Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IDUN 1893 gemensam egendom », och denna paragraf uraktlåta ej kreditorerna att begagna sig af. Hustrun &amp; sin sida måste då söka göra sina lagliga rättigheter gällande, men vanligen ryggar hon tillbaka för att upptaga en offentlig Btrid inför domstolen och låter hellre » udda vara jämnt.&gt; som man säger. Och då blir nyttan af boskillnaden just ej stor. Redan länge ha många insett, huru otillfredsställande » giftermålsbalken » är trots lagarne om förord och boskillnad, samt huru nödvändigt det är att få den omarbetad, så att den gifta kvinnan måtte få samma skydd af lagen till person och egendom, som den ogifta och mannen nu äga. År efter år ha motioner blifvit inlämnade till riksdagen, men rönt det ödet att hafva blifvit afslagna. Å r 1884 inlämnades af baron Stackelberg en motion jämte ett utarbetadt förslag till ändring af giftermålsbalken. Denna motion remitterades till Lagutskottet, och på dess tillstyrkan afläto kamrarna sedan en skrifvelse till regeringen med anhållan om förslag till ändringar af den n. v. » giftermålsbalken ». Regeringen lämnade » Nya lagberedningen » i uppdrog att utarbeta ett förslag, hvilket dock, då det blef färdigt och framlagdt for vederbörande, förkastades, och äfven » allmänheten » visade ringa sympatier för detsamma. Då fick » Nya lagberedningen » i uppdrag att i stället utarbeta ett förslag till » ändring och förbättring af den nuvarande boskillnadslagen », som man nu ansåg vara fullt tillräcklig för den gifta kvinnan, om hon ville begagna sig af den. Men för dera, som ej ha boskillnad, skulle förhållandet bli likadant som förut, d. v. s. egendomsgemenskapen bibehållas. Tysklands allmänna lag jämte) Preussens och Sachsens särskilda lagar medgifva fri rätt att uppsätta äktenskapskontrakt såväl före som under äktenskapet. Österrikes lag har ingen gemensam egendom. I Kyssland finnes ingen egendomsgemenskap. Och de nu senast i England antagna äktenskapslagarne äro i detta hänseende de bäst utarbetade af alla Lagen kallas » The married Women ' s Property A c t » och blef antagen 1 8 8 2.
Som denna skola utgör ett bland Statens allmänna Elementar-läroverk och, enligt hvad kändt är, åtnjuter sådant förtroende, att icke blott de för lärjungar tillgängliga 100 platser derstädes alltid varit upptagna, utan ock att derutöfver en mängd inträdessökande lärjungar sig anmält, hvilka för det bristande utrymmet ej kunnat emottagas; så och enär angeläget är, att en rymlig undervisnings-lokal för skolans behof anskaffas, på det tillfälle må beredas för flera lärjungars intagande och den i skolan begagnade ubdervisnings-method än vidare utvecklas, hafva, med afseende jemväl derå, att Expeditions-Vtskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o €3. 97 att på nya Elementar-skolan,. som lika med öfriga läroverk emottager lärjungar från alla landsorter, Skol-ordningens allmänna föreskrifter om lärohusens byggande och underhåll icke äro tillämpliga, Rikets Ständer anvisat å Riksgälds-konloret ett extra anslag af Femtio Tusen Riksdaler, för att, efter behof, af E. K. M:t i Nåder disponeras till uppförande af en tjenlig byggnad för nya Elementar-skolan i Slockholm. Hvilket allt, med anledning af högstberörda nåd. framställningar, Rikets Ständer få hos E. K. .11:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Juli 1854. N:o 64. f 1 < Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Juli 1854. Preste-Ståndet den 1 Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den 1 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag åt Auditeuren G. Scheutz och hans son, för en af dem uppfunnen machin för uträkning och tryckning af mathematiska tabeller.
Förordningen derom vara af beskaffenhet att böra hänvisas till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvilket, enligt 89 § Regeringsformen och 34 § 1 mom. Riksdags-ordningen, har att utreda sådana frågor, hvari Rikets Ständer icke ega annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, hvaremot Rikets Ständer, vid anvisandet af grundfonden för Allmänna Hypoteksbanken fästat det jemväl af Kongl. Maj:t, sanktionerade vilkor, att ändring i förordningarna rörande denna bank ej kunde ega rum, utan att äfven Rikets Ständer dertill lemnat sitt bifall, hvilket förbehåll ock finnes i Kongl. Förordningen den 26 April 1861 intaget. Vid sådant förhållande, och då Rikets sednast församlade Ständer, med afseende på Allmänna Hvpotheksba-nkens, tillkomst och verksamhet, beslutat, såsom 34 § 3:o i riksdagsbeslutet den 8 December 1863 utvisar, att Riksbankens utlåning mot inteckning i fast egendom på landet, samt i hus och jord i städerna, utom Stockholm, äfvensom mot pant af intecknade skuldförbindelser, skulle upphöra med utgången af året 1864, samt åt
Jag har lyckt mig chmrr skllljaklighekeu i mening nia eqenteligen härröra af owisthetcn om de erforderliga Summornas belopp; om de kunna akkagaS cf rer Herr B efwe t^>milwns eller Herr Friherre Idalis yttrande, och wagar derföre föreslå, om icke «i! wju. nando af andamaler och förenande af meningarna Snm» mor, a uti piop"lni'wen til bifall kunde bestämmas kirer Friherre loll» upgttt med tillagg af de orden: Sa wida veras Kongl. HöghererS skuld derri! upgar. G r e fw e kksm >! t on, 6 aI ^ b k. uä v i Det som föranlam mig at prupvuera en mindre Sum, ma, arv de tryckande omständigheter, i hwilka Riker st> beftnuer. När wi be ra le 100,002 R:d. til Hertigarnes skuld, är det lid ar ränka pä wär egen gäld» Grefwe Lrrämkelt, kHeäri c 6e»rA.Jag är öfwcripaad, or Hertigarne ef räkna pä skillnaden emellan vesta Summor, utan med nådigt wälbehag göra mesta asstende pä RidverskapekS och Adelns goda wilsta. Herr Zesäk, Axet. Omständigheter na tilläta ost ej ar göra allt hivad wi gerna önskade. Det är lätt ak kofwa men swarare at betala. Jag demi ar Wi ej kunne räkna pä stort öfiverskott af de enda msdel, hwilka härkti kuuua anwättvas , och jag ic>8; förut haft den äran npgisiva; och om deras Kongl. Höghelers gäld är säöan, Grefwe j^amilrvn den för, modak, blifwec den redan näinnda Summa 102,002 Riksdaler tilräckrlig, och torde mara allt hwad mose, liga, kas, giswas.
Särskilde egare eller innehafvare af hemman, hemmansdelar eller jordlägenheter, som hvar för sig uppgå till minst 1,000 r:dr i taxeringsvärde och som äro belägna i samma bylag eller eljest angränsa hvarandra, må med en gemensam panna i rymd svarande, enligt tariffen i §10, emot deras sammanlagde värde, utöfva bränvinsbräunings-rältigheten på den af dessa lägenheter, som dertill uppgifves, Eil.j N;ö 2j till Bevillningi-Utskotlets Skrifvelse, N.o 6. 5 § 13. Rättighet till bränvinsbränning i denna klass åtföljer äfven städerna tillhörig jord, utan beräkning likväl af sådan, som begagnas till tomter, gator eller allmänna platser. För stadsjord, hvartill enskild person har full eganderätt eller ständig besittningsrätt, må bränvinsbränning af egaren eller innebafvaren utöfvas med en panna af minst 30 kannor utan eller 22 kannor med mäskvärmare, så vida jordens taxeringsvärde, utan någon beräkning af derå uppförde byggnader, för en eller flere sammanslagne sådana jordlotter uppgår till minst 6,000 r:dr; och må pannerymden för högre jord värde, på lika sätt beräknadt, ökas enligt § 10 till högst 63 kannor utan eller 47 kannor med mäskvärmare. — För den stadsjord åter, som icke på nämnde sätt är afsöndrad, utan för stadens gemensamma räkning brukas eller är anslagen till tjensteroäns aflöning eller på viss tid utarrenderad, får bränvinsbränning icke utöfvas. Bränvinsbränning för stadsjord vare underkastad de föreskrifter, sorn. af behörig myndighet meddelas om bränneriels läge och byggnadssätt, med hänsigt till snygghet och försigtighetsmått emot eldfara. § 14. Bränvinsbrännings-redskapen skall vara af följande beskaffenhet och ingen annan:
Skiljer man nu derifrån alla deras leckningssumma, sora afser räntevinslen, sä blir det i min tanka alldeles omöjligt att tillvägabringa något bolag med en leckningssumma, sadan som Utsk. nu föreslagit, eller med andra ord, det blir omöjligt för nya privatbanker att uppslå. — På grund af dessa saint de, såsom mig synes, ganska grundliga skäl, som reservanterne i denna del framställt, anhåller jag att få föreslå all ifrågavarande minimum måste nedsättas till 3 r:dr lö sk., såsom i min tanka det högsta belopp, hvarunder man kan bestämma, derest man vill att privatbanker hädanefter skola kunna bildas. Frih. Cederström: I afseende på redactionen anhåller jag, att efter ordet ''ränta” 2:dra raden pag. 14 må införas: ”med rikets mynt”; ty det är med Rikets mynt dessa sedlar skola invevlas och icke på annat sätt. I afseende på sedelvaleuren anser jag för min del, all det af Utsk. fastställda minimibelopp af (i r:dr 32 sk. bör af R. St. tnedgifvas. Likaså väl sorn man vill sälla det lill 3 r:dr 10 sk., sä kunde man bestämma det lill 8 sk. b:co. 1 händelse nu privatbankerne lingö utgifva sedlar ä S sk., sä skulle de löpa länge, innan de knmme in till banken; ty de blefvo då ett skiljemynt i landet, som på sidan, om Bankens mynt blefve gängse. Detta kan likväl icke vara med en förståndig anordning af Slatsbankväsendet förenligt, och denna summa af (i r:dr 32 sk. b:eo, eller 10 r:dr r:gs, är sä liten i en privat bankrörelse, att aldrig eu sä liten valeur ens borde komma i fråga; men efter Utsk. har föreslagit den, så anhåller jag om propus, till bifall å § tued den förändring, som jag nu uppgifvit. Gr. Posse, Erik Arvidsson:
Enär det i och för sig synes olämpligt alt vid bestämmande af det pensionsbelopp, som bör en tjensteman tilldelas, toga i beräkning de löneförmåner, hvaraf han, efter längre tids innehafvande af sin befattning skolat komma i åtnjutande, och då dessutom bifall till Kongl. Majlis ifrågavarande nådiga framställning otvifvelaktig! skulle från flera båll framkalla likartade anspråk, har Utskottet ej kunnat densamma understödja, utan hemställer, alt Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 153. 49 alt den begärda pensionsförhöjnirigen för Kammarrättsrådet Printzensköld icke måtte af Rikets Ständer beviljas. 57:o. Uti cn den 29 sistlidne Maj till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:r \\h~) har Kongl. Majit behagat meddela, hurusom Riskopen i Hernösands stift, Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordsljerne-orden, Doktor Israel Bergman, med anmälan, att han, som fortfarande lede af en försvagande sjuklighet, deraf funne sig manad till den önskan alt genom afträdande från embetet lemna rum för dess öfverlåtande åt större och friskare krafter, än dem, som efter redan fyllda 68 år stodo till hans förfogande, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att, då han från fullföljande af denna önskan för det närvarande hindrades af den omständighet att han saknade egna tillgångar, tillräckliga alt afvända hekymren för en sparsam utkomst under sina återstående dagar, Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer göra framställning om anvisande å allmänna indragningsstaten af någon pension åt Biskopen, på det han framdeles, derest ej hans sjukdomstillstånd skulle, mot hvad nu vore att hoppas, i väsendtlig mån lörbättras, kunde komma i tillfälle alt från sitt innehafvande embete begära nådigt afsked. Ett vid ansökningen fogadt, utaf Ordföranden i Kongl. Majits Sundhets-kollegium, Generaldirektören m. m. M. Huss ullärdadt betyg innehölle alt med någon visshet ej kunde bestämmas huruvida det sjukdomstillstånd, hvaraf Biskop
Det är obestridligt, att nyklerhetsvännerne utöfva ett nyttigt inflytande äfven på öfvertygelsen om bränvinels umbärlighet för landtbruket, och deraf härrör ock lill stor del den minskade fabrikationen af denna vara. Bergsoch bruksrörelsen inom denna ort är visserligen en lönande näring för bruksägarne, förnämligast derigenom, att det mesta jernet afsättes med för del på bruksbacken, och äfven för allmogen genom den säkra inkomst, som malmoch kol-forsling inbringar. Det visar sig bäst deraf, att ingen ort betalar sina skatter så restfritt, som den der bruk finnas. Denna vigliga näringsgren bedrifves och utvidgas med nit och drift af här varande bruksägare, isynnerhet Bergs-Rådet Aschan och grefve Malcolm Hamilton, vid hvilkas egendomar arbetsförtjenst för allmoge och handtverkare af alla yrken sällan saknas. Kronobergs läns invånare sysselsätta sig, på sätt jag i mina föregående underdåniga berälleiser anmält, med mångå inkomstgifvande binäringar, hvartill ock torde fä räknas åtskilliga fabriks-anläggningar på landet. Du antal och beskaffenhet af de fleste upptagas i den berättelsen åtföljande tabell, torde det tillåtas mig, alt här endast angifva de binäringar och anläggningar, hvilkas bedrifvande i främsta rummet äro förmånlige för innehafvarne på samma gång som de medföra nytta för orten. Vid I 9 Vid Kosta Glasbruk med 77 arbetare och omkring 86,000 R:drs tillverkningsvärde, tillverkas allt slags glas, men så kalladt fönsterglas och buteljer af grönt glas har största afsättningen. Lessebo Pappersbruk, der machinpapper tillverkas, afyttrar betydliga partier på Köpenhamn och Stockholm. Pappersbrukens antal äro i öfrigt oförändrade sedan sista berättelsen, men tillverkningen på Ryd och Gransholm uppdrifves. Tegelbruken hafva under åren 1845, 1846 och 1847 varit lönande, i anseende till det större behof af tegel, som fordrats för uppförandet af ej mindre de i Wexiö byggda enskilda stenhus, än residensbyggnad och cellfängelse.
Jag förväntade således icke, att man skulle sä groft missförslå mitt yttrande, att man tydde det såsom skulle jag vilja gifva de mindre brännerierna en fördel i afseende ä bränningsliden framför de större. Jag fordrar samma rätt för dem båda, och hoppas jag, att icke vidare behöfva uprepa delta. Frih. von Kraemer har yttrat, att det är en stor fördel för bränvinsbrännaren att få bedrifva handteringen utan afbrott, under en sammanhängande tidsföljd. Detta är äfven en af alla sakkännare gillad sats. Det ifrågavartde förslaget skulle således bereda egarne af de större brännerierna en 'fördel framför dem, som hade mindre bränneri, och detta är i min lanke ingalunda rättvist. Jag tror, att man i detta fall icke bör behandla de sednare, som redan anse sig hafva blifvit ganska illa handterade, sämre än de förra. Om äfven en eller annan person, beherrskad af en allmän fördom, yrkat, att bränvinsbränning om våren måtte fortfarande tillåtas, tror jag att något afseende derå ej bör fästas, ty vid lagars stiftande bör man icke göra några koncessioner åt fördomen. Frih. von Kraemer har vidare yttrat, att det är lättare atl kontrollera tillverkningen, om den utan afbrott bedrifves. Jag instämmer i detta yttrande, och finner deruti ett ytterligare skäl för min mening. Jag gillar äfven samma talares yttrande, att det i ekonomiskt hänseende är förmånligast, att bränvinsbränningen under den till 2 månader bestämda tiden utan afbrott fortgår. Om man icke, i afseende å bränningsliden, gifver egaren af ett mindre bränneri samma rättighet, som är egaren af eli större dylikt verk medgifven, sä får den förre, om lian på hösten eger större tillgång på potates, än han under en månad kan till bränvinsbränning använda, icke sig tillgodogöra denna slörre tillgång, som måhända under vintrens lopp till följd af potatissjukan går för honom förlorad. Detta är en bestämd ekonomisk förlust för den enskildie, och det blifver äfven en statsekonomisk förlust för det allmänna, om han, i brist af potates, på våren mäste till bränvinsbränning använda säd. 35 * 548 Den 27 April e. m.
Efter 13 eller i5 års administration halden hunnit så långt, att den kunnat nedsätta räntan på lån emot inteckning; men ännu är dess ställning icke sådan, att den kan utsträcka denna förmån äfven till de s. k. namnlånen. Äfven får jag upplysa, att hittills ingen svårighet visat sig att erhålla sakta låntagare mot 6 procts ränta. Jag kan tryggt säga säkra låntagare; ty sedan sparbankens inrättning, har aldrig någon förlust för densamma uppkommit. Aldrig har någon förskingring ägt rum, och aldrig har jag funnit någon oordning uti inrättningen. Detta kan jag säga utan att gifva mig något beröm , emedan jag icke mer än Den 7 Octo ber e. ra. 2:ne år tillhört directionen. Tilloppet af lånesökande är till den grad stort, att de af directionens ledamöter, hvilka ilga egna tillgångar, ofta gått i förskott för sparbanken, så att jag ser ingen svårighet för densamma att få sina penningar ntlånta, men väl att bestrida sina utgifter lör hushyra, papper, postporto m. m. Jag önskar derföre, att R. St. ville fästa uppmärksamhet på dessa bankers fortfarande bestånd i och för den nytta, den ordning, ja till och med den sedlighet de sprida i landet, hvilket erfarenheten redan nogsamt bevittnat. Jag förnyar derföre min anhållan att sparbankerne måtte undantagas från skyldigheten ntt vidkännas beviIin. afgift för sina utlåningar. Frih. Cederström, Jacob: Undantagslagar äro i allmänhet af menligt inflytande och gagna sällan dem, som äro föremål för desamma. Jag instämmer med Frih. Tersmeden uti anhållan om bifall till Utsk:s sednare betänkande. Hvad sorn här blifvit anfördt till fördel för sparbankernes förkofran innefattar icke något direct eller bestämdt skäl, emedan dessa banker kunna ordnas så, att de beräkna delägarne till godo en mot vinsten svarande proc. oell det är icke skäl att dessa cassör skola åtnjuta högre ränta än andra. Det kan icke vara förenligt med sunda lagstiflningsprinciper att stifta undantagslagar mera för den ena assosiationen än för den andra, oeh hvarje sådant försök att kringgå lagens allmänna bestämmelser innefattar ett sönderryckande af de grundsatser, som böra vara gällande för alla.
För öfrigt verkställas numera icke dessa insamlingar, der de ännu fortgå, på det sätt, som de derom, för 100 år sedan, utfärdade Kongl. Förordningarne påbjuda, eller så att presten går omkring med en tallrik till alla gäster och uppmanar dem att derpå nedlägga frivilliga gåfvor. Vanligtvis gifver nu värden eller den, som inbjudit till bröllopet, en summa penningar för att befria sina gäster från ett obehagligt tiggeri. Den 3 Mars e. m. 127 Hr Huss invänder väl att lasaretterne behöfva dessa medel. Om så är, må man då tillse att förordningen öfverallt efterlefves, må man då tillhålla presterne att åter kringgå med tallriken, ty orätt måste ju vara, att en del af landet beskattas på ett sätt, som den andra delen icke kännes vid. Då emedlertid de inkomster, lasaretterna härigenom erhålla, äro så obetydliga att det största lasarettet, det i Stockholm, deraf icke haft mer än 300 rdr om året, hemställer jag, om det derföre kan vara skäl att bibehålla ett så föråldradt och åtminstone med den nuv:de tidsuppfattningen så oförenligt stadgande som det ifrågavrde. PresteSt. som väl i främsta rummet bör tillgodose de fattigas och hjelpbehöfvandes bästa, har dock redan bifallit Betänk:t; jag hoppas, att R. o. Ad. skall fatta enahanda beslut och befria det Högvörd. Ståndet från den högst obehagliga befattning, det hittills haft med detta s. k. barmhertighetsverk. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till ifrågavtde Betänk, och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Betänlct förnyats samt besvarats med många ja och några nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Ett större antal skåp, montrer, m. m., alla beräknade att kunna användas i det nu under byggnad varande Nationalmuseum, hafva blifvit för de anslague medlen anskaffade och ändamålsenligt inredda, och ehuru dessa och öfriga förvaringsrum redan äro uppfyllda, återstå dock ännu mycket betydliga förråd så väl af antiqvileter och historiska märkvärdigheter, som af mynt, hvilka, ehuru till en del redan provisoriskt ordnade, sakna förvaringsrum för att uppställas eller uppläggas, och sålunda måste hållas för allmänheten otillgänglige och i detta skick äro för vetenskapen fruktlösa. Akademien anhåller derföre i underdånighet att lill fortsatt inredning af museum och myntkabinettet ett anslag för en gång af 3,000 R:dr R:mt måtte beviljas. Slutligen anmäler Akademien att, till följd af den utsträckning statens historiska museum och myntkabinettet under sednare åren vunnit och för det arbete, som på dessa samlingars ordnande måste nedläggas, oundgängligen fordras icke blott en ökad arbetspersonal, utan äfven förbättring af de redan varande tjenstemännens otillräckliga aflöning. Den lön af 1,600 R:dr Banko, som sedan år 1842 uppbäres af Akademiens Sekreterare, som tillika är Riks-antiqvarie och Garde des Medailles, var redan vid nämnde tid otillräcklig för en familjs underhåll i hufvudstaden och motsvarar numera, sedan priserna på alla lefnadsförnödenheler betydligen ökats, knappt halfva lefnadskostnaden. Arbetet med de ständigt vexande samlingarnes ordnande och beskrifvande samt de efter hand flerdubblade Sekreterare-göromålen gifva så trägen sysselsättning, att Akademiens Sekreterare och samlingarnes vårdare nu icke kan med dessa befattningar förena någon annan, och tillåta honom icke heller, om han vill samvetsgrann! fullgöra sina åligganden, att dela sin tid och sina krafter åt enskilda vinstgifvande litterära företag.
Sept. P.. 369, 389, 444- Oct. P. 98, in, 131. — angående förslag till en förändrad Tariff för HusbehofS'Bränvinsbrännings-afgiften. Dec. P. 807. BevillningsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, angående förslag till jemkning af de skiljaktigheter, som inom RiksStånden yppat sig i afseende på den genom Stora Sjötullen inkommande Sevillning. Dec. P. 5. Dec. 2 A. P. i63. — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande om PostYerket och de deraf inflytande Bevillningsmedel. Oct. Dec. P. 579. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande lindring i Bevillningen för Brandskadade i Madängsby af Skaraborgs Län. Oct. P. 99, ii3, 133. — angående en förnyad ChartasSigillataeFörfattning. Oct. P. 328. Nov. P. 655. Dec. 2 A. P. 34. i anledning af anmärkningar vid Utskottets förslag till en förändrad Tariff för Husbebofs-Bränvinsbränningsafgiften. Oct. P. 431. Dec. P. 807. Oct. P. 431. Oct. 2 A. P. 124, 175. — med förslag till en blifvande BevillningsFörordning. Dec. 3 A. P. 35. "BevillningsUtskottets Betänkande!), Memorial och ProtocollsUtdrag, angående Voteringspropositioner i afseende på de om TullBevillningens utgörande yppade skiljaktiga meningar. Dec. P. 5. Dec. 2 A. P. i63. — rörande jemkning i TullBevillningen å Elium. Oct. 2 A. P. 45o, 55o, 569. vi anledning af Remisser rörande de af Utskottet framställde Voteringsproposition ner, om TullBevillningens utgörande. Oct, 2 A. P. 619. Dec. P. 5.