Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid deras upptagande, blifvit letnnade, dels Konungens Authorisation och Förbindelse samt Stats-Contoirets Obligationer , dels ock Konungens Authorisation samt Riksgälds • Contoirets Garantier och Förbindelser, för liufvudbeloppet af de hvarje gång negocierade Lån; men desse säkerhets-handlingar blefvo alltid, hvad de Nio upptagne ärftelige Länen beträffar, ned» Jaggde i Lagligt förvar hos en Notarius Pub-' licus i Amsterdam, till hypothek för den ingifvande Allmänheten; och de Banquierer, genom hvilka Lånen för Svensk räkning upptogos, voro deremot befullmägtigade att, under samme Notaries Controll och med dess påskrift, utfärda Partial-Obligationer å Etti Tusende Gulden Holländsk Courant hvardera, och försedde med Ränte * Coupons för den tid Lånen borda löpa, till så stort antal, sorn emot Hufvud-Obligationerne sVarade. Med det upptagne Lif-Ränte-Lånet inträffar åter det serskildta förhållande, att Hufvud-Obligationen qvarlemnades hos det Banquiershus, sorn besörjde Lånets upptagande och som derföre utfärdade L i frän t elCon. stitutio.ner, till ett Hufvud-Obligationen motsvarande belopp, under Controll och med påskrift af Konungens Minister i Haag. Så snart Kongl. Majit fått del af Riksens Ständers Beslut och Skrifvelse, under den a Augusti 1815, lät Kongl. Majtt underhand1 ingar börjas ined ett emedlertid från Holland liitsändt, de fläste Fordrings-ägarnes Lagligen befullmägtigade Ombud, W. G. van de Poll, och, efter åtskillige svårigheter, lyckades det ändte - SiatsUtskottets Betänk anden". 19
Brefvet den 21 Mars 1811, med serskildt hänseende Lill Gottlands Beväring, dels ock genom ofvanberörde Nådiga Circulaire af den 26 November 1812, hvad angick arméen i öfrigt, meddelade stadganden, förefinnas i afseende på bestraffning, bestraffningssätt och rättegångsordning för beväringskarl från Gottland samt beväringsskyldig från Rikets öfriga landskap, hvarvid Rikets Ständer ansett den olikhet inför lagen, som genom dessa författningar blifvit fastställd för invånare uti serskilda delar af Riket, svårligen kunna med giltiga skäl försvaras; och då några olägenheter af de lindrigare straffarter, som använ* das i afseende å Gottlands beväring, hvarken försports, eller klagomål öfver förslappning i krigstukten derstädes låtit höra sig, så att erfarenhetens tillförlitliga vittnesbörd således må kunna åberopas för den å Gottland härutinnan gällande special-lagens lämplighet, samt rättvisan kräfver, att hårdare straffarter icke antagas, än som erlordras för det åsyftade ändamålet, hafva Rikets Ständer trott, att, om äfven extra judiciel bestraffning vore 33-2 Expeditions-Utskotlels Forslag till tind.
N:o 97, eåvidt detta rörer den i Upsala nuv:de Medicinska Fakultetens förening med Carolinska MedicoChirurgiska Institutet i Stockholm; och N:o 109, i ani. af återremiss utaf Betänk. N:o 81, i fråga om befrielse för svenska ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots då de komma från sjön. Slutligen anmäldes och lades på bordet nedannämnde från SlatsUtsk. inkomne Utlåttn: N.-o 115, angtde medels anvisande till lån för kyrkooch skol-byggnader; N:o 110, angide begärdt lån för återupbyggande af Wallentuna församlings genom åskeld förstörda kyrka; N:o 117, ang:de ett föreslaget lån för fullbordandet af reparationsjemte andra arbeten å Skara Domkyrka samt 1 iqviderandet af kyrkans skuld; N:o 118, ang:de en för fortskyndande af innev:de års arbeten å vestra stambanan begärd förskotts-summas anvisning till utgående från Riksg:sKont.; N:o 119, i ani. af K. Propos. om eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad ålagdt ersättningsbelopp; N:o 120, i ani. af väckt fråga om försäljning af i Lands krona gamla stad befintliga, Kronan tillhöriga, byggnadstomter; samt N:o 121, i ani. af K. Propos. om anslående af f. d. profossboställe! vid Westgötha Regrte, Backabo N:o 5 Thorbjörnsgården, till boställe åt en särskild Länsman i vestra distriktet af Gudhems härad och Skaraborgs län. II. II. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. 176 Den 2 September. Onsdagen den 2 September 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot:s-utdr. för d. 31 sisth Aug. samt pleni prot. för d. 8 sisth Juli e. m.
Att ett sådant papper skall äga företrädesrätt framför andra i fråga om beläning i Banken, det anser jag icke vara så särdeles ändamålsenligt, om man ej derjemte fordrar, att en sådan invisning skall vara endosserad, d. v. s. vara ett papper, som circulerar i allmänna rörelsen; och beredande af sädane pappers uppkomst är ändamålet med hela §, hvarföre, och om papperet ej är af beskaffenhet att kunna circulera i rörelsen, det icke eller bör äga företräde till beläning i Handelsoch Näringsdisconten. Jag måste derföre vidhålla den tanke, att redaclionen ändras i öfverensstämmelse med mitt förslag, som är lika, efter hvad jag tror, med BorgareSt:s mening; men denna är dock icke så uttryckt, att icke en annan deruti kan finna tillämpning. 1 öfrigt får jag tillkännagifva, det jag härmed förändrar milt förut afgifna förslag sålunda, att jag utesluter frågan om reverser till ordres, men å återstoden deraf anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos., ty på de skäl jag anfört kan jag ej ifrån en slik begäran afstå. Hr von Hohenhausen: Det faller sig väl helt klart och tydligt, att när Discontdireclionen skall discontera vexlar, så disconteras de företrädesvis, som gifva den största säkerheten. Om en vexel presenteras, försedd med enkel accept och utgifven på en ort, der bank finnes, af en fullt vederhäftig person, så är det ju allt hvad som behöfves. Innehåller vexeln flere endossementer, så tagas de i ompröfvande, och Bancostyrelsen har fria händer ali bedomina antagligheten. Beträffande den af Hr Bosenblad citerade factiska tilldragelsen, så får jag säga, att del måtte vara alldeles nödvändigt, att styrelsen öfver Handelsoch Näringsdisconten tänker sig som en delegation af en privalinrättning, ovillkorligen förbunden att se pä inrättningens bästa, och sålunda afslå belåning, vare sig af vexlar eller invisningar, så snart grundad anledn. förefinnes till den öfvertygelsen, att de sökta lånen skulle begagnas till Bankens skada.
— N:o 390. i anledning af väckt motion om arfvode åt en hos Preste-Siåndet anställd extra ordinarie Kanslist. XV. B. 266. A. 270. Siats-Utskottets, Det Förstärkta, Memorialer, Betänkanden och Utlålanden. — N:o 216. i anledning af verkställde omröstningar angående Tullbeviilningen. X. B. 162. A. 246. — N:o 250. angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift till förmån för Carlstads stadsförsamling af Kronans rätt till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf. XI. B. 185. A. 213. E. 243, 246, 293. A. 295. — N:o 251. angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift till förmän för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrätfning af Kronans rätt lill dana-arf efter Eukan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Chrislina Lundström. XI. B. 185. A. 213. E. 243, 246. A. 296. — N:o 252. angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift för Notarien E.
Frih:n har trott det man alltid borde taga för afgjordt, att derest tillfälle verkligen funnes att rätt höra hvad som på detta rum förekommer, skulle å andra sidan alltid finnas en uprigtig åhåga, att sanningsenligt återgifva förhandlingarna, och Frihtn har till och med ansett det något exempel på afsigtligt missledande redogörelser icke kunde upgifvas. Ja, det är sanni, menniskorna förneka i allmänhet gerna det de för sina handlingar understundom äga mindre hedrande bevekelsegrunder; men att dessa likväl vid vissa tillfällen förefinnas, har sanningen, som stundom nästan omedvetet bryter sig väg, tydligen bevisat. Jag skall derpå anföra ett märkligt och ganska färskt prof. Utan att vilja namngifva en här i staden utkommande tidning, har jag ett par nummer af densamma till hands, hvilka skola ådagalägga mitt påstående. Förhållandet är, att under loppet af denna månad har i denna tid ning varit införd en artikel, hvaruti redaktionen lill en början bjuder sina läsare följa sig till R. o. Adis samlingsrum, med dessa ord: »Vill läsaren göra referenten sällskap till Riddarhuset?» — hvarefter i samma artikel dels misstydes på ett förlöjligande sätt en talares fällda uttryck, dels upgifvas åtskilliga andra personer, Den 31 Januari. 213 hvilka skolat yttrat sig i en fråga, som den dagen förekom. Ibland dessa skulle en hafva yttrat sig fullkomligt olika mot tillförene, och derefter omförmäles, att en annan ledamot skall åberopat den förre ledamotens förra yttrande, äfvensom ett Hr Gr. o. Landtnäs anförande vid en riksdag, då Hr Gr:n var en R. o. Ad:s ledamot men icke dess ordförande. Allt della var dock fullkomligt förvrängt, ty hvarken den ene eller den andre af dem yttrade sig eller hade tillförene yttrat sig i den upgilna frågan. — Skulle nu Frih. Raab hafva rätt i sin åsigt, att tidningsredaktioner aldrig af upsåt förvränga R. o. Adis förhandlingar, så skulle väl äfven ifråga var:de redaktion, sedan anmärkn. i ett par hänseenden emot denna dess artikel blifvit hos densamma gjorda af någon from själ, som tyckes hafva delat Frih.
Embetsmännen se sig öfverlemnade åt sina egna, isolerade krafter; de kunna, ansatta af Ivonungamagtens, aristocratiens eller andra intressens fordringar, ej emot dera sätta stödet af en representation, hvars tankar de kunde utforska och i öfverensstämmelse med hvilken de kunde handla, eller hafva de, till band på sin medgörlighet, sitt eget magtbegär, sin liknöjdhet, overksamhet och oförstånd — ty sådana brister finnas hos inenniskan, och kunna således äfven förutsättas hos statens embetsmän — ingenting annat, än perspectivet af en ansvarighet, som först om fem år vidtager. Fem år äro likväl långa, mycket kan inom dem förändras, Ständ erne äro långt borta, men fordringen, insinuationen, det egna intresset äro nära för hand och påtvingande. Helt annorlunda blefve förhållandet, om samma minister kunde svara: ”Jag vågar ej göra det eiler det, utan att inhemta Ständernas tanka och de äro om några månader att hitförvänta”, eller om man nödgades tänka: ”i fall jag gör det eller det, väntar mig ansvaret om några få månader”. Aldraminst lärer jag för detta Utskott behöfva skildra den oändliga lättheten i arbetet, om man hade ett års regerings-åtgävder att öfverse och bedöma, i stället för sex, om man hade två eller tre vigtiga frågor att utreda, och förslag derom att afgifva, i stället för en hel statsbyggnad, hvars omarbetande eller uppförande å nyo, såsom nu fordras af hvarje Riksdag och dess Constitutions-Utskott. Måhända skall man ej i principen bestrida det Constitutionelt riktiga i i idéen om årliga Riksdagar, men man skall anmärka det kostsamma och betungande i sjelfva verkställigheten. Låtom oss då se, huruvida äfven detta inkast håller stånd. De femåriga Riksdagarne räcka Vanligen femton till sjutton månader. De årliga skulle öfverhufvud ej behöfva räcka mer än tre. Jag frågar hvar och en landtman, hvar och en affärsman, om han ej skulle föredraga att hvarje år egna tre vintermånader åt Stockholmsoch Riksdagsxnaonalifvet, framför de femton till sjutton, han nu nödgas använda derpå?
Ull-diskont-fondens behållning, som vid 1861 års början beräknades till 13,862: 94. utgjorde således vid årets slut R:dr 15,951: 35, uti hvilken tillgång ingå osäkra fordringar af tillsammans 1,678 R:dr 83 öre eller enahanda belopp, hvartill dylika fordringar vid 1861 års ingång beräknades. Under revisionsåret har af fondens å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv, 225,000 R:dr, ett belopp af 77,460 R:dr varit i och för lånerörelsen begagnadt. Sedan, med anledning af Rikets Ständers i ämnet gjorda underdåniga framställning och med hänseende dertill, att den under Kongl. Kommerse-kollegii förvaltning ställda, så kallade gamla Ull-diskont-fonden merändels tillskjutit kostnaden för anskaffandet från utrikes orter af de vid Kronans stamschäferier uppställda får samt bestridt de för stamschäferiernas vidmakthållande erforderliga utgifter, under den 8 Juli 1851 blifvit i nåder förordnadt, bland annat, att Kongl. Landtbruks-akademiens Förvaltningskommitté, som fått sig vården om nämnda schäferier anförtrodd, borde för hvarje år till beraälda Kongl. Kollegium aflemna ej allenast en inventarii-räkning, upptagande såväl stamschäferiernas tillstånd vid årets början och de förändringar, hvilka under dess lopp timat, som fårens antal vid årets slut, utan ock årlig redovisning för de genom försäljning af arrende-får från dessa schäferier inflytande medel, så och efter det Förvaltnings-kommittén, jemte förmälan att, i öfverensstämmelse med denna föreskrift, berörda medel årligen blifvit af Kommittén till Kongl. Kollegium öfverlemnade och åter från Kongl. Kollegium af Kommittén reqvirerats i mån af behof för schäferiernäs underhåll och komplettering, hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, att då detta endast medförde onödig omgång och Kongl. Landtbruks-akademiens räkenskaper numera vore underkastade samma granskning och kontroll af Kongl.
Mot de afvikelser från dessa grunder, hvilka i Utskottets betänkande förekomma, och mot några andra stadganden, får jag mig härmedelst, på nedanskrifne sätt, reservera, och, hvad straff-beslämningarne angår, i allmänhet åberopa hvad jag derom vid 8:de Art. i Betänkandet N:o 8 anfört. § 23 anser jag böra utgå, emedan sakkunnige män, inför Utskottet, uppgifvit, det man företrädesvis använder underhaltigt bränvin, att destilleras till förtäring. § 53, Utskottet har antagit afverknings-förmågan, hos destillerings-redskap med rektifikations-apparat, vara dubbel, och ännu större, än då sådan apparat saknas. Jag anser Särskilda Utskottets Memorial, N:o 11. 17 anser denna beräkning vara för hög, emedan de sakkunnige männen, så vidt jag kunnat förstå deras mundtliga yttranden, förklarat, dels att det bränvin, hvaraf 100 proc. mera kunde, genom rectifications-apparats begagnande, erhållas, föga vore tjenligt för annat än techniska behof, dels att det bränvin, som till förtäring destilleras, vore till beloppet mycket betydligare, än det förra, och blefve till beskaffenheten bättre, om destillationen ginge långsamt. Af dessa skäl, och då de sakkunnige männen förklarat sig icke kunna, utan ledning af föregående rön, upgifva någon bestämd ziffra för den finare destillationens Tortskyndande, genom rectifications-apparats tillsättning, anser jag mig icke böra på förhand beräkna det öfver hufvud utgöra mer än 10 proc., i öfverensstämmelse hvarmed de i denna § stadgade afgifter följaktligen böra, efter min tanke, nedsättas. Den föreslagna afgiften, 1 Rdr i månaden, för hvarje kanna af den vid destilleringen använda pannans rymd, anser jag vara högre, än kontrollerings-kostnaderna erfordra.
Dekanus samt medicina) practica) och artis obstetricia) professorerna alltid skola vara sjelfskrifne ledamöter i direktionen; att alla till kassan inflytande penningar skola förvaras i akademiens a)rario, alt i de ärliga revisionerna af inrättningens räkenskaper skall en af akademien utsedd revisor äfven deltaga; alt direktören för inrättningen skall utses af akademiens kansler o. s. v. — Såsom skyldighet för inrättningen mot akademien stadgas, bland annai, att 12 sjuksängar skola disponeras för kliniska undervisningen af institutets direktör, och har inrättningen uppfyllt denna skyldighet så, att den till nämnda ändamål upplåtit icke mindre än 120 ä 150 sängar, och det lider intet tvifvel att ju detta kraftigt bidragit till det medicinska studiets långvariga flor vid Lunds universitet. Men oaktadt så mycket varit gjordt för att försätta inrättningen i ändamålsenligt skick, har dock utrymmet i sednare tider befunnits för inskränkt. Man har icke på långt när kunnat emottaga alia de sjuka, som anmälts, och häraf har, bland annat, den ledsamma följden uppstått, att det mest varit kroniska sjukdoms-patienter, som kunnat intagas, och jemförelsevis få, som varit angripna af febrar eller andra akuta sjukdomar, emedan dc flesta af dessa vanligen aflidit eller tillfrisknat, innan turen hunnit till dem att på lasarettet intagas. De, som vid Akademien studera medicinen, hafva således endast haft ett inskränktare tillfälle att praktiskt inhemta den så nödvändiga kännedomen af dessa svåra sjukdomsformers rätta behandling. Likaledes har direktionen ofta funnit sig nödsakad att af brist på utrymme afslå medellösa sjuke studerandes begäran att för bättre vård få förflyttas lill lasarettet, dä sådant ej kunnat ske utan till förfång för länets egna invånare. Af dessa anledningar blef Direktionen flera gånger af medicinska fakulteten och af de årliga Revisorerne uppmanad att gå i befattning med lasarettets utvidgning. Plan till nybyggnad blef alltså, till följd häraf, uppgjord, sorn af Kongl. Maj:t stadfästades, och koslnadsförslaget uppgick till nära 77,000 R:dr.
Med förslag till ansvarighets-lag för Directeurerne vid Discont-Contoiren i Götheborg och Malmö. Lag-Utskottets : Angående väckt motion, att förmedlade Hemmantalet må ligga till grund för alla Hemman åtföljande Skatter ,och Onera; i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågan om behörigheten att deltaga i Nämndemans-Val, och att kunna till Nämndeman väljas; om föreslagen ändring i a4 §. af Kongl. Förordningen den i3. Julii 1818, angående Inteckning i Fast Egendom; rötande föreslagen nödig åtgärd till betryggande af Bankens och 374 Dea si December e. tn - Enskilde* säkerhet, i afseende på de Assignationer, som komma att utfärdas från Vestra och Södra Låne-Coutoiren; samt angående yrkad ändring i 9 Cap. 2 §. Handels-Balken. Lagoch Oeconomie - Utskottens: Öfver anmärkningar vid Betänkandet, angående dels afskaffande af ali Expeditionslösen, dels ock nedsättning af Taxan derå. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets: I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, om den nya Evangelii-Bokens antagande. Serskildta Utskottets; Angående aflemnandet af de genom dess. försorg tryckta Skrifter. Expeditions - Utskottets: Med hemställan, att en afskrift af 9 Art. uti Riksens Ständers Instruction för deras Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret må genom underdånigt Missiv till Kongl. Majrt öfverlemnas; samt angående Redactionen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. 4:o Godkännande, till den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifter, af Constitutions-Utskottets nedannämnde Grundlagsändrings Förslag, nemligen: till ändring i 5q . §. Regeringsformen; i anledning af återremiss å Utskottets Förslag till ett tillägg i 28 §. Riksdags-Ordningen; till ändring i 43 och 44 §• §•
Föröfrigt får jag underställa, om ickediscussionen öfver detta nya ämne hör upphöra. Friherre Cederström: Herr Hjerta påslår, att ingen yrkat den proposition han senast omtalat; jag pr just den, som yrkat propositionen och anser mig så mycket nödvändigare böra göra det, som Herr Hjerta nu yttrat, att, om Ridderskapet och Adeln skulle instämma med Herr LandtMarskalken, innefattade det ett förintande af hans proposition, hvilket tydligt tillkännagifver hans afsigt vara precist motsatsen af hvad Herr Grefven och LandtMarskalken, jag, och mångå flere andra tro vara rätt, nemligen, att Kongl. Maj:ts sanction behöfves. Jag kan derföre icke afstå från min anhållan, att få utrönt, huruvida Ridderskapet och Adeln instämmer i Herr Grefveps och LandlMarskalkens tanka, det vill säga: förr än Ståndet bestämdt yttrpt, huruvida Kongl. Maj:ts sanction bör äga rum, eller icke. Herr Ribbing: Jag tager mig friheten vördsamt hemställa, huruvida, då en Ko - 24 Den 28 April f. m. nungens rättighet anses gifven, det går an, att derom framställa någon fråga till Ridderskapet och Adeln? Herr Hjerta: Jag hemställer, huruvida Friherre Cederströms tolkning af grundlagen kan anses behörig. Grundlagen har öfverlemnat åt Talmännen, att förklara sin mening om Grundlagen, och att låta Stånden yttra en annan, samt gjort ConstitutionsUtskotlet till Domare dem emellan. Grundlagen har hänvisat, huru Ständernas beslut skola expedieras, och hvilka beslut erfordra Kongl. Maj:ts sanction, samt i hvilka fall tre eller fyra Stånd kunna besluta. Stånden skola icke yttra sig eller fatta beslut om Grundlagens förklarande.
Hon hade förvarat silfverhjärtat väl, och det var med stor möda man kunde få det ur hennes hand. Några dagar senare satt Anderson i svarta söndagskläder vid sitt arbetsbord och småsjöng en ynklig visa. Han hade haft begrafning med konjakstraktamente, och var på en gång melankolisk och glad. Hans sorg var till hälften affekterad, och suparne hade gjort honom hjärtegodt. Han grät emellan verserna och smuttade med illa doldt välbehag på sitt toddyglas. Hustrun kokade potatis och fläsk till middagen. Hon såg ut som vanligt, intet kunde drifva henne ur det välsignade lugn, som kommit öfver henne och som omgaf hela hennes varelse liksom luftlagret omger jorden. »Herre du välsignade Gud», suckade Anderson, »att hon också skulle gå och dö för det där gamla hjärtats skull, som inte är värdt sextio penni, det var nu också ett Herrans eviga öde. Alltid ska vi stackars fattiga ha sorger, hur vi vänder oss, så ska vi ha sorger. Och för oss är allting dyrare än för andra. Den här begrafningen nu till exempel! Så mycket får jag inte ihop med en månads trälande.» »Tacka och prisa Gud, ska' man», svarade hustrun med en viss salvelse i tonen, »för hvad som sker. Herren gaf och Herren tog, välsignadt vare Herrans namn. Gud ske lof att hon då åtminstone var mätt, när hon dog en vet minsann inte hur man kommer att gå hädan.» Så tog hon potatisgrytan från elden, satte tvättvattnet på i stället och började därefter långsamt och betänksamt äta ett stycke hvetebröd, doppadt i kaffe. Det var resterna af hennes begrafningskalas. »Herre Gud, Herre Gud», suckade mannen. »Sitt inte där och voja dig, du, som ändå kan supa dig tröstad!» Hustrun tog på sig en arg min och rynkade ögonbrynen. »Hvad månne du nu egentligen gnäller öfver, patrons ha ju betalt begrafningen, kan du då inte vara glad? Och vi ha hela andra flaskan kvar ännu! Det var ju bara den ena ni fick slut på. Jag ids inte se dig så, Anderson, gå ut och lufta dig! I eftermiddag kan du börja på arbeta igen!»
Härefter anmälte sig och yttrade Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: Jag kan, för mindel, icke inse, att Lag-Utsk:t vid detta tillfälle varit rätt lyckligt uti sin lagtolkning. Det förekommer nemi. ständigt, att motioner, som kunna föranleda sammanträden mellan flera Utsk., från Riks-Stm icke remitteras till ilrågav:de flere särskilda Utsk., utan allena till ett Utsk. Anledningen härtill är, att det står de särskilda Utskm öppet att nied hvarandra sammanträda. Om äfven Utsk:t haft rätt deruti, att det ämne, som utgör föremål för den il'rågav:de motionen, är af beskaffenhet, alt erfordra behandling af flere Utsk., så är deraf alltså icke någon följd, att Utsk:t, på sätt nu egt rum, skulle till Riks-Stm återskicka motionen. För denna min åsigt hemtar jag ytterligare stöd deraf, att förev:de ärende synes mig vara af den synnerliga vigt, att Utskit utaf sistberörde omständighet bort finna sig särskildt uppmanadt, att skyndsammeligen företaga samma ärende till allvarlig pröfning. I betraktande häraf, och då jag dessutom tror mig ega temlig säker kännedom derom, att de 3 öfrige Riks-St:n återskickat ärendet till förnyad behandling, får jag hemställa, att jemväl R. o. Ad. måtte i afs. å nu under öfverläggning varande motion besluta enahanda åtgärd. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., lades Utlåtit till handlingarne, med förklarande, att merberörde motion borde af Lag-Utsk:t till behandling upptagas. Vid puktvis skedd föredragning af Stats-Utsk:ts d. 27 sisth December bordlagde Utlåt. N:o 19, i ani. af R.