Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ma ju, i likhet med hvad söm skett med de öfriga Franska fordringarna, i Nåder låta näimare utreda Sedetholtnska fordringen och tillika undersöka, hvilka bland arfvingarna här i Sverige äro bosatta och Svenske tlndersåter; hvarefter och sedan de andefar, hvilka utaf hela fordrings-beloppet enligt - S5* Den 11 Maj. Jigt Svensk Lag, men icke i följd af några särskildta öfverenskomrnelser, hvilka tilläfventyrs arfvingarna emellan kunde vara träffade, tillfallit deni deribland, hvilka anses böra åtnjuta Svenskmanna-rätt, blifvit af Eders Kongl. Maj:t godkända, och den htvarje af dessa arfvingar häraf tillkommande summa likaledes bestämd, liqvidationen genom Riksgälds Contoiret bör verkställas efter här ofvan omförmälta grunder, så att för två tredjedelar af de till godtgörande i Nåder fastställda summor, i Svenskt mynt, efter 8 skill» för en Livres Tournois, meddelas vederbörande arfvingar Riksgälds-Contoirets obligationer på io år med 5 procents renta, daterade den 1 Januari 1813, emot qvittencer, hvilka innefatta ovillkorlig och fullkomlig öfverlåtelse på Svenska Staten af hela fordringen, hvaremot den öfriga tredjedelen bör till Kongl. Landtbruks-Academiens disposition öfverlemnas. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormägtigste Allernådigste Konung! på Ridderskapets oeh På Frest-Ståndets Rder Kongl. Majus Vnderdåfligste tropligtigste tjenare pch undersåter Adelns vägnar Carl Mörner. Ji. t. Landtmarskalk. vagnar J. A. Lindblom n. v. Talman. På Den 11 Maj. *53 På Borgare.Ståndets På Bonde-SländefS Stormägtigste Allernådigste Konung !
Alt den ej blifvit i landsrätten tillämpad, har sin förklaringsgrund deri, alt arfviugarne egt en ovilkorlig rätt till arfvejord och att, då 1734 års lag stiftades, säkerligen den mesta jorden var arfvejord, äfvensom lösegendomen å landet den tiden ej heller var af så stor betydenhet. Men dessa förhållanden hafva sedermera väsentligen förändrat sig, så att troligen större delen af Sveriges jord nu är aflinge, hvarjemte industrien i högst betydlig mån ökat värdet af den rörliga egendom å landet, hvaröfver egaren kan oinskränkt förfoga. En följd häraf har blifvit, att måhända flertalet af dem, som ega testaments-rätt efter landsrätt, kan, i uppenbar strid mot lagstiftarens mening, beröfva sina barn allt, samt att den fordna föreställningen om arfvejord förlorat sitt stöd i verkligheten och af sådan anledning väsentligen försvagats. Deremot synes teslaments-rätten öfver egendom eller stadsrätt vara alltför inskränkt, hvadan flerfaldiga framställningar 0111 utvidgning af denna rätt egt rum. Att den blefve lika med den nuvarande å landet, hafva Rikets Ständer likväl ansett betänkligt, emedan i släderne vanligen den ärfda fastigheten är af mindre betydenhet i förhållande till den öfriga egendomen, och att lemna fri dispositions-rätt Öfver denna vore att handla i strid mot den erkända grundsats, som hemtar sin styrka från förhållandet emellan föräldrar och barn Bi/i. till It. St. Afd. 26 202 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 93. För att princip-enligt samt lika för landet och städerne ordna teslamenls-räLten hafva Rikets Ständer alltså ansett den grundsats vara den lämpligaste, som af Lag kommittéen och Lag-beredningen blifvit omfattad, enligt hvilken friheten att bort-testamentera egendom skulle vara oinskränkt, utom i den händelse att testator efterlemnar barn eller bröst-arfvingar, i hvilket fall lian blott skulle ega att förordna om hälften deraf.
På grund af detta Rikets Ständers medgifvande har Kongl. Majit under den 18 Mars 1862, och sedan upplyst blifvit att det disponibla öfverskottet å Lifbeväringsregementets anslag, när äfven accordsräntor för 8 vakanta Underlöjtnantsbeställningar blifvit såsom en utgift tagna i beräkning, då utgjorde 10,663 Rdr, i Nåder förordnat, att af de sålunda befintliga tillgångarne på Lifbeväringsregementets stat för närvarande skulle bildas fyra Andre-Kapitensbeställningar eller två sådana vid hvartdera af Svea och Andra Lifgardesregementena, med löner å 2,000 Rdr, samt att alltså hela aflöningskostnaden för dessa nya beställningar skulle utgå från besparingarne å Lifbeväringsregementets statsanslag, intilldess beloppet kan derifrån varda öfverllvttadt till statsanslagen för berörda Gardesregementen; — Och hafva meranämnda beställningar sedermera, efter afgifna förslag, blifvit i Nåder tillsatta: hvarefter Kongl. Majit bestämt de accordsräntor, att till Arméens Accordsamorteringsfond utgå, hvilka skola åtfölja så väl dessa som äfven de öfriga för de tvenne Gardesregementena afsedda nya beställningar, pä det att Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 23 nu vid Lif-Beväringsregementet utgående accordsräntor må efter hand på dessa beställningar öfverflyttas. Jemte anmälan häraf, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att Lif-Beväringsregementets nu å 4:de Hufvud-Titeln varande anslag 31,911 Rdr 50 öre må, pä sätt Krigs-Kollegium jemväl erinrat, förminskas med 8,000 Rdr, men deremot anslagen å samma hufvudtitel för Svea och Andra Lif-Gardena hvartdera ökas med 4000 Rdr. Artilleri-regementena.
Om nu härmed jemfördes de vid 1830 års undersökning gjorda beräkningar, så visade sig, att då nu ifrågavarande Kommitterade antagit årliga värdet af grufvedagsverkena till 1,473 R:dr Banko, hvilket numera äfven af bruksegarne medgifvits, så hade år 1830 detta värde upptagits till 1,964 R:dr, som, kapitaliseradt efter 5 procent, skulle utgöra 39,280 R:dr, i stället för den nu af Kommitterade och bruksegarne upptagna summan 29,460 R:dr Banko. Vedprestationen upptogs år 1830 till ett årligt värde af 2,562 R:dr Banko, som, kapitaliseradt efter samma grund, gör 51,240 R:dr, men af de sednare Kommitterade till blott 1,679 R:dr 27 sk. 31 rst, årligen, eller kapitaliseradt 33,591 R:dr 17 sk. 21 rst. Banko, samt af bruksegarne till årligen 2,373 R:dr 4- sk. och i kapital 47,541 R:dr 32 sk. Banko. 8 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 202. Hembudsskyldigheten, hvars värde de sednare Kommitterade ansett vara skenbart och derföre endast i qvittningsväg upptagit, hade år 1830 beräknats till årlig ersättning med 1,097 R:dr 15 sk. 8 rst, Banko, utgörande i kapital 21,946 B:dr 25 sk. 4 rst. Banko, hvilket kapitalvärde bruksegarne nedsatt till hälften eller 10,973 R:dr 12 sk. 8 rst. samma mynt. För allmänning arnes skattläggning upptogs år 1830 en årlig ersättning, att af Staten till bruksegarne utgifvas, med 330 R:dr Banko, som, om den i stället beräknades till kapital efter 5 procent, skulle utgöra 6,600 R:dr Banko.
sporde borgmästaren efter en kort paus och lutade sig fram mot fröken Liberg. — Nej! Borgmästaren. och konsulinnan ryckte till, ty hon nästan skrek ut sitt nej. — Jag svärmar inte för dem, tilläde hon, röd som en I) ion, och vridande spetsnäsduken till en råtta, men jäg håler af dem, och far jag en gång barn, så skall jag nog söka bli en värdig mor åt dem. Borgmästaren smålog. — Ni blir utan tvifvel en utmärkt mor, sade konsulinnan med ett lätt skratt, ett mönster för alla mödrar, och böjande sig fram öfver blomsterbordet, så att hennes läppar tiästan vidrörde borgmästarens öra, tilläde hon: Vet ni hvad, fröken Liberg tanker snart gifta sig. Här förleden öfver-raskade jag henne med att läsa en bok, som heter » tfpp-foetran * af. af. ja, hvem är den nu åf, mitt barn lilla? Hon lade hufvudet på sned, och, kisande med ögonen, såg hon bort till den unga flickan, som tycktés helt och hållet upptagen af råttan. — Spencer, sade Anna och lyfte upp ögonlocken. Men den boken — tilläde hon hastigt — är allt for nykter, der fins inga vackra fraser. Dermed reste hon sig upp och lemnäde rummet. Under borgmästarens ungkarlsgillen var konversations-rmnmet ett forloradt pateidis for gästerna, ty han var rädd om det fina öfverdraget och de dyrbara mattorna. Men matsalens stela prakt lade ej det ringaste * band på uppsluppenheten. Man kände sig fullkomligt ogenerad. Man skrå-lade » helan * går », etc. Man skrek och man skrattade, och man skrattade och man skrek, allt under det man slogs kring smörgåsbordet Sedan man sent omsider blifvit mätt, sattes der in én väldig, japansk bål, hvars innehåll skruf-vade upp stämningen ett par tum. Ville det sig dervid riktigt väl så fick man äfven se en Hebe. Strax efter bosättningen i X. hade nämligen borgmästaren fatt i sin tjenst en ung bondflicka, hvars fägring väckte sådant uppseende, att hon allmänt kallades för borgmästarens vackra Elin.
Ridd.secret., Ryttmästaren Silfverstolpe må tillåtas att qvarblifva i militärtjenst intill den 1 Sept. 1838, då han blir berättigad att, emot exspectanceafgifts erläggande, kofntna i åtnjutande af pension ur Den 18 Augusti. Annee ris Pensionscassa; dock nied vilkor, alt lian, i hänlelse lian /Van secret.-göromålens behöriga fullgörande sktiia af »nili tär tjenstgöring sättas utur stand, bär att lian denia sistnämnde taga afsked. Bifölls. Härefter upplästes lijl justering följande: Utdrag af prot., laillet bos II. II, o. Ad. vid urtima riksdagen i Stockholm, f. m, d, iS Aug. 1834. S, D. Vid förnyad föredragning af Ridd.Ulskrs d. i5 dennes e, m. pä bordet lagda munior., i anledning af väckt fräga om upphäfvande af förbudet mot llidd.secret.befattningens förening med embete i statens tjenst, m. in., bifölls Ulsk/s yttrande i irsta punkten, angrde Hr v, Troils, Emil, motion om upphäfvande af det i i art. t.3 § af nu gällande inslruction för Ridd.directrn intagna förbud mot Ridd.secret.- befattningens förening med embete i statens tjenst; hvaremot R. o. Ad., med afslag å IJtskis utlåt, i ardra punkten, ang;de Gr. Cronhjelms, Otto Aug, motion om tillåtelse för nuvar. Ridd.secret., Ryttmästare;! Fr.
Derigenom beräknar hvar och en den tillgång han har att förvänta ur Magasinet , och afsätter så mycket mera spannemål; då blifver det ej allenast de egenteligen behöfvande, utan ock de förmögnare, som komma att begagna Magazinen; och då blifva de otillräcklige för de nödställde. Dpt är detta, sorn jag fruktar möjligen kunde hända, och hvarföre jag tror, att det nämnde anslaget af Spannemål endast permissive bör anslås. För öfrigt instämmer jag i det tillägg, som af Friherre Björnstjerna blifvit föreslagit, och fägnar mig, att han bestämdt uppgifvit Magazinslnrättningens behållning, hvilken jag hade glömt att infordra. Herr von Hartmansdorff, August: Den aiste Tataren har föreslagit, att det blott skulla V*n 34 OctoberJ. m, 285 •vara pä försök, som spannemålen borde lill menigheter öfverlemnas, emedan det vore möjligt, att de ej ansågo sig dermed belåtne. Jag för min del tror, att om de äro så likgiltige för Magazinslnrättningen, att de ej vilja sjelfve hemta och förvalta spannemålen, så bevisar det, huru onödig hela anstalten är. Jag inser då ej, hvarföre man skulle påtruga dem något understöd, utan de må häldre blifva utan. Om säden, såsom Utskotten föreslagit, öfverlemnas till menigheterna att förvaltas på deras eget ansvar, så (kulle de nog vårda den, af fara för förlust. Skall åter säden vårdas af en allmän Magazinslnrättning, så går förlusten på Statens räkning och torde lika litet kunna undvikas hädanefter, som hittills. Man har fruktat, att sedan sådane Di(trictMagaziner blifvit inrättade, beräkning skulle göras på deras ägande^ qvantum säd, så att både behöfvande och icke behöfvande begagnade dem, och att man derigenom siode på samma punkt af behof, i händelse af missväxt. Dessa anmärkningar bevisa just otillräckligheten af alla försörjningsanstalter, då egen omtanka brister; men till det reglcmentariska höra de stadgar, som böra vidtagas inom menigheterna, för att ej tillintetgöra den enskilta omtankan.
Prripos. komitier sig deraf, alt Utsk.; som i allmänhet hyst dea förhoppningen, att krigsolyckor ej alltför ofta skulle tralla oss, ansett det man, med omtanken alt i sådana olyckliga fall hafva ett härdadt och dugligt manskap, borde förena Omsorgen, att under fredstid icke förlänga Beväringspligten. Delta har varit grunden för Utsk:s framställning. Del bör icke eller lemnäs oanmärkt ali frän de medlem nar af Ulsk., som representera BondeSt., anfördes särdeles mänga skäl mot ett framflyttande af Beväringspligten, äfven hvad angick exercisen. Man anmärkte, såsom Utsk. också lillkännagifver, huru det ofta händer, att vid fyllda 21 år den unge mannen redan kommit derhän; alt skalla sig en fast löt i lifvet och en bestämd verksamhet, och att det dä blefve särdeles olämpligt och svårt för honom ali under någon tid lemna denna för att undergå vapenöfningarna, isynnerhet i del fall som K. M. föreslagit, att dessa vapénölningar blefve långvarigare än tillförene. Derjemte och då lian vid fyllda 25 år ofta erhåller vigtigu enskilda och offentliga updrag. ansågs leke lämpligt, att draga honom från dylika sysselsättningar. Dessa omständigheter och förhållanden, — omtanken alt med minsta möjliga olägenhet under fredstid förena ilen största möjliga nylla af Beväringspligten under krig, liar varit anledmn till Ulskis framställning; och då jag med glädje hört alt Hr Krigsministern förklarat sig nöjd nied framställningen, har jag ariledn. förmoda, alt R. o. Ad. skall, likasom de 2me RiksSt. som redan godkänt förslaget, skänka detsamma sill Infall. Hvad angår llr Stjernsvärd» yttrande om en slags vakansafgift, sorn skulle erläggas af dem. hvilka icke ville fullgöra sin beväringspligi; sä omnämnes denna lanke i K. M:s Propus.: men K. M. har sagt, att elt sådant säll att afbörda sig detta åliggande vore olämpligt.
En stor del af dess innevånare har äfven, utan något tillskott af Statsmedel, endast lockade genom förhoppningen å en räntegaranti, hvaraf de sedermera icke kommit i åtnjutande, ingått som delegare för byggande af jernvägen mellan Orebro och Arboga. De äro således vana vid upoffringar för befrämjande af allmänt nyttiga företag, och de hafva sednast förb år gifvit ett ytterligare prof på sin benägenhet i detta hänseende. Under det nemligen Staten ombesörjer postbefordringen mellan fasta landet och Gottland, utan någon den ringaste upoffring för denna ös innevånare och under det Staten äfven med högst betydlig kostnad anlade en telegrafledning från fasta landet till nämnde ö, så hade postverket icke råd att påkosta två hundra rdr rmt, för att låta en postväska fran Stockholm till Örebro samt åter följa med på Köping-Hult-jern - Den 25 April f. m ■vägen från Orebro till Arboga och vidare på de ångbåtar, som underböllo daglig förbindelse emellan sistnämnde stad och Stockholm, utan fordrade af innevänarne i Nerike, att de skulle genom sammanskott anskaffa den behöfliga summan. Denna framställning hade från K. Gen.-Post-Styrelsen icke väl blifvit gjord, förrän det erforderliga beloppet genast bief sammanskjutet och till vederb:de ölverlemnadt. Denna provins har således praktiskt, genom förut gjorda upoffringar, visat, att den icke är obenägen att ingå på sådana förslag; meri deraf, Mine Hrr, följer icke att man bör på denna provins tillämpa samma regel, som bonden, då han lassade hästen och sade; »tål du detta, så krin du nog tåla litet till», och härmed fortfor intill dess det arma djuret icke kunde draga bör-, dan, utan dignade under densamma. På samma gång jag således erkänner riktigheten af deri grundsats, att det icke är för mycket att de orter, som hafva närmaste och största fördel af de dyrbara jernvägarnes anläggning, äfven i någon mån bidraga till minskande af Starens kostnad för dessa anläggningar, skulle jag likväl icke anse det fullt konseqvent, af R. St:r att just börja tillämpningen af denna grundsats på den enda ort, som hittills gjort upoffringar i sådan riktning.
Då likväl ersättningen för under krig inträffade förluster eller underhållskostnader icke skulle ifrågakomma att af Rusthållarne utbetalas, förrän densammas belopp blifvit tillförlitligen utredt; ville E. K. M. i Nåder fästa Rikets Sländeis uppmärksamhet på nödvändigheten, att de utgifter, sorn i omförmälda afseenden kunde uppkomma, förskottsvis bestriddes af den blifvande krigsfonden, för att sedermera, lill Siats-Verkets godtgörande, fördelas på vederbörande Rusthållare, hvilka i stället blefve berättigade att återfå såväl hästar som persedlar i tjenstbar! skick. Hvad i detta vigtiga ärende sålunda och i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer till noggran pröfning förehaft, och då det förslag, som i E. K. M:s Nådiga Proposition innefattas, synes anvisa den för hand varande tjenligaste utväg för åstadkommande af en jemnare fördelning af rustningsbesväret under krig, samt tillika innebär den i föregående till de rustande i detta hänseende gjorda framställningar saknade förmon, att, derest en det rusthåll icke funne för sig fördelaktigt att ide föreslagna föreningarne ingå, sådant icke skulle hindra föreningarnes afslutande emellan öfriga rusthåll. Expediiions-Ulskotlets Förslag till und Skrifvelsej IV.O 1ig. 267 med öppen rätt för de förre att sedermera i föreningarne deltaga; hafva Rikets Ständer godtfunnit till E. K. M:s högstberörde Nådiga Proposition lemna bifall, hvarjemte Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, derest allmänna föieuingar, till ersättande af i krig inträffande förluster och skador å hästar och rustningspersedlar, mellan rusthållen vid de beridna Regementena och corpserne samfäldt och rusthållen vid de afsutna samfäldt, icke kunna tillvägabringas, E. K. M. täcktes til! de rustande, Regementsoch corps-vis sammankallade, låta ånyo framställa förslag om dylika föreningars afslutande inom hvarje Regemente och corps serskildt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Februari 1845.
Om det icke för alla kan vara någon religiös maning, finnes det dock väl knappast någon, som ej på den dagen i sitt inre förnimmer någon genklang från forna dagar, i det minnen från förflutna julaftnar stiga upp i hans själ, ömsom i glada, jublande toner från en lycklig barndom eller med vemodigt brustna ackord från dagar af sorg och ensamhet. Så var åtminstone fallet med kamrer Salbom, där han vandrade af och an igenom rummen med händerna på ryggen och hufvudet sänkt. Han hade i tankarne återsett sig själf som liten gosse i det enkla, nästan tarfliga hemmet, där dock aldrig julglädjen saknats, och där granen hvarje julafton i strålande glans lyst för hans förtjusta barnaögon, ja, ända till dess han var student och försökt finna det alltsammans en löjlig gammal tradition och barnsligt pjoller, men likväl inte lyckats, därför att älskade föräldraögon lyste i kapp med jul-ljusen, och därför att ömma modershänder smekte ynglingens hufvud, alldeles som de i alla år smekt barnets. Nästa jul tändes inga jul-ljus mera i det hemmet, ingen far räckte ut handen till ett trofast handslag, ingen mor lade välsignande handen på hans hjässa. De voro båda borta, och han skulle aldrig mera se reflexen från jul-ljusen tindra i deras ögon — aldrig mera. Det kom en jul, då han såg dem tindra om möjligt ännu klarare i en skön flickas djupblå ögon. Det var den första kärleken, som man kanske efter många år ler åt — men där blir alltid vemod i det leendet, och ingen annan lycka i världen kan komma en att glömma den första kärlekens tjusning och smärta. Lycka? Blef han lycklig med den andra, hon som blef hans hustru, och vid hvars sida han just i detta hem framlefde tjugusex år? De sympatiserade egentligen ej i någonting. Hon hade brukat kalla honom » gnatig », envis och retsam. Han hade otaliga gånger med en äkta mans hänsynslösa uppriktighet sagt henne, att hon var inskränkt och saknade » idéer » och all högre lyftning. Hon hade frågat, hur det skulle gått med hans strumpor och skjortor, hans mat och hem och hela ekonomi, om hon varit » lärd » och med högre lyftning i stället för en praktisk ordningsmänniska.
Den som bifaller StatsUtskottets ytterligare Utlåtande i frågan angående af Marstrands stad sökt ersättning för utgjord Inqvartering, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln, med afslag å berörde Utlåtande, gilla, det i 86 Den i5 Februarii f. m. Grefve von Schwerins vid nämnde Utlåtande bifogade Reservation framställde förslag, eller att en summa af Niotusende Riksdaler Banco må Marstrands Stad såsom ersättning för utgjord inqvartering tilläggas. Voteringen började klockan tre qvart till 12, och slöts klockan tre qvart till i på dagen, då rösterne, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige sedlarne blifvit öppnade, befunnos hafva utfallit som följer: Ja — 49- Nej — 43, I följd hvaraf Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln bifallit Statsutskottets ytterligare Utlåtande i frågan angående af Marstrands stad sökt ersättning för utgjord Inqvartering, Vid förnyad föredragning biföllos StatsUlskottets den 2 dennes afgifne och den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde nedannämnde Utlåtande och Memorial: N:o 387. I anledning af väckta motioner örn utvägs vidtagande, till betäckande af den brist, som möjligen kan uppkomma uti de beräknade tillgångarne föranslag, som vid denna Riksdag blifvit beviljade. Rörande charteringen af dea Förbindelse, som af Götha CanalBolag skall aflemnas och intecknas uti Canalverket och dess ägande Fastigheter. Företogs lill pröfning Stats-Utskottets den 4 dennes under N:o 88g afgifne samt den 8 derpåföljde eftermiddagen pä bordet lagde svar på återremissen från Ridderskapet och Adeln af Utlåtandet N:o 2q5, i anledning af f. d. Kamereraren vid GöthaCanalBolags f. d.
Vro Memoria Är 1770 voro i Bankens tjenst 154 persöner , som aflönades med 558,100 Daler K:rrit eller ä 9 Daler R:dr 62,100: —■ 1779 148 Personer 32,412: 1737 — 120 31,843 Enligt en uppgjord jemförelse imellan 1770 och 1814 års Markegångs-Taxor, befinnes att priserna på de förnämsta nödvändighets-varor nu emot då förhålla sig ungefär som 4J till 1. Artikeln hyra åter förhåller sig såsom 9 till x. När således en Banco-Commissaries Lön redan år 1668 fastställdes till ett värde af 559 B:dr Specie in natura, kan med full visshet antagas att en dylik Lön, om den nu fastställes till 1500 R:dr i Banco Sedlar, i sjelfva verket, i jemförelse mot varornas värde, ej utgör hälften af dess dåvarande belopp. Den Lön tillökning Stats-Utskottet föreslagit för en Löntagare med 1,000 B;drs Lön utgör å 30 procent B;dr 300: Af den uppkommande totala summan 1,300 R:dr utgår hälften eller 650 B.dr ä 4* B:dr något öfver 144 Tunnor Spannemål, sorn beräknade blott efter 6 R:drs pris uppgå till ett värde af 86,4 R:dr. Sammantagne Lönen blifver således mindst 1.514 R:dr, och följaktligen i sjelfva Verket tillökningen något mera an jo procent. Uppläst Den 2 2 Juli. 2139 Uppläst hos Samtliga Riks .Ständen dtn 22 Juli. Vördsamt Memorial! Genom särskildta Memorial, sorn under ilen 16 och 22 Maj blifvit från Vällofl. Borgare-Ståndet'till Banco - Utskottet remitterade, har Handelsmannen Herr G. Stabeck yrkat så beskaffad jemkning af Bankens uti Författningarna stadgade rättighet till försäljande på egen Auction af dess Fastighets-Panter, att enskilde