Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Lades till handlingarne Bevil/nings-Utskottets memorial, N:o 3, angående återlemnande af en utaf Herr Grefve Ankarsvärd, C. H., väckt motion. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande, N:o 3, i anledning af Eric Norbergs från Westerås Län och Jan Olssons från Gefleborgs Län motioner, rörande indeldla räntors förvandling till penningar och ingående till Statsverket; jemte åtskilliga, angående samina ämne afgifna, anföranden, hvilka blifvit till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterade: Ståndet lät, uppå de af Utskottet anförda skäl, dervid bero, att dessa motioner ensamt af Slats-ULskottel handlades. S. D. Efter skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande, N:o 4, i anledning af Lars Norrbys från Gottlands l.än motion om rättighet för vissa räntegifvare derstädes att få lösa de deni ålagde räntepersedlar med penningar efter markegångspris; hvilken motion blifvit remitterad lill Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, biföll Ståndet, med afseende å de af Ulskoftet anförda skäl, att samina motion må handläggas ensamt af Siats-Utskottet. 132 Prot -Utdrag, den 2g Augusti 1844- Den 29 Augusti. Från Vallöf!. Borgare-Ståndet. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Lag-Ulskoltets utlåtande, N:o 1, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers JustitiaeOmbudsmans embels-berättelser oell allmänna redogörelse, jemte embetsdiarier oell registratur för den, sedan sista Riksmöte, förflutna tid, beslöt Borgare-Ståndet att, med godkännande af de i utlåtandet af Lag-Utskottet framställda omdömen och åsigter, lägga samma utlåtande tilt handlingarne.
Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. g. D. Vid förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconornie - Utskottets den 21) Juni afgifne och den 5 Juli på bordet lagda Betänkande, i anledning af de inom 3:ne af RiksStänden gjorda anmärkningar vid Utskottets den 3 sisi Maj afgifne Betänkande, rörande dels ändring uti föreskrifterna om tiden och sättet för Markegångs-Taxornas upprättande och Riksens Ständers Justitia Ombudsmans befattning med deras granskning, dels ock Tiondeoch Rentegifvares skyldigheter emot Indelningshafvare och Rentetagare; äfvensom likaledes bifölls samma Utskotts Memorial af den 4 Juli, hvilket påföljande dag blifvit på bordet lagdt , i anledning af återremissen af Utskottets Memorial rörande yrkad större frihet till begagnande af kalkmylla och kalkstensbrott på Gottland. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln, vid förnyad föredragning af Eag samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 5 Juli på bordet lagda Betänkande af nästföregående dag, om frihet för hvarje Svensk Medborgare, att idka all JDen 7 Juli. 709 ali slags borgerlig näring, emot åtagande af deremot svarande borgerlig tunga, att, jemte bifall till Betänkandet, förklara , att ehuru Ridderskap pet och Adeln kunde återkalla de vid 180g och 1810 årens Riksdag gjorda concessioner, i fall de öfriga Stånden icke i detta beslut instämma, Ridderskapet oell Adeln, som icke ledes af annat än viljan att befordra allmänt val, utan afseende på enskilta uppoffringar, hvilka tänkesätt, Ridderskapet och Adeln är öfvertyga^., delas af dess Medsiånd, likväl icke vill vid sitt bifall till nämnde Betänkande fästa detta vilkor; hvarom de öfriga Respective Stånden skulle vänligen underrättas. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silytrstolpe.
Jemte det Kongl. Maj:t uti Nådigt bref af den ig Mars 1831 medgifvit, att dåvarande innehafvare af Discontlån på denna gamla UllDiscontfond må, på 3:ne terminer af g månader hvardera och med afbetalning af en tredjedel af primitiva lånebeloppet hvarje termin, äga att emot behörig säkerhet lånen omsätta, har Kongl. Maj:t under samma dag i Nåder fastställt ett förnyadt Reglemente för UllDiscontfondens förvaltning samt utfärdat allmän Kungörelse, angående inrättandet af TJllContoir, uti hvilka Författningar följande ändringar och undantag sedermera blifvit i Nåder medgifne, nemligen: genom Bref af den 3o Julii i83i, att Ullproducent, som icke sjelf vill af sin lånrätt i UllDiscontfonden sig begagna, må, sedan han till Ullmagasinet inlemnatden den ull, som skall belånas, och från UilContoiret uttagit nödiga bevis deröfver, genast, och utan att sjelf hafva uttagit lånet, kunna på den fabrikant, som köpt den inlemnade ullen, skriftligen öfverlåta sin rättighet till UllDiscontfondens begagnande, och genom Bref af den 1 Octoher 1831, att fabrikant för samma år skulle äga att, utan afseende på tiden, då den ull, han åstundade belåna, till Ullmagasinet inkommit och blifvit värderad, för den gången och utan rubbning för framtiden, inom November månads slut anmäla sig till låns erhållande å Svensk ull, som, på Magasinet inlemnad och värderad, blifvit af honom inköpt, och hvarå lånerätten blifvit af Ullproducenten på fabrikanten ofverlåten. Utom dessa reglementariska föreskrifter och Kongl. Brefven af den 22 April i83o, samt den ig Februarii och den iq
Föredrogs ånyo Bevilluingssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, den 22 dennes A hordet lagde Betänkande N:o 1, angående Herr CedercronaSj Johan Ulrik s motion om årlig bevillning aken hvar, sorn vill utöfva jagt och djurfångst, för beredande af medel till praemier för rof - djurs dödande, S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets den 16 och 22 dennes hordet lagda Betänkande N:o 9, i anledning af åtskillige motioner, dels om stämmoböters upphörande eller förminskning, dels om samma böters bestämmande, i anseende till skatte-beloppet, och blef, jemte de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. B. Ånyo föredrogos följande Utskottets bordlagda Betänkanden och memorial: l:o Lag-Utskottet: N:o 25, i anledning af väckt fråga om upphörande af spö- och ris-straff för vissa brott, m. m. 2:o Bevillnings-Utskottet N:o 9, i anledning af åtskillige motioner, dels om stämmoböters upphörande eller förminskning, dels om samma böters bestämmande, i anseende till skatte-beloppet. Återremitterades. och 3:o Constitutions-Uiskottets: N:o 8, med begäran om arfvode för tvenne extra ordinarie Canzlister. Bifölls. S. D. Till Constitutions-Utskottet remitterades en af Stats-Utskottet, uti memorialet N:o 77, anmäld anledning till anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden för Handelsoch Finans-Ärendena. F r å n Hede r v. Bonde-Ståndet.
Herren vedergälle dig det du gjort hafver; och din lön vare fullkommen när Herranom Israels Gud, till hvilken du kommen äst, till att hafva tröst under hans vingar. Hon sade: Låt mig finna nåd för din ögon, min Herre; ty du hafver hugsvalat mig, och talat dine tjenarinno vänliga till, ändock jag icke är såsom någon af dina pigor. Boas sade till henne: När måltid är, så kom hit till med, och ät bröd, och doppa din beta uti ättikona. Så satte hon sig när skördemännerna; och han lade henne torkad ax före, och hon åt, och vardt mätt, och lät blifva något qvart. Och då hon stod upp till att hemta, böd Boas sina dränger, och sade: Låter henne ock hemta emellan kärfvarna, och snubber henne intet; Och låter desslikes falla utaf händerna henne till, och låter liggat, att hon må upphemta det, och ingen tale derföre illa till henne. Så hemtade hon på åkrenom allt intill aftonen; och det hon upphemtat hade, tröskade hon, och det var vid ett epha bjugg; Och lade på sig, och kom i staden, och viste sina sväro hvad hon hemtat hade; dertill bar hon fram, och gaf henne det henne qvart blifvit var, der hon af mättad vardt. Då sade hennes svära till henne: Hvar hafver du hemtat i dag, och hvar hafver du arbetat? Välsignad vare den som vid dig känts hafver. Och hon sade det sine sväro, när hvem hon arbetat hade, och sade: Den man, som jag i dag när arbetat hafver, heter Boas. Naemi sade till sina sonahustru: Välsignad vare han Herranom; ty han hafver icke tillbakalåtit sina barmhertighet, hvarken på de lefvande, eller på de döda. Och Naemi sade till henne: Den mannen är oss åkommen, och är vår arfvinge. Ruth, den Moabitiskan, sade: Han sade ock till mig: Håll dig intill mina dränger, tilldess de hafva allt inbergat.
Der trifs jag bäst; det är en stad hela dagen!» »Jag tycker att ett sådant lefnadssätt måtte vara bra kostsamt.» »Naturligtvis.» »Du hade redan omsatt en hel del penningar, medan du var här hemma.» »Ack, min vän, det var ingenting!» utropade främlingen skrattande och med någon stolthet, »då skulle du sett de summor, som gått genom mina händer sedan dess!» »Men hur är det möjligt?» »Inte var det mina pengar, men de gingo genom mina händer. Det är inga småstadsförhållanden, jag lefvat i, skall du veta, och jag har affärshufvud, fast på mitt vis. Du skulle icke kunna förstå mig.» Han reste sig upp och började gå fram och tillbaka. Det var en vacker karl ännu, ett hufvud högre än mängden och med någon benägenhet för korpulens. »Endast ett vill jag säga dig», fortfor han och slog ut med sin stora välformade hand, »jag har alltid haft tillträde till de bästa kretsar; jag måste det, i min ställning har det varit nödvändigt. Och du ser att jag hållit mig uppe.» Han stannade framför sin värd och bröstade sig, sjelf belåtet exponerande sin vackra figur. Landsortsbon betraktade honom med en blandning af tvifvel, förvåning och beundran. »Det är ofattligt», sade han, mera för sig sjelf än till den andre. »Bah», skrattade främlingen och vände sig om med en af dessa vårdslösa, oberäkneliga rörelser, som tycktes vara hans andra natur. Dervid råkade hans kringflygande blickar att falla på en stor porslinsgrupp, hvilken stod på en chiffonier, till hälften dold bakom en öppen dörr. Han spratt till som en hönshund, när den får väder af vildt. »Hvar har du fått den der pjesen ifrån?» sade han och gick fram till chiffonieren. »Jag har köpt den på en auktion. Jag hade den redan då du var på orten.» »Kan nog vara, jag har aldrig gifvit akt på den. Då för tiden brydde jag mig icke om sådana saker.» »Är den inte utomordentligt vacker?» utropade konvalescenten, i det hennes ögon glänste till. Det låg nästan ömhet i hennes ton.
> Friherre Rudbeck anmärkte att UtskolletS Betänkande innehölle just detta wilkor. Herr Grefwen och Landt-Marskalken gjorde d-refrer proposition om äterrcmitz af detta Betänkande till Utskottet, hrvilken — bifölls. Friherre 8rsöl von i-l öistein. I fall den utwagcn skulle widtagas att besia urmarker upläkes till odling och bebyggande, borde sadant ske med förbehåll, att med bibehållande af de närboendes rätt, de likwäl pa offeutelig Auction försåldes till den mäftbjudande. Grefwe hamilton, e^xel, fortfor att yrka AllmänningarneS afskaffaude. Herr björnstierna, som hade anmält sig upropades och begyme läsa ett Diktamen, rörande ätfkillige sätt, att föröka Aemcen, men afbröts af Herr Xlingspor, Oerär, som yrkade att nu mera öfwer den saken, dek ej kunde wara någon tillätit att fa tala. Men sedan Herr Landt Marskalken sörestäldt, att det wore hwar och ens räll att sig yttra, fick Herr Ljornsrjsrna oafbrutil fortfara och upläste följande: ödmjukaste Memorial! Kongl. Maj.-tS nädiga proposition till Riksens Ständer om en National Armering, är ett föcnyadk benus - Den r December. rzr wis af Kongl. Maj:tS Faderliga omwärdnad för Rikets bästa; hwarje »vältänkande uplyst Medborgare inser nödwändigheten, att genom ökandet af den wäpnade styrkan, trygga Rikets sjelfbestånd, upcätthälla dest framtida lugn och stadga dest tillwarelse. Men gemensamma Rraseer bora anwändaS till afwärjanve af gemensam fara, denna grundsats är lika sann, som den, an Lagen i Samhället bör wara lika för alla, som den, att hwarje Medborgare, i förhällande af dest ägande rätt, (progrestivl) Ilka bör bidraga till det helas bestånd.
Jag skulle icke här hafva begärt ordet för att upprepa dessa åsigter, så framt icke Hr von Hartmansdorff nyss 9 H. 27 418 Den 26 Juli. framställt ett förslag till beslut, afvikande från det Frih. Åkerhjelm före honom gjorde. Jag tror lika med Frih. Åkerhjelm att R. o. Ad:s beslut bör blifva antagande af första delen af Ulsk:s tillstyrkande i Utlåt. N:o 71 ”att R. St., utan alt ingå i bedömande af den uppgjorda löne-regleringen, till K. M:s disposition ställa det äskade reservationsanslaget, .77,000 R:dr”, men med uteslutande af det derefter följande förbehållet om de indelta lönernas utbyte mot pengar; och anhåller jag vördsamt om Hr Gr. o. Landtm:s propos. härå. Hr von Hartmansdorff har visserligen äfven föreslagit att delta belopp af 77,000 R:dr skall ställas till K. M:s disposition för ifrågavartde ändamål, men jag tror att beslutet derom bör fattas i öfverensstämmelse med Utsk:s Utlät. N:o 71, och anser detta vara så mycket angelägnare, som Betänk, är i sin helhet af BondeSt. bifallet och jag förmodar att möjligen något annat RiksStånd äfven kommer att godkänna det första yttrandet med uteslutande af förbehållet. Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtm:s propos. i enlighet med det förslag, som Frih. Åkerhjelm framställt och hvilket jag tagit mig friheten att vidare understödja. Hr Ribbing, Arvid: Om fråga vore endast att splittra meningarne, så skulle jag ingå pä den siste värde talarens åsigt, men då fråga är att falla ett beslut, så får jag förena mig med hvad af Hr von Hartmansdorff blifvit yrkadt, så mycket häldre som jag tror det vara angeläget att icke längre än till nästa riksdag lemna detta anslag, naturligtvis under förutsättning att R. St. ännu en gång få till pröfning uptaga den vigtiga reglering, som nu är i fråga. Hr von Hartmansdorff^ Det är ingen annan skillnad mellan mitt förslag och Frih.
Jag, som såg en Oxhufvud, en Svinhufvud och en Leyonhufvud bland mina friare, var likafullt nog stupide att ta ett fårhufvud. » Troligen skilde sig kammarherren icke mycket från sina medfriare; den tidens högborne herrar hade i regeln börd och relationer att tacka för sin ställning i samhället, för hvilken de för öfrigt kunde passa eller alls icke passa, allt som det föll sig. Den gode kammarherren kunde i likhet med sina samtida icke vidare ledigt behandla sitt modersmål, en omständighet som stundom beredde orten en liten förlustelse. Så annonserade han en gång i länstidningen efter en förlorad brun hund » med hvit nos samt ben samt svans » och tillkännagaf en annan gång om en nyuppsatt kvarn: » malningen sker under mina ö g o n ». oförgätliga kalas, där Ella hade den stora glädjen att få dansa. Grefvinnan satt i en låg gungstol och kammarherren stod händelsevis bakom. Tankspridd gungade den gamle herrn ett par tag på stolen, då i en blink. i ett hemskt, allt förlamande ögonblick. stolen gick öfver med den nådiga. Salongen blef utrymd såsom genom ett trollslag. De yngre kavaljererna störtade hufvudstupa nedför trapporna ända ut i snön och damerna dunstade ut i salen, rödblåa under bemödanden att förbli allvarsamma, Kammarherren stod alldeles handfallen; hofetiketten kände inga regler för ett fall som detta. — » Hvem kunde ana att stolen skulle gå öfverända. kunte gå öfver anta. » upprepade han liksom mekaniskt. Betjänten var den ende som hade nog presence d ' esprit att vända fru grefvinnan med rätsidan uppåt. Den så till sagandes konstpaus i soiré- programet, som uppstod genom den oförmodade kullerbyttan, var ej lätt att fylla i. Men grefvinnan, hvars ögon gnistrade af undertryckt raseri, ropade: » en vals! » och musiken föll blixtsnabbt in med » Avant le bal ». Aldrig har en dans gått med mera schwung eller de dansande paren sett skalkaktigare ut.
R:dr, d;o d:o af 249 R:dr 13 sk. 5 r:st årligen för dito, samt 129 R:dr 30 sk. 9 r:st för år 1866, 3,116: 3,115: 47. 9 » deltagarne i utdikningen af Bredmossen samt sänkningen af Laggarbo och Harmsjöarne inom Kolbäcks och Bergs socknar af Snefringe härad, å 3,340 R;dr, dito dito af 267 R:dr 4 sk. 7 rst årligen för dito, och 133 R:dr 28 sk. 10 r:st för år 1866, 3,874: 19. — 3,342: 3. 8 » dito i utdikningen af kärroch myrängar, tillhörande byarne Nesselsta, Holm, Myrkarby, Katthy och Nickbo inom Hvittinge socken af Thorstuna härad, å 1,043 R:dr 16 sk., dito dito af 83 R:dr 22 sk. 5 rst för dito, och 41 R:dr 35 sk. 2 r:st för år 1866, 1,210: 13. — 1,055: 16. 11 » dito i af tappningen af Mursjön i WesterWåhla socken af Norbergs bergslag, å 2,447 R:dr, dito dito af 195 R:dr 36 sk. 6 r:st för dito, och 97 R:dr 42 sk. 3 rst för år 1866 2,038: 25. 3. 2,447: — 3 f> Sergeanten G.
Ståndet måtte öfverenskomma, och talarne medgifva, att den som icke fullgjort detta, finge nöja sig, att motionen afgick till vederb. Utsk., och att hans yttrande efterföljde, så snart det kunde. Då nationen, bland sina hufvudsakliga önskningar, hyser den, att denna riksdag icke må långt utdragas, och det ingalunda skulle öka beiåtenhe - Den 18 Marie, ro. 333 ten med detta Strind, om riksdagen Lief en eller annan månad längre, af elen orsak, att R. o. Ad. icke medhunne afgörande! af riksdagsförhandlingarna lika fort som de öfriga; vågar jag hoppas, att R. o. Ad. instämmer i det förslag, jag nu tagit mig friheten göra. Frih. Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Detta mål, som således lärer blifva det 85, tager jag mig friheten att begära på bordet. Hr Frih. o. Landtm yttrade, alt han trodde den af Hr Hjerta gjorda framställning icke vara af den beskaffenhet, att en bordläggning deraf kunde äga rum, emedan den icke vore en allmän fråga, utan blott, såsom Hr Landtm, fattat den, en uppmaning till R. o. Ad alt taeite öfverenskomma om en sak; hvarföre den ej helier kunde blifva före mål för någon propos. till R. o. Ad. Hr Hjerta: Min mening var endast, att det i så måtto skulle blifva föremål för R. o. Ad:s beslut, som Hr Ridd.- Secret:n derigenom skulle berättigas att afskicka motioner och pro t utdr. lill Ulsk., utan alt afvakta de ledamöters anmärkningar, som icke behagade desamma till prot. insända. Till remiss föredrogs IIr Stråles, Nils Wilh, den 7 dennes f. m. på hordet lagda motion , med förslag till lag för enskilda banker. Gr. Frölich, David: Ehuru i en högst ofördelaktig conjunctur att framdraga anmärkningar vid ett stort lagförslag, nödgas jag dock framlägga några anmärkningar mot Ilr Stråles förslag. Jag får tillkännagifva, det sådana principer influtit i detta förslag till lag för enskilda banker, att de icke, efter min tanke, böra kunna göra sig gällande.
Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom JustitieKansleren och Justitie-OmbU(Jsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stats-Rådets Ledamöter de särskilda fäll undantagna, då StatsRådet, enligt Regerings-Formen, uppdraget är att Riksstyrelsen föra. Utom i dessa särskilda fall vare ock Stais-Rådets samtlige Ledamöter berättigade att deltaga i sådan gemensam öfverläggning emellan Riks-Slånden, hvarom i 46 § förmäles. Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut. Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af Riksdagsmän väckas, sedan fjorton dagar från Riksdagens början enligt 27 § tilländalupit, såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under Riksdagen inträffande häudelsei-j omedelbarligen föranledas. Hvilket allt Rikets Ständer få hos E. K. Maj:t i underdånighet anmäla, med anhållan, alt ifrågavarande förändringar och tillägg i Grundlagarne måtte vinna E. K. Maj:ls Nådiga bifall samt sedermera varda i vanlig ordning kungjorda. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 27 December 1862. Expedititms-liIskottets Försteg till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den lo Jan. 1863. Preste-Slåndet den 10 Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af K. Maj:ts Nådiga Proposition angående jordafsöndring från Kapitensbostället Bredangd Norregården för utvidgning af Bredaryds församlings kyrkogård. (Siats-Utskottets Utlåtande N:o 15.) S. A. K. Uti Nådig Proposition af den 24 sistlidne Oktober har E. K.
Somliga trodde, att det grefliga herrskapet blifvit på något vis förhexadt af tattarföljet, andra visste ju, hur snälla både grefven och grefvinnan alltid varit mot fattiga, och så hade de ju inga barn själfva, och det kunde man nog förstå, hur det skulle kännas, så att det var icke mycket att undra på, att grefvinnan tagit upp ett fosterbarn. Men hvarför de just tagit en tattarunge, som kanske hvarken var döpt eller ens kunde läsa » Fader vår », när det fanns så mycket fattiga barnungar under godset, det förstod ingen. Flickan hade inte varit i den grefliga familjen många timmar, förrän det sändes bud efter en sömmerska, och sedan fick grefvinnan ett fasligt göra att söka reda på en massa kläder ur sin egen rika garderob, hvilka lämpligen att börja med kunde ändras åt flickan. Och hela huset tyckte det var riktigt rörande att se, hur \ D U N 1891 snälla både grefven ocb framför allt grefvinnan voro mot den lilla, som genast fick sitt eget rum, blef uppassad af en kammarjungfru och från första stund fick äta vid samma bord som herrskapet. Bar flickan sig aldrig så tokigt åt, eller sade de fulaste saker, som ofta hände, så skrattade endast grefven, sä mycket han orkade, och äfven grefvinnan måste dra på munnen, under det hon försökte undervisa flickan, hur hon skulle bete sig. När några dagar gått, gjorde grefvinnan visiter socknarne rundt och förevisade den lilla, berättande, hur hon fått fatt i henne, och hur hon redan lärt henne än det och än det. Den lilla blef på detta sätt ett outtömligt konversationsämne, hennes namn prononcerades fransyskt, och hon blef kallad Rose i stället för Rosa. Alla grannskapets fruar, från och med prostinnan i socknen till och med den andryga gamla » hennes nåd » på X — sta, intresserades på det lifligaste af barnungen, som fick säga » tant » åt samtliga damerna och undfägnades med kakor och sötsaker af alla slag i oändlighet. Och efter knappa fjorton dagars förlopp engagerade grefvinnan en lärarinna, som ytterligare fick anförtrodt att fostra upp flickan.
Men, belastade med främmande befattningar, med den ömtåliga, svåra granskningen af Tidningar och Skrifter , till innehåll mångfaldigt omskiftande, skoia de otvifvelaktigt finna sjelfva förmågan otillräcklig, och den oundvikliga påföljden vara en skyndsam, måhända icke obetydlig , tillökning i deras personal. Okad kostnad ej mindre lör Staten, än den enskilte, blir säkra lrukfen af förslaget. Det är på dessa sammantagna grunder jag afstyrker första alternativet. Öfver det andra, som föreslår en till grunderna för sin organisation och till vilkoren för sin verksamhet förändrad Nämnd, behöfverjag ej vara vidlyftig, då det icke inom Utskottet tillvunnit sig bifall, utan blifvit, vid jemförelsen med det lörra, underkändt. Detta senare åsyftar att införa ett i vårt samhällsskick alldeles främmande vilkor för offentliga befattningar och ett hittills föga kändt 40 lid. till Constit. Utsk.s Memorial N:o 5l. valsätt. Förmögenheten ställer på förslag: Ödet blir Valman. Men om äfven Tryckfriheten kunde härigenom anses tilllörlitligen bevarad frän alia öfverträdelser; så skulle dock de många svårigheter, som möta verkställigheten af detta Förslag, göra detsamma oantagligt. För mitt omdöme framställer likväl nuvarande Tryckfrihets-Närnnd en lyckligare. bättre organisation: Statens alla elernenter synas der i behörig jemnvigt, då Nämndens Ledamöter utses af Styrelsens organer, Dornaremaglen, och det i lagstiftningen deltagande Folket, här visserligen , jag måste medgifva det, ofullkomligt represen terad t, i de anklagades personer. Jag lemnar min röst icke eller till se-j nare alternativet. För Indragningsmagtens afskaflande förekommer ytterst det vilkor, att Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter böra till PlotCanzleren öfverlemna skriftelig borgen.