Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär detta Silfver-Bruket tillförene blef drifvet och fortsatt, häfver af närmaste Socknars Kyrko-herbergen dertill varit anslaget tvåhundrade Tunnor Spanmål årligen, att njuta halfparten i Båg och halfpasten i korn; item åttahundra - 376 Den a Juli. hundrade Stafrum Ved oell sexhundrade Stigar Kol, emot betalning efter Krono-verdering med Silfver och Bly, det förra béräknadt till åtta R:dr en lödig mark och det sednare för åtta R:dr Skeppundet. Hvarföre såsom Hans Kongl. Majit uti liögstbemälte Dess ankomne Skrifvelse allernädigst förordnar, att desse Participanter skola i sådana mål njuta ofvanberörde förmon, sä väl uti Spannmålen , som ock uti Stafrums-veden och kolen; alltså och emedan bemälte Spannmål är först och främst militien anslagen, som uti deras Anordningar intet bö> ra taga någon afsaknad, och kolen jemväl än för tiden äro till privatos förpantade; ty efterlåtes merbemälte Participanter att undfå dessa tvåhundrade Tunnor Spannmål af det som öfverskjuter Kongl. Maj:ts Militiae-Stat uti Säthers, Kopparbergs och Nasgårds Läns Socknar, och emedan ofta händer, att uti dessa Kyrko-herbergen intet så mycket öfverskjuter Anordningen för Kongl. Majus Milice, art participanterne deraf kunna ofvanberörde tvåhundrade Tunnor uppbära, ty varder, efter Kongl. Majits Nådigste deröfver ankomne Förordning, dem efterlåtet att få behålla emot Krono-värdering så inycket af den tionde-spannmålen, som i Grängie, Norroch Söderberkes Socknar ofvanbemälte Anordning öfverskjuter, som uti bemälte tvåhundrade Tunnor uti Kopparbergs, Säthers och Näsgårds Län kommer att brista, och det öfriga sedan för tre Daler Silfvermynt Tunnan lösa.
Den siste värde talaren har sagt, att läsarnes åtgöranden innebära trotts och gäckeri; men han kan åtminstone icke påstå, alt dessa åtgöranden härledt sig af lättsinnighet. Jag tror fullt och fast, att desse personer hafva under innerlig öfvertygelse om det rätta och sanna i deras åtgörandeu, ansett sig böra begagna eller utdela Nattvarden på sätt som skett. Ingalunda kan man säga, att de gjort det för att gäcka Gudstjensten. Emellertid instämmer jag fullkomligt i den åsigten, att ålgärden är origtig, att den bör bestraffas, att det är ett trotts emot den beslående ordningen, och derföre har LagUlsk. äfven tillstyrkt straff. Då vid olika Den 21 Juni e. m. 401 olika domstolar upfaUningen af nu gällande lag varit olika, och följden deraf blifvit, ali olika domar utfärdats, är det väl skäl att förtydliga lageu. Detta i fråga om behöfliglieten. af lagstadgandet. Hvad åter angår beskaffenheten af den utaf Utsk. föreslagna förfaltnjn, så har en talare fästat upmät ksamheten på de missförhållanden, som skulle upkomma, emellan ansvarsbestämmelserna i 1 kap. 2 § M.B:n samt den föreslagna förfatln:n, och, om jag lätt fattade, föreslog en annan talare, att detta lagrum skulle helt och hållet uphäfvas. Jag hemställer, om det vore lämpligt och om icke rätta sättet är, att införa ett stadgande för brott, hvarom lagen hittills icke har talat, och att bibehålla nu gällande lag för de brott, som deri afses. Frih. af Ugglas har sagl, att dessa straff icke slå i förhållande lill hvarandra. Gäckeri med Giidstjinslen straffas med 50 daler, under det att det brott, som omförmäles i Utsk:s förslag, straffas med 100 R:dr. Hvari består skillnaden mellan dessa brott? Det är samma förhållande, som emellan brott, som ske af obelänksamhet och lättsinne, och dem som ske af berådt mod.
Regeringens förseende med nödiga medel, ulan Ständernas närvaro. Jag slutar mitt anförande med anhållan hos dem af Ståndets ledamöter, hvilka dela mitt tänkesätt i denna fråga, att de måtte låta oss, ju förr desto heldre, komma till sakeus afgörande. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Jag vill icke uptaga R. o. Ad:s dyrbara tid med att uppehålla mig vid den politiska sidan af frågan. Flere talare, och ibland dem Hr Gripenstedt, hafva så tillräckligt utvecklat denna sida, att jag icke hehöfver dertill tillägga något. Icke heller ämnar jag yttra mig ang:de den öppenhet, som en talare ansett Regeringen i denna fråga hafva bordt iakttaga. De äro väl ganska få, som icke inse, att sådant är för Regeringen snart sagdt omöjligt, hvarföre äfven grannlagenheten förbjuder oss, att begära någon annan uplysning än den vi redan erhållit. Med förbigående af allt detta, vill jag endast betrakta den ekonomiska sidan af saken och yttra några ord med anledn. af Hr Hjertås anförande. Denne värde talare har antydl, alt landet vore så fattigt, att det ej skulle kunna betala den ifrågavar:de summan, och har, till bestyrkande deraf, omtalat den mängd af lagsökningar, som under ett förflutet år egt rum i något af Westergötlands län. Hvad lagsökningarne i allmänhet beträffar, vill jag endast nämna, ali jag såsom domare kommit till den erfarenhet, alt lagsökningarnc icke alltid härleda sig från gäldeoärernes oförmåga att upfylla ingångne förbindelser, utan ganska ofta äro en följd af lättsinne och bristande vilja eller, med ett ord, slarf. Sverige är för del närvar:de i den lyckligaste ställning man kan länka sig, och det just till föl jd af det krig, sora nu pågår, och den kloka politik, som vår Regering under denna brydsamraa tid iakttagit. Jag har icke allenast sjelf gjort denna observation, utan har äfven bort detta förhållande vitsordas af flere inflytelserika affärsmän. En betydlig jernexport har egt rum och affärerna äro så goda, att med hvarje ångbåt, kommande från kontinenten, strömma betydliga belopp af silfver in till Riks-Banken.
Cassia lignea; *e Kanel. Chagrin-skinn; hänföras under Hudar och Skinn. Champignoner; hänföras under Svampar. Cbeniljer; hänföras under Gulddragare-och Snörmaka re-ai beten. Chryslalli tartari ; se Vinsten. Cigarrer; se Tobak. Cigarretter; hänföras under Tobak, karfvad. Cinders; se Stenkol. Cirklar. Passare orh Cirkelbestick ; hänföras under Instrumentm, ilia thema liska, etc. Coakes; se Stenkol. Cremor tartari; hänfnres under Vinsten. Cu'cunia, Gurkmeja; hänlores under Färger och Färguingsämueu, ej specificerade. Desman ; se Muskus. Dosor; se Askar. Drakblod; hänförrs under Färger och Färgningsänmen, ej specificerade. Duklygsväfnader; se Väfnader. Dyfvelsträck; hänfnres under Apolheksvaror. Ekollon; se Knapergall. Elfenben; se Ben Enbärsmos; hänförrs under Apothrksvaror. Enbärsolja; bänföres under Oljor, fela, ej specificerade. Essenser: se Oljor, flygtiga. Estamper; se Kopparstick. Etuis; se Portföljer. Fabriksvaror, ej specificerade; se Slöjdvaror. Fayence; so Porslin. 304 Förslag lill Tulltaxa, Fikon Filur och Raspar • • • Fingerborgar och Springar af andra ämnen än guld och silfver Fisk: färsk saltad eller inlagd: anjovis, sardeller och thonfisk lax sill strömming all annan torr eller rökt: gråsidor eller sej lax och ål • långor och torsk med derunder inbegripne rotscher, samt klipp-, stockoch platteller bredfisk andra slag Fiskskinn, oberedda eller beredda Fjedrar, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetad!, hvaraf de bestå.
I Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Johan Victor Lundqvist från Skaraborgs län, om förändrade grunder för kronobrefbäringens utgörande. Den från längre tid tillbaka kronooch skattejorden åliggande skyldighet att fortskaffa de bref och skrifvelser, som i angelägna ärenden måste afsändas, men till hvilkas förande den vanliga posten ej kan afvaktas eller nyttjas, såsom emellan Konungens Befallningshafvande och kronobetjeningen samt presterskapet och domhafvande, är för Svenska Riksdagen en ingalunda främmande fråga. De ständigt förnyade rop på förändring i utgörandet af detta kronoskattejorden hårdt tryckande onus bevisa ock förändringens rättmätighet och billighet. Enligt nu gällande stadganden i detta hänseende drager kronoskattejorden dubbel börda mot frälsejorden, och kapitalisten samt yrkesidkaren m. fl. äro helt och hållet fritagne från utgörandet af detta betungande onus. Medförde detta åliggande något större gagn för innehafvarne af skattejorden än för andra å landet boende innebyggare, skulle jag ingalunda påyrka någon förändring i detta afseende, men som nu alla icke blott fastighetsegare i allmänhet, utan äfven kapitalister och yrkesidkare lika och gemensamt tillgodoföras den nytta och det gagn, kronobrefbäringen i samhället afser, vågar jag härmed derför vördsamt föreslå: att kronobrefhäringen hädanefter måste komma att bestridas af en och hvar i mån af den bevillning, som han på landet blifvit påförd att till Staten erlägga. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 1 November 1865. J. V. Lundqvist, från Skaraborgs län. Bih. till B. St. H:o £. Af Johan Victor Lundqvist från Skaraborgs län, om åtgärders vidtagande för jordens befriande från densamma åliggande skyldighet att underhålla allmän landsväg. Ibland den mångfald af bördor och utskylder, hvaraf nu jordbruket belastas, torde det neppeligen vara någon, som så tager i anspråk all den uppoffring af tid, kostnad och möda som landsvägarnes vidmagthållande.
Att för åstadkommande af den gatuoch tomtreglering inom sednast afbrända delen af Örebro, som, sedan en tomtregleringsplan blifvit af Kongl. Majit i Nåder fastställd, genast kan verkställas, bevilja nämnde stad dels ett anslag, utan återbetalnings-skyldighet, af Tjugufem tusen Ridr, dels oek, emot gemensam ansvarsskyldighet af stadens innevånare, ett amorteringslån af Tjugufem tusen Ridr, uppå enahanda vilkor, som för det vid sednaste Riksdag såsom bidrag till tomtregleringen i Lidköping beviljade lån varit fastställde; och 2:o. Att för återuppbyggandet af den del af Örebro, som vid ifrågavarande eldsvåda uppbrunnit, meddela samma stad ett lån af Tvåhundrafemtio tusen Ridr, emot de för dylika lån vid sednaste Riksdag, i afseende på ej mindre lånemedlens lyftning och användande, än desammas återbetalning och räntans beräkning, stadgade vilkor och förbindelser, samt under förbehåll att låneunderstöd af dessa medel endast få utlemnas till de tomtegare, som uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OS CAM. ./. F. Fåhreeus. Bih. lill R. St. Utclrag af Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms slott den t Juni 1854, dervid Hans Kongl. Höghet Kronprinsen jemväl var tillstädes. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitise-Statsministern, Grefve Sparre; Hans Excellens, Herr Statsministern för utrikes ärendena, Friherre Stjerneld; Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, JVallens teen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, och Grefve Gyldenstolpe. Sedan föredrog Departements-Chefen, Stats-Rådet Fåhraeus, i underdånighet: - 24:o.
Då så är och måste vara, blifver frågan denna: på hvad sätt — genom det nu föreskrifna indirekta valet, eller det föreslagna direkta — blifva i första rummet Elektorslistorna med mesta omsorg uppgjorda, och sedan säkrast framgång åt den bästa beredd? Jag svarar häruppå utan betänkande genom den direkta. — Man invänder, att Bänkmansvalet bereder möjlighet för minoriteten, att på en eller annan bänk genomdrifva valet af sina kandidater, och att således äfven på Utsk.vaien utöfva åtminstone ett moraliskt inflytande. Ar minoriteten ringa, utöfvar den intet inflytande, och det kan uti praktiskt resultat vara för den fullkomligen likgiltigt. om den genom det indirekta valet insätter några bänkmän. Den erhåller, lika litet genom detta som genom det direkta valet, något inflytande på Elektorstillsättningen. Ar minoriteten stark, så bör visserligen så väl hofsamhet som klokhet mana majoriteten att icke förbise dess fordringar. Men allt för ofta — och seduast vid denna Riksdag — har man sett, att dessa politiska dygder föga aktas, och att den med knapp nöd segrande begagnar sin ostracism mot den besegrade, hvilken sålunda, oaktadt sin styrka, fullkomligen annulleras. Så kan tillgå, så har tillgått med det indirekta valsättet. Vore åter valsättet direkt och minoriteten — enl. nyss gjorda förutsättning — så väl stark, som moderat och akt - lien 21 December. 401 ■aktningsbjudonde till sin hållning, tron J val, mine Hrr, att man lika litet skulle kunna fästa afseende vid densamma. Det finnes på vårt Riddarhus en stor mängd Ledamöter med mindre skarpt utpreglade åsigter uti mångå frågor, fria till följd derutaf frän •hvarje partiförbindelse, en centen’, moderat såsom hvarje sådan. Denna center afgör, under en sådan ställning på Riddarhuset, som den förutsatte, utgången. Välan, månne, om val till Elektorer direkte skulle ske, man skulle kunna våga förutsätta, att en lika exclusiv lista af detina center skulle gillas, som den 30 Elektorer, för att uppehålla ett parti, om äfven något motvilligt, kunde antaga.
På en af dörrame i * konsul Kihlbergs nybygda hus lyste en stor messingsplåt, på hvilken stod graveradt med snirklade bokstäfver: Comptoir. Hade ej den der inskriften varit, skulle man omöjligt kunnat tro, att rummet utgjorde en affärslokal, ty i stället för den klumpiga pulpet, som är obligatorisk på ett konter comme il faut, fans ett litet näpet skrif-bord, öfversålladt med grannlåter. I stället för stela soffor och högryggade stolar hade man här placerat en svällande divan och små trinda taburetter. Öfverdraget var ej af svart tageltyg utan af bordeaux-färgadt shagg. För fönstren hängde ej puritanska säck-väfskappor utan veckrika draperier af brokigt siden, hvilka böljade utåt golfvet. På väggame syntes ej kartor och tidtabeller utan väldiga oljetryck i förgylda rämar, oljetryck föreställande halfnakna odalisker. Och golfvet betäcktes hvarken af vaxdukseller bastmatta utan af en kostbar brysselväfnad.För att skona de fina buketterna hade man lagt en trasmatta mellan skrifbordet och dörren. Vid niotiden samma dag, som Sven Jonsson kommit till staden med tjära, låg konsul Kihlberg utsträckt på den svällande divanen för att hemta sig efter den ansträngande promenaden. Föttema, instuckna i broderade morgonskor, fingo ej plats på den starkt hopsvängda divanen, utan hvilade på en stol bredvid. Tummen på den venstra handen, hvilken var öfver-sållad med ringar, hade hakat sig fast i den massiva gnidkedjan. Den högra armen hängde slapt ner åt sidan. Mellan fingrame satt en cigarrett, från hvilken en fin rökstrimma hvirflade upp mot det målade taket. De tjocka, liksom svullna ögonlocken, voro half-slutna. Just då de höllo på att alldeles falla ner, hördes en svag knackning på dörren. Konsuln öppnade ögonen på vid gafvel och svor till. Knackningen upprepades, men nu något starkare. — Stig in! skrek konsuln utan att röra på sig. Dörren gick upp, och Sven Jonsson trädde in.
Ja Väl! det vill också jag; men jag är skiljaktig i meningen om sättet att fullborda den. Jag är nemligen öfvertygad, att om man icke kan organisera ett nytt Bolag, som, med begagnande af allt hvad redan blifvit vid Cana - 222 Den i3 April. len åtgjordt, kan fullborda de återstående 16,000 alnarne af Canalen; så är detta det mest factislsa bevis på hela företagets olämplighet och ändamålslöshet. — I alla fall är det en oformlighet att nu bevilja ett förskott till arbetets fortsättning, innan sjelfva hufvudfrågan är afgjord. Är det icke plan å Bolagets sida, så är det åtminstone den största obetänksamhet, att så nära använda alla tillgångar till verkets fortsättande; och jag finner ingen skyldighet för Rikets Ständer att genom förhastade beslut om förskott godtgöra sådane misstag, helst det ej kan vara mera än en röst derom, att ett sådant förskott aldrig kommer att återgäldas, emedan medel dertill ej finnas lios Bolaget. — Man har förebrått mig, att jag' skall velat skrämma med åberopande af majoritet och minoritet. Det har aldrig va‘rit min afsigt; men jag tror mig tala för pluraliteten af Nationen; och det har jag låtit förstå. Hvad åter mina känslor för frihet, rätt och heder angår, så äro de lika varma, och hafva sitt säte på samma ställe som Grefve von Plåtens; och utan anspråk på odödlighet, må min opinion i denna sak vandra till efterverlden vid sidan af Grefvens egen, för att bedömas af de Domare Grefven åberopat. Flere yttrade härtill deras bifall; och många yrkade på proposition. Herr von Hartmansdorff\ August: Jag Den i3 April. 223 skall ej borttaga Ridderskapets oell Adelns tid med ett yttrande i hufvudsaken; utan egenteligen fästa mig vid formen och sältet att afgöra målet. Ville man blott se på Götha Canals fullbordan, utan afseende på andra vigtigare angelägenheter, så vore det ej svårt alt genast fatta sitt beslut.
Den, som sig i.re insi mer eller desi röst aflemnar, har denna kärlighet wid det lil fäck ek förlorat. Finnas ej besickne Adelsmän i Länet, kalle dä Boställshafware, som Aoel män äro och, i brist deraf, annan Adelig Tiensieman. Sckrile ej sädane giflvas, kalle besinna Adelsman fran annat Län. För P estcSt-andet utser och kallar Dom - (kapitlet i hwarje Sstst, efter derom af Konungens Beiatlninasdafwande erhällen anmodan, dem, som komma at utgöra Pteste - Stanocts Ledamöt-"'. Borg rskapet i hwarje Stad tttw l,er inför kckag-illraten sura Leda'.
Det fostrande, stärkande, helgande inflytande hon härunder utöfvade på de unga kvinnor, som kommo under hennes vård, har mångenstädes visat sig i rika och sköna frukter, men fulla välsignelsen häraf torde först bli uppenbar på den dag, som skall göra allt klart. Hon fordrade mycket af sig själf och äfven af sina elever, men så gaf hon dem ock mycket tillbaka, och sä- kert skola de alla, kringspridda öfverallt i landet, i tacksamt minne bevara den kärlek hon i så rikt mått ägnat dem. Under tio års tid stod hon kvar såsom en nitisk, kraftfull och kärleksfull vårdarinna af det kall, som blifvit henne anförtrodt. Härefter tjänstgjorde hon under andra tio år vid hospitalet i Upsala, på samma gång såsom husmoder och föreståndarinna för sjukskö- terskorna. Det trägna arbetet var henne en glädje, ty hon tjänade villigt och af hjärtat och utan den ringaste ersättning, då hennes ekonomiska ställning gjorde henne fullkomligt oberoende häraf. Trädde hon in i sjuksalen eller på lärorummet, var det som hade en klar solstråle silat sig in genom fönstret. Omsider svekö henne dock krafterna och hon kände sig efter en svår lunginflammation i behof af hvila, hvarför hon lämnade sin plats vid hospitalet och sökte, under ett par års vistelse i utlandet, återvinna de förlorade krafterna. I » Röda korsets » årsberättelse för 1886 säges det bland annat: » En kännbar förlust har drabbat föreningen därigenom att frö- ken E m m y Rappe för sjuklighet nödgats lämna sin anställning såsom föreståndarinna å Upsala hospital och i sammanhang därmed det öfverinseende hon under nära 20 år omhänderhaft öfver alla föreningens under hennes egen ledning och sedermera vid akademiska sjukhuset i Upsala utbildade sjuksköterskor.
Kamereraren Lindstedt verkligen varit, hvarefter nya förluster skulle uppstå för antingen Allmänheten eller Verket; då ej heller, efter fastställande af fullmagter för Discontlånens uppbärande, förbudet för Kamereraren att med Discont-commissioner sig befatta synes Lunna eluderas, utan att Låntagaren för egen del skulle vilja dertill bidraga och såmedelst sjelf blottställa sig för förluster, för att bereda en vid Discont-Verken anställd Tjensteman enskild fördel, hvilket svårligen låter sig tänka; då det följaktligen icke bör blifva omöjligare för
Jag erindrar mig väl ej säkert, huru förhållandet egentligen kan, enligt protocolleu, vara med det som då verkligen yttrades; men det står ännu lifligt för mitt minne, alt åtminstone Ridderskapet och Adeln, då de underläto att understödja BondeStåndets begäran att få komma i utöfning af rättigheten att tillsätta sine Notarier, gjorde detta, ej derföre, att Ridderskapet och Adeln tvekade alt gilla BondeStåndets anspråk i detta fall, utan endast derföre, att de ansågo en sådan hemställan öfverflödig, och trodde det vara tillräckligt, att uppmärksamheten blifvit på saken fästad. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm: Af en Talare har härstädes blifvit framställd den tanka, att det ej är nödigt behandla ConstitulionsUtskottets förevarande Utlåtande, såsom innefattande förslag till Grundlagsförändring, emedan nu ej skall vara fråga om någon sådan. Jag har deremot alltid trott, att äfven den minsta förändrade redaction eller ändring i Grundlagarnes text är en Grundlagsförändring; och en sådan är visserligen här i fråga. —• En annan Talare har yttrat, till och med a:ne gångor, om jag ej bedrager mig, att blott 4 eller 5 Konungens Rådgifvares be - *54 Den 9 D anu a ri i. mödanden att Öfverskyla deras begångna misstag föranled t denna Kongl. Maj:ts Proposition, och han har trott alla inom detta Hus vara af samma tanka med honom, derföre att han ej hört någon utom Konungens Rådgifvare anse den ifrågasatte §:n i Riksdagsordningen otydlig i afseende på rättigheten att utnämna BondeStåndets Notarier. Kanske finnas dock härstädes många, sora, utan att yttra det, dela meningen om §:ns otydlighet, och om nödvändigheten af det föreslagna tillägget. För öfrigt tror jag ej någon rimligen kunna antaga, att Konungen gjort denna Proposition blott för att öfverskyla förmenta misstag af sine Rådgifvare. Endast de skäl, som äro officielt anförde för detta förslags framställande, må Ridderskapet och Adeln bedöma; andra skäl till Konungens handlingssätt höra ej förmodas.
Jag känner ännu en rysning öfver hjessan, då jag ihågkommer huru hans väldiga hand begrof sig i min unga lugg, under det han repeterade sitt typsas, typsåsa, typsan, hvilket icke som det borde fanns derunder, och för hvarje genus lät mig nicka, så att hakan slog emot bröstet. Det är blott förunderligt, att man har en så utomordentlig aktning för en skollärares förmåga, så att man ännu tilltror hans arm efter slika trettiofemåriga öfningar nog kraft att fösa en hel bondförsamling till himmelriket, fastän Luther påstår, att dess håg prompt står åt det motsatta hållet. Verkligen sätter det icke kronan på all den utmärkelse, hvarmed samhället i öfrigt omfattar ett lyckones barn till pedagog. Jag vill ingenting nämna derom, att han mer omsorgsfullt än någonsin munkarne hålles till de tvenne löftena om fattigdom och kyskhet. Att han möjligen kan skaffa sig ett par stöflar om året, men icke en rock, ty den skulle stundom sluka hans halfva lön, att han äfven såsom rektor icke kan föda en hustru under fyratio år, allt detta anser jag verkligen för småsaker. Men att man så omsorgsfullt undvikit allt, som kunde leda honom från en sann ödmjukhet, det är en sak, som ej nog kan lofordas. Andra svaga dödliga lockas och tubbas till fåfänga och verldsligt sinne med ordnar, titlar och tacksägelsebref, flutna ur pennan på en gås, hvilken blifvit à la daube i sjelfva hofköket, ja hvars vingben kanske suttit mellan monarkens egna tänder – och jag vill se det sinne, som ej skakas af en sådan fläkt från samhällets höjder. Men när har bror sett eller hört, att man med sådant velat bringa en skollärare på fall. Hvarje annan embetsman kan vidare, om han eljest har bekantskap med någon kammarjungfru vid hofvet, sluta såsom president eller general eller dylikt. Men en skollärare kommer aldrig längre än till rektor eller lektor, det vill säga ungefär till samma förmåner, på anseendet när, som presidentens kammartjenare. Detta kunde väl för mången vara en farlig höjd, men man måste klassen till ära medge, att man sällan sett en skolman på den svindla.