Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Exped.Ulsk. har vid detta, så som vid andra tillfällen, sökt all ur det af R. St. gillade utlåt, utdraga det väsendlliga och framställa det i sitt skrifvelseförslag, men förbigått del som syntes icke hafva inflytande pä hnfvudsaken. Detta är orsaken dertill, alt Utsk. uteslutit hvad motionären yttrat om Konnngarne Carl IX:s och Gustaf II Adolfs förslag i det nyss af en värd talare omförmälde hänseende, hvilka aldrig kommo till verkställighet, och hvilka åsyftade en Ofver-Slyrelse eller eli s. k. Consistorium-Generale, som syntes vara af helt annan beskaffenhet än det Kolbm, den andra instans i ecklesiastika jnål, om hvars bildande R. St. nu, i anledn. af gjorda motioner och på förslag af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk., beslutat hos K. M. anhålla. Exped.Ulsk. har emedlertid ej underlåtit att i förbigående omnämna, huruledes i äldre lider berörde frågor varit, ehuru ulan påföljd, vid 15 och 1600- talets riksmöten väckta. Att närmare redogöra för della förhållande har Exped.Ulsk. trott kunna utelemnas, på del den underd. skrifvelsen ej måtte vexa till eli alltför vidlyftigt omfång, utöfver hvad ärendets framställande i så kort sammandrag, som erforderligt syntes, kunde medgifva. Beträffande öfriga anmärkn:r vid ordalydelsen, hvilka här blifvit af den ene värde motionären i ämnet framställda, får jag endast äran uplysa, alt Exped.Utsk., som egentligen icke har officiell kunskap om sjelfva motionernas ordalydelse, rättat sig efter hvad Ekon.Utsk:s af R. St. gillade Betänk, innehåller. Sålunda säges der, pag. 3, alt i händelse affälliga religionssekter upkommo och veder - 226 Den 22 September f. m. börtlie Konsistorier begärde förhållningsbnd, ”hade Departds-Chefen, i afseende på affällingarnes behandling, ingen annan myndighet alt rådfråga.”
A den ena sidan har man hört uttalas den åsigt, alt då proportionen emellan metalliskt mynt och sedlar nu vore bättre än 2 till 5, kunde ulan fara flera millioner nya sedlar circulera; å den andra har man yrkat, alt större delen, ja äfven hela vinstsumman, borde i banken reserveras, och sparsainheten vid statsregleringen synes äfven tendera till sedelindragning. Min tanke är, alt siffran 2 till 5 är en fiction, som utan skada kunde utur reglementet utgå, alt hvarje sedelstockens ökning skulle kunna verka lill en för allmänna rörelsen skadlig reaction, och att en klok omvårdnad om realisationens bestånd bör afhålla ifrån papperscirculationens förökning. Ännu mera oklokt vore, alt genom den redan sjunkna sedelstockens indragning verkställa en visserligen ännu icke af bebo fvet påkallad tryckning på penning emarknaden, som kunde medföi a större eller mindre förlägenhet och i någon män kunde hämma industriens fria utveckling, som, i bredd med en klok reglering af utländska handeln, mera än allt annat bidrager, på ett naturligt sätt, till silfvervexlingens bestånd. — Det: var dessa åsigter, som bestämde min röst emot reservation af vinstmedlen, jag vidblifver dem ännu, och tror att Dan 13 Januari f. m. 83 man under närvar, förhållanden icke med afsigt bör underkasta lånerörelsen eller sedelstocken några betydligare fluctuationer. Då den vid i83g års slut gjorda sedelindragning hufvudsakligen tillkommit genom Ikiksg.contorets behållningar samt genom en del af vinstmedlens deposition såsom reserv för lånerörelsen, så torde dessa medels återbringande i omlopp kunna anses, icke såsom en sedelstockens ökning, utan endast såsom ett återställande af det förut rubbade förhållandet. Riksg.contorets behållning lärer vid den extrastatsregleringen lagas i beräkning; och de på depositionsräkning afsatta medel, deraf vid i83g års slut voro outlåuta af fonden till publica papp.belåningen 200,000. Hy poth.-föreningarna 384,000.
Alla Bankens äldre och senare Län-Författningar, samt förnämligast Kongl. Förordningen den >8 Febr. i?;; stadga uttrvckligen, del Banken ej får utgifwa Län a andre Bruks-! Effecter, än som blifwit uppwäqde pä någon Stads Jern-Wag, jemlikt Wag, Betjeningens deröfwer gifne Attest, till riktigheten päjfrifwen af Borgmästare och R >d in Loco, under försäkran att samma Effecter, fa länge de förblifwa Bankens pant, stola oförryckt hällas Banken tillhanda, och uti ingen matto rubbas eller stingras. För Hedemora Magistrat, säsom stadd pa twenne mils afstånd »fran Arrestad, vm ock samma Magistrat, till ässwentyrs, dertill kunde sörmaS, blefwe den för Banken nödig bcfuno - Den » Augusti. 229Z ne wärdén af Effecter, liggande i Awesta Krono, Wag, icke möjlig. Beträffande dernäst ansökningen om rättighet för Fahlu Bergslag, att alla tider pä äret, fä k Banken beläna Koppar och andre Metaller; funno Herrar Banco-Fullmagtige sig ej kunna frängä den öfweltygelse, de före detta yttrat, att en oinstränkt bolän ingS - tid i Banken pä Expvrtable Effecter, icke möjligen, med de för denna »kläning fastställde grunder, saint med egenssapen af dvlike Län, stmle förebyggandet af deras missbruk i missa fall, star att förenas: och företedde sig i öfrigt icke stal, kill någon längre utsträckning för Fahlu Bergslag enstildt, af de undantag uti Författningarnes tillämpning, som till lättnad af Jernhandteringens fortfarande sw3righeter, äro tills widare bewiljade ock kunna aga rum. Herrar Banco-Fullmägtiges anförde Utlätande, öfwer den för Fahlu Bergslag stedde framställning, finner Banco, Utstottet för dess del wäl grundad ; som till de Respective Ständens närmare upplysta ompröfning wördsamt öfwerlemnas.
Steenstrup derom afgifna berättelse, utaf hvilken man kan se, hvilken mångfald af detaljbestämmelser det Preussiska beskattningssättet gör nödvändig, samt hvilken mängd af skattekontor och kontrollörer för dess utförande erfordras. Änskönt hela detta beskattningsoch kontrollsystem icke i verkligheten och när man en gång vant sig vid dess användande, är så inveckladt och för de skattande så besvärligt, som det företer sig i beskrifning, erfordras likväl för dess användande hos oss en långt talrikare och i handteringen mera invigd kontrollpersonal, än vi kunna åstadkomma, liksom det äfven erfordras administrativa myndigheter, försedda med en mera afgörande makt, än fallet är eller kan förmodas blifva hos oss. Till följe af de mera invecklade beskattningsoch kontrollbestämmelser, som det Preussiska beskattningssättet gör nödvändiga, kan detta ämne svårligen till hela sin detalj ordnas medelst allmänna lagstadganden, emedan man vid deras uppsättande icke kan hafva alla möjliga inträffande fall för ögonen, hvadan sådana stadganden kunna Norska Kommis. Betänk, ang. Bränvinsbränningen. 5 inflyta, som antingen ej kunna tillämpas, eller hvilkas ovilkorliga tillämpning kunde vara till och med skadlig. För att nu afhjelpa detta har man äfven i Preussen varit nödsakad, att gifva åt till och med de underordnade auktoriteterna en temligen vidsträckt myndighet, för att i enstaka fall kunna supplera lagen, göra medgifvanden eller inskränkningar i de allmänna lagbestämmelserna o. s. v., hvilket hos oss sannolikt skulle möta mycket motstånd och nästan göra detta beskattningssätt i sin helhet oanvändbart. Desslikes medför detta beskattningssätt alltid den olägenheten, att bränvinsbrännaren måste medelst den plan för rörelsens bedrifvande, hvilken han på förhand skall afgifva, binda sig för en längre tid, efter som han utan särskild tillåtelse hvarken kan utvidga eller inskränka densamma, när den är beroende af vederbörande auktoritets godtfinnande. Sjelfva medgifvandet att afgiftsfritt begagna hjelpredskapen är beroende af till och med underordnade auktoriteters godtycke.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att enl. hans uppfattning, StatsUtsk:s ifrågavar. yttrande blott innehölle ett frånträdande af dess förut afgifne förslag, hvarigenom nedsättning i kontanta anslaget för försvarsverket i allmänhet eller krigs-collegii departzr blifvit tillstyrkt, och deraf naturligtvis följde att det vid sednaste riksdag beviljade anslagsbeloppet äfven framdeles borde utgå; hvarjemte Hr Landtm, tillkännagaf, att han funnit den i detta ämne redan framstälda propos. besvarad med ja. 17 och 22 punk terne. Den 13 Maj. 5-49 R. o. Ad. ansåg dessa punkter icke föranleda lill någon vidare åtgärd. 24 'punkten. Hr von Hartmansdorff: På de skäl sorn anfördes inom della Stånd, då frågan förra gången förevar, och som nu äro hufvudsakligen upptagna i StatsUtsk:s svar på återremissen, anhåller jag vördsamt, att Ståndet mätte bestämma summan till 194.000 r:dr, såsom den förut har varit, och icke bevilja den nedsättning af 14,000 r:dr, som StalsUtsk. har föreslagit. llr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff yrkat, ansåge det i denna punkt oraförmälda anslaget till saltpeler-uppköp höra bestämmas till 194,000 r:dr. Ropades ja. 26, 29, 30 och öfrige punkterne. R. o. Ad. fann Utsk:s i afseende på dessa punkter afgifne yttranden icke föranleda till någon åtgärd. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 6 och 10 dennes på hordet lagda utlät. N:o 150, i anledn. af erhållne ålerremisser å betänk. - N:o 74. ang:de regleringen af utgifterne under riksstalens 5:te lnifvudtitel. Äfven detta utlåt, företogs punktvis till afgörande, hvarvid först förekom:
Enligt hvad det af Enkefru Margaretha Hvitfeldt, den 22 Januari 1664, upprättade testamente i tydliga ord innehåller, borde ifrågavarande donation användas ”till den studerende Ungdom af Bahus-Laehn, ”sorn d aer vid ynskelig og Ghristelig information udi bogi ige konster ”kunde fruchtbarlig opdragis, detz underholning og befordring, saa al ”den studireiule Ungdom af Båhus Laehn, som till bem:te Gothenburgs ”Gymnasium forsendis, opérturberet, at nyde sin fri underholdning al — 236 — ”samme godz og aldrig till noget andet brug, hverken af den ene eller ”den andre, i live det vare kunde, end till förbemrte studerendis Ungdoms önskelige Information att forvasndis.” — Det oaktadt, utvisa räkenskaperna, att arfvoden till Lärare med flere vid Götheborgs Gymnasium, äfvensom bidrag till Bibliotheket derstädes, årligen utgått af denna Stipendie-fond; — hvarå Revisorerne ansett sig böra fästa Rikets Sländers uppmärksamhet. §• 3. Revisorerne måste jemväl anmärka; att de betydliga kassabehållningar, för hvilka Landt-Räntmästaren sig debiterat, icke äro verificerade; alt medel blifvit utlånade emot säkerhet af blott En löftesman; samt att den, som attesterat stipendiernas utbetalning, äfven qvitterat större delen af dem, å stipendiater nes vägnar, utan att vederbörliga fullmakter blifvit räkenskaperna bilagda. Exp ens -medels Räkningar ne för Kongl. Justitie Revisions-Expeditionen „ „ Utrikes Departementets Dito _, „ „ LancltförsvarsDito Dito, „ „ CivilDito DitOj „ „ FinansDito DitOj „ „ EcklesiastikDito DitOj „ „ Justitie Kanslers Dito Dito_, „ Svea och Götha Hof-Rätterj „ „ Hoj-Rätten öfver Skåne och Blekingej „ „ Kr igs-Hof-Rätten j „ „ Kammar-Kollegium} „ „
Med gillande af Rikets Ständers, uti serskilda underdåniga skrif reiser, anmälda beslut, dels om djeknepenniagarnes upphörande emot anvisad ersättning af Statsmedlen, beräknad tili afgiftens medelbelopp under de sistförflutna tio åren, dels i fråga om sterbhus-afgifters utgörande i städerne Stockholm och Götheborg, bär Kongl. Majit, medelst denna dag utfärdade Kungörelser, i Nåder förordnat, att förstnämnde afgift skall ifrån och med innevarande år upphöra, och i följd deraf hädanefter ej vidare debiteras, samt att den s. k. sterbhusafgifien, som grundar sig på ett från äldre tider gällande allmänt beslut, men hvarifrån städerne Stockholm och Götheborg hittills i så måtto varit befriade, att derstädes bosatte, icke fattige borgare och ofrälse ståndspersoner, i stället för viss procent af behållningen i deras sterbhus, till Stats-Verket erlagt årligen sk. på matlaget, hädanefter skall i berörde tvänne städer påföras och utgå efter enahanda grund, som i detta hänseende i öfrige städer och på landet eger tillämpning, hvaremot den hittills utgående matlagsafgiflen komme att upphöra och ur räkenskaperna försvinna. Kongl Maj:t, som härmed velat af dessa Nådiga Beslut lemna Rikets Ständer serskild del, förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och \njiest .städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN, C. D. Skogman. Kongl. l\Iaj:ts Nåd» Sirif Veise N'.o 72, 1 Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance~ ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i StatsRådet å Stockholms Slott den 24 Januarii 1835. När varande; Justiliae-Stats-Ministern, Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad Stats-Mrnistern för Utrikes Ärendena, Hans Excellence Herr Grefve af !Vetterstedt.
Då derjemte den utrikes handeln nu så vidgat och stadgat sig, att tulluppbörden på det hela betydligt öfverstege hvad deraf hittills såsom bidrag till statsutgifterna påräknats, trodde kommitterade, att en del af detta öfverskott icke kunde bättre eller gagneligare användas, än att, medelst nedsättande eller borttagande af tullafgifterna å allmännare förnödenhetsvaror, göra lefnadskostnaden för de mindre bemedlade så lindrig som möjligt. Kommitterade tillstyrkte der före tullfrihet för fisk, alla slag, med undantag af anchovis, sardeller och thonfisk, för hvilka tullsatsen, 8 sk. skålpundet, bibehölls. Emot detta förslag hafva åter Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen erinrat, att förlusten i statsinkomst, enligt 1834 års införsel, uppginge till 113,000 R:dr; att de ifrågasatta varorna i allmänhet, eller åtminstone de flesta slagen, mindre kunde anses utgöra en allmän förnödenhet, än t. ex. salt och hudar, för hvilka artiklar tull likväl vöre bibehållen, och att äfven, i förhållande till varuvärdet, de förra voro mindre betungade af nuvarande tullafgifter, än de sednare. Kollegium och General-tullstyrelsen ansågo derföre tullafgifterna å Fisk böra till nu varande Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JYI SI. 3o belopp bibehållas, helst Eders Maj:t vöre obetaget att, när omständigheterna sådant påkallade eller medgåfve, derifrån meddela befrielse. Med beräkning af 5 centner pr tunna och med nedsättning af nu varande afgifter endast till jemna öresbelopp, tillstyrkte kollegium och General-tullstyrelsen följande tullsatser å ifrågavarande fiskslag: Saltad eller inlagd Lax 1 centner 1 R:dr 10 öre. Sill » » 25 » Strömming » » 25 » ali annan » » 75 » Torr eller rökt: Gråsidor eller Sey » 1: » 25 » Lax och Al » 6: » — » Långor och Torsk, med derunder inbegripne Rotscher samt Klipp-, Stockoch Flätteller Bredfisk » 1: » 50 » Andra slag » 2: » 50 »
Fullföljes icke den påhegynta lagsökningen eller rättegången i behörig ordning, eller underlåter sökanden eller käranden alt inom hvarje års slut, räknadt från den dag förskingrings - Den 25 Augusti. 555 förbudet eller qvarsladen meddelades, i Stockholm hos Öfverståthållare-embelets Cancelli och i landsorterne bos magistrat eller kronofogde der svaranden bor, anmäla det lagsökningen eller rättegången ej blifvit afgjord, samt aflemna förnyad säkerhet; eller ock ställer svaranden icke 2:ne vederhäftige löftesmän, de der, en för begge och begge för en, ingå borgen för hvad som utsökes; förlalle förskingringsförbudet eller qvarsladeu: äfvenså må det upphöra ä visse lösören, då andre fullgode sällas i stället, och blifva af vederbörande upptecknade, värderade och med märke försedde. § 9. 0 . A de personer, som, enligt 1 § lösören öfyerlålit och emoltagit samt kiipeskillingens belopp, äfvensom ä dem som, enligt 3 §, förskingringsförbnd eller qvarstad erhållit, och å dem hos hvilka qvarstaden blifvit verkställd samt gäldenaren och värdet å qvar,satta egendomen, upprätte Ofverståthållare-embelcts Cancelli, magistrat och kronofogde för hvarje månad förteckning, och läte densamma inom medlet af följande månad antingen införas i stadens tidning, der sådan ulgifves i den stad der ofvanberörde egendom finnes, eller ock frän predikstolen uppläsas i den församling, der egendomen förvaras. Samma föreskrift galle äfven rör:de de i 2 och 8 §§ föreskrifne anmälanden. § 10. 1 lösen för bevis, som enligt. 1 §, eller öfver verkställd qvarstad, eller förskingringsförbnd, eller enligt 2 och 8 §§ gjord anmälan meddelas, koslnaderne vid det i 9 § omförmiilda kungörande i samma lösen inbegripne, erlägges 32 sk. b:co.
Icke eller har Utskottet funnit med billighet fullt öfverensslänimaude, att de arrendatorer af kyrkohemman, sorn icke äro af gammal almstam och hvilka följagtligen endast i följd af förre åboernes och deras arfvingars uraktlåtenhet, alt, vid hemmanens utarrendering, begagna sin options-rält, kommit i åtnjutande af besittnings-rätt till berörde hemman, skulle, på sätt i den Nådiga Propositionen föreslås, med desse sistnämndes uteslutande, för sig och sina efterkommande undfå försäkran om samma besillnings-rätls bibehållande i all framtid; hvarföre ock Utskottet ansett sig böra hemställa, att, efter det arrende-contraclen upphört alt gälla, de förre åboerne samt deras enkor och arfvingar må, sä vida de sina anspråk inom natt och år i vederbörlig ordning styrka, erhålla Kroll u-åborätt till ifrågavarande hemman, jemte dermed förenade förmoner. Enligt den JNadiga Propositionen, skulle, såsom vid skatteförsäljning af vanliga kronohemman eger rum, de för ifrågavarande k3nkohemman utgående skatteköpe-skillingar till sitt bela belopp tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan. Oaktadt, på sätt ofvan nämndt är, Utskottet ingalunda anser dispositionsoch jordegande-rätten till de Halländske kyrkohemmanen i allmänhet tillkomma kvrkorna och presterskapet, utan fastmera största sannolikhet förefinnes, att denna rätt lagligen tillhör Kronan; likväl och enär, å andra sidan, förekommer, att kyrkorna och presterskapet, hvilka under en lång följd af år varit i ostörd utöfning af merberörde dispositions-rätt. synas billigtvis kunna från Statens sida påräkna någon ersättning för den äskade eftergiften af deras i förenämnde hänseende egande anspråk, samt för öfrigt, på sätt uti den Kongl. Propositionen linnes antydt, vid uppgörandet Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 182.
At med den ifrägawarande penningeupläningcn pä Kongl. Slats-Lontoirecs reverser, mä hafwas upffof til dell werkeliga behofwet blifwit af det tilförordnadc Stats Utffottet bestämdt och upgifwit, och 6w AL uppä de af Kongl. Stats-Lontoiree uppå dest reverser -ned Riksens Högloft. Ständers til riptagande län icke mä beta las mera än högst Z procents ränta, samt at längifwarne tilförbindas erlägga lika bcwillning til Staten som för andre län — warder i största ödmjukhet underställt Högwälborne Herr Laron och Landtmarskalkens samt Högloll. Ridderskapets och Adelns mogna granskning och ompröfwands: hwarjemte jag fluteligen i lika ödmjukbet icke allenast anhäller at detta wälmenta framställande mätte fä uti krorocojlet inflyta, utan ock hemställer om och huru det mä konrma til de öfrige 5 ne Hög-respectlve Riks Ständens kunskap och öfwerlaggmng. Lades pä bordet. 3i, 02. Gref - 242 Den 25 Maj. Grefwe De ja Öar 6 is, sacob, dä en Ivis Regering äterstänkt Swensta Folket en Tryckfrihet lika ^vidsträckt med dest Lastningar, tror jag Ridderstapet och Adeln ej pä et wärdigare och för dest heder mera rättwisande sätt kan begagna denna förmän, än genom tryckningen af Ridderstapets och Adelns vrorocoilsr för i?8y. Det är en gärd wi are skyldige minnet af de män, som i wädans stund ej twekadc föra sanningens och frihetens rätta sprak: men jag behöfwer ej widlpfttgare orda om en sak som talar sä mycket för sig sjelf: jag wägar hoppas ingen Riddersman skall wägra sitt bifall ät upfyllandet af en pligt, hwars uraktlåtande efterwerlden stulle med stäl hafwa rätt at otz förebrå.
Gr. von Rosen, Magn., uppläste följande: Jag har begärt ordet för att hos II. R. o. Ad. vördsamt framställa den önskan, det måtte det förevar betänk, ronde allmänna indragningsstaten , i anledning af hvad sorn särskildt angår Generalitetets pensionsrätt, blifva återremitterad t. Jag grundar denna önskan ej mindre på biIlighetsskä 1, än pä hoppet om ernående af fördelar för indelta armeens befäl , lika efterlängtade som af beliofvet påkallade. Jag kan ej finna annat än obilligt vara, att högsta militärgraden ej skulle komma i åtnjutande af enahanda lörman, somså rättvist är civilstaterna tillerkänd, den, att vid upphunnen hög ålder, då krafter och helsa vanligen aftaga, komma i åtnjutande af pension på indragningsstat. K. M. har derföre i sin nåd. propos. förnyat hemställan härom hos R. St. och begärt, det ”pensionerna för generalspersoner må från 2:ne bestämmas åtminstone till 6;” men Utsk. har ej funnit för godt tillstyika en sådan förhöjning. Jag skulle likväl tro, att Utsk:s berörde vägran snarare härleder sig derifrån, att Utsk. uppfattat ämnet från en mindre riktig synpunkt, än från den åsigt, att beviljandet af den ifrågavar. pensionsförmånen vore stridande mot rättvisan. Det skal, som Utsk. anför, föranleder denna min förmodan; Utsk. yttrar nemi.: ”att då hittills icke något af de gene”ralspersoner på indragningsstaten medgifna pensionsrum blif”vit begagnadt, så är anledning förmoda, att detta antal åtminstone intill nästa riksdag är motsvarande behofvet.” Utsk:s anmärkning är visserligen sålunda ganska riktig, att ingen af de 2:nc ifrågavar. pensionerna blifvit begagnad; men som R.
Jag tviflar mycket på, att bancostyrelsen, med sin nu varande organisation och med den föga enighet, som synes råda emellan bankens fullmäktige, skulle kunna på eli klokt sätt öfverenskomma om rätta grunderne och rälta tidpunkterna för att sålunda stundom öka och stundom inskränka rörelsen, och ingen den ringaste anledning är att förmoda, det denna kinkiga pröfning skulle, när det blott företages efter reglemente, bli för landet helsosam, knappt nog för bankens bestånd ändamålsenlig. I anseende till de vådor för realisationen, som jag medgifver verkligen skulle kunna uppstå af lydelsen uti den af motionären anmärkta §, hemställer jag till honom, om icke han alllförväl känner, att det beror pä bancostyrelsen, eller, kanske mera bestämdt sagt, pä discontstyrelsen att underhand inskränka lånerörelsen genom att vägra län till de sökande, som icke förete otvifvelaktig säkerhet för återbetalning, äfvensom att, då antedu. finnes, vägra omsättningar? Styrelsen kan således undgå att ovillkorligen bevilja lån till många sökande, och kan, när den vill, hälla på sin fond, som man säger, någon kort tid, hvarigenom indragning i sjelfva verket praktiskt sker, emedan derigenom undvikes att allt för mycket sedlar komma att spridas, åtminstone pä osäkra händer. Det är nu en temligeu känd sak, att det icke lärer kunna dröja längre, än högst ett par år, innan vi ånyo hafva riksdag. Att nu göra en partiel förändring i bancorcglementet på den korta tid vi äro tillsammans, tror jag vara vådligt och har egentligen begärt ordet, för att få hemställa, om icke, förutom det skäl jag nu anfört, många andra onämnda finnas, hvilka alla böra föranleda till den föresats, att man vid denna riksdag underlåter alt göra några partiella förändringar uti bancoreglem Den 17 Augusti f. m. 231 Hr Lefren: Den siste värde talaren har anfört, att det icke nu vöre rätta tiden att åstadkomma den förändring, som jag åsyftat. Jag tror den rätta tiden alt göra sanning oell rätt gällande alltid vara förhanden. Baucostyrelsen har uu förbud på Tilt begagna denna rättighet, utom i sista rummet och såsom ett nödfallsmedel.