Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mö tes-kostnaden, som hittills utgjort Riksdaler 159,683: 31 öre Riksmynt, för 20,472 man under 12 dagars möte, skulle följaktligen för 20.000 man under lika lang tid utgöra R:dr 156,001: 67 öre Riksmynt, men genom mötets utsträckning till 15 dagar ökas denna summa med 25 procent, eller med Riksdaler 39,000: 42 öre Riksmynt, hvarigenom hela kostnaden för 20.000 man under 15 dagar kommer att uppgå till 195,002: 9- Transport 292,182: 12. 14 Transport 292,182: 12. 4:0 Befälets aflöning under det bevliringsmÖte, som icke inträffar samtidigt med regementsmötet, uppgår, enligt livad förut blifvit nämndt, till 250 Riksdaler för hvarje 100:de man, eller för 10,000 man till 25,000 Riksdaler; men om härifrån, på förr uppgifna skäl, afräknas 10 procent eller 2,500 Riksdaler, återstår att utföras 22,500: Härtill kommer ytterligare den kostnad, hvilken Kommitén ansett oundviklig för 5:o Manskapets redovisning, bestående af dels arfvoden till Mönstringskommissarierna, hvilka blifvit beräknade till Riksdaler 14,800 Riksmynt, dels papper och tryckningskostnad, som anses uppgå till högst 4,000 Riksdaler årligen, hvarföre dessa båda belopp här utföras med sammanräknade • 18,800: — Hela underhållskostnaden för 10,000 man beväring utaf hvardera af de tvenne första åldersklasserna under deras vapenöfning, jemte mönstring och och redovisning af bela beväringsstvrkan, kommer alltså att uppgå till en årlig summa af Ruut ll:dr 333,482: 12.
Kronans ifrågavarande förlust må kunna för framtiden förekommas, har Utskottet trott sig böra hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att, så framt, vid anställd förnyad undersökning, skulle tillförlitligen utrönas, det någon utsigt icke förefinnes alt vid Löfås kunna tillvägabringa ett mera lönande bergsbruk och såmedelst för Staten bereda en inkomst, närmare motsvarande de uppoffringar, som, till understöd för nämnde verk, det allmänna sig åtagit, Kongl. Maj:t då täcktes dels låta uppgöra förslag till en så beskaffad öfververenskommelse emellan kronan och innehafvarne af Löfås Silfververk, enligt hvilken desse sistnämnde å ena sidan åtnjöte befrielse från skyldigheten att verket vidare bedrifva ocherhölle lämplig ersättning, antingen genom förläningarnes bibehållande under någon viss tid efter arbetets nedläggande eller på annat sätt, samt å andra sidan medgåfve, att de till verkets bedrifvande upplåtne förläningar och förmåner finge till Kronan indragas, dels ock sedan vederbörande blifvit öfver omförmälde förslag hörde, till Rikets Ständer i ämnet aflåta Nådig Proposition.” M S§6- Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 April, kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af Pdks-Ständens skiljaktiga beslut, i fråga orri befrielse for Presidenten af Billbergh, Carizli-Rådet Påle rius, Kammar - Rätts - Rådet Pinroth och Contro/leuren Middendorff' J rån ädömdt ersättnings-ansvar i och för deri efter aflidne Tullförvaltaren Ifuer jppade balance. (I. A.)
”Min Käraste Broder ursäkta jag ej ”har annat paper för at betyga min Bro”der mit uprikta delltagande för Des Go”da och betydande Nyhet af den Lyckliga ”utgång Min Sach fådt det kan ej wara ”annat då denna Lyckliga tidning af Min ”första Wän Min Broder är den första ”som uplifwat mig hermed Ödmje tje ”J Hall.” Ändtligen nalkades den tid, då Halls märkwärdiga proceß i Högsta Rätten skulle afgöras. – Genom den kunde han ej förlora, ty han ägde intet, men wäl återwinna åtminstone en half million R:dr Banko. – Men, just då tillställdes i Götheborg en sammankomst, eller rättare, frukost, af Halls hufwudsakligaste motpart. – Halls fullmägtig kallades, böds eller påräknades derwid, och Hall personligen fick äfwen wara närwarande. På denna märkwärdiga sammankomst uppskrämdes den eländige stackaren så för ett förmodadt ogynnsamt beslut i Högsta Domstolen, att han ingick i en förlikning, hwarigenom han, till siffran, skulle bekomma 100,000 R:dr B:ko; NB. på sådant sätt, att han aldrig skulle få emottaga något af summan, ty dermed skulle betalas: Halls fullmägtig, som tillstyrkt föreningen, 50,000 R:d; till en annan person, pretenderad kompagnon (likwäl ej i Halls skulder) 25,000 R:dr och till Creti och Pleti, som skrifwit och tagit skuldsedlar, cirka 30,000 R:d, då han dock skulle få tillträda Gunnebo, en gård, kanske wärd 6 à 8000 R:dr. Med ett ord, han slöt en förening med en bepröfwad wäns råd, så att han ej endast war pank, utan i samma ögonblick bysättnings-mäßig, hwarföre han ock genast nödgades hålla sig undan för kreditorers kraf.
Friherre Hermelins, Carl Samuel, motion JM 58, angående anslag för utvidgande af Norrtelge elementarläroverk till femklassigt; Herr Bildts, Didrik Gillis, motion JM 59, angåei(de pension å Allmänna Indragningsstaten åt framlidne Landskamererare!! L. J. Gardells enka, Anna Gardell; Herr af Sillens, Lars Gabriel, motion JM 60, angående understöd åt Artisten Carl Johan Billmark, för fortsatt utgifvande af planchverket »Sverige, aquarell, lithografier och tontryck», samt Friherre von Vegesachs, Carl Henning Ivan, motion JM 62, angående statsanslag för militäröfningars införande i skolorna. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Herr Wolff eils, Mauritz Constantin, motion JM 33, angående ändring i gällande Legostadga i fråga om orlofssedel innehåll; Friherre Raabs, Carl Adam, motion JM 35, om införande af fullständig handelsoch näringsfrihet; Herr Cedcrschiölds, Fredrik August, motion JM 40, angående sådan ändring af stadgarne för Carolinska Medico-kirurgiska Institutet, att detsamma blefve berättigadt meddela fullständig medicinsk undervisning, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; Friherre Cederströms, Gustaf Carl, motion JM 41, om revision af gällande Fiskeri-stadga; Friherre von Schulzenheims, David, motion JM 45, angående nedsättande af en Kommitté för utarbetande af förslag till ny lag, rörande så väl afledande som tilledande af vatten; Herr von Mentzers, Carl Fredrik, motion JM 52, om rätt till anläggande af handelsbodar vid jernvägsstationerna; Herr Paykulls, Carl Samuel, motion JM 56, angående uppskof med fulla tillämpningen af Kongl, stadgan om afgångsexamen vid rikets högre elementar-läroverk, samt Herr Adtersparres, Rudolf, motion JM 61, angående utsträckning af den så kallade Lilla jagtens fredlysning lill skogsfågel.
Cirkulärbrefvet den 28 Mars 1858, i fråga om beräkning af tiden för lärares vid elementarläroverken räll till uppflytlning i högre lönegrad. i Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har Anders Gudmundsson från Hallands län väckt denna motion (N:o 354), deruti han fäster uppmärksamheten å det obilliga i bestämmelsen uti uu ifrågavarande Kongl. Cirkulärbref, att lärarnes lönetur skall beräknas irån och med året efter det, då fullmagten eller konslitutorialet uUärdats, hvarigenom inträffade att en lärare, som erhållit fullmagi i första dagarne af Januari, samt det året tjenst gjort två fulla läsetermincr, icke desto mindre finge räkna sin lönetur först från året derefter, medan deremot den, som undfått fullmagt i sista dagarne af December, genast med påföljande årets början beräknade lönetur. Det obilliga häruti ökades derigenom, alt det ena Konsistoriet daterade sina fullmagter å den dag utnämningen skedde, medan det andra Konsistoriet daterade fullmaglerna först å dag efter det utnämningen vunnit laga kraft, eli förhållande som motionären styrkt genom biläggande af protokoller och afskrift af fullmagter, utgångna från Konsistorierna 24 Sammans. Staisoch Lag Utskottets Betänkande N:o 39. i Lunds och Göteborgs stift, och genom hvilken olikhet i förfarande den, hvilken fått sin fullmagt daterad först på någon dag året efter det han blef till tjensten utsedd, komme, enligt en vid motionen jemväl fogad uträkning, att, genom fördröjd uppflyttning i högre lönegrad, under femton års tjenstgöring åtnjuta sammanräknadt 1,500 R:dr mindre lönebelopp, än hvad som för samma femton år tillfölle den, hvilken fått sin fullmagt daterad för samma dag, som utnämningen skedde. Till afbjelpande af dessa missförhållanden yrkade motionären att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit i underdånighet hemställa: 1:o. Att i stället för orden vfrdn och med äret efter det då fullmagt eller konstitutorial utfärdats”, som förekommer i nämnda Kongl.
Mig synes att det Vore en orimlighet att, då vi tala om Den 18 Junii f. m. 169 att förbättra vårt representationssätt, likväl behålla så uppenbara brister. Grefve Possej Claes Fredric : Jemte det jag förenar mig med Grefve Mörner deruti, att den anmärkning Ridderskapet och Adeln, förra gången detta ämne discuterades, förklarade för dess gemensamma tanka, ingalunda kan anses såsom något Ståndets i sjelfva saken bindande beslut, ber jag att få upplysa det Ridderskapets och Adelns representationssätt, enligt 12 §. i Riksdagsordningen, icke tillhör de andra Ståndens handläggning. Fråga om förändring deruti skall till RiddarhusUtskottet remitteras, samt derefter bero på Ridderskapets och Adelns enskilta beslut och Konungens Sanction. ConstitutionsUtskottet har äfven iakttagit detta förhållande, enär Utskottet icke stadgat några grunder för förändringen af Ridderskapets och Adelns representations-rätt, utan endast i allmänhet yttrat den önskan, att antalet af Ridderskapets och Adelns Representanter måtte varda minskadt. RiddarhusUtskottet har, till följd af Högloflige Ridderskapets och Adelns aflåtne Remiss, redan uppgjort grunderne för ett förändradt representations-sätt, men ännu icke hunnit få dess förslag färdigt. Jag hemställer således, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga gifva ConstitutionsUtskottet det svar att Ridderskapet och Adeln vill vara betänkt på, att sjelf vidtaga de förändringar i dess representalions-sätt, hvilka Ståndet kan finna lämplige. 170 Den 18 Junii f. ra.
2:dra § lyder sålunda: »Söker någon genom bedrägliga medel, hotelser eller löften om tim liga fördelar förmå annan till affall från den rena evangeliska läran; vare förfallen till böter från och med ett hundra till och med tre hundra riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år.» »Lag samma vare om någon, hvilken af föräldrar eller målsman fått sig anförtrodt att uppfostra eller undervisa barn, som tillhör svenska kyrkan, söker under utöfningen af sådant uppdrag bibringa barnet annan tro än den, som med den rena evangeliska läran öfverensstämmer» Då första afdelningen af denna § grundas just på den apostoliska sats, att man icke skall genom »köttsliga vapen» söka verka inom andans rike, hvilken princip äfven ligger till grund för reiigionsfrihelsvännernas sträfvanden, är klart, att jag mot 22 Lag-Utskottets Utlåtande J\° 42. ifrågavarande stadgande (första afdelningen) icke egentligen har något annat att anmärka, än att, i följd af Frälsarens bud: »Allt det I nu viljen att menniskorna skola gora eder, det gören I ock dem» (Math. 7: 12.), stadgandet måste generaliseras, helst det naturligtvis är lika nedrigt att, »genom bedrägliga medel, hotelser eller löften om timliga fördelar», söka förmå någon att öfvergå från t. ex. baptismen till lutheramsmen, som från lutheranismen till baptismen. Och i sanning är det besynnerligt om Ständerna vilja bibehålla ett stadgande, hvars allmänna grund bränmärker svenska Statens egna åtgärder såsom brottsliga. Svenska lagstiftningen är nemligen i alla kristna civiliserade länder med rätta bränmärkt för sina bemödanden att med dylika nedriga medel (löften om timliga fördelar eller hotelser om förlust, af dylika, t ex. civila embeten och tjenster, ja äfven rättighet att taga examina vid universitet samt idka handel och handtverk), söka inverka på menniskors religiösa förhållanden. Genom att tvärtemot den 28 art. i Augsburgiska
Denna anmärkn., som framslälles af dem hvilka betrakta ståndsfördelningen som ett ondt i och för sig sjelf, utan afseende på vårt nuvarande splittrade öfverläggningssätt, yttrar sig i en farhåga, att, om de svåraste olägenheterna, som vidlåda vår nuvarande ståndsrepresentation skulle undanrödjas, det väl kunde hända, att ståndsprincipen derefter vunne en sådan stadga och sammanhållning, att det sedan kunde möta svårigheter att blifva Stånden qvitt. Jag tillåter mig härvid anmärka, att förtjensten i Otskts förslag just ligger deri alt denna tvistefråga emellan principer är lemnad öppen och oafgjord. Och det synes böra medgifvas äfven af dem, som betrakta ståndsindeluingen som eli ondt, att den åtminstone är ett nödvändigt ondt, så länge den ej kan afskaffas, äfvensom att det icke synes vara skäl att låta samhället, för en obegränsad lid, känna hela tyngden af ståndsförfattningens brister, då man eger utvägar alt förmildra densamma. Man behöfver icke frukta, Mine Hrr, ali framskridandets hjul kommer att stanna, när man sätter det i rörelse; men med visshet kan man befara alt det kommer att stå stilla, då man håller det tillbaka. De progressiva reformernas bana är ofta längre utsträckt än de absolutas. Jag åberopar i detta fall exemplet af England och dess oerhörda framsteg, sedan införandet af reformbilletr 1831, detta land, uti hvilket man i detta ögonblick firar industriens kröningsfest, under det man på andra sidan kanalen bygger och rifver ned nationalverkstäder. Vi behöfva icke befara att våra strider i dessa frågor komma att uphöra genom antagandet af de förbättringar Utsk. föreslagit. De komma nog att gå i bredd med civilisationens sanna fordringar; men de komma att förflyttas på en jemnare plan och att förås med mera sakkännedom, och som jag hoppas med mera fördragsamhet samt, (och detta är af vigt) utan att fäderneslandets stora intressen, så mycket som hittills, lida genom deras sammanblandning med och beroende af en enda fråga. Och i sanning kan det vara lid, att taga i betraktande beskaffenheten af dessa strider, så att de icke allt för mycket urarta till ett vädjande om makt och inflytelser.
Adelns sjelfskrifvenhet såsom Stånd; det uphäfver endast den individuella sjelfbeskrifvenheten, fmatt låta Adelil representeras genom ett urval af dess redbaraste, talangfullaste och erfarnaste ledamöter och härigenom skulle Ståndet, i min lanke, vinna vida mera anseende och inflytande, än genom att envist fasthålla vid en personlig rättighet, alldeles oförenlig med hvarje förslag till förbättring i vårt represenlationsskick. Hvad som nu yttras om detta förslag är visserligen fruktlöst. BondeSt. har redan skyndsamligen tagit det afdaga och de andliga fäderne hafva ombesörjt dess kristliga begrafning. Men här torde det gå, såsom ofta är fallet, då någon kär person-plötsligt bortgår ur lifvet. Klarare framstår för de efterlefvandes minne den hädangängnes älskliga bild och i renare dager stråla hans dygder och förtjenster. Och, Mine Hrr, om detta förslag hade tunga att tala, skulle det med skäl kunna tillropa oss med Konung Gustaf I.-s bekanta ord: ”det skall komma en tid, då man skulle vilja rifva upp mig ur jorden.” Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Det är visserligen en vigtig stund för hvarje Ledamot af detta Stånd, då fråga på fullt allvar förekommer att afstå från sekelsgamla, ofta på ett ärofullt sätt häfdade rättigheter; men det mäste äfven medgifvas, ali det är ännu vigtigare att pä ett välbetänkt sätt, efter mogen pröfning och i rätt lid göra en upoffring, hvilken kan för framtiden afvärja stora faror för fäderneslandet samt ät detta Stånd bibehålla en fortfarande politisk tillvaro. Man har bittert klandrat förslaget och anfallit del, icke, såsom mig synes, med några särdeles bevisande skäl, utan med en på förhand fattad opinions bela hätskhet, och just delta förhållande gifver mig ökad anledn. att anse detta förslag verkligen i sig innefatta något godt och förtjenstfull!, ty vanligtvis angriper man icke med bitterhet en svag och föraktad fiende, men anses fienden deremot äga en stor försvarskraft hos sig inneboende, upbjuder man all sin förmåga för att besegra honom.
En uppteckning ifrån ~Norrland~ förtäljer, att prinsen drog bort för att uppsöka en troll-bok, med hvars biträde hans fader skulle blifva ung på nytt. Under hemfärden blef svennen bestulen af sina bröder, och föll så i stor onåd hos konungen. På prinsarnes tillstyrkan öfverlemnades han slutligen åt en fiskare, som erhöll befallning att döda honom, och att gifva konungen hans tunga. Men fiskaren skonade svennen, och skar i stället tungan af sin hund. Sent omsider ankom prinsessan, sveket röjdes, och konunga-sonen kom till stor ära och lycka. Utom de mundtliga öfverlemningarne af denna åldriga saga, förekommer äfven en nyare, rimmad, svensk bearbetning af det ofvan (under N:o 3) åberopade danska Folk-äfventyret om »Kong Edvard og Prints Artus». Såsom nämnda bearbetning är ytterst sällsynt, och så vidt vi kunnat erfara, blott en enda gång finnes tryckt, skola vi här närmare redogöra för dess innehåll; ehuru den hvarken genom språk eller behandling eljest gör sig förtjent af någon större uppmärksamhet. Den rimmade sagan förekommer tillsammans med det bekanta äfventyret om »de tre fattiga Skräddarne», under följande gemensamma titel: »~Lyckans Flygande Fana, eller en Historia om Tre Fattige Skräddare, som genom Pelegrims-Resa kommo omsider til wärdighet och stort wälstånd, hwars utgång är lustig at läsa. Hwarjemte och en annan Historia Om en Konung i Engeland och hans tre Söner. Götheborg, tryckt hos Sam. Sjelfva berättelsen vidtager på s. 12, och inledes sålunda: »Engelands Konung en sjukdom had’ fått, Den ingen Man kunde bota brått, Med Läkedom som kan göras; En röst kom hastigt af Himmelen ned, Befalte mig at wara beredd, Til Kongen en Resa at göra, Och säga Kongen til sjukdomen råd, Han skal blifva frisk och hjertelig glad, Hans wänner skulle det höra: Det fins en Fogel i Arabie Land, Phönix är kallad utaf hwar man, Rätt ljufligt månde han sjunga.
Men då jag hade till föremål att visa oJiklieten emellan StatsRådens och Ministrarnes i Frankrike och England olika belägenhet, behöfver jag, för att än vidare ådagalägga det, endast erinra, att dessa sednare hafva hvar sitt Departement af Styrelsen att förestå, att de således hafva en gifven verkningskrets och verknings-skyldighet, att inom densamma de kunna tilloch afsätta subordinerande Embetsmän, och att merändels med hvarje Ministére-förändring följer en hel förändring uti den öfriga Embetsmanna-personalen. 1 Sverige är detta helt annorlunda, och med en mera inskränkt verkningskrets, måste också Ministrarne blifva underkastade en helt annan grad af ansvarighet. När jag Den 5 MajiJ. m. säde, att Svenska menigheten alltid skulle hellre styras af en Konung, än af hvilka Embetsman som helst, var det meden liflig känsla af Svenska Allmogens sätt att anse sin Konung och mecl en innerlig öfvertygelse om Allmänhetens förtroende till den Styrandes upphöjning öfver alla enskilta interessen och bi-afsigter, som jag yttrade denna förmodan. Man frage menige man och Folket i Landsorterne, om de hellre skulle vilja styras såsom emellan 1720 och 1772, af en mängd under frihetsmanteln dolda Aristocrater eller såsom nu af en lagbunden men maktägande Konung, och jag är säker, att svaret icke skall blifva tvetydigt. Derföre, att uti mitt anförande, Konungens magt således sattes öfver Dess Embetsmäns, har jag icke kunnat förmoda, att man skulle tro mig vilja förminska de sednares ansvarighet. Jag begynte mitt Anförande med att erkänna den, i den ordning och på det sätt, som Lagen föreskrifver, och ansåg mig icke dervid behöfva ingå uti, eller upprepa alla de detailler, som ej äro annat än former för Konungamagtens verknings-sätt. Sådant är, att StatsSecreteraren ar ansvarig för Expcditionernes öfverensstämmelse med besluten och att ingen befallning är gällande utan vederbörlig contrasignation.
N:o J Boställsrum, för Departementscheferne 1 4 1 176 b. 2 Juli b. 2 Juli b. 3 Juli b. 2 Juli 96 Boställsrum eller hushyra åt skolornas rektorer, om befrielse derifrån för Rikets Stiftsstäder 8 — 64 b. 29 Mars b. 29 Mars b. 2 April b. 29 Mars Botaniska samlingar, Widegrens, inköp af — 4 1 166 16 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni Bouppteckning, om förändring i beräkningen af arfvode derför i städerna 7 i 8 b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 13 Febr. b. 12 Febr. » om förhöjd kartering derå i adliga sterbhus. Se Motioner. Stämplade pappersafgiften pag. 6. » angående ett nytt stadgande om hvad egendom déri bör upptagas och värderas — 7 1 46 — b. 16 Aug. b. 18 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. Brandchef, Bankens, angående förhöjd ersättning åt honom . — 6 1 17 b. 13 Mars b. 12 Mars a. 13 Mars a. 12 Mars Brandförsäkringssummans förhöjning för Rikets Ständers hus — 4 1 61 7 b. 12 Mars b. 12 Mars b. 10 Mars b. 8 Mars Brandstod, se Byggninga-Balken, 24 Kap. 4, 3 och 6 §§. Br andsto ds-mäl, om stämningssättet deri — 7 2 54 — a. 24 Äug. b. 23 Aug. b. 23 Aug. b. 23 Aug. Bref, skyldighet för Postmästare att utan ersättning afsända dem från postkontoren till landsorten — 8 — 36 — b. 13 Mars b. 12 Mars b. 19 Mars å. 13 Mars Svar på återremiss — 8 — 71 — a. a. 9 April a.a.l2April a. a. 9 April a. a. 9 April Brefbäringen,1 se Kronobrefbäringen, Motioner.
Under granskningen af de Redogörelser och Ilufvudböcker som blifvit upprättade af åtskillige så val förvaltande som sådane Verk, hvars inkomster bestå Uti Statsanslag, har Utskottet erfarit, att dessa redovisningar i mer eller mindre mohn, sakna den fullständighet och de upplysande egenskaper sorn af vårt i allmänhet nu mera i flere delar förbättrade bokförings-systeme billigen kunde förväntas, ocb att de jemväl till sin uppställning innefatta en mångfaldighet af olika, stundom ganska invecklade och otydliga methoder, lill hvilkas utredande Reyisorerne ofta mäste förspilla mycken tid och möda; och enär ett sådant förhållande i hög grad påkallar åtgärders vidtagande, hvarigenom rättelse i dessa delar må kunna tillvägabringas, har Utskottet ansett ledande till ändamålets vinnande, om, för ifrågavarande räkenskaper, tjenligt Formulair upprättades i öfverensstämmelse med de för RiksBoksluts-arbetet gällande grunder, så att de till furin och uppställning måtte så vidt möjligt vore blifva lika; och hvilket är så mycket angelägnare, som sådant måhända innebär det enda vilkoret af möjlighet för R. Si rs Revisorer' att, under den för deras Betan landen, N:o '\oj. ^"9 förrättning bestämda tid, tillbörligen medhinna dnas gransknings-arbete. Utskottet anser nämnde
Skrifvelse, N:o 40. 95 Denna förbruknings-afgift betalas i 2:ne terminer inom den 15 Januari och den 15 Juli hvarje år, med hälften hvardera gången: och dess årliga belopp bestämmes på följande sätt: l:o Uti Staderna: Innan medlet af Oktober månad hvarje år sammanträda stadens förmän och representanter (Stadsnämnden) för att pröfva huru stort qvantum bränvin kan anses blifva i staden under det påföljande året utsåldt i mindre partier än 40 potter. Å den sålunda fastställda qvantitelen beräknas 4 skillingar specie per pott, och den derigenom uppkommande summa skall utgöra förbruknings-afgiften under det följande året. Derefter åligger Magistraten, att inom den 30 November upprätta förteckning på de personer, som erhållit tillstånd att sälja eller utskänka bränvin i mindre partier, och inhemta deras förklaring, om de vilja med näringen fortfara. Magistraten fördelar då hela den bestämda summan på alla dem, som med försäljning eller utskänkning fortfara, således att afgiften blir lika för alla, utan afseende på omfånget af deras rörelse. Om efter denna fördelning afgiften för hvar och en ej skulle uppgå lill 20 Speciedaler, bör dock minst detta belopp påföras. 2:o l'å Landel: Hvar och en, som erhållit rättighet att i mindre partier sälja eller utskänka bränvin, och icke inom den 30 November hos Styrelsen för socknens fattigvård afsagt sig rättigheten, taxeras af samma styrelse till den qvantitet bränvin, han anses kunna under det följande året utsälja, och beskattas med 4 skillingar specie för hvarje pott deraf; dock må afgiftens sammanlagda belopp för den, som drifver försäljning eller utskänkning närmare en stad än ^ mil, icke bestämmas lägre, än för hvar och en sådan försäljningsman inom staden är fastslälldt. Om vederbörande, såväl i städerna som på landet, finna att inkomsten å förbruknings-afgiften å bränvin är större, än som för fattigkassan erfordras, så kunna de anvisa öfvcrskottet för andra kommunala behof. Uti konungariket