Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Skånska skizzerna har jag just nu fått tillfälle att framleta under det berg som hopat sig under min tvungna frånvaro i Amerika jag skall med tacksamhet använda dem om Ni tillåter mig att her o. der en smula retouchera. [...] I fråga om folksagornas publicerande vågar jag ej ingifva Eder öfverdrifna förhoppningar. Nu är det allfor sent före jul – i alla händelser. Något synnerligt arvode vore ej att påräkna under annan form än delning af vinsten med förläggaren om sådana kan anskaffas. Detta är jag dessvärre teml. viss på. Det lilla honoraret för upps. om Skåne skall jag sända med första.” (Brevet i LUB). Här åsyftas ”Spridda drag af skånskt folklynne”, som VB sänt i förra brevet. Se Stora boken sid. 24 ff. ”Jeppa” och ”Gamle Ola” trycktes båda i Svensk folktidning, den 1 sept. 1882, resp. 24 nov. 1882. Därefter i Från Skåne. ”Otur” förblev otryckt. Jmf ovan not 39. Sagan är tidigare tryckt i SS 7, sid. 83 ff, med rubriken ”Kvinna, kvinna, vad har du gjort!” Georg Nordensvan, författaren och konsthistorikern (1855–1932), gav 1882 ut romanen I Harnesk. Den recenserades i flera dagstidningar i nov., dec. 1882. På sista raden i ms står ”hand” vilket ändrats till ”hatt”. Den åsyftade recensionen, som också behandlade Gustaf af Geijerstams novellsaml. Gråkallt, stod i SDS den 28.11 1882 och var undertecknad -pt-, signatur för H.E. Larsson. Om Nordensvan skrev -pt-: ”Han besitter en ej ringa iakttagelseförmåga och berättar ledigt och underhållande. Hans bok kan derföre läsas med mycket nöje af hvem som helst.” De positiva orden väckte VBs motsägelselusta och hon formulerade insändaren, som dock inte kan återfinnas i tidningen. Jmf sid. 144 och not 98. Brev till Anna von Seth. Ej i LUB.
Prot. 18 34- 6 Sami. 1 A/cl. 2 Haft. 74 Berättelse af Banco-Fullm ägt ig e. till de olyckor och till de hvarjehanda tvingande omständighetersom vållat afvikelserna från ett ordentligt Bankoch Mynt-System och deras menliga verkningar blifvit utredde. Genom en annan spriddes kännedomen om andra Länders Bank-Systemer. En tredje innehöll ett försök att på Svenska Banken tillämpa de principer, hvarefter den Franska Banken är organiserad. Dessa skrifter torde icke hafva varit utan inverkan på Rikets Ständers åsigter och på det beslut, förmedelst hvilket åt Banco-Fullmägtige uppdrogs, att till nästa Riksdag ombesörja författandet sf ett ”förslag till en definitiv reglering i afseende på Banco-Verkets organisation i sin helhet.” Den derom hos Fullmägtige väckta fråga har ansetts böra hvila, till dess att de nya Gassaoch Sedel-Departementen blifvit organiserade. Denna jemförelse framställer en betydande olikhet. Hvad dervid förekommer såsom afvikelse från hvad senast församlade Ständer önskat och synas hafva väntat, torde väl ock af dem, som härvid icke ega någon mera bestämd befattning, än att beräkna huru orsak och verkan förhålla sig till hvarandra, blifva fördt på olyckornas räkning; och visserligen var det en olyckaj att modet saknades att låta silfverutvexlingen begynna genast efter det att Banco-Sedelns silfvervärde blifvit genom lag bestämdt. Så länge Sedelns silfvervärde var obestämdt, gladde sig alla åt det lif som blifvit gjutet i den förr så tungt beslöjade Banco-kroppen. Revisoser, Fullmägtige, Bankens Embetsoch Tjenstemän, allmänheten, alla verkade enigt för det då ännu gemensamma målet. Den mellantid, som pröfvats behöflig för det fattade beslutets verkställighet, gaf också tid för enskilda beräkningar, och huru, vid andra allmänna liqvidationsgrunder, de enskilda förhållandena visade sig annorlunda. Under sådan sysselsättning återkallar minnet gerna sådane förhållanden, som äro gynnsamma för hvad man önskar.
Montgomerys förslag, om upphörande af Krigshofrätten samt öfre och nedre Borgrätterne eller förändring i desse domstolars organisation; J\7:o 89, öfver väckta motioner, om ändring af 2 §. och^ett tillägg till 3 §. i 12 Gap. Rättegångs-Ba!ken; N:o 90, öfver Riksdagsfullmägtigen Per Jonssons från Öland motion, om förändring i hvad, angående eommunicationsresolutioner från ÖfvcrRätt stadgadt är. Desse 6 Betänkanden blefvo af Ståndet bifallne. N:o 92, öfver Herr E, G. Ugglas motion, om förtydligande af föreskrifterne rörande behofvet af fullmagt vid besvärsskrifters ocb ansökningars ingifvande till Kongl, Majit samt Hofoch Öfver*Rätter, ocb upprättande af formulair till besvärshänvisningar; Afslogs i första, men gillades i andra punkten; N:o 94, i anledning af så väl gjord anmärkning vid Utskottets Memo rial N:o 80 derom, att de Lagstadganden, som vid innevarande Riksdag beslutas af sådan beskaffenhet att de tillhöra Allmän Civiloch CriminalLag, måtte så vidt ske kan, varda i en Författning kungjorda, sorn ock Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlunds från Vesternorrlands Län väckta motion i samma ämne; Ståndet lät härvid bero; N:o 95, öfver väckt motion, om ändring af i5 Cap. 1 ocb 3 §§. af B ättégå n gs lfa Ike 11 j B i föl Is. N:o 96, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande J\T:o 19, öfver väckta motioner, örn ändring i det nu gällande stadgandet, angåen» c!e Öfver-Domstol i Tullmål; Bifölls, N:o 97, öfver vackt motion, om skyldighet för svarande part, som erlägger vad emot Under-Domstols beslut, att inom 14 dagar derefter, sin vederpart härom underrätta; Bifölls.
Hat Da ßax, mot uåfdet, Öppen, rnt O inHane), nctt / cttmod ßad om 6x,ödet; ¿oi,gfö; &gt; då^oiu ingen, gfad filtaom ett äo&amp;v&amp;en, pci ctffi dam t t üetfôen, tv ' ygcÿ Da aatte Häfen. cft ämn i ng¿| ?a &lt;x ¿tundea, dom |otafftid ß^ (vt&amp;t — gamfe uän, dom afdx^ig nágonótn migADiHtt, na vid damjet fdt minne t ' yót mttt ivjevtet gråtet, oeil jt^ågat, Rvat^Jov 3 då tidigt mHit. Daniel p&amp;IIström. ^rD Arvid Ahnfelt. Det har blifvit sagdt, att » ingen är oumbärlig », och det ordstafvet må i det hela väl ega sin riktighet. Men nog inträffar det ändå ibland, att en person på den post, där han blifvit stäld, befunnits hafva lagt i dagen en förmåga och utvecklat egenskaper, hvarigenom det tomrum, som han genom sin hädanfärd lemnat efter sig, ej mera kan fyllas så, som det fylldes, då han ännu lefde och verkade. Att Arvid Ahnfelt var en man af det slaget, kommer helt säkert att visa sig, äfven om man villigt medgifver, att han egde sin andel af de brister och svagheter, från hvilka ingen människa går fri. Genom hans frånfälle har — det måste väl dock en hvar medgifva — den liberala lifsåskådningen i vårt land förlorat en lika varmhjertad och hängifven som orädd och talangfull förkämpe. Hon ställer här alltför stora fordringar på sina stridsmäns oegennytta och försakelsemod för att kunna påräkna otvetydig och uthållig anslutning af synnerligen många. Striden kräfver då också handgrepp, i hvilka skicklighet ej är allom gifven.
Rik; sens Ständer, att E. K. M. lärer täckas till dess fyllande anslå nödige medel af andra tillgångar, helst, genom de Haga frånskiljde 100 Tunneland jord, en ökad inkomst tillflutit Kongl. Djurgården, hvilken är till E. K, M:ts enskilda disposition öfverlemnad. Deremot kunna Riksens Ständer icke bifalla något särskildt anslag till reparations-kostnadernes bestridande, utan anhålla i underdånighet, att E. IC. M. täcktes, dels tillåta Ståthållaren, att, hädanefter såsom tillförene, begagna Kronans manskap, till gångarnes underhållande i Parken, Höbergning tn. m., emot vanlig aflöning, och dels låta den surftma, som för Lust-Slottets reparation erfordras, af Extra Utgifts-medlen förskjuta, emot successif ersättning af den årliga anslags-summan, sorn dertill torde lemna tillgång, helst en del af förefallande utgifter, som genom det af Riksens Ständer föreslagna satt skulle kunna förminskas, böra kunna bestridas med inkomsten af Trädgården och den del af Frescati, som ännu är Haga tillhörig., Beträffande dernäst Gripsholms Kongl. LustSlott, så är det upplyst, att, sedan Riksens Ständer, vid sist förflutne Riksdag, till Slottsoch Djurgårds-betjeningens aflöning samt byggnadernes underhåll, anslagit 1500 ll:dr, och derjemte utan någon Speciel Stat, upplåtit Arrendet för Djurgårds-Inspectors-bostället och Rudfisket, 15, R:dr, arrendet för egorne 81 Tunnor Spannemål samt erforderligt qvantum Ved å Kungsgårdens Skog, att, efter E. K.
Maten var svensk och utmärkt lagad och bordet lastadt med silfverpjeser, som icke nyttjades till någonting. Man drack blott vatten, åt stadigt och lät sig serveras. Ett och annat halfhögt smickrande ord om rätterna yttrades till fru Gustafsson, hvilken hela tiden passade upp, något som alla syntes finna naturligt. Men nu hade professorn dock något att säga. Han harklade sig litet och såg ned på bordsduken. — Hm — i långsam, eftertänksam ton: Käre vänner och medkristna — detta är ett mycket kärt, ett mycket lyckligt tillfälle, då vi få hälsa vår broder, — herr f. d. kollegan i naturvetenskap vid Norrköpings läroverk, professor Erik Hjelm — välkommen — samt hans kära hu-stru. Alla veta vi — hm — det är oss alla bekant, att detta Gustavi prästseminarium och skolläroverk varit ämnadt till Herrens ära — till att uppfostra och i kunskapen om Herren förkofra de unga vänner, hvilka känt sig kallade a-att predika ordet bland våra landsmän i detta nya — och stora fädernesland — eller det land, — där vi nu äro — ville jag säga. Därför har det hufvudsakligen varit med bibelns — om jag må så säga — vetenskap, med den största — och viktigaste — af alla vetenskaper — och källan till all sann kunskap, som läroverket sysselsatt sig. Men vi veta, att äfven världslig kunskap är en god sak — och en nyttig sak — och en tillåten sak, när den sker med gudsfruktan, och när den inhämtas inom de gränser, som Herren satt för vårt förstånd. Ty förståndet är en skön gåfva, när det brukas till Herrens ära och icke förlitar sig på sitt eget förmörkade väsen, därutur ingen sann vishet står att hämta. — Men nu ville jag säga våra kära unga vänner, att detta är ett kristligt samhälle, och att flärd och fåfänga här icke funnit någon plats Om det är någon af oss, som har mer än han behöfver af detta jordiska goda, så ger han det så gerna till kyrkan och missionen — guld och glitter hafva vi inte bruk för, — men i Herrens vingård vilja vi alltid tjäna.
Ut tö 03 U: C/J V) (2 F OK) CD• aq £7 Ridd. o. PresteBorgareBondeNio N:0 Sid. Adeln. 1 Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o 8 Regerings-Formen, om tillägg i § i 109 ang. uppskof i Riksdag . — 3 57 — 21 Okt. 21 Okt. 21 Okt. å. 25 Okt. I anledning af återremiss . — 3 58 — 3 Nov. a. a. 3 Nov. a. a. 7 Nov. a. 8 Nov. Voterings-proposition — 3 59 — g.' 15 Nov. g. 13 Nov. g. 11 Nov. g. 15 Nov. Voterings-resultat — 3 60 — a. a. 22 Nov. a. a. 21 Nov. a. a. 24 Nov. a. a. 23 Nov. 62 Regerings-Rätt, om inrättande af, . - till handläggning af vissa ärenden -T3 11 — 12 Juli 12 Juli 12 Juli å. 12 Juli Svar på återremiss . .. — 3 31 — 2 Aug. 11 Aug. 9 Aug. 5 Aug. Förslag till Voterings-proposition . — 3 41 — g. 28 Aug. 28 Aug. 30 Aug. g. 28 Aug. ! anledning af återremiss . — o o 49 — a. a. 16 Sept. a. a. 13 Sept. a. a. 20 Sept. a. a. 16 Sept. Voterings-resultat — 3 54 4 a. a. 17 Okt. a. a. 11 Okt. a. a. 14 Okt a. a. 14 Okt. 62 » om beredande af förslag till särskild stadga angående — 3 56 — b. 18 Okt. b. 18 Okt. g. 18 Okt. a. 17 Okt. 171 Reglemente, Bankens, ändrade före-' skrifter i 4:de Art. l:a Afdeln. af — 6 1 66 — 28 Okt. 30 Okt. b. 28 Okt. Svar på återremiss — G
Hans grefskap var ocksh större än många, tyska furstendömen och inom dess oinraden anlade lian staden Grenna. Det. hade iitoiii sin egen kyrka en lärd skola, som till sitt iinde~l.iål1 uppbar räntan af 48 hemman, skolans boksainling ägde 900 bacd, vaggnrne i biblioteksrummet pryddes af kartor, och byggnadens torn afslutades med en. plattform, » för astronomiska observationer mycket bekväm&gt;. Grefven hade ocksi sitt eget tryckeri, där hans egen boktryckare göt stilar, satte och .tryckte på det papper grefven fick från sin egen rpapperskvarn&gt; vid Grenna. 3Ied grefve Per såsom medelpunkt skildrar förf. äfveii lians syskons och andra nära fränders öden. Xest intresse erbjuder lians systers Uargareta Brahes historia, som liknar en spännande roman och ger rikt stoff %t psykologiska funderingar. JIargareta Brahe kom tidigt till Gustaf Adolfs gemål, Maria Eleonoras liof, var drottningen 1630 följaktig till Tyskland och hos henne i hennes sorgetid. Rlef sedan gift ined hofliiarskalken och guvernören i Lifland frili. Bengt Oxenstierna - Resare-Bengt kallad. Efter ett 10-Lrigt, lyckligt aktenskap blef hon enka och s a r under sitt enkesthd drottning Kristinas Iiofmastarinna. Några %r senare gifte hon om sig med Axel Oxenstiernas äldste son Johan Oxenstierna, alnbassadör rid fredsuuderliandlingarnn i Osnabriick. Denne, som var i t t a år yngre 311 Margareta, liade redan soin yngling haft ett svärmiskt tycke för henne, livilken emellertid gift sig ined hans frände Bengt. Själf liade Johan varit gift med. Ebba Leijonliufvuds dotter, Aiina Sture.
Han såg ej Gustafs revolution och första, lyckosamma regeringstid: men undgick jemväl, att se det hemska uppflammandet af detta onaturliga hat, hvarigenom Drottningen beredde, i så väsendtlig måtto, både sin sons och hans sons hemfallande åt olyckans makter. Med kännedom af alla de förhållanden, som i det föregående skildrats, begriper man lätt, hurudan ästhetisk inverkan på Lovisa Ulrikas lynne och bildningsgrad de skulle medföra. Med denna kännedom kan det för ingen synas oväntadt, om hennes, och således äfven hennes hofs, allmänna vittra lösen blef: vive la bagatelle! Dalin, dels af personlig tillgifvenhet, dels väl också af den slughet, som aldrig öfvergaf honom så ofta han ej alltför långt hänfördes af sin skämtlust, instämde i samma lösen – åtminstone skenbart; och med frivillighetens hela utseende. Ja: ofta ock af hela sin själ. I sådan författning skref han framför en samling af visor, till en af hofvets grefvinnor: Bort allt, hvad sinnen trumpna gör! Bort, Philosophers djupa tankar! I denna krets ej annat vankar, Än hvad vår håg till nöje rör. Förnuftet vill ha lif och föda Af annat, än det tvära gräl, Som kan försvaga kropp och själ, Och mjelten som en fluga döda: Det bästa vett vill gerna le, Och stundom följa Poesier, Att i små vittra fantasier Båd’ himmel, jord och afgrund se; Det gudaspråk Poeter bruka Kan mod i matta hjertan ge, Och derhos hårda klippor mjuka. Liksom på sköna blomsterfält Herdinnan prydnad sammansöker; Det sker med smak, det går så snällt, Och stundom hon sin täckhet öker: Så fägnar sig ett lyckligt vett Att vackra tankar sammandraga, Som alltid lika plä behaga, Ehuru ofta man dem sett. Så träden fram på dessa bladen, J muntra, qvicka tanke-spel! Stor sak, om hos er finnas fel, När de ej gå till högsta graden. Då ute ruskigt väder är, Kan ledsnad af er lek fördrifvas Men hängaf han sig någonsin hel och hållen åt slika flygtigare tidsfördrif? Visst icke.
So, dels uppbörden häraf skulle i betydlig mon föröka Kronofogdarnes och öfrige uppbördsman® göromål, anse Utskotten sig icke kunna tillstyrka bifall å hrad <von Zweigbergk' i desse delar föreslagit. Stockholm den 12 November 1840. Reservationer. Af Herr Stuart: ”Såsom reservation emot förenämnde Betänkande får jag åberopa Afdelningarnes Betänkande, så lydande: Vid öfvervägande af allt hvad sålunda förekommit, och enär för denna frågas hufvudsakliga pröfning erfordras en fullständig utredning af alla dermed sammanhang egande omständigheter, samt beräkning af de kostnader, hvilka kunna uppkomma genom utförandet af de förändringar, sein må finnas lämplige, hvilket allt icke kan af Utskotten åstadkommas, hafva Utskotten funnit sig lör närvarande böra inskränka sin åtgärd till den hemställan, alt Rikets Ständer, under lillkännagifvande af den önskan, att expeditionslösen vid Domstolar och Embetsverk, så vidt möjligt är, kunde upphöra, och på lika säLt, som för Kongl. Maj:ts Canzli redan finnes stadgadt, genom charta sigillala godtgöras, emot det alt vederbörande tjenstemän undfå bestämda löner, å detta ämne fästa Kongl. Majus Nådiga uppmärksamhet, under anhållan, att, efier det vederbörande blifvit hörde och all den utredning åstadkom men, som för ämnets fullständiga bedömande må erfordras, Kongl. Majit täcktes vid nästkommande Riksdag deraf lemna Rikets Ständer del, med Nådigt förslag, om och i hvad mon en dylik förändring anses kunna och lämpligen böra tillvägabringas , samt å de löne-anslag, sorn i sådant fall skulle blifva af nöden.” Uti denna reservation instämde: Herr Grefve Hamilton, Herr Friherre Sprengtporten, Herrar Troil och von Heland, Herr Gref ve Monier, Herr Löwenström, Herr Ribbing, Herr Doctor Björkman, Prosten Afzelius, Prosten Hallbäck, Prosten Östberg, Herr Nordvall, Herr Wedberg, Herr Hjort, samt lliksdags-Fullmäglige Sven Heurlin och Gustaf Appelqvist.
Arfvoden för Beträffande den af Revisorerne vid omförmälande af de arfvoden, Vexel-diskonteFullmäktige i och för Yexel-diskonteringssamt Kassa-kreditiv-rörelserna, sa'-krediUv-rö- aren 4849 och 1850, beviljat tjenstemännen vid Handelsoch NäringsrolsernaiStoekDiskonten i Stockholm samt Låne-Kontoret i Götheborg, — yttrade 6 Banko-Utskottets Berättelse. holm och Guthetvekan, huruvida den för sednare året medgifna förhöjning i berörda horg. arfvoden må kunna af Fullmäktige tagas i beräkning vid ifrågakommande reorganisation af Aflönings-Staterna för dessa Verk, får Utskottet åberopa Fullmäktiges deröfver afgifna, vid Revisions-Berättelsen sid. 64 fogade förklaring, hvilken Utskottet för sin del anser vara nöjaktig. , §. 14. (1851 års Rev.-Ber. §. 18. 1853 års Rev.-Ber. §§. 25 och 27.) IAngående Sedan Låne-Konlorel i Wisby med November månad år 1851 trädt Läne-Kontoret i verksamhet, har nämnde Låne-Kontors räkenskaper och förvaltning år i Wisby. 1853 undergått granskning af Rikets Ständers dertill utsedde Revisorer, som förmält att, vid berörde revisionsförrättning, någon ledamot af Borgare-Ståndet icke kommit tillstädes, hvilken omständighet Revisorerne likväl icke ansett innefatta hinder för förrättningens fortgång och afslutande. Den af Revisorerne för Låne-Kontorets förvaltning, Direktionen meddelade decharge är vorden af Fullmäktige godkänd, under -vilkor, att ett räntebelopp af 2 R.dr 44 sk. 4 rst. b:co, som vid revisionsförrättningen befunnits böra, med rättande af anmärkt missräkning, Kontoret ytterligare tillkomma, af vederbörande godtgjordes LåneKontoret.
Klandras ej hufvudredares redovisning genom stämning inom tre månader från delfåendet, håfve delegare sin tid till klander försutit. §22. Anser någon delegare sig lidande af det sätt, hvarpå rederiet förvaltas, ege domstol att, i den händelse klagan finnes grundad och det visar sig att bolaget ej kan fortsättas till samtlige delegarnes nytta, samt att enskilda andelar i fartyg ej heller kunna utan betydlig förlust afyttras, förordna att fartyget skall å auktion försäljas. Expeditions-Utkottels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o i64. 23 Om Fartygs Befälhafvare. § 23. Om läroprof och öfriga vilkor för rättigheten att föra befäl å Svenskt fartyg, gällö hvad särskildt föreskrifvot är. § 24. Vid befälhafvares antagande upprättas skriftligt aftal om lönevilkoren. Har nägon större andel i fartyg än hälften och vill han öfvertaga fartvgets förande, håfve då rätt dertill, om han eljest behörig är, och öfverenskomme med öfrige delegare om lön, såsom förut sagdt är. Kan öfverenskommelse ej träffas, bestämmes lönen af skiljomän, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag, som i § 321 sägs. § 25. Befälhafvare kan, när som helst, från sin befattning skiljas. Är lian sjelf delegare i fartyget till hälften eller derutöfver, ege domstol att, på öfrige delegares begäran, honom från tjensten skilja, om giltiga skäl dertill äro. Befälhafvares rättighet i detta fäll till hyra och hemförskaffning bedömes efter de i §§ 56, 57, 58 och 60 angifne grunder, dock så, att haus ersättning för hyran icke beräknas lägre, än förste styrmans hyra med femtio procent förhöjning. Till hyra utöfver den tid, befälhafvaren verkligen varit i rederiets tjenst, och till ersättning för hemresan, vare han dock ej berättigad, derest han, för ådagalagd oskicklighet, olydnad eller oredlighet, ur tjensten skiljes. § 26.
Län, der behållningen då fanns utgöra 92,264 R:d. 6 sk. till 55,585 R:d. 11 sk. och i Östergöthland med ett år 1821 i Contant levereradt saldo af 3i,3G4 R:cL 36 sk. 9 r:st. emot hvilket afsändningen till Länet af stamphult papper endast utgjorde io,65i R:d. 3a sk.; så tillstyrker Utskottet, det Riksens Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om vidtagande af den åtgärd, som profvades nödig och lämplig härutinnan i afseende på nu befintelige behållningar af stämpladt papper. Uti Redogörelsen äro oek balaneerade Contante medel, nemligen: för Chartse-Sigillatas papper utom Vexel-blauquetter , 3,444: 31 • öoch såsom proprie skuld' 12,567:23.3. Tillsammans i6,o32: 6.9. hvarutaf är innestående uti Skaraborgs Län 3,078 R:d. 35 sk. 8 r,st. som tili större delen eller Betänkanden. felIer 2,243 R:d. 17 sk. skall utgöra blott en persons proprie balanee; uti Elfsborgs Län i,3io R:d. 26 sk., Nerikes 2,840 R:d. i5 sk. 5 rist. samt i Wermelands Län 2,089 RM. 10 sk. 9 r:st. Och enär på en så beskaffad uppbörd, som den ifrågavarande, dervid betalning för det stämplade Papper, sorn ej kan visas vara i behåll, niåste hafva genast influtit, någre proprie balancer hos Redogörare och Försäljningsman alltså icke böra kunna ega rum; hemställer Utskottet, det Riksens
S. öfverlemnat frågan, huruvida det belopp af Enkan Hörners qvarlåtenskap, hvilket såsom Dana-arf kan komma att E. K. M. och Kronan tillfalla, må till det af Vahlö Församling i underdånighet framställda behof och gagneliga ändamål få användas. Detta hafva R. S. i öfvervägande tagit, och då, enligt hvad upplyst blifvit, Barnaundervisningen inom Vahlö Församling, hvarest ifrågavarande Dana-arf fallit, befinnes i ett ganska beklagansvärd! tillstånd, enär, utom 7 fjerdin - 383 Exp. Vak. Fårslag till und. Skrif v. N:o 163,164- gar spannmål årligen, något anslag icke finnes till bestridande af dertill erforderlige utgifter, och Consistorium, i anseende till det högst nyttiga ändamål, som Församlingen m eds in ofvanberörde underdåniga ansökning åsyftat, nemligen att med dess biträde kunna derstädes grund> lägga en Undervisningsanstalt för Församlingens fattigare barn, äfven understöd! den underdåniga ansökningen; hafva R. S., med afseende jemväl derpå, att Enkan Horners efterlemnade qvarlåtenskap tili det mesta blifvit inom nämnde Församling förvärfvad, velat bifalla, att det belopp af samma qvarlåtenskap, hvilket såsom Dana-arf kan komma att E. K. M. och Kronan tillfalla, må till det af Vahlö Församling anmälda behof få användas. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adela d. 21 Sept. 1829. Preste-Ståndet d. 23 Borgare-Ståndet d. 23 , Bonde-Ståndet d. 23 — —* Rikets Ständers underdåniga Skrif velse , angående begärdt anslag af allmänna medel till hemmanet Mellhys inköpande för Staden Strömstads räkning. S. A. K. G enom Remiss af den 28 sistlidne Mars, har JSxp. Ut sk. Färsing till und. Skrifvelse N:o 164. 389 E.
må ej åläggas transportera Compag 11 i emes Tross; Ekon.' Utskottets Betan k ande, VIII s 956, c)5y , bif. af PresleStån det, IX s 579, återrem. af BorgarcSlån a53 det, rx s 586, bif. af BondeStåndet, IX s 5pi, af Adelli, ix s 097. Ytterligare Utlåtande, VIII s i4p5— 14.97, bif. af BorgareStåndet, IX 3. Rotehållare, om beklädnadsbidrag af. Se Beklädnad för indelade Infanteriet. |Roteringen i Skåne, rörande. StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 561—. 56p, bif. af PresteStåndet, TX s 719, af BondeStåndet, IX s 798, återrem. af BorgareStåndet, ix s 810. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 263 — 267, lagdt till Handlingaine af PresteStåndet, ix s 1144 > af BondeStåndet, IX s r 151, bif. af Adeln, IX s 1155. Underd. Riksdagsbeslutet, §. 24. - i Upland, om nya grunders bestämmande för; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1289. Utskottens Utlåtande, IV 4- s 171 — 173, bif. af PresteStåndet, IX s 8o5 , af BondeStåndet, IX s 816, af BorgareStåndet, IX s 83o. - om Soldat-, efter hemmanens uppskattningsvärde; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1254.