Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Kongl. Maj:t således bestämmer de ärender , med hvilka en sådan Regering må sig befatta , kan lian äfven bestämma dem , om KronPrinsen vore afgörande i Regeringen; och jag tror att Konungen lika så gerna lärer uppdraga samma makt åt sin Son, som åt sitt StatsRåd. För min del afstyrker jag återreniiss, emedan ConstitutionsUtskottet derigenom skulle komma i en svår förlägenhet : och utan tvifvel har det varit för att und. vika ett sådant yttrande, som det man synes fordra, som Utskottet afgifvit-det svar, memorialet innehåller. Jng hemställer derföre om icke den Nådiga Skrifvelsen mätte, på sätt, och med den förändring i formen, jag föreslagit, Varda bifallen. Friherre Anckarsvärd: Jag ser mig förarilåtdn att tillrättaföra ett misstag af Hr Grefve Mörner, då han trott sig i mina yttranden finna, det jag skulle ansett den Kongl. Skrifvelsen, som en constitution.s-vidrig mesure. Om jag så yttrat tnig, har det varit tvärt emot mina å - Den 19 Martil, sigter. Min tanke år blott att behandlings-såu tet håller på att blifva fconstitntionsvidrigt. Jag hade trott en återrenaiss så mycket mer af nöden, sorn begrteppen åro skiljaktigé, oell sonl det hade varit Utskottets skyldighet att bestämma, att utreda och afgifva sin tanka om principen, till vägledning för oss vid beslutet. Jag kari omöjligen Fatta annat, ån att ifall CohstitutionsUtskottet hade ansett 43 §. RegeringsFormeri, genom tillägget blifva förändrad, och i följe deraf till Riksens Ständer inlemnat ett förslag,; hade saken fått ett annat och lagligt skick. Jag kan ej Öfvertyga mig derom att hvad Riksens Ständer 18x2 och 1818 ansågo nyttigt, mi skulle vara nödvändigt.
Ständer sedermera, under namn af lsinebiträde, lcmnade bidrag, icke warit beledsagadt af nsigot annat bestämdt förbehåll vin satt och tid för sitcrbetalningen, hafwa Utstotten, i öfrigt delande den af en Ledamot inom Ridd. och Adeln yttrade farhaga, att XXli Statsoch D a n c o - U t sk o t t c n s Statens införande i något interesientskap eller Bolag med Actieägarnc, skulle för Staten snarare medföra ytterligare kostnader och uppoffringar, än ät densamma bereda nägre werklige fördelar, funnit sig ej böra tillstyrka antagandet af de Förslag, art Staten, antingen för alla af R. Ständer till Canalen kemnade bidrag, eller ätminstone för det nu bewiljandc, mätte i Canal-Bolagct erhälla Actiex. Beträffande dernäst de Förslag, att, antingen, med nuwarande Canal-Directioncns fränträdande frän förwaltningen af Canalen och desi tillhörigheter under byggnadsären, Canalcns fullbordande skulle öfwerlemnas ät en af Kongl. Maj:t förordnad Styrelse, i händelse N. Ständer efter granskning af den nya Arbetsplan, som till följd häraf borde upprättas, wilja dertill medel lemna, eller ock, pä fatt en annan Ledamot inom Ridd. och Adeln yrkat, arbetets utförande uppdragas ät en af N. Ständers Fullmäktige gemensamt med Actieägarne wald ny Direetion, med föreskrift för densamma, att, efter ledning af det redan uppgjorda Kostnads-Förslagct, fördela hela ätcrstäende Canalarbctct uti wista, till kostnaden i det närmaste lika arbetsposter, under det uttryckliga stadgande, att anslaget till de efterföljande arbctsposternc skulle intill
Skolan, denna de intelektuela förmögenheternas drifbänk, måste äfven till viss grad åtaga sig vården om de fysiska och ammandet af de militära, först då militäröfnrngars införande vid rikets samtlige, så väl allmänna, som enskilda läroverk, der ynglingar uppfostras, blifvit beslutadt och vunnit tilläm ning, då bevärings-organisationen fått en ändamålsenligare form, en landstorm blifvit inrättad, skola vi kunna säga att vi grundat ett nation al-förs var af den omfattning landets säkerhet kräfver. Motioner hos ltiddersknpet och Adeln 1862. St starkare krafter att arbeta för de tvänne sednare fallen, och uteslutande fästande mig vid skolan, tager jag mig friheten hos Rikets Ständer föreslå: l:o. Att Rikets Ständer för sin del måtte besluta att militäröfningar införas vid alla de rikets allmänna som enskilda skolor, hvilka inrymma gossebarn af öfver tolf års ålder, samt att Skollagen ålägger som bestämd pligt för hvarje elev, hvilken ej af bestyrkt sjuklighet eller annat fullt giltigt och godkändt skäl derifrån befrias, att i öfningarne deltaga, samt att intet afgångs-betyg till högre läroverk utfärdas, med mindre elev med aprobation genomgått det militära pensum, som för skolan kan vara föreskrifvet. Som ingen national-beväpning kan existera utan att folket utgör dess kärna, och således största uppmärksamhet här mäste fästas vid folkskolan, men denne i allmänhet sysselsätter sig med barn af allt för späd ålder att kunna deltaga i de mer omfattande öfningar, som vid skolor med en äldre elev-personal kunna ifrågakomma, och dessutom det i allmänhet korta vistandet vid folkskolan icke medgifver tillräcklig tid vid inlärandet för att kunskapsmåttet skall kunna betraktas som någon varaktig grund för krigsmanna-bildning, måste militär-öfningarne här utsträckas utom skolan. Jag tager mig derföre friheten hemställa: om till ändamålets vinnande icke skäl vore, att på landet socknevis och i städer, der folkskolor finnas, särskilda exercis-skolor inrättades, som upp togo de från folkskolan afgångna elever, för att fullända dess utveckling i exercis.
Majit Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes E. Kongl. Majit, med upphäfvande af ofvanberörda föreskrift i Kongl. Cirkuläret den 2 April 1833, i öfverensstämmelse med ofvan angilna grunder bestämma, från hvilken tid de allmänna författningar, som utfärdas rörande rikets allmänna hushållning, komma att lända lill efterrättelse. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Oktober 1863. Expeditions-Utskottats Förslag till anderd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Okl. 186S. Presle-Sländel den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Slåndel den 21 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående förändring af föreskrifterna rörande tjenstemanna-eder och läkares edsförpligtelse. (Santmans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 23.) S. A. K. I underdånig skrifvelse den 22 Februari 1854 anhöllo Rikets Ständer, all E. Kongl. Majit täcktes i nåder förordna om en revision af gällande föreskrifter i afseende på eder och deras användande, och hafva vid de begge riksdagar, hvilka förflutit sedan nyssberörda underdåniga skrifvelse afläts, förnyade framställningar i ämnet blifvit gjorda, utan att till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, enär Rikets Stän der ansett, att E. Kongl. Maiits nådiga beslut med anledning af den redan ailåtna underdåniga »krifvelsen borde afvaktas.
Ståndet skyndat sig att vara de förste, för att gifva ledning åt omdömet. Att de så gjort, borde icke förtänkas, så framt nämnde 144 Den 26 April f. m.' Stånd uppfattat frågan på det enda sätt, hvarpå jag tror all den borde uppfattas, ty den är helt enkelt, om man vill erkänna de principer, lill hvilka nian måste komma, om man, med betraktande af menniskonaturen, och philosophiskt med afseende å hvad nu vid denna tideräkning de mest bildade män kunnat utransaka och upplyst om denna natur, kommit i erfarenhet af del resultat en sådan betraktelse gifver, i fråga om rättigheten att bestraffa nienniskor oell sältet att tillvägabringa dessas förbättring. Hade PresleSt. så gjort, ett Stånd, inom hvilket man bör förvänta att finna den mest utbildade philosophiska kunskap, den innerligaste kännedom 0111 menniskos jälen, efter prestcrne kallas själasörjare, vi hade dä ovillkorligen mäst komma till det resultat, alt grundsatsen för det olika systemet är mera hemtad ur en riklig kännedom om menniskans medfödda natur, än att man skulle behöfva att göra några experimenler för att förvissa sig om förslagets riktighet oell duglighet. Jag ber att få upptaga den frågan om experimenterande och experimentets nytta i en fråga sådan sorn denna, och huruvida det kan vara skiiligt ali åberopa erfarenheten mera än ur en enda synpunkt, nemi. det rent mekaniska eller teckniska af den stora principens tillämpning. Frågan 0111 fängelser är ingalunda ny; de hafva funnits före all civilisation d. v. s. före 2000 år tillbaka. Det har icke behöfls att experimentera, huruvida fängelser kunna äga nylla med sig eller icke, ty man vet, ali de kunna innebära egenskapen af straff, eller af skolor för brott, oell del beror icke på principen af fängelse, utan af sältet huru fängelsestraffet användes. Då denna ide' försl väcktes i America, så vet en hvar, alt den icke kom i följd af någonting annat än en llieoreliskt, djupt philosopliisk undersökning om menniskonaturen.
Jag vill gerna erkänna, alt grymma straff icke bidraga till minskning af brotten, men sedan den class, inom hvilken brotten förekomma, redan är förvildad, sä är det förgäfves alt vilja mellankomma med mildare straff och, på det sättet återföra en genomdrifven brottsling till samhällighet och dygd. Jag har haft tillfälle alt flere gånger finna, huru strafflösa sådana brottslingar anse sig vara, samt att den uppenbara kyrkopliklen verkligen är ett ibland de straff, som de mest frukta, och det är icke sällsynt att brottslingar, som ganska villigt underkasta sig hvarje straff, rent af vägra att underkasta sig kyrkopliklen. Della måtte bevisa, att uti denna ceremoni verkligen ligger någonting afskräckande både för den brottslige sjelf och för andra. Jag kan icke annat än i allo förena mig med hvad Gr. Mörner i denna fråga yttrat. Frih. Cederström, Claes Rudolph: En föregående talare har yttrat, att med kyrkopliklen åsyftades ifrån början icke något straff'. Deruti ligger onekligen en sanning, nemi. den, alt med kyrkopliklen åsyftades icke ett s t ruff, utan en försoning med kyrkan och församlingen. Jag tror alt denna ursprungliga åsigt ännu hör vidhållas. Ar del då icke billigt, alt vid en sådan försoning den brottslige visar all den ödmjukhet, som kan motsvara hans brott. Jag är visst icke känslolös för det obehagliga uppseende, som i helgedomen väckes genom anblicken af en sådan brottsling, omgifven af väpnade rättvisans tjenare; men jag tror att församlingen icke bör vara så känslofull, alt hon icke hellre bör uthärda denna anblick, än att hon icke skulle fördraga att en brottsling med änger emottager den försoning, sorn honom erbjudes. För öfrigt instämmer jag med de talare, som tro att allt hvad man kan göra för att afskräcka ifrån brott, är i närvar, stund i högsta målto af nöden. Såsom ett nödvändigt ondt, anser jag derföre kyrkopliklen böra fortfara. Sedan härefter öfvcrläggningen förklarats vara slutad, yttrade II.
Län att öfversända ansökningen och handlingarne tili Konungens Befallningshafvande i det andra Länet, hvilken sistnämnde liar att, sedan Gäldenären blifvit hörd och målet vederbörligen till afgörande beredt, sitt Utslag meddela och till förstbemälde Befallningshafvande insända, för att Borgenären, emot lösen, tillställas; äfvensom att» uppå Borgenärens, i enahanda ordning, skeende ansökning och derest fordringen är utmätningsgild, låta Utslaget till verkställighet befordra och derefter de indrifne medlen till samma Befallningshafvande insända, för att till Borgenären, emot vederbörligt qvitto, öfverlemnas. ” Rikets Ständer framhärda etc. jande Exp. Utsh. Förslag till urul. Skrifv. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Sept. 1829- Preste-Ståndet d. 23 Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ståndet d. 23 — —- Rikets Stänclers underdåniga Skrifvelse om föreslagna ändringar i Kongl. Förordningen den ig December 182J , angående hemmansklyfning oell jord-af söndring. S. Ä. K. Tbfler Öfvervägande af åtskilliga hos R. S. vid innevarande Riksmöte väckta frågor om ändringar i Kongl. Förordningen den 19 December 182-7, angående gruliderue och vilkoret! för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, hafva R. S. ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att stadgandet i högstberörde Kongl. Förordnings 1 Cap. 9 §., i afseende på frågor om hemmansklyfning, nemligen att, i händelse, på grund af serskilde förhållanden, jemkning i de stadgade grunderne skulle för något Län finnas af nöden, vederbörande E. K. Maj:ts Befallningshafvande böra derom göra underdånig anmälan hos E. K. M., sorn förklarat
Uti 62 och 6z F.z. i nystnämnde förordning utsätta för äwerlan ä bärande träd, mast och storwerksträd, de uti z mom. 62 §. för annan äwerkan ä Kronans parker, gehäg och djurgärdar utsatte böker fördubblas, samt de uri 2 mom. 6z Z. för annan ä»verkan ä allmänning eller enskildtas ägor fördubblas med bibehållande af de stadgande» som 62 och 6z Z.H. i öfrigt innehålla. samt uti 6Z §. att äwerkan andra gängen skall ligga i tweböte, och att den som tredje gängen eller oftare dermed sig förbryter. bör, jenne erläggandet af sistnämnde böter, sitta i stock en söndag med qwist eller qwistar i handen af det eller de äwerkade trädstagen; det andra alternativer äler innefattande det Utskottet icke funnit anledning tillstyrka den af Grefwe 6^1- lenborZ förestagne Lagförändring i detta ämne; Och hade Utskottet för öfrigt icke funnit stal akt tillstyrka nägon ändring uti hwad Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779 samt Kongl. Brefwet den 16 November 178S och Kongl. Förordningen den ga September 1801 föreskrifva, angående fördelningen af de wiken Domaren äger för ffogsäwerkan förestrifwa eller akt förestå nägon annan - nan ordning för atalet af skogsäwerkan än den som redan finnes stadgad. Lades pä bordet, tillika med Herr Lagmannen Uönc^vilis uti protocolls-utdrag bifogade serskildta pttrande. Uplästes ett ifrän Lag-Utskottet notitisna Lnlemnadt protocolls-utdrag af den 2Z sistl. Junii, Hwaruti Utskottet afgifwit sitt yttrande öfwer de uti Wällofl. Borgareståndet gjorde och till Utskottet remitterade anmärkningar wid desi betänkande angående lösen för gravations-bewis; Och skulle detta prokokocolls-ukdrag såsom rörande ett ämne, hwarSfwer de öfrige irenne Riksstånden redan fattat deras beslut, till handlingame läggas.
Domarens tillkallande wid sädane »värderingar medförer, än om densamma pä sätt Riksens Ständer förcstagit, af Utmätningsman företoges och hwarken uppehöll elter osä-erhet för Borgenären i sin ratt härigenom kan upkomma, enär GÄbenären, om han med den sörsta wärderingen more mistnöjd, bör sädam genast hos Utmätnings» mannen lillkannagifwa och inom en mänad om no wärdering hos Doinaren sig anmäla samt Borgenärens betalning i allt fall mindre beror pä värdering än det belopp hwarlill den ulmätte Egendomen ivid Anctionen kan upstiga, fa fann Högste Domstolen för Z:te Band. s.hra 2lfd> 105. 1584 Ten 28 Zcbruarii för sin del icke betänkligt att ä hwad Riksens Ständer i denna del föreslagit tillstyrka bifall. 2:0 Att i händelse Borgenär och Gäldenär ej kunna öfwerenskomma om stället till den pantförstrifne Egendomens säljande, Auctionen mätte wcrkfiällas i det stället inom Häradet eller Tingslagek, som Gäldenaren sjelf förestår eller'ock ä Lands-Cancelliet om sädan af honom ästudas, hwilkei i bägge fallen borde förrätmingsmännen uttryckligen lillkärrnagifwas. Hwad i detta ämne genom Kongl. Brefwet d. 22 Februarii 1770 och Kongl. Resolutionen d. 21 Junii 1793, Z7 stadgadt, att nämligen Auctionen ä utmätt fast Egendom bör ä Lands-Canc»lliet förrättas , enär wederbörande, hwilka försäljningen anga icke arv derom öfwerens, att den wid HäradsTinget företages, synes i Högsta Domstolens tanka säkrast befordra den förmän Borgenär och Gäldenär i deste fall haswa gemensamt att Egendomen till högsta möjliga pris sörsäljes.
Prcsternas Husförhör och Mantalsskrifningarne kunna alltför väl flyttas och jetnkas närmare efter d n nu projecterade nya Lcgostämman 3 de förra framför och de senare något efter Michaelitiden : Sku!!* någon Landsort, sora jag ej känner , verk .ligen vara i behof al en annan tid för Tjenstehjons-ombytetj så kan ju lätt för den en annan bestämmas, på det en enda Provinces förmån ej måtte tillskynda nästan alla andra en ofta Oersättelig förlust. Jag tillstyrker således för min del, med fullkomlig öfvertygelse om nödvändigheten af det föreslagna: Att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, i förening m< d de öfrige Respective Standen, tiil Kongl Maj.ts vidare pröfning och bifall täcktes hemställa angelägenheten af en ny Förklarings utfärdande öfver ofvannämnda Lagrum:, samt de förra TjenstehjonsStadgarne, hvarigenom rätta Legostämman och Flyttningstiden för Tjenstehjon, så i Städerne sorn på Landsf jemte den ledighet dem derunder till - Den 5 annani. SIS kommer, må förvandlas och utsättas ifrån och med Midsommarsdagen til! och-med den 31 Junii hvarje år; då i de Städer, der arne FlyftningsTerminer äro öfliga, det följer af sig sjelf, att den senare inträffar den 1 Januarii årligen. 2:0 Det är så väl i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition af den 29 sistledne November om deruti omnämnde Löneförbättring för MilitaireStaterne, som senare delen af Friherre Björnstjernas nu upplästa Memorial och på grund af den sanningen, att den Officer eller Tjensteman, som frikännes från en utgift, är mera i behåll med hvad han har ut3n Lönetillökning , än med en sådan , som litet eller intet svarar emot den Summa , som måste utgifvas till öfverflödiga utgifter, som jag utber mig få föra Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på Herrar Officerares och en del af Trouppens Ornering med Guld och Silfver. En värd Ledamot af detta Stånd , Pierr Generalen m. m.
BorgareStåndet, har i stadgad ordning, den af de Respective-RiksStånden, enligt till BancoUtskottet aflåtne Protöcollstltdrag af den 25 sistlidne November , förordnade omröstning:, nied slutna sedlar, öfver de återstående stridige frågorne blifvit anstäld , enligt följande voler i pgsp repositioner : N:o 1. Föranledd af HufvudBetänkan derne N:o 49 Sc 65. Den som bifaller, att, i fall erfarenheten skulle bevittna, att under en längre tid, någon större Summa varit outlånt, antingen vid HufvudContoiret eller någotdera af de mindre DiscontContoiren, Herrar BancoFullmägiige ega förordna, att ett sådant öfverskott må förskjutas till det eller de af DiscontContoiren, hvarest behof deraf funnits ega rum , hvilket förskott dock kommer att återställas då det finnes behöfligt vid det Contoir hvarifrån det samma blifvit meddeladt, voterar Ja. Den det ej vill , voterar Nej; Vinner Nej, kommer icke någon sådan flyttning af de för DåneContoiren bestämda summor att ega ruin. Voteringen utföll, sedan utom den aflagde en origtig sedel blifvit Casserad, med. 44 Ja och ■— 74 Nej; och sorn Nej Vunnit; 4 04 Banco-Utskottets Betänkcnden. alitsa kommer icke någon sadan flyttning af de för Co nioi ren bestämda mlåningssummor att cga rum. N:o a. Föranledd af §. 3. Den -som bifaller Utskottets Betänkande, «lle.r att tillsättningen af de 4 Directeurerne i hvart och ett af DiscontContoiren, jemte en suppleant för hvardera, sker af Rikets Ständer pa lika sätt sorn valen af Fullmäg' trge i -Banquen och. RiksgäldaContoiret; voterar Ja; Ben det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, skola BancoFulImägtigetillsctta', jemte BancoUrn budet
Vallo 11 ige Borgare-Ståndet bar beslutat, att bevillning skall läggas å brännvins-bränningen efter tillverkningen, och att denna bevillning skall utgå med en skilling å hvarje kanna tillverkadt brännvin; äfvensom Ståndet gillat den af Herr Rydström uti sin, vid Betänkandet N:o 16, bifogade Reservation (j>ag. 54, 55 och 56 af det tryckta exemplaret) föreslagna Tariff å panuerymds-afgifterna, med förklarande, att densamma må gälla såsom Minimi-tariff för afgiften å tillverkning. Härförutan bar Ståndet förklarat, att den, Betänkandet Nio 16 bifogade Tariff, Nio 2, öfver pannerymds-afgifteh för PisLoriska Verk, må gälla såsom Minimi-tariff, under iakttagande för öfrigt af Ståndens ofvannämnda beslut om beskattningens utgående efter tillverkning; äfvensom Ståndet gillat Utskottens, under enahanda förbehåll om den allmänna beskattnings-grunden, godkända Förslag att belägga Mäskvärmare med 9.5 procent afgift af den skatt, som pannan anses böra utgöra, och beslutat, att El glan dska och Half-piston ska Verk skola beläggas med bevillning till 5o procent utöfver enkla verk. 4.0 Bevilln.-j Las,- och Oec.-Utsk. Meni. W.o 27. Bonde-Ståndet liar, i afseende på elitia pannor, sora hädanefter få begagnas , biV beli alli t Tariffen i 1824 års Kongl. Kungörelse oförändrad; men, angående tillåtelsen till nyttjande af sammansatta eller enkla Pistoriska Verk samt deras beskattning, antagit till alla delar hvad Utskotten i sista Betänkandet, N:o 16, föreslagit. Sedan Utskotten sålunda anfört de hvarannan mer eller mindre motsägande beslut i dessa ämnen, åligger det Utskotten att söka sammanjemka dem, och för de händelser, der sådant icke låter sig göra, eller Riks-Slånden vidhålla sina beslut, föreslå de Voterings-proposilioner, som böra ligga till grund för omröstning i Höglofliga förstärkta Stats-Utskotlet.
Jag tar mig friheten att hos llr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på hvad jag föreslagit, eller att R. o. Ad. behagade besluta att updraga åt Bankofullmäktige att vid nästa Riksdag inkomma med förslag till ny bankbyggnad jemte kostnadsförslag. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Afven jag finner anledning att instämma i hvad Hr Geijerstam yttrat, till allo gillande de skäl han anfört. Bland dessa är det isynnerhet ett, hvarpå jag fäster särskildt afs., icke det att man bör afse ijenstemännens beqvämlighet, ty dervid fäster jag mig föga, utan att man bör afse allmänhetens. Man kan visserligen säga, att äfven åt denna bör man icke egna någon uppmärksamhet, men då söker allmänheten denna beqvämlighet på andra ställen, och en sådan erbjuds den nu genom Stockholms bank, som för de i staden och på norr boende ligger mycket bättre till. Om jag t. ex. får kreditiv-räkning på Stockholms bank med samma fördelar som den lemnäs af R. St:rs, så lärer jag icke göra mig besvär att gå så långt som till slussen för att få en affär upgjord som lika väl kan upgöras vid posthuset, och denna omständighet anser jag vara af stor vigt och innefatta ett skäl, som talar för en sådan undersökning eller uprättande af ett sådant förslag, som Hr Geijerstam påyrkat. Hvad de förspillda 28,000 Rdr beträffar, så kan man väl anse dem i visst afs. så vara, men i denna summa ingår äfven åtskilliga reparationer, på hvilka afs. måste fästas, då huset kommer att säljas, enär de öka dess kapitalvärde. För öfrigt, den som känner, huru långsamt våra byggnadsföretag gå, kan nog förutse att en lång tid kommer att draga om, innan ett nytt bankohus blefve färdigt, hvadan man torde kunna säga, att det på reparationerna nedlagde kapitalet icke blifvit förspilldt. Jag instämmer således med Hr Geijerstam. Gr.
Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande M 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel och i sammanhang dermed, jemlikt Ridderskapet och Adelns beslut den 17 sistlidne Mars och 19 April, såväl Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets hemställande å sidan 7 af Betänkandet JV2 58, i anledning af väckta motioner angående folkskoleväsendet, som ock Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande Jtö 6, i anledning af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildande, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas: 1, 2 och 3 punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 4 punkten. Med afslag å Utskottets hemställan, beviljade Ridderskapet och Adeln ett årligt anslag af 600 R:dr R:mt åt Riksarkivet, till inköp af för detsamma behöfliga böcker och tidskrifter, att utgå från början al det år, då riksarkivets rätt till allt, som tryckes inom riket, upphört. 5 — St punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 12 punkten. Lades till handlingarne. 13—16 punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 17 punkten. Med alsing å Utskottets hemställan, beviljade Ridderskapet och Adeln, med afseende å behofvet af en ny adjunkt i medicinsk kemi vid Upsala universitet, ett åi ligt anslag af 2,500 R:dr till en ytterligare adjunktslön vid nämnda universitet. Utskottets hemställanden biföllos. 24 punkten. Med afseende å behofvet af en adjunkt i kirurgi och obstetrik vid Lunds universitet, beviljade Ridderskapet och Adeln ett årligt anslag af 2,500 R:dr till en ytterligare adjunktslön vid nämnda universitet. Ridderskapet och Adeln afslog Utskottets hemställan och beviljade ett årligt anslag af 4.500 R:dr till en profession i geologi vid Lunds universitet. 26 punkten. Återremitterades.