Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungens slott i lmfvudstaden eller annorstädes i slott, hus eller gård, der Konungen vistas, eller å rum, der Rikets Ständer eller deras Afdelningar eller Utskott församlade äro, eller inför sittande Rätt, Konungens Befallningshafvande eller annat allmänt Embetsverk; vare lag, som i 43 § sägs. § 45. Den som, i uppsåt att skada göra, eller eljest i vredesmod, emot annan drager knif eller svärd, eller spänner bössa, eller reser annat lifsfarligt vapen vid sådant tillfälle eller å sådant ställe, som i 43 eller 44 § sägs; varde, der ingen skada sker, ändock straffad med böter från och med femtio till och med femhundra Riksdaler. § 46. Gör man våldsgerning å annan för det han i sak inför Råtta, hos Konungens Befallningshafvande eller vid annat Embetsverk, sin eller annans talan fört, eller vittnesmål aflagt, eller för att honom från sakens utförande eller vittnesmålets afläggande hindra; dömes till straffarbete från och med två månader till och med två år. § 47. Misshandlar man annan för att tvinga honom till bekännelse i någon sak; vare lag, som i 46 § skils. Är brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; då må till straffarbete från och med två till och med fyra år dömas. § 48. Har man, i uppsåt att våldföra annan, brutit någons hemfrid, i ty att man med våld eller eljest mot någons vilja inträngt i hans hemvist, vare sig gård, hus eller fartyg, eller ock dit sig insmugit, eller der gömt sig undan ; dömes, ändå att uppsåtet ej varder fullbordadt, till fängelse från och med två till och med sex månader eller till straffarbete från och med två månader till och med två år. § 49.
Beträffande åter de för pensioneringen beräknade tillgångar, hafva Rikets Ständer, i betraktande af den fördelaktiga inverkan på utrikes sjöfartens utveckling, sorn af den ifrågasatta pensionsanstalten otvifvelaktigt år att påräkna, funnit med billighet mest öfverensstämmande, att det utöfver föringsmedlcn för berörda anstalt erforderliga årsanslag komme att till fulla beloppet utgå från Handelsoch Sjöfarts-fonden, derest densamma funnes dertill lemna tillgång, och att endast för motsatt fall anslag af statsmedel ifrågakomma; och få, i enlighet härmed, — jemte tillkännagivande, att Rikets Ständer lemnat sitt bifall till bildande af en pensionsanstalt, inrättad i öfverensstämmelse med det af E. K. Maj:t nådigst framlagda förslag, samt medgifvit, att till denna pensionsanstalt må, från och med nästkommande år, af tullmedlen utgå ett mot den så kallade föringen — hvilken från samma tid ej vidare bör till sjöfolket utbetalas — ungefärligen svarande belopp, hvilket; enligt de grunder ofvanberörda förslag innehåller, för närvarande blifvit bestämdt till 24,000 R:dr årligen, — Rikets Ständer i underdånighet uttrycka den åsigt, att det bidrag, som utöfver nämnda summa kan blifva för pensionsanstalten erforderligt, bör till fulla beloppet utgå af Handelsoch Sjöfarts-fonden, derest denna dertill lemnar tillgång, sä att endast i motsatt fall anslag af statsmedel bör ifrågakomma. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 December 1863. Expeditions-Utekottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 201. 39 Wto SOI. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Dec.. 1863. Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående fortfarande anslag för Kamerer arén Carl Sandberg. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 185.) S. A. K.
Vill Konungen sitt utlåtande, hvarom RiksSt:n må öfverlägga, dock utan rubbande — Talmän. v Hr Hjärne tilläde derefter muntligen: Emot 3:dje mom. har jag icke något annat att erinra, än att der står, att då ett förslag i anledn. af K. propos. från Constit.Utsk. till RiksSt:n inkommer, må öfver läggning derom i RiksSt:n ej vägras. Detta anser jag icke nog bestämdt svara emot den tydliga rättighet, sorn i grundlagen för närvar, linnes RiksSt:n meddelad att öfverlägga om hvarje utlåt., som till dem inkommer; ty det synes nu, som skulle det bero på Utsk. att medgifva öfverläggning eller icke. Detta har icke kunnat vara Utsk:s mening, hvilken jag deremot anser vara träffad, i fall det heter: hvarom RiksSt:n må öfverlägga. Jag anhåller om propos. å det förslag, jag haft äran afgifva. Frih. Cederström, Jac.: Då den siste talaren tillstyrkt Utsk:s förslag, men likväl önskat några modificationer deri, skall jag hålla mig till dessa. Först har han då trott, att då två Stånd stadna emot två, det må bero af förstärkt Constit.Utsk. Jag ser icke, huru talaren kunnat yrka detta, så vidt han consequent velat följa grundsatsen att icke tillerkänna pluraliteten i Constit.Utsk. bättre omdöme än pluraliteten hos Stånden sjelfva. Mig synes Utsk:s förslag riktigt; ty då Utsk. tillstyrkt en ändring, och två Stånd godkänt densamma till hvilande, bör det icke bero på ett mindre antal i förstärkt Utsk. att förkasta förslaget, utan ur det nog, att frågan vid en kommande riksdag förfaller, om blott ett Stånd ogillar förslaget. All fara emot förslagets hvilande är derigenom tillräckligen förebyggd. Jag tror alltså, att den nu af mig vederlagda anmärkn. bör förfalla.
(Fortsättning.) rande läseår, i anseende till koppfarsotens aftagande, kunnat åter få begagna det provisoriska sjukhuset mot anskaffande och förhyrande af två andra lägenheter till Sundhetsnämndens disposition; men nyss skildrade förlägenhet, oafsedt den svåra olägenheten af lärjungarnes fördelning i minst tre skiljda lokaler i olika delar af staden, kunde när som helst ånyo inträda och läroverket under pågående termin plötsligen sprängas eller vid början af en läsetermin se sig förhindradt att öppnas till fullständig och författningsenlig verksamhet. Lades härtill saknaden af passande bibliotheks-lokal, af förvaringsrum för de zoologiska, botaniska, fysiska, kemiska och mineralogiska samlingarne, af plats för den kemiska undervisningen samt af ritsal och gymnastiklokal, så vore fullkomligt uppenbart, att läroverket med dess nu egande utrymme omöjligen kunde fullgöra hvad af detsamma med rätta fordrades, samt att snar och grundlig hjelp vore af nöden. Enligt hvad Domkapitlet vidare anfört, hade, efter det behörigen utredt blifvit att det nuvarande skolhuset icke lämpligen kunde, hvarken genom ny inredning eller tillbyggnad, göras användbart samt att dess tomt icke utan mycket stora olägenheter medgåfve uppförandet af en fullt tillräcklig och ändamålsenlig nybyggnad, Upsala stad anskaffat annan af vederbörande godkänd byggnadsplats; hvarjemte Upsala läns landsting beslutat att till uppförande af ett nytt läroverkshus i Upsala bevilja ett anslag af 32,000 R:dr, hvilket beslut vunnit Kongl. Maj:ts nådiga godkännande. Till utförande af byggnadsföretaget, som, enligt de uppgjorda ritningsoch kostnadsförslagen, hvilka blifvit af Öfver-intendentsembetet utan anmärkning granskade, beräknats till 300,000 R:dr, funnes följande påräkneliga tillgångar: l:o Omförmälda anslag af Upsala läns landsting Upsala elementarläroverks egen byggnadskassa, bildad jemlikt nådiga Cirkulärbrefvet den 11 December 1863, uppgående vid 1864 års slut till » 3,422: 37. 5:o
Herr Presidenten Friherre Wirsen fann yäl, att Instructionen, ehuru tillstyrkt med afseende på allmän nytta, icke tillkommit i den ordning 8 §. i Regeringsformen föreskrifver och sålunda äfven i stridighet med 7 och i5 §§. i samma Grundlag, hvaraf ock den Särskilda följrl uppstått, att behörigt kungörande af Instructionen uteblifvit, samt att dess innehåll i någor måtto rubbat de i sådant ämne förut gällande Författningar, hvarförutan Instructionens verkställighet vållat skada för enskilda medborgare; men af 6 §. jemförd med de 5 föregående uti Ansvarighets-lagen ansåg Herr Presidenten sig destomera hindrad, att upptaga frågan om Herr Friherre Cederströms ansvar för Xmbets-förscclse i vidare måtto, än hvad den anginges Revisorers Berättelse, ioo3 skade-ersättning, föi’ mätande hvaraf, Allinanna Lagen borde blifva rättelse, soxn Herr Presidenten laxin det oförenligt med Ansvarighetslagens mening och med Lagstiftningexis S}7fte för Riks-Rättens verksamhet, atti detta eller aixdra lika eftertänkeliga mål ålägga penningeböter till belopp af några månaders arfvode; och förthy inskränkte sig Herr Presidentexi, att, i lormågo af i Cap. 12 §. Rättegångs - Balken, döma Herr Friherre Cederström skyldig fylla ali skada, som för enskild man, i följd af den åtalade Instructionen tillkommit, hvilket ansvar, hvad anginge Handelshuset Skotte, gexiom den skedda liqvidationen väl komme att förfalla; men i öfrigt borde stå öppet, utan hixider af 8 §. i Ansvarighets-Lagen, derest någon annan, i följd af den nu åtalade Ämbetsåtgärden, skulle anse sig hafva lagligt ersättnings-axispråk att utföra, och instämde Herr Presidenten i öfrigt med Tit. Robsoxi, i fråga oxn Friherre Cederströms mot mig gjorde anmärkning. Herr Presidenten Friherre Löfvexiskiöld instäxnde tili alla delar med Herr Presidenten Friherre Wirsen.
Domaren derföre ansvarig; hvarföre ock gila Domar som af Högsta Domstolen upphåfvas, böra anses för orätt dömde, och i följe deraf, så väl Domare som DivisicnsLedamöter, hvilka sådane Domar eller Utslag utfärdat, icke kunna eller böra undgå att af Högsta Domstolen till ansvar och straff derföre fållas, på det sått, att, för mål af betydligare vigt, straffas med tjenstens förlust, de af mindre betydligare, med suspension på 5 å 6 månader, och de minst betydlige, med böter, från 25 till 100 R:dr för hvarje Domare ellet DivisionsLedamot som ej emot ett orätt beslut eller en orätt Dom sig reserverat; lifssaker härifrån undantagne, med hvilka bör förhållas, sorn i allmänna lagen stadgadt år. Dessa Den 3 Mart ii. 417 Dessa mine anföranden underställes vörd* samt Höglofl. Ridderskapets och Adelns högt upplysta bepröfvande; och aobålles ödmjukast, att detta mitt memorial måtta till Lagutskottet blifva rcmitteradt, och med de öfrige respective RiksStånden communiceradt. Herr Gr (.lihagen^ Gujlaf: Att hestraffmngssättet i Sverige efter min öfvertygelse visserligen icke är öfverensstämmande, hvarken med vår tids upplysning, ej eller med de moraliska, ädla och religieusa grundsattser som bär utgöra nationalcaracteren i detta constitutjonella samhälle, lärer ej kunna bestridas. De grymma, rysliga och med barbariska lagar förenlige spöstraffen och uppenbara kyrkopligten, har ej ännu hunnit afskaffasj vid de sednare Riksmöten har väl frågor derom blifvit väckte, men utan önskad framgång. Fem års erfarenhet sammanlagd med den vi förut ägt, tror jag kan fullkomligen öfvertyga oss, att dessa harda, omenskiiga och afsky varda forntidens lämningar icke tillbakahå 1— lit brotten: tvärtom har följderna deraf varit, och blir, att den som en gång lidit sådane Bil, till Ridd, 0. Ad.
Lika med Friherre Åkerhjelm har jag reserverat mig i Utskottet mot beslutet, att, då två Stånd der stannat mot två, frågan skulle förfalla. Jag får 410 Den 27 Maji. äfven upplysa, att ehuru Utskottets Ledamöter varit, på sätt Betänkandet utvisar, af olika meningar, i afseende på sjelfva förslagets antaglighet, hafva likväl Ledamöterne varit fullkomligen ense derom, att de olika meningarne skulle sorn alternativer till RiksStånden ingå, och denna öfverensstämmelse grundar sig på ett (Ö anledning af väckt fråga om Grundlagsfrågors hvilande i 5 år, oaktadt Urtima Riksdag dessförinnan skulle inträffa, och hvari två Stånd inom Utskottet stadnat emot tvänne) fattadt beslut, att vid alla sådane händelser, der tvänne Stånd stadnade emot två, de särskilta meningarne borde för RiksStånden framställas. I anseende till detta beslut var jag väl af olika tanka med pluraliteten, men sedan ett sådant beslut blifvit en gång af de fleste Ledamöterne fattadt, borde det vid alla lika tillfällen af Utskottet följas, och det är af den anledning, som uti det nu förevarande mål tvenne alternativer blifvit framlagde. Grefve Spens, Jacob Melcher: Ibland alla, mål, som med egen beslutande rätt tillhöra ConstitutionsUtskottet alt afgöra, är denna egna beslutande rätt uti intet så ostridig, som i frågor, huruvida ett af enskild Riksdagsman ingifvit, eller inom Utskottet väckt förslag skall till Riksens Ständer framställas eller ej. ConstitulionsUtskottet har ostridigt ensamt rätt, att till en sådan framställning godkänna ett förslag, eller ock afslå det. Riksens Ständer kunna i detta fall ej anses såsom någon instance öfver Utskottet. Dylika frågor afgöras Den 27 Maji. 411 således definitift i Utskottet genom dess pluralitet, och denna kan så länge det olyckliga voteringssältet i Utskotten subsisterar, ej anses vunnen, då två Stånd stadna emot två.
Förgäfves försöker man uppleta någon princip i denna del af förslaget, hvilken, efter allt ordande om brännvinets skadliga öfverflöd och menliga följder 'samt behofvet af inskränkning, står der som ett bevis på pluralitetens i Utsk:n förmåga att, enligt logiska grunder, ordna sina begrepp på ett sätt, att medlen Den 27 J u n i f. m. 445 leda till det sökta ändamålet, hvilket sa väl i den K. propostn, sorn i uf enskilda väckta motioner ovedersägligen nr, den moraliska sidan, eller inskränkning i tillverkningen; hvilket äfven af Utsk:n tyckes vara åsyftudt, ehuru dess förslag leder till motsatt följd, äfvensom till indirecl motsägelse af den delen i den nåd. K. proposm, som framställer villkoret att undvika kostsamma ändringar i nu befintlig redskap, enär den säkra följden af delta förslag blir, att de fleste, i hopp 0111 förespeglade och inbillade fördelar, lill följe af den kortare tiden, låta till högre classer förändra sina enkla redskap, för att troligen åter efter nästa riksmöte undergå den föländring slumpen då kommer alt göra gällande. I den motion, jag i denna ekonomiska fråga vackt, har jag, ehuru förgäfves, sökt framställa egenskapen att kunna eludera den begränsade rättigheten, såsom enda orsaken lill de öfvei klagade olägenheterna af brännvinets öfverflöd; och har jag ej lyckats upptäcka ett enda skäl för bibehållande af en sig sjelf motsägande grund. 2:0 Fäster jag mig vid beskattningen, i hvilken del af frågan jag anser lämpligt nyttja ett uttryck af en af reservanterna, nemi. att della förslag bär omisskänneliga spår af el t det svagaste menniskoverk, och saknar ringaste spår af statsekonomens eller den rättvisa opartiska lagstiftarens handläggning. F.11 aktningsvärd ledamot af detta Hus har i ett högst sakrikt och elassiskt anförande, bland annat, omnämnt, altall beskattning på en icke vinstgifvande industri är oriktig.
Ridderffapets och Adelns kckewum den zi Mars iZio. S. D. Föredrogs a nyo Bewillnings-Utskottets den ZO Mars pa borver lagda Memorial, jemte Förslag til sammanjemkning af R'ks-Ståndens i afseende pa den Allmänna Bewillningen saltade ssiljaktiga beflut och, sedan detta Förslag xurckrwis blifwit granjkadt, beflöt Högloft. Ridderfkapel och Adeln, ar dertil lemna sitt bifall, med undantag af följande twenne omständigheter, nemligen: i:oAr i 1. ^rt. 4. H. 8. samt pä alla ställen der riden för Bewillningens waragtighet omtalas, skulle sattas: hwilken Bewillniag warar til och med ar 1315, sa framt icke deftsörinnan Riksens Ständer ti! ilrtin»a Riksdag skulle sammankomma. 2:0. At af de föreflagne iMrmulairer til upgif» rrr wid Manralsssrifningar, Högloft. Nidderffapec och i;68 Den zi Mars. e. m. och Adeln för sin del gillade det som af Haradsstrifwaren i^aäk blifwit författadt och ingifwit, dock man ac derigenom wilja förneka Högwördige Präste. - och Hederwärda Bonde-Stander at betjena sig af de hwilka de föresiagit, och för sig ansett lämpeligare. l^t supra. susteracles följande underdåniga strifwelse til Kongl. Maj:t: Stormagtigste Allernadigste Konung!
St:s Bank utfärdade lag, så hade jag gei na Sett att Hr Grefven, genom uppläsning af den omnämnda §:n uti sistnämnda lag, visat oss stridigheten emellan de ifrågavar. 2:ne §§:r,a; ty jag åtminstone äger icke det minne af K. M:s för R. St:s Bank utfärdade lag, att jag kan påminna mig hvad den uppgifna §1 n innehåller och är således icke i tillfälle alt kunna bedomina, huruvida den föregifna motsägelsen verkligen äger rum; hvilket jag mäste betvifla, dä jag ej kan föreställa mig annat, än att den §:n uti lagen för R. Sits Bank, som skall stå i strid med i §:n uti förevar, förslag, är och varit känd af BancoUtskts pluralitet. Hvad sjelfva saken angår, får jag i R. o. Åd;s minne återkalla de händelser, som tilldrogo sig 1817 och 1818. Ang:de systemet har jag ingen strid alt befara hvarken med Gr. Frölich eller någon annan, ty jag har godkänt det, och det har visat sig nyttigt; jag menar privalbanksystemet; ty jag frågar eder, mine herrar! hvar bar allmänna rörelsen nu vaiit, 0111 icke för de accumuierade millionerna i hanken och Riksg.cont. någon ersättning varit gifven i privatbankerna? Privatbanksystemet är således välgörande; meri öfverdrifvet, blir det skadligt, och det är denna öfverdrift, som mäste molas genom lag, hvilket icke kan ske på annat sätt, än att Regerin får i sin makt att tillbakahålla öfverdriften. T)å jag begärde att i minnet få återkalla 1817 års händelser, så var det för att visa vådan utaf alt gå fram och tillbaka i finance-läran. Man hade 180g förnyat 01 inIdisconterna; man hade gifvit privilegium åt Götha-canal att inrätta en särskild discont, och dessa disconter, angelägna att skyndsamt komma till en öfverdrifven vinst, hade titgifvit en stor massa sedlar.
N;o i83< I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1822 framställde anmärkning rörande oredoviste spannemåls-upphandlingsmedel i Wermlands Län. Den 6 Junit t, »t. I anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 afgifne Berättelser, angående allmänna Magazins-Inrättningens utestående lordringar i Finland. I anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 föreslagne ändringar uti den af Kongl, allmänna MagszinsDirectionen hittills följde bokförings och redogörelsemethod, samt Kronofogdarnes åliggande, att årligen göra redo för utestående Spanmålsundsättnings-medel. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 framställda anmärkning , rörande 500 Tunnor Hafra, som år 1818 blefvo afsände till Norrige. Nto i87* I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 framställda anmärkning, rörande 11,000 R:dr Banco förskjutne medel till Lyckeby Qvarnars reparation. N:o 1 §8- I anledning af Riksens Ständers Revisorers åren »820 och 1822 framställda anmärkning, rörande utlemnad Koppar till taktäckning å Kongl. Slottet, och Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Palais i Hufvudstaden. I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande det för Bagare-Embetet i Hufvudstaden år 18 18 anslagna partie Båg. Din 6 Junii e, m. i Sy N:o 190. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 framställda anmärkning , rörande förhöjning i Spannmåls upphandlingsprisen för Skaraborgs Län. N:o 191. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde hemställan, rörande Spannmåls upphandling i de orter, der klen skörd inträffat. N:o 192.
Anmält den r September 1809 och befallning t anledning deraf expedieras lill wederbörandes efterrättelseAnmält d. i r December 18O9 och sedan Kongl. Maj:t under den i Augusti samma ar redan i Nadcr bifallit hwad Riksens Stander föresiagit, fann Kongl. Maj:t något widare härwid ej wara att tillgöra. Anmältd.r? Julli i8l° och remitteradt till KrigsKammarochBergs-Collegiernes underdåniga utlåtande. Anmält den 29 Maji i8io och kungjort till wederbörandcs underdåniga efterrättelse. Om Den 2z April. rsr — Om Expectance-löner Anmält d. io April och Accords-ersättningar 1310 och Riksens Sranför Befälet wid f. d. Finders bestut härutinnan utstå Armeen. fardadt till behörig efter - — Om Exercitie-Esgva, drons-Jnrattningarne wid Skönsta Husaroch Smalands Dragon-Negementer. — Om Skånsta Cavallerie med flere Negementers förändring till Jnfanterie. — Riksens Ständers underdåniga Skrifwelse om utwidgande och widare bestämmande af Krigsmanshus-afgiften. lefnad. Sedan sa wäl Rusthallarne hörde blifwit, som wederbörande Collegier och Embetsmän i detta ämne inkommit med underdäniga utlåtande», afgjordes detta mål hos Kongl. Maj:t d. 10 December i8n. Anmält den rz Maji !8looch behagade Kongl. Maut da uppskjuta detta måls afgörande. Sedermera har Kongl. Majit, ester Rusthallarnes hörande, under den a April 18 ri förordnat om Westgötha Dragon-Regementes afflttande, och äfwen nyligen latit afga Dest Nådiga Proposition om fyra Esqvadroners af Smålands Dragon, Regemente förändrande till Jnfanterie. Kongl.
Genom dylika dispositioner minskas statsverkets inkomst af krutförsäljningsmedlen. §. 4. Af verifikationerna vid 1849 års hufvudbok hafva Revisorerne inhemtat, att, sedan, genom åkommen skada å ett från Klosters krutbruk till Götheborg, år 1844, för kronans räkning transporteradt parti krut, Kronan tillskyndats en förlust af 1,266 R:dr 18 sk. 8 rst., och de personer, emot hvilka ersättningstalan å Kronans vägnar är vorden förd, blifvit, genom Kongl. Maj-.t.s nådiga utslag den 17 Juli 1849, från er sättningsskyldighet befriade, Kongl. Krigskollegium, under den 25 Oktober samma år, bifallit beloppets afskrifning och för sådant ändamål öfverlemnat hamllingarne till Artilleri-kammarkontoret. Någon afskrifning har likväl icke kunnat äga rum, emedan Kronans ifrågavarande fordran icke under rättegången varit i räkenskaperna behörigen balanserad, enligt hvad af den till 1848 års hufvudbok ingående balansen inhemtas; hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra omförmäla. §- 5. Uti båda arens hufvudböcker äro under titel: arbetspenningar fiir Stockholms Arkliförråd, afförda, år 1848, 113 R:dr 8 sk. och år 1849, 88 R:dr 4 sk., hvilka blifvit af Krigs-arklimästaren, såsom åkarelöner, utgifna för hans inställelse vid de invid hufvudstaden belägna kruthus, utan att upplysning kunnat vinnas, huruvida en sådan rättighet blifvit honom, utöfver de tjensten åtföljande löneförmåner, i författningsenlig ordning medgifven. §- 6.
Visserligen kan jag skäligen icke påstå, att det i hufvudfrågan ingående förslaget om försäljning af en hemmansdel och inköp af ett annat hemman inverkar på nämnde reglering då dermed afses endast en inkomst och utgift för ekplanteringskassnn, som af K. M. disponeras; men hvaruti frågan inverkar på denna, meranämnda reglering, är, enl. min åsigt, just deruti att den också i sig innefattar ett afstående till ekplanteringskassans förmån af de arrendemedel, som nu ingå och eljest, om Leckö icke öfverlåtes till ekplantering, enl. stadganderne om utarrendering af Kronans jord framgent komma att ingå till statsverket såsom en dess ordinarie inkomst. 17-2 Den 15 September f. m. Till följd af detta skäl anser jag den K. Propos:n ännu icke hafva erhållit en grundlagsenlig, slutlig behandling, så att något R. St:rs beslut kan åberopas, och anser jag mig derföre föranlåten påyrka tillämpning af 69:de §:n R.P. samt 30:de §:n 3;dje mom:t RO. och att till följd häraf förslaget till den underd, skrifvelsen måtte af R. o. Ad. ogillas samt StatsUtskit anmodas att upgöra och till R. St:r skyndsamligen inkomma med voter.-propos:r, innefattande alternativt förslag till bifall af antingen nämnde Utsk:s Betänk. N:o 74 eller K. M:s Nåd. Propos. N:o 35. Hr Printzensköld: Förutseende att de Hrr ledamöter af StatsUtskit, som yttrade sig i ani. af de voter.proposa-, mot hvilka jag tog mig friheten göra anm:r, skola på grund af de skäl, som dä af dem anfördes, äfven nu motsäga mig, anser jag mig likväl skyldig att försvara den expedition, som nu är i fråga. Lyckligtvis är det icke något klander mot det sätt, hvarpå Exped.Utskit fullgjort sin skyldighet att i form af underd. skrifvelse affatta R.