Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Finlands frånträdande förorsakade likväl att nyttan af den sistnämnde Inrättningen gick för Sverige förlorad, och, i brist af Arbetsinrättningar, blefvo Fängelserne på en gång straffanstalter åt förvunne brottslingar och förvaringsinrättningar för lösdrifvare och lättingar: trängsel samt en högst vådlig och skadlig sammanblandning af brottslige och icke brottslige blefvo närmaste följderne af detta olyckeliga tvångstillstånd, och de skadliga verkningarne deraf visade sig på Herehanda sätt. Sedan detta tilltagande onda till någon del blifvit afhjelpt genom inrättande på åtskillige ställen af de uti K. Circulairen till LänsStyrelserne af d. 10 Nov. 1807 och d. 28 Maji 1813 anbefallde LänsCorrectionshus i allmänhet, gjorde, med anledning af K. M:ts Nåd. Proposition vid 1815 års Riksdag angående förbättring af StrafTLagarne , Rikets då församlade Ständer underd. anmälan örn nyttan och nödvändigheten af ändamålsenliga Arbetsoch Correctionslnrättningar, under önskan tillika, att K. M:t innan nästföljande Riksdag ville låta företaga verkställigheten af en Correc - 38a Stats-Utskottets tionslnrättning, och, om möjligt vore, bringa den till fullbordan samt till kostnadernes bestridande för detta företag förskottsvis använda de medel, som K. M:t derföre behagade utse, hvilka förskotter af Statsverket vid den kommande Riksdagen skulle ersättas. R. St:r förklarade då, att det med Arbetsoch CorrectionsInrättningarne åsyftade stora och till mensklighetens förbättring ledande ändamålet gjorde hvarje steg af vigt, hvarigenom åtminstone deras början kunde befrämjas och ett mönster för deras framtida utvidgande erhållas. Anläggningen af Corrections-anstalterne i Länen fortskred emedlertid, så att efter hand dylika voro fullbordade i flere Län, alla hufvudsakligen ti 11vägabragte genom frivilliga sammanskott af Länens Innevånare och af hvilka åtskilliga ännu underhållas dels genom fortsatte sådane bidrag, dels medelst anslag af Statsmedel; men i andre
Byggninga-Balken och i sammanhang dermed stående författningar täcktes utfärda en förordning, hvarigenom den byggnadsskyldighet, som efter åberopade lagrum nu åligger vissa klasser af fastighetsinnehafvare, måtte stadgas såsom allmänt kommunalbesvär, hvilket bör utgöras efter samma grunder, som i allmänhet för utöfvande af rösträtt eller deltagande i kommunalutskylder äro uti gällande författningar angående kommunalstyrelse och kyrkostämma föreskrifna. Skulle emellertid ofvan gjorda ändringsförslag synas alltför genomgripande, dristar jag alternativt föreslå: att åsyftade ändringen åtminstone måtte omfatta de byggnader, som afses i § 1 af merberörde 26 kap. Byggninga-Balken, eller kyrka och begrafningsplats med hvad dertill hörer, såsom klockstapel, kyrkomur, sockneoch fattigstuga jemte skolhus. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 7 November 1865. C. J. L. Lönnberg, från Östergötlands län. Af Carl Johan Leonard Lönnberg från Östergötlands län, om. rättighet för röstegande i konsistoriela pastorat och sacellanier att kalla fjerde profpredikant och sättet derför. Att nu gällande befordringslagar icke lemna nödig säkerhet för att församlingarne blifva försedda med fullt lämpliga själasörjare, gifver ofta erfarenhen vid 48 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 33. handen. Till de större pastoraten bereda s. k. lärda meriter, lika godt på hvilket vetenskapligt gebit, ostridigt företräde; till mindre lägenheter deremot tjensteårens inängd. Att ovilkorligen besätta presterliga lägenheter med män, föreslagna ur dessa synpunkter, kan icke alltid blifva för kyrkan och församlingen fruktbringande. Församlingarnas olika beskaffenhet, så i religiöst som i materielt hänseende, fordra skiljaktiga förmågor, men öfver och framför allt påkallas numera hos presten ett högre mått af lif och kraft i em betet. Yid val till regala pastorat får församlingen, om den det önskar, begära fjerde profpredikant.
Besv. och Oecon.-Utsk* Betänkande N:o 46. 2r af Borgerskapet tilt sistnämnde belepp, samt tillfälliga inkomster, hyror, interesse», in. m. 3,073: 4U eller tillsammans inkomst 78,668: 32.. a.; samt att någon service-kostnad af staden icke' godtgöres. - Oell sorn Kongl. Majit i'Kader förklarat, det inqvarteringen för Stockholms stad blifvit genom senare Författningar reglerad, och alt således i afseende derå hör för närvarande vid nu gällande stadgande» förblifva; alltså och då, med afseende å koSln.adsbeloppet för inqvarteringen i hufvudsta åén, samt beskaffenheten af de tillgångar, hvilka för berörde ändamål blifvit .‘använde, ny reglering af inqvarteringsbesväret i Stockholm, i händelse den skulle ega rum, borde, i Utskottens tanka, ske partiell, ulan sammanhang, med de öfrige släderne; kommer Stockholms stad icke att innefattas i det förslag lill jemkning uti inqvarlerings-besväret, som nu kan varda afgifvet; dock att Stockholms stad härigenom icke må anses utesluten ifrån rättighet lill den lindring i inqvarterings-besvärct, som för släderue framdeles kan beslutas.. Beträffande alltså släderne utom Stockholm, så inhemlas, af hvad. Utskotten här ofvan anfört, att målet ingalunda erhållit den utredning, sorn Rikets Ständer å "loria Riksdagen åsyftat. Utskotten fästa sig dock icke vid det ofullständiga i upplyshingarne, angående ”hvarje stads af Staten erhål Ine förläningar och förmoner samt derföre bestämda vilkor och ändamål;” Ly så vida för fast mäste antagas, dels att inqva r terin gstolagen är den enda förmon, sorn till betäckande af inqvarteringen blifvit gifven, dels alt slädernes öfrige inkomster icke är o tili bestridande af deras öfrige utgifter ti 11 räck 1 ige ; lära de omförmälde upplysningarne icke inverka på utgången af förevarande fråga.
Jag har icke velat betaga någon rättigheten att uttrycka sin opinion derom, att det eller det ärendet borde tillhöra det ena eller andra departementet, och har ej heller åsyftat att bibehålla fullkomligt samma benämningar på departementerna, som Constit.Utsk. föreslagit. Jag instämmer fullkomligen i Hr v. Ilartmansd.orlTs yttrande om olämpligheten af ärendernas nuvar. fördelning; men hvad jag åsyftat undvika är, att i grundlagen må specificeras, det t. ex. landthusliållningen, bergshandteringen m. m. höjer till Kammar-departementet, att uppbördsverket, tullverket hörer lill Finance-departementet etc. Detta är en specification, sorn jag tror kunna öfverlemnas åt Konungen. Härigenom tror jag mig äfven hafva besvarat Frih. Åkerhjelm, och om han hade afhört mitt första yttrande, hade lian funnit, att jag verkligen uppgifvit de benämningar Ilo Den 6 Octo! er f. ra. å departementerna, sorn jag ansett lämpliga. Jag skulle t. ex. vilja hafva en chef för Just.departementet, en för Utrikes Departementet, en för Financeeller Drätsel-departementet, en för Handelsoell Kurin gs-d <: pa r t e ine n te t, en för Årméens Departement, en för Flottans Departement och en för Kyrkooch Allm. Undervisnings-departementet. Departementscheferna må blifva så inånga, man finner lämpligt, blott nian finge en generel benämning, som omfattade det allmänna af deras befattningar; men att specificera, att t. ex. fångvården skall tillhöra Just.- eller Inrikes-ministern, skulle jag anse öfverflödigt samt leda till alltför vidlyftiga discussioner och svårigheter vid den Utsk. åliggande sammanjemnkningén af JtiksStms tankar.
Af fullmäktiges protokoller och deras angående dessa personer till Utskottet aflåtna skrifvelse och dervid bilagde handlingar har Utskottet inhemtat, att kamereraren öhman, som är född år 1799 och inträdde i allmän tjenst år 1820 samt år 4835, såsom t. f. kammarförvandt i Kongl. Statskontoret, utnämndes till kamererare i Riksgäldskontorets bokslutskontor, alltsedan år 1840 varit sjuklig och af sådan orsak, under kortare eller längre tider, hindrad att sin innehafvande tjenstebefattning förrätta samt nu sednast oafbrutet under en tid af mer än 2 % år, eller från April månad 1845, varit oförmögen tjenstgöra, hvilket, genom hvar tredje månad till fullmäktige ingifna behöriga läkarebetyg blifvit styrkt; innehållande ett dylikt under den 19 December sistlidet år utfärdadt och till Utskottet öfverlemnadt betyg, att föga hopp funnes för Öhmans tillfrisknande, så att han skulle kunna i tjenst åter inträda.
3) et stilfulla gamla biskopshuset i Karlstad är en af de få byggnader, som skonades af den eldsvåda, hvilken år 1865 lade staden i aska. Om ytan troget afspeglar de inre egenskaperna, måtte det vara ett lyckligt hem inom det gamla husets murar, som stå där skilda från den tysta gatan af åldriga träd och kantade af rabatter med färgskiftande astrar, brokiga penséer och doftande reseda. Och från den granna, breda Klarälfven ser man om somrarna det brutna taket höja sig öfver susande lummiga trädkronor, hvilka skänka en prägel af tyst frid och blid lycka åt det gamla biskopliga residenset. Säkert är nog också, att den fest, som firas i de gamla salarna den 28 dennes, är en åminnelsedag af det lyckliga, sällsynta slag, hvarvid man endast har sälla tider att skåda tillbaka på och fridfulla dagar att se fram emot. Och aldrig har en fest af detta slag haft en mera lämplig ram. Det .är ett guldbröllop, som firas därinne — det är ett äktenskaps femtioåra födelsedag som högtidlighålles. T y den 28 augusti 1847 förde dåvarande docenten, magister C. H. Rundgren som sin maka till altaret fröken Christiana Elisabet Charlotte Maule. Den 22-åriga bruden var född i Stockholm den 19 februari 1825 och dotter af legationssekreteraren, sedermera postmästaren i Arboga, kammarherren James Maule och Charlotte Julia Therese Hollé från Berlin. Med föräldrarna flyttade fröken Maule först till Köping och därefter till Arboga. Hon vistades under åtskilliga år såsom sällskap och hushållsbiträde i postkontrollör Warenbergs familj. Händelsen — och lyckan — gjorde att i samma hus bodde också dåvarande magister C. H. Rundgren. De blifvande makarna mötte hvarandra rätt ofta i trapporna. » Moster W i n g e », ett factotum i den unge magisterns föräldrahem, brukade också säga: » Henne skall Herman taga till fru. » » Herman » följde rådet, och samma år, som bröllopet stod — 1847 — flyttade de nygifta till Upsala, där den unga frun i sin vård fick mottaga sönerna till svenska ministern i Köpenhamn, frih. Elias Lagerheim.
ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, angående utdelning utan betalning af de i behåll varande tryckte exemplar af Borgareoch BondeStåndens Protocoller för i8i5 års Riksdag, dito.— om Åtex-remiss till StatsUtskottet af dess Utlåtande, i anledning af Revisorernes Berättelse öfver StatsVei’kets förvaltning och räkenskaper åren 1812 till och med i8i5, 2o3.— angående StatsUtskottets Utlåtande om Krigsfonden samt säi-skildte Committerades förvaltning af Allmänna medel, dito. — om gillande af samma Utskotts Betänkanden, 1:0 i anledning af erhållen Remiss utaf Riksens Ständers Revisorers till granskning af Stats-, Bancooch RiksgäldsVexken xxästlidit år gjorde anmälan, rörande Hospitalsoch Lazarettslnrättningarnes fonder; 2:0 angående de till Saltpettertillverkningens xipphjelpande i Riket anslagne medel; 3:o om Postverkets Iixtrader; 4:o rörande de af Riksens Ständers förordnade Revisorer anmärkte omständigheter, rörande redovisningen för Tullverkets medel; 5:o om CbartasSigillatas-medels redogörelsen, och 6:0 angående RiksHufvudbokslutet, 204.— om Aterremiss till nämnde Utskott, angående dess hemställan om Revision af förvaltningen utaf de under KxigsCollegii disposition ställde Cassoi', dito. 251 ProtocolIsTJtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Remiss till Lagutskottet af Herr Cederschölds Motion, angående upprättande och allmänt kungörande af ett Formulair huru Skuldsedlar böra skrifvas, i afseende på liqvid med silfver, i\oo. — om Remiss till Statsoch BancoUtskotten af 1:0 Herr Strussenfelts Motion, angående inväxling af de BancoSedlar, hvilka äro 10 år gamla, och 2:0 Friherre Wrangels Motion, att den å Bankens Sedlar hittills brukliga Finska påskrift må uteslutas, 520. — angående beslutet i frågan rörande allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, 521. — om Remiss till BancoUtskottet af Grefve von Plåtens Motion, angående lånerättighet i BancoDisconten på Hypolhek af Götha-CanalBolags Actier, 663. — angående SoldatBeklädnaden vid Södermanlands Regemente, dito. — om Återremiss till ConstitutionsUtskottet af dess Memorial 1:0 angående ett Additament till RiksActen emellan Sverige och Norrige, och 2:0 innefattande förslag till förändrad Redaction af 102 §.
På grund häraf och då frågan synes vara af den beskaffenhet, att det bör bero på dem, hvilka frågan närmast rörer, att sjelfve vidtaga de åtgärder, hvarigenom den erforderliga utredningen kan vinnas, får Utskottet hemställa, att motionärernes ifrågavarande framställning nu ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 15 Januari 1866. Stats-Utskottets Utlåtande JYi 25. ]\T:o 25. t Alik. till Exp.-Utsk. deri 15 Jan. 1866, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående förändring af sättet för markegång sprisens bestämmande. (I. A.) Genom remiss från Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga tvänne uti nämnda Riks-Stånd angående berörda ämne väckte motioner, den ene (N:o 94) af Riksdagsfullmägtigen J. W. Lundqvist från Skaraborgs län, hvilken föreslagit upphäfvande af 5 § 3 mom. uti Kongl. Förordningen af den 11 Maj 1855, hvaruti stadgas, att, sedan markegångstaxorna för året till Kongl. Kammar-kollegium från länen inkommit, Kammaradvokatfiskalen åligger tillse, huruvida något vid desamma å Kronans vägnar kan vara att erinra och i sådant fall anmärkningar deremot framställa, hvilka af bemälda Kongl. Kollegium skola pröfvas och afgöras, och den andra (Nio 84) af Riksdagsfullmägtigen G. Bolin från Upsala län, som framställt förslag, dels att de för markegångssättning valde deputerade finge inom sig välja ordförande, dels att Kongl. Kammar-kollegii och Kongl. Kammar-rättens rättighet att framställa anmärkningar i afseende å markegångssättningen måtte alldeles upphöra.
Den 23 dottern ber 1833; 7l:o af famma bag, angåenDe änbring af författningarna om ©ocfem ftämmor od) om bilDanöe af Kommunabfiprelfer; 72:o af famma bag, meD förjlag till ©taDga om fattigroårben i Dvifet; 73:o af famma bag, örn änDringar af författningar röranDe laga för# froar odj löéDrifroeriet, famt i fråga om troång&arbetéljué m. m.; 74:o af ben 14 jämt, röranDe grunDerna od) milforen för femmans* flpfning famt affönDring af ]forD eller annan lägenhet från hemman. §• W. ©eban <3Bi/ genom mait €onjlitutionö>Utjfott, låtit granda be i ©tattf* Dlåbet förba od) till Utffottet, jemlift 105 § Dlegeringöformcn od) 29 § Dlifö* bag&Drbningen, öfmerlemnabe fPvotofoll, famt Confiitutionödltjfottet, i antcbning Deraf, anfert fig föranlåtet att, på grunb af 106 § ^Regeringsformen, (tälla flera af ©tatö Sebamöter famt $örebraganbe imber tilltal af Sid fets ©tänberS 3ujiitie»0mbuDSman inför Dlif&Dlätt, i affeenbe på Deras råb* gifmattbe åtgärber röranbe åtjfiQiga ärenben; få, eljurumäl betta åtal ännu icfe blifmit af Dlifo>Dlätten pröfroabt, förf (are <3Bi lifmäl l)ärmeb, att, t ftöb af'76 § DlifSbagS*OrDningen, ©tatS-DlåbetS SebamöterS od) SörebraganbeS anfmarig» l>et i öfrigt för fina råbflag od) utöfningen af fina embeten intill ben bag, bå innemaratibe
Utskottet hemställer alltså vördsamt, det måtte Rikets Ständer för sin del besluta en författning af detta innehåll: “Allt hvad lag eller särskilda författningar innehålla angående rättighet att i börd lösa såld, bortskiftad, pantsatt, eller genom gåfva eller testamente bortgifven fastighet å landet varder härigenom till all kraft och verkan upphäfdt; kommande dock lösningsrätt till försåld eller pantevis uppbuden frälseskattefastighet eller frälseränta för frälserättsegare eller egare af frälseskattefastighet ej att ega rum i de fall, då säljare och köpare eller pantgifvare och pantinnehafvare äro med hvarandra i det skyldskapsförhållande, som i 6 Kap. 1 § JordaBalken sågs; och göres för ölrigt härigenom ej någon ändring i den lösningsrätt, som oinförmäles i 25 § af Ridderskapet och Adelns privilegier den 16 Oktober 1723, ej heller i 9 Kap. 9 § Jorda-Balken eller i hvad särskildt är stadgadt angående lösningsrätt ej mindre vid transport af kronorusthåll, än äfven i sådana fall, der lösningsanspråket ej grundas å skyldskapsförhållande. Sedan Utskottet sålunda i anledning af Herrar Dalmans och Lovens samt Riksdagsfullmägtigen Paul Anderssons motioner tillstyrkt ett fullkomligt upphäfvande af rättigheten att börda jord å landet, torde jemväl derigenom Riksdagsfullmägtigen Anders Perssons motion, i hvad den afser inskränkning i berörda rättighet, få anses besvarad. Stockholm den 21 September 1S63. Reservationer! af Herr Doktor Schram, med hvilken Herr Domprosten Björling instämde: “Det, för inskränkning i den ännu qvarståeudc, alltför vidt utsträckta och derföre jemväl så ofta missbrukade, rättigheten att börda jord å landet, af Rikets Ständer vid sistlidne riksdag för deras del beslutade förslag till ändring i 1 § och 3 § 1 mom. af 6 Kapitlet Jorda-Balken, hade följande lydelse: 1 §• “Bördemän äro säljarens barn och bröstarfvingar, så länge de till äro; så “ock syskon och deras barn.
D&amp; sllker jag med första upp min ' lilla gudmor och skjuter fram pallen till den villkanda arbetsvrh för att der vid hennes fötter Yqw. afsluta mitt sommarprat. Som främling i, 7cejsarstacZen Besåg jag allt skönt som fanns, Beulzdrade 7colon~aden Oc7a Neue Nuseums glans. Men trött af den mlingd palatsw Och 7co.nstverk jag fdtt bese Jag sökte upp Z.gna p2a.tser I jättestaden vid Spree. V i d aJEägsen ga.ta Zekte - En skara mzcntra små, Fast hett på dem solen stelde Var Ze7cen s&amp; frisk ändå. Dock snart &amp; got nytt, helt unnat De ungas intresse vann: I lekplatsens närhet stan~nlzat En vagn, som var ~ ~ ~ 1 1 ~ p grann. ordt Bos kusken der högst pb bocken En ijuslockig gosse satt. Och guldsnodd bar sammetsroc7ceen Och frans7c inskription halas hatt. Oc7~ se, a f deen el&amp; vaclevz fir gossens funktion f ö d d a, T y inväfdt i gzcldbrokade~t Der stod: " Hayasifi cle moden. Dm lille fått tidigt lara Att cara sitt eget stöd Oc72 med att paketer b&amp;m Förtjäna sig dagligt bröd. - De swzb Itöïlo zdpp och ville Ej fortsätta nzer sia le75 Betraktade blott d m lille, Som satt der sb späd och blek. D e Aviskade till livaraezdrn: " Dertt der ar lycklig tnti~zsam, Haez sl+pper att gå som andra, Fdr åka och W ' sig g r a n 9 ~ - ~ X ä r afundens eld så tändes Hos barnen jag tafiker val De visste q hur det 7ia~des I bodgossens unga sjal.
— Utskottet har således vid pröfningen af Kongl. Majlis nu gjorda nådiga framställning funnit sig ega full anledning tillstyrka Rikets Ständer att äfven tillhandahålla Kongl. Majit medel för anskaffning af refflade fastningskanoner och det är endast i fråga om antalet pjeser, som nu borde inköpas och ställena för deras användande, som Utskottet icke i allo kunnat biträda Kongl. Maj:ts nådiga förslag. Det bar nemligen förekommit Utskottet, som skulle bestyckning af Carlstens fästning med kanoner af ofvannämnda beskaffenhet kunna utan olägenhet, åtminstone tills vidare, uppskjutas och således för nästa statsregleringspcriod endast behöfva anvisas hvad som erfordras till anskaffning af dylika kanoner för de mera vigliga befästningarne .id Waxholm och Rindö, hvilka, enligt Utskottets tanke, torde företrädesvis böra beslyckas. Härigenom skulle antalet refflade kanoner, som nu böra anskaffas för fästningarna, kunna nedsättas till 12 och då kostnaden för hvarje kanon med tillbehör, enligt af vederbörande uppgjord beräkning, uppgår till 5,800 R:dr, till besparing för Statsverket, den begärda anslagssumman följaktligen minskas med 44,000 R:dr. 56 Stats-Utskottels Utlåtande JVf 66.
— Att hafva en Marcheroute för Sommar och en annan för Vintermånaderna torde icke blifva ändamålsenligt, emedan det rubbar ordningen och med detsamma hindrar den industriens utveckling, som skall uppkomma deraf, att hvar och en beräknar sin möjliga fördel af Forvagnens ofelbara inträffande på vissa ställen och bestämd tid, och emedan det skulle aflägsna, eller snarare motverka det syftemålet, att kunna tillvägabringa skjutsnlngen, medelst entreprenade med de vid ombytesstationerna boende Landtman. Sålunda blifver det, efter min tanka, ovilkorligen nödigt, vid marche-routens uppgörande, att företrädesvis taga i beräkning förhållandena under den mörka årstiden. — Då man på goda skäl antagit, att heltäckta vagnar icke äro tjenliga att begagna, i anseende till det större antal hästar de skulle fordra och deras rniudre användbarhet i de större backarne, då väderleken under vintertiden knappast gör det möjligt att uthärda flere dygns oafbrutna fär - Bil.t.Bevilln.-StAllm.Besv.OkOeCflJtsLBéttNiozi.
Det är roed verklig ledsnad jag erfar, att ett mål af den vigt, som det förevar., blifvit till afgörande företaget under en tid, hvilken så många af Ståndets ledamöter anse sig berättigade att tillbringa uti kretsen af sina anhöriga. Men med lika, om icke ännu större, ledsnad har jag nu hört flera af Ståndets närvar, ledamöter tala mot bifall till StatsUtskrs utlåt, och yrka återremiss deraf. Jag anser mig derföre böra uppträda för att tillkännagifva, det jag för min dél yrkar motsatsen. De skäl, som legat till grund för R, St:s vid denna riksdag fattade beslut, att frågan om det vid sista riksdagen beslutade silfverlånet skulle förfalla, äro, efter min öfvertygelse, hvarken uti den K, proposjn eller genonr de nu afgifna yt - Den ag December f. m. 43; tranden vederlagda, och jag fortfar således att anse desamma gällande. Dessa skäl voro: att man med säkerhet kunde antaga, att ett utländskt lån skulle blifva så kostsamt, att de, till hvilkas förmån lånet borde upptagas, svårligen skulle finna deras uträkning vid att begagna detsamma, såvida Riksg.cont. skulle hållas skadeslöst för de kostnader och uppoffringar, som låneoperationen komme att för Cont. medföra; att statens skuldsättning utrikes, till förmån för enskilda, i allmänhet icke syntes vara nyttig, utan skadlig, och att den således icke borde sättas i fråga under andra omständigheter, än då ett större ondt blott derigenom kunde förekommas; men att Rikets allm. förhållanden under närvar, tidpunkt icke kunde anses påkalla en sådan åtgärd. Dessa åsigter, för några månader sedan godkända inom alla 4 RiksSttn, voro äfven, efter min öfvertygelse, fullkomligen riktiga, och jag kan icke förmoda annat, än att giltigheten af desamma ännu qvarstår i sin fulla kraft.
I Bayern hafva icke längesedan puhliqué lån blifvit ahslagne åt Jordbrukaren * mot 4 PrCrts ränta* och Capital - afbetalning i dem' inberäknad * årligen och i sammil thynt* i hvilket lånen erhållits. Énligt samma tderr von HohenhauseiiS princip skola de hittills varande Banco-lån med 4 f>rC:!S ränta och 2 prCrts afbetalning äfven varit blott skänker, och det så tnyckét iner, sohl Hidd* 0* Ad.j Prot. io B* i, Afd* &§ 434 Den 22 Noveni Iner f, r» ; om Coursell i en framlid skulle stiga till öfver i 44 s^-> uu föreslagiie lånen kommet alt årligen kosta ungefär så mycket öfver 6 prCrt i sedlar, sorn Coursen öfversteg 144 sk. Della stigande, ehuru ej för närvarande troligt, kan dock inom en tid af flere och 3o år vara ganska möjligt. Man skulle derföre ej ulan skäl kunna säga, att Lån tegarne göra Banken en skänk, då de i stället för Bankens reverser, för hvilka ruan ej får mycket mer än ■§* del i silfver, hetalar åter fulla •? i silfver. Samma Talare har anmärkt, ait ett stadgande om redan skuldsatte Fastighetsegare* företräde lill lånen kunde eludera*. Men få stadganden finnas som ej möjligen kunna det. Det sält dertill, som H an befarar, förekommes, em de, som först eller denna Riksdag låtit intekna andra lån, ej få lill godonjuta nämnde förelrädes-rätt till ifrågavarande Fastighets-Lån. Jag får utomdess erinra , alt Ständerne vid 176g års Riksdag, hvilka hade 1765 års Riksdags financiella misstag att godtgöra, liksom vi nu sistlidne Riksdag, vidto - go ett sådant stadgande, som jag nn föreslagit , i afseende på de Fastighetslån af Banken , sora då beviljades.