Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordabalken' och Kongl. Stadgan för rikets hafs-, skär-, strömoch insjöfiske af den 14 November 1766, en hvar äger fiske efter sin bohlstad och rågång, hvaraf följer, att ett motsatt förhållande lill fördel för den, som tillförene varit ägare till land och strand, måste vara grundadt på ett bestämdt och vid jordens afhändande bevisligen gjordt förbehåll, men sökande byemännen till deras hemman erhållit ovilkorlig äganderätt, utan något slags förbehåll eller undantag af förmåner, sorn med besittningen af jorden i allmänhet äro förenade, samt deli omständighet, att likasom taxa eller afgift för fisket ägt rum, då jorden ännu tillhörde Kronan, en dylik afgift blifvit af dem erlagd, äfven efter det de en längre eller kortare tid innehaft deras hemman med skattemannarätt, hvarken för dem ligger i vägen att för framtiden söka härutinnan den rättelse, som af ett i laglig ordning utredt förhållande bör följa, eller kan å Kronans sida medföra kraft af gällande häfd på rättighet att i fråga varande afgift uppbära, enär, pä sätt här inträffar, underrättelse ej saknas, huru denna afgift först tillkommit, och Kronans rätt till densamma, såsom motsagd och bestridd allt ifrån den tid, Kro nans jord öfvergått i enskildes ägo, ej eller kan anses hafva varit oqvald; ty och då med egenskapen af Socknemännens i ofvanberörde måtto vunne äganderätt till deras hemman icke kan förenas, att de emot sin vilja skola-för deras under samma äganderätt begripne rättighet till fisket erlägga någon särskild eller annan afgift, än den som i allmänhet innefattas i skatten för sjelfva jorden, pröfvar Kongl. Maj:t i Nåder rättvist att, med upphäfvande af Hofrätléns dom, förklara de hemmansägare i N. socknar, hvilka med skattemannarätt besitta deras jord, berättigade att begagna fisket inom deras hemmans rågång och vid de stränder, lill hvilka deras innehafvande land sig sträcker, utan R. St. Just. Omludsm. Ernb.-Berättelse för år 1849.
KominersKollegium, uti infordradt och afgifvet utlåtande öfver denna ansökning, i underdånighet anmält, att som den i Tulltaxan fastställda tullafgift å inkommande ull icke utgjorde mer än två skillingar per U., skulle, i hän - 13 delse delta råämne äfven korn me alt vidkännas inqvarterings-tolag med l;s procent af varans tull värde, införseln deraf blifva så litet betungad, att sådant hvarken å tillverkningen af kläde eller priset på denna vara kunde medföra någon ofördelaktig inverkan; vid hvilket förhållande och enär Kollegium derjemte af inkomna upplysningar i denna fråga funnit, att Norrköpings Stad vore, för bestridande af sina under sednare åren betydligen ökade utgifter för Stadens allmänna byggnader och inrättningar, i verkligt behof att få åtnjuta ifrågavarande tolagsinkomst, samt Deputerade för fabrikssocieteterna i nämnde Stad, hvilka blifvit i ämnet hörda, jemväl förklarat sig icke vilja bestrida bifall till underdåniga ansökningen, Kollegium hemställde, att tills vidare och så länge ej tullen å inkommande ull Klefve förhöjd, och den af Kongl. Maj:t i nåder anbefallda allmänna regleringen af tolagen i Rikets Städer icke hunnit verkställas, Norrköpings Stad måtte fortfarande få uppbära inqvarteringstolag för inkommande ull till det belopp, hvarmed densamma dittills utgått. jemlikt StatsSekreterarens och StatsRådets i underdånighet yttrade mening, fann Kongl. Maj:t godt i nåder gilla och bifalla hvad KommersKolle gium i förrberörde måtto underdånigst hemställt och föreslagit.
Yarder till ledamot af Lånekontor Styrelse någon vald, som sjelf häftar för skuld eller annan förbindelse till Lånekontoret, godtgöre han, efter sitt inträde i kontorets förvaltning, denna skuld till fulla beloppet genast då den är förfallen, så vidt han vill vid nämnda förvaltning qvarblifva; ledamöterne dock obetaget att innehafva eller upplaga lån hos Diskontkontoret i Stockholm; och må hvarken Styrelsens ledamöter eller Kontorens tjenstemän och betjening skuldsätta sig hos något af Lånekontoren, genom egna lån eller andra förbindelser till betalningsansvar; egande likväl tjenstemännen och betjeningen frihet att mot pant af aktier, publika papper eller vågförda effekter, erhålla lån hos Diskont-kontoret i Stockholm. 5:0. Mom. \. Pröfningen af ansökningar om lån från allmänna diskont/onden sker en delse den felaktige är ledamot i någon af förutnämnda Diskont-direktioner, annan ledamot i hans ställe skyndsamligen förordnas och insättes, samt att, om förbudet blifvit öfverträdt af någon Fullmägtig, med honom kommer att förfaras, enligt gällande ansvarighetslag. Mom. 2. Hvarken ledamot af Bankodiskont-direktionen, ej heller någon af verkets tjenstemän eller betjente, må sätta sig i skuld hos Diskont-verket; härifrån dock undantaget, hvad angår lån på sådana aktier och publika papper eller vågförda effekter, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut, få belånas. Mom. 3. Yarder till ledamot i Lånekontors Direktion någon vald, som sjelf häftar för skuld eller annan förbindelse till Lånekontoret, godtgöre han, efter sitt inträde i kontorets förvaltning, denna skuld till fulla beloppet, genast då den är förfallen, så vidt han vill vid nämnda förvaltning qvarblifva; Direktörerne dock obetaget att innehafva eller upptaga lån hos Banko-diskontverket i Stockholm; och må hvarken Direktionens ledamöter eller Kontorens tjenstemän och betjening skuldsätta sig hos något af Lånekontoren genom egna lån eller andra förbindelser till betalningsansvar; egande likväl tjenstemännen och betjeningen frihet att, mot pant af aktier och publika papper, äfvensom vågförda effekter, erhålla lån hos Banko-diskonlverket.
Anledningarne till desse svårigheter synas mig för det narrande hufvudsakligen vara följande: l:o att vid barnens utlemnande till vård af fremmande personer, väsendteligt afseende måste fästas å den ersättning, som för omvårdnaden fordras, hvaraf också händer, att icke den för ändamålet lämpligaste, utan den sorn emot billigaste vilkor besörjer updraget, erhåller det maktpåliggande npfostrare-förtroendet; 2:o att endast undantagsvis förmögne eller ens någorlunda burgne hushåll kunna förmås att ifrågavar:de omvårdnad sig åtaga, hvadan denna omsorg måste anförtros fattige personer, hvilka såsom medel för egen utkomst åtaga sig ett bestyr, som ensamt af den renaste krisleliga kärlek, välsignelserikt kunde utföras; 3:o att om också välbergade hushåll någon gång kunde förmås att inom sig till vård uptaga barn af ifrågavar:de beskaffenhet, något väsendteligt godt likväl deraf ej i allmänhet kunde påräknas, enär tyvärr, icke mångenstädes en så alfvarlig Gudsfruktan är att finna, alt inverkan af vårdarnes lära och lefverne skulle förmå leda det förvända barnasinnet på en stadig återväg från det onda; samt 4:o alt ora, i svårare fall, ett varnartigt barn skall kunna föras på dygdens väg, det erfordras hos upfostraren en sä egendomlig daning och sådan ihärdighet förenad med ett varmt kristeligt sinne, att blotta fromheten och den goda Den 31 December f. m. 259 viljan, huru oeflergifligen nödvändiga de för upfostrans framgång hvar för sig äro, ändock icke kunna anses, ensamma tillfyllestgörande. Det vill alltså synas som om, för hvarje län, en serskild inrättning för vanartiga barns upfostran vore alldeles oundgänglig om ändamålet på ett tillfredsställande sätt skall ernås. Då nu K.
Skats-Ulstottet hor förestagit att begge Skånska Cc>wal>ericrne sann Westgötha och Smålands Dragon» R-gementcr kill hälften stola afsitta och förwandlas hwardera till en Baraillon Cavalleri, en Bataillon In» fanken. Principen att uti wär Annee minsta Cavalleriet är säkerligen rätt; den af Stats Utstoktct förestagne proportion kan äfwen wara det, och ett sannare för» hallands emellan besia Wapen derigenom upkomma, men om werkstäiliungssättet är det bästa, sär jag härmed underkasta Högloft. Ridderstavet och Adelnö up, lysta omdöme. ro Är det emot all Militär prinelpe att stycka Regementen till ännu mindre delar; en ensam Bataillon i Fält förwandias snart lill ett intet, och är det altid bättre att äga hcla Masisr än delade stycken. 2:o Skulle genom werkställigheten af isragatvarande Förslag, Fyra Regementen mi Armöen'upkomma, hwilka moro Cavalleri till den ena och Infanteri till den andra hälften; more Chefen Cuvalleri-Of» siter, sa försummade han Infanteriet, were han Infanteri-Ostcer , sä förstörde han Cavalleriet; mycken oreda skulle upkomma uti avancerin^en; Oifieers-Corps ferne blefwo delade, och Lsxru äe Lorx, till det mästa förlorad. z:o Är Skäne en rik prowins som har räd alr underhälla Cawalleri och äger god bästafwel; Nationella lynnet är fallenhet för detta Wapen bander län,- > - pe« 676 .
Denna serskilda Författning, hvarefter ansvaren skola bestämmas, stadgar i dess 1, 2, 3, 4 och 5 §§ ansvaren för öfverträdelser af Regeringsformens 39, 40, 41, 42, 43, 110, 91, 92, 93, 94, 63, 57, 60, 73, 66, 68, 72, 78, 65, 74, 76, 77, 79, 80 och 13 §§ samt af TryckfrihetsFörordningen, och hän viser i dess 5 §:s andra punkt, samt 7 och 8 §§ till allmänna Lagen, med utmärkande af Lagrummet: när rådslagen, eller under - 283 Idina föreställningar, eller uppsåtligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning, eller uraktlåtet vägrande af kontrasignation, föranleder till skada för Konung och Rike, eller när någon derigenom lider skada till lif, ära eller personlig frihet, utan laga ransakning och dom, eller någons frid i hans hus varder störd, eller någon förvises från ort till annan, och Ansvarighetslagen utmärker således på det nogaste de förbrytelsers beskaffenhet, för hvilka straffen skola hemtas från allmänna Lagen. För alla andra öfverträdelser af Grundlagen, bestämmer denna Ansvarighetslag i dess 6 §, huru härmed skall förhållas, med de orden: ”Uraktlåter StatsRådsLedamot m. m. att ”de öfrige dem i Grundlagen uttryckligen föreskrifne, men i denna ansvarighetslag icke serskildt uppräknade pligter och föreskrifter iakttaga och fullgöra, ”ankomme det på Riksens Ständer att hos Konungen göra sådan anmälan, ”hvartill 107 §. Regeringsformen dem berättigar.” Regeringsformen och Ansvarighetslagen öppna således t vänne utvägar för yrkande af ansvar å StatsRådets Ledamöter för Grundlagarnes öfver trädande, nemligen den, sorn öfverlemnas till judiciel embetsmyndighet att bereda och afgöra, och den, som öfverlemnas till Rikets Ständers bedömande.
Lag för enskilde Banker i öfrigt af Ståndet godkändt; 3:o, Utskottens hemställan och yttrande, pag. 19, i fråga om enskida Bankers Yexlings-contor, deras sedlars emottagande i kronans uppbörd samt förnyandet af nuvarande Privat-bankers oclroyer; JUtdes till handlingarne-, samt 836 Pr ■ot.-U tdrag, elen 18 Apr il t3.j5. 4:o, Ulsholtens hemställan i slutet af utlåtandet, dels angående en bestämmelse för det fall, att Kongl. Maj t antager en mynt-enhet, svarande mot Riksdaler Riksgäld, dels i afseende på Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet: Godkändes. S D. Föredrogos ånyo och bi föl! os Statssamt Allmänna lie , varsäck Ekonomi-Utskottens följande utlåtanden: N:o 100, angående föreslagen åtgärd t,ill lindring i tiondeoch räntegifvares skyldigheter; . N:o 101, i anledning af väckt fråga om förändringar i Kongl. In(juarterings-Ordningen för städerna utom Stockholm af dea 22 behrnard 1831° N:o 102, i anledning af väckt fråga, att från Saltsjön inkommande, och inrikes orter emellan gående, fartyg må i visst fall befrias från erläggande af båkafgift; N:o 103, angående föreslagen åtgärd till beredande af en allmän reglering al Landtstats-tjenstemännens löner; N:o 104, i anledning af återremiss å Utskottens betänkande, N:o 40, angående väckta förslag till ändringar i Kongl. Stadgan örn folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842. S, D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens utlåtande, N:u 99, angående vackt fråga 01x1 indragning af Kongl. Hofjakt-varfvet, försäljning af dess inventarium och localens utarrenderande för statens räkning: Afslogs. Från Yällofl. Borgare-Ståndet.
Hon blossade — obarmhärtigt lyste solen in, obarmhärtigt blef för henne det gamla med sina ideal — hvem hade bedt honom komma och — Nå det är ju väl att fru Fredman trifs härute, slog Almroth om, tänker herrskapet inte på att resa tillbaka till Sverige? — Nej, hvad i all världen skulle vi där att göra, man tjänar ju inte på någonting — här göra vi det bra sedan vi kommit oss för, i Östern tjänade vi nog mer, men här är billigare. Utan intresse för det penningförvärfvande dagsläget i Amerika, frågade nu målaren af höflighet: — Men har Nils värkligen öfvergifvit konsten? — Ja, inte är det att stå efter härute, må ni tro, han målade litet taflor och sålde till agenter nere i Newyork, men det blef inte 15 dollars i veckan. Hon tillade i ett plötsligt begär att slå ned det, som icke blifvit deras: — Här är inte som hemma, att man betalar oförskämda pris för skräp, som vanliga målare peta ihop — man betalar icke mer för konst än för annat arbete — hvarför skulle man det? Mycket sådant där dussinarbete, som hos er kallas för konst, använder man här till skyltar. Detta var för starkt, och Almroth fann henne banal. — Såå, med kylig sarkasm: skada att de icke ha något att visa på sina tafvelutställningar, jag tillstår, att jag inte så noga gifvit akt på skyltarna. Innan han sagt ut, öppnades dörren, och herr Fredman fann för godt att presentera sig, iklädd krage och halsduk och med håret tätt klippt à la yankee. Hans försök att spela öfverraskad misslyckades fullständigt. — Åhå, mumlade han, mjuka tjänare, har du hittat hit? Hur står det till hemma i Sverige? Han slog sig ned bredvid Anna och tog okonstladt hennes hand. Hård och grå var den liksom hans, deras ryggar lutade, deras gestalter voro vissna, men ögonen hade ett spändt, klarvaket uttryck. De började likna hvarandra. Almroth blef rörd. I detta låg stämning. Två stackars urspårade människoöden! Blott de icke framträdde som förnöjda kälkborgare med pretention — i denna afskyvärda oskönhet.
Konung väljas må; om hvilken bland flera sådana förmyndare må föra ordet, samt huru förhållas bör då i en af flera personer sammansatt Förmyndare-styrelse rösterna blifva lika delade; äfvensom att ,Riks-Akten, lika litet som Norrska Grundlagen, innehölie något stadgande om högsta antalet förmyndare, som för omyndig Konung väljas må; i följd hvaraf Norriges Storthing skulle kunna välja ett antal, som Svenska Grundlagen icke medgåfve; i anseende hvartill och då, genom saknad af bestämmelser härutinnan, dels hinder skulle kunna möta för tillsättning af förmyndare, dels styrelsens verksamhet möjligen komme att afstadna samt sjelfva Föreningens trygghet blottställas, Rikets Ständer i underdånighet anhöllo, att Kongl. Majit täcktes till Svea Rikets Ständer och Norriges Storthing aflåta nådig proposition om allt hvad Kongl. Majit kunde finna nödigt till afhjelpande af de i Riks-Aktens stadganden, rörande förmyndareval för omyndig Konung, befintliga brister. I anseende till hvad här ofvan blifvit anmärkt, finner Utskottet sig böra vördsamt afstyrka bifall till Kongl. Majits ifrågavarande nådiga proposition. Stockholm den 29 Januari 1857. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. 13 Reservationer: Af Herr Friherre von Paykull, J. G. : ”Då man närmare tager i betraktande detta Utskottets tein ligen vidlyftiga Utlåtande, kan man svårligen undgå att linna huruledes, oaktadt den väl ordnade och skickligt utförda uppställningen deraf, Utskottet likväl funnit sig likasom besväradt af att utgrunda tillräckliga skäl för den förkastelsedom man ansett sig höra afkunna öfver Kongl. Maj-.ts ifrågavarande Nådiga Proposition. Dessa skäl inskränka sig också slutligen till ett enda i sak, nemligen det i visst afseende obestämda och sväfvande, som tyckes förefinnas i stadgandena angående den i Interims-regeringen föredragande för Svenska ärender.
Ut sk. Uti. N.o 60. let, äfvensom en förkortning af tiden mellan profpredikan och valet, nyttig att inskränka de vanliga laborationerna, derigenom skulle beredas”. Af en Ledamot bland Höglofl. Ridderskapet och Adeln har deremot blifvit föreslaget, att '”Prestval, med afseende i synnerhet på de Norra orternas behof, borde utsättas antingen till dagen näst före, eller dagen näst efter en Helgedag”, * äfvensom flere al Högv. Preste-Ståndets Ledamöter instämt i ett Förslag, ”att valen väl borde i allmänhet hållas på Söndag, men Consistorierne erhålla rättighet att, om olägenhet dervid någorstädes mötte, gå i författning om deras förflyttande till någon annan dag.” Vid förnyad granskning af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Utskotten dock ej funnit sig öfvertygade om behofvet och nyttan att förändra det så långvariga, visserligen på goda grunder antagna bruket, att på en Herranom helgad dag utvälja Herrans tjenare i Helgedomen. Utskotten kunna ej inse, huru afsjungandet af en Psalm och ett tal, hållet ifrån Altaret, skulle mera högtidligt på en Onsdag} än på en Söndag, stämma sinnet till åtanka af förättningens vigt, hvilken tvärtom af hela den före - Lags. Allm. Besv. o. Oec. Vt sk. Uti. 49 föregående Gudstjensten på en Söndag bör erhålla en ännu högre andelig betydelse. Genom Utskottens förslag i 3^ och l[o §§ torde den befarade långa tidsutdrägten vara tillräckligen förebyggd, och hvad obehöriga personers utestängande från Valen beträffar, misstänka Utskotten, ej utan skäl, att förändring af Valdag skulle föga dertill bidraga, enär interesset och intriguen ej skulle försaka mödan att till befrämjande af låga afsigter göra en serskild kyrkoresa. För dessa vore oek en half veckas inskränkning i tidsutrymmet icke mycket förhinderlig. I de IVorra orterna, från hvilka ingen klagan blifvit förspord öfver Prcstvals hållande på Söndag, synas de ock
St. hos K. M. i und. anmäla, att de för sin del icke kunna bifalla, att ifrågavar. hemman påföras ordinarie rotering”. Dessa få rader — till antalet ej fullt 8 — innefatta så märkvärdiga bestämmelser och contradictioner emot verkliga förhållandet, att jag ber att derpå få fästa R. o. Åd:s uppmärksamhet. Jag ber att få fästa denna, l:o på försatsen, hvarest det yttras, att de (hemmanen) ”ej före 1810 varit och icke heller derefter på ett med 80 § Reg.F. öfverensstämmande sätt, blifvit ålagde ordinarie rotering”. Att de ej varit roterade, utan att de hafva undgått rotering Den 22 Juni e.m. 203 genom att betala inskrifningspenningar, det är ett factum: men det bevisar alldeles icke, att ej indelningsverket i Sverige författningsenligt tillkommit, och att icke i full öfverensstämmelse med 80 § Reg.F. K. M. och R. St. hafva bestämt, att all oroterad jord i Sverige skall med rotering beläggas. Till att börja med beslöts alt belägga den med extra rotering, och sedermera beslöto R. St. och K. M. fastställde, att all sådan jord som lill sin natur hörde till ordinarie rotering skulle blifva frän den extra roteringen skiljd, och ordinarie rotering pålagd. Derefter inkommo åtskilliga hemmansegare i Halland med besvär häröfver, som dock blefvo af K. M. afslagna; och slutligen den 23 Februari 1844 efter mycket krångel inom provinsen och besynnerligt förbiseende af K. Kungörelser och detta stadgandes verkställande och jemväl af allmänna författningar, så, efter vederbör, collegiers hörande och emot comiterades protest, förklarade K. M. att de Halländske utsockne-hemmanen bestämdt voro skyldiga att deltaga i ordinarie rotering, och afslog sålunda R. St:s d. 13 Febr. 1841 gjorda anhållan om, att dessa hemman skulle frikallas ifrån roteringsskyldighet. Derefter har K. M. nu genom Sin nådiga propos. öfverlemnat till R.
Län, sorn af en slik förmön icke kommit i åtnjutande, de Comministrar, som ännu icke blifvit från Rotering befriade, måtte, sorn skälig ersättning derföre, få uppbära medel af den Rotefrihets-afgift, som några i Länen spridda, för Rotering in natura obeqväma hemmansdelar och lägenheter böra erlägga, i enlighet med de af 1826 års Rotejemknings-Commissionföreslagna grunder J och Statssamt Allm. Besv.o, Oec.-Utsk.JJtl.N'063. 1 5 3:0 att enär, som följd af 1811 års Roterings-Commissions vidtagna och af Kongl. Kammar-Coliegium fastställda beslut, åtskilige hemman inom Jönköpings Län, hvilka blifvit ålagde att öfvertaga den ordinarie rotering, vissa Comminister-boställen dittills ålegat, derigenom, så väl emot de af 1693 års Roterings-Commission lagda grunder för Roteringens fördelande emellan hemmanen i förhållande till deras förmåga att densamma bära, som emot 1826 års RotejemkningsCommissions yttrade åsigter, för närvarande vidkännas en orättvis tillökning i deras redan förut alltför mycket tryckande roteringsbörda, lindring i merberörde hemmans sålunda påförde öfverrotering måtte beviljas, genom ersättnings anvisande uppå de Rotefrihets-medel, sorn, enligt 1826 års Rotejemknings-Commissions förslag, böra af de i andra momentet härofvan orr,förmälde nyrote* rade hemman erläggas; och har Herr Contracts-Prosten slutligen, till bevis derföre, ”att Småländska Jordbrukarens lidande icke är diktadt,” åberopat Konungens Befallningsbafvandes i Jönköpings Hän underdåniga berättelse till Kongl. Majjt, om förloppet af de inom Länet år 1826 verkställde extra rote* jemknings-förrättningar.
Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utstött i Memorial den r:sia dennes föreflagit till befordrande af Färafwrlen samt Ullhandteringen i Riket, blef af Bonde-Ständet bifallit. Vt ^ supra» - S. D. Hos Bonde-Ständet föredrogos de af Häradsflrifwaren dl-iv författade FormulairertillMantalS-Langders upprättande, hwilka Högloft. Ridderstapet och Adeln pä sätt desi Prokocolls,Utdrag den 2 bennes utwisar, ansedt böra till efterfölgd antagas. Och beflöt Bonde-Ständet efter ärcndets öfwerwägande, att med Högloft. Ridderstapet och Adeln i denna fräga till alla delar instämma. Vit Luxr». S. D. Ehuru Bonde-Ständet redan fattadt och med öfrige Refpective Riks-Ständcn Communicerat desi beflut i afseende pä Högloft. Bewillnings-Utskottets aflätne Betänkande, i anledning af de wid Utstottets project till Bewillnings - Förordning , hos famteliga Riks - Ständer! gjordt anmärkningar; Sä har dock Bonde-Ständet, i anledning af Wällofl. Borgare-Ständets genom ProtocollsUtdrag den Z i denna mänad, gjorde inbjudande, trodt sig icke böra wägra bifall till den förbättrade redaktion af Zidje Artikeln uti berörde Bewillnings - Förordning, som bemäldte Ständ föreflagit, särdeles, som derigenom För - 1076 Den 2 Ma/. fattningens ändamål eller de förestrcfne grunderne icke föranoras, men deremot en närmare fullständighet och tydlighet i Författningen winnesI anledning hwaraf Bonde-Ständet beflöt, att med Wällost. Borgare - Ståndet sig häruti förena, vt supig. klx ?rotoco!lo, 8. ^r2gLr6^r.' Utdrag af Drotocollct, hältet hos Bonde-Ståndet den rz Slpril rgio. S, D.
Af de vid 1826 års slut på handräckning beroende Lånen, till en Summa af R:dr 34,247: 34. 8., utestodo: 1826. i Götheborgs Stad i Götheborgs och Bohus Län ti Skaraborgs Län i Elfsborgs Län v Hallands Län af 1824 ‘*rs utlåning. af i8a5 års utlåning. af 1826 års utlåning. Summa B:co R:drj 3,384]—| 7Ii<j,o8oJ3 11 8j 11,783) 2| 5)34,247)34) 8 Vid Revisionen af 1827 års förvaltning var på Lagsökning beroende en S:mä af B:co Rdi hvaraf utestodo: i Götheborgs Stad i Götheborgs och Bohus Län i Skaraborgs Län i Elfsborgs Län , i Hallands Län Af detta belopp innestodo hos: Jordbrukare. Handlande .. Handtverkare . Dai i April. Länen: Länen : Götheborgs Stad Götheborgs och Bohus Län Skaraborgs Län . Elfsborgs Läu Hallands Län .. I öaO.j Beviljade nya Lån. Iordbrukande . Handlande . Fabrikanter. Handtverkare Militairer Andre Tjenstemän Diverse ... _ . Landtmanna Näringar Stadsmanna Näringar Tjenstemän . Diverse .. Tableau öfver Utlåningen på Jern och exportable Effecter vid Låne-Contoiret i Göhteborg, ifrån dess den i April ^824 till 1827 års slut. itåencle Lån vid hvarje års början, i Capital Ijacie Lån under hvarje års lopp, d:o talte Lån under loppet af hvarje år, ,d:o tående Lån vid hvarje års lopp, d:o 156,220 - *i32,i i 5 12 2,690 1826. Öfvertagne Lån från Banco-Diseont-Verket, d. i April 1824 Utestående Lån vid åreLs början, i Capital Beviljade Lån under årets lopp, d:o ... Inbetalte