Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lärde, djupsinnige, mångkunnige författaren af det tröga, opoetiska fastän rimmade «Fideicommisset till min son Ingermund« (1108 strofer på 75 tryckta qvartsidor, hvaraf hälften utdrag ur grekiska, latinska, franska, engelska och svenska skriftställare samt ur bibeln) – en högväxt skepnad, med starka, romerska anletsdrag och ett oböjligt romarsinne – var icke sen att hörsamma kallelsen. – «De här skändligheterna, de här galenskaperna måste nödvändigt taga slut, Justitiekansler Lilljestråhle,« – tillade konungen, sedan han gifvit honom del af händelsen med Matts i Säfsen. – Majestätsbrott, som hela verlden skrattar åt, som väpna allmänna tänkesättet till den anklagades försvar och blottställa den, i hvars namn och å hvars vägnar anklagelsen sker, att blifva utskrattad och uthvisslad, förhatad och förbannad: ännu en gång, det duger icke och det skall förändras!« – «Ers Maj:t önskar således, att lagen om majestätsbrott upphäfves?« yttrade Lilljestråhle kallt. (Konungen studsar och besinnar sig.) – «Upphäfves nej ty det är ju en kunglig företrädesrättighet, och af dem skänker jag aldrig efter ett hårsmån. Men missbruken skola undanröjas, skola förekommas, och det är just i det afseendet, jag efterskickat er. Ni skall fundera på någon utväg och framlägga åt mig ett skriftligt förslag. – «Att «förekomma«, utan att «undanröja«: i sanning, Ers Maj:t, jag behöfver rådrum att eftersinna, huru jag lämpligen må kunna gå i land med uppfyllandet af denna Ers Maj:ts befallning. Jag fruktar, att icke helt och hållet ha uppfattat Ers Maj:ts höga vilja och afsigt.« – «Min vilja är, att lagen qvarstår, emedan den är en höghetsrätt; min afsigt, att den aldrig, eller åtminstone så sällan som möjligt, tillämpas, emedan jag afskyr grymhet och finner det vara under en konungs värdighet, att använda maktens Herkuliska klubba till att krossa insekter.«
Redan för 10 Ar se - 362 Den 2? J ni!. t dan väckte jag en motion i samma syftning eller otn införäftde af tjenstehjoos-böcker, i likhet med de i Danmark brukliga Det förhållande, att sådane böcker fortfarande, icke allenast sedan den tiden, utan ifrån den 31 Januari 1833. i nämnde land begagnats, synes ådagalägga, att man derstädes funnit dem lämpliga. Med stöd häraf måsle det vara med verklig tillfredsställelse jag lemnar min röst åt Sammansatta Utskits, uti förevrde Betänk., afgifne förslag. Det har varit så mycket mer glädjande att finna denna fråga bragt å bane utaf ledamöter af Hederv. BondeStit, som det just varit derifrån största motståndet hittills yppats, så snart man ifrågaställt denna reform. Jag tillåter mig i öfrigt att hänvisa till min den å:de De* cember 1850 afgifne motion i ämnet, hvilken finnes intagen uti E. o. Ad:ns protokoll för riksdagen 1850 —1851, första häftet; samt anhåller, på grund af hvad nu anfördt blifvit, om bifall till den nu föredragna punkten. Gr. Sparre, Erikt Det har verkligen varit mig serdeles oväntadt att har få höra någon röst höja sig mot förevarande förslag, hvilket inom Utsk:t vunnit ett så allmänt erkännande, och, på sätt den siste talaren yttrat, redan för flere år sedan blifvit bragt å bane. Dess nytta svnes mig nemligen alldeles • ovedersäglig. Man har yttrat, att Utsk.-t skulle hafva utgått från den förutsättningen att tjenstehjonen nu för tiden befunne sig på någon lägre ståndpunkt. Jag får för min del tillstå, att jag icke kan inse, hvarifrån den värde aumärkareu hemtat detta antagande. Så vidt jag kunnat finna, förekommer nemi. icke ett ord derom i Betänk:t.
Prot. 1853—ISSI. 3 Sami. 4 Haft. 2 10 Konstitutions-Utskotlets Memorial, N:o 6. skrift meddelades, till följe hvaraf tillförordnade Landshöfdingen i Östergöthlands län kommit i åtnjutande af löneinkomsterne för November och December månader samma år, och att följaktligen den fråga, som den 1 Mars 1853 var föremål för Interims-regeringens pröfning, icke blifvit af Föredraganden efter rätta grunder uppfattad. Såsom ostridigt lärer nemligen få anses, att om den af Kongl. Muj:t i nåder föreslagna och af Rikets sednast församlade Ständer bifallna reglering för upphörande af vakansoch förslags liggetidssamt begrafningshjelps-besparingar icke blifvit besluten, så skulle ofvanbemälda Pensions-kassa egt att åtnjuta vakansoch liggetids-besparingen af Landshöfdinge-lönen för nyssberörde två månader. Frågan är således, på hvilken grund nämnde reglering må kunna anses hafva medfört upphäfvande af denna Pensions-kassans rättighet. I sådant afseende förekommer, alt omförmälde reglering, hvarigenom ett visst årligt stats-anslag blitvit anvisadt i stället för de lill Pensions-kassan upplåtna och till uppfyllande af dennas förbindelser påräknade inkomster af lönebesparingar, de der i och med regleringens försättande i verkställighet skulle upphöra, trädt i verkställighet först vid 1852 års ingång; hvadan nämnde stats-anslag icke utgjort vederlag för någon, under år 1851 Pensions-kassan tillfallen, rättighet. De omständigheter, att, jemlikt Kongl. Brefvet den 2 Februari 184-2, utbetalningen från Kronans kassa af de Pensions-kassan tillkommande besparingar skulle ske först efter det tjensten blifvit åter tillsatt, och att tillsättningen af ifrågavarande tjenst först under år 1852 skett, kunna icke mera än likartade förhållanden i andra fall, der fordringar måste af en eller annan orsak under längre eller kortare tid förblifva utestående, hafva inflytande på sjelfva fordringsrättens giltighet.
A0 Uti' en ifrån Ridderskapet och Adeln remitterad motion, bar Henr Friherre Hjerta (Xhef för Stuteri-Inräitningarue i Riket) dels föreslagit, att för 1Stad-Vtskotlels 'Utlåtande N:o 162 9 för Stohållningen ett serskildt anslag af 5ooo Rdr matte å RiksStaten varda uppfördt, och dels anhållit att som den till uppförande af byggnader vid Ottenby SLuleri af Kongl. Maj:t i Nåder • beviljade summa af 15,694 Rdr 7 sk., hvilken skall utgå utaf Allmännna Byggnadsanslaget för de publike husen i Landsorterne, endast successive inflyter, nemligen år i835 med 3ooo Rdr, 1836 med 5ooo Rdr, 1837 med 5ooo Rdr och återstoden år i838 med 2,694 Rdr 7 sk., men det är af högsta angelägenhet, att byggnaderne med innevarande år kunna begynnas, enär Stuteriet saknar utrymme för redan befintlige hästar, ett räntefritt lån af 6000 Rdr alltså från RiksgäldsContoret måtte för sådant ändamål beviljas, att, efter behofvet, utgå innevarande och nästa år, emot förbindelse att detsamma af de sista arens byggnadsanslag eller för åren 1837 och i838 återgäldas. Och som Utskottet i afseende på förra delen af motionen, rörande Statsanslaget för Sto-hållningen, yttrande afgifvit uti Utlåtandet N:o 86, i frågan om utgifternes reglering under RiksStatens 8 Hufvudlitel, så återstår nu, alt öfver senare delen af motionen, angående det begärda jjygguadslåneunderstödet ifrån RiksgäldsContoret, yttrande afgifva. Och då vid närvarande förhållande, RiksgäldsContoret för sina enskilde utgifter behöfver upptaga lån och för dem erlägga 5 procent ränta; samt den omständighet tillika förekommer, att i det ämne, sorn utgör föremål för ifrågavarande motion, någon framställning af Kongl. Maj:t icke blifvit gjord, tillstyrker Utskottet, att motionen lemnäs utan afseende.
Om Hr Rosenblad hade gjort sig det besvär, att förskaffa sig underrättelse om de öfverläggningar och förslager sora inom Bevilln:sUtsk, ägde rum, i afseende å ifrågavar. ämne, innan beslut fattades — så skulle han säkerligen kommit till den öfvertygelse, att Utsk. icke handlat envist och ensidigt. Den 17 Juni. i 17 Utsk. har sökl, att, så mycket som möjligt, taga kännedom om detta vigtiga ärende, men trott sig icke böra gå skaltejemkningskosnmittéens förslag i förväg hvilket förslag snart är alt införvänta ifrån StatsUtsk. och på den grund, samt för det närvar., icke understödt motionen, helst den alltid skulle blifva ofullständig, i jemförelse med kommitlerades, af K. M. understödda förslag. Nu är händelsen den, att om motionen anlages, kan densamma ej sättas i verkställighet pä flere år. Detsamma är förhållandet också med skaltejemkningskomittéens förslag. Och som ingen särdeles olägenhet under tiden kan uppstå, bjuder klokheten och försigtigheten, införvänta de resultater, som af skattejemknings-kommittéens förslag blifva en följd. För öfrigt har Utsk. ansett, att om Utsk. skulle med den noggrannhet som erfordrades, handlägga delta ärende, så komme detsamma alt utdraga på tiden och dymedelst fördröja riksdagens afslutande; hvadan jag hemställer att R. o. Ad. måtte afstå ifrån sitt förut fattade beslut och instämma med de öfriga RiksSt:ns mening. Frih. Raab Adam Christ.: Hr Printzensköld har förmenat, att det var mitt yrkande i denna fråga, som skulle hafva föranledt R. o. Ad:s beslut om uppskof då förra gången detta ärende förevar. Jag anser mig då skyldig att yttra min tanka äfven derom. Jag kan på intet vilkor gå ifrån hvad jag anser vara fullt rätt, och rätt i denna fråga kan icke vara mer än ett, nemi. det, alt uppskjuta detta ärendes behandling till dess att StatsUtsk. har uttalat sig om hufvudfrågan.
Majrt, den 22 Maj 1843, i nåder tillagt bemälte Herr Friherre Departements-Chefs taffelpenningar, att, efter 2,500 R:dr årligen, utaf 4:de Hufvudtitelns besparingar utgå för Februari, Mars och April månader samma år; finnande Revisorerne, att då Herr Friherre Lagerbjelke, i sin egenskap af Chef för Sjöförsvars-Departementet, uppbar dermed åtföljande taffelpenningar, öfvertagandet af Chefskapet för Landtförsvars-Departementet under en kort tid väl kunnat äga rum, utan att dubbla taffelpenningar derför bordt åtnjutas. §. 3. Redan genom ett Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 30:de Januari 1822 förordnades, att vid Wermlands Fältjägare-Regementes rekrytexercisoch befälsmöten aflöning för Korporaler, Trumslagare, Manskap oell Spel i nummer borde, med 12 sk. B:ko per man om dagen, årligen utgå af anslaget för oförutsedda militära utgifter; och på grund häraf äro ock under hvartdera af revisionsåren 602 R:dr i förenämnde ändamål utaf berörde anslag anordnade, ehuru utgiften, sorn fortgått öfver 20 år, snarare synes hafva bordt hos Rikets Ständer anmälas till uppförande å Stat, än att, såsom nu skett, hänvisas på ett anslag, hvilket, efter hvad sjelfva benämningen antyder, tillkommit för bestridande af oförutsedda, mellan stats-regleringarne inträffande, behof. §• 4. Å nyssherörde anslag förekomma, bland andra, följande utgifter, hvilka jemväl äro dels af mera permanent egenskap, dels eljest förtjente af uppmärksamhet: år 184 år 1843. Kongl. Krigs-Yetenskaps-Akademien 600: 600: Transport: 600: 600: 25 T. f. Presidenten å Kongl. KrigsKollegium, arfvode KapitenenAschling, för inspektion öfver gjutningen af jernkanoner, dito Kapitenen Dreijer, för tillsyn vid Landtförsvars - Departementets Kommando-Expeditions lithografiska arbeten, dito
Af meningen ”genom dertill skicklige i ämnets särskilda detaljer sakkunnige män”, som i Utsk:s förslag förekommer, torde allt utom orden ”sakkunnige män” kunna uteslutas såsom öfverflödigt. Allt som är öfverflödigt tror jag att man bör undvika. Jag vill äfven önska att R. o. Ad. icke finner hvad jag nu yttrat vara öfverflödigt. Uppå härefter af Hr Ekströmer, Carl Johan, begärd upplysning om de öfrige RiksSt:ns i ämnet fattade beslut, hade underl. Ridd.Secret. äran meddela, att enl. ankomne prot.utdrag, PresteSt. bifallit Utsk:s tillstyrkande med den förändring allena, att slutmeningen : ”samt att K. M. derefter täcktes vidtaga de åtgärder, K. M. i anledn. deraf finner lämpliga” utbyttes emot orden: samt att K. M. derefter täcktes nådig propos. i ämnet till R. St. aflåta”; BorgareSt. åter beslutat en underdånig skrifvelse, sådan Hr M. S. von Hohenhausen, i afgifven reservation, ansett den böra lyda; samt BondeSt. återremitterat förevar, betänk. N:o 92. 172 Den 21 Juni f. m. Ht Ekströmer: Af de meddelade prot.utdrm upplyses alltså, att Utsk:s betänk, blifvit bifallet så väl af Borgaresom BondeSt., och dä, äfven inom detta H. Stånd, förslaget att hos K.
Vid Riksdagen 1809 och 1810 föreslogs följande förändring i denna §. efter orden: ”blifvit vald tillsamman:” / den ordning 69 och 97 j)\ §. föreskrifva, röste samtlige Ledamöterne man för man och icke Ståndsvis, med slutna sedlar öfver den frågan &c. — Antogs Constitutions-Utskottet år 1812 i Örebro föreslog följande ändringar Och tillägg i denna §. efter orden: ”föregående .handlar:’’ likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas. Vidare efter orden: ”vald tillsammans:” och röste man för man, men icke >Ståndsvis, med slutna sedlar, öfver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens Ledamöter? Härvid iakttages hvad Riksdags-Ordningen föreskri/ver, till undvikande af paria vota. Besvaras derefter denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterna med Nej, blifve dä Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehållne. Besvaras den åter med Ja, så uppgöre &c. Antogs. io4:de §:n. Konungens Proposition 1812 innehåller det förslag, att slutmeningen i den - Den 12 Juni. 219 na §., eller: någon allman öfverläggning derom uti Nämnden förefalla, skulle utgå. - Afslogs. io5:te §:n. Konungen hade uti Dess Nådiga Proposition 18 1 2 iöreslagit, att här, likasom uti 51 , skulle införas, efter orden: 5’de Protocoll som:'’ inför Konungen blifvit förde & c. Afslogs. xo6:te §:n. ConstitutionsUtskottet 1812 föreslog i början af denna §. efter ordet: ”någon:’’ af StatsRådets Ledamöter eller Föredragande uppenbarligen &c-, samt att i sista meningen ur den förra redactionen skulle utgå, efter orden: ’’Då StatsRådets Ledamöter, ’’ eller Konungens RädgiJ vare i kommandomål.
Jag kan icke lida operacomique, emedan den förenar det lastbara i komedien med det onaturliga i formen, som plågar mig; ty hvad kan vara vidrigare än denna talsång eller detta sångtal, som verkar så störande på den estetiska känslan. Allt, som haltar eller är fragmentariskt, kan icke vara skönt, och därför älskar jag endast operan såsom det enda fullkomliga och helgjutna. Scenens prakt, det förtrollande i dekorationerna, harmoniens gudomliga välde, allt kastar mig in i en förvillelse, lika ljuflig för mina sinnen som oskyldig för mitt hjärta. Men jag har nu uttalat åsikter, som kunna synas besynnerliga; min ursäkt är: andra må lära, huru man bör tänka, jag säger endast, huru jag tänker. Men låtom oss återvända till er skyddsling. Anser ni det verkligen för en lycka, att hon får engagemang vid teatern? Vore jag kvinna, god och öm, såsom ni är, skulle jag göra allt, för att afråda henne från att beträda denna bana. Dock, detta är något, hvarmed jag ingenting har att göra. Vill ni, att hon skall få fullfölja sin önskan, så skall jag göra allt för befrämjandet däraf.“ Kellgrens läppar logo förbindligt, men ögonen blickade allvarligt på mig, och då jag icke genast besvarade hans ord, tillade han: “Ni är rik, gör den unga flickan till något bättre än teatersångerska, gör henne till en god kvinna. Jag ber för henne.“ Kellgren sade dessa sista ord med en ton, som förmådde mig att glömma alla de år, som lågo emellan min lyckas dagar och det närvarande. Jag såg på honom. Hvad min blick uttryckte, vet jag icke. Måhända förrådde den, hvad mitt hjärta kände. Allt nog, Kellgren tog sin hatt och gick, utbedjande sig att få veta, hvad jag vid närmare öfverläggning beslöt. Han hade bedt för min fattiga landsmaninna; hon skulle icke blifva sångerska. – Jag åtog mig också hennes framtid och underrättade Kellgren några dagar efter vårt samtal om detta mitt beslut. – Nu besökte Kellgren ofta vårt hus. Under dessa stunder, då vi samtalade, kom han ett par gånger att uttala sig om makars inbördes trohet.
Ma j:t.af gifven underdånig berättelse af den 6 Juni 1844, i underdånighet uppgifvit de orsaker, hvilka dittills hindrat den större Författnings-samlingens redigerande och utgifvande; täcktes Kongl. Maj:t, med anledning af, i sammanhang härmed, gjord underdånig anmälan,att jag, Stjernsvärd, vöre 16 — 122 — sinnad alt af trycket utgifva ett arbete, kalladt: Handbok för Militärer, och innehållande samling af gällande författningar för Armeen under 29 Titlar, deraf 5 redan i bokhandeln utkommit, enär jag i underdånighet anhållit om understöd frän Statens sida för fortsättningen af detta arbete, hvilket till uppställning, syfte och brukbarhet vore enahanda med det sammandrag af Författningar för krigsmakten till lands, hvars utarbetande blifvit mig, Forsberg, i nåder uppdraget; men något så beskalFadt understöd af Staten icke syntes böra lemnäs till utgifvande samtidigt af tvänne likartade arbeten, hvilka således lämpligen kunde till ett sammanföras, uti till Kongl. Krigs-Koliegium aflåten nådig skrifvelse af den 8 Augusti 1844, hufvudsakligen förordna: Att undertecknade må, från och med September månad samma år, under gemensam ansvarighet besörja redaktionen och utgifhingen af oftanämnde Författnings-samling, under titel: ”Samling af gällande Författningar rörande Armeen, dess styrelse och förvaltning”, med skyldighet för mig, Forsberg, att samtidigt fortsätta den mig särskilt uppdragna utarbetningen af Sammandrag af stadganden rörande rust-och rotehållare samt ryttare och soldater. Att Krigs-Kollegii President skulle tillsynen härå äga, äfvensom att om arbetets fortgång, hvarje sjette månad, till Kongl. Maj:t afgifva underdånig berättelse.. Att bemälte Herr President, med biträde af tvänne Kollegii ledamöter, skulle verkställa den slutliga granskningen af manuskripten till merberörde Författnings-samlingar, som borde föregå tryckningen.
Ortens sed och belägenbeter, olika Lilgängar til stängsel, en hwars sätt at bruka Hem. manet, som beror af större och mindre förmögenhet, uplysning och hushälsdrift, torde göra föreskrifter, ätminstone sä midi Let rörer Frälse och Krono-statte Hemman, ifwerflödige, kan ock hända förnärma en billig rätt til fri för. wallning och männe ej, dä Bonde finnes försumlig och opälitlig i stötseln af en annans til brukning ät honom uplätne Hemman af desta naturer, samma rätt til eftersyn, snar rättelse och ärsättning wore för en hnar billig i likstämmighet med hwad til Frälsemans fördel i Dcn 29 Augusti 158? 8 §. är stadgadt, och at Synemännen i före. nämnde hänseenden samt Åkerns och Ängens behandlings-sätt singö rättighet at tillämpa skyldigheten efter wanliga bruket i Lands-Orten, uplysningen och Hemmanets särskildta bestaffenhet. Om jag i nägon af detza delar felat emot rätt och billighet mätte det icke misttyckas. Min afsigt har warit ren och mä hända det ätminsione föranleder ti! nägon förbättring, four tiden synes mig liksom gjort nödwandig. Stockholm dcn 25 Maji 1809. gnclcn'8 dlilson i Jonsbol. NikstmZsmmi för Gillbergs Härad i Wermeland. Enligheten med det til Riksens Högloft. Ständers Lag-Utstött remitterade Memorial, intygar ssolr. lllolmbsrg8orr. Must. Edmjukt anförande til Högloft LagUtstottets Protokoll. Uti den frän Bonde-Ständets Plena hit Remitterade frägail om en närmare, efter den naturliga billigheten lampad Nybyggnads - skyldighet tvid Hemman pä Lands - Orterna, anhäller jag ödmjukast fä yttra mina enfaldiga tankar, fast wida stilde ifrän de förra Lagars uttryck, Uöar uti ändring sökes, torde dock r anledning däraf göras nägot afseende. En r38L Den 29 Augusti.
It någon annan Landshöfding utgå» I öfrigt lades till Handlingarne Stats» ^Utskottets, i Utlåtandet Nso s54, gjorda liera» »tällan, stt Rikets Ständer m|tt<* lät, framti - lia Pral. Utdrug den 16 October 1819, den besluta, att ingen i Statens tjenst qvarstående Embetsman eller Officerare borde för denna sin tjenst af Rikets Ständer pensioneras , utan framställning derom af Kongl. Maj:t, såsom alla Embetsmäns högste Chef, eller utöfver det belopp , som Kongl. Majit honom beviljat ; hvarjemte Ridderskapet och Adeln beslöt, att , i den händelse Riksmarkegångspriset, för den under lönen inberäknade Spannmål, skulle något år öfverstiga 6 R:dr B:co, den härigenom uppkommande brist för den del af berörde Spannmål , som öfver3kjuter Kronans behållna Spannmål , skulle af Riksgälds - Contoiret Stats - Verket ertättas. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats» Utskottets, under N:o 235, afgifna och , den 14 sistlidne September e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 124, förut meddelade betänkande, i anledning af några i Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om Stats - Verkets tillstånd och behof förekomna allmänna frågor, fann Ridderskapet och Adeln, att förstnämnde Utlåtande borde läggas till Hand» lingarne. Prot. Utdrag den 16 October 18S9. u5 Från Högvördige PresteStåndet. S. D. Vid 8 nyo skedd föredragning af Ståts-Utskottets Utlåtanden :
Friherre Cederström, Jacob, som äfven tillstyrkte detta svar, ville för sin del hafva i Protocöllet intaget, att han ifrån början varit af den taukan, att de enligt den 107 §:n hade bordt anmälas. 42 986 Riksdagen 1815. Memorial rörande Herr Landt-Marskalkens vägran af proposition på yrkande om infordrande af skälen till ConstitutionsUtskottets nekande att låta en af sina Ledamöter, i frågan rörande decharge för Stats-Hådet, vid Utskottets Memorial bifoga ett särskildt yttrande. Ifrån Högloft. Riddersbapet och Adeln har till Constitutions-Utskottet Protocolls-Utdrag inkommit, innehållande att, sedan inom det Höglofl. Ståndet det yrkande blifvit framstäldt, att Constitutions-Utskottet måtte åläggas inkomma med upplysning om orsakerna, hvarföre detsamma vägrat en af sina Ledamöter att i frågan rörande decharge för Stats-Rådet vid Utskottets Memorial bifoga ett särskildt yttrande, och Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken uppå lemnad förklaring häröfver af samme Ledamot, hvilken sådant hade blifvit vägradt, ansett sig icke, emot sitt begrepp om Constitutionens lydelse, kunna göra proposition om en remiss af denna beskaffenhet, samt denna proposition icke dess mindre hade blifvit yrkad, hade Herr Landt-Marskalken enligt 55 § Riksdags-Ordningen förklarat öfverläggningen hvilande, i följe hvaraf målet blifvit till Constitutions-Utskottet förvisadt, hvilket derföre skyndsamt borde sig utlåta. Constitutions-Utskottet går nu att deröfver vördsamt afgifva sitt yttrande.
Jag begriper icke, huru det kan anses såsom en del af stvrande magtens verkställighetsåtgärder, att emottaga och bokföra Bankens insättningsattester å tullmedlen, hvilket är den enda befattning, som Statscont. för närvarande har med tulluppbörden och hvilken skulle derifrån till Riksg.cont. öfvei flyttas. Nyttan deraf att kunna i tid disponera öfverskotten har visat sig jemväl derigenom, alt Riksg.cont. ej allenast kunnat till största delen aflöna sin tjenstemannapersonal, utan äfven bestrida nästan alla kostnader för sista riksdagen medelst de till Cont. omedelbarligen ingående öfverskotten å allmänna bevillningen. Jag finner icke ett enda giltigt skäl emot antagande af Frih. Kantzous förslag, hvad tulloch brännvinsbevillningen beträffar, bch förnyar således min anhållan om propos. å återremiss af StatsUtskrs betänkande. Hr Lefre'r>: Då jag sista gången hade ordet, glömde jag att framlägga ett påfallande bevis om oriktigheten af den grundsats att satta Riksg.Cont. i directa verkställande åtgärder. R. o. Ad. har remitterat ett mål till Bevilln.Utsk , rör:de eri försummad debitering af Trollhätte slussverk. Detta mål är ett bevis på, huru nödvändig localkännedom är vid all vcrkstäliighetsåtgärd uti administrativa ämnen. Det är den största svårigheten, vi hafva i Sverige, att våra central verk ej hafva kännedom om orterna. En försummelse har ägt rum af Riksg.cont. att ej controllera denna afgift, och den är helt naturlig. Hade Kronans embetsmän fått besörja den bevillning, sorn bort åligga Trollhätte slussverk, så hade D c 11 12 Maj f. m. '9 Staten ej gått i mistning af omkring 5o,ooo r:dr bristande bevillning för flera år.