Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag blef kallad, att i Expeditionsutskott et öfvervara justeringen af RiksdagsBeslutet, fann jag uti 29 §. tillagdt orden: samt de Hospitalsoch Lazaretts Räkenskap er, hvilka åro ställde under Seraphi mer-' Ordens Gillets öfverstyrelse. Jag gjorde genast anmärkning deremot, och förklarade, att genom ett enskildt Riksens Stånders Beslut, infördt uti RiksdagsBeslutet, Grundlagens före. skrift ej. kunde rubbas. Härå svarades af ExpeditionsUtskottet, att Utskottet icke ägde någon afgörande rått, utan endast borde expediera hvad Riksens Ständer beslutat. Jag kunde ej invända något deremot, men anhöll, att Utskottet ville antingen inför Riksens Ständer anmäla min anmärkning, eller ock, i afseende på Hospitalsoch LazareltsRåkenskaperne, tillägga i §:n orden: dessa senare, under förbehåll af Kongl. May.ts Nådiga gillande. ExpeditionsUtskottet biföll detta, och inlemnade §:n i sådan form, till justering i RiksSfånden. I följd af ett misstag nämndes äfven SeraphimerOrdensGillet bland de Verk, hvilkas Räkenskaper Riksens Ständers Revisorer, genom Kongl. Den 5 Junii, U9 Maj:ts Nådiga Kungörelse, blefvo kallade alt vid sistlidne års Revision granska, ehuru Kongl. långt ifrån alt sänctionera Riksens Stån; ders rätt dertill, uti StatsRådet densamma afslagit. Vid ett sådant förhållande, och ehuru Revisorerne yttrat deras förundran deröfver, att de icke fått revidera ifrågavarande räkenskaper, tror jag mig snarare åga anledning yttra min förundran öfver det påstående, att Grundlagens hud möjeligen skulle kunna förän; dras, genom tillsatser i Riksdagsbeslutet, Att Latituden af 68 §.
S. D. I anledning af derom väckt Motion,1 beslöt Ridderskapet och Adeln, det borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållas, Om behörig undersökning för att utröna i hvad moa Rotehållarne vid Kongl. Södermanlands Regemente kunde hafva fått vidkännas större utgifter i och för Soldate-beklädnaden, sedan år 181?, än hvartill de enligt Kneckte-Contracterne varit förbundne, samt att Kongl. Maj:t, i fall anledning derefter förekomme, att Rotehållarne verkeligen Varit högre betungade än vederbordt, täcktes i Nåder låta tillse det de måtte blifva förhulpne till den ersättning dem lagligen kan tillkomma; arti hvilket beslut de öfrige Respective Riks Stånden skulle vänligen inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Ut*kottets så väl den 13 sistledne April aflåtne Memorial, innefattande arne Alternativa Törslag till förändrad redaclion af 38 §. i Riksdags-Ordningen, som ock den 1 dennes afgifne samt den 5 i samma månad på bordel lagde Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och ^eln vid Utskottets sednare Alternativ gjorde 616 Prot. Utdr. d. 11 Junii i8i8- anmärkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, till den behandling 56 §. i RegeringsFormen stadgar godkänna ej mindre det i förstnämnde Memorial af Utskottet gjorde första, än ock det i sistnämnde Memorial frarnstälde sednare Alternativa förslag till förändrad redaction af 38 §. i Riksdagsordningen, SD. Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämde Utskott inkomne samt den 5 dennes på bordet lagde Betänkanden; Från Bnncn-Utsliattet af den 3 dennes, angående fulländad Revision af Bankooch Riks-Diskont-verkens förvaltning och Räkenskaper för år 1817.
FÖRSTA AKTEN HERMAN I. Nej, mine kära barn, det är icke kungen. Det är bara en fattig köpman från Lübeck. MAGISTER O. Vackert, vackert! Till barnen. Detta är den berömde och mäktige Rådsherren Herman Israel, som jämte Cord König och Nils Bröms räddade er konung ur danska fångenskapen och skaffade honom understöd till befrielsekrigets förande. I finnen hans bild uppe i Sankt Görans gillesal, där Gustaf Eriksson framställes inför Rådsherrarne i Lübeck. Ära åt den som ära anstår! Hyllen Sverges vän och er konungs. BARBRO OCH BARNEN klappa i händerna. HERMAN I. reser sig, synbart rörd. Kära små vänner... nej, jag kan endast tacka er... det är oförtjänt, ty en köpman ger endast mot betalning, och jag är rikligen betalad. MAGISTER O. Tro honom icke, men minnens att det fins tjänster som aldrig kunna betalas, och vackra handlingar, som ej kunna utplånas, hvarken af otacksamhet eller glömska! Så, nu gån I tillbaka in till er; far kommer straxt. GUSTAV VASA BARBRO OCH BARNEN ut till höger. HERMAN I. Magister! Detta hade jag icke väntat af eder. MAGISTER O. Jag förstår kanske det. Emellertid, Syndicus; tvinga oss aldrig till otacksamhet! Det är så tungt vara otacksam. HERMAN I. Väl, väl med det! Ingen fara med det! MÅNS N. OCH ANDERS P. in från venster. Ja, efter öfverläggning ha vi stannat vid det beslutet, att vi gå till Stockholm på konungens lejd och lofven, för att där i ro få tala vid honom och rikets herrar. MAGISTER O. I så fall är mitt ärende här uträttadt och vårt uppdrag till ända! Jag ber alltså Måns Nilsson och Anders Persson välkomna till rikets hufvudstad! Går med Herman I. MÅNS N. Stor tack, Magister! FÖRSTA AKTEN Väntar tills de gått, därpå tar han de blodiga rockarne i handen. Där är blodsfanorna; kung Kristian skall bestå stängerna, och så... till Stockholm! ANDERS P. Mot Stockholm!
Ständer skola inse det välgrundade häri, och således ogilla Utskottens förändring, derigenom flere Bolag blifvit tillstyrkte. Höglofl. Utskottens beslut, derigenom Konungen undandrages rättigheten att i Directionen utnämna Ordförande, är i min tanka jemväl en skadlig förändring af Beredningens förslag , hvilket möjligen kan komma att medföra högst menliga följder, i det controlen öfver det sätt, hvarpå Bergnings-anstalterna komma att bedrifvas, derigenom blifver osäker och inskränkt till de relationer och räkenskaper, Directionerne kunna finna sig befogade att aflemna, och derigenom reglementets åsidosättande till Skeppsbrutnes våldförande kan döljas. }ag anser derföre högst nödvändigt, att, ehvad ett eller flere Bolag komma att bildas, Ordförande vid Directionen af Konungen böra utnämnas, och det helst bland personer, sorn icke äro Actie-egare. Slutligen anser jag mig böra begära; i anledning af Utskottens beslut: att icke med Betänkandet och Reglementet insända det af Beredningen upprättade förslag till Kungörelse om Actie-teckningen, innefattande Bolagsreglor; att det af Afdelningen inlemnade förslag i detta afseende, med hänsigt till bildandet af endast ett Bolag, får åtfölja denna min Reservation till Rikets Högloflige Stan? 54 Bil.t.Stats-s. Allm.Besv.o.Oec.Uist Ull. N:o 53, der, på det da må blifva i tillfälle att be{duma frågan fullständigt. Förslag tili Bolags-Iicglor, för ett uppå Actie-teckning grundadt Dyke^ fioch Bergnings-Bolag i Riket. 1 §. Dykerioch Bergnings-anstalterne i Riket upplåtas åt ett Bolag af enskilda personer, uppå Tjugufem års tid , räknad från deu dag Bolaget blifver organiseradt, utan rättighet, hvarken å Kongl. Majtts och Kronans eller Bolagets sida, att Octroyen under denna tid kunna uppsäga. 2 §•
Riksdag låta utarbeta förslag till ny reglering af den rörelse, Privat-Bankerne för närvarande bedrifva, i ändamål att Rikets Ständer må genast vid Riksdagens början 1847 kunna derom öfverlägga och besluta; samt 4:o att Banco-Utskottet måtte erhålla uppdrag, alt föreslå åtgärder, hvarigenom Banco-Styrelsen bemyndigas och försättes i tillfälle, att, derest en eller flere af n. v. Privat-Banker, vid Octrojernes slut, skulle upphöra, i deras ställe inrätta filial-contor af Riks-Banken i Landsorterne. Med afseende å berörde anmärkningar, jemte det af Herr Biskop Holmström väckta förslag, har Utskottet under närmare bepröfvande tagit den fråga, huru och på hvad sätt Rikets Ständers Bank må kunna supleera Privat-Bankernes rörelse, i händelse behof deraf skulle göras före nästa Riksdag, samt om och hvilka åtgärder i öfrigt kunna vidtagas till förebyggande af den allmänna penningeförlägenhet i landet, som otvifvelaktigt uppstode, i fall nu varande Privat-Banker upphöra och några andre Credit-anstalter i stället icke bildas.
Jag vill derföre hemställa, om icke redaktionen af denna § skulle kunna förändras så, att början af §:n komme att lyda: »Ang:de sammanläggning af straff etc.», och sedermera ordet »sammanläggning» alltid sattes i st. för ordet »förening.» Gr. Sparre: Orden förening och sammanläggning af stral! brukas i litte §:n, det förra, eller förening, när tvenne straff, som icke sammanslås, hvart för sig tillämpas. Derföre säges i 3:dje mom:t »vid förening af omedelbart ålagdt fängelse vid vatten och bröd med annat frihetsstraff på viss tid» etc.; det kan nemi. i afseende å dessa straff icke ifrågakomma någon sammanläggning, då det ena tillämpas först och det andra derefter. Är det åter frågan om likartade straff, så är det stadgadt i lagen, huru dessa skola sammanläggas, och derföre äro de båda orden fullkomligt på sin plats. Hr Olivecrona: I afseende å den uppfattning af saken, som Gr. Sparre framställt, tar jag mig friheten anmärka, att det icke kan sägas vara en förening af straff, då vatten och 540 Den 18 Juli. bröd ådömas jemte fängelse, ty dessa straff kunna icke förenas, utan mäste särskildt tillämpas efter hvarandra. Gr. Sparre: Jag har icke kunnat fatta hvilket ord den siste värde talaren velat sätta i stället för förening. Möjligen tillämpning, men i sjelfva verket blir det en förenad tillämpning, och det är då lämpligare att säga förening. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att detta ord redan blifvit genom R. o. Ad:s bifall till 7:de §:n godkändt. Frih. Armfelt, Magnus: Till hvad Gr. Sparre sednast nämnde vill jag endast tillägga att i 4:de kap. af den nyss antagna strafflagen är samma benämning använd i samma betydelse sorn i denna §.
Således synas kontrollmedlen aldrig hafva blifvit halfårsvis aflemnade, men någon förlust för statsverket har icke uppstått deraf, att redovisning för uppbörden blott en gång om året blifvit lemnad, och de öfverklagade dröjsmålen hafva endast medfört olägenhet lör Kontroll-verkets tjenstemän, som nödgats afgifva påminnelser för att kunna få generalräkningen för förflutna året öfver kontrollstämplings-uppbörden i landsorterna färdig till föreskrifven tid eller Juli månads utgång. För att kunna bedöma lämpligheten af Revisorernes hemställan, att för fram tiden af Magistraterna fordra redovisning för kontrollmedlen månadsvis liksom i Stockholm, har jag granskat generalräkningarne för de 10 sistförflutna åren 1852— 1861, och inhemtat, att den högsta summa, som för ett år blifvit till Stats-kontorets disposition i Landtränterierna insatt, varierat, för 6 städer och köpingar, mellan 1 och 10 R:dr, » 22 » » » » It) » 50 » » 12 » » » » 50 » 100 » 20 » » » » 100 » 200 » » 7 » » » » 200 » 300 » » 6 » » » » 300 » 500 » och endast för 4 städer har högsta årslevereringen under 10 års tid öfverstigit 50i> R-.dr R:mt, och utgjort för Westerås 503 R:dr, för Norrköping 587, för Malmö 846, och för Götheborg 1,826 R:dr Runt. Det enda af dessa belopp, som, efter mitt förmenande, någorlunda lämpar sig för månadsredovisning, är det för Götheborg med som högst 1,800 R:dr om året eller i medeltal 150 R:dr R:mt i månaden, men att lagga detta enstaka fall till grund för ett allmänt stadgande, att Magistraten i hvarje stad skulle tolf gånger om året afgifva redovisning för kontrolluppbörden, äfven om denna för månaden endast uppgår till några få öre, synes mig vara icke allenast olämpligt, utan rentaf orimligt.
Sandberg enskildt tillhöriga anteckningar rörande hvarjehanda kamerala förhållanden i riket sedan äldre tider, tillika å Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 1,500 R:dr, deraf, enligt Kongl. Majits disposition, iidel eller 500 R.dr årligen under påföljande statsregleringsperiod skulle tilldelas bemälde Sandberg, emot det att i Slals-Utskottets Utlåtande N:o 106. 3 han fortfarande bidroge till nämnda samlingars förökande samt under behörig kontroll ordnade och vårdade det hela, dels ock vid de två derefter följande riksdagarne för sistberörda ändamål anvisat enahanda belopp, så har vid innevarande riksdag Doktor Falclc, med hvilken Statsrådet Carlson instämt, uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (JVs 38), enär någon utebetalning af ofvan omförmälda anslag ännu icke egt rum, i följd deraf, att det vilkor, som derför blifvit föreskrifvet, eller att samlmgarne dessförinnan borde vara ordnade och förtecknade, ännu icke blifvit af Sandberg uppfyldt, samt nödigt vore, att för samlingarnes ökande och vård anslag fortfarande beviljades, föreslagit, att Rikets Ständer måtte, jemte ofvanberörda redan beviljade anslag, fortfarande anvisa åt Kamereraren Sändberg ett belopp af 500 R.dr årligen för samlingarnes vårdande och fortsatta förökande, att, efter deras aflemnande, qvartalsvis till honom utbetalas under den tid, som den vid innevarande riksdag blifvande statsre glering komme att tjena till efterrättelse.
En, så långt möjligt är, rättvis fördelning af alla för Statens behof erforderliga skatter synes vara en billig fordran af de skattdragande och derföre fullt skäl att föreslå upphäfvande af sådan gammal skatt, som står i strid med grunderna för nyare förordningar. Af sådan beskaffenhet synes mig den så kallade koppar-räntan, eller afraden af koppartillverkningen vara, hvilken skall utgå till Kronan med tre tiondedelen af tillverkningen vid alla skattlagde kopparverk, under det de derjemte, enligt gällande Bevillnings-förordning, få vidkännas alla enligt densamma utgående skattebidrag, nemligen: l:o. Bevillning för hvad som anses såsom hehållning af den årliga tillverkningen; 2:o. Bevillning för värdet af de kopparverken tillhöriga hus och byggnader, d. v. s verkstäder samt boningshus för tjenstepersonal och arbetare vid grufvor och smältverk; 3:o. Bevillning för värdet af den jord, hvarå grufvor och verkstäder äro belägna; 4:o. Den personela bevillning, som utgöres af vid verken anställde tjenstemän och arbetare, hvilken i flere fall på illverkningen återfaller, och S:o. Kommunal-afgifterna, hvilka, enligt nu gällande Bevillnings-förordning och Kommunal-författningar, — med skattelindring för egentliga jordbruksfastigheter, — 518 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 206, hårdare än förut drabba verk, fabriker m. fl. dylika inrättningar, samt den vid dem befintliga personal. Sedan jernverken numera blifvit befriade från tionde-tack jerns och hammarskattsafgifterna, för dem motsvarande afraden af kopparverken, ehuru måhända mindre betungande, äro kopparverken de enda, jsom, utan att åtnjuta några särskilda privilegier eller förmåner, äro belastade med en dryg tillverknings-afgift, jemte det de lika med alla andra verk utgöra ofvan uppräknade onera, och skola dessutom erlägga utförseltull af 30 öre per centner garkoppar, hvilken afgift kan med rätta anses såsom en tillverkningen tyngande skatt, då kopparen endast till ringa del kan afsättas inom landet.
Att för dessa sednare endast erkänna möjlighetens gräns af folkets förmåga att åstadkomma anslagen, att låta dem först stanna der omöjligheten möter, är en rätt, som de endast lillegnat sig, hvilka tro sig kunna säga: ”slaten det är jag!” hvilka från eröfrarens triumfvagn eller med anornas obestridda rätt uppstigit på thionen; den tillhör icke dem, hvilka folkets händer och besvurna styrelsesätt upplyfta! pä densamma. Hafva Konungens rådgifvare uti nämnde fall icke iakttagit sin pligt, har högstdensamme lika ringa rätt, att betrakta det såsom en ovilja af folkombuden, alt dessa söka deruti hålla sig inom vederbörliga gränsor, som folkombuden hafva rätt att tro sig blottställda för någon sådan, om de genom ett nekadt bifall visa sig ense att högst densammes rådgifvare öfverträdt nämnde gränsor. Det är under denna förutsättning som jag vill undersöka, om man vid tillstyrkandet af anslaget för H. K. H. Kronprinsen af 100,000 r:dr hållit sig inom de gränser jag ansåg böra afses vid hvarje anslag nemi. det behöfligas och nyttigas. För att erfara det första eller om något behof för ökandet af H. K. H. Kronprinsens anslag verkligen förefinnes och om fordringarna ej sträckt sig derutöfver, bör man efterse, om några förändrade förhållanden sedan sista anslagsbestämmelsen inträffat eller om anslaget sådant oaktadt icke varit tillräckligt för de dermed afsedda behof, Det förra har icke inträffat och Utsk. har ej eller antagit det - Den 19 Februari f. m. 5CI detsamma. Det af Konungens rådgifvare såsom sådant antagna, eller att H. K. H. hunnit några år längre fram i tiden, och hvaraf Utså. ville sluta till behofvet af ett anslag för förmälning, kan verkligen ej betraktas såsom ett förhållande, som alla andra omständigheter lika kunde medföra behof af ett ökadt anslag; alldenstund anslaget bestämdes för H. K.
R:dr sedlar utan skrifven valeur, och med iakttagande af försigtighetsmått emot förfalskningar ifrån den senare till den nya valeurenj; 5:o att alla i 4:cle punkten omnämnde sedlar anses för småsedlar och som sådana bokföras; 6:0 att åt Banco-Styrelsen öfverlemnas att, så fort sig göra låter, använda hvitt hamppapper till alla Bankens sedlar; 7:0 att tillverkning af sedlar på 10 R:dr Banco upphör, så snart sedlar på 6: 32. hinna utgifvas; 8:0 alt Banco-Sdyrelsen anmodas att under tiden låta tillverka fär Eihane, till R. St. Prot. i834 »ch i83S. 6 Sami. 1 A/d. 3 Bandet. 4 6:te Häjtet. 23 Banco-Vtskotlets Utlåtande N.-o i35. gade papperssorter vid Tumba efter hvad i Betänkandet J\T:o 107 blifvit föreslaget på sätt £!t de lamelierade valeurerna i papperet icke innehålla annan benämning än R:dr eller skillingtalel; 9:0 att ändamålsenliga sladganden i härom Reglementet intagas. Jag bär härvid icke förbisett de mindre olägenheter, som möjligen kunna åtfölja bibehållandet ännu några år af det gamla sedelmyntet, men anser dem sila vara så underordnade, i jemförelse med de, efter min lanka, vigliga fördelarna, att de icke ens böra tagas i beräkning; anhållandes vördsamt, att detta får Betänkandet till Rikets Högloft. Ständer åtfölja.” Uti denna reservation hafva Herrar Bogeman, Sahlin, Wedberg och Falhem, samt Riksdagsfullmägtigen Peter åndersson sig förenat. Herr Biskop Lundblad instämde uti Herr Ilelsingii reservation och tilläde ytterligare, att det är både oformligt och obehöfligt, alt på de nya Bancosedl.irne utsätta äfven deras värden i Riksgäldsmynt. Det är oformligt, emedan meningen med de beslut, sorn vid denna Riksdag blifvit fattade, måtte vara den, att Riksgälden skal upphöra.
De andra herrarne säga att han skall ha ett grufveligt stort minne, och att han läser allting, gammalt och nytt, läser bittida och sent och har reglerat sina timmar till diverse göromål, som dagligen förekomma. Kl. 7 stod han klädd i fönstret i uag. Då folket i går hurrade utan återvändo efter måltiden, sedan de hört så mycket pukor, trumpeter och taffelmusik, öppnade konungen fönstret och ropade hvad han nyss hade lärt: Lefve konungen i Sverige, och hurrade, hvarpå han fick ett det gladaste svar i flera omgångar. Folket här älskar just vår Louis. Han sade ock i går: Svenskar och fransoser äro ett och samma folk. Han drack ock bägge nationernas skål förenad. Jag poli-ticerar inte, men Anna kl. 8 f. m. tisdagen var ingen resolution tagen om bortresan, men strax efter blef det brådtom. Vi rände om hvarandra att taga afsked hos prinsarne. — Några la9s saker fördes slutligen om bord. Kl. 10 stodo alla i yttre rammen att taga afsked af konungen. 8nart fingo vi ock företräde. General A. harangerade för militären, jag för ecklesiastikcorpsen et celai da collège, ingen för manicipalitetet Konungen bedrade oss med de charmantaste och ganska rörande återsvar. Härefter inträdde konungen med sin bror och sin nevea ensam i sängkammaren. De hade sv&amp;rt att komma ifr&amp;n hvarandra och deras ögon marquerade allt för tydligt hvad som förelupit och n&amp;got hvar af oss m&amp;ste släppa ögonen till i anseende till de facheusa omständigheter, i hvilka dessa prinsar sig verkligen befinna. I slupen medföljde generalerna A. och Rosen för att se konungen väl ombord. Han hissades upp i en länstol. Der var konungen nu ensam hela dagen med sina herrar. Löjtnant Carl Ankarsvärd sändes emot aftonen till skeppet för att invitera konungen åter i land dagen derpå, om motvinden skulle fortfara, det han lofvade till middagen, men undanbad sig alla ceremonier och att fä blott en vänskapsmåltid.
Stander öfwercnskommit art ät Expeditions - Utskottet uppdraga en stylvig handläggning wid den mi nrerm antagna Vewillnings-För. ordningen, men stora sti jartighetcr i de Respective Ständens Beflut svntcs fordra en förutgäende jämkning och disinit-ft afgörande, ansäg Utstotket sig tillen början wördsammcligen dora aninäla dctza olika meningar öfwer följande ämnen. i:o Angäcnde Minimi-afgifter för Hu§ i Städerne 2:0 Om de Skattstyldiges rätt att wid beswars an^ förande öfwer Taxerings - CommittFens ätgärd wadja tift Konung eller Compromisi. z.'v Huruwida Ledamötcrne af Vorgare-Ständet n hede allmänna Taxeringarne böra dä de icke Taxera sig sjelf» wa wara flera tift antalet än de öfriga Ständens Ledamöter. g:o Börande Minimi - afgifts betalande af ÄcademieHemman. 5:0 Om Borgare-Ständets Ledamöter uti TaxeringsEemmittserne stola wäljas efter Utstylderne till Kronan eller Staden. b:o Antingen upgifterne till Taxerings-Committ. erne stola wara Speeifiqva eller gencrelaOt supro. klx Orotocollc» v. Malerius LadeS pä bordct - Lppr 368 Den iZ Aprkk. Upplästes följande frän Banco-Utskottet inkomna Word sam t Memorial! HögloftR-ddcrffapct och Adcln har till Banco-Utskottet behagat remittera Herr Capitainens Friherre LorLtr ll-urlviz Ltsöl von blcillztcins ingifna Förstag angående Nkrkets penninge-warel, och hwad, efter desi tanka, i afseende derä, fordrade Riksens Högloft. Ständers ffyndes samma ätgärd.
Friherre Lagerbjelke, Adolph: Till hvad Herr Grefve von Platen för en stund sedan anfördt, anhåller jag endast att få tillägga, att de till Canal-Arbetet Commenderade Troupper blifvit så väl skötte och behandlade , att under sistledne Sommar af Vestmanlands Regemente endast g Dm a Februarii. och af Dahl-Regementet blott 12 man befunnits sjuka. Man kan således icke på sätt, jag hört yttras, säga att Soldaternas krafter genom Arbetet försvagas, så att deras tjenstetid förkorrtas. Somlige Troupper hafva till och med önskat att vid Canal-Arbetet få ytterligare begagnas. Friherre Boye, Ludvig, Med de Herrar hvilka begärt Ater-remiss, förenar äfven j3g mig; men i helt annat ändamål. Jag anser Utskottets Betänkande vara i allo rigtigt; men jag önskar att Utskottet ville, då Äter-remissen ditkommer, uppskjuta allt yttrande öfver denna fråga, intilldess den hufvudiakeliga fråga, om sjelfva Canal-Arbetets bedrifvande, förut blifvit afgjord, uppå hvilken jag anser den nu förevarande ankomma, på det att Ärenderna icke må afgöras i omvänd Ordning. Jag tror icke, att man forfar rätt, då man pröfvar någonting angående Arbets-behofvet eller bortplockar något af Arbetsstyrkan, innan man först pröfvat hvad och huru mycket det är, som skall arbetas. Friherre Cederström, Jacob, Jag anser för min del nödigt erinra; att frågan huruvida Troupper i allmänhet böra till Canal-Arbefet begagnas eller icke, ej är ett Commando-mål, då deremot frågan om hvilka Troupper eller hvilka Regementer skola, i följd af Konungens och Riksens Sränders sammanstämmande Beslut, att Arbetet må genom Commendering af Arméen Den 2 Fthruarii, .Arméen bedrifvas, till Arbetet Commenderas, ostridigt är ett Corn mando mål.