Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
48 gjorda erinran om och rättelse utål ett tryckfel uti dess förra Betänkande, bifölls. Likaledes biföll Ståndet ej mindre Utskottets å pag. 49 gjorda hemställan, att Rikets Ständer mätte stadga, att, i mån som Utskottets förslag rörande införseltullen å Bomullsgarn samt om upphörande af alla ulförselafgifter, komma att genom antagna inbjudningar eller skeende omröstningar i förstärkt Bevillningsutskott bifallas eller afslås, skola dess tillstyrkanden i afseende på nuvarande 10, 3, 7 och 11 §§ i taxe-underrättelserna anses jemväl vara godkända eller ogillade, än ock Utskottets yttrande å pag. 50, i afseende på Herr Åkermans förslag till underdånig skrifvelse. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Utlåtande, JV° 14, i anledning af återremiss i vissa delar af Betänkandet JVs 9, angående allmänna bevillningen, dervid Ståndet fattade följande beslut: Utskottets hemställan till Borgare-Ståndet, att, med frånträdande af sitt i afseende å fastighetsbevillningens belopp fattade beslut, låta sagda bevillning oförändradt. få förblifva vid nu stadgade belopp, nemligen för jordbruksfastighet, tre öre och för all annan fastighet fem öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattningsvärdet, lades till handlingarne. Utskottets yttrande å pag 2, med anledning af Preste-Ståndets återremiss af hvad Utskottet i Betänkandet J\s 9 föreslagit, i fråga om akademiers, vetenskapliga samfunds, allmänna undervisningsverks och barmhertighetsinrättningars befrielse från bevillning för dem tillhöriga fastigheter på landet, bifölls. Hvad Utskottet yttrat, med anledning af återremisserna utaf §§ 8 och 9 samt formulären N:ris 7 och 14, uti Betänkandet M 9, lades till handlingarne.
Ständer hafva fästat sin uppmärksam» het dervid, att, ehuru ostridigt det är, att ea köpare, som å utmätningS-auction eller vid offenteligt utrop i Conconrs inropar fastighet, ovilkorligen är berättigad, att, så fort han inbetalt köpeskillingen, erhålla fastigheten Gravations-fri, hvaraf följer, att hvarje i egendomen varande Inteckning, sorn ej genom köpeskillingen blifver betald, från samma stund förlorat ali vidare Intecknings-rätt i egendomen, likväl af det uti a-f. §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818» om Inteckning i fast egendom meddeldte stadgande, att Inteckning ej får dödas förr, Sn Intecknings-handlingen i original företes vid Domstolen, uppkomma de olägenheter, att köparen till en på ofvannämnde sätt försåld egendom ej kan erhålla ett Gravatious-bevis, fritt från de senare Inteckningarne, helst dessas innehafvare, fastän de ingen laglig rätt till egen - 34° Umlerdfini gn Skrifve her'. dörren mera ega, dock hafva deras rätt bibehållen emot gäldenären till hans person, samt hans Öfrige varande eller blifvande tillgångar, och således hvarken kunna förpligtas, att fransig 1 errina deras* innehafvande intecknade skuldsedlar, eller äro skyldige att desamma för Inteckningens dödande hos Domstolen uppvisa.
Då, genom förberörde speciella granskning af Reclamations målen samtafCommitterades åtgärder, Utskottet således endast trott sig fullgöra en detsamma ovillkorligen åliggande skyldighet, har det nödvändigt måst förefalla Utskottet oväntadt, att en sådan granskning ansetts af en värd Ledamot inom Högloft. Ridderskapet och Adeln icke ens vara Utskottets rättighet; i hvilket afseende blifvit anfördt, att den af Kongl. Maj:t tillförordnade Committée vore att betrakta såsom en Domstol, samt att granskningen af Commiterades handläggning med målet tillhörde hvarken Stats-Utskottet eller z38 Stats-Utskottets Betänkanäcn, Rikets Stander, utan att Högste Domstolen borde deröfver sig yttra. Men uli ett sådant omdöme, såsom hvarken förenligt med allmän Lag och en laga Rättegångsordning eller med Kongl. Maj:ts för Committerade utfärdade Nådiga Förordnande af den 9 April 1818 ..kan Utskottet icke instämma, enar, enligt Grund-Lagen Konungen icke eger att tillsätta någre särskilda Domstolar samt att i alla fall en Under-Domstols åtgärder icke omedelbarligen må underställas Kongl. Maj:ts Nådiga profning; äfvensom af Kongl. Maj:t Committerade meddeldte förordnande inhenitas, att någon vidsträcktare befattning icke blifvit åt Committerade uppdragen, ån att utreda samt till beskaffenheten bestemma de ifrågavarande förlusterne; vid hvilket förhållande något tvifvel icke lärer skäligen kunna uppstå, att granskningen af hvad Committerade i öfverensstämmelse härmed tillgjordt, varit Utskottets både pligt och rättighet. Den skildnad
Herr Grefven oell Landt.-Marskalk en gjorde proposition till bifall af öde puncten i Friherre Hjertås serskilda mening; hvilken proposition med Ja besvarades. 7: de, 8:de, 9: de och io:depnncterne i Friherre Hjertås serskilta mening Ridd. o, A4, Pi et. 10 B. 2. Afd. 69 5*8 Oen November e. tili blefvo, uppå serskilte propositioner, af Rid» •lerskapet och Adeln gillade. 11:te Puncten. n puncten i Herr Hjertås reservation upplästes äfven. Herr Hjerta: Hvarföre jag utstrukit utrikes född, är att man kan vara Svensk, och likväl utrikes född. •Skillnaden i den redaction jag uppgjqrt är blott den, att der icke står utrikes född. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af n:te puncten i Friherre Hjertås serskilda njiening. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grefven och LändtMarskalken hemställde, om Ridderskepet och Adeln behagade gilla den i Herr Hjertås reservation befintlige ii punct, så lydande: Som Svensk Man må ej denanses, hvilken, sedan förlusten timat ,afflyttat ur Riket. Bifölls. Den *5 November e m. ia:te Puncten. Ehuru det visserligen på det hela kan vara likgiltigt, em några 100,000 JR:dr mer eller mindre utbetalas, sedan man etablerat en skadelig princip, i synnerhet då man tror sig, dels genom Preussiska skulden, dels, genom se<jvestrerade effecter, hafva 8,000,000 R:dr att draga på, anhåller jag likväl, enär fråga nu är om assurancen, att få nämna några ord. Det har handt mig , under det jag var Befälhafvare på en af Kongl.
Med denna stroph begynner en sedermera länge fortklingande elegisk minnesgärd155, som är en af de skäraste, i hvilka någonsin en odödlig vän-trohet klagat; hugnad omsider af det medvetande om en evig Fader, som gifvit den fallna menniskan till sällskap ”Ånger, Tårar, Dygder och Hopp”, att Från grafven, till hvars gräns de henne följe göra, Han böd dem i sin famn på nytt tillbakaföra Ett återkalladt barn, som får igen sitt arf, Och i sin fosterbygd, bland sina fordna vänner, Uti sin nya glans, med sällhet återkänner Sitt första tidehvarf. Likså den mörka våg, som, spridd med kärrets bäckar, I grumlet af dess dy sitt ursprungs hvithet fläckar, Likväl har uppgått klar ur källans ljusa sköt. När hon från gyttjan skiljs, med den hon var förenad, Hon synes som hon är, och gjutes lika renad, Som hon ur ådran flöt. I detta medvetande kan hon, äfven sedan sjelfva månen molnbetäckts och af alla nattens ljus blott några tomma sken återstå, som bäfva med oviss flägtning på låga flodbräddar och sanka mossar, trygg låta de irrbloss gyckla sig förbi, som i Naturens slummer härma våra Drömmars villobilder – jemväl dessa vakna drömmar, hvilka tillsist befinnas lika tomma. Så ser den Vise, ur ålderdomens tjäll, i fjerran de väsenlösa flågeldar glimma, som fordom gäckade hans sinnen: begären., de fåfänga behagen, lyckans bilder, ärelystnan sjelf (som från ”sol för lifvets middagstimma” förvandlats till ”irrbloss för dess qväll”). Och så tänkande, står han redan invid den gräns, der Natten börjar försvinna; invid gryningens första glimt. Sådan är Oxenstjernas sång öfver ”Natten”. Vore den diktad af t. ex. en Lamartine: då skulle, bland alla Vitterhetens verkliga och föregifna älskare i vårt land, både de anförda verserne, och deras här förbigångna syskon, genljuda från den ena ändan af Sverige till den andra.
Smärre stycken deraf rullas sedan så smala som möjligt, fasoneras på sjelfva plåten och gräddas. Satsen räcker till omkring 100 stycken. Elise. T v ä t t e n. Tvättning af pelsverk. Man kokar god hvit tvål i vatten och silar luten genom en duk. I den ljumma — ej varma — luten^tvättar man pelsverket utan gnidning endast genom sakta tryckande och blötande. Man upprepar detta i nytt tvålvatten och sist i rent flodeller regnvatten. Man torkar sedan skinnet i luften, pudrar det med stärkelsemjöl, kammar det och piskar det sist med en mjuk läderpiska. Probus. Hyacinthodling. Hyacinther, hvilka skola drifvas så tidigt, att de blomma redan i slutet af december eller början af januari, måste redan i augusti planteras i krukor och få ej intagas till drifning, förr än de äro väl rotade. Skola de ej drifvas förr än till en senare tid, kan man uppskjuta inplanteringen till oktober; dock är det bäst att utföra den redan i september. Jorden, hvari lökarne planteras, får ej vara lereller kalkhaltig. Bäst är en blandning af hälften drifbänksjord och hälften god sandig trädgårdsjord. Har man ej tillgång till det senare slaget, kan man taga två tredjedelar god drifbänksjord och en tredjedel ren sand. Krukorna med de inplanterade lökarne ställas på en frostskyddad ort och öfvertäckas 15 cm. högt med jord eller sågspån, hållas måttligt fuktiga och intagas ej förr till drifning än lökarne äro väl rotade och uppnått en höjd af 7 cm. Lökar, hvilka skola drifvas i glas på vatten, förvaras ock på ett mörkt, frostfritt ställe, tills de vuxit tillräckligt fram och ega säkra rötter. — Hyacinther, planterade i det fria, täckas under vintern med halm, hästgödsel, löf eller mossa. Bladlöss vålla blomstervännen och i synnerhet rosenodlaren stor förtret. En begjutning med stark salteller tobakslösning skadar växterna. Derför må- ste man göra sig den mödan att med en liten mjuk målarpensel bestryka qvistarne med färsk bomolja eller vallmoolja. Bladlössen skola då snart försvinna. Trädgårdsvän. Inpackning af frukt.
Vid öfvervägande häraf, och efter tagen kännedom jemväl af de utaf Fullmägtige i ämnet afgifna förklaringar, liar Utskottet i främsta rummet funnit anmärkningsvärdt, att, ehuru i sammanhang med det vid 4833—4834 årens riksdag fattade beslut om det nya räknesättets införande stadgades, alt, vid tiden för nämnde räknesätts tillämpning, Banken skulle utgifva sedlar å de föreskrifna valörerna i Riksmynt, samt i det för Banko-\erkets styrelse och förvaltning sistnämnde år utfärdade reglemente åt Fullmägtige jemväl ölYerlemnades alt besluta och till efterrättelse fastställa de förändringar i systemet för tillverkningen af Bankens sedlar, sorn i följd häraf blefve erforderliga, det likväl kunnat inträffa, att de nya sedlarne icke allenast icke hållits allmänheten tillhanda vid den tid, då det nya räknesättet började att tillämpas å såväl Statens som Bankens räkenskaper, eller med 1858 års ingång, utan till och med att en del af desamma först efter 1 och ’/;! års förlopp från nämnde tid och de öfriga valörerna ännu sednare blifvit tillgängliga, då deremot, på sätt 4 858 års Revisorer jemväl anmärkt, samtlige sedelutgilvande enskilda Banker långt före Riksbanken anskaffat och i rörelsen ullemnal sedlar å Riksmynt-valörer, till hvilka sedlar papperet för de flesta Banker blifvit tiliverkadl vid Riksbankens eget pappersbruk Tumba, samt tryckningen för en del af nämnde Banker verkställts å Riksbankens eget sedeltryckeri. Till förklarande af det långa dröjsmålet med Riksmynt-sedlarnes utgifvande har af Fullmägtige väl blifvit anfördt, alt den slutliga verkställigheten deraf varit beroende af förberedande arbeten utaf konstnärer, kemister och teknici, för hvilkas underlåtenhet att på utfästa tider fullgöra de åt dem lemnade uppdrag Fullmägtige icke kunde anses ansvariga; och om denna omständighet i någon mån och hvad angår de konstnärer, som i utlandet måst anlitas, må lända Fullmägtige till ursäkt, så qvarstår dock såsom ännu olörklaradt och för Utskottet äfven oförklarligt, att de
Den , som gillar det af tre Stånd fattade beslut, att å rubrikerna „gaze, balflinon, musslin eller nättelduk och moll“ samt »sticktyg eller piqué och tricot,u bibehålla nu gällande införsels-afgifter, 1 r:dr skålpundet, rösiar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, nedsättes dessa afgifter till 36 sk. skålpundet. Voteringen har utfallit med 81 Ja och 38 Nej. Enär följaktligen Ja vunnit, komma de uti gällande taxa för ifrågavarande artiklar bestämda införseltull-afgifter att oförändrade bibehållas. 136:te Voteringen (316:o). Den. som, på sätt tre Stånd beslutat, anser införselstullen å bomullsväfnader. alngods, hvita, „alla ej specificerade; genom sjelfva väfnadssättet fa^onerade,“ böra bibehållas vid 1 r:dr 12 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, nedsättes införselstullen derå till 36 sk. skålpundet. 4 Förstärkta Slats-Ut skottets Memorial, N:o 278. Vid öppnandet af voteringssedlarne hafva befunnits 79 Ja och 40 Nej, hvadan, och då Ja vunnit, nuvarande införselstull å dessa artiklar kommer att fortfara. i37:de Voteringen (317:o). Den, sons vill, att, på satt tre Stånd beslutat, gällande införselstull, 1 r:dr 4 sk. skålpundet, skall bibehållas för bomullsväfnader, alngods, tryckta eller pressade: »öfriga nyss uppräknade, sådana färgade, som (ullbehandlas lika med hvita, af samma slag, samt i allmänhet alla tyger i finhet öfver 80 trådar på tummen i ränningen," röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, nedsättes tullen till 36 sk. skålpundet.
St:rs Utskott, samt ledamöter i Riddarh.Utsk., och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Constitutions-Utskottet. Ledamöter: Gr. Lagerbjelke, Gustaf. — 245. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam. — 311. , af Ugglas, Curt Gustaf. — 330. Silfversparre, Fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm. — 300. Lagerstråle, Fullm. Frih. Cederström, Carl Ema nuel, och — 1500. Hr Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik. Suppleanter: Hr Liljehöök af Fårdala, Carl Berthild; och „ Nordensvan, Otto. Stats-Utskotlet. Ledamöter: Gr. Oxenstjerna till Korsholm, Fallm. Frih. Åkerhjelm, Carl. Hr Bildt, Didrik Gillis. , Leijonancker, Fredrik Wilhelm Erik Carl. A. , Montgommerie, Robert Nils Germund. A. , Nordenskjöld, Fullm. Hr Virgin, Christian Adolf. , Svedenstjerna, Fullm. Hr von Troil. Samuel Gustaf. , Burenstam, Fullm. Hr Björnstjerna, Johan Magnus. „ af Wirsén, Carl Thure. „ Fäbroms, Olof Immanuel. Suppleanter: „ Carlheim Gyllensköld, Henrik Adolf Oskar, och Frih. Wrangel af Sansis, Fullm. Frih. Cederström, Rudolf. Bevill nings-Utskotte t. Ledamöter: Gr. Cronhjelm till Flodstad, Fullm. Gr. Gylden stolpe, Anton Gabriel. , af Ugglas, Carl Fredrik Ludvig. Björnstjerna, Carl Magnus Ludvig. Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel. , von Köhler, Fullm. Hr Tornerhjelm, Rudolf. „ von Knorring, Wohlrath. , af Schmidt, Carl Johan Georg. Hr Soop, Fullm. Hr Gyllenram, Henrik. „ Prytz, Lars Adolph. „ Planting Berglod, Fullm. Gr. Sparre, Johan Alexander Artomis.
Utsk. har i sitt förslag endast upptagit ordinarie lärare vid Itikets lärdomsskolor bland dem, som tillsvidare skulle för ett tjenstår få räkna ett och ett halft, och meningen lärer således vara, att denna tjenstårsberäkning endast skulle tillkomma sådana skolor, som höra under något gymnasium, hvaremot såväl dessa sistnämnde som universiteten blifvit uteslutna, ehuru begge synas lika förtjent» af samma förmån. Dessutom finnas äfven apologistskolor, emellan hvilka och järdomsskolorna skillnaden blott är, alt i de förra icke läsas de gamla språken, hvaremot undervisning der meddelas i de nyare; oell hittills hafva iärarne vid begge dessa slag af skolor tillgodonjutit samma tjenstårsberäkning, hvilket, efter min tanka, äfven hädanefter bör bibehållas. Jag anser nemi. den moderna bildningen lika vigtig som den classiska, och dessutom är lärjungarnas antal i apologist-skolorna merendels vida talrikare, så att Iärarne der hafva en trägnare sysselsättning. Det fordras jemväl af dessa, att de skola känna icke blott de gamla språken, utan äfven de nyare, och således äro fordringarna på kunskaper här större, 0111 icke i intensivt hänseende, åtminstone i mångfaldighet. Att utesluta Iärarne vid apologistskolorna från samma förmåner, som man vill tilldela dem vid lärdomsskolorna, anser jag derföre vara orätt; och det är tydligt, att om apologistskolorna i detta afseende blifva vanlottade, skola de få sämre lärare, hvilket förhållande redan till en del äger rum. Då härtill lägges den olägenhet, som skulle uppkomma genom försvårandet af alla ombyten af lärare från den ena skolan till den andra, tror jag, att hvar och en lätt skall finna riktigheten deraf, att lärare såväl vid lärdomssom apologist-skolor bö ra dela lika öden.
Vexelinnehafvare är ej befriad från skyldigheten att protestera derigenom, att den, på hvilken vexeln är dragen, aflidit eller kommit i concur stillstånd. Cap. Om laga domstol och om rättegången i vexelmål. 4o. §. Rätter domstol för vexelmål, deri vexelrätten icke är förlorad, vare Rådstufva-Rätt i den stad der svaranden bor eller anträffas, men om han å landet bor eller anträffas, Rådstuf vu-Rätten i närmast stad .<derintill. 41 • §• Stämning i vexelmål skall, när sökanden så äskar, meddelas till samma dag, om Rätten då sitter och svaranden är så till hallds, att han kan sig före rättegångstimmans slut infinna. 4*. §. Derest Rätten ej finnér något förekomma, som fordringsanspråkets giltighet förringa bör, döme då genast till betalning, och förordne tillika, huruledes, i brist deraf, utmätning och by sättning straxt ske må; dock skall, för vexel som med protest återkommit, utmätning eller bysättning icke kunna emot vexelgifvare eller öfverlåtare verkställas förr än 3 dagar förflutit, ifrån det han bevisligen blifvit krafd 43. $. Expeditions-Vtskottets Förslag till urul. Skrifvelse JVo 145 43. 5. Är målet af sådan beskaffenhet, att det ej kan eller bör å första rättegångsdagen af göras, må likväl dermed ej fördröjas längre än högst nödigt prof vas, FlII. Allmänna bestämmelser. 44. §• Inträffar tid, att betalning fordra eller fullgöra, att protestera, eller att /aigot annat iakttaga, å helgedag, då ege man det göra å nästa söknedag derefter. 45. §. Ar i annat land iakttaget hvad som å hvarje ort för sig kan vara lag och sedvana likmätigt, då håfve det sin laga kraft. Stockholm den a3 April i835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 27 April 1835.
Han öfvergifve oss icke, och tage icke handena bort ifrån oss; Till att böja vårt hjerta till sig, att vi måge vandra i alla hans vägar, och hålla hans bud, seder och rätter, som han våra fäder budit hafver; Och att desse orden, som jag för Herranom bedit hafver, måtte nalkas Herranom vårom Gud dag och natt, att han må skaffa sinom tjenare rätt, och sino folke Israel, hvarjom och enom i sinom tid; På det att all folk på jordene måga känna, att Herren är Gud, och ingen annar. Och edor hjerta vare rättsinnig med Herranom vårom Gud, till att vandra i hans seder, och till att hålla hans bud, såsom det tillgår i denna dag. Och Konungen, samt med hela Israel, offrade offer för Herranom. Och Salomo offrade tackoffer, som han Herranom offrade, tu och tjugu tusend oxar, och hundradetusend och tjugutusend får. Alltså vigde de Herrans hus, Konungen och all Israels barn. På samma dagen vigde Konungen medelgården, som var för Herrans hus, dermed att han der uträttade bränneoffer, spisoffer, och det feta af tackoffret; förty kopparaltaret, som för Herranom stod, var för litet till bränneoffer, spisoffer, och till det feta af tackoffer. Och Salomo gjorde på den tiden en högtid, och all Israel med honom en stor församling, ifrå den gränson Hamath, allt intill Egypti bäck, för Herranom vårom Gud i sju dagar, och åter i sju dagar; det voro fjorton dagar. Och på åttonde dagen lät han folket gå; och de välsignade Konungen, och gingo sina färde i sina hyddor, glädjandes och fröjdandes sig öfver allt det goda, som Herren med sinom tjenare David, och med sitt folk Israel, gjort hade. Och då Salomo hade fullbyggt Herrans hus, och Konungshuset, och allt det hans hjerta begärade, och lust hade till att göra, Syntes honom Herren annan gång, såsom han honom synts hade i Gibeon.
Måste i ett land med inskränkta penningetillgångar kostnaden för etL så stort antal ensamhetsfångars bevakning, underhåll, undervisning, själavård och handledning i en mängd mekaniska yrken och handtverk, hvarmed de måste sysselsättas, tillagd den omåttliga dyrheten af de nya fängelsebyggnaderna, utgöra ett väsendtligt hinder för utsträckningen af detta system vidare, än nödvändigheten fordrar. Jag var derföre inom Utskottet af den mening, alt detta Betänkande hordt åtföljas af en approximativ beräkning på det antal celler, som för de olika slagen af ransakningsoch straff-fångar sannolikt skulle blifva af nöden. Men när delta förslag, för de dermed förenade svårigheter, ej blef af Utskottet antaget, kan jag vid denna ovisshet om kostnaden så inycket mindre tillstyrka systemet för högre grader. Huru olika denna kostnad kan beräknas visar det förhållande, att då byggnadsutgiften enligt förra Riksdagens Ständers underdåniga skrifvelse upptogs för hvarje cell till blott 666 R:dr 32 sk. B:co, densamma nu i allmänhet anses uppgå till minst 1000 R:dr B:co. 3:o Då härtill kommer, att enligt den erfarenhet, man redan eger, någon verklig förbättring ej ens kan med säkerhet påräknas af ensamhetsfängelset, användt på dels gröfva förbrytare, dels sådane som förut undergått penilentiär behandling, så synas gemensamhetsfängelser efter tystnadsBih. till R, St, Prot, i8/j.5, 7 Sami, 1 Afd, 3o Hå/t, 3 18 Hör till Lag-Utskottets Betänkande, N\o g3- systemet, hvartill våra nuvarande fästningar, och correclionshus till det mesta torde kunna användas, vara de enda straffanstalter, som för langar af högre grader nu äro af nöden och af btaten böra påkostas. 2:0 Om Latituds-systemet.
Utshns Utlåtande, N:o 63. ii län varit oroterade, men ansetts böra ordinarie rotering påföras, och till följd deraf blifvit med sådan rotering belagde. Den rotefrihels-afgifl, som skulle af staten återbetalas, komme således alt på sin böjd uppgå lill 5oo rtdr, men sannolikt alt betydligt understiga delta belopp; och få Utskotten alltså, på de skäl, sorn det återremitterade betänkandet innehåller, vidblifva sitt yttrande äfven i denna del. Stockholm den 2 Augusti 1848. Res e rvat ion: åf Herr von Troil: ”Sedan Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande n:o 22 blifvit af Irenne Riksstånd återremilteradt och frågan, lili följd deraf, undergått ny behandling, sladnade den sammansatta Afdelningen L det beslut ott i allo tillstyrka bifall till Kongl. Martts nådiga proposition; men då målet förekom i Utskottens plenum, från hvilket för tillfället ganska mångå ledamöter voro frånvarande, underkändes förslaget och beslut fattades, i enlighet med hvad nu förevarande betänkande utvisar. Emot detta beslut reserverar jag mig, såsom, i min tanka, den af alla minst ly^ck — liga utvägen att komma till ett slutligt afgörande af detta visserligen ganska intrasslade ämne. Frågan är i korthet denna: Halländska ulsoekne-frälse-hemmanen, ont hvilkas rotering man i åi hundraden tvistat och hvarom representationen vid olika tillfällen fattat olika beslut, erlade, i stället för rotering, så kallade ut^krifningspenniagar intill år 1812, då desamma upphörde, emedan Rikets Ständer da ansågo dessa hemman vara ordinarie rotering underkastade. Men sorn vid samma tiel den år 1810 beslutade extra rotermgen uppsattes för alt under krigsåren tjenstgöra, hafva innehalvarne af nämnde hemman sökt göra gällande den mening, att de genom extra roleringens införande blifvit fiikallade från att betala utskrifningspenningar. Orimligheten häraf faller klart i ögonen, då man betänker, att extra roteringen pålades ej blott Halland, utan hela riket.