Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har under discussionen framhållit fördelarne af qvinnans myndighet. Jag tror att meningen härmed är helt enkelt den, att man vill vända upmärksamheten från sjelfva hufvudfrågan, ty här tvistas ju icke om rättigheten att blifva myndig skall medgifvas qvinnan eller icke, emedan tankarne derom icke äro stridige, utan tvisten rörer endast antagandet af K. M:s Propos. eller Utskis förslag. Det sednare medgifver myndighet åt den qvinna, som sådant begär, men K. M:s Propos. deremot säger, att det skall vara icke blott en rättighet utan en pligt för qvinpan att vid 25 år vara myndig. Man har också här framhållit de förmåner som skola följa af en sådan lag, men man tiger med olägenheterne deraf; — men förbiser det stora obehag, som för qvinnan skall upstå, att begära att åter varda myndig, och att detta i det längsta skall afhålla henne derifrån. Hvad sorn nu egentligen är föremål för undersökning är väl, huruvida skäl anförts som tala för bifall till K. Mis Propos. eller Utskis förslag. Hvilka äro nu dessa skäl? Enl. min upfattning 3.‘ne. Man har sagt, att om Utskis förslag antages så skulle, i st. f. att qvinnan nu hos K. M. begär att blifva myndig, hon endast behöfver göra anmälan hos HäradsRm. Men detta är icke förhållandet, ty hon skall lika litet begära K. M:s som någon annans tillstånd att varda myndig, utan enl. Utskis förslag skall hon endast hos Domaren anmäla att hon sjelf vill vara myndig och från och med den da - Den 12 December f. m. 227 gen Sr hon myndig. Detta hennes besvär består deri, att hon upsätler och till Domstolen inlemnar en skrift innehållande att hon vill blifva myndig och är väl detta besvär öfver hennes krafter. Det andra skälet är, att en sniken förmyndare skulle kunna förhindra qvinnan att blifva myndig eller göra anmälan derom.
Ehrenborgh bar slutligen begärt, att jag mätte framställa en contra-propos., och jag skulle i så dant afseende endast behöfva säga, att Utslits förslag icke duger; men måhända skulle äfven detta anses grundlagsvidrigt, och jag begär derföre likasom förut endast att få säga nej. Hr Crusenstolpe, Magn. Jac.; Till en början anser jag det stridande mot formen, att Hr Gr. o. Landtm., så som sjelf ledamot i Allm. Beredn., icke ansett sig jäfvig i denna discussion. Dernäst får jag, då Frih. Ehrenborgh talat om Begeringens kraftlöshet till följd af för mycken långsamhet i ärendernas gång, fasta uppmärksamheten derå, alt man stundom baft att förebrå Regeringen öfverdrift i motsatt riktning, d. v. s. brådska och förhastande i åtgärderna. Jag torde i detta afseende få påminna om åtgärden, hvarigenom den s. k. Schwerinska talklubben förbjöds, och hvilken åtgärd sedermera blef föremål för Constit.Utskts uppmärksamhet vid 1823 års riksdag. Vidare får jag vid den uppgiften, att intet Beredn:sprot. blifvit till trycket befordradt, göra den erinran, att åtminstone ett Beredntsprot. med Hr Skogmans yttrande öfver Finaneecommitte'ens förslag varit tryckt i tidningen Argus. Jag instämmer för min del i det yttrandet af en värd talare, att det är af vigt för statssecret. att få sin mening framlagd inför Nationen, då han ej kunnat göra den gällande i Conseillen. Frih. Åkerhjelm har för sin sats åberopat i5 års erfarenhet. Med samma skäl skulle man då kunna åberopa den i flera andra afseenden; men om man säger, att Sverige under dessa 7.5 åren icke varit särdeles lyckligt i valet af Konungens rådgifvare, lärer man väl derföre ej böra borttaga hela Conseillen. Vi hafva nu på bordet liggande en förnyad K. propos. om modification i straffet för högmålsbrott, hvars antagande vore ett verkligt förräderi emot Nationen; och jag hemställer, om sådana propostr tala särdeles för Conseillens nuvar. ledamöter.
Stockholm den 19 November 1862. C. A. Raab. X:o 36. Af Herr Tj»rnel»l»«lli9 farl Eggert angående anslag till ett nytt läroverkskas i Fahlun. Sedan den i Fahlun förr befintliga lärdomsskolan, genom Ständernas beviljade anslag till förhöjd lärarestyrka, vunnit en af hela provinsen Dalarne ifrigt efterlängtad utvidgning till ett fullständigt högre elementar-läroverk och till följd deraf, genom lärjungarnes ständiga till vext i antal, den gamla, redan längesedan för sitt bristfälliga skick utdömda skol-lokalen blifvit otillräcklig, väcktes vid sistlörflutne riksdag i såväl Presteoch Borgaresom Bonde-Stånden motioner om statsanslag till nytt läroverkshus, till hvars uppförande enligt en af Kongl. Ofver-Inlendents-embetet uppgjord ritning med kostnadsförslag, som då företeddes, erfordrades en summa af 88,000 B:dr Riksmynt. Stats-Utskottet, som, vid pröfning af detta ärende, fann läroverket i Fahlun vara i stort behof af nytt läroverkshus, äfvensom att i öfrigt sådana omständigheter dervid förekommo, att Staten borde bekosta detta byggnads-företag, tillstyrkte ock ett anslag af 88,000 R:dr R:mt. Men sedan detta Utskotls-betänkande af tvänne Stånd återremitterats för att få utredt, huruvida ej Westerås stifsbyggnadskassa vore i tillfälle att till någon män i kostnaden deltaga och den upplysning vunnits, att från nämnde kassa borde kunna påräknas åtminstone 44,000 R:dr R:mt, stannade Rikets Ständer vid det beslut, att bevilja anslag af återstoden i det äskade beloppet med 44,000 R:dr R:mt. Den Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 45, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående uteslutande ur Kronans jordeböcker och räkenskaper, dels af' fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådana, till utarrendering afsedda, kronofiske», å hvilka vid liera förnyade auktioner arrende-anbud icke kunnat erhållas; bifölls. N:o 48, angående ett föreslaget förklarande i fråga om National-musei-bvggnaden och det dertill beviljade anslag; bifölls. N:o 49, angående»ett för staden Halmstad hegardt amorteringslån af 4,533 rdr 16 sk.; bifölls; och N:o 50, angående tvänne serskilda, för inköp af Presl-boställe inom Lekvattnets kapell-församling i Wermland, beviljade anslag; bifölls. Frän Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. I öfverensstämmelse med Ståndets förut fattade beslut företogs val till de Elektorer, jemte deras Suppleanter, hvilka komma att utse Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och den person, som efterträder Justitie-Ombudsmannen i embete!, i fall han innan nästa riksdag skulle med döden afgå; och blefvo dervid utsedde: till Elektorer: Ingemund Odin från Gottlands Län med 82 röster. Efraim Larsson från Elfsborgs Län »• 77 55 Johan Jakob Hulberg från Norrbottens Län v 74 55 Lars Mattsson från Upsala Län v 74 55 Peter Petersson från Jönköpings Län 5) 72 55 Lars Olsson från Stora Kopparbergs Ola Månsson frän Christianstads Län Johan Lekberg från Orebro Län och Magnus Månsson från Östergöthlands Län med 50 röster. 163 S. D. Lades till handlingarne protokollet, hållet den 15 dennes, vid sammanträde af den Nämnd, som egde att döma, huruvida Högsta Domstolens Ledamötet gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas. N:o 32, i anledning af väckt motion om anslag af vinoch byggnads-säd till Sofia Magdalena kyrka i Dalarne; bifölls.
I samma mån man fäst större vigt vid krigsfartygens hastighet och förmåga att kunna röra sig under alla förhållanden, då dessa ej äro alltför missgynnande, samt vid deras härigenom ökade verksamhetsform åga, har äfven den öfvertygelse gjort sig allmänt gällande, att dessa fartyg böra vara försedda med fullkraftiga ångmachiner, i följd hvaraf det någon tid tillämpade system att förse segelfartyg med auxiliär-ångmachiner blifvit öfvergifvet. Sedan ångkraften sålunda blifvit det hufvudsakligaste medlet för krigsfartyskålen försegens framdrifvande, har visserligen deras tackling blifvit förminskad; men maniltdJtkHgnhar dock ej kunnat göra sig fullt oberoende af vindkraften, dels emedan den är ångfartyg. mycket billigare än ångkraften och dels emedan uti fartyg med icke utomordentligt stora dimensioner kol kunna intagas för machinens gång endast under en jemförelsevis kort tid, då likväl krigsfartyg kunna behöfva företaga längre sjöresor samt äfven uppehålla sig en längre tid å ställen, der kolförrådet ej kan ånyo fyllas. Dessutom kan fartygets manöver underlättas och påskyndas genom begagnandet af segel, nödvändiga äfven för att i storm spara machin och fartyg samt för att detta ej må blifva redlöst, derest machineriet komme i olag. Tacklingens förminskning har varit beroende af de ändamål, för hvilka fartyget varit afsedt, så att denna minskning varit mindre för fartyg, hvilka ansetts en längre tid böra ega möjlighet af en utaf ångkraften oberoende verksamhet, och större för dem med inskränktare verksamhetsfält. Genom tacklinoens förminsk• • ® ning och förenkling minskas dessutom vindfånget och den fara att blifva oklarad, för hvilken propellern är utsatt af nedskjutna rundhult och tågvirke. I fartygens bestyckning hafva under de sednare åren äfven vigtiga för -Förändringar ändringar vidtagits. Kanoner, afsedda hufvudsakligen för skjutning med massiva '^Ilning*' kulor, hafva i betydlig mån lemnat rum för bombkanoner, hvartill under den sednaste tiden kommit refflade kanoner, af hvilkas större skottvidd och träffsäkerhet en betydligt ökad stridseffekt kan, under vissa förhållanden, förväntas.
Skrifvelse N:o 195. 119 Revisor vid d:o vid Carlskrona Regements-skrifvare vid Stockholms station d:o . Transport Stockholms d:o d:o vid Carlskrona d:o d:o (ställd på indragning) Bokhallare vid Stockholms station Carlskrona ri:o f. d. llofjakt-varfvet (att indragas) Inspektor vid Carlskrona station vid d:o Bokhallare vid vid d:o vid d o d:o (1 ör beklädnads-förrådet): . Proviantmästare vid d :o d:o Kammarskrifvare vid Stockholms d:o vid d:o Kammarskrifvare vid Carlskrona station Kammarskrifvare vid Carlskrona station d:o vid d:o d:o vid d:o d:o vid d:o d;o, att indragas; till arfvoden ät dem så länge de i tjenst qvarstå Vaktmästare vid Stockholms station d.o vid Carlskrona d:o d:o vid Götheborgs depöt Kammardräng vid Stockholms station d:o vid Carlskrona d:o d:o hos Ofver-kommissarien vid d:o d:o ill den Kammarskrifvare, som förestår dagliga ulgifls-boden vid Stockholms station ill fyllande af den brist, som uppkommer derigenom, att åtskillige på indragning ställda tjenstemän tillsvidare uppbära sina nuvarande löneförmåner Skrifvelse N:o 195. TAB. N:o 13. lilcresi-s talen. I aljö ii s-pred i ka ii t, sorn tillika iir Skollarare 1 d:o d:o 1 Klockare . 1 d:o 1 d: o . 1 Kyrkovaktare d:o d:o d:o d-o Löner. Fiolinus Mcdiciual-slat. A fl ii ilin lOmt. It nlr. titr. 1 Fiilt-liiknrc i Carlskrona B:dr 2,000 j 5 u 300 B:dr 1.500 ... 3 500 i Summa B:dr Bint 25,(500 | — Bih. till B. St.
Å andra sidan, eller emot behofvet af högre lör för Presidenten i Svea HofRätt,. än som för de öfrige 2:ne Presidenterne biefve bestämd, har deremct andragits: att Presidenten i Svea HofRätt hade fler!, jemte sig, äfven bland Justiliens högre Embetsmål, med taffelpenningar försedde, hvilka delade Represmtationsskyldigheten, hvilket icke vore förhållandet med de öfrige HofRättsPresidenterne, hvilka, såsom Betänkan ti en, N:o 337. 25 högste Embetsman, hvar i sin Landsort, ensamme fingo representera: alt Presidenten i Svea HofRätt icke ägde något företräde framför de öfrige 2 Presidenterne, emedan de ägde lika rang, och K. M:t för dem föreslagit lika lönevilkor: att för närvarande dem emellan icke gåfves någon annan primarite', än den som grundade sig på äldre fullmagt: att den gamle tvisten om Uppsvearnes företräde framför Götherne icke åstadkommit något godt i Landet: att för öfrigt lefnadssättet i Stockholm ej skulle vara dyrare än i Jönköping och Christiansstad, hälst i Jönköping, hvarest, såsom medelpuncten för Communicationen emellan Norra och södra Sverige, månge resande inträffade, samt Presidenten vore den ende höge Embetsmannen som representerade derstädes , samt slutcligen att om högre priser på lefnadsmedel skulle blifva skäl för en högre aflöning åt Presidenten i Svea HofRätt, samma skäl ock borde gälla för större Löne-vilkor åt Ledamöterne och Betjeningen i denna HofRätt, hvilken skillnad K. M:t dock icke funnit billig eller af behofvet påkallad.
Brefvet den 8 December 1758 föreskrifver ; tilläggande Prosten, ifråga om de i kyrkoboksutdraget förekommande signaturer, att, då han icke fått tillfälle förhöra O., men måst afgifva betyg om hans kristendomskunskap, enda utvägen för Prosten varit att anföra de om O. i kyrkoboken antecknade signaturer, ehuru Prosten, såsom nyligen till församlingen inflyttad, icke känt dessas betydelse och ännu icke kunnat med säkerhet, såsom orden lyda, »gissa sig till densamma»; ifrågasättande Prosten A., huruvida sådant kunde läggas honom till last. Domkapitlet meddelade utslag den 26 Oktober 1864 och yttrade, att som det af mig anmärkta förfarande af Prosten A., att, för 0:s undervisning om edens vigt och betydelse, i anledning af denne ålagd värjemålsed i fråga om lägersmål, samt för efterhörande och intygande af samme persons kristendomskunskap i allmänhet, med uraktlåtande af annan åtgärd, 29 anvisa bemälde person att taga plats bland årets nattvardsungdom, på de af inig andragna grunder, med afseende på den Iros O. derigenom framkallade sinnesförfattning, som visat sig hinderlig ej mindre för det med hans undervisning afsedda ändamål, än och för nattvardsundervisningens jemna och ostörda gång, måste, såsom i hög grad obetänkt och olämpligt, för oförsvarligt anses; och som Prosten Ä. derjemte, genom att i det af honom rörande ():s kristendom skunskap utfärdade betyg hafva begagnat obegripliga betygstecken, vare sig att
tror då att det är en sådan lycka för mig att upptaga muraredottern i min familj? genhet. FRU VON HAGEN (med återhållet raseri). Ah, ni MATHILDA. Icke henne, men hennes förmöFRU VON HAGEN. Hvad vågar ni säga? jag har tusende gånger bedt er derom, men återgif mig min frihet låt mig gå härifrån lika fattig som jag första gången inträdde här! MATHILDA. O, tag den! tag den helt och hållet! nöje uppfylla er begäran, men som det numera icke är möjligt, så låt oss lemna det här ämnet som icke kan annat än vara obehagligt för oss begge! Torka derföre bort era tårar, antag en leende uppsyn, så- FRU VON HAGEN (iskallt). Jag skulle med största dan den anstår en lycklig brud, och följ mig till salongen, ty jag vill före vigseln presentera er för några af era blifvande slägtingar. glömmer det vilkor jag fästat vid mitt samtycke till detta giftermål! MATHILDA (med styrka). Ännu icke, min fru, ni icke behöfde rätta mig efter, men för att visa er det afseende vi fästa vid era önskningar, så vet att ur arresten. FRU VON HAGEN. En nyck, ett infall som jag Lionel, med den största möda, lyckats befria honom Och han var likväl alldeles oskyldig. Nog af, han är nu fri och vi skola efter ceremonien afpassa något lägligt tillfälle då ni kan få träffa honom. FRU VON HAGEN. Det är ännu icke bevisadt. ende vän, för min skull var han färdig att uppoffra sett honom. MATHILDA (bestämdt). Nej! Fredriksson var min allt, och jag lemnar icke detta rum förr än jag återFRU VON HAGEN. Det är omöjligt. Tiden är MATHILDA. Nej, nej, min fru Ännu har ni redan inne... presten väntar! ingen makt öfver mig, jag kan svara nej vid sjelfva altaret. man måste då ge efter för er i allt. FRU VON HAGEN (med dold vrede). Egensinniga barn, och ringer. För sig) Vänta du! (går till bordet emot handen.) (Mathilda sjunker tillbaka ned i stolen och lutar hufvudet
StänderLag,UtskottBetänkande i anledning af ett hoHederwärda Bonde-Stänbet anmäldt och genom meddeladt ProtocollS, Utdrag af ben 27 sistledne Julik till Utskottet remittcradt Förslag, angärnbr Rättighet för afgärda By att 782 Den 22 September. att söka skifte med Bol-By 2 Skog och Utmark. Dä de urgamla Byars Äboer af sina widlyfriga och öfwerflbdiga Jordägor upplära till nägra Ny» byggare wiha odlingsbara trakter, som dcsic singö genom Hägnader eller Rä och Rör afskilja, sä ock nyt» tjerätt af den ointagna öfriga Utmarken; sä uppkom mo härigenom de sä kallade afgärda-Byar. Som man ben tiden sällan eller troligast aldrig sälde Skog, och dock bade deraf wida öfwer behofwet; gjordes icke nägot förbchäll om rättigbcten till Afsalu, äfwcn som fräga näppeligen kunde blifwa om stiftande af sädin mark, som syntes tillräckclig för alla. Men när wi) stigande cullur Skogarncs innehafware kunde äfwen genom försäljning draga nytta af de samma och nöd» wändigheten af Skifte insägs, började man äfwcn i afseende pä beha ägor att göra skilnad emellan ägandeoch blott nyttje-rätt, och första aftalet blcf tolkat till fördel för Odal-Byn, som ansäg ägande-rätten och med densamma rättigheten till afsalu sig ensam til. hörig, hwaremot afgärda Byn endast rilerkändcs att nyttja Skog-och Utmark till gärdens egit behof; äfwcn som den förre fdrbebbll sig ensam frihet att ,öka stift; och att derwid erhälla dubbel lott cmor den senare, som likwäl derefter skulle i anseende till sin andel fä njuta lika rätt som Bolby.
Jag förenar mig nu i den reservation, sorn Frih. von Krasmer afgifvit. Jag gör det med så mycket mera skäl, som, i likhet med hvad Gr. Horn nu erinrat, Utsk:n hafva utlåtit sig i en helt annan anda och riktning, än motionen afser. Motionären begärde, att hemmanen skulle deltaga i afiöningen. Utskln hafva tillstyrkt, att de skola deltaga i tjensten. Jag tror äfven, alt detta vore emot de privilegier, som åtskilliga jordnaturer från längre lider ägt. I Skåne äger ingen fjerdingsman lön, men deremot äro fjerdingsmännen under de år, de bestrida tjensten, fritagne från en del af de onera, som åtfölja kronohemman. Skulle nu fjerdingsinanna-tjensten läggas på säterierna, så kunde icke dessa säterier komma i åtnjutande af den lindring i onera, som är fjerdingsmän för kronohem nan medgifven. Jag delar icke Utsktns tanke, att denna tjenstebefattning är ett munieipalbestyr. Den är allmänt känd såsom en handräckning vid offentliga myndigheternas åtgärder, som icke någonsin kan eller bör ligga inom municipal-bestyren. På dessa grunder afstyrker jag bifall till Utsk.-ns betänkande. Frih. Sprengtporten: Då de sammansatta Utsk:n kallat fjerdingsmanna-befaltningen för ett municipal-bestyr, hafva de icke saknat allt stöd för en sådan mening; tyden grundar sig på den klara ordalydelsen af K. M:s nåd. förordning ang:de dessa tjenstemän. Detta oaktadt vill jag visserligen medgifva, att änskönt det verkligen står i K. M:s författning, att de äro communal-tjenstemän, kan man göra en anmärkn. emot riktigheten deraf, så vida de skola be - 3*4 D « n i4 O c l o b e i e. m traktas såsom varande i den ställning att uteslutande vara länsmannens biträden, som han kan använda huru som helst.
Befäl är nödigt och att således hela Tredje Bataillonens Edal ej kan indragas , samt alt till detta JBefäls aflöning erfordras serskildta medel, antingen den på Regeraenternes Stater är uppförd, eller, såsom Eric Carlsson föreslagit, utgår af anslaget till Beväringsmanskapet; Vapenöfningar, tror Utskottet dock att någon minskning uti den i K. M:ts Nåd. Förslag upptagne Perso - Betänkande n, N:o 23g. 121 nal kan till vägabringas; Och får Utskottet i detta afseende förnya dess i förra Betänkandet gjorda hemställan, att II. St:r härutinnan må göra underdånig framställning, Emedlertid kau resultatet af en möjligen skeende minskning uti Befälets personal ej nu tagas i beräkning. dj Rörande tiden för löne-regleringens verkställande har Hr Grefve Brahej anmärkt, deruti flere Ledamöter af H. R. o. A. hufvudsakligen instämt, att regleringen, i stället för att, enligt hvad den Nåd. Propositionen innehåller, ske genast samt nästan ptl en gäng, är, enligt Utskottets förslag, lemnad till Yerkställighet först i en mycket aflägsen framtid.
N:o 102. i anledning af förre Commissarien i RiksgäldsCon loret A. Vougts ansökning om befrielse från en honom ådömd ersättningsskyldighet. V. B. 697. A. 703. — N:o 103. i anledning af väckt motion, rörande utdelningen af JuslitieOmbudsmannens embetsberättelse:-. V. B. 698. A. 703. VI. E. 234. N:o 104. i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition, angående åtskilliga i Götheborgs och Bohus Läns skärgård belägna liolmars upplåtande till fritt och allmänt begagnande. VI. B. 32. A. 391. VII. E. 293. •—• N:o 105. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Häradsskrifvaren J. Thysenii underdåniga ansökning om befrielse från gäldande af ådömde anmärkningsmedel. VI. VII. E. 293. — N:o 106. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, an - ( 144 ) gående Häradsskrifvaren J. Thysenii fiikallande från ådömd skyldighet att ersätta oriktigt afkortade kronoutskylder. VI. B. 32. Ä. 394. VII. E. 293. VII. U. 354, 395. A. 401. VIII. E. 393. Statslltskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: —- N:o 107. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående afskrifning af de, i och för den i hufvudstaden sednast församlade revisionen öfver Rikets Elementarläroverk, utbetalde förskollssummor. VI. B. 32. A. 395. VIII. E. 548. — N:o 108. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å f. d. Kronofogden C. Westlingers och f. d. Häradsskrifvaren G.
”Kors hon har sinne-humör” blef svaret. ”Muntert eller melankoliskt” sporde jag åter. – ”Nej nej,” förklarades ytterligare ”hon har humör, sinne – jag kan verkligen icke säga annorlunda och ingen af dem som känna Fru N. N., kan taga fel om hvad jag menar.” Nu sade jag att jag icke kunde begripa, hur det hos Frun som jag för öfrigt ej hade äran att känna, voro ett fel att hafva sinne, och för min egen del ville jag tusen gånger hellre hafva ett sinne än vara utan, och jag nästan tror att hela sällskapet tyckte denna min önskan vara uppfylld, och härpå öfvergicks till andra ämnen. Det blef fråga om Musik – En af mina förtjenster är att icke mer än högst kort låta be mig – den gången räckte det kanske litet längre för Fruns sinnes skull, som låg mig på sinnet, men slutligen hamnade jag lyckligt och väl vid Fortepianot. Af som jag tror snufva kunde jag icke sjunga, det var redan afgjordt, och ett nymodigt spelstycke framlades. Jag börjar i all fredlighet. Redan under tredje raden står con expressione. Åter något jag icke kan tåla. Genast varm vorden om öronen, spelar jag likväl på – träffar samma stupida uttryck ännu många gånger innan jag anländer till slut-ackorderna, som anslogos – är jag säker om – con molto expressione af glädje och tacksamhet öfver deras godhet att vilja sluta ett stycke, som Komponisten sjelf funnit så uselt, att han under hvarannan hvartredje rad – hvad säger jag! nästan ingen not var ju utan sitt lilla staccato eller legatotiggeri – nödgats ödmjukligen bedja blifvande Exekutörer gifva det en skärf att lefva af. Nej – nej – så skall det icke vara! Mozart och Beethoven brukade visserligen icke detta förhatliga con expressione! De visste nog att i deras verk en Lifsande bor, som hemlighetsfullt meddelande sig at en musikalisk spelare (för den omusikaliska är ju ingen enda ton skapad) tvingar honom att efter bästa förmåga återgifva deras mening. Con expressione! Skall då allt, icke behäftadt med den Italienska omeningen, föredragas uttryckslöst. Fy, Fy för sådana konstnärer, som ej bättre veta hvad konst och konstverk vill säga!