Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oöfvervinnerliga svårigheter möta vid oviikorliga tillämpningen af 1833 års författning, huru med försvarslöse personer förhållas ma, dels deruti alt Länets häkten icke lemna utrymme för hysandet af de tusende personer, hvilka efter man-talsskrifningarnes slut anmälas vara försvarslöse och således enligt Författningens ordalydelse skulle blifva till allmänt arbete förfallne; dels ock deruti, alt allmänna känslan nekar att anse medellöshet och en olycklig belägenhet, vara tillräcklige skäl för samhället att från sig utesluta en i öfrigt oskadlig medlem, likasom han vore en grof brottsling. Allmänna känslan tillägger den medellöse, hvars hela egendom beslår uti ärlighet och arbetsförmåga, en lika rätt till fritt användande deraf, som den lyckligare lottade äger att använda sina jordagods eller sima kontanta kapitaler; och denna känsla vill ej medgifva utsträckandet af ägande-rättens helgd derhän, att samhället kan låta inspärra den medellöse blott derföre att han ej äger någon annan egendom att mista, än sin egen frihet. Verkan af förenämde författning är således icke lycklig, enär den i visst afseende står i strid med allmänna begreppen om rätt, och enär dess fulla verkställighet ej låter sig göra. Ehuru välmåga allmännast råder, så äger detta Län, utom mindre förntögne, äfvenväl en talrik klass fattige, helst uti städerne, och uti någre derintill gränsande socknar. Antalet af dem, hvilka åtnjuta större eller mindre underhåll genom fattigvården, utgjorde år 1836, enligt de officiella handlingar som ligga till grund för derom år 1837 afgifven underdånig berättelse, sammanräknadt för hela Länet 5,528 personer, hvaraf 1,854 mankön och 3,674 af qvinkön, eller 1 på 36 af hela folkmängden. Uti städerne är det 2 på 51 personer och på landsbygden 2 på 76. Dessa fattige dels underhållas på allmänna inrättningar, dels understödjas genom sammanskott och a£- gifter.
Sedan de tjenstemän, hvilka på grund af den vid 1840—1841 årens Riks-Grunden för dag fastställda aflönings-stat, från Indragnings-staten uppburo personela anslag, som pension!-1’ vid pensionering jemväl togos till grund för bestämmande af pensions-beloppet, nuteloppet, mera genom befordran eller på annat sätt afgått. så lärer 52 § i Reglementet böra erhålla följande förändrade uppställning. Vid pensionering af Bankens embetsoch tjenstemän, vaktbetjening och konstidkare tjenar såsom grund den för deras vid afgången innehafvande tjenst eller befattning i löneeller indragnings-stat uppförda lön. § 15. I Reglementets 76 §, 11 morn., angående lånekontorens assignering på Banken ^n,e^sn1tK°n'e. stadgas, bland annat, att assignationer icke må utgifvas å andra summor än 100 ring på BanR:dr, 150 R:dr, 500 R:dr och 1,000 R:dr. Med afseende å det nya räknesätt, ken' som vid 1858 års början skall tillämpas, torde assignationernas valörer böra sålunda förändras, nemligen: Ett Hundra Ralr, Femhundra R:dr och Ett Tusen R.dr, allt Riksmynt. Till undvikande af de olägenheter för lånekontorens Direktioner och de kostnader för Banken, som skulle uppstå i händelse, med sträng tolkning af ifrågavarande 12 Berättelse till R. St:s Banko-Utskott. föreskrift i Reglementet, vid öfverflyttningar från en till annan låue-kontorets räkning i Bankens depositions-afdelning eller från lånekontors till någon Bankens räkning i nämnde afdelning, assignationer endast å de stadgade valörerne linge af lånekontorsdirektion begagnas, hafva Fullmäktige ansett sig böra berättiga vederbörande, att vid dylika tillfällen använda handskrifven assignation; och hemställa Fullmäktige huruvida icke vid ofvanberörde 11 moment, borde fogas något tillägg i omförmälde svftning. § 16.
Alla de nyssnämda jultidningarna hr O. Byström som Fritz ' stallbroder och kompanjon i sus och dus. Uppinnehålla bidrag af uteslutande svensättningen, på hvilken mycken omska författare och konstnärer. Därsorg var nedlagd, lände hr Molanemot upptagas de båda följande till der till all heder, och publikens inhufvudsaklig del beträffande texten tresse och bifall under premiereaftoaf öfversättningar från danskan och norskan och beträffande den illunen voro synnerligen lifliga. strativa delen af danska konstnä- rers produkter. Vi syfta på 1 Ur N:r 61 Stomatol Ny litteratur. Södra teatern. Att en källarmä- stare slår sig på dramatiskt skriftställeri hör ej till hvardagligheterna, Julrosor 1896, utg. af Det Nordiske Forlag i Köbsnhavn, hvilken som vanligt bjuder på en gedigen utstyrsel och utgifves i tvänne upplagor, en fotogravyrupplaga till ett pris af kr. 3:50 och en billigare upplaga till kr. 1: 50; samt Barnens julrosor 1896, likaledes utg. af samma danska förlagsfirma till ett pris af 1 kr., äfven gediget utstyrd, med text och illustrationer till hufvudsaklig del af icke svenskar. Böcker: Från. Beckmans förlag: Herren och tjänarne; predikningar af Jakob Paulli. — Säkerligen skola dessa prof på den köpenhamnske predikantens rika begåfning och djupa allvar äfven göra ett varaktigt intryck på svenska läsare. Från Wilhelm lagsaktiebolag: Billes Bokför - Bilder från Egypten, populäraskildringar af Carl Piehl, e. o. professor i egyptologi vid Upsala universitet. — Helt visst skall denna skildring komma att läsas med lika stort intresse som förf:s förra året utgifna bok » Från Nilens stränder ». Den stulna biskopen, af C. C. Rothivell, öfvers. fr. engelskan af H. Östberg, med 4 ill. — En intressant och i raska] drag skrifven historia. Grefve de 1 ' Loseto, roman af H. S. Merriman, öfvers. fr. eng. af J. Rogh. — Förf. tillhör för närvarande Englands mest lästa och omtyckta på romanens område.
Jag får väl se att komma åstad, annars är jag rädd, att middagen inte blir färdig i tid. Och Knutson blir i misshumör, om inte maten står på bordet klockan tolf. ^Reser sig.^ Ja, så är det att vara husmor. FRÖKEN KNUTSON reser sig också. Åh ja, men FRU KNUTSON. Det har du rätt i, mitt barn. Det är inte farligt alls, egentligen. Det har också sina behag, Louise lilla. ^Går fram emot Louise och räcker hand till afsked.^ Hur gammal är det egentligen, du blir i dag om man får vara så näsvis att fråga? LOUISE. Tretiotvå år. FRU KNUTSON. Det är hög tid! ^Skrattande.^ Farväl, farväl! Helsa kamrern! De andra damerna resa sig också; fröken Tornström slukar i hast kaffet och de småbröd, hon serverat sig. FRÖKEN KNUTSON räcker hand till Louise. Farväl, farväl! FRÖKEN JÖNSSON räcker hand. Adjö, Louise! Helsa ^fnittrar.^ FRÖKEN TORNSTRÖM ännu tuggande. Adjö, Louise. FRU KNUTSON räcker hand. Farväl, herr literatör. Lycklig resa! VIGGO bugar sig. Tack, tack! De andra damerna trycka hans hand i tur och ordning. FRÖKEN SVENSSON går hän till Louise och tar hennes hand. Farväl, Louise. Det var ju tråkigt, att herr Pihl skall resa så snart. Det är du väl ledsen för? Det blir ju så tomt? Har du inte lust att titta inom till mig i skymningen? Ifall du tycker det är ensamt? LOUISE. Tack, Gerda, tack! De öfriga damerna med fru Knutson i spetsen ha hunnit bort till dörren och skocka sig, fnittrande och hviskande, i förstugan, medan FRÖKEN SVENSSON går bort och räcker Viggo sin hand. Farväl, herr Pihl! Lycklig resa. VIGGO. Tack, fröken. Farväl. FRÖKEN SVENSSON får tårar i ögonen; vänder sig hastigt om och går. Sällskapet troppar af. Louise, som följt dem ut i förstugan, kommer in igen och stänger dörren efter sig. VIGGO.
Jag vet rätt val, att den okunniga hopens rop fästat ett förhatligt intryck vid ordet Aristocrati, men då jag falat inför Rikets mäst upplysta Stånd; och då jag dessutom framställt endast den välgörande egenskapen af vår constitutionella Aristocrati; så hade jag, kati hända, bort skonas för all förtydning af min mening. Pen slutföljd Grefve Mörner i Öfrigt gjort, att då Ständerne ej ägde tillgång till StatsRådetS Protöcoller, Ständerne ej helier skulle kunna afgörande rätten utöfva j denna invändning ar redan af mig undanröjd. Jag har påmint derom, att om Ständerna i något enda fall skulle få sjelfva bedömma Ministéren, hvilket likväl synes vara medgifvit i sjelfva den förändring , sorn nu föreslås oss, en förändring, som ju åter icke åsyftar §:s borttagande; så skulle alltid samma considerafion uppstå, nemligen, att upplysning om innehållet af Protocollerne i anmärkningsfrågan 6kulie lemnäs Ständerne af Constitu tiona - Den 23 Maji. *93 tionsUtskottet, på samma gång, som anmärk-, ningen återlemnades; och då det måste medgifvas, att i något fall Ständerna kunde erhålla den upplysning, sorn borde tagas utur StatsRådets Protocoller; så vore det också klart, att så äfven borde tillgå i alla anmärkningsfrågor, emedan Lagen icke gitver ringaste anledning till någon arbitrair magt hos Utskottet, att i något fall lemna en sådan upplysning, och i andra vägra den; hvilket likväl skulle äga rum, derest Utskottet kunde göra hvilketdera det ville. Då RegeringsForrrefl befaller, att Utskottet skall höras, och Riksdagsordningen befaller, att alla Remisser skola af Utskotten besvaras; så måste ändamålet vara, att Utskotten skola, i alla Mål, lemna all den upplysning, ali den kännedom, som Utskotten äga. Så förstår jag Lagens ändamål, och så torde det böra af alla förstås. För den erinran Friherre
1 — 2 knappar 1 skålp. 1 12 1— 4 andra slag Hudar och Skinn: ej hänförliga lill pelsverk: 1 skålp. — 16 — oberedda: torra, osaltade 1 skålp. — 1 10 10 * saltade . beredda eller läder: 1 skålp. 8 1 4 — * hvita samt sämskade Hudar och Skinn Karduans-, Pergaments-, samt färgade, pressade eller tryckta Skinn 1 skålp. 1 skålp. 12 36 — Gummi Elasticum; se Cautschuk. Gummi Gutta; se Färger, andra slag, ej specificerade. Gäss, hänföres under Foglar. Ilandlverkeri-varor, ej specificerade; se Slöjdvaror. Harpoes; se Hartz. 12 Förslag till Tull-Taxa. Tullvärde. Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. Banko. R:dr sk. r. R:di sk r. Hudar och Skinn: ej hän förliga till Pelsverk: beredda eller läder: 1 skålp. 1 32 — lackerade Hudar och Skinn 2( ) — 3 16 — finare Skinn, för tillverkning af handskär samt portföljoch etui-arbeten, efter pröfning af behofvet och med särskildt 1 skålp. tillstånd af Kommers-kollegium Sulläder '. 12 2 andra slag, ej specificerade Hudar och 1 skålp. Skinn 24 Pelsverk: oberedda: 1 skålp. — 16 * Getoch Skälskinn — 3 __ Fåroch Lammskinn: 1 skålp. 2 32 .* grå Krimska samt svarta — 16 24 * andra slag 1 skålp. — 4 — 2 16 * Jerfeller Filfras-, Lo-, Ren-, Räf-, Sjupp1 skålp. och Vargskinn .— 12 — 5 * andra slag beredda, mer eller mindre, eller betade och till s. k. säckar hopsydde, införtullas med 25 procents förhöjning uti den för oberedda här ofvan utsatta tull.
Eden ej gå gitter, eller den ej förr aflagt, och, enär det vid annan Domstol skett , bevis derom ej ingifver, då de andre Borgenärerne till Edens afläggande påropas, eller det förut ej ingifvit, vare sin fordran qvitt: hur någon Borgenär skriftligen eller muntligen bevakat större fordran än han, under Eden begripa kan; äge att vid Edens afläggande rättelse i sin bevakning göra. 23. §. Ar någon Borgenär af sådan lära, att han S o2 Konungens Nåd. Propositioner.' ej gitter Eden pä fdreskrifne sätt aflägga; förfare Batteri efter ty örn sådane händelser särskildt stadgat är. Kan Edgång för annan laglig orsak honom ej tillåtas, pröfve Rätten ej dess mindre Borgenärs fordran efter Eag och företedde bevis. 24. §• I Rådstufvu-Rätt eller i Hot Batt skall an. dra Uppropet ske tre veckor efter inställelsedagen; därvid agen Gäldenären att svara ä det Bor-' genärerne redan påstått, och desse att så väl mot Gäldenären ytterligare anföra, som ock hvaremot annans uppgifne fordran anmärka, livad de nödigt agta. 25- §• Fjorton dagar efter andra uppropet, gånge åter upprop i saken. Då må en hvar af partecne sin rätt och talan slutligen utföra och styrka. 26. §. Begära Borgenärer, att andra eller tredje uppropet må uppskjutas, och är saken så vidlöftig, att längre rådrum tarfvas: då åge Rätten att uppropstiden förlänga. 27- §• När tredje uppropet för sig gått, vare skriftväxlingen slutad. Ej eller må munteligt förhör sedan ske, utan i de fall, att någon Borgenär begärt att höra vittnen, eller fått anstånd till företeende af bevis, som ej förr ingifvas kunnat, eller vid tredje uppropet nya bevis företedde blifvit, derom Borgenärer eller Gäldenär höras böra, eller någon äskat, att hufvudskrifter till ingifne handlingar måtte vid Rätten uppvisas och granskas eller anmärkning mot deras Konungens Nåd.
Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag tycker för min del, att motionärens framställning synes väl grundad. Jag skulle föreställa mig, att Kammarrätten ej borde utan äfventyr få göra anmärkningar alldeles efter godtycke. Nålman ser, huru orimliga de ofta äro och hvad besvär genom dem vållas, tycker jag, att det vore skäl, att vederbörande, då anmärkningen förkastades, åtminstone ersatte den kostnad, som derigenom blifvit vållad. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Motionären åsyftar, att icke de skattdragande skola drabbas af anmärkningar emot debiteringen. Ett sådant beslut hafva R. St. redan fattat, och det finnes infördt i 14g §• nu gällande bevillnlsförordn. Jag tror således, att motionären förbisett sistnämnde förordn., hvilket torde härledt sig deraf, att, då anmärkningarna ej utfärdas förrän några år efter debiteringen, sådana kommit de sednare åren till landsorterna till följd af 1823 års bevillu.stadga. Jag tror äfven, att Utsk. förbisett 4 Den 12 Maj f. m. detta. Att, såsom Frih. Cederström trott, debiteringen äfven skulle här hafva afseende på grundskatterna, tror jag ej vara riktigt. På min motion vid sista riksdagen beslöto R. St., att Kammarrätten ej får göra anmärkning emot enskilda skattdragande, utan endast får behandla sådana mål, när den enskilde eller Kronans ombud klagar; men i intet fall äger Kammarrätten att upptaga någon beskattning, hvarmed den skattdragande äfvensom Kronans ombud och de skattJäggande äro nöjda. I 3 mom. af i4g §• bevilln förordn. stadgas, att äfven anmärkningar i debiteriugsmål kunna mot Kronans ombud göras anhängiga; men de drabba ej den skattdragande. Det rättaste är, att detta utlåt, afslås. Jag har sett, att en ledamot af Bevilln.Utsk. vid sista riksdag nu anmält sig att tala; jag förmodar, att han kan upplysa samma förhållande. Hr Rothlieb, Axel Fredr.: Jemte det jag förenar jnig i de åsigter, Hr Cederschjöld och Gr.
Lysnings-sedlar skola skrifvas på eller beläggas med Charta-Sigillata, beräknad till ~ af deli Bevillning, som Mannen, enligt företedd och i styrkt afskrift, jemte Chartan till Pastor eller den halis ställe företräder, lemnad Debets-Sedel, föregående året erlagt efter 2 Art. af Bevillnings-För - Betcinkanden. * 79 ordningen, med iakttagande deraf, dels att, örn vid uträkningen häraf, beloppet slutas med runstycken, skall Charta» fyllas till nästa skilling—tal, och om detta, då det tillägget Riksdaler, understiger Tre skillingar, må det alltid med sådan minsta Charta fyllas; dels att, i intet tillfälle må Lysnings-sedel skrifvas på eller beläggas med mindre Charta än Tolf skillingar; dels ock, att i afseende på efterlefnaden af detta stadgande, gäller hvad i 11 §. samt 18 §. 2 Morn. föreskrifvet är, voterar Ja, den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, böra de nu gällande föreskrifterne, om Lysnings-sedlars Chartering oförändrade bibehållas och i sammanhang dermed, Utskottets Förslag i 18 §., rörande controllen, förfalla, samt dermed såsom hittills förfara. Likväl varder detta allt till Riksens Högloft. Ständers pröfning, vördsamligen öfverlemnadt. Stockholm den 26 Nov. i8a3. Ankom den 3 Dcc. 1823. Memorial, i anledning af yppade skiljaktigheter i afseende på stadganden i8o Bevillnings-Utskottets i den föreslagne Bevillnings - Förordningen. Sedan det af Utskottet upprättade Förslag, till en förnyad Bevillnings-Förordning vunnit, jemte de dervid fogade ändringar och rättelser, samtlige Riks-Ståndens bifall, med undantag af hvad förekommer i 2 Art. 2 §. 2 Morn., angående den af Bryggare, Handtverkare och andre Borgersman, hvilkas rörelse och näringsfång egentligen äro rigtade på inhemska producter, utgående Bevillning, som Högv.
Under vanliga förhållanden eller rättare under alla andra förhållanden än de särskilta, hvilka nu förefinnas, skulle man visserligen icke sakna anledn. att närmare granska vissa specialiteter uti denna fråga, men nu anser jag vigtiga skäl tala för att lemna dem åsido. På sätt flere talare anmärkt, har Hr von Hartmansdorff missförstått betydelsen af det beslut, Ståndet nu går att fatta. Han har trott att ett sådant beslut skulle innebära en krigsförklaring, ett tillintetgörande af det lyckliga tillstånd vi äro skyldige en stor framfaren Konungs vishet, ett fredstillstånd, som nu fortfarit en längre följd af år, än Sveriges häfder nånsin förut under nägon känd tiderymd kan uppvisa. Men den K. skrifvelsen lill StatsUlsk., jemte det den uttrycker Konungens litliga önskan, att den närvar, politiska ställningen i Europa icke måtte medföra någon anledn. för de förenade rikena att bryta freden, säger endast att en nödig försigtighet erfordrar att man icke är oberedd på de händelser, som synnerligast af de sednaste tilldragelserna inom ett grannrike kunna föranledas. Det är på denna grund som K. M. med lika förtroende som en af Dess störste företrädare vändt sig till Svenska folkets representanter och påkallat deras yttrande, huruvida nationen vore villig att underkasta sig de uppoffringar, som hän - Den 11 Maj. 535 delserna möjligen kunde påkalla, och som Han icke velal underlåta att för R. St. öppet utsäga. Sålunda har Han handlat på samma sätt som Gustaf 11 Adolf under hela sin regering gjorde, då han ehuru obestridligen ägande rätt att ensam besluta öfver krig, dock aldrig företog något krig eller ens en större krigsrustning, ulan alt förut derom rådgöra med Sveriges R. St. Hr von Hartmansdorff har, efter det han uppräknat allt det afskräckande som ett krig i sig innebär, förklarat, det han önskade att vi måtte slippa att föra krig med våra stamförvandter.
Ned fä8tadt ör^onmäidce ä de omi58bänneli»a fördelarne af en Lalcincla befordrad LsuanmälL-bandet, 8om bittillL inom 8veriA6 i allmänbet 8abnal8, men ^vilken, i samma mon den bletve inot tillfälliAg växlingar uti l?orlattninAgrne betrvs^ad, äfven bör sauräbnas blifva iner verksam oeb vidtomfattande, anser Lionel. Naj:t, för landets förkofran i imlustrielt bänseende, det vurg af största vi^t, att Vull-afAilterne a inkommande utländsk Ssoanmäl mä un-ler^ä en sadan re^lerin^, att samma al«ifter ej vidare bunna, till följd k>f inträffande lörbällanden, underkastas förändring, ulan blifva, tili det belosls), 8om en gäng slrökvats lämjlligt, orubbadt beständande, åtminstone för en tidrymd ak vissa är; oell Lionel. Maj t tror, enligt bvacl ofvan nämndt är, oeb i öfverensstämmelse med llikets 8ena8t församlade 8tänclers yttrade önskan, att elerina tidrymd bör, för en början, till fem sr be8tämina8. b-etralfande dernäst beloppet af eleona lull, aN8er Ixongl. Naj:t likväl cls genom llikets 8tänel6r i underdanigbet koreslagne afgitter vara alltlör boga, för att bunna såsom bestämde antagas. binder svaga sädesår Lbulle dessa afgikter bunna föranleda till en öfverelrifven stegring al grisen, 8ärclele8
Banco-Ukstottet bestämdt förklarat, att Banquen icke kunde sig denna realisation ätaga, med mindre att en deremot swarande A, nior - i!6 Den Z Zebruaril. mortiste»nenls-Fond, Banquen anwistes, som nu genast och sedermera succestive wore alt tillgå; och nägon annan utwag till » finnande af cn sädan Amortistements-Fond, icke gifwcs, an att dermed öka den bliswande Bewillnings - Suininan, utöfwer det föresiagne beloppet af 2^ Millioner Riksdaler, men hwilket Slats-Utstottct ansett och anser ännu såsom den högsta Bewillning Nationens närrvarande krafter medgifwa att kunna utgöra; Sä har Stats-Utffottet nu tagit detta ämne uti ytterligare öfwerwagande, och derwid want betänkt pä hwilke andre medel och utwägar, till detta ändamals »vinnande, »vöre alk förefiä och »vidtaga. Skats-Utstolter tror: Att om Riksgälds-Eon« toireks i Banquen nu ägande Discont ratt, utgörande 600,00a R:d., sär ökas »ned 400,000 N:d-, eller sa att den tillhopa utgör En Million R:d.: Att om Riksgalds-Sedlarne fä gä in och ut i Upbörden och Utbetalningar till nasta Riksdag: Att om det föreslagna Inrikes Läne-Systemek amages, och derwid uti län fä emottagas Riksgälds - Sedlar ester den faststälde realisations grunden:
För egen del har Bergs-Collegium härvid hufvudsakligen i underdånighet yttrat: att Collegium icke kunde ogilla de grunder, på hvilka Sala Bergslag ansett sin lätt, att bibehållas vid de, genom Kongl. Transport-Resolutionen den g September in4r ’ och Arrende-Contractet den 20 September 1743, Bergslaget upplåtna och Silfver-Verket åtföljande förläningar och donationer, helig och orubblig, så mycket mera som Bergslaget å sin sida icke undandragit - f Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N:o 29. 33 dragit sig, att ställa sig utfärdade Författningar och föreskrifter till efterrättelse, samt att, om äfven, emot förmodan, beståndet af Contraclet skulle, genom målets öfverlemnande till laga pröfning, kunna häfvas, Collegium svårligen kunde inse hvad som dermed i sjelfva verket vore vunnet, såvida som det nemligen torde böra antagas, å ena sidan, att Silfver-Verket, utan något direct understöd, ungefärligen motsvarande det Bergslaget nu, i grund af ingångna Contracter, tillgodonjuter, för det närvarande icke skulle kunna fortdrifvas på rätt bergsvis eller med behörigt fullföljande af den plan, som för Grufvebrytningen och i allmänhet Silfver-tillverkningens successiva utvidgande redan blifvit uppgjord och till en del, med dryg kostnad, i verket ställd, och, å andra sidan, alt Silfver-Verkets öfverlemnande åt sitt eget öde, i det verkligen lofvande skick, hvari detsamma sig nu befinner, och efter så stora derå förut gjorda uppoffringar, skulle, genom de menliga och förstörande verkningarnederaf på ortens urgamla folknäring, samt de enskilde delegarnes bestånd, för det Allmänna tilläfventyrs medföra större eller i visst afseende mera känbara förluster, än dem man ifrån början Bih. till B. St. N-o 29. genom förändringen velat undvika.
På de skäl jag nu haft äran anföra, vågar jag hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamt föreslå : att ett anslag utan återbetalningsskyldighet, stort 345,500 R:dr R:mt, motsvarande tvåtredjedelar af den beräknade kostnaden, måtte varda beviljadt att successive under de trenne nästföljande åren utgå till utsträckande af Kinda båtled från sjön Åsunden — medelst kanalisering af Stångån samt med begagnande af sjöarne Erlången, Juttern och Krön — till inemot Wimmerby, under vilkor att ett bolag varder bildadt, som förbinder sig att, emot åtnjutande af detta understöd, i en - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 219 lighet med det kontrakt, som derom kan varda afslutadt, behörigen fullborda arbetet. Jemte det jag anhåller, att denna min motion varder till Stats-Utskottet remitterad, får jag framställa den önskan, att Utskottet behagade infordra de uppgjorda planerna och kostnadsförslagen samt öfriga till saken hörande handlingar. Stockholm den 14 November 1865. G. Gustafson, från Calmar län I ofvanstående motion instämmer till alla delar: C. J. Johansson, från Östergötland. Af Carl Gustafson från Calmar län, om ändring af 20 § Jagtstadgan den 21 Oktober 1864.