Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare af dem, som yttrat sig emot mig, har tillkännagifvit att inom landet i allmänhet betalas till entreprenören 10 å 12 R:dr b:ko per hemman. Om vi antaga såsom regel att skjntslegan vid de gästgifverigårdar, der entreprenad finnes inrättad, är 24 sk., samt alt denna lega bibehålies ända till dess alt de skjutsskyldige icke kunna emot en afgift af 16: 32. eller 20 Rtdr b.-ko uprätlhålla entreprenad-inrättningen, men att då först legan höjdes till 28 sk., så bereddes ju härigenom hemmansegaren en betydlig fördel. Det skulle naturligtvis bero på K:s Beflnde att undersöka Den 1 Juni. 19' förhållandet och alt afgifva sitt yttrande deröfver. Det vore ju, jag tiprepar del ännu en gång, ett försök att i något) mån jemna de afgifter, som tungt drabba hemmansegarne. Hr Tersmeden: En värd talare har gjort en anmärkn. emot mitt förslag, hvilken jag anhåller att få med några ord besvara. Gr. Liljencrantz har nemi. sagt, alt mitt förslag icke skulle formenligl kunna behandlas, derföre att det icke utgjort-föremål för någon motion eller propos:n. Jag får häruppå svara att jag icke i vår grundlag kunnat finna något stadgande, som förbjuder R. o. Ad. eller något annat RiksSlånd, att då det icke finner skäl att hvarken bifalla eller afslå ett Utskrs Betänk, för sin del yttra sin gemensamma tanka,\ huru målet bör beredas för att vinna ett önskadt mål. Del är visserligen sant, alt jag skulle med stöd af 56 § Biksd.-Ordn. kunna väcka en motion i enahanda syftning som mitt förslag, men jag har icke gjort det, emedan jag ansett det vara en onödig omgång, ty då skulle motionen ha remitterats till Ekon.Etsk., hvilket kommit att förorsaka mera tidsutdrägt än om R. o. Adnu behagar antingen antaga mitt förslag eller qväfva det i födseln. I afseende på sjelfva saken instämmer jag uti den anmärkn., Frih.
Såsom årligt arfvode åt ett biträde vid de kommunala ärendenas beredning och expedierande har Kongl. Maj:t äskat att tillsvidare måtto å extra stat anvisas ett belopp af 1,800 R:dr; och då, genom hvad Dcpartements-chefen till det den nådiga Propositionen bilagda protokoll öfver civilärenden den 13 Oktober 1865 anfört, behofvet af ifrågavarande biträde synes Stats-Utskottet vara ådagalagdt, och Utskottet icke funnit något att erinra vid beloppet af det äskade arfvodot, tillstyrker Utskottet, att, för ofvanberörda ändamål, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, måtte anvisas en summa af 1,800 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå. Bih. till Ii. St. Landtiniiteri-staten. A) General-Landtmäteri-kontoret. 2:o. Jemte det Kongl. Maj:t föreslagit, att en ingeniörstjenst i lägre lönegraden måtte indragas och den derigenom disponibla ing enior slönen å 1,200 11: dr öfverflyttas till lön åt en Amanuens hos Landtmäteri-styrelsen, har Kongl. Maj:t äskat, att löneförhöjning kunde beviljas, Landtmäterifiskalen med 600 R:dr och Aktuarien med 500 R:dr, eller tillhopa 1,100 R:dr. Hvad nu först angår den del af förevarande nådiga framställning, som afser indragning af en ingeniörstjenst och öfv erflyttning af den samma tjenst åtföljande lön till aflöning åt en Amanuens hos Landtmäteri-styrelsen; så enär göromålens gång inom bemälda Styrelse synes genom den föreslagna åtgärden kunna i någon mån främjas, utan att någon förökad utgift derför behöft ifrågakomma, får Utskottet tillstyrka: a) Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende behagat föreslå. I afseende å den åt
Prot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 2 10 Banko-Utskottets Betänkande N:o i o. underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t i nåder täcktes låta genom vederbörande verkställa undersökning till utrönande deraf, huruvida en förändring i myntfoten i den genom omförmälda motion angifna syftning funnes verkställbar, samt derefter och för den händelse Kongl. Maj:t skulle anse densamma ändamålsenlig, nådigt förslag i ämnet till Rikets Ständer afgifva; men sedan Utskottet, vid behandling af erhållna återremisser å förenämnda Utlåtande, inhemtat, att Rikets Ständer då redan beslutat i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit, efter genom sakkunnige man verkställd undersökning oell utredning, ville vidtaga de åtgärder, som kunde leda till antagande i de tre Skandinaviska rikena af ett gemensamt system för mått, mål, vigt och mynt, ansåg Utskottet, enligt Memorial N:o 37, vid det förhållande att nämnda underdåniga skrifvelse i sig innefattade hvad som åsyftats att vinna genom det af Utskottet afgifna förslag, samma förslag ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, hvarvid Rikets Ständer läto bero. De skäl, som i ofvannämnda motion blifvit anförda till stöd för det deri afgifna förslag om den förändring i grunden för det Svenska silfvermyntets ulmyntnirig, hvarigenom detta mynt blifvit lika i värde med de Tyska staternas mynt, syntes Fullmägtige tala för önskvärdheten af en undersökning om verkställbarheten af förändring i utmyutningsgruuderna i berörda eller någon annan syftning.
Om han genom ansigtets färgning eller genom förklädning sökt göra sig okännbar; Och vare straffet böter, efter thy i 1 § skiljs, samt straff-arbete från och med sex månader till och med tvä år. § 7. Stjäl någon kreatur, som går i bete ute å mark, vare lag sorn i 6 § skiljs. Den, som olofligen mjölkar annans ko, får eller get, eller stjäl tagel ur mahn eller svans pä häst, under det kreaturet går i bete ute ä mark, dömes, utan afseende å värde, för stöld, efter thy i 3 § sägs. § 8. Hvar, som något stjäl af fartyg, som strandadt eller eljest förolyckadt är eller utan folk i sjö drifver, eller, under bergning, hvad till sådant fartyg hörer eller derå fördt var; eller från den, som genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott, uppror, fiendes åträngande, eller annan sådan nöd, eller fara är satt ur stand att sin egendom värja, skall, af hvad värde det tillgripna vara må, straffas, för stöld, med böter efter 1 § samt straff-arbete från och med två till och med fyra år. § 9. Stjäl man något t kyrka, ehvad det kyrkan tillhörer eller af andra der i förvar satt är; varde, utan afseende å det tillgripnas värde, dömd, för stöld, till böter, rfter thy i 1 § sägs, samt straff-arbete frän och med två till och med sex dr. Lag samma vare, om någon stjäl penningar, eller annat, som åt allmänna posten förtrodt är, ehvad del sker i posthus eller under forslingen. 24 Lag-Utskotlets Ullålande, M 48. § JO. Går, vid stöld, värdet af det tillgripna öfver tvåtusen daler, md tiden för straff-arbetet ökas med högst två år utöfver hvad eljest ådömas skall. § u.
Ständer ansett vara destomer vigtigt, som, förutan en RiksHufvudbok, någon fullständig kännedom om Statens tillgångar ticke kan vinnas; så hade Herrar Revisorer funnit sig böra fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om vidtagande af så kraftfulla anstalter, spm ofelbart befordra snar verkställighet af detta angelägna arbete. — Beträffande åter den i sammanhang hang härmed stående frågan om förändring af Räkenskaps-methoden i allmänhet, så att Kandscch MilitiaeBöckerne komma att afslutas den 131 December, lika med den öfrige delen af Krono-Räkenskaperne; så hade Herrar Revisoxerne, efter inhemtande af hvad i detta afseende blifvit tillgjordt, ansett skälige anledningar förekomma till den hemställan att Riksens Höglofl. Ständer måtte likaledes hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det äfven härutinnan må vidtagas -den åtgärd, som skyndsammare befordrar slut på denna fråga, hvilken synes äga Stats-Utskottets Betänkanden'. 1703,' ett vasendteligt inflytande på den enklare och säkrare redovisning för Statens medel, som genom ett Riks Hufvud-bokslut åsyftas och derförutan icke kan vinnas. Sedan Herrar Revisorers Berättelse till Kongl. Maj t inkommit, har Kongl, Maj:t deröfver täckts infordra Kongl. Stats-Contcirets underdåniga utlåtande, hvilket äfven, sedan Kongl. Stats Contoiret, under den 30 sisth Januarii,' detsamma afgifvit, Kongl. Maj:t under den ix! derpå följande Martti till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemnat. Kongl. Stats-Contoiret har derutinnan anfört: att Kongl.
tårar.) Om också det svider litet i hjärtat vid tanken på, att jag ej längre får vara den första i din kärlek välsigne dig och henne! Att den flicka, som du och i ditt förtroende, så (omfamnar honom) Gud kunnat skänka ditt hjärta, är god och älskvärd och värd en bra mans kärlek, det är jag viss om. Gud välsigne er! AGDA (otåligt). hon heter. Men, mamma lilla, vi ska väl först veta, hvad HELGE. Ester Larson. FRU STÅLBERG. namnet förr. Du har aldrig nämt henne i dina bref. SVEN. Hvar och när kan jag ha hört det? ELIN. som tidningarna på sista tiden talat så mycket om. Hon heter också Ester Larson. HELGE. Larsson, som är min fästmö? Och om det vore just skådespelerskan, Ester ALLA (utom brukspatronen). En skådespelerska! FRU STÅLBERG. Helge! HELGE. nu börjar jag bli lätt om hjärtat igen; jag har vånnyhet skulle framkalla. Seså, gudskelof, nu har ovädret brutit löst, så Du tänker säkert på den där skådespelerskan, Ester Larson! Namnet förefaller mig så bekant. Ester Larson. Jag vet mig aldrig ha hört det dats jämmerligen i förväntan på den storm, som min AGDA. stad! Var det inte en fröken Larson, som vi sågo uppträda där, och som jag blef så förtjust i? Elin, Elin, mins du då vi voro hos faster i Karl ELIN. något dylikt. Det är visst möjligt. Larson eller Person eller AGDA. henne, att jag inte kunde tänka på något annat på länge. ELIN. var i mitt tycke afskyvärdt tillgjord och kokett. HELGE. lilla, nu skola du och jag öppna våra språklådor och skådespelerska är! Då var det inte hon, det är säkert. Nå, pappa Jag hoppas det inte måtte vara hon. Ty hon Ack, om det vore hon! Jag var så förtjust i tala om hvilken liten förtjusande varelse, vår lilla BRUKSPATRONEN. sett maken. Ah, hon är charmante! Ingen af er har någonsin HELGE. samman, att innan aftonen gått till ända, skolen I tjusande. Ni ska få se, att ni bli så betagna i henne alle
Somlige yrka. de, nemligen, att Postförings skyldigheten måtte bibehå! las, sådan den är;] andra begärde hjelp til! dess fullgörande, och andre åter ville ej gå ifrån hvad motionairarne föreslagit. Att nu. stadga en generel åsigt i en fråga, till hvars bedömande såmyckenlocalkännedorn fordrades, var för de förenade Utskotten alldeles icke möjligt. Utskotten ansågo det derför® Dm 16 September f. m. 45 Vara bättre, att afgöra såket) långsamt än illa; och Ut* skotten fnnno i sådant hänseende, och då ett afslag och ett bifall syntes lika olätnpeliga, icke någon annan medelväg, än att hemställa, det hos Kongl. Maj:t måtte i underdånighet anhållas om anställande afen ordentelig undersökning till ändamålets vinnande. Vid detta tillfälle ingick äfven den åsigten, att framdeles kunna förena forvagns, och postföring» inrättningen i ett. Jag tror också, att detta icke kan gå så hastigt för sif, eller attalia erforderliga upplysningar kunna samlas så snart, att någon Resolution från Kongl, Maj:t i detta inål vore att förvänta före nästkommande Riksdag; och om, såsom Herr Gyllensvahn 1 nu yrkat, Postskjutslegan dessförinnan skulle för en del Posthemman förhöjas, vore naturligtvis ett nytt anslag af nöden, som Riksens Ständer då skulle vid denna Riksdag anvisa, men hvilket icke kunde på förhand beräknas. Vid sådant förhållande, och då icke nå. gon annan skilnad är emellan den värde Ledamotens förslag och Utskottens, än att Kongl, Majit skulle, efter skeende undersökningar, utan Riksens Ständers hörande, bifalla en reglering af Postförares onera, då deremot Utskotten ansett Riksens Ständers yttrande derom böra afvaktas, finner jag för min del icke något skäl för den åferremiss deri värde Ledamoten begärt; och tror mig kunna försäkra, att dermed icke vinnes annat, än att Betänkandet kornme tillbaka sådant det är. Af sådarl anledning vagar jag anhålla ombifall derå* Herr Hjerta, Gustaf:
Dervid har blifvit uppgifvet, att, ehuru hvarken arbetslönerna eller de egentliga råämnena ställa sig nämnvärdt dyrare för den Svenska än för den främmande tillverkningen, öfriga omkostnader likväl icke medgåfve den färdiga varans afyttrande till ett med den utländska jemförligt pris, beroende dels på dyrare och längre förlag härstädes, och dels derpå att brännmaterialet, som i utlandet, hvarest fabrikerna allmänligen skola blifvit anlagda i närheten af stenkolsgrufvor, erhålles för ytterst ringa kostnad, här belastade va ruvärdet med ända till 15 procent. Medgifvande, att dessa omständigheter, särdeles den sistnämnda, måste verka till fördyrande af den Svenska tillverkningen, och hvars lämplighet för landet derföre torde kunna med skäl ifrågasättas, bör dock denna fabrikation framför de flesta andra ega ett kraftigt skydd uti den i följd af varans bräckliga och skrymmande beskaffenhet höga transportkostnaden. — Enligt uppgifter från ett Svenskt handelshus, som mycket sysselsätter sig med porslinshandeln, skola nemligen omkostnaderna för införseln från Englands fabriker till Göteborg, tullafgiften oberäknad, öfverhufvud uppgå till närmare 50 procent af det oäkta tryckta porslinets värde; men hvitt oäkta porslin under längre tid icke varit föremål för import. Af två andra handlande har den ena uppgifvit dessa omkostnader för olika specificerade slag, måladt porslin till 15'/,., 17 och 32 procent, samt den andre i allmänhet till 30 ä 40 procent af inköpspriset; hvilka sistnämnde 2:ne uppgifter likväl endast omfatta de dyrbarare, till andra slag, än tallrickar, lxänförliga 41 pjeser; hvaraf den betydliga skiljaktigheten i beräkningarne förklaras. — Då dessutom sjelfva tullafgifterna äro särdeles höga, enligt meddelanden från omförmälda handlande, icke understigande 22 å 23 men uppgående ända till 50 å 63 procent å tallrickar samt för andra pjeser lägst 23 men i allmänhet omkring 40 procent samt stundom upgående till 55 procent af varuvärdet, gifves det icke något tvifvel derom, att icke dessa med innevarande år något nedsatta tullsatser kunna och böra ytterligare förmildras.
St. Fläsk. Kött. att, till lättnad vid öfversigten af de olika besluten, iakttagits, att Utskottets förslag alltid blifvit intaget i ja-propositionen och dervid omförraälts huruvida tre, två eller blott ett Stånd i enlighet dermed beslutat. Vid den nu följande framställningen rörande de skiljaktiga besluten, har Utskottet följt den af Riks-Stånden äfven iakttagna ordning, hvartill Utskottets Betänkande JVs 8 föranleder. Utskottets förslag, att å artikeln Fläsk måtte bestämmas en införsels-afgift af 2 R:dr per centner, har blifvit gilladt af Presteoch Bonde-Stånden, men underkändt af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvilka bibehållit den för varan nu stadgade tullfrihet. Utskottet hemställer till sistnämnda begge Stånd, att de ville förena sig med de två andra om den af Utskottet föreslagna tullsatsen; men i annat fall lärer omröst ning böra ske enligt följande proposition: 1. Den, som bifaller Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden gillade förslag, att artikeln Fläsk bör beläggas med en införselstull af 2 R:dr per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer för denna artikel att bibehållas derå nu stadgade tullfrihet. Likaledes hafva såväl Presteoch Bonde-Stånden biträdt Utskottets hemställan om bestämmande för Kött, alla slag, af en medeltull utaf 1 R:dr per centner, som ock Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet äfven å denna artikel bibehållit nu gällande tullfrihet. Dessa begge sistomnämnda Stånd inbjudas derföre att åsätta Kött den af Presteoch Bonde-Stånden antagna införselstull; men, för den händelse att denna hemställan icke vinner afseende, föreslås omröstning sålunda: 2. Den som, lika med Presteoch Bonde-Stånden, godkänner Utskottets tillstyrkan - de, att Kött, alla slag, bör åsättas tull af 1 R:dr centnern, röstar Ja; BeviUnings-Ulsholtets Memorial N:o 12.
När en anklagelse är gjord och grundad på ett sådant sätt; en sak som jag icke ser att R. o. Ad., som varit vittne dertill, kan bestrida, ser jag icke hur R. o. Ad. kan lika med Hr Ribbing låta den der frågan falla, enär R. o. Ad. icke ens vill lyssna till mina ord i ett föregrde plenum, att hela discussionen måtte ur prot. utgå. R. o. Ad:ns tystnad då är mig en borgen för, att de, på samma sätt som Hr Cederschiöld och jag, finna, att saken icke kan falla utan måste leda till något resultat; men jag inskränker mig icke till denna konseqvens allena. Hade jag kunnat inse, att den bréche kunnat fyllas, som blifvit öpnad emellan Hr Gripenstedt, såsom chef för FinansDepart:t, och Fullmäktige i Riksg:sKont., visserligen nu afgångna, sedan 2:ne fått en annan plats i ett annat R. St:rs Verk lika v i g t i g t som det förra, så hade jag icke varit den som velat vidga denna bréche, men så skedde ingalunda. Jag tror att det är förhållandet, att icke blott vi utan hela staden och snart hela allmänheten skall få veta, att en sådan bréche blifvit öpnad, och icke blott detta, utan äfven huru R. o. Ad. och R. St:r på ett värdigt sätt be handlat en så ovanlig händelse. Derföre skulle jag vid detta tillfälle hafva velat yttra åtskilligt för att få reda på hvad jag, som gammal jurist, skulle vilja kalla corpus delicti eller den mening, som egentligen innefattas i Hr Gripenstedts yttrande. Jag finner nu beklagligen att han icke är närv:de, och att det är sjukdom som beröfvar oss hans närvaro. Detta är orsaken hvarföre jag icke anser mig kunna fortfara på fullt säker grund, ty jag vet icke huruvida det muntliga yttrandet, då det en gång kommer att justeras, blifver såsom det af mig upfattades.
Posl-kartorne endast skola upptaga antalet orekommenderade bref, men icke adressatens namn, såvida icke detta sednare särskildt äskas utaf bref-afsändaren, som då derför erlägger en särskild afgift, hvars belopp Kqngl. Majit må ega alt bestämma ; att tillsvidare, och intilldess sig visat i hvad mån Post-verkets inkomster dertill lemna tillgång, något bidrag af Post-medlen till Stats-verket icke må beräknas, ulan blifvande öfverskott få af Kongl. Majit disponeras till Post-anstalternas utvidgande och förbättrande samt Post-föringens ordnande på ett ändamålsenligare och efter tidens fordringar mera lämpadt sätt än det närvarande, äfvensom till den ersättning åt Post-förvaltarne för förlorade inkomster af lösväskor, post-räkningar m. m., som skäligen kan anses böra dem tillkomma; 8 Bevitlnings-Utskottets Betänkande, N:o ti. samt att de sålunda loreslagna förändrade stadganden mä tillämpas Irån och med den 1 Juli nästkommande år; men nu gällande post-taxor till nämnde dag bibehållas oförändrade.» Uti denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Taube, H. E., Herr Grefve Lagerberg, Sv., Herr Hammarhjelm, C.o, Herr Kontrakts-Prosten Linnarsson, Herrar J. G. Schwan, C. A. Retlig, C. G. Åsbrinck, L. F. Nygren, S. Hagman och E. Tjernberg, samt i Usta och de 2:ne sista momenterna af Utskotts-Afdelningens uti reservationen intagna förslag Herr Prytz, L. A. STOCKHOLM, tryck* hos ISAAC MARCUS, 1854. Bevillning!- Utskottets Utlåtande, K'o 15. 1 N:o 15. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Juni 1854, kl. 2&n. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 5, angående tullbevillningcn.
Skrifvelsen om Ständernas beslut, rem, till .ExpeditionsUtskottet af Adeln, s. 180. af Presteståndet, s. 186. af Borgareståndet, s. 19S, af Bondeståndet, s. 195. Kronprinssessan, om uppvaktning hos H. K. Fresteståndets, s. 290. Borgareståndets beslut, s, 293. Bondeståndets, s. 295. — om fastställande af en årlig underhållssumma för H. K. H. StatsUtskottets betänkande bif, af Pre-, 85 steståndet, s, 539, af Adeln, s, 573. af Borgare. yeståndet, s, 585. af Bondeståndet, s. 594. Kungelf, om återupprättande af; en Trivial-Schola i; El;o riom i U t sleottets. betänkande feif. af Adeln, s. 317. af Bondeståndet, s. *32. af Presteståndet, s. 230, af Borgareståndet, s. 233, Kungsgårdar och Officers-BostäHen om försäljning till Skatte af; StatsUtskottets betänkande bif. af Adeln, s. 370. af Presteståndet, s. 274. af Borgareståndet, s. 276. af Bondeståndet, s, 280. •— om rättighet att med penningar gälda dagsverken till, Stats., och Ekonomiutskottens betänkande bif. af Presteståndet, s. 805. af Bondeståndet, s. 815, af Borgareståndet, s. 830. af Adeln, s. 852, skjutsarne, angående den äfventyrliga hastigheten vid så kallade; EkonomiUtskottets Utlåtande, bif. af Adeln, s. i42. af Presteståndet, s« i48. återrem. af Bondeståndet, s, 154- af Borgareståndet, s, 172.
Han kände dessa 1) loiniiior lika v51 soiii slmfsarne och arterna, ty hela dalen vid än rar full deraf, och Chwctiora tog hhooni oftn dit, d i hon skulle g$ och helsa 16 sin moster, s o x botf (1e p i niidra sidan, eller d9 hon skulle g2 till iloden fur att finga kraftor, p i kanten af stenarne, hvaraf stranden Yar öfversillad. Annu helt nyss hade han liietl tillhjelp af modern l~lockat t \ - i stora buketter förgät-mig-ej. Mor och son hack tillsaninians !-) urit den ena till kapellet, och lagt deii vid den heliga jungfruns fötter, men den andra hade de skickat med nigon af godsets folk till slottsfröken, son1 nu plockade rosor och geraniurii nedanför verandan. Han visste allts;, att man bör skinka dessa s m i förtjusande blommor åt den gode Guden och i t fröken. Han p h ~ i n d e sig ocksi, att nar han plockat en mangd, hade modern diiiiigen tagit honoiii upp i famnen och burit honom hem, hvilkct han tyckte niycket om. Han rusade alltsi till sina förgat-inig-ej och började, s5 myckct hans små haiider orkade, plocka massvis rleraf. och för hvnrjc blomma hriskade han: - Den har till den gode Guclen! I: kn hzir till \ - ar fröken! Ibland ryckte han upp blomiiloriia i-11ed rötterixi, emednn han drog s$ hardt han kunde i de stjelkar, soni gjorde niotstirrt. :; rlri flåsade han Ijudeligt, pustade och inumladc vredgad: - Den onde andcii ananime (tig! Matte (111 tdi borttagen i all din dag! l Men strax derpå Ijödo de halfsjungantle orden: - Den har till den gode Guden! I) cn har till \ Ar fröken! Grodorlin och foglarna förströdde honoin wksi. Tk förra hopjiadc.
Sedan har man en god eld af torr, i kors lagd ved, att ingen rök uppstår; ty i annat fall kan man genast få det bästa kaffe illasmakande. Bäst är i alla händelser en nedbränd björkvedsbrasa för den som så hafva kan. Kaffebrännaren skakas ofta, att kaffet ej blir » svedt », en annan olägenhet, som kan göra det osmakligt; kort innan det är färdigrostadt, påströs litet socker. Bönorna äro färdiga, då de antagit en ljust rödbrun färg. Hvar och. en vet, att det vid röstningen utvecklas en stark lukt; det är just kaffets egendomliga arom, som förflyktigar, och j u mer det » brännes », ju mer förflyktigar derutaf. Det förvaras omalet i burk med lock, eller ännu bättre i flanellspåse, dit det slås varmt samt sedan males efter behof. Bästa kaffet får man tydligen, då man ej begagnar » sump » eller afkok, utan kokar på klara vattnet, som bör vara friskt och välsmakande källvatten, samt beräknar minst 2 rågade teskedar målet kaffe till hvaje kopp. Det bör ej koka mer än högst 15 minuter och sakta, aldrig » i fläng »; kokar det längre eller skall stå på spisen både länge och väl, blir det allt annat än godt. Det bör klaras med en liten bit s. k. klarskinn, som man lätt sjelf kan bereda af kabiljo.^ Måste man iakttaga sparsamheten att blanda kaffet, gör man klokast uti att använda råg; den rensas samt kokas tills kornen se svalda ut, hvarefter den uppsilas och omsorgsfullt torkas, i annat fall kan den lätt mögla, då den vanligen förvaras en längre tid. Bågen rostas efter behof, ej tillsammans med kaffet, och deraf kokar man s. k. sump. Man bör hafva tvänne pannor, en större och en mindre; i den förstnämda tömmes det tjocka på kaffepannan och friskt vatten påfylles, då det kokar pålägges groft malmråg. Man bör aldrig, vare sig på sumpeller kaffepannan, låta samlas för mycket tjockt, utan tömma och skölja dem hvarannan eller minst hvar tredje dag. Det är ock nödvändigt, att en och annan gång koka ur dem med vatten och en bit soda.