Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tusende tankar jagade genom hennes hufvud, och ständigt återkom det der uttrycket, som hon nyss hört: » Och hvad nytta skulle väl Ingeborg kunna göra! » Och hvarje gång skar det - som en skarp knif igenom hennes hufvud, tyckte hon — eller var det kanske genom hjertat? Hon hade ju så ofta hört det samma eller ungefär det samma; hon var så van dervid, att det icke rörde henne, alla sade det samma, och hon visste ju så väl, att de hade rätt. Så långt hon kunde minnas till baka, hade hon alltid hört, att hon var dum, oduglig, slö, och hon visste också så väl, att det var sant, äfven detta. Innan hon ännu hunnit betänka, om hon skulle våga erbjuda sin hjelp, hade alltid nå- gon annan, raskare i vändningarna, hunnit före henne. Medan hon besinnade, om hon borde eller icke borde säga något, var redan ögonblicket förbi. Och besinnade hon sig icke, då gick det alltid, som nyss, hon sade något dumt, som retade och sårade Ack, det var för olyckligt att vara så tafatt och tråkig! En dunkel föreställning om att hon, i fall hon ej i hemmet blifvit tillbakavisad för lifligare, begåfvade syskon, i fall hon ej så ofta fått höra, huru dum och oduglig hon var, att hon kanske då kunnat blifva bättre än nu — en sådan föreställning ilade genom hennes hufvud, men hon förjagade den ögonblickligen med blygsel och ånger. Nej, det var nog hennes eget fel, allt sammans. Hon var så eländigt feg — det var hela orsaken. Hon var alltid så rädd, att någon skulle anmärka på henne — göra narr af henne — stöta henne till baka. Så var det också der hemma. K o m hon sig någon gång för att med en smekning närma sig fader eller moder, grep henne alltid en sådan ångest för att blifva tillbäkastött eller förbisedd, att hon stannade på halfva vägen, och så sade de, att hon var kall och ovänlig. K a l l! Hjertat brände som en het sten i hennes bröst, tyckte hon, och hon hade gerna dött för att en gång blifva sluten i moders eller faders famn så ömt och hjertligt som de andra syskonen. K a l l!
; Flöjter fr.: i kr; Dragspel fr. s.50; MunJ O H. spel fr. 10 öre; " Strängar, alla slag; Speldosor; Symfonion fr. 14 kr. ; Zittror f r. ; Salongspositiv fr. 18 kr. ; Messingslnstrument m. m. N y i l l. priskur. för 1899 har n u utk o m m i t, sändes pä begäran gratis. bästa bränsle för illumin.ationskamin.er och varmeneoess&amp;rer. Riks 4188 A. T. A l l m. K o n t o r: Skeppsbron 22. Rikstelefon 427 A l l m: t e l. ' armniätaregatan 1. A l l m. F i l i a l: 1 JParmmätaregatai Om NI uteslutande använder af den äkta Segerlinds-BIanksvärtan, (märket Elefanten i stöflar) skall NI finna, att skodonen hålla mycket längre hela. (b l å o c h g u l etikett) H eliotrope,: ftrisbelönta vid i8g7 års utstä KÖP 4 7 1 1 (Fonder kr. 4,315,000) £ a u de &lt;$logne CHAMPAGNE Kapitalräkning H yacinthe, 1 Kredit-Aktie-Bolaget, Stockholm, \ i äfvensom svart, hvitt o c h kulört Henneberg-Siden från 6 5 öre til kr. 1 6: 4 5 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m (cirka 240 olika kvalitéer o c h 2,000 olika färger, mönster m. m.) f r. p r robe » kr. &gt; kr. 1,75 — 8,3e pr mtr. Siöert-Armfires, Monopols, Crlstalliques, Moire antlque Duchesse, Princesse, Moscovite, Marcellines, siden till täcken ocl flaggor m. m. portooch tullfritt till h e m m e t. • — Dubbelt porto till Schweitz.
Hvad angår det af Utskottet föreslagna aflöningsbeloppet, så enär detsamma öfverensstämmer med hvad för de förut anställde extra Proviucial-läkare i allmänhet finnes anvisadt och blifvit af 2tne Riks-Stånd bifallet, anser Utskottet sig böra vidblifva, hvad i denna del förut är hemst alid t; hvaremot Utskottet, med afseende å anmarkningarne om de svårigheter, som torde möta att med förut föreslagne villkor få tjensterne med skicklige personer besatte, finnér sig böra i så måtto frånträda sitt förra yttrande, att Utskottet tillstyrker, att extra Provincial-läkare må tillika kunna innehafva andra, dermed förenlige befattningar, med undantag endast af ordinarie Provincialläkare-tjenster. Vidkommande åter erinran deremot, att Utskottet yttrat det bestämmandet af de nya extra Provincial-läkare-tjensternes fördelning orterne emellan, skulle ske efter Sundhets-Collegii tillstyrkande; så enär, enligt hvad Utskottet jemväl förut hemställt, pröfningen borde på Kongl. Majit ankomma, anser Utskottet deraf ostridigt följa, att densamma icke skall blifva bunden af Sundhets-Collegii yttrande, ehuru Kongl. Majtt säkerligen lärer derå fästa Nådigt afseende; hemställande dock Utskottet, att uti den afgående underdåniga skrifvelsen, må i stället för Sundhets-Collegii ”tillstyrkande,” begagnas orden: ”Suudkels-Callegii yttrande. ’’ c) Carolinska Medico-Ckirurgiska Institutet.
Jag medgifver, att markegångsprisen ofta icke öfverensstämma med de verkligen gängbara spannmålsprisen, och för beredande af en ändamålsenlig rättelse uti delta förhållande, bade jag också önskat, att Utsk. vidblifvit sitt uti förra betänk, framställda förslag, att markegången icke borde sättas, förrän dessa pris hunnit allmänt stadga sig; men sedan Utsk. nu frångått sitt förslag i Benna del och i afseende på tiden för markegångssättningen framställt ett annat, hvilket redan blifvit af B. o. Ad. gilladt, förfaller naturligtvis allt yrkande om godkännande af förstnämnda förslag. Jag får således inskränka mig till anhållan om propos. å bifall till den nu förevar, punkten af Utsk:s utlåt., helst, enligt min öfvertygelse, de möjliga ojemnheterna i handelsoch markegångsprisen komma att blifva vida mindre betydliga och känbara både för räntegifvare och räntetagare, sedan 10-års-medelpriset numera blifvit bestämdt att tagas till regulator för räntespannmålens lösande. Att intriger vid markegångssättningarna kunna äga rum, hädanefter såsom hittills, anser jag väl möjligt; men genom antagandet af ett sådant medelpris kommer man åtminstone att mycket närma sig rätta beloppet. Lagger man nu härtill den ersättning af 16 sk. t:nan, sorn blifvit räntetagare medgifven i stället för uppsägningsrätten, synes all skälig anledn för dem till klagan i detta afseende vara undanröjd. Dessutom hafva räntetagarne fått sig tillerkänd den fordel, att, då årsprisen understiga medelpriset, de, i fall leverans in natura skulle ske, böra erhålla skillnaden nämnde pris emellan. Likaledes bör det icke skäligen kunna påstås, att förhållandet blifver ofördelaktigare för löntagaren, om io års pris kommer att gälla såsom grund för medelmarkegången, än om, på sätt K. M. föreslagit, denna medelmarkegång rättas efter spammålsprisen under 5 år. Hvad beträffar def föregifna hindret af Presterskapets privilegier, kan jag i sanning jcke inse någon grundad anledn. att såsom något sådant hinder nu åpyq åberopa dessa privilegier.
Då han är uppretad är det sådant, att om du på en aflägsen skogsväg mötte en karl med ett liknande utseende, skulle du räcka honom din börs, redan innan han begärde den. Strindbergs ansigte ljusnar dock upp under samtalets gång. Hans sätt som i början förefaller sträft, kanske äfven blygt, blir efter hand, icke höfligt eller undfallande, men okonstladt och tillgängligt. Hans leende är vackert och godt men hastigt öfvergående och ljudlöst. Jag kan aldrig minnas att jag hört Strindberg skratta. I sin helhet är hans yttre påfallande. Du ser att du har en ovanlig menniska framför dig. Du tvekar endast om det är en pedagogs, en skriftställares eller en folkledares tankar som rastlöst arbeta bakom den inåtvända blicken. – Kennst du das Land, wo die Anjovis glühn ? – hade Strindberg, som sätter värde på svensk mat, halft vemodsfullt, skrifvit till mig kort förut på ett brefkort. Det gladde mig derför att få föra honom upp till kvällsbordet, der just i afton en nyss uppbruten burk svensk anjovis spred sin afskyvärda doft. Hänglampan tändes i taket, och så slogo vi oss ned kring det stora, rätvinkliga ekbordet och den gammalmodiga servisen med sina brokiga porslinssirat, som förestälde frukter och ormar som beto sig i stjärten – ett sjelfplågeri som de sluga ormarna väl icke ofta torde plåga sig med. Från väggen stirrade porträtten, och i slottets alla fönsterspringor hylade blåsten som en melankolisk taffelkonsert på vasspipor. Strindberg stannade hos oss flera dagar. I likhet med många personligheter, hvilka äro män, då det gäller det offentliga, är han ett stort barn i det hvardagliga. En visa med gitarrackompanjemang eller en kringresande mimikers humoristiska föredrag förmår att sätta honom i munter stämning för en hel afton. Vårt tidsfördrif under dessa dagar blef ett spel som kallas »Platske». Det bestod i att kasta små messingsstycken, så att de föllo i numrerade hål på ett slags bord som stod uppe i salen. Men först och sist var det dock samtalet som blef vårt nöje.
Den senaste Riksdagen började den i5 Januarii 1823, och den i5 Januarii 1828 vore således 5 år förflutne, ehuru kallelsen till påföljande Riksdagen först bestämdes till den 4 Novemb. 1828, hvarigenom man alltså mycket inträdde på 6:te året, om man räknar från Riksdagens början; och den, Svenska Folkets valrätt, som Herr Hjerta i sisla plenum omtalade såsom uppskjuten, blef då verkligen uppskjuten till nära 6 år. Märkbart är ock, att de tre Stånden, som sjelfve äro valde, trott sig kunna förena sina ömhetskänslor för Svenska Folkets valrätt med nästa Riksdagskallelses utsättande till 1835. Hvad det påståendet beträffar, attConstitutionsUtskottet borde afgöra frågan, så hafva, redan i sista Plenum, flere Talare yttrat sig deremot, och jag biträder för min del deras mening. Ty om frågan innebär en förklaring af Grundlagen, så utvisar 83 §:n RegeringsFormen, huru dermed bör tillgå, nemligen att båda Statsmakterne lill en sådan förklaring skola sammanverka. Men, säger man, här är icke fråga om en förklaring af, utan en afvikelse ifrån Grundlagen. Jag svarar härtill blott, att då man ser det en afvikelse ägt rum, eller att Grundlagens stadgande fått olika tillämpning i verkställigheten, måste ju här, likasom i fråga om andra Lagar, livil - Den 11 F e b i' u a r i i f. m. i yy hvilka befinnas vara olika tillämpning underkastade, en förklaring meddelas, så vida man för framtiden vill vinna rättelse uti den tillämpning, som anses oriktig. ConstilutionsUlskottet afgör för öfrigt endast tvistiga frågor mellan ett Stånd och dess Talman, rörande vägrad proposition, eller sådana frågor, deri olika meningar hos RiksStånden uppstå, antingen om flere Utskotts tillsättande, eller något måls remitterande till visst Utskott; men det bör anmärkas, att, i alla så da ne frågor, intet beslut är förut fattad t, och att Utskottets åtgärd inskränker sig egentligen dertill, alt vara skiljoman emelian Stånden och deras Talmän.
N:o 36, Mein. R. St. underdån. Skrifv. N:o 73. Nyqvist, Georg, från Wermlands län. Motion N:o 343, om anslag till löneförbättring åt tio ordinarie provincialläkare. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. - — Motion N:o 344, om utsträckning i vissa afseendcn af rättigheten att tillverka bränvin. Sammans. Bevilln-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 1, Utlåt. N:o 7, Mein. N:o 10. Bevilln.-Utsk. Mern. N:o 22. R. St. underdån. Skrifv. N:o 118. Motion N:o 345, om låneunderstöd för anläggning af en jernväg emellan Filipstad och lämplig punkt på nordvestra jernstambanan, i händelse denna sednare komme att gå öfver Norum, m. m. Stats-Utsk. Utlåt, N:o 121. Motion N:o 358, om ny undersökning för utrönande af lämpligaste sträckningen för en del af nordvestra jernstambanan, m. m. StatsUtsk. Utlåt. Näfvelsjön, angående dels förändring af vilkoren för det vid sist hållna riksdag, för utdikning och aftappning af denna sjö och Tjurken m. fl. vattendrag i Östra härad af Jönköpings län, beviljade lån, dels ock om ytterligare lånebidrag för enahanda ändamål. Motion N:o 337. Stats-Utsk. Utlåt. Nämnd, om ändring af § 2 i 23 Kap. Rättegångs-Balken, beträffande dess rösträtt. Motion N:o 95 och 151. Lag-Utsk. Betänk. N:o 15 och Mern. N:o 46. R. St. underdån. Skrifv. Nämndemän, om deras rätt till viss andel af expeditionslösen. Motion N:o 77. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Ohlsson, Gustaf, från Westmanlands län.
Memorial har blifvit af Hedervärda Bonde-Slån - 28 Banco-Utskoltets Betänkande N.o 6t. det under den 21 April bifallet, men från de öfriga Riks-Stånden den 14 oell 2 1 April återremitteradt nied anmärkningar, hvilka hufvudsakligen funnits innehålla, i likhet med hvad några Banco-Utskottels Ledamöter uti bifogad Reservation erinrat: att den summa af 666 R:dr 3a sk., som Banco-Utskottet till vedergällning för Byggnads-administrationen föreslagit, vore alltför ringa, och att samma vedergällning måtte till ett högre belopp bestämmas. Banco-Utskottet har, vid öfvervägande af de i sammanhang härmed gjorda framställningar, hvilkas vigtighet Utskottet ej kan annat än erkänna, och då, enligt hvad redan blifvit vitsordat, Byggnads-administrationen, hvilken utgjordes af 3:ne dertill serskildt utsedde Embetsman inom Banken, på ett serdeles förtjenstfullt och hedrande sätt motsvarat det erhållna förtroendet (se 7825 års Revis.Berätt., tryckta Exempl. pag. 3i) funnit sig böra, med frånträdande af dess förra Förslag, hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka: att en summa af Ett tusende fem hundrade (i5oo) Riksdaler Banco måtte, såsom vedergällning för den ifrågavarande Byggnads-administralionen, få anordnas på Bankens Banco-Utskoltets Utlåtande N.o 62. 29 Omkostnads-Räkning, samt på Herrar Banco-Fullmägtige ankomma att om fördelningen deraf besluta. Och varder detta härigenom till Rikets Ständers upplysta bepröfvande öfvérlemnadt. Stockholm den 7 Julii 1829. Ankom till Exp.-Utsk. den 12 Julii 182g. tillåtande öfver de hos Högloft.
Hr Lagerstråle: Jag får hemställa till R. o. Ad., huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja inbjuda de öfriga Riks-Stånden att sig i detta nu fattade beslut förena. Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos. sitt bifall; hvarefter ett prot:s-utdrag i frågan upplästes och godkändes. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskds den 24 och 27 dennes bordlagde Utlåt. N:o 198, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om anslag för National-musei-byggna - 160 Den 28 Oktober. dens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader. Utsk:ts hemställanden biföllos. 6:de punkten. Gr. Cronstedt: Till en början ber jag att få nämna att ett tryckfel insmugit sig i denna punkt, lief står nemi. att till underhållskostnadernas bestridande m. m. erfordras 17,025 rdr, hvilket bör vara 19,025 rdr. För öfrigt har jag i afseende på denna punkt varit af olika tanke med Utsk:t, så till vida att jag anser att vestibulen och trappai marne böra, på sätt Ofver-inlendens-embetet föreslagit, beläggas med stucco lustro och icke oljemålas. Min vördsamma anhållan är således att R. o. Ad. ville bifalla hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit, dock med tillägg af den af K. M. äskade summa af 17,470 rdr för stora vestibulens och trapparmarnes beläggning med stucco lustro. Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast hade yrkats bifall till Utsk:ts hemställan med följande förändrade lydelse: »att R.
Jag har i (råga om dessa båda sistnämnde icke yttrat mig, derföre att Utsk:s tillstyrkanden i de båda frågorna inom StatsUtsk. blefvo förändrade med en så stor pluralitet, alt jag ansåg del icke löna mödan, att med min röst bidraga till en återremiss af dem. Denna fråga deremot anser jag, i öfverensstämmelse med hvad Hr Fåhraeus m. fl. yrkal, böra återremitteras, enär den sorn sjelf npgjort förslagen, på hvilka beräkningarne grunda sig, sagt att de icke äro tillförlitliga, och att ämnet icke kan anses äga den fullständiga utredning, som man i allmänhet kan fordra, ali ett ämne skall hafva, då det underkastas R. St:rs pröfning. Jag tror lika med Frih. Cederström, att kanal-anläggningen möjligen skulle hafva sina fördelar, men jag anser det icke vara rätt, att representationen skall bevilja anslag till föremål, som icke äro utredda, och i det skick, som de böra vara, för att kunna af den stora mängden någorlunda fattas, så väl i afseende på sina detaljer, som sin större eller mindre ändamålsenlighet. Jag tillstyrker återremiss af denna punkt. Frih. Cederström: En värd talare, Hr Printzensköld, har yrkal återremiss på den grund, att nuvande ägaren till den lokal, hvilken är i fråga för kanal-anläggningen, icke kunnat förmås till aflemnande af dokumenterna, rör:de expropriationen af jord å det vid Forsshaga belägne näs, som skall genomskäras. Det kan vara ganska naturligt, att den, som sjelf anlagt jernvägar på stället, och derstädes efter behag taxerar allmänheten, icke på något sätt har intresse i eller kan vilja gynna en anläggning, som skulle försätta andra i -tillfälle att konkurrera med honom, samt derigenom till allmänhetens båtnad nedtvinga taxorna, och alt han således icke vill i utlemna dessa handlingar; men det måtte väl finnas lagliga utvägar, om detta företag genom bifall till det föreslagna understödet kommer å bane, att anskaffa och göra tillgängliga de handlingar, som behöfvas, för att få expropriationsfrågan på redig fot.
Då otvifvelagtigt en verklig förmon både för utsyningstagame och för skogsbetjeningen skulle beredas derigenom, att skogshuggningarne verkställdes i början af sommaren, då dagarne äro längre och skogsprodueterne mera tillgänglige, samt virket fortare torkar och derigenom blifver lättare för hemforslingg och då, emellan medlet af Maj månad, vid hvilken tid landtmannen i allmänhet har slutat de, i och för vårutsädet nödige sysslor, och Juli månads början, då skördetiden är nära för handen, utsyning af Ällmännings-intressenternes behof af vedbrand och detsammas afverkande lämpligen synes kunna företagas, hafva Utskotten, med gillande af motionärens åsigter i förevarande fall, ansett sig böra vördsamt föreslå den förändring uti ifrågavarande io;de §•, att de utsynings-längder, som Kongl. Majlts Befallningshafvande böra upprätta, på grund af från Härads-Rätterne inkomne, derstädes granskade och godkände uppgifter öfver de till utsyning berättigade lietnmans-innehafvares behof af timmer eller annat byggnadsvirke, ved, gärdsel eller stör, må senast den ro Maj komma District-förvaltaren tillhanda, och att, sedan denne i den ordning, sorn redan finnes föreskrifven, låtit kungöra, huru mycket af berörde produeter blifvit Bilt. till II, St. Brot. 1840. 7 Sami, 2 Afd. 4 Haft. ^ 3 0 Lagsamt sillm. Besv.- och Ekon.-Ut shott ens Betänkande, N:o 6. en livar af Intrcssenterne be v i I ja cl utsyning må f örsiggå å den lid, som förlöper emellan medlet af Maj månads oell Juni månads utgång, samt att sedan det till vedbrand ulsynade blifvit inom samma tid afverkadt, afliemtningcn deraf verkställcs under nästpåföljande vinter, hvarförutan Utskotten, såsom en följd häraf, tillstyrka, att atdra §. i Kongl.
Härvid och före behandlingen af frågan om de särskilda ordinarie inkomsterna, få, i afseende på förslagspriset å Kronans spanmål, Rikets Ständer i underdånighet tillkännagifva, att detsamma vid omförmälda beräkning blifvit, på sätt Eders Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, bibehållet vid förut bestämdt belopp af 2 R:dr för kubikfoten. Rikets Ständer öfvergå härefter till de Ordinarie eller ständiga inkomsterna. l:o. Ordinarie räntan, hvilken antingen är på vissa embetsoch tjenstemän, stater och inrättningar indelad, eller ock Kronan behållen. Den förstnämnda delen af Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 82. denna inkomst blef vid sistlidna Riksdag beräknad till 2,709,400 R:dr. Från denna summa har dock Eders Kongl. Majit ansett nu böra afräknas: a) Värdet af de indelade räntor, hvilka förut ingått i den för Förste Landtmätaren i Westmanlands län å Sjette Hufvudtitelns anslag till landtmäteristaten uppförda lön, men numera blifvit, enligt Kongl. Brefvet den 19 Februari 1864, till Statsverket indragna R:dr 1,304: 99. b) Värdet å de för landshöfdingebeställningen i Wester-Norrlands län under Sjette Hufvudtitelns anslag till landsstaterna i lånen uppförda indelade räntor, hvilka, tillika med den i lönen för samma befattning indelade spamnål, numera, till följd af Kongl. Brefvet den 20 September 1860, ingå till Statsverket R:dr 3,197: 81. c) Ett belopp af 10 R:dr 50 öre, som, utgörande s. k. limstenspenningar för åtskilliga hyttor i Filipstads bergslag, förekommer bland de under Sjette Hufvudtitelns anslag för befrämjande i allmänhet af bergsbruket uppförda indelade räntor, men numera, jemlikt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Wermlands län, af Kammar-kollegium fastställda, utslag den 30 April 1857, skall till Kronan ingå .
— Religion äter, är något helt annat och begriper endast den odödliga menniskoandens individuella eller konfessionella förhållande till Gud, och huru menniskorne efter ”Ordet” upfalta, dyrka och bekänna Gild, kan väl rimligtvis icke komma under menniskors, utan under Guds dom, hvilken allena kan se till hjertat. Som Staten endast har att göra med ”lagen”, sä handlar den först dä rätt i hvad som rörer ”Evangelium”, nälden lyder lill vår Frälsares ord och ”sticker sitt svärd i ”skidan”, samt öfverlåter ät Gud att både ransaka och döma, sä mycket mer som Evangelium aldeles icke duger att tillämpa i det verldsliga regementet, ty det förra är det hvaruti ”synden förlätes” och det sednare hvarest ”svnden straffas”. I det sednare heter det: ”Den som utgjuter menniskoblod, hans hlod skall ock af menniskor utgjutet varda” eller lif för lif och, som Skriften så träffande uttrycker sig* ”Öga för öga, tand för tand”. I det förra åter heter det: ”J skolén icke stå det onda emot” samt ”om någon lager din kjortel ifrån dig, så gif honom kåpan med”. Huru vill efter denna regla det verldsliga regementet uprätthålla den borgerliga ordningen? — Då Luther lärer öfver vår Frälsares ord: ”Gifver Kejsaren det Kejsaren tillhörer och Gudi det Gudi tillhörer”, tilltalar han Öfverheten så: ”Det fria Evangelium och Guds Ord vilja vi icke gifva i edia händer; J håfven ock ingen makt deröfver, ty eder regering är allenast timlig, och angår verldsliga håfvor, men Evangelium är en andlig och himmelsk gåfva, derföre sträcker edert välde sig icke till Evangelium och Guds Ord”.
Län inköpte enskilda Egendomar, fastställde SladsAfgifter borde af Kronan utgöras, för så stor del af samma Egendomar, sorn icke af Boställs-Innehalvarne för deras enskilda räkning begagnas och alltså nödigt vore, att Medel härtill blefvo å RiksStatens Åttonde HufvudTitel uppförde, R. St:r uti deras underd. Skrifvelse, angående Betänkan den. 91 regleringen af nämnde Titel förklarat, att som någre sådane Afgifter för de Slott och Residence-Hus, sorn af ålder tillhört Staten, icke erläggas samt icke eller skäligen kunna äga ruin för de i senare åren, till Residence-Hus i någre Län inköpte Egendomar, enär desamma genom detta inköp förvandlats till Publika Hus, för hvilka alltså böra åtnjutas de friheter och förmåner, sådane i allmänhet åtfölja, R. Sl:r ej eller funno något Anslag å Stat för så beskaffade afgifter kunde beviljas; I anledning hvaraf K. M:t icke allenast uti nådig Skrifvelse till KammarCollegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824 förordnat, att fordrade Afgifter till Stad för de inköpte Residence-Husen i Carlstad, Carlskrona och Nyköping icke böra hvarken för Kronan eller Boställshafvaren äga rum, annorlunda, än för Landshöfdinge-Residence-Husen i allmänhet blifvit utgjordt, utan äfven med tillämpning af samma stadganden, under den i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af SjöÄrenderne gjorde underd. hemställan örn erläggande af Brandvakts-afgift till Carlskrona Stad för Kronans dervarande Hus och Tomter. Och kan, emot hvad sålunda stadgadt blifvit, StatsUtskottet icke tillstyrka, att någre StadsAfgifter för Landshöfdinge-Residence-Huset i Nyköping må af Statens Medel utgöras.