Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på den sednare anmärkningen af Grefve Frölich, förenar jag mig deruti, att det är en småsak, om man vill sätta i stadgan, att åhörare skola hafva hattarna af sig eller icke, likasom jag icke kan finna, att det någorstädes är uttryckt, att Ridderskapet och Adeln skall hafva hattarna af sig, ehuru man af sig sjelf känner, när detta bör ske; men en hufvudfråga är ännu icke afgjord, ora de reglementariske föreskrifterne skola intagas i RiddarhusOrdningen, eller i en allmän lag; hvilket dock borde afgöras, innan återremissen afgår. Grefve Frölich: Jag medger alltför gerna, att antalet af 5 Ledamöter istället för 3, icke lemnar någon fullständig garanti; men det närmar sig likväl mera dertill, än sistnämnde antal. Jag tycker mig för öfrigt väl kunna göra mig reda för anledningen till Herr Hjertås förslag, att öfverlemna till Herr LandtMarskalkens godtfinnande, Den i April f. m. när en begäran af denna beskaffenhet skulle tillåtas eller icke: den nemligen, som existerar uti den person, hvilken nu förer ordet ibland oss. Men som jag för min del har för regel, att i fråga om lagar icke hafva afseende på personer eller möjligheter, som icke kunna visa sig i alla förhållanden; tror jag det är bättre, att saken beror på Ledamöterne af Ridderskapet och Adeln, som har beslutande lätt i sådane saker. Hvad för öfrigt blifvit yttradt af Herr Rosenblad, rörande nödvändigheten att nu besluta, på hvilketdera stället frågan om straffbestämmelser bör intagas, antingen i RiddarhusOrdningen eller i en serskild lag, så kan jag icke finna någon nödvändighet för Ridderskapet och Adeln, att nu deröfver fatta ett beslut, helst jag tror sådant egentligen kommer i fråga, när Ridd arli usOrdningen i ett sammanhang kommer att företagas till pröfning.
Sedan jag således sökt visa, att gällande Ansvarighetslag är tillkommen för Lönekontorens och icke för enskilde personers säkerhet, tror jag mig äfven hafva ådagalagt, att den egennytta, som är med kommissionär-befattningen förenad i den beräknade provisionen, och till hvilken egennytta tjenstemännen i Diskontverkens kansli och kontor i mer eller mindre mohn i sammanhang med sina kommissioner göra sig skyldige, alldeles icke har till påföljd något annat ansvar än det 78:de § Banko reglementet för en slik öfverträdelse stadgar. Af hvad jag nu anfört, och då icke ens uppgifvet än mindre visadt är, att Rikets Ständers Lånekontor i Malmö genom mina tillgöranden som direktör lidit skada och förlust, och enskilde personers rätt, hvarom talan vid laga forum aldrig blifvit väckt, svårligen kan komma under Högloti Kongl. Hofrättens pröfning, anser jag angifvelsen vara obefogad och tycker att målet, i den del deraf, som åsyftar det i Ansvarighetslagen stadgade ansvar, må förfalla. Sedan jag sålunda sökt visa, hvartill angifvelsen, om den varit alldeles riktig och grundad på Banko-reglementets tydliga föreskrifter, kunnat leda; vill jag dels med fakta, dels med handlingar styrka, att jag i intet fall anser mig hafva öfverträdt föreskrifterna i olvanbemälde Banko-reglemente. Jag angifves för l:o Alt jag på det sätt befattat mig med kommissioner, alt jag från en större mängd låntagare medfört deras lånedokumenter, lemnat dem till någon verkets tjensteman och, sedan lånen blifvit beviljade, hos denne uppburit penningar för låntagarnes räkning; 2:o Att jag i några fall obehörigen dröjt med de utqvitterade medlens aflemnande till låntagarne; och 3:0
Då missväxt inträffar, är säden dyrare, emedan brist är en följd de.af; men hvar och en som har moyenger äter sig mätt, då som annars: likvisst bör förhållandet vara helt annorlunda nu, då man ingalunda behöfyer inskränka sina behof, hvad Laudtmanna - 284 Den 13 April. producter angår, ty man koper dem för bättre pris och dubbelt bättre i proportion , än hvad det i allmänhet kbstar att skyla sin kropp Och förskaffa sig lifvets beqvämligheter. Således minskas ej consumtionen genom ett minskadt rörelsecapital, utan hindrar endast möjligheten af öfverskottets användande i penningar. hvarigenom vanpris uppkommer, till Jordbrukarens fullkomliga ruinerande , och detta bör afhjelpas. Af allt hvad Herr Grefve Adolph Monter yttrat efter Herr Edmind Burke kan intet med med mera skäl appliceras på oss, än följande: Det är farligt att gira experimenter pä fjordbrukarens bekostnad. Hans Capital (med undantag eif några fä personer och några få ställen) är vida svagare, än man gemenligen tror. Capitalet sådant det är omsättes blott en gång om äret', och i v ssa grenar af åkerbruket fordras tre år3 innan pen. bingarne återbetalas. Detta bör man noga observera, och då först finner man hvad svårigheter medfölja åkerbrukaren i vårt land. Vårt Spannmålspris är i de flesta Provinser lägre än hos Utländningen, relativt till vårt mynt, då likvälvår productions-kostnad är dubbel; ty hela vårt åkerbruk måste förrättas på fern månader, då i andra länder 8, 9 å io månader dertill kunna användas; man brukar der med lika folkstyrka nästan dubbelt så mycken jord, sorn hos oss, och således blifver det en Den 13 April. omöjlighet att pioducera Spannmål till samma pris som utlän fningen; dessutom behålla ju alla uppstegrade varor deras gamla värde, oaktadt laga Spannmålspris; på den grund finner jag ej skäligt, att åkerbrukaren ensamt bör arbeta för ett knappt uppehälle, endast att dermed rik'a andra näringar; och considerationer emot deni böra upphora, då ej någon consideration a deras sida existerar.
SRifetö ©täuberö beflut om uppl)örattbc af bet frått rotel)å(larne uabnabäbt eller folbaterita toib inbelta roterabe infanteriet förut utgåettbe bibrag binnct‘ till fobatbefläbnabeité aitffaffaitbe orf) tttiberl)åH: l)toarom allmän fungörelfe blifioit utfärbab. Äottgl. SDlajtt l)ar i fammanhaitg fjärnteb låtit utfärba for itp a b ttåbig Snftruftion för toeberbörattbe regementet orf) corpferrf ©efläbnaböbireftioner, Ijtoilfa till jin fammanfättning jetn SDlaaiftratéperfotter och borgare, fnoilfaö biträbe för Äronanrf räfnittg gsrtjöjbt ... traftamente påfallaö toib fotter, märbertttgar, tnoentertngar, m. m., meb nnbantag lif Äungörelfen bett 15 ^ebr. 1837, ett titt £rc tftifébaler förhöjbt bagtraftamente. prfmning ©eban fonbeit för 3Babjlena Ärtgöntané^uösinrättning munnit ben m emans oc^ ftyl'fa, att »erfftädighet funnat berebaé åt Äoitgl. Majttö ljuslåga utönffait att dftabfontma någon förbättring uti bet afffebabe manffapeté aiift-unberaf armeen loit tor, mebetft förhöjning i bet u »ber batt, font i hvarje af be färjltlba uitberhålléflaferiie förut marit beflåbt; har Äongl.
Dagen efter den uti första mom. af § 12 omförmälda anteckning eller, ifall af helgedag, dagen derefter skola Ridderskapet och Adelns ledamöter, som antecknade äro, sammanträda på Riddarhuset för val af Ordförande under Adelsmötet. Yid valet föres ordet af den främste närvarande ledamoten af Ridderskapet och Adeln, hvilken äfven vid tillfällen, då den sålunda utsedde Ordföranden är förhindrad, dennes ställe företräder. §■ 17- Sedan Ordförande vald är, skall senast A andra dagen derefter af Ridderskapet och Adeln utses 12 ledamöter och 4 suppleanter till ett Utskott, som det åligger ej mindre att meddela yttrande öfver de ärenden, som af Ridderskapet och Adeln till .samma öfveriemnas, än äfven att öfverse Riddarhusoch Adeliga Jungfru-stifs-ärendenas förvaltning, revidera Riddarhuskassan och Adeliga Kadett-skole-fonden, såsom oek alla öfriga under Riddarhus-Directionens styrelse ställda kassor, donationer och legater, samt öfver allt detta äfvensom den berättelse, som vid början af hvarje lagtima Adelsmöte skall af Directionen angående närande ärenden till Ridderskapet och Adeln afgifvas, meddela utlåtande, innefattande jemväl förslag till de förändringar, hvilka Utskottet i något afseende kan finna nödiga, äfvensom yttrande, huruvida Riddarhus-Directionen sina åligganden rätteligen fullgjort. Detta Utskott, som benämnes Riddarhus-Utskottet, eger äfven att, på sätt i §. 12 förmäles, utlemna polletter till dem, som under loppet af Adelsmötena anmäla sig till anteckning. Skulle Ridderskapet och Adeln anse nödigt att för särskild behandling af någon eller några frågor annat Utskott tillsätta, må sådant äfven kunna ske. I Utskott föres ordet af den främste närvarande ledamoten. §. 18. Kallelse till Ridderskapet och Adelns sammanträde må ej utfärdas och anslås senare än klockan 6 e. m, samt till Utskotts sammanträde senare än klockan 8 e. m. den nästföregående dagen. Om ett på. förmiddagen hållet sammanträde anses böra på eftermiddagen fortsättas, skall anslag derom innan klockan
N:o 56 af den 3o Juni i834 i hvad denna skrifvelse rörer framställningen i allmänhet om en ny administrativoch kameralindelning i de delar af Piiket, der sådant af behofvet påkallas; N:o 5i af den 20 Juni 1834» angående utvidgning af kronohäktena i Alingsås, Christianstad, Carlstad och Gefle; N:o 69 af den 22 Juli i834> angående afvittringarne inom Herjeådalen; N:o 80 af den 24 Juli 1834» rörande införandet af en ordnad Komunaloch Municipal-Styreise; N:o 92 af den 11 Augusti 1834> i hvad denna skrifvelse angår framställningen om lediga Poslljenslers kungörande i allmänna tidningarne; N:0 i63 af den 27 Oktober 1834» angående att af de från Länen inkommande Statistiska Tabeller till de så kallade Femårs-Berättelserna endast ett sammandrag måtte till trycket befordras; N:o 178 af den 3o Oktober i834, rörande försäljning till skatte af Kungsgårdar och en del andra Kronolägenheter; N:o 172 af den 3o Oktober i834, ifråga om jordeböckernas granskning; N:o 280 af den 22 Januari i835, angående närmare bestämmande af lösen för gravationsbevis öfver stadsegendom samt befrielse för Fattigvårdsinrättningar från erläggande af expeditionslösen; ]\T:o 281 af den 22 Januari 1835, angående en utvidgad sågningsrätt å skattlagda sågqvarnar; och N:o 293 af den 2 Mars i835, i hvad denna skrifvelse angår skjutsväsendet; ibland EcclesiastikÄrenden. N:o 43 af den 17 Juni 1834» angående väckt fråga om ett förändradt användande af den l;dels procent, som af sterbhus inom Wermland erlägges; - i88 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1S40.
M:ts vid innevarande riksdag allåtna nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och hellof har E. K. M:t tillkännagifvit, att utöfver de äskade ordinarie statsanslagen ä åttonde hufvudtiteln erfordrades Por under samma hulvudtitel hänförliga tillfälliga hellof särskilda anslag, dels för en gång dels för viss bestämd tid till nedannämnde belopp, hvilka E. K. M:t ock äskat måtte af Rikets Ständer beviljas, nemligen: l:o. Till folkskolelärares aflönande 20,000 R:dr, till seminarier för sädane lärares bildande 9,100 R:dr och till stipendier åt elever vid dessa seminarier 12,000 11:dr, hvilka anslag, som vid sistlidne riksdag fastställdes att utgå till och med det år, då innevarande riksdag slutar, E. K. M:t ansäge vara för folkundervisningens befrämjande fortfarande behöflige, och i följd deraf föreslagit, act desamma matte anvisas att utgå ärligen under ytterligare tre år, med en sammanlagd summa för alla åren af 123,300 R:dr, med rättighet för E. Ii. M:t derjemte, alt till folkundervisningens befrämjande använda de besparingar, som å nämnde anslag kunna uppkomma. Af det den nådiga propositionen bifogade Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden för den 13 November förlidet år hafva Rikets Sländer inhemtat, att forstberörde anslag hittills väl icke till hela beloppet utgått, men att de sista årens erfarenhet ådagalagt, att ju mer folkskolan anlitades och vunne förtroende, desto Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 196.
M. utan att upgifva huru mycket som åtgår till reparation af det Hertigliga palatset och huru mycket som erfordras till inventarier, i ett för allt begärt 150,000, hvilken summa, som jag nyss sade, är så ringa, att den knappt utgör mera än hälften af det eiforderliga beloppet, så vore representantens pligt att svara ett enkelt ja till K. M:s Propos., och icke genom småaktiga föreskrifter söka intränga i förhållanden, som icke bör blifva föremål för undersökning eller granskning. Jag tillstyrker således att K. M:s Propos. måtte bifallas och att StatsUtsk:s vid dess beviljande föreslagna förbehåll måtte af E. o. Ad. ogillas. Gr. Anckarsvärd: Mina åsigter i denna anslagsfråga hafva genom E. o. Ad:s majoritet blifvit undertryckta, och jag får naturligtvis underkasta mig detta. Men jag kan likväl icke underlåta att instämma i Hr Printzenskölds sednaste yttrande, då jag nemi. anser att, sedan summan är en gång af E. o. Ad. bifallen, ingenting kan uträttas med räkningarnas upvisande och reviderande. Men utom det att jag icke anser det fullt lämpligt att med ett sådant anslag förena ett dylikt vilkor, tillkommer för mig äfven ett ekonomiskt skäl, då jag föreställer mig, att med samma som E. St:r förbehålla sig rättigheten att öfverse och granska räkningarne, hafva de äfven förbundit sig att fylla bristen, för det fall att summan icke skulle räcka till. Mig synes lämpligast att, när summan nu en gång är beviljad, icke vidare befatta sig dermed. Dessutom an - D en 21 Mars e. m. 265 ser jag det olämpligt att förklara stolar och bord och soffor i ett palats för Statens egendom, ty med samma man det gör, har man äfven åtagit sig skyldigheten att underhålla dessa möbler. Jag får på dessa skäl förena mig med Hr Printzensköld, och skulle önska, att de af StatsUtsk. föreslagna vilkoren blefve, om sådant låter sig göra, uteslutna. Frih. Tersmeden:
Diverse personer, som ej höra till viss näring Af Sterbhus, Testamenten, Gåfvor och Fideikommisser vidd ane begripn ono Summa Hemmantal. Stat $ B tt r a t/. Bevillning. Efter Bevillnings-Förordningen. Efter lista Art. Efter 2:dra Art. Arrende Medel. Pastort Kapellaners. Underhållna Kreatur. Upps k a 11 a d t vär d e. , Tomter, Verk och Inrättningar. Åker. 3 qq Skog och Betesmark. J Summa Tunnland. Hemmantal. Hvete. w Korn. | Hafra. Blandsäd. 1 .. Ärter. 1 Potates. Hvete. s s» T5 Korn. Hafra. Blandsäd. Ärter. Potates. 2 % Oxar. W O ej s CT5 co Vi pr Ca S3 Getter. Hus och Tomter. Jord. Bruk, Manufakturier, Qvarnar, Fabriker, m. m. Summa. St. Tid Tid Tid T:r T:r T:r ToT:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. R:dr s. r. B:dr s. r. O. Siljeström. Tili Berättelsen öfver Calmar Län för åren IS48—-1850. Calmar Län för åren 1§4§—I850. Klereciets Underhåll. Kostnad för Städernas Styrelse. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Fattigförsörj ning. Kostnad för Rotering. Skjuts. Bränvinsbrän nings-afgift. Boskapsoch Åkerskatt. Mantalspen ningar. Efter l:sta Art. Efter 2:dra Art. Efter 3:dje Art. Summa. Pastorers. Summa. Komministrars. Kyrkobetjenings. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Blekinge Län för åren 1848, 1849 och 1850. § 1.
När han ibland ej hörts af på en fjorton dagar, då kunde hon på aftonen i förtviflan, att han kanske rest och öfvergifvit henne och aldrig tänkte bry sig om henne eller hennes barn, taga sin väninna med sig för att ej behöfva vara ensam ute på gatorna, när det blef sent, och gå och söka honom, där han bodde. Hon ringde på klockan och frågade efter hr Björling. Det svarades, att han icke var hemma. Med en suck gick hon utför trapporna till väninnan, som väntade nedanför. Klockan var öfver nio, och nu gingo de båda till ett hörn där teateraffischer voro uppklistrade, och sågo efter, när de olika teatrarna slutade. Därpå gingo de på gatorna omkring Humlegården, där det var jämförelsevis litet folk, och väntade på, att klockan skulle slå tio. Det var grått i luften och slaskigt på gatorna. Mot den mulna himmelen aftecknade sig de nakna trädens grenar, och mörkt och ensamt låg bibliotekshuset ofvanför den tomma vattencisternen. Borta på esplanaden stodo lyktorna som gula, matta prickar i den disiga luften, den lilla, tvärhuggna spårvagnen, som regelbundet for förbi på väg till ladugårdslandet och tillbaka igen, hade rutorna aldeles täckta med imma, och spårvagnsklockan fick ett skarpt och ödsligt ljud. De veko af på en af Humlegårdens gångar och gingo tysta fram och tillbaka på den fuktiga sanden. Alt ibland gick en enstaka vandrare förbi dem och försvann i dunklet. Klockan slog tre kvart på tio i Ladugårdslands kyrka. De togo vägen nedåt Norrmalmstorg och gingo snabbt utmed Kungsträdgården fram mot dramatiska teatern. Där var mera folk i rörelse. Ensamma herrar och herrar i större sällskap, bullersamma och rökande, som stannade och sågo efter de två ensamma flickorna. Damer i långa kappor och hattar med vajande plymer eller i tätt åtsittande korta vinterkappor, ensamma eller två och två, som skrattade, när de gingo förbi, eller tillkastade dem grofva ord. Det var tomt utanför teatern, spektaklet var icke slut än.
DindLnlanna-näringen8 ket^dliga utvidgning samt arkstslöses sysselsättning oell försörjning, men sfven genom deL välgörande inflytandet af dessa adli ng8föreLag uppL elimaLet, oell dä den äL 8tvrels6n kör allmänna vattenk^ggnader u^pdragne kekattning ^röfvats lämpligen kunna uL8Lräeka8 jemväl Lill andra allmänna arketen af mera vidtomkattande arl, Ilar Diongl. Naj:t ansett ifrågavarande kest^r köra klifva eLL ak de angelägna8Le koremälen för 8agds 8t^rels6S verk8amI>eL. Lili de kär fram8Lällda korkällanden, är l^ongl. Naj:t sliL8ä keLänkt unpä en 8ädan förändrad organi8aLion af 8t^relsen för allmänna vaLLenk^ggnader, aLL den, under namn ak /ö> a//mä^a a/öeLs/r, ställd under Livil-Departementet, mä komma aLL omkaLLa: a) anläggningar oek korkättringar ak 8jö- ock land-communicationer, 8ä8vm canaler, 8lu88ar, vägar, kroar, färjor; k) 8Lrömren8ningar; c) Damnk^ggnader ock Nuddringar; ^O/I^/. /'/o/io^ro», Vi o 8l. 7 6) Vrbeten för beredande as större odlings-löretag, medelst utdikningar, eller aftappningar as ranka trakter oell sjöar; allt sädant likväl med lagttagande as den ordning lör ärendenas judieiella oell eamerala bebandling, eller den bandlägguing, som bittills pä Oomstolarne eller Kongl. Naj.ts Lefallningsbafvande oell Kammar-dollegium ankoillmit, sä oek as de bestämmelser om jord-egaies bärunder beroende rättigbeter oell sk^Idigbeter, som Lag oell laga 8tadgar nu eller framdeles törmä.
Det var ett långt mörkt rum. Midt emot dörren stod ett svartmåladt bord, på hvilket lågo hopade böcker och pergamentsrullar. Vid dess ena ände satt mannen hon sökte. Hans torra, skrynkliga ansigte liknade, ehuru ungt, tyckte hon, de af fukt angripna pappersark, i hvilka han bläddrade. Några bruna hårtestar framtittade under den söndriga och luggslitna kalotten, och under den spetsiga hakan lågo tvänne stora, temligen smutsiga prestkragar. Hon tyckte sig ännu vilja se det inställsamt smilande leende, hvarmed han betraktade henne, då han frågade, hvarmed en så ringa Herrans tjenare kunde hjelpa en så förnäm dam. Hon var förlägen. Det hon ville säga var så enkelt och ändock så tillintetgörande. — Hjelp mig, magister Olaus, hjelp mig för Jesu skull! — var det enda hon yttrade. Hon var ung då och kunde icke beherska sig bättre. Det var dock så naturligt, att han skulle fråga, hvilken hjelp hon önskade. Han hade emellertid närmat sig henne. Hon nästan kände huru hans blickar smögo sig girigt utefter det långa håret, som, blött af regnet, föll ner öfver axlarne, och stannade i det fina spetskråset i barmen. Rodnande af vrede mötte hon hans närgångna blickar. — I ha'n varit upptagen i min slägt, magister Olaus, — sade hon med skälfvande röst. — I ha'n redan såsom djekne ätit mina föräldrars bröd. Och I... Tårarne qväfde nu rösten och hon sjönk ner på pallen vid dörren. — Du hör då nu till dessa skökor, som i brokiga dukar löpa kring torg och gränder — sade han — och vet icke hvar ensam qvinnas prest bor? Du minnes då inte, att din högborne fader körde mig som en hund utanför sin dörr med slag af sin värja, derför att jag i min ungdoms oerfarenhet trodde mig läsa renhet i dina ögon, höra tro från dina läppar. — Nej, gå bort ifrån mig till satans straff, säger jag. Vik nedför den syndens törnstig, som du valt, till den eviga fördömelsens mörker. Hon hade icke hört honom till slut.
Under rörhoppning, att hvarje RiksSt., med skyldig aktning för andras olika meningar, skall af riksdagsförhandlingarne söka upphemta den rika och fullmogna skörd för nutid och efterverld, som endast genom enighet och lugnt betänkande vid ärendernes afgörande kan vinnas, försäkre vi Hederv. BondeSt. om R. o. Ad:s aktning och vänskapsfull tillgifvenhet. Anmäldes och emottogs eu Deputation från Yällofl. BorgareSt. anförd af Rådmannen i Stockholm Johan Fredrik Eklund, som yttrade: Sedan R. St., till underdånig åtlydnad af K. M:s nåd. kallelse, sammanträdt i hufvudstaden, för att till afgörande företaga flera vigtigare samhällsfrågor, som af R. St:s medverkan äro beroende; frambära vi, i egenskap af BorgareSt:s utsedde Deputerade, detta Stånds vördsamma och vänskapsfull helsning och lyckönskan till H. R. o. Ad., uttryckande dervid förhoppning, att vid de föreslående riksdagsförhandlingarne påräkna H. R. o. Ad:s kraftfulla biträde för fosterlandets väl. Med dessa tänkesätt anhåller BorgareSt., genom oss dess Deputerade, alt uti II. R, o. Ad:s vänskap och välvilja få vara inneslutet. Detta tal besvarades af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, på följande sätt: A R. o. Ad:s vägnar får jag förklara dess tacksamhet för Vällofl. BorgareShs helsning, samt anmoda Hrr Deputerade att till Yällofl. BorgareSt. återföra, ej mindre uttrycken af R. o. Ad:s aktning och tillgifvenhet, än äfven försäkran derom, alt R. o. A., inseende vigten af de ärenden, som vid delta riksmöte blifva föremål för R.
Detta stadgande, hvarmed uppenbarligen afsetts alt bereda någon nedsättning i beloppet af stämpelpappers-provisionen, lärer emellertid vid tillämpningen visat sig för allmänheten medföra väsendtliga olägenheter, och inom trenne Riks-Stånd hafva motioner i ämnet blifvit väckta, alla ense derutinnan, att nuvarande stadgande icke borde bibehållas, nemligen hos Ridderskapet och Adeln af Herr Treffenberg, Curry, sorn (i motionen N:o 86) hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl Majrt i underdånighet anhålla om förändring af förevarande § till den lydelse, Rikets Ständers förslag vid sistlidna riksdag innehöll; hos Borgare-Ståndet (motionen N:o 47) af Herr A. M. Bolinder, att Rikets Ständer, som väl, af omtanke för den enskildes beqvämlighet, ansett det böra tillåtas honom på ornförmälda sätt verkställa en stampelafgiftsliqvid i landtränteriet, men ingalunda ifrågasatt alt betunga honom med skyldighet dertill, då det kunde för honom medföra !Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o i. It besvär, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om ändring af berörda stadgande och upplifvande af hvad i detta ämne var förut gällande; samt hos Bonde-Ståndet (motionen N:o 260) af Riksdagsfullmägtigen L. M. Carlsson från Stockholms län, hvilken alternativt föreslagit båda de nämnda ändringarna.
Höghet KronPrinsens befattning med en förökad Artner, i egenstap af Generalissimus, samt de flera resor i Landet, Hans Kongl. Höghet, sa wäl i detta som andra afseenden, enligt Nationens önsta» kan pröfwa nödigt, alt i Nader företaga, fodra ofelbart wida större kostnader, än som, tvid bestämmandet af Hanö Kongl. Höghets HvfStats-Summa, kunnat förutseö eller koinma i beräkning. — Att de för Hans Kongl. Höghet nu a Stat uppförde 66,666 R:dr Z2 si. alldeles icke kunna i närwarande tid blifwa tillräckclige, akt dermed, jemte Desi Hofhållning, äfwen bestrida alla de utgifter, som i ofwannämnde afseenden ej kunna undwikas, tarfwar icke något bewis; En tillökning är således nödwändig, ock den har StatS-Utstottet icke kunnat förestå till mindre, än zz,;zz N:dr »6 si. om äret, sa att Hans^ Kongl. Höghets Stats-Summa till Desi Hofhållning och Resekostnader hädanefter och ifrån innewarande ars början ina pä Stat uppföras och utgå med fulla 102,002 N:dr B:co om aret. Om en sadan tillökning icke swarar emot hwad Riket under lyckligare omständigheter bade bordt och kunnat åstadkomma, magar dock StatS-Utstottet söra sig dm Den 26 Junk». 8§7 ben Underdänlga förhoppning, akt Hans Kongl. Höghet KrvnPrinsen mindre stall fasta sig »vid Summans obetydlighet, an den »varma underdåniga »vördnad och kärlek för Hans Kongl. Höghets dyra Person, sorn föranledt Desi erbjudande, vä) att följakteligcn Hanö Kongl. Höghet torde med Nådigt »välbehag upptaga detta Riksens Ständers anbud, såsom ett prof af deras underdåniga tillgifwenhet. Tilli Riksens Högloft. Ständers eget^ vmpröswandr hemstalleS detta »vördsammeligen. Orebro den rs Junii I8l2.