Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Strussenfelt, Michael: Det är mänsklighetens vanliga lott att se en sak på två sia dor. Så hände ock , då för 90 år sedan projectet om TrollhätteCanalen framställdes; man ansåg det vara en orimlighet; arbetet inhiberades och den store Polhem landtförvistes. Det är då ej underligt att Götha Canal-' Arbete betragtas på så olika sätt och så oblidt bedömmes. Jag var äfven 1809 , med den lilla kännedom jag äger, åf den tanka att denna Canal ej borde företagas, af det skäl, att jag ansåg KostnadsFörslaget tor lågt tilltagit* Men 325 Den 13 Maji. enär sedermera så mycken koslnsd å företaget blifvit använd ; då den Jord, hvarigenom CanaIn går, är borta; då 3rbe:et redan är börja dt på fl re puncter j och då så kostsamma preparationer redan äro fullgjorde, kan jag ej inse, huru man så hastigt skulle kunna fatta dét prtelunir, aira Beslut, att arbetet ej borde fortfäraj ty det är giivit att. hvar dag man dröjer att förklara om Företaget skal! understödjas eller icke, samt Oidres om arbetet ej utfärdas, orsakar en betydebg tidsutdrägt för samma arbete. Om Betänkandet skulle återremitteras, drager det ut till Månadens utgång, innan beslut kan hos Rik-Stånden fattas, och följden blir, att Arbetsmanskap ej kan vid Canalen påräknas förr än i Julii månad, sedan halfva Sommaren onyttigt förflutit. Om Betänkandet åter blir afslaget, skulle det blifva nästan omöjligt att nästa år fullfölja arbetet, i fall Ständerne snart komma hit och sådant b sluta} ty för att sätta Kaydaminar m m. i stånd, skulle hela året åtgå och kostnaden härföre , jemte öfrige förluster, säkerligen stiga till flere 100,000 R:dr. _ Jag kan ej fiona att C nalén gjort så storskada. De penningar Landet till ett sådant företag försfräcker, äro ej Törspillda , utan återgåj men de penningar, sorn användas på Utländska varor , äro vida mera bortkastade»
Sedan Herr Departements 35 - chefen utredt de förhållanden, som hittills gjort det för Stats-kontoret möjligt att verkställa sina utbetalningar, oaktadt det löpande årets inkomster, hvilka äro afsedda att betacka samma års utgifter, icke inflyta förr än flera månader inpå det löpande året, hade Departements-chefen förklarat, att han skulle hafva tillstyrkt, att statsverkets grundfond måtte förstärkas och statsverket få för detta ändamål behålla 3 millioner R:dr R:mt af de öfverskottsmedel, som eljest borde till Riksgälds-kontoret utbetalas, så framt icke Departements-chefen ansåge en sådan åtgärd numera obehöflig, sedan sådana omständigheter tillkommit, att Stats-kontoret kunde genom en förändring uti bokföriugssättet af bränvinsmedlen, blifva i tillfälle att ett år tidigare, än förut varit fallet, disponera en summa af omkring 3 millioner R:dr. Revisorerne anmäla vidare, att Stats-kontoret erhållit nådig föreskrift om det förändrade bokföringssättet eller att, på sätt Herr Departements-chefen föreslagit, bränvinsskatten borde upptagas uti det årets räkenskaper, då bränvinsbränningen ägt rum; men, då det nu visat sig att denna åtgärd ändock icke varit tillfyllestgörande, hade Revisorerne föreslagit, dels att statsverkets skyldighet, att hålla kassa uti vissa embetsverk måtte upphöra och att dessa verk hädanefter borde för sina utgifter utfärda invisningar på Räntekammaren, dels att behållningarne i länens ränterier måtte genom begagnande af postremissvexlar hastigare än hittills och i större summor till Statskontoret indragas, dels att en del af de till extra statsregleringen hörande utgifter måtte anvisas att utgå direkte från Stats-kontoret, i stället för att, såsom nu är fallet, medlen till dessa utgifters bestridande af Stats-kontoret reqvireras ifrån Riksgälds-kontoret, och slutligen att, för sådant ändamål, beräkningen af Stats-kontorets utgifter måtte sa uppgöras, att dessa alltid komme att med omkring 2 millioner R:dr öfverskjuta de beräknade inkomsterna, hvaremot en till samma belopp eller 2 millioner
Apr. I. i63, i65, 184- — i frågan om nödvändigheten af förklaring utaf Kongl. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, om jemkning i Roteringen vid 'Westerbottens Regemente, Mars II. 445- Apr. I. 19, i63, i65, 184- .— angående en ny LandtmäteriTaxa, Mars II. 446- Apr. I. 19, i63, i65, 184- — i anledning af väckt fråga om beståndet af sådane Contracter, som emellan Pastorerne och Församlingarna blifvit upprättade och hvarmed båda förklarat sig nöjde, Mars II. 446. Junii I. i43. — om enahanda utskylder å Spannemålsoch Victualiehandel å Landet som i Städerne, Apr. I. i5i, 194, 310, 396. Apr. II. 347. — i anledning af yrkadt förbud mot Krämares kringstrykande, Apr. I. i5i, ig5, 3io, 3g6. — om utvägar till försäkrande af Åbyggnad å Boställs jord i allmänna Brandförsäkrings-anstalter, Apr. I. i5i, igö, 3io — 3g6. —■ i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om jemkning i BåtsmansRoteringen i Halland.
D:e 29 öre S:mt, emot försträckt Capital 10,348 D:r 19 öre i panteskilling, likmätigt Kongl. Brefvet d. 12 Jan. 1742. 3:0 Af Torps Sockens Kyrkohärberge i Medelpad 70 Tunnor Tionde Spannemål å 2 § R:dr emot 3,150 D:r courant S:mt pantskilling, hvarmed dock till följe af Kongl. Förordnandet år 1741 den förändring skett, att sedan Pastor i Fölinge Socken af Jemtlands Lappmark till lön och underhåll deraf erhållit 40 Tunnor, hafva de öfrige 30 Tun - Betank.om Kronans förpant. Hem. o. Lägenh. 175 nor blifvit till Kronan afstådde, och i stället enligt Kongl. Brefvet d. 21 April 1749 vederlag lemnat till Vesterbottens 3 Fögderi af odispönerad Afradsoch Tionde Spannemål till lön för Kyrkoherden i Gellivara Församling uti Luleå Lappmark; och 310 Lappmarks-Räntan uti Vesterbottens Län, som efter 1748 års Jordebok utgör 2642 D:r 19 öre 8 p gi utan förvandling, och hvilken enligt Kongl. Brefvet d. 11 Mars 1748 blifvit år 1752 förpantad emot 58,749 D:r Ig öre S:mt Capital, samt nu innehafves för Interesse å Procent.
Då det vilkorligt antagne erbjudandet under loppet af i83o blifvit ouppfyldt, och krafvet mot Wennergren af sådan anledning i laglig väg förnyats, samt vid 6 Banko Utskottets Utlåtande, IV.-o 5. hållen utmätning elen 18 Mars 183 f hans oförmögenhet vitsordades fortfara, gjordes påstående om bysättning, hvilket medförde den verkan, att Wennergren ej allenast contant afbetalte 72 R:dr 4° sk. 10 rst. Banco, ulan ock afgaf borgen utaf Handlanden A■ Oson Brattberg och Bokbindaren Q. Anter i Uddevalla för inbetalningen af 5o R.dr i 2:ne år, eller tillsammans 100 R:dr, såsom följd hvaraf bysättningsfrågan fick blifva hvilande; och fullgjordes sistnämnde inbetalning behörigen under åren i83a och 1833. Till i834 Ars Banco-Utskott inlemnade Wennergren ytterligare ansökning, i anledning hvaraf Utskottet beslöt, att alla executiva åtgärder emot Rådmannen Wennergren finge anstå, så länge han befunne sig i utblottadt tillstånd. Vid sedermera hos Handlanden Chr. Hegardt anstäldt utmätningsförsök, inkom i October 1836 bevis från Konungens Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus län, att Hegardt saknade all tillgång; dock erbjöd han sig, efter å nyo väckt fråga om bans bysättning, att, för personliga frihetens bibehållande, årligen erlägga 5o R:dr, hvilket äfven af honom blifvit fullgjordt för åren 1837, 1838 och i83g. Wennergrens fortfarande utblottade tillstånd vitsordades uti skrifvelse från nyssbemälde Konungens Befallningshafvande. Gemensamt sökte derefter Hegardt och Wennergren hos 1840 års Banco-Utskott lindring uti deras betalningsskyldighet; med anledning hvaraf Utskottet intill näst derefter inträffande Riksdag befriade dem från alla executiva åtgärder för deras skuld till Banco-Disconten, under vilkor, att de till
Ja. för den utländska varan, som förtullas, men för all sådan, som tillverkas inom landet, får Staten icke ett, öre, utan utgår skatten visserligen af förbrukaren i form af öfverpris (hvarigenom han ej så noga märker huru han beskattas), men hålles till godo af tillverkaren. Allt detta torde omöjligen kunna bestridas, och huru pass betydlig den beskattning är, som af allmänheten erlägges endast åt denna näring, som likväl ej sysselsatt mera än 3 till 400 personer, är lätt att finna, om tillverkningen, uttryckt i //., multipliceras ined 6. Man har sagt att det är oriktigt att. hängifva sig ensamt åt teorier och att, om man mera afsåge det praktiska, skulle resultaten utfalla annorlunda än de, hvartill jag kommit. I detta fall får jag likväl påminna, att jag alldeles icke gjort någon tillämpning af de rena teoretiska satserna, hvilka endast blifvit framställda i motsats till andra teorier, hvilka jag ansåg oriktiga, utan att jag tvärtom uttryckligen sagt, att lagstiftningen i utförandet borde lämpa sig efter faktiska förhållanden. Och hvad nn dessa beträffar, vill jag direkt öfvergå till dem och undersöka om den nuvide klandrade lagstiftningen verkligen är så ruinerande för våra näringar, som man från vissa håll påstår. Hurudant är då förhållandet, om man först tager i betraktande våra handtverkerier eller de yrken, som sysselsätta sig med slöjdalster? Månne icke erfarenheten sagt andra, hvad den sagt mig, eller att om man går till en handtverkare, är det ganska svårt att få en bestallning utförd; vanligen visar sig föga ifver att mottaga arbetet och sällan blir detta enl. löfte färdigt på utsatt tid. Beklagar man sig då häröfver, så har det ofta handt mig åtminstone att erhålla till svar: »Ni har ju icke påmint». Detta mätte dock bevisa, att det i allmänhet icke är så ondt om arbetsförtjenst, utan fast hellre tvärtom. I afs:de på verkstädernes beskaffenhet ber jag för öfrigt att få åberopa KommersColhii berättelse, som visar att inom Rikets städer — köpingar uptagas ej Den 2 Juni f. m. *— verkstadsegarnes antal utgör 7,423, gesällernes 7,541 och liirlingarnes 8,000.
111 §, angående bografningsoch öfrige kostnadorna i anledning af Hans Maj:t Konung Oscar Lstes dödliga frånfälle, grundar sig å Rikets Ständers beslut, genom bifallande af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188. 112 §, angående anslagen för åskledare å Stockholms och Drottningholms slott samt till kostnader för reparationer och andra arbeten vid Ulriksdals slott, Bih. till B.
Virectionen öfver Invalid-Inrättningen; General-Tull Styrelsen ; Stor-Am iralsEmbe tets 3:dje Afdelning ; Convoij-Commissariatet; Quar ant aincs-Com m iss i o n c n ; StuteriÖfver Styrelsen; Bergs Collcgium; Öfvcr-Post-Directem'S-Embete t; Öfver-Intcndents-Embetet; Förvaltningen af Sjö-Ärendena ; FångStyrelsen, samt Iirigs-Collegium. 3:o BERÄTTELSE, angående år 1837 verkställd granskning af de under Commerce-Collegium ställde fonder och medel, jemte CommerceCollegii i anledning deraf till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtande. 4:o BERÄTTELSE, år 1837, angående Banco-Verhet. 5:o BERÄTTELSE, år 1837, angående Riksgälds-Verket samt den åt Riksgälds Contorets styrelse uppdragne utredning af Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Viscont-Verk. 6:o EMBETS-BERÄTTELSE, afgifven af Rikets Ständers Justitice-Ombudsman för åren 1836 och 1837. Rikets Högloft. Ständers Revisorers Ar afgifne P c t ått C l $ örn den samma år verkstälde granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte deraf föranledda underdåniga utlåtanden till Kongl. Maj:t Sf©€£l!}€>€jn, 1838. Tryckt lios P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. INNEHÅLL. Inledning • • * . sid. 1» Kong!. Stats-Contoretj, rörande Stats-Verket n 1. Allmänna Magasins-Ärenderne . 99 29- Char tar-Si g i 1 lätse-Verke t . 37. Avesta Bruks Direction . 39. Controll—V erket . ?? 46.
Landskrona-banan icke yttrat någon åsigt om eller meddelat upplysningar till bedömande hvilken spårvidd, som borde gifvas företräde, samt ingen antaglig plan blifvit för Helsingborgs banan aflemnad, Styrelsen funne sig icke vara i tillfälle att utlåta sig om det onläggningssätt eller det bidragsbelopp, som för dessa företag erfordrades; men att, enligt Styrelsens åsigt, anläggning af bibanor mellan nämnde städer och stambanan kunde betraktas såsom en nödvändighet, och att Staten, om eller när tillgångar ne sådant medgåfve, torde dertill böra bidraga med lån till tvåtredjedelar af den kostnad, som, enligt antagliga förslag, visades vara för ändamålet af behofvet påkallad. Sederman har lill Kongl. Maj:t inkommit ett af Majoren Adelsköld afgifvet Betänkande angående anläggning af jernväg mellan Helsingborg och södra stambanan, deruti anförts, att vid de undersökningar, som förut blifvit gjorda för bibanor mellan städerna Ystad och Landskrona samt södra stambanan, hade Eslöfs station antagits såsom den lämpligaste anslutningspunkten, hvadan älven på förhand bestämdes att jernbanan från Helsingborg borde vid nämnda punkt sammanträffa med stambanan, men att vid de noggranna undersökningar, hvilka nyligen blifvit verkställde, det visat sig att Helsingborgs-banan med vida större fördel förenades med stambanan vid Bosarp, omkring % mil nordost från Eslöfs station, hvilket utan svårighet kunde ske, och hvarigenom våglängden för alla de passagerare och det gods, som komme att gå mellan öfre delarne af landet och Helsingborg eller Landskrona skulle förkortas med öfver en half mil samt att, enligt verkställd okulär-undersökning, jemväl banorna från Ystad och Landskrona kunde med lätthet och utan afsevärd tillökning i väglängd dragas till Bosarp. Uti det upprättade detaljerade för - Kongl. Maj.is Nåd.
Skrif. X: 98. K. M. Svar I: 271, — dess ytterligare förlängande, se Kröning, Kon» Cael XIV, Johans, K. M. Skrif, I: 268. Besl, 323. s-Beslut, 1815 års, tillsynen öfver utgifvandet, Komiterades Berätt. II* 7. — 1817 och 1818, X: 716. — s-Mål, hinder mot deras afgörande mellan Riksdagarne och mot Förslag till Menigheter om Utgifter, Remiss II: 5o8. 511» k. E. U. Bet. VIII; 89. S. o. L, U, Bet, VII: 651, Besl, IX; 6:6, v Önsknings1815, Remiss II: 512, a. S. o. E. U. Bet. IV: 651, Besl. IX: 290. 298. 3o2. 336. r~ s-Ordning, åtskilliga dess §§:rs fördelning i moment, C. U. Bet. III: 52, Besl. IX: 35*o, 359. 364, 38o, ’■— s-Utgifter, medel dertill, S. U. Bet. IV: 8- Besl. IX: i5, 16. 18. 20. S, U, Bet, IV: 34. Skrif. X: 18. — S. U. Bet. IV: 2007.’ Besl. Skrif. X; 674. Ilik sgälds-Ver ket, Revisor. Berätt. derom II: 6r. S. U. Bet. IV: ia43. — Sedelutgifningen derifrån, se Banko-Verket och' Sedelntgifningen derifrån. föreskrifter för det, gemensamme för Banken, se Banko-Verket. — Statsoch Bevillnings-medels uppbärande derstädes, Remiss II: 454, S. U. BetIV: 173L Besl, IX: 592.
Jag anser imedlertid för min del, och jag har en betydelig auctoritet för mig, att i hvarje Constitutionel stat finnes, samt bor och jnåjle finnas ett inflytande af Styrelsen. Måhända skall jag icke blifva rigtigt förstådd af vissa personer, som anse Lagstiftningen böra vara alldeles afsöndrad från Styrelsen, men icke kan jag vara af deras tanka, ty då sådant handt i andra Länder, hafva alltid vådor och olyckor följt. När åter samband finnes imellan de bada StatsMakterne, har Land och Folk trefnad; och jag fruktar icke att öppet förklara, att det sämsta jag vet är, når i ett\ Constilutionelt Liand Styrelsen saknar allt inflytande. Men sedan jag uttryckt detta i någras tankar så grufveliga ord, skall jag ock söka att närmare utvickla min mening derom. Inflytande kan vara af olika beskaffenhet Antingen ligger det i Folkets förtroende till Styrelsen, grundadt på öfvertygelsen, att Styrelsen förstår andemeningen af Constitutionens tillvaro, och att den leder besluten till allmänt val. Med ett sådant förtroende, som mer än allt annat bi drager till det helas bestånd, följer om man afven icke skulle i alla småskaker med Styrelsen öfverensstämma, att man dock bifaller och understödjer dess planer, och dermed foijer äfven, ef-r ter min öfvertygelse, att hvar individ dock anser bättre att förlita sig på den styrandes Ben 17 &ctoher *. mi förmåga alt uppstalla och föra en plan till allmän nytta, än au hysa denna lit til! sig sjelf, och såmedelst möjeligen förrycka hela planen. Ett annat slags inflytelse,som jag ofta hört stöta» på, gifves äfven. Jag vill gifva det namn af corruption.
Lagerbjelke, uplyst, att Bevilln.Utsk:ts uti början af Utlåt-.t N:o 34 afgifne yttrande ronde ifrågakomne Ingress blifvit, enligt ankomne prot.utdrag, lagdt till handlingarne af Presteoch BondeStm, samt bifallet af BorgareSt:t, yttrade Gr. Lagerbjelke: Då frågan således är med R. St:rs rätt afgjord, kan någon inbjudning icke ifrågakomma, utan anhåller jag att densamma måtte förfalla. Hr Printzensköld: När jag föreslog denna inbjudning, skedde det på den grund, att den icke innefattade något försök 35$ Den 29 Augusti e. rtt. från min sida att uphäfva ett redan fattadt beslut i något Stånd} den afsåg endast att tillvägabringa en förändring i den redaktion af ingressen till Bevilln.Eörordrn, som Utsk:t föreslagit, för att få den i likhet med den redaktion, som varit begagnad i alla Bevilln. Eörfattn:r sedan 1810, således under 50 år. När nu man förgäfves skall kunna påstå, att något beslut i denna g blifvit af 3 Stånd fattadt, eftersom 2:ne RiksStånd alldeles icke fattat något beslut, utan helt enkelt förklarat ingressen vara af beskaffenhet, att man öfver densamma icke behöfde besluta, och PresteSt:t lagt den till handlingarne, så synes, att Gr. Lagerbjelkes bemödanden att tillintetgöra verkan utaf den af mig föreslagna inbjudning, icke här bör vinna framgång. Saken är, såsom mig synes, af föga betydenhet, och den är så i sjelfva verket, om nemi. icke den redaktion, som R. o. Ad. beslutat vid ett föregrde tillfälle, varit begagnad i så långliga tider, och om icke just nu en alldeles ny bevilln.författning med splitter nya bevilln.grunder utkommit, hvarigenom verkligen, på sätt under diskussionen uplysts, detjalltid kan upstå en misstanke att, genom uteslutande af siffran A den bevilln.— summa, som E.
Endast i fall, der underslef eller missbruk i sådan förrättning, som eger sammanhang med bränneri-vittnels uppdrag, ifrågakommer, torde sådan persons vitsord komma under särskild pröfning; men dervid blir han ock hörd på den i lag stadgade viltnes eden, och det kan vara att befara, att den förut aflagda förrättningsmanna-eden samt de 310 Expeditions-Utskoltets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 125. förpligtelse!-, densamma må hafva medfört, möjligen hos det sedermera hörda vittnet framkalla betänkligheter alt jppa förhållanden, åt hvilka tillförene egnats mindre uppmärksamhet, än förrätlningsmannens förbindelser bordt föranleda. Af dessa skäl hafva Rikets Ständer funnit föreskriften derom, att vittne skall vara edsvuret, böra ur § 57 utgå, och i stället der införas det stadgande, att vittne skall, under edelig förpligtelse, bestyrka riktigheten af kontrollörens protokoll, i hvad det angår uppmätta kanne-beloppet samt bränviuets värmegrad och styrka. Som, enligt de upplysningar Rikets Ständer vunnit, omförmälde villnen dagligen måste tillbringa 2 å 3 timmar i bränneriet, och derjemte icke sällan inträffar att vittnen äro boende en half mil eller längre från bränneriet, utan att de likväl kunna tillerkännas ersättning för sine resor dit och åter, samt vid sådana förhållanden skäligen kan befaras, att, under en tid, då arbels-lönerna i allmänhet betydligt ökats, någon person med de egenskaper, förordningen fordrar, svårligen skall vilja emot nu stadgadt arfvode åtaga sig en befattning af ifrågavarande art, hafva Rikets Ständer bestämt detta arfvode till 2 R:dr Riksmynt för hvarje dag, som vittnet mäste sig vid bränneriet infinna. § 60. Andra momentet i denna § stadgar, att så ofta redskap i större bränneri ombytes eller förändras, skall ny beskrifning öfver bränneriet i tre exemplar upprättas.
Jag menar härmed icke, som du kanhända tror, bekjortlade englar, ehuru några sådana äfven lära finnas här; jag menar menniskor, välgörande menniskor, hvars dygder upphöja dem till rang och värdighet öfver andra ¯stoftets¯ barn. «Det der är godt och väl, men deraf blir jag icke mycket klok,» säger du, och frågar huru jag förfaller i sådana deklamationer. Nå väl jag vill försöka ordna de verkeligen sammanfösta händelser, som passerat den senare hälften af innevarande dag, och ehuru i närvaro af ja det får du veta sedan — berätta dig allt så skämtsamt och vidlöftigt som möjligt är, för att — hålla mig... vaken. För att taga igen min skada efter tvänne nätters vakor, den ena på assemblén, den andra på vakthållning, beredde jag mig på en försvarlig «siesta;» ur bästa sömnen väcktes jag upp af min Gregor. — Nu är jag eljest, som du vet, temmeligen öfverseende mot dessa arma satar, som i godt och ogjordt väder alltid nödsakas stå på tå för andras nycker, men detta tilltag var dock för starkt!! Färdig att med barska ord, kanske också med åthäfvor, sätta mitt husbondvälde i behörig respekt, såg jag — fastän ännu yrvaken, en dylik figur stående vid dörren, som jag genast igenkände. Det var Ivanoffs gamla trogna Vasilij! Du vet huru som ¯allt¯ hvad som rörer denna stolta, ädelsinnade man, intresserar mig, oaktadt alla hans små besynnerligheter. — Kanhända är det just de, som fästa mig vid honom. Lika godt, jag säger nu som förut: i hans lif finnas hieroglyfer, som endast en längre bekantskap kan dechiffrera, du vet äfven huru vår blef afbruten. När jag såg Vasilij, trodde jag att hans herre äfven var nära, men karlens bedröfvade uppsyn motsade denna min förmodan. Af den berättelse han då och sedan under den resa, jag hufvudstupa måste företaga, afgaf, vill jag gifva dig ett kort sammandrag.
Majtt jänner det wara ömtåligt at rubba den aktning, hwar och en bör hafwa för hwad wid Gudstjensten brukas, och at förbud emot en' del Kyrk-Silfwers nyttjande lätteligen skulle hos Allmänheten kunna wäcka mitztanka om upriktighetcn af Ofverhelens Egen wördnad för steligionen och sorgfällighet om dest ojfenteliga utöfning, samt jämwäl leda til ändring i de gäswor och lestamenten, som af kärlek och tilgif,venhet söv do Tempel, der Gifwarne dyrkat den Högsta, dit blifvit förärade, ej sällan tit hugkomst och päminnelfe för Efterkommande om deras Förfäders Nit och' Tro; Uwmdctz är icke at förmoda, det nägot betydestU Gilstverstrräd härigenom. hlcfwe samladt, hg dest 5 os Mvands berodde va Församlingarnas egst godtfinnande, och 4:0 Ut Kongl. Maut icke kan tillåta sadana öst werläggningar, som leda til rubbning i Lanquens Grund-Författningar,' den^ af Kongl. Mrstts Högstsalig Herr Fader, Konung 6vs^ III Glorwyroigst r åminnelse, werkställda Realisation, samt de wid 1779 och 1736 ärens Riksdagar til Realisationens Lefästande wiotagna Beslut, och HLgstbemal-e Konungs sanQion. Norrköpings Slott uti Hemliga Utskottet den,22. » Sluteligm uplästcs följande af Hans Mast samma dag t Hemliga UPottet afgifna munlcliga yttrande; Munteligt yttrande af Hans Rong?. Maj.i L Hemliga iltstottet ö. 22. Sedan Hemliga Utskottet nu stadgat dest mening om grunderna och sattet ak befrämja e» saker Realisation och at afbörda Rikets skuld, sä förklarar J.rg Eder härigenom Mit Nädiga wälbehag öfver det Nitiska bemödande I anwändt och det mogna öfwerwsgande
Men min åsigt häraf är, att som denna låne-rörelse är den, som jag anser vara, både för Banken och för industrien förmånligast och mest rationellt alt få fullföljd och utvidgad, så skulle jag först i sisla hand vilja tillstyrka någon indragning af de i denna rigtning använda fonder; åtminstone så länge dessa ännu icke hunnit stiga till något vida mera betydligt belopp, än som de nu göra; anser jag dem vid hvad tillfälle som helst snarare böra förökas, än förminskas. Dessa äro nu de hufvudskål, hvarpå jag grundal mitt afstyrkande af Faslighelslånefondens förökning med en half million. Jag har icke velat minska säkerheten af realisationens bestånd, genom att i låue-rörelsen för beständigt fästa summor, som det Varit angeläget alt fortfarande bibehålla lätt åtkomliga och användbara. Utom dessa skäl, kunde nu ganska många tilläggas, som skulle bevisa den ringa fördelen, on den är någon, af den lune-lillökning, som nu erbjudes åt Svenska Jordbruks-idkare. Men det skulle föra för långt in på Slats-ekonomiens gebiet, hvarmed Banco-Utskuttet icke har Banco-Utskottets Utlåtandej N'.o 150, 17 liar sig atl befatta. Det vill jag blott anmärka, att hvad man nu beslutat, skall komma jemförelsevis ganska få inom Svenska jordbrukare-classen lill godo, och att det derföre är en skänk, sorn man, utan att något nyttigt ändamål dermed vinnes, ger åt ett ringa antal på den stora allmänhetens bekostnad; ett förfarande, hvilket jag aldrig med min röst skall biträda.