Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition N:o 21. 7 mäste på ett verksamt sätt bidraga till det nya skogshushållnings-sättets skyndsamma införande; alltså och då, i fråga om den bevakande personalens aflöning, särskildt förekommer, huruledes den vid nya löneregleringen för jägeristaten antagna grundsatts, att allmännings-intressenterne borde ansvara för den egentliga bevakningskostnaden å de under allmän vård bibehållna allmänningar, föranledt en i flera orter yttrad obenägenhet hos intressenterne att underkasta sig de förfoganden i afseende på häradsallmänningarna och de till vissa menigheters begagnande upplåtna krono-allmänningar, hvilka för införande derå af en ordnad och ändamålsenlig skogshushållning funnits nödiga, och hvilka ofta måste vara af beskaffenhet att medföra uppoffring för längre eller kortare tid af mot kostnaden svarande fördelar, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer, dels att, i de fall, då det än vidare, i följd af jägeri-betjeningens fåtalighet eller af andra skäl, kan finnas nödigt att för allmännings-skogarnas uppmätning och affattning å charta samt deras indelning till trakthugg-ning, jemte uppgörande af erforderliga planer, uppskattningar och förslag, anbefalla biträde af Skogsinstitutets lärare och elever under chefens för samma institut ledning och inseende, kostnaden härvid, så hvad angår reseoch traktaments-ersättningen till Skogsinstitutets lärare och elever, sorn beträffande ersättning och erforderliga handtlangare-dagsverken, dem allmännings-intressenterne skola vara skyldiga att tillhandahålla emot skälig betalning, dock aldrig öfverstigande markegångsvärdet å ett drängdagsverke, må af skogsplanteringskassans medel godtgöras, dels ock att af samma medel måtte likaledes få bestridas kostnaden för den bevakande personalens aflöning med kontanta anslag till det för dem vid löneregleringen afsedda belopp, efter afdrag af hvad dem, antingen uti boställsförmåner eller tilldeldta räntor, redan tillgodokommit, dock under vilkor, att, jemlikt den för skogsregleringarna redan stadgade grund, intressenterne underkasta sig en viss afgift, att till bemälda kassa ingå, för alla de skogseffekter, som till dem, enligt af Kongl. Maj:ts befallningshafvande fastställd fördelning, årligen utsynas, och hvilken afgift bör vid hvarje allmännings-reglering, efter vederbörandes hörande och undersökning vid häradsrätten i orten, af Kongl. Maj:ts befallningshafvande föreslås och af Kongl. Maj:t fastställas, med hänsigt så väl till den för bevakarnes aflöning erforderliga utgift samt godtgörande af skogsplanterings-kassans förskott dertill, som äfven till andra, i och för återväxtens befordrande genom skogsplantering och stängsel samt en i öfrigt ändamålsenlig hushållning,
Vid delta tillfälle få Rikets Ständer äfven, med åberopande af den begäran om ett ändamålsenliga re ordnande af styrelsen öfver Elemenlar-läroverken, som Rikets Ständer i underdånig Skrifvelse den 20 Oktober I S48, framslälrll. och afdon v 11 örliga re anledning till förnyande af denna begäran, som uppkommit genom den riva Läroverkssladgnn och det derigenom skedda upphäfvamfet af revisionen öfver Rikets Elementarläroverk, hos E. K. M:l i underdånighet anhålla det E. K. M:l täcktes i Nåder uppfylla den önskan, hvilken Rikets Ständer i (fetta hänseende vid beviljandet al de ökade anslagen för Elementar läroverken förut framsläldl, saint till Rikets Ständer göra nådig framställning i ämnet. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 27 Januari 1858. UU Fjr.ilij till mimi. Wr i jesbo Na 2 Oi. 187 \:o 901. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Jan. 1858. Preste-ståndet den 27 Borgare-ståndet den 29 Bonde-ståndet den 30 Rikets Ställdals underdåniga, Skrif wäse, i frrida om postfiringens framtida skiljande Jriin jordbruket och gäslgij ver i-skjutsen, samt om lindring dessförinnan uti nämnda besvär. (Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsktls Bet:de N:o 9 och Uti. N:o 11.) S. A. K. Då vid innevarande riksdag blifvit ifrågasatt och, såsom en af nödvändigheten påkallad åtgärd, vrkadt, att posthemmanen, äfvensom de gästgifveri-skjuls-skyldige, mätte från postföring befrias och entreprenad å densammas öfverlagande föranstaltas, elter åtminstone, att någon lindring i detta besvär, särdeles genom förhöjning i derför utgående skjuts-Iega, bereddes, fä Rikets
Från den dag, den 22 sept., då trvckfrihetsberedningen tillsattes, och till den dag, den 2 okt., då beredningen avgav sitt betänkande, har utskottets plenum icke sammanträtt, varför sekreteraren kunnat helt ägna sig åt detta beredningsarbete. Betänkandet är viket mitt itu på längden. I spalten till höger har den ursprungliga texten skrivits, i spalten till vänster rättelser eller alternativa förslag. Man observerar alternativa förslag vid ingressen, vid § 3, lista stycket, vid § 3, 7:de mom. och vid § 4. De flesta rättelserna och tillläggen "vid ingressen och §§ 1—4 — d. v. s. i bilagans förra del — äro skrivna av G. A. Silverstolpes hand. Anteckningarna vid § 4 synas erbjuda ett särskilt intresse. Vid det parti av betänkandet, som börjar med orden Constitutions Utskottet ivid denna Riksdag ha i marginalen antecknats några frågor och inkast, av vilka några torde härröra från annan hand än Silverstolpes. Därpå har detta parti överkorsats och ett nytt Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 773 stycke skrivits, börjande med samma ord. Även vid detta nya stycke ha sedan alternativ utformats i spalten till vänster. — I fråga om förloppet vid betänkandets tillkomst torde man kunna gissningsvis framställa följande förmodan: Först har G. A. Silverstolpe nedskrivit hela betänkandet; möjligen har han härvid även formulerat alternativa förslag. Därpå har aktstycket föredragits inför beredningen, vars medlemmar gjort anmärkningar och frågor, som i regel nedskrivits av Silverstolpe på det lediga utrymmet i betänkandet. Kanske ha under dessa debatter även alternativa förslag formulerats. Med ledning av diskussionen har sedan större delen av § 4 omarbetats, varpå ny diskussion ägt rum. Slutligen har beredningen haft ytterligare dryftning av alternativen, varvid man definitivt bestämt sig, antingen för texten i spalten till höger, varvid alternativet i spalten till vänster överkorsats, eller för alternativet i spalten till vänster, varvid förslaget i texten till höger strukits.
C:te § bestämmer, alt Konungens Bef:h:de i länet skall deltaga uti pröfningen af de säkerhetshandlingar, hvilka blifvit lemnade såsom grundfond samt öfver desamma sig utlåta; men det finnes icke bestämdt uttryckt, huruvida ett sådant utlåtande förer till något afgörande resultat; hvarföre jag anser mig böra yrka, att förrän Konungens Bef:h:de godkändt handlingarne, bör bolaget ej få träda i verksamhet. 7:de §, litt. b, föreskrifver, att innan banken får öppna sin rörelse, skall inför Konungens Bef:h:de styrkas, det så väl den af K. M. utfärdade tillståndsresolution som ock bolagsreglorna blifvit uti rådstufvurättens inteckningsprotocoll intagne. Mom. b synes mig vara första villkoret för banken, innan densamma får börja sin rörelse, och bör således flyttas framför mom. a, såsom varande det andra villkoret för denna rättighet. Ett misstag torde blifvit gjordt, då Utsk:n föreskrifvit, att så väl K.M:s tillstånds-resolulion som ock bolagsreglorna böra införas Den 25 Januari e. m. 485 uli rätlens i n l c k n i ngs|jroi ocol I, der, enligt min öfvertygelse, siidnne handlingar icke böra finnas, utan bade Ulsk:n helt enkelt bort bestämma, alt desse handlingar skola införas uti rådslufvurättens protocoll. Uti moni. e förekommer: att till banken blifvit inbetalte minst tio proc. af grundfonden, eller |:delar af det i 5 § litt. a bestämda tillskott i Rikets gällande mynt, äfvensom handlingarne inlemnade, hvilka bolaget efter pröfning godkänt, till säkerhet derföre att återstoden af samma tillskott, eller 15 proc., varder inom ett år i banken insatt. Dessa handlingar, som vanligen utgöras af reverser försedda med borgen, böra, likasom de öfrige grundfondshandlingarne, af Konungens Bef:h:de granskas och godkännas. Uti sisla perioden af mom. f står: ”Af bolaget jemte Konungens Bef:h:de i redan föreskrifven ordning godkändt.”
Med anledning häraf får Utskottet till vördsamt besvarande anföra, att Utskottet vid det återremitterade utlåtandet, hvilket de 5ne öfrige RiksStånden redan behagat bifalla, icke har att göra vidare tillägg än det: att Kongl. Majtts och Rikets Bergscollegium, under den 16 Maj 1816 afgifvit sitt infordrade underdåniga Betänkande i ä att flere Landshöfdingars underdåniga yttranden ännu saknas. Stockholm den 16 Aprill 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande i anledning af Herr Ombergs Motion om efelf Besv. och Ekon. TJtsk. Bctänkanäen. GöihaCanalarbetes inskränkning tills vidare inom Linien mellan] Venern och Vettern. Yälloil. BorgareStåndet har till detta Utskott behagat remittera ett af Herr C. T. ^Ornberg ingifvet Memorial, deruti anföres, att, då Riksens Högloft. Ständer icke lära böra opponera sig emot allmänna Opinionen, och ilen sistnämnde redan i flere års tid och mest uti närvarande villervalla i penningeväsendet bestämdt lärer yttrat den öfvertygelsen, att Götha Canalarbete blifvit efter en alltför vidsträckt plan företaget och forceradt, torde tidepuncten vara inne att bestämma Samma arbetets inskränkning tills vidare inom Linien mellan Venern och Vettern. —•
Jag ville blott, att man i ett fall, som så nära berörer nationalitetskänslan, icke må tillerkänna Mosaiske trosbekännare en rättighet, som ensamt tillkommer Svenska kyrkans bekännare; hittills har begreppet om valrätt varit sådant. Det andra skälet, hvarföre jag afstyrker bifall å Konst.Utsk:ts hemställan i denna del, är att, ehuruväl Utsk:t har stannat vid att endast tillerkänna Mosaiske trosbekännare valrätt, och icke beviljat dem valbarhet, så torde dock vara klart, att, har man beviljat valrätt, så lärer man svårligen framdeles kunna Heil '28 April förvägra dem rätten till valbarhet. Att bevilja dem denna rätt liar åter Utsk :t. icke ansett lämpligt; och jag har derföre velat fästa upmärksainheten på hvad följden kan blifva, då man tror sig kunna stanna på halfva vägen, nemi. den, att det påföljande steget snart äfven kommer att tagas. För att ieke ytterligare taga R. o. Ad:s tid i anspråk och då för öfrigt reservationen finnes för alla tillgänglig, inskränker jag mig till att begära afslag å denna grundlagsförändring. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Då jag vid flere före gående riksdagar väckt fråga om denna sak och det är min öfvertygelse att detta stadgande är med den största rättvisa och billighet öfverensstämmande, anhåller jag om bifall till detsamma. Här är blott fråga om sådana judar, hvilkas förfäder i flere generationer vistats i landet eller ock sjelfve blifvit naturaiiserade och sålunda äro med detsamma fullkomligt in för I ifvade. Jag förundrar mig i sanning, lika med den, hvilkens ord jag ämnar taga mig friheten citera, att man vid fråga om de Svenska judarnes likställighet med öfrige landets barn — så snart det rörer deras politiska rättigheter, förklarar, att dessa Svenska medborgare böra först tillerkännas lika rättigheter i ekonomiskt hänseende och tvärtom. Man ser ju tydligen att denna argumentering är endast svepskäl.
Men om Hr af Ekenstam skulle anse ett sådant tillägg nödvändigt, anser jag det vara hans rättighet att vid slutet af utlåt, föreslå detsamma; det kan efteråt tilläggas, i fall det vinner pluralitetens bifall. Hr af Ekenstam: Val har jag hört, att R. o. Ad. beslutat att punktvis föredraga och afgöra detta utlåt., äfvensom att emot den ena punkten icke kan tagas till contrapropos. något, sorn innehålles i en annan; men jag har icke hört, att, då man kommer till en efterföljande punkt, man icke skulle kunna få göra ett tillägg vid en föregående, hvaröfver beslut redan blifvit fattadt, då ett sådant obetydligt tillagg kunde göra den efterföljande punkten öfverflödig. Jag skall likväl icke vara envis, utan afstår från min begäran på de personers persuasion, hvilka vilja hafva uppställningen annorlunda, dock med det bestämda yrkande, att förenämnde stadgande måtte få ett rum bland de reglementariska föreskrifterna, i fall det icke förtjenar en särskild nummer bland hufvudgrunderna för Bankens rörelse och förvaltning; ty anses det nu vara afslaget, kan det icke få någon nummer bland reglementariska föreskrifterna. Hr Dalman: Det synes, sorn R o. Ad. helt och hållet förbisett den hufvudsak, hvarom här tvistas och hvilken på intet vis blifvit afgjord genom beslutet öfver 5:te punk10 H. 27 2 10 Den a5 Juli f. m. ten. Ingen röst inom detta hus liar höjt sig deremot, att ju icke Banken skulle äga rättighet att på hvad vilkor som helst förskaffa sig silfver, om upprätthållandet af Bankens credit sådant fordrade. Icke en gång Hr Cederschjöld, som varit mest sträng i sina påståenden i detta fall, har bestridt sådant. Det är således icke derom, man tvistar, utan frågan rörer, huruvida Bancostyrelsen under vexlingens fortgående, äfven då upprätthållandet af Bankens credit icke fordrar det, skall äga att uppköpa silfver under sådana förhållanden, att priset derpå komrne att öfverstiga vexlingsgrunden.
Med benämningen Riksdaler, utan tillägg af orden Silfverspccie eller Riksmynt, förstås i denna berättelse alltid Riksdaler Banko. i delen uppkommit derigenom, att de flesta utaf de under sednaste riksdag å Riksgälds-kontoret anvisade statsanslag, som antingen till utgående för år 1854 blifvit beviljade eller derunder måste, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, tillhandahållas, icke behöft af Riksgälds-kontoret utbetalas före slutet af samma år, utan då funnos hos detta Verk innestående och derföre bland dess skulder inberäknades. Utaf de vid 1854 års utgång utbalanserade skulderna var ett belopp af R:dr 3,974,676: 20. 1. räntebärande, nemligen: efter 5 prc:ts årlig ränta Il:dr 130,676: » 41- prc:ts » » » 11,600: » 4 prc:ts » » » 3,582,400: 20. L å dessa räntebärande skulder upplupna, men icke utbekomna räntor uppgingo till » 62,955: 18. 3. De öfriga skulderna, sorn icke bära någon ränta, utgjorde följaktligen » 3,425,489: 37. 2. — 7,463,121: 27. 6. Uti de icke räntebärande skulderna voro följande, vid nedaqnämnde riksdagar beviljade och före innevarande års början, icke uttagna anslagssummor inbegripna, nemligen: Återstående utgifter, til! följd af extra statsregleringen vid 1840 och 1841 års riksdag, , R:dr 276,500: Under 1844 och 1845 samt 1847 och 1848 års riksdagar beviljade extra eller tillfälliga statsutgifter » 6,973: 16. — Under 1850 och 1851 års riksdag beviljade dylika utgifter, jemte återstoden af den till de ordinarie statsbehofvens fyllande för år 1854 anvisade summa, » 834,373: 15. 6.
Jag vill blott något närmare utreda, hvad jag afsåg med milt yttrande, om hvad som skulle inträffa i fall författningen qvarstode. Förhållandet är nemi. att å frälsehemman har ifrågavar. skyldighet att skala ekar aldrig existerat, å kronooch skalle-hemman åter var sådant fallet, lill dess 1830 års författning tillät lösningsrätt af ekeskogen, hvarigenom de åboar, som sig af denna rättighet begagnat, fått full dispositionsrätt öfver ekeskogen, i likhet med hvad frälsehemmansägare förut haft. Likväl har, på sätt jag förut haft äran omnämna, olika tanka uppstått om författningarnes stadgande i detta fall. Det är således en mer än ursäktlig okunnighet, som hos allmogen råder i denna sak, och jag hemställer derföre till H. K. o. Ad. om icke, just då denna lag är så otydlig eller kan gifva anleda. ■ till sä olika tolkning, det är skäl uti att upphäfva författningen af 1820. Jag förnyar således min begäran om bifall till betänk. Frih. Cederström, Jakob: Det är beklagligt att i ekonomiska lagstiftningsfrågor man icke vill se på den allmänna nyttan, utan blott tänka på den enskilda, så att man t. o. m. säger, att den som rår om ett träd må kunna få förstöra det efter godtfinnande. Det är visserligen ganska sannt, att vid egendom i allmänhet, så har den fria dispositionsrätten mycken fördel med sig till iakttagande af den enskildes rätt; men den häfver likväl i sam - 44 Den 5 A p r il. hällslifvet det onda med sig, att en oförståndig person kan genom sitt oförstånd förstöra hvad som kunnat blifva af nytta och gagn för 3 ä 4 generationer i fall de författningar blifvit efterlefva, som funnits, men befunnits besvärliga för dem, som ej velat tänka sig in uti hvad som är verkligen tjenligt eller ej. På samma sätt förhåller sig med fiskerier, de må vara enskilda eller kronans. Om man der får nyttja huru små och fina garn som helst, så går det med dem, som med de flesta af våra Svenska fisken, de blifva förstörda, ynglet tages bort och den stora fisken försvinner.
Om det nemligen är en fördel för B. o. Ad., så måste det vara så, endast under den förutsättning, att B. o. Ad:ns flesta medlemmar gjorde cession, hvilket jag för min del hoppas icke måtte inträffa. Bå en adelsman gjort konkurs, har det hittills alltid varit fallet, att pluraliteten af hans fordringsägare icke varit adelsmän, utan ofrälse personer, af det skälet, att deras antal är så ojemförligt mycket större, än frälsemännens. Om det nu är en fördel för fordringsegarne, så måste det blifva en fördel för de ofrälse på samma gång som för B. o. Ad. Beruti kan det således icke ligga; utan fördelen skulle ligga hos cessionanterna. Ar det så, så måste konseqvensen blifva den, att om Hr Printzensköld?! skäl eger någon giltighet, så är det en fördel lör B. o. Ad. endast i det fall, att pluraliteten bland oss blir cessionanter. Bet är för mig oväntadt, att Hr Printzensköld är den, som skall framställa en sådan spådom. Jag hyser åtminstone för min del en helt motsatt förhoppning, och såvida icke Hr Printzensköld kan bevisa motsatsen häraf, förfaller hela styrkan af hans skäl, och jag hoppas då att han skall öfvergå på min sida. Pir Printzensköld: Bet är så alltid, som nu varit hän delsen med Hr Cederschiöld, att när man blandar sig i en sak, som man icke följt från början, och således icke känner fullständigt, så rider man upp på ett ord, och slår sig till riddare på an - ;S2 l)en 11 Jul i f. m dräs bekostnad, under det man dervid gör sig skyldig till misstag på misstag. Jag Iemnar derhän Hr Cederschiölds anmärkning om fördelarne för den ene eller andre. Om jag begagnat ordet »fördel», så har det varit för att variera med ordet »företrädesrätt», och Hr Cederschiöld må väl icke kunna förneka, att då det är sagdt i privilegierna, att E. o.
R:dr 35 sk. 6 rst., och af hemmansränle-kol 5,204 R:dr 6 sk. 2 rst., samt uti Säthers Fögderi, beslående af omkring 3yo hemman, under samma lid erlagts i böter för bristande mantals-kol 6,984 R:dr 39 sk. 9 rst., och ränle-kol 6,283 R:dr 11 sk. 7 rst.; att ifrågavarande böter, hvilkas erläggande icke skall grunda sig på något af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt fattadt beslut, utgjorde en för den medellösa Dal-allmogen i högsta målto tryckande extra beskattning, desto mera obillig, som intet deraf korn me Stats-verket till godo, utan allenast tillskyndade Bergslaget en enskild vinst; att, genom upphörandet af meranämnde tredsko-böter, någon kolbrist icke vore för Bergslaget att befara, enär, utom det att de närmast boende räntegifvare, hvilkas enda binäring utgöres af kolning, icke torde undandraga sig att in natura leverera sina kol-räntor, Bergslaget derjemte vore i tillfälle att af samma allmoge upphandla kol till sitt fulla behof och emot ett pris, som nästan alltid understege, men åtminstone aldrig öfverstege ortens markegångspris; att vid den tid, då ifrågavarande ränteoch mantals-kol blefvo Stora Kopparbergs Bergslag beviljade, Staten derifrån uppburit en betydlig inkomst genom tionde-koppar, hvadan, då denna inkomst genom ständiga nedsättningar uli tionden till största delen försvunnit, det vore obilligt, att Bergslaget finge dessa kolräntor oafkortadt bibehålla, samt att, i strid emot nämnde kol-räntors ursprungliga bestämmelse, desamma numera stundom dels användas i och för de så kallade Slaggvarpen, som icke tillhöra den privilegierade grufvan, dels af Bergslaget öfverlåtas på åtskilliga jernbruk; på grund af hvilka förhållanden och enär kändt vore, att Stora Kopparbergs Bergslag hos Kongl.
In"skränkes denna dispositionsrätt i ett fall, kail den ock, efter olika "åsigter, anses böra begränsas i flera, och då skulle följden blifva'den, "att extra ulgifts-anslaget, som för tillfälliga behof är anvisadt, ofta ”klefve ohegagnadt, ehuru angelägna de ifrågakomna utgifterna kunde ”vara och ehuru skadligt det kunde vara att med deras verkställande ”uppskjuta, intilldess en pröfning derom hos Rikets Ständer hunnit ”försiggå.” ”Revisorerne erkänna, alt Kongl. Majit understundom är nödsakad, ”att å extra utgifts-anslagct anvisa belopp, för hvilka någon redovisning hvarken kan eller bör fordras. Genom detta erkännande synes "grunden för Revisorernes förslag förfalla. Af de Tabeller, som åtfölja "Revisorernes framställning, ådagalägges för öfrigt, att Kongl. Majit, un”der de år, hvarom fråga är, å hufvudtitlarnes extra utgifts-anslag ”icke ens till fullo disponerat de bestämda beloppen, och att de utgifter, som till kända behof anordnats, varit och städse äro så obetydliga, att någon farhåga, det större summor till redovisning inför "Kongl. Majit blifva anvisade, icke varit eller är för banden.” §. 14. Enär frågan om den, genom Kongl. Brefvet den 1 November 1843, medgifna afskrifning, 15,000 Ridr, till Malmö Hamnbyggnads-Direktion blifvit af Konstitutions-Utskoltet och Rikets Ständer lemnad utan erinran, torde, i öfverensstämmelse med 76 §. Riksdags-ordningen, denna af Revisorerne gjorda anmälan icke vara att såsom anmärkning betrakta.
Räkenskaperna, som för bada revisionsaren blifvit i Kongl. Kammar-rätten utan anmräkning granskade, utvisa: (se bilagan Litt. O). Härvid hafva Revisorerne icke haft något att erinra; och befunnos, vid anställd inventering, fondens säkerhetshandlingar i behörig ordning. — 57 — 6:0 Volontär-v altansmedels-fonden. Enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref den 12 Mars 1836, är ändamålet med denna fond sorn bildats genom tillfälliga besparingar å vakansafgifterna för de till volontärers aflönande anslagna rustoch rotellållsnummer, att bestrida kostnaderna för de å en del garnisonsorter inrättade korporalskolors förseende med förnödenheter samt skjutsoch tråktaments-ersättning till det befäl, som kommenderas att öfvervara de vid dessa skolor årligen skeende examina. Räkenskaperna äro för båda revisionsåren i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade och utvisa följande förhållande: (se bilagan Litt. P.) §. 1. Den uti föregående revisionsberättelse, pag. 105, anmärkta ofullständighet i redovisningssättet för dessa vakansmedel, att nemligen vid räkenskaperna icke funnits andra verifikationer, än uppbördsmännens reversaler, bar numera blifvit afhjelpt genom bifogande af verificerade specialredogörelser. §. 2. Af räkenskaperna synes, att fondens inkomster under livartdera af revisionsåren icke till sitt hela belopp behöft användas för de under samma år förefallande utgifter. Derigenom har fondens kapital-behållning, som vid början af år 1850 utgjorde 27,049 Rdr 24 sk. 2 rst., vid 1851 års slut ökats till 37,962 Rdr 8 sk. 11 rst.; hvilken behållning funnits liggande i kassan. Revisorerne anse, att dessa medel bordt genom utlåning göras fruktbärande, hvarigenom en förökad tillgång kunnat fond«en beredas. 7:o Wadstena Krigsmanshus-kassa. Räkenskaperna, som för båda revisionsåren undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, utvisa följande förhållande: IBeflct. år 18.10. år fftlci.