. Äfven hr Johanson hade som prinsen en ganska lyckad afton. Hr Strömberg fyllde likaledes godt sin plats som drottningens löjlige kammarherre don Japhet. Båda dessa roll innehafvare hade välanlagda masker. Ginez ' roll II. DA Teater och musik. an kurtiserade kammarjungfrun, hjälpte husjungfrun att servera samt blef snart allas favorit, med undantag af den svenske betjäntens, som i honom såg en farlig rival. I sjukrummet fick han icke lof att slippa in, så länge där skulle vara fullkomlig tystnad, ty det enda han icke hade anlag för, var att tiga. Cordelia vakade öfver grefven med en doktors och en sjuksköterskas hela samvetsgranna stränghet, och inom familjen var man så van vid, att hon åtog sig alla sjuka, som skulle vårdas, att icke ens den stränga fru Elisabeth såg något stötande däri. Emellertid skiljdes snart julgästerna åt. Då snöstormen upphörde, drog en hvar hem till sitt, och strax därefter måste till och med baronen och friherrinnan lämna hemmet för en oväntad händelses skull. B: cu H — • &lt;o BE Ännu en kvinnlig läkare ha vi erhållit, därmed A T T fröken Anna Stecksén, stoekh-, i dessa dagar aflagt medicine licentiatexamen vid Karolinska institutet. f CD O! Re — Operaföreställningen torsdagen den U dennes blef ett verkligt evenement. » Mefistofeles » uppfördes, o c h i Margareta-Helenas dubbelparti uppträdde för första gången signora Fausta Labia. Salongen var fullsatt till sista plats o c h förväntningarna spända. Man hade hört så föga o m den nyengagerade sångerskan. Var hon u n g? Var hon vacker? Sjöng hon b r a? Intet visste man med hestämdhet.
Att, med afslag å 3:dje Punkten af Utskottets Förslag, Herrar Banco-Fullmäktige skulle äga, att tillsätta Ledamöterne i Directionerne öfver Låne - Contoiren, och hvilka Ledamöter borde stå under Herrar Banco-Fullmäktiges uppsigt och tillsyn, samt utgöras af ett Bankens Ombud, jemte så många personer, som Herrar Banco-Fullmäktige för ärendernes ordentliga gång samt Låne-C011 toirens behöriga säkerhet kunde finna nödigt, dock icke flere än högst Fyra Ledamöter utom Bankens Ombud. Den g November. * a53 3:o. Att 4^de Punkten, sådan den i Utskottets första Betänkande blifvit framställd, af Ridderskapet och Adeln gillades. 4:o. Att hvar och en af Directeurerne vid Låne-Contoiren borde, såsom årligt arfvode, erhålla Femhundrade Riksdaler, samt Bankens Ombud vid hvardera Låne-Contoiret i årlig aflöning 3,000 Riksdaler Banco, }‘emte hälften af dess i Banken innehafvande ön; och att för öfrigt alla Tjenstemännen, jemte Waktmästaren vid Låne-Contoiret i Malmö, borde erhålla lika aflöning med den Utskottet för deras vederlikar vid LåneContoiret i Götheborg tillstyrkt, och som af Ridderskapet och Adeln godkändes. 5:o. Att åt Herrar Banco-Fullmägtige skulle öfverlemnas att förordna, hvilka af Ledamöterne uti Directionerne borde vara Ordförande. 6:0. Att io:de Punkten, §ådan den i Utskottets första Betänkande tyder, af Ridderskapet och Adeln godkändes. 7:0. Att så väl Directeurerne som Tjenstemännen vid Låne-Contoiren endast af Banco-Discont-Verket i Hufvudstaden må erhålla lån, på godkända Actier eller gällande publike papper. 8:0.
Hvad Utskotten i Betänkandet N:o 89, och Utlåtandet N:o 162, tillstvrkt gillades, endast med följande förändringar: l:o Att, som redan stadgadt är, att fångar, under ransaknings-tiden, uti Stadshäktet! serskildt skola vårdas och förplägas, bör följande mening, vid slutet af tillstyrkandet, pag. 11, i Betänkandet N:o 89, angående anslag till fängelse-byggnader i Stockholm och Rikets öfriga städer: ”och att äfven inom städeina fängelserna, efter ombyggnader, böra begagnas för ransakningsfångar, tills dessa blifvit af första instansen dömde, utan att de förut måga försändas till Länshäkte,” uteslutas; och 2:o att Utskottens tillstyrkande, pag. 13, af Betänkandet 'jSTto 89, Bih. till R. St. Utclr. cl. 3i Mars 18^.1. angående elt Stais-anslag af 250,000 R.dr till uppbyggande af ett straff-fängelse efter Pensylvania-methoden, afslogs. Äfvensom Ståndet till handlingarne lade den, vid slutet af Belänkandet N:o 89, gjorda anmälan om beredande af tillgång för anslagen ulan ökad beskattning. S. D. Sedan Ståndet den 13 dennes bifallit Stats-Ulskottets i Utlåtan det N:o 435, afgifna tillstyrkande, alt, der ej annorlunda finnes serskildt föreskrifvet, de å extra Stats-regleringen anvisade beloppen komma att att utgå under åren 1841, 1842, 1843 och 1844 med en fjerdedel årligen, dock så, att de medel, som ett år reserveras, må kunna under elt följande år disponeras, företog Ståndet nu till pröfning och godkände de öfriga vil kor och bestämmelser, som Utskottet pag. 14 och 15 af Utlåtandet N:o 435, för extra Stats-anslagens tillstyrkt.
Stambok, n derbörande mätte upmanas att med någon hjelp biträda de genom kriger olycklige Jnnewänare i Westerbotten. Hwarom de öfrige Refpeclive Ständen skulle genom Utdrag af Protocollek wänligen underrättas. Ult Zupra. Utdrag af Protocollek, hällit i Högloft. Rid. desstapers och Adelns Plenum den 14 Februarii 1810. S. S. Föredrogs ä nyo Lag-Utstokteks den 5 Februarii pä Bordet lagda Betänkande, angående ästad förklaring öfwer Lagens rätta mening i fräga vm esterlefwande Makas giftorätt uti jord ä Landet, som 760 Den 19 Zebruarii. som de under fästeliden eller före wigselii gemensamt till lika stor del inköpt, ehwad det stedt inom eller utom den andra Makans börd; och blef berörde Betänkande af Höglost. Ridderstapet och Adeln till alla delar bifallit; Hmarom Utdrag af Protokollet till de öfrige Refpective Skänden manligen skulle expedieras. Utdrag af Protokollet, habit i Höglost. Ridderstapeks och Adelns Plenum den 14 Februarii 1810. S. S. Biföll Högloft. Ridderstapet och Adeln bwad Wallofl. Borgare - Ständet i dest ProtocollsUtdrag af denna dag förestagit, att alla Söknedagars förmiddagar under hela nästinstundande mecka mä till arbete i Riks-Sländens Plena, oafbrutit fä anrvändas, dä samma dagars eftermiddagar deremot kunna lemnäs frie för famtelige Utstotten, att deras ännu Återstående göromål och hwad under tideu kan blifma dem updragit behörigen afstu a och expediera: Hmarom de öfrige Respektive Ständen genom Utdrag af Protokollet manligen stulle underrättas. Utdrag af Protokollet, hällit i Högloft.
Det var Kersti, hushållerskan. — Hvad vill Kersti? — Der ä ' en gumma der ute i köket, som vill tala med borgmästaren. — Jag har inte tid nu. Säg till henne, att hon komr mer igen i morgon. — Jag fråga * henne, om ho » inte kunde vänta tills i morgon, men då sa ’ hon nej. — Så får hon göra, hvilket fen hon vill. Klockan är % straxt half fem. — Det a * nå * t mycket angeläget, sa ’ hon. — Mycket angeläget! Det säga de alltid. Hvad är det för eu menniska? — Det a * visst Élins mor. — Elins mor. hm. bed henne stiga in. Efter ett kort uppehåll ljöd en svag knackning. Borg-mästaren gick bort och öppnade, och in trädde i strump-sockarne en liten gråhårig gumma. — God dag, sade hon med en tunn, gnällande röst och räckte borgmästaren sin hårda, skrumpna hand. — God dag, mor. — Han får ursäkta mej, att jag stör. — Skadar inte ... hm ... hvad vill mor? — Hm ... jag skulle bara helsa borgmästaren från Elin. — Tack. Hur är det med henne nu för tiden? — Jo, hon har det godt, stackarn, sade gumman och suckade. Hon tala ’ så mycket om borgmästaren den sista da ’ n. — Den sista dagen; — hvad menar mor? — Åh, jösses, hon dödde igår » Borgmästarens ansigte vardt så hvitt som halsduksro~ setten, hvilken han vred och vände mellan fingrarne. Gumman tog fast i snibben af sitt svartprickiga förkläde och böljade gnida ögonen dermed. — Jaså, Elin är död, sade borgmästaren med en djup suck. Hvad var det för sjukdom? — Å, när barnet kom till verlden, gick der ná ' nting i olag, sa ’ barnmorskan. Ah, hon hade så svåra plågor, stackarn. — Och barnet? — Det lefver, sade gumman och lät förklädsnibben falla ner. En stor, gällande here, ser han, vägde tie marker. Det blef en lång, för borgmästaren pinsam paus,.hvil-ken slutligen bröts af gumman.
St:r till skynd"sam pröfning företages, emedan slutliga dispositionen af "Strömrensnings-anslaget för innewarande är, hwarä en funnna af 5o,ooo R:dr N:gs blifwit reserverad för äter - Utsk. Betänkande»», N:o 26. "stäcnde arbeten, hufwudfakligcn beror pä det beflut, svin, "i anledning af Kongl. Majus nu gjorda Nädiga franifläll"ning, af R. St:r fattas." Z anledning af denna Nädiga Proposition hafwa anföranden inom H. Bonde-Ständct blifwit afgifne af Niksdagsfullinägtigen k. 7. Lutberg frän Norrbottens Län, som anser sjclfwa benämningen af Strömrensnings-medcl utwifa, att förcinälet med detta anflag icke warit nya Segcllcders öpnande. Enligt desi tanke har dermed frän början endast affctts Strömmarnes upprensande i de norra Provinfcrnc, men de betydligaste summorne likwäl blifwit dragne frän detta sitt rätta ändamäl, och anwände till nya Canalgräfningar uti de mera sydliga otterne. Lutberg önskar derföre mera bestämda forhällanden för medlens anwändande i de Norra och Södra Provinferne, och yrkar derjemte, att medlen mätte bestämdt delas emellan förcuiälen af Strömrensningar och Canalgräfningar, samt att de sednare icke böra innefattas linder förcnrälen för Strömrensnings-medlen.
Vi gamle, som alltid inbilla oss, att ungdomen har tusen planer, att nya idéer upptaga de nya generationerna, att de ekonomiska, politiska eller konstnärliga förhållandena tagit nya former och som i literaturen söka en spegel af en ny tid — oss afspisar man med förlegadt prat om poetiska naturer. Veten I, mina herrar, om jag inte vore rädd att förarga min käre sonson, skulle jag påstå, att I icke ha ’ n mer än en af ungdomens egenskaper — grönheten! Ja, så kan man förifra sig, fastän man är gammal och grå. Det förefaller väl det unga Sverige besynnerligt, ty der tyckes man inte kunna förifra sig, det tror jag mig ha förstått. Nå, herr Hedberg är en passiv natur, sade min unge Carl. Låtom oss läsa herr Geijerstam. Hans sista bok — åtminstone den sista jag sett — heter Pastor Hallin. Den haudlar om en tarfligt begåfvad ung man, som läser p&amp; prestexamen och lyckligen blir prestvigd efter att ha anfak-tats af en del tvifvel, så djupgående, att han varit nära attomfatta Waldenströms läror. Jag vet inte, om det nu for tiden i Up8ala finnas några så djerfva tviflare, men tror det nog, då man derifrån får höra lite af hvarje. Uppriktigt sagd t vet jag inte hvem Waldenström är, han måtte inte varit bland de profeter, man på min tid lärde sig eller också bar jag glömt honom. Men det gör ingenting — dock, det faller mig något in, tillhör han kanske det unga Sverige? Jag minnes dock aldrig, att min sonson nämt honom, men han tillhör kanske » gruppen Personne », såsom jag hört man kallar en del ungdomar af yttersta venstern, hvilka inte förefalla min Carl riktigt — ja, hvad skall jag säga, comme-il-faut Nog af, sagde Hallin har en mor, som är mycket rättrogen, och ett par syskon, som inte äro kyrkliga, hvarjemte till all olycka också finnes en flicka, med hvilken pastorn håller på att inleda en kärlekshandel, och hvilken äfven är litet tviflare.
Berörde förslag innehåller att Adelns val böra ske distriktsvis: del bör sålunda ligga klart för Riddarh.Direktm att det för R. o. Ad. är angeläget att, vid upgörandet af ny Riddarh.Ordn. vela ungefärligen huru Ståndets ledamöter åro spridda i landets serskilda delar eller provinser. Detta är redan en antydan af riktningen för uplysningarnes inhemtande. En annan antydan af denna riktning ligger i de vilkor, som för valrätt och valbarhet inom de öfrige Stånden äro i det hvilande förslaget upgjorde. Jag .tror nästan att dessa båda antydanden skola vara för direktm lillräcklige för att, efter någon serskild pröfning af sådane detaljer, som i afseende på Adelns nuvaride representationssätt kunna göra några uplysningar af nöden, uprätta sådane tabeller som, om de än icke alldeles fullständigt uplysa allt hvad R. o. Ad, möjligen kunde önska veta, likväl voro tillfyllestgörande att leda Ståndets beslut. På dessa grunder anhåller jag om bifall lill Gr. Lagerbjelkes motion. Frih. Cederström, Rud.: Upriktigt tillgifven det nu hvilande grundlagsförslaget, jemväl i hvad det rörer detta Stånds organisation, med undantag hufvudsakligen blott af den del af sistnämnde afdelning, som innefattar valens verkställande distriktvis, en anordning, som jag sökt enl. öfvertygelse bekämpa, men livat uti jag ej varit lika lycklig som i det förstnämnda förhållandet, att nemi. se mina åsigter delas af flertalet, anser jag likväl hvarken ofvansagde tillgifvenhet eller den i det nämnda serskilda hänseendet, äfvensom i ett par andra delar, hos mig befintliga motvilja böra inverka å bestämmandet af mitt omdöme om nu ifrågakomne ärendes innehåll och rätta behandling. Jag ser saken helt enkelt ur den synpunkten, att då R.
Då Guds ord säger, att rättfärdighet skall öfverflöda jorden, såsom hafsens djup är af vatten betäckt, och Guds ord lofvar, att hvar två eller tre äro församlade i Christi namn, der vill Han Sjelf vara med dem; huru skall delta kunna upfyllas, om vi förhindra folket att läsa Guds ord, om vi stifta sådana lagar, alt, då de komma tillsammans, de icke våga att tala om Guds ord, och sjunga sina andliga visor, med mindre än alt de skola tillsäga Presten, då och då komma vi tillsammans. Jag vågar icke instämma i ett sådant förslag, hvarigenom dessa hårda band skola läggas på de Kristna. Jag anser i sanning, som en ganska loflig förrättning att, då folket kommer tillsammans, det icke har politik, kortspel och dans lill sin käraste sysselsättning, utan söker den i betraktande af Guds ord. Icke är det rimligt eller kristligt att förbjuda dem, att upbygga sig med andliga sånger, och Guds ords hörande, såvida de icke först frågat Presten, om han tillåter deras sammankomst. Jag anser en sådan lagstiftning innebära fiendskap till Guds ord. Denna fiendskap yttrar sig dessutom på många sätt, och förvillelsen, utt förhindra folket alt läsa Guds ord, uppenbarar sig i många former. Vi må se till, om den icke banat sig väg in i våra Protestantiska former genom konventikel-plakater och dylika stadganden, att Guds ord må icke i sammankomster betraktas på andra vilkor än då och då, när Presten förut blifvit tillsagd. Yttre vålds menliga inverkan på andlig utveckling är erkändt, åtminstone af dem, som hafva till grunden genomträngt dessa förhållanden, och sett de menliga följderne af dylika åtgöranden. Jag har sjelf erfarit den skada, Erik Jansson utbredde, då man mot honom började tillämpa yttre våld. Då först ansågs han af sina anhängare, som en martyr i församlingen. Konventiklarne äro således icke söndringar, såsom en talare nyss yttrade, utan de äro i min tanke lifstecken inom församlingen, som kunna blifva, eller föranleda söndringar, när Statskyrkans våldsmakt på ett obehörigt sätt blandar sig deri. Tillställda konventiklar, anser jag mindre önskvärde än de, som icke blifvit af någon menniska tillställde.
U. 219. A. 220. E. 266. —- N:o 2. med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottens Betänkande N:o 1, i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar. XV. B. 20, 60, 81, 87. A. 89. Banko-Verket, angående den åren 1851 och 1853 verkställda granskning af dess förvaltning och räkenskaper. A. 201. — angående förändrad organisation af. XIII. B. 113, 202, 224, 228, 262. A. 298. XIV. U. 48, 168, 259. A. 265. — angående hyresersättning till Enkan efter J. A. Asp, vaktmästare vid. Se Banko-Utskottets Memorial N:o 22. Banko-Vinsten, angående dess användande till befordrande af FilialBankers tillkomst. Se Banko-Utskottets Memorial N:0 28. — uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna, erfordras för Bankens konsoliderande. V. B. 184, 222, 259. A. 284. VI. U. 22. A. 27. Barken i Dalarne, angående anslag till en jernväg emellan denna sjö och sjön Wesman. Bärn, oäkta, angående deras rätt till arf. Se Oäkta barn. — vanartiga, om utgörande af särskilda afgifter för upprättande och underhållande af uppfostrings-anslalten för. Se Bevillnings-Utskotlets Betänkande N:o 8. ( 31 ) Barnamord, om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778 angående. Se Lag-Utskottets Betänkande N:o G4. Barnbördshus, om anslag lill. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 73. — om anslag till uppförande i iiufvudstaden af ett nytt.
Förnämsta otydligheten bestod deruti, att sedan Kongl. Förordningen den 23 Oktober 1860, angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning, uti ingressen upphäfvit Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781, så heter det i den likaledes den 23 Oktober 1860 utgifna Kongl. Förordning, angående ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till och utsprider villfarande lära. »att om prest, som varder beträdd med utspridande af villfarande lärosats, är särskildt stadgadt». Söker man nu detta särskilda stadgande, så träffas det i här ofvan ofta nämnda 1787 års bref, hvilket åter i sin ordning åberopar »förra författningar», och bland dem är 1781 års Kungörelse den första i ordningen. Antages nu denna sistnämnda vara i allo upphäfven, — hvilket antagande dock måste betraktas såsom förhastadt, enär samma Kungörelse lagstiftar jemväl i ett ämne, hvilket 1860 års Kongl. Förordning icke vidrörer, och som här är det vigtigaste, nemligen frågan om forum för religionsprocesser,— så förekomma i äldre författningar, visserligen goda an tydningar derom, att flofrätterna hafva att handlägga religionsmål; men icke något lika klart och bestämdt lagbud i delämnet, som det i 1781 års Kongl. Kungörelse intagna. Såsom sådant kan nemligen icke betraktas föreskriften i Kongl. Brefvet den 8 Maj 1731, att »när ett Consistorium finner sig föranlåtet, någon sak att referera, relationen då till Hofrätten försändes, och att den anstalt göres, det slika relationer framför alla andra criminalsaker föredragas».
Vid tiden för Regerings-Formens antagande hade sådana på administrativa och ekonomiska författningars tillämpning beroende tvistefrågor varit lili antal och omvexlande art vida inskränktare, än som numera sig visade; i hvilket hänseende, likasom ock i allmänhet angående vidden och beskaffenheten af styrelsens göromål, åberopades hvad'Kongl. Maj:t i Nådig Proposition lill Rikets Ständer den 6 Juli 1840 anfört; och det kunde således med skäl ställas i tvifvel, om 1809 års Grundlagstiftare skulle, derest förhållandet i detta hänseende då varit lika som nu, funnit sig böra stadga den ordning för besvärs-målens handläggning, som nu är gällande. Sedan Rikets Ständer funnit hinder möta för antagande af den utväg till afhjelpande af, bland andra, nu anmärkta olägenheter, som uti E. K. M:ts Nådiga Proposition den 30 Oktober 1844 angående Högsta Domstolen varit i Nåder föreslagne, syntes Rikets Ständer böra å sin sida framställa det förslag, som för ändamålet kunde finnas lämpligt; och då ifrågavarande besvärs-mål, med undantag af de hos Kongl. Maj:t genom besvär fullföljda frågor om tjensters tillsättning, kunde, i afseende på tjenlig form för deras behandling, såsom hos Kongl. Maj:t fullföljda tvistefrågor, ställas i jemförelse med dem, i hvilka Konungens pröfningsrält är genom Grundlagen åt Högsta Domstolen uppdragen, men likväl, på särskildt andragna grunder, icke heller numera ansågos böra till Högsta Domstolen öfverlemnas, utan deras behandling kunde tillkomma en särskild myndighet, sammansatt af lämpligt antal personer med sådana egenskaper, som i allmänhet erfordrades för beklädande af högre embeten inom statsförvaltningen, och sålunda inom sig förenande mångsidig kunskap och erfarenhet i statsförvaltningens olika grenar; hvilken myndighet skulle i Konungens namn utöfva Dess pröfningsrält, så att för Konungamaktens högsta pröfning af tvistefrågor enahanda sätt vore utslakadt ge - 476 Expeditions-Vlskottets Förslag till underd. Skrifvelse, S:o i 7-1. nom de bägge likartade myndigheterna: Högsta
Kammar-kollegii derpå grundade kungörelse den 29 i samma månad, rörande, besittningsrätt till krono-hemman, bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden och Memorialer: N:o 38, i anledning af väckt motion om förklaring af Kongl. Förordningen den 10 Juni 1811, angående straffet för olofligt innehafvande af dyrk, bi/ölls. N:o 39, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, N:o 18, öfver väckt motion, angående vilkoren för vinnande af lagfart å fast egendom. Lades till handlingarne. N:o 10, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, _ N:o 26, öfver väckta motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kapitlet Arfda-balken. Lades till handlingarne; och N:o 11, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till ändring i Kongl. Förordningen den 20 November 1845, om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 212, i anledning dels af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag för hospitalernas förbättrande, dels af väckta motioner, angående inrättande af ett hospital för hufvudstaden. S. D. Föredrogs ånyo Särskilda Utskottets Memorial, N:o 14, med ordnings-stadga för större brännerier. Med undantag af 10 8 2 mom. och 21 8 uti Ordningsstadge-förslaget, hvilka af slogos, blef nämnde förslag, i öfriga delar, godkändt, och uppdrog Ståndet till det Sär skilda Utskottet att, i mån af de uteslutna bestämmelserna, rätta nummerföljden. S. D. Föredrogs ånyo Utdrag af Högloll.
I afseende åter å tredje mom. af de i samma paragraf för restitutions beviljande gifna föreskrifter, har Utskottet, på det att detta moment må bringas i närmaste öfverensstämmelse med hvad för närvarande vid införsel af bränvin och sprit från Frankrike är stadgadt, ansett sig böra, lika med Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, hemställa, att momentet må få lyda sålunda: Bill. till Ä. St. 5 Sami. 1 Afd. 6 Haft. 4 26 Bevillnings-Utskottets Betänkande JH S. »3:o. att utförseln verificeras genom intyg af vederbörande embetsmyndighet å lossningsorten, det varan derstädes blifvit lossad; skolande dylikt intyg vara af Svensk konsul eller vice konsul, derest sådan å berörda ort finnes anställd, behörigen legaliseradt.» gg. Enär, på sätt äfven tagna bestämmelser ingå i de mera omfattande stadganden rörande befrielse från lastpenningar, som blifvit tillagda vid 4 §, och andra mom. af förstnämnda paragraf innehåller endast ett upprepande af hvad i gällande Tullstadga finnes i samma hänseende föreskrifvet och således må vara här öfverflödigt, samt paragrafens tredje mom. blifvit till 4 § uppflyttadt, så föreslås, att hela den ifrågavarande tionde paragrafen i Taxeunderrättelserna må uteslutas, och nummerföljden i de öfriga derefter rättas. § 11, I nuvarande elfte, men blifvande tionde paragrafen hafva åtskilliga af Tullkomi terade vidtagna smärre redaktionsförändringar blifvit såsom ändamålsenliga af Utskottet iakttagna och, likasom öfriga i texten af det bifogade taxeförslaget tillstyrkta ändringar eller tillägg, med kursiv stil utmärkta, och hemställes, att sagda redaktionsjemkningar må bifallas. Slutligen hemställer