Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mellin ja, Mellin var det – han skall icke skämma bort det, han!” ”Det var en lysande idé, mamma bara vi få uppträda anonymt och jag slipper sitta för honom!” inföll Blenda skrattande. ”Godt, godt, vi få väl resonera om det sedan Men för att nu återgå till vårt förra ämne, så har du fullkomligt orätt i den önskan att det skulle ha varit väl, om du icke känt grefvens rang, ty utan den kännedomen hade dessa äfventyr icke kunnat ega rum icke hade du blifvit kär i en man, hvars stånd varit dig obekant – det skulle ha varit alltför riskabelt!” Under samtal sådana som de ofvanstående ilade tiden hastigt undan, och man hade färdats omkring tre timmar, då – vid damernas för tjugonde gången uttalade förmodan att grefven väl snart skulle inträffa – vagnen helt tvert stannade. ”Hvarför håller han här, min vän?” frågade fru Emerentia kusken. ”Vi ha ju nyss bytt om hästar, och här fins hvarken hus eller menniskor eller ”Men här fins en obeskrifligt vacker skogstrakt, der en liten frukost kanske skulle smaka!” ropade en glädtig röst, och från sidan framkom en ung man, på hvars vackra ansigte sällheten stod lika tydligt tecknad som i de lifliga ögonen. ”Kusin Jean, kusin Jean!” ropade Blenda ”Ah, ni ser icke så mulen ut nu, som då vi sist träffades ” Men här tystnade hon, ty kusin Jean lyfte henne i detsamma ur vagnen, och under det korta ögonblicket kände hon hans hjerta slå i kapp med sitt eget. Hennes nåd, som hjelpt ur sig sjelf på andra sidan, stod emellertid och neg för grefven och skogen och himlen och vattnet, som skymtade fram mellan träden. Hon både hoppades och fruktade att hela den hög-grefliga familjen kunde vara gömd i någon däld, och var mycket rädd att fela i respekt, då de visat henne den attentionen att komma henne till mötes. ”Seså, mina damer” – sade kusin Jean, hvilken var långt ifrån att ana den omätliga vigt, som hans värda tant gaf åt hans lilla tillställning – ”som vi icke ha att vänta middagen så tidigt, inbjuder jag er till en liten förfriskning i gröngräset.
<x Ad. den 1 dennes fattadt beslut. X nyo föredrogs och remitterades till Stats-Utsk. K. Mrs den 22 sisth Jan. afgifne och den 3i i samma månad på bordet lagde Nåd. Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof. Remitterades till Lag-Utsk. R. H. St:s Justitia»-Ombudsmans den 1 dennes på hordet lagde Riksdags-Berättelse af den i5 nästl. Januarii. Den 4 Februarii f. m. 37 Yid förnyad föredragning af Tryckfrihets-Committeens den i5 sistl. Jan. afgifne och den 1 dennes på bordet lagde Memorial, angående verkställd tryckning af Grundlagarne och i83o års Riksdags-Beslut, beslöt It. o. Ad., att samma Memorial borde läggas till handlingarne. Till pröfning företogs Ilögv. PresteSt:s den 1 dennes på bordet lagde Prot.-TJtdr. af den 21 sistl. Jan., hvaruti Ståndet inbjudit sina MedStänder att med detsamma instämma uti åtskilliga af Ståndet yttrade önskningar, i afseende på medel att tillvägabringa minskning uti en del Riksdagskostnader. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade sig anse lämpligast, att detta Prot.-Utdrag, såsom innehållande flera frågor, punktvis föredroges. Frih. Boye, Ludv.: Den uti PresteStrs Prot.-Utdr. upptagne fråga om uppskof med Protocollens tryckning torde lämpligast företagas i sammanhang med det sedan sista Riksdagen hviiande förslag om tryckningen af dessa Protocoll. Hvarefter Frih. Boye uppläste följande: Högv. PresteSt:s oss meddelade Prot.-Utdr. vittnar om en sparsamhets-anda för det allmänna, som vi böra gilla; men jag tror icke, att vi derföre böra hvarken glömma eller eftergifva något af den rättighet, som hvarje af RiksSt. äger, att sjelf bedöma sina behof och sjelf ang:de dem besluta. Det gifves, mine Herrar! en skillnad emellan hushållning och mesqvinerie.
Anade de våra min afsikt, skulle de binda mig och gömma mig och försvara mig till det yttersta. Därför skall du lönligt följa mig, och när jag lidit mitt straff, skall du i stillhet jorda mig på ett okändt ställe och sedan utsprida, att jag blifvit gripen mot min vilja som en feg och flyende stackare. När det dagades, kastade tjänaren facklan, och de nedstego till det blommande fältet vid slottet Timurtasch, där sultanen höll lustläger. Num Eddaula förvirrades när han såg de präktiga rustningarna och tälten. Begärligt lyssnade han till en slaf som förtalde, att den svenske konungen bodde på slottet med sitt torftiga krigarhof, halft som fånge och halft som hedersgäst. – Låt oss gå dit upp, – sade han till sin tjänare, – ty själf är jag en svag man, och åsynen af en hjälte, skall förläna mig styrka. Mina ögon, trötta af ålder, skola sedan sluta sig med glädje. De gingo genom trädgården, där sommarsolen sken mellan fikon och mullbär, och på gången leddes Brandklipparen till vattning. När de kommo i slottets trappa, mötte de bland de turkar, som nyss fått kasta en blick på konungen, själfva sultanen, förklädd till janitsjar. Num Eddaula tryckte sig intill muren och drog det utslagna håret öfver födelsemärket vid ögat, men han kände på handlofven andedräkten af den mun, hvilken samma afton skulle befalla hans död. En hjälte, en hjälte ville han se framför sig, eller också skulle han själf begynna vackla! En dörr öppnades. Han tog ett par häftiga steg framåt och böjde sig, och genom hålet i en skärm betraktade han konungen. Det vida gemaket, där sultanens danserskor ofta vid flöjtspel trampat mattorna, var från golf till tak och utefter väggar och fönster så öfverspunnet af mångfärgade arabesker, att Num Eddaula trodde sig se en löfsal, där mellan blommor och rankor förtrollade spindlar fäst sina guldnät. Vid bortersta väggen låg konungen på en smal fältsäng och med skjortan väl knäppt ända upp i halsen.
Vi vilja nu harom meddela ntigra narrnare uppgifter. FrBn vArt faderneslands södra provinser utvandra Arligen, enligt officiella uppgifter, till Danmark omkring 1,250 och till Tyskland omkring 250 ogifta kvinnor, n&amp;stan uteslutande tjansteflickor, i Aldern 17-30 Br, oberhknadt dem hvilka utan utflyttningsbetyg begifva sig till ifrAgavarande lander för att under somrnarmtinaderna der söka arbete. De sillunda utvandrade unga kvinnornas öde &amp; r ofta mycket sorgligt, nhgot som sarnsttimrnigt intygas af alls dem, hvilka om saken egs kannedom. Riksdagsmln och enskilda personer frAn de provinser, hvarifrln utvandringen mest pilgIr, se densamma med stort bekymmer, i synnerhet som arbete icke fattas i hemorten, utan tvtirtom detta försummns genom bristen p&amp; tjtinsteflickor. Härtill kommer, att utvandring af ensamma, oerfarna unga kvinnor ovilkorligen för dem medför stora faror. Ensamma i frammande land, sakna de det skydd mot frestelser, som ligger i beröringen med anhöriga, vginner och bekanta. De mange nya förhikllandenia verka ock upplösande pik traditionella vanor och arfda Asigter samt undergriifra salunda minga stöd för den unga kvinnans bevarande. Lansstyrelserna uttala i sina femilrsbergittelser samma ilsigter och besty; kn dem genom bevis, hemtade frAn deras verkningskrets.
Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader om npförande på ordinarie stat af det till Kongl. Maj:ts disposition anvisade belopp lill aflöning af. Se Stats-Utskottels Utlåtande N:o 71. Se vidare Utlåtandet N:o 183. Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, dess tjenstebi - ( 204 ) träden, oin anslag till aflöning åt. Se Stats-Utskottets Utlåtande Nio 158. Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i Riket,- angående revisionen af dess räkenskaper. Stats-Utskottets Utlåtande Nio 201. §. 19. Stångjerus-smidet, angående nedsättning i beskattningen å. Se Hammarskatien. Slångan, om anslag till förbättrande af segelleden derstädes emellan sjön Roxen och Linköpings hamn. Se Stats-Utskottels Utlåtande Nio 158. Städerna i Riket, förslag till ändring i 14 §. 3 mom. Riksdagsordningen angående grunderna för röstberäkningen vid riksdagsmannaval uti. Se Grundlagsändringsförslag. — angående tillvägabringande af en allmän Stadsordning eller Ordnings-stadga för. V. B. 412, 496. XI. A. 8. — om åtgärder till förekommande af eldsvådor uti. Se Eldskador inom städerne. — angående förändring i afseende på deras representationsrätt. Se Grundlagsändringsförslag. — angående deras befriande från skyldigheten att bekosta fångars underhåll och forsslande. Statsoch Lag-Utskottens Belänkanden Nio 22. Städernas Salu-aceis. Se Saln-accis. Stäket vid Baggens-fjärden. Se Baggens-Stäket. Stämmoböter, om förändrad fördelning af. VI. VII. A. 158. Stämpling af spelkort. Se Spelkort. Slämplings-afgift, Tullom nedsättning i eller upphörande af densamma. V. B. 412, 496. VI. Ständiga Rotevakans-afgifler, om dessas beräkning bland Statsverkets ordinarie inkomster. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 64.
I fråga om sättet för grundräntornes förenkling hade kommitterade framställt 2.'ne alternativa förslag: det ena, att alla på skattläggning grundade räntor skulle för framtiden utgå i penningar till ett för hvarje i Jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördt oföränderligt belopp, med iakttagande, alt den andel deraf, som beror af markegång, beräknas efler medium af det för kronoräntor gällande markegångspris för de 20 åren 1824—1843; och det andra, alt, i händelse det icke ansåges lämpligt till bestämd penningeränta fastställa de räntor, som hittills varit i persedlar och tjenslbarheter utsatte samt efter markegångsvärdet blifvit utgjorde, alla sådana räntor skulle förvandlas i allenast silne persedlar, nemligen spanmål och smör, med erforderlig jemnkning af värdeskillnaderne genom tillägg af så kallade fyllnadspenningar; hvarjemte en af kommittéens ledamöter, Sekreteraren C. G. Stuart, i stället för det sednare alternativet, ansett de nuvarande hufvudsakligaste räntepersedlarne böra till ett antal af 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 66. högst 3 eller 4 för hvarje län eller fögderi bibehållas, och alla öfrige under ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas i penningar, samt derefter för all framtid med visst bestämdt belopp i kontant utgöras. Vidkommande nu kommitterades i första rummet framställda förslag till ränteförenkling, så kunde det i Departeinents-chefens tanka icke nekas, att antagandet deraf skulle medföra väsendtliga fördelar och förnämligast de, att den största enkelhet i jordeböcker och kronoräkenskaper blefve beredd, hvilket åter skulle leda till möjligaste inskränkning uti tjenstemannapei sona len, äfvensom att den skattskyldige ei holle noga kännedom om sina utskylder och kunde med säkerhet dem beräkna; och hade Departementschefen, med afseende å de fördelar, som ifrågavarande förslag sålunda medförer, alltså gerna önskat att kunna tillstyrka detsammas antagande. Men å andi a sidan förekomme äfven häremot vigtiga betänkligheter.
Jag täger mig dock först friheten att anmärka vid det yttrande, den agtningsvärde T.laren Hr af Malmborg anfört, att en god Regent alltid är sträng, anmärka, att då jag åtminstone anser Regenters visa och prisvärda stränghet bestå uti ett strängt handhafvande af Lagarnes verkställighet, är det just för hårda Strafflagar, som betaga Regenten möjlighet att vara så sträng, som han ville och borde vara, emedan de sätta honom oftare än eljest i nödvändighet, att, genom utöfningen af sin benådningsrätt, göra undantag från Lagens föreskrifter, och dylika undantag anser jrg alltid som ett nödvändigt ondt i Samhället, hvartill skälen och anledningarne, 25 D m 21 Maji. långtifrån att beredas, böra sorgfälligt undant rödjas. Grefve Kallingf Pehr: Sedan den värde Talaren på Läktaren så grundeligen framställt de skäl , som i min tanka påkalla bifall till detta Betänkande; så får jag blott äran i korthet nämna, att jag till alla delar conformera? mig med honom och anhåller om Proposition till gillande af Utskottets förslag. Friherre Cederström, Jacob: Det lärer vara en erkänd sak , att straffen böra vara lämpade efter brotten Äro straffen strängare, än brotten synas förtjena, uppkommer ett förhållande, som väcker medlidande eller verkar till döljande af förbrytelserne, eller ock sätter den Lagskipande i nödvändighet att mildra och sus; pendera Lagen. Jag kan ej instämma med den värde Talaren pa Läktaren i den tanka, att stränga Lagar minska brottens antal. Jag tror tvärtom, att erfarenheten visat just motsatsen, eller att svårare straff verka större brott, och är öfvertygad, att om Lagen stadgade brännmärkning och dödsstraff för stöld, skulle brottet ofta förenas n\ed det ytterligare brott af mord. Jag hänvisar den värde Talaren till det exempel NordAmericanska Staterne gifvit, der Correctionsinrättningar medfört så mycken båtnad.
Man blef nästan sjuk af att vara i deras närhet — och likväl kunde man ej heller vara därifrån. Dessa kanaler förefalla mig att vara absolut stillastående. Och säkert är, att de under sommaren voro det. Detta vilja de ej höra talas om därnere, utan orda om väderkvarnar, hvilka drifva vattnet vidare. Men dessa kvarnar arbetade ej, medan vi voro där. Ej heller finnes i Vollendam, såsom i de närbelägna små städerna Edam och Monikendam, slussar ut till hafvet. Dock, folket är friskt och kraftigt. Man säger oss att aldrig någon är sjuk i Vollendam. Vi mådde också förträffligt, trots kanalerna. Detta kanalvatten användes af befolkningen till allt möjligt, utom till matlagning och tvätt. Det användes till skurning och diskning. De öste ämbar fulla med kanalvatten öfver väggar och golf, när stora rengöringar förekommo. Kvinnor eller barn ligga på kanalkanten och diska hela kaffeservisen! Sedan gäller det att vara artigt afböjande, när de vilja bjuda på sin » koppi koffi. » Holländarne äro ett handelsfolk. Jag satt ofta inne i husen och målade och märkte då, att nästan hvarje familj har någon liten handelsvara. En sålde knappar, en annan hade garnnystan i en påse att sälja. Den köpande kom in, tog sig helt lugnt ett garnnystan ur påsen, lade ett par cent på bordet och gick. De fattigare barnen stickade muddar och mössor och sålde. En liten döfstum flicka på femton år förtjänade på sin stickning och virkning så mycket, att hon kunde kläda sig därpå. En samlade upp potatisskal för ankorna, en annan skurade koppar och mässing åt sådana, som själfva ej orkade skura den. Alla tjänster betalades kontant med några cent. Småslantarna måste på så sätt göra en ganska hastig rundresa genom byn. Folket påminner ganska mycket o m dalfolket. Ej alls till utseendet, men genom sin hederlighet och vänlighet och genom sin lugna förtroliga jämlikhetskänsla. Intet kan dock vara mera olika än deras lefnadssätt. Först och främst fiskrarnes, men äfven hustrurnas. Inga utsysslor finnas, inga väfuader eller dylikt göras i hemmet. Allt köpes färdigt. Präktiga hållbara tyger och dyrbara äkta spetsar.
Som detta Utlåt:s afgörande tyckes vara förenade med svårigheter, tager jag mig friheten anhålla, alt frågan måtte få hvila på bordet. Häruti instämde Frih. Klinkowström. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till de ledamöter, hvilka nu, vid öfverläggningens slut, begärt frågan på bordet, huruvida de icke skulle vilja tillåta hennes återförvisning, desto hellre som Hr von Troils sednaste anmärkn. afsåg en utgift för Riks gålds-Kont. Frih. Cederström: Jag har tagit till princip, alt, då bordläggning af någon fråga blifvit liegård, för min del medverka der - Den 22 Augusti. 109 till, alt diskussionen icke åter uplages. Afståendet från skedd bordläggning kan nemi. vid vissa tillfällen leda till öfverraskningar och förhastade beslut, ehuru sådant vid detta tillfälle visst icke är alt befara. Af denna anledn. tror jag principen emedlertid böra vidhållas; och må det bordlagda ärendet alltså förblifva hvilande lill nästa pleni-dag, eller den dag, föredragning deraf kan anses af Ståndet tjenligen böra äga rum. Frih. Tersmeden förklarade sig afstå från sin begäran. Hr von Hartmansdorff: Då har jag en önskan att til lägga, och den är, att de ledamöter, sorn vilja hafva en fråga bordlagd, måtte genast komma fram med begäran derom och icke göra det, sedan öfverläggningen nalkas sitt slut och endast afgörandet återstår. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att StatsUtsk:s förevar:de Utlåt, enl. derom gjord begäran komme att ytterligare hvila på bordet. Vid föredragning af StatsUtskis den 18 dennes på bordet lagda Utlåt. JYs 237, angide kostnaderne för tryckning af prot:ne vid innevaride Riksdag jemte dertill hörande Bihang, blef äfven detta Utlåt, på flere ledamöters begäran ånyo bordlagdt. Föredrogos och bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde den 19 dennes f. in. bå bordet lagde Utlålin och Hetänkib, nemi. från Statssamt Allm.
Angående justering inför båda Utskotten gemensamt af de föreskrifter, sorn skola gälla för Rikets Ständers båda PenningeVerk; UG skotten, som tillstyrkt bifall å Förslaget, hafva derjemte ansett , att det dermed åsyftade äiv damäl vid de flesta tillfällen kunde vinnas, utan att båda Utskotten ovilkorligen behöfde sammanträda , derest det stadgande , som gemensamt skulle meddelas Styrelserne af Bancooch RiksgäldsVerken, först redigerades af det ena Utskottet och försedt med Ordförandens justerings-påskrift, derefter communicerades det andra, för att der godkännas eller med Anmärkningar förses , i hvilken senare händelse sammanträde emellan båda Utskotten borde företagas. Den 17 Martu, e. tu. 251 Jfr ån AMmdnna Besvärs - och OeconomiceUtskottet: Af den 21 sist lidno Februarii: Ö ver föreslagna ändringar uti Författningame rörande HusbeholsBrännvinsbränningen och deimed gemenskap ägande ämnen j och har Utskotut, under tillstyrkande au Kongl För* ordningf-n rörande Husbehots - Bränvinsbränningen af den t September 1815, i allt öfrigt ina bibehälBs oförändrad, uppå anförda skäl, hutvuds: kligf n föreslagit au Brännvinsbränningen må inskränkas till 9 månader om å« ret , och således inställas ifrån och med den j6 Junii till och med den 15 Septembery do<k att atdrag för denna tid på Bevillningen icke finge äga runi , äfvensom att besparad Drank bovde alla årstider få agas och anvandas, samt försegling å Brännvins - redskapen under ofVannänmde månader ej komna i Iråga: Att åt Konungen knnde 1 underdånighet öfverlemnas att inställa Brännvinsbränningen, då eib. solut brist på Spannmål bade hemina 1 Landet och på de Utrikes Orter, hvarifrån Säd vanligen hämtas, gor, alt verklig hungersnöd befaras : Au ingen må tillåtas, hvarken i Stä. derrie eller pä Landet, att uti ett och s^mjn»
Balken , så vidt det angar vederlag får under ägtenskapet försåld odaljord ; så medgifver Utskottet denna anmärknings rigtighet, och får, i anledning deraf, här nedan föresia den förändring i 7 §. af berörde Capitel, sorn Utskottet funnit behöflig. Till f);dje punkten hänförer Utskottet alla de öfriga anmarkuingarne , hvilka åsyfta att LagUlSloltets Utlåtande N'.n 132,' ätt ådagalägga , det nu gällande stadganden o/n giftorätt och arf efter Landsrätt icke strida mot rättsbegrepp , men deremot ät o bade i politiskt och oeconomiskt afseende ej allenast nyttige utan ock nödvändig#, samt derföre böra orubbade bibehållas. Att omständligen här upprepa och besvara de serskilda anmärkningar och äsigter,som i det* ta hänseende blifvit framställde, anser Utskottc-c desto mera öfverflödigt, som ämnet i hela dess vidd förut är bade af Rikets Ständer och a£ Allmänheten så tillräckligen kändt , att intet nytt derutinnan , å ena eller andra sidan, blifvit sagdt eller lärer kunna sägas. Alla de inkast , som äro af någon vigt och förtjena! uppmärksamhet, äro dessutom upptagne och* efter Utskottets tanka, nöjaktigt vederlagde i rnotiverne till 7 Cap. Giftermåls-Balken oell 1 Cap. ÄrfdaBalken af Uag-Comiténs förslag till allmän Civil-Lag. Oaktadt den i en och annan anmärkning Utskottet gjorda beskyllning om förkärlek för Comiléns förslag och om bemödande att detsamma delvis införa , tvekar dock Utskottet icke, att till berörds motiver vördsamt hänvisa och dem åberopa. De af Utskottet tillstyrkte Iiagfdrändringame aro väl ingalunda hemtade från Cotniténs förslag; men de äro dermed öfverensstämmande Bit, till Riks-St.
Ehuru det bör medgifvas, att i Staden stiftade Nyklerhets-Föreningar samt inrättade Spisningsställen utan spirituosa ej varit utan all verkan till fylleriets hämmande, har likväl erfarenheten ytterligare besannat, alt högt pris på brännvin är det enda kraftiga medlet att hos den lägre Folk-klassen motverka brännvinets omåttliga förtärande och dess förderfliga följder. Kongl. Polis-Karamareus Arbets-Förleckningar utvisa, alt för fylleri blifvit till böter fällde: A — 1 — Summa 689 723 453 4i3 444 682 Utom dessa fylleribrott och en myckenhet andre mindre förtrytelser, såsom slagsmål och öfverträdelser af Police-Författningarne, hvilka ärenden å Police-Kammaren afdömts, hafva de gröfre brottmålen, som derifrån blifvit hänskjutne till Domstolarnes handläggning, utgjort: 345 .— i83o, 533 7 478 — 1831, 6 »4 7 464 1802, 7f)H • •••••••*•*• 5 t>3;> Brottens antal bär alltså på det hela varit betydligt, och under de sista åren snarare i tillän aftagande; doek finnes äfven för ifrågavarande tid anledning till den i förra Femårs-Berättelsen gjorda anmärkning, att, jemförelsevis till förhållendet i andre större Städer, brott af grofsta art i Stockholm mera sällan blifvit begångne. Det beklagliga förhållande har visat sig, att förbrytelser, i synnerhet stölder och snatterier ofta föröfvats af minderåriga personer. Dessa hafva vanligen varit af det stora antal, som, genom föräldrarnes osedlighet och exempel, tidigt blifvit vande vid laster, eller från barndomen af dem lemnats nian undervisning, tillsyn och annan sysselsättning, än att liggande kringvandra i Staden, hvarunder de haft tillfälle att lära en mängd vanarter.
Eh gång hvarje år skall i Offentlig Bolags-Bank hållas ordinarie Bolags-Sfämma, dervid bör ske val lill Ledamöter i Directionen, Instructioner meddelas och Beslut om Bolagets angelägenheter i öfrigt fallas. Alla vid Bolags-Stämma förekommande frågor afgöras genom de fleste rösterne, beräknade efter den rösträttighet, som för hvarje Bolags-Bank serskildt varder i Bolags-Reglorne bestämd. De frånvarande delegarne skola åtnöjas med de närvarandes beslut. § 13- Före den ordinarie Bolags-Stämman böra af delegarne valde Revisorer, jemte ett af Konungen utsedt allmänt Ombud, sammanträda, för att taga kännedom om Bankens hela ställning samt granska ej mindre Bankens förvaltning, i alla dess delar, under nästföregående år, än äfven dess säkerhetshandlingar. Öfver den sålunda verkställde Revisionen afgifves Berättelse, hvilken, sedan den vid ordinarie Bolags-Stämman undergått Bolagets granskning, genast efter samma Bolags-Stämmas slut skall till Kongl. Majrt i underdånighet insändas och, på Directionens föranstaltande, genom trycket till allmänhetens kännedom befordras. Ty förutan åligge det Bank-Directionen att månadtligen till Kongl. Maj;ts Handels och Finance-Expedition insända en öfversigt af Bankens ställning, , samt ofördröjligen meddela alla de upplysningar 1 ämnet, hvilka genom samma Expedition kunna varda infordrade. § 14. Bancooch Lag-Ut.skoltcns Bet. I den högsl osannolika händelse, att Rolags-Bank finnes hafva gjort förluster lill en fjerdedel af dess teckningssumma, skall dess rörelse; genast upphöra och Bolaget, efter gjord utredning, upplösas. § 15. Den, sora Offentlig Bolags-Banks sedel förfalskar, efterapar .eller utprångla!’, vare underkastad det straff, sora i afseende på förfalskning, efterapning och utprångling af Rikets Ständers Banks sedlar finnes utsatt. § 16.