Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till dessa vid sist hållna riksdag sålunda meddelade upplysningar får Utskottet nu tillägga, att den ifrågavarande uppfostringshjelpen, som frän Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet utdelas, består af kronotionde från Skåne, deraf från Malmöhus län utgå 209 tunnor 35 § kappar råg, 531 tunnor 19 J kappar korn och 275 tunnor 21 kappar hafre, samt från Christianstads län 109 tunnor 30 £ kappar råg, 532 tunnor 26 | kappar korn och 146 tunnor 27 kappar hafre, sorn, reducerade till 32 kappar på tunnan, gör tillsammans 400 tunnor 27 kappar råg, 1,064 tunnor 8^ kappar korn samt 422 tunnor 10 § kappar hafre, eller tillhopa 1887 tunnor 14 kappar spanrnål, hvilken löses efter markegångspris och således till summan vexlar; att, enligt från vederbörande embetsmän hos Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet erhållen upplysning, uti beloppet icke ingå några enskilda donationer; att uppfostringshjelpen öfverlemnas till Konungens Befallningshafvande i samtlige länen efter en år 1826 gjord fördelning af deras folkmängd, med undantag af de Skånska länen, som undfå 4,000 Ridr, deraf Malmöhus 3,000 Ridr och Christianstads 1,000 Ilidr; samt att det belopp, som efter anmälan af församlingarnes Herrar Pastorer utdelas till fattiga barns underhåll, utgör för hvarje sådant högst 8 Ridr banko, men oftast icke mer än 6, 5, 4, 3 å 2 Ridr 32 sk. samma mynt. Att ett så obetydligt belopp icke kan medföra någon verklig nytta för dem, som af understödet blifva delaktiga, torde vara tydligt och af erfarenheten bekräftadt, hvaremot om anslaget-ställdes till Läns-styrelsernas disposition med rättighet att, vid inträffande ömmande omständigheter, efter anmälan af vederbörande Fattigvårds-direktioner, utdela störte poster af den hvarje län tillkommande uppfostrings-hjelpen, håller Utskottet före att verkligt gagn 4 Statssamt Allm.
N ä r börja dessa kurser, och när skall m a n inlemna sina ansökningar? Sylva. Hvilken tillkommer det att helsa först, dä tvänne mindre bekanta mötas, den underordnade eller d e n, som står eller anser sig stå öfver den andra i rang? Bruket tyckes vara olika, af hvilken orsak vet j a g e j. syndetikon. behöfva hårdt tillsnöras. Största urval billigast hos Emma Gjörling HlWwataBfiT irmrrrMow » KÄK » » A » &gt;&gt;:&lt; »! (JnnxwmM Märgen urvattnas väl, lägges pä linne att rinna af, smältes sedan öfver elden och silas genom en sås-sil. Röres därefter med en träspade åt en led ungefär 2 timmar. P å apoteket köpas cedrooch bergamo-droppar, som slås i, nar pomadan är färdig, och gifva den bebaglig lukt. — M i n mormor hade fransyska recepter, som skulle hindra håret att falla af: 1 l o d kinapulver, 2 l o d mandelolja, 6 lod m ä r g. Märgen knådas i vatten, tills den blir ren och hvit. Vattnet måste ombytas flere gånger. Sedan smältes märgen vid sakta eld och de öfriga beståndsdelarne tillsättas litet i sänder under j ä m n omröring, sedan märgen först tagits af elden. Någon essens tillsättes. A n d r a receptet: 1 2 lod oxmärg, 4 lod sötmandelolja och 8 lod gammal » rum ». Märgen s m ä l - tes i vattenbad, oljan blandas i. Alltsammans jiimte » rummen » slås i en marmormortel och arbetas m e d stöten, tills massan blir fullkomligt smidig. L u k t tillsättes. Lotte. Seidel &amp; Naumanns Creolin-, Svafvel-, KarMsyreh Tjärtvål _ Bicyklar och Tricyklar. I god konstruktion, solidité, elegans och lätt200 maskiner på lager i Malmö. Illustrerad gående oöfverträffade. Öfver priskurant på begäran. Driftiga agenter sökas i alla städer samt på andra större platser. S Wannic W. Age. Valerius.
Jag har ofta i afs:de på lagstiftning hyst den principen att när man frångår ett lagbud, bör man frångå det helt och hållet, och jag tror äfven alt de fleste talare som förordat ifrågav:de förslag icke, såsom en talare här, haft för afsigt att låta det stanna vid arfsrätt efter moder för barn födda i lönskaläge, utan att i framtiden utsträcka arfsrätten icke blott efter fader, utan äfven till alla barn. Ett annat skäl för mitt afstyrkande af förslaget hav varit att vår nu gällande lag har, med all den beredvillighet som en lagstiftare kan ådagalägga, sökt draga försorg derom att de olyckliga barnen kunde blifva medlemmar af familjen Den har således sökt underlätta möjligheten för dem att genom lagens biträde förklaras för äkta barn, och för qvinnan att tillerkännas laggift hustrus ratt. Detta sätt är enligt min öfvertygelse det rätta, och jag vill icke alt lagstiftaren skall frånträda det. Jag tror också, att just emedan barnen icke kunna tillerkännas denna rättighet annorlunda än genom äktenskap, just denna omständighet innebär en uptnaning till fadern, af hvilken dock i detta fall den mesta hjelpen är att förvänta, att genom vigsel med den fallna gifva frukten af hans passion icke allenast understöd, utan äfven, hvad som är för dem ännu vigtigare, föräldravård. Jag tror att om lagstiftaren tillerkänner barnet rättighet härtill, så skall fadern taga sig mera i akt att undgå hvad som i allmänhet för honom är förödmjukande nemligen det efterkommande äktenskapet. En förändring i den syftning förslaget innefattar skulle således, efter mitt omdöme, snarare blifva en anledning att tolerera konkubinatel, än den nuvarande lagstiftningen.
Men om det i hvarje fall måste vara en svårlöst uppgift alt inom särskilda och olikartade kretsar med framgång verka; om nyssnämnda skilnad, såsom redan anfördt är, måste i hög grad framträda och göra sig gällande inom den persons embetsverksamhet, sorn är satt till styresman öfver Göteborgs och Bohus län; så synes som borde förrberörda svårighet icke ökas genom sjelfva belägenheten af den ort, som är styresmannens säte. En hvar, som deltagit uti eller sökt verka för en landsbygds 696 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 431. angelägenheter och förkofran, vet dock allt för väl huru mycket härvid beror på Laudshöfdingens personliga närvaro och sakkännedom. Ej mindre bekant och tydligt är äfven, huru förmannens tillsyn och granskning måste verka nit och pligtkänsla hos underlydande, men frånvaro eller aflägsenhet motsatsen. — Det är sannt, alt de förmåner jag nu omordar och skulle vilja tillvinna länet, komme, genom bifall till mitt förslag att i någon mån undandragas staden Göteborg; men det synes mig att detta samhälle, med en ordnad och fullständig stadsoch kommunalstyrelse, der ärendena således gå sin jemna gång samt endast utomordentliga fall påkalla Landshöfdingens närvaro, äfven bättre kunde undvara den. Inom länets norra och mellersta delar är blott en önskan, för hvilken jag nu vågat göra mig till tolk; lika allmänna äro klagomålen öfver det nu varande tillståndet. Att vidare upprepa eller utveckla dem vore här öfverflödigt. Må det blott tillåtas mig anmärka, att sedan för hela riket kommunalväsendet blifvit, genom ulgifven författning ordnadt, dervid länsindelningen gjorts till en af de hufvudsakligaste grunderna; så måste utan tvifvel en af de förnämsta driffjedrarne, som skola bringa denna inrättning till lif och verksamhet, sökas i sambandet och vexelverkan mellan dess särskilda deiar. ålen just denna lifsprincip måste förlamas i följd af hufvudortens läge inom det län, hvarom jag talar. I öfrigt torde för att förorda milt förslag vara tillräckligt hänvisa tili kartan, hvilken bäst utvisar länets läge och sträckning, utgörande denna från Norska gränsen till staden Göteborg aderton å tjugo mil.
Af Post-verkets vid revisionsårets utgång befintliga tillgångar voro afsatte till fonden för nybyggnad och större reparationer af postångfartyg, sedan, enligt nådigt tillstånd, denna fond ökats med 50,000 H:dr af Post-verkets då egande odisponerade öfverskott, 216,982 R:dr 73 öre och till assuransfonden, i och för ersättning af penningar, som, försända i rekommenderade bref, gått förlorade, 420,789 R:dr 42 öre. § 3. Jemförelsen emellan Post-verkets räkenskaper för nedannämnde år ådagalägger, att då postuppbörden utgjort: — 40 — För utrikesoch För inrikes breftransito-brefSumma, vexlingen. vexlingen. år 1858 802,299:98. 411,346:57, 1,213,646:55. och år 1859 802,583: 37. 404,555: 37. 1,207,138: 74 den år 1860 uppgått till ... 829,223: 50. 451,519: 94. 1,280,743: 44 och således gifvit ökadt öfverskott å inrikes brefvexlingen af 26.640: 13 samt å utrikesoch trausito-brefvexlingarne af 46,964: 57, eller tillhopa 73,604 R:dr 70 öre utöf ver beloppet för nästförutgångna år. Jemföres sammanlagda bruttouppbörden vid Post-verket för berörda trenne år, utgörande år 1858 R:dr 1,491,065: 34.
Commerce-Collegii Utlåtande pag. 46—47» 1837 års Rev. Ber. pag. 2—3 och Kongl. Corn. Coll. Utlåtande pag. Rev. Ber. pag. 5—6.) I betraktande dera!’, att Manufactur-Discont-fondens egentliga ändamål vore fabriksnäringarnes understödjande medelst lån, samt att, under en jemnt stigande produclion inom dessa näringar, det syntes angeläget, att fonden, så vidt möjligt, finge oafkortadt använda sina, genom lånerörelsen uppkomna, vinstmedel, hvilka utgjorde fondens enda inkomst, helst i annat full och i följd af utlåningens minskning jemförelsevis till produclionens värde, det förhållande omsider mäste inträffa, att vederbörande Fabrikanter icke hörnlad « någon fördel af sin lånerätt och att således det med Munufactur-Disconlens inrättning afsedda ändamål helt och hållet förfelades, hafva Revisorer ne sammanstämmande hemställt, att nämnde Discont måtte varda befriad från utgörandet af det å dess vinstmedel, till Technologiska Institutets underhåll, anvisade årliga anslag af i4>ooo R:dr. Bih. till 11. St. Prof. 1840. Utskottet, sora, för afgifvandet af serskildt Utlåtande, fått från RiksStånden emottaga Kongl. Majus Nådiga Proposition , angående ökade tillgångar för Manufactur-Discont-fondens utlåning, kommer att framdeles, i sammanhang härmed, taga L behörigt öfvervägande det af Revisorerne uppgifna och utaf Kongl. Commerce-Collegium vitsordade behofvet af förhöjning i de för Fabriksidkare i allmänhet för närvarande medgjfna utlånings-procenlers belopp.
Under namn af reformer angriper man vårt regeringssätt, våra institutioner, och under namn af eonstitutionella begrepp predikar man dagligen rent af republikanska läror, för att sedan grunda pa dem rent af republikanska fordringar. Sjukdomen består således deri, att man hos oss, på en frisk monarkisk statskropp, vill inympa, ja, vill intruga en republikansk anda. Utur ide'ernas område liar uppkommit ett materielt ondt, som jag ville kalla sjukdomens pestböld, emedan den kringsprider smittan både skyndsamt och vidsträckt. Man liar nemi. upptäckt, att begreppen kunna användas till medel att beskatta folkets passioner; och att ingifva missnöje med det varande och illusioner för det tillkommande har blifvit en födkrok , hvarmed man samlar skatter. Men på oss bör allt det der ingenting uträtta. Vi böra veta, hvad vi vilja; antingen tillhöra ärligt den monarkiska principen, eller ärligt den republikanska, ty ett mellanting gifves icke. Att tro på en monarki med republikanska institutioner, är att bedraga sig och andra, och skulle gifva oss ett tillstånd, D e 11 * .Till! c, ni. 3® «om Lade af monarkiska principen ingenting mera än namnet. Vi veta dessutom alla, att Svenska folket vill icke republik; och ja^ frågar, hvartill tjena då dessa nja frihelsLcgrepp, som, långt ifrån alt respectera vårt regeringssätt, hilda osäkerhet åt alla våra politiska förhållanden och hota att kasta oss i fordna partivälden, som skulle slutas med en lika förhatlig despotism, ehvad den Liefve anarkisk eller .monarkisk ? Sådan är sjukdomen, och till så olyckligt slut leder den. Jag vet, att jag talar emot dagens opinion; men jag befarar icke att molbevisas, och har ingen orsak att förliga, hvad jag tror sannt vara. Må man gerna kalla mig visionär, så mycket man behagar! Är jag det, så är jag det så ärligt, som det är möjligt; men jag tror det icke, och önskar, att de, sorn så bedöma mig, icke pia i en framtid .öfvertygas derom, att de nu se för litet in i följderna.
Lill de skäl, Utskotten, uti återremitterade Betänkandet sidan 3, utförligare anfört, få Utskotten, som i noggrannt öfvervägande tagit de vid dessa §§ inom Riks-SLånden gjorde anmärkningar, vördsamt anmäla, det Utskotten af samina anmärkningar likväl icke funnit sig föranlåtne atl afstå från dess härutinnan redan aflåtne förslag. 15:o Vid 34 § af Utskottens förslag: dels att rättigheten till anstäl lande af sådan undersökning, som i 1 momentet af denna § omförmäles , icke borde tillkomma Kronofogde, Länsman samt Landseiler Stads-Fiseai, emedan Tull-författningarmes handhafvande vore ett för desse tjenstemäns embets-befattningar fremmande ämne; dels åter att ej mindre TullFisealer, hvilka ansågos hafva af glömska blifvit från de i detta moment uppräknade embetsman uteslutne, än äfven öfrige af Tull-Statens tjenstemän, hvilka hittills egt alt vidtaga ifrågavarande undersökningar, måtte uti detta moment inlagas, saint den föreslagne inskränkningen af visita tions-ratten inom tjenstemännens egne tjenstgörings-district, såsom i högsta grad olämplig, förfalla, och dels att ingen undersökning efter olofligen infördt gods borde få företagas förr än förrattningsmannen visade sig hafva deponerat 5oo R:dr, då fråga vore om visitation i enskilde boningsrum, 200 R:dr för undersökning i bodar och 100 R:dr för dylik visitation i magaziner, och hvilka penningar skulle, derest beslag underkastadt gods icke anträffades, tillfalla de undersökte lägenhelernes innehafvare; samt slutligen att 4: Je momentet af denna § måtte bibehållas lika med 3 momentet i 3a § af nu gällande Författning, med uteslutande allenast af orden ”och tage öfver sådan meddelad underrättelse bevis” samt med förändring af ordet "enderas” på sista raden till deras. 8 Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besa. och Ekon -Utskottens Utlåtande, N.o 17.
Dä jag således, för min del, icke finner någon betänklighet emot bifallandet af det förslag K. M. framställt, och då derigenom det onekligen vigtiga ändamål skulle vinnas, att kronohemmanens äboer, utan någon uppoffring för det allmänna, kunna lättare förvärfva en obestridlig oell orubblig eganderätt till de egendomar, som de förut endast under besittningsrätt innehaft, så anser jag mig böra understödja detta af StatsUtsk. förordade förslag; hemställande jag dock huruvida icke ett tillägg härtill kunde vara nödigt, hvarigenom stadgades, att K. bef:h:des beslut ang:de skatteköpet och hemmanet eller lägenhetens omföring från krono till skatte skulle kammarcollegii pröfning underställas, innan detsamma finge gå i verkställighet. Hr Printzensköld: Hr Stuart har sökt att biträda sin fordna embetsbroder i komite'en med att försvara sä väl komiteen som StatsUtsk. emot den anmärkn. jag gjort vid den Usla punkten, hvilken anmärkn. innefattade, att vederbör:de embetsverk, i fråga om skatteköpsförslaget, sådant det nu blifvit framstäldt, icke varit hörda. Hrr Sandströmer och Stuart hafva i det afseendet åberopat landsfös i Jemtlands län underd. hemställan, att alla i detta län befintliga kronohemman skulle skänkas bort till nuvar:de åboer å desamma. Denna handling är mig icke obekant, erne - 10 Den 7 September f. m. dan jag med uppmärksamhet genomläst komiterades betänk, oell nogsamt känner dess innehåll. Deruti var likväl endast fråga om huruvida vederbönde skulle för intet få eganderätt till sina åboende hemman, och öfver den frågan blef kammarcollegim hördt. För att uppfriska Hr Stuarts minne med hvad kammarcolhm i della ämne ytlral, så att man icke ånyo måtte påstå att kam marcolhm verkligen öfver den nu förevartde frågan blifvit hördt, torde jag fä uppläsa hvad komiterade citerat ur kammarcollegii underd. utlåt.
Att frågan om domstolarnas organisation och verksamhet skulle med förnyad kraft upptagas i sednare tider, var en nödvändig följd deraf, att Rikets Ständer i April 1810 biföllo Lag-Utskottets den 1 i samma månad afgifna ''Betänkande angående Lagarnas urskiljande, förenkling och förbättring,5' samt att Kongl. Majit, på Ständernas begäran, den 14 Februari 1811 förordnade en kommitté "till upprättande af förslag tilt en ny allmän Civil och Kriminal-lag." En bland de första frukterna i detta ämne af omförmälda kommitté, den s. k. Lag-kommittéen, var det af dess arbetande ledamöter vid kommittéens allmänna sammanträde den 25 Mars 18! 5 afgifna, och af hela kommittéen i underdånig skrifvelse af den 31 i samma månad till Kongl. Majit aflemnade, Betänkande, angående åtskilliga ändringar i domstolarnes dåvarande organisation; i hvilket afseende kommittéen föreslagit, det skulle Härads-rätterne blifva mer permanente, ingen domsaga hafva mer än ett tingsställe, Lagmans-rätterne försvinna, blott en underdomstol, Häradseller Stads-rätt, finnas, i följd deraf instantierna blifva tre, Hof-rätternas divisioner utflyttas, på sätt i Norge sketf, då Stifts-öfver-rätterne blefvo inrättade, och, naturligtvis i följd af allt detta, Högste Domstolen blifva en verklig instans. 1 anledning häraf ankom till Lag-kommitBih. till R. St.
o. s. v. Och i den utveckling, so111 erfarenl~eten ocli lifvet gifva, torde väl 14-åringen hafva l i ~ n n i t ett godt stycke framför 10-bingen. Vi glöinma dessutom alltför ofta, att den andliga ocli kroppsliga utvecklingen hos ett barn följa ' hvarandra. tätt i spåren. Att det gifves böcker, som äro njutbara för barn af alla.åldrar, vilja vi in&amp;nnda föriieka. Därpå har ja, såsom iii själf säger, Topelias gifvit oss ett lysande. exempel. Vi .iiro ock eniga ' med. er '. d r, att liksom barnen i .lifvet höra och äro med om åtskilligt, som är .&gt;öfver deras horisonts, så kiiniia de nog läsa .åtskilligt, som egentligen ar öfver dem, helst om de äro vana att fråga far och mor eller. äldre syskon, där deras egen ' uppfattning ej räcker till. Men att utan förbehåll låta ' barn läsa hvilka böcker som helst (vi tala här endast om goda så ' clana) torde väl hafva sina betiiiikligheter. Vi minnas. nog litet ' livar, hvilka kuriösa föreställningar man gjorde sig om det, som * lag utom ens egen föreställningskrets. A t t genoni. våra ålderss stadier^. ängsligt klafbinda barnenG inom trånga, gra&amp;r har naturligtvis aldrig varit vår mening, utan tvärtom att stegvis föra deni framåt. Ni anser med rätta det vara af vikt att i skolan använda de fur h a j e olika åldersstadium Qmpliga böckerna. Skolan strafvar i detta afseende efter det naturliga och för barnet passande. ' Vi kalla. alls icke detta för spedanterin, utan erkänna, att livad skolan straf*. var efter på sitt oinr !t.de, det striifva vi efter på ~iiöjesl8sningeris område: att gifva barnet, såvidt möjligt är, en sand och naturlig näring. för dess tankar, känslor och fantasi. Om ni .tagit del af Förbundets boklistor, liar ni funnit att bok-komitdn icke varit rädd för att ett och annat. kunde förekomma i de upptagna böckerna, som först Deii rikare erfarenhet kan fiillt förklaras.
Sits Bank samt Privatoch Hypotheks-bankers sedlar må beläggas med stämpelafgift; 2.0 Hr Lagerhjelms, Pehr, d. 20 dennes e. m. på bordet lagda motion om ökning i importtullen å vissa från utrikes orter inkommande varor; Allm. Besv. och Oecon.-Utskottet: 1:0 Hr Adlerbergs, Bror Reinh., d. 20 dennes e. m. på bordet lagda motion, att, till allmänna landsvägarnas underhållande, en lämplig afgift måtte af resande erläggas; 2:0 Hr Lagerhjelms, Pehr, d. 20 dennes e. m. på hordet lagda motion om förändrade stadganden i vissa delar för jerntillverkningen i Biket, åsyftande en utvidgad frihet vid nämnde handterings bedrifvande. Ånyo föredrogs Gr. Strömfeits, Hans Fredr., d. 20 dennes e. m., i egenskap af ordförande i Bidd.-UtsL, gjorda anmälan, rörande af Utsk. vägrad pol let till inträde å Biddarhuset åt Capitainen vid K. Dahl-Beg:tet Carl Fredr. Kuylenstjerna för adliga ätten Wto 222 Starck. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: I anledning af det nu föredragna memorialet af Ridd.-Utsk. ordförande, utber jag mig att få göra en exposee af förhållandet. Hr Kuylenstjerna anmälde sig vid andra anteckningen att utfå pol let för ätten Starck; men vid granskningen af fullmagten inhemtades af Riddarhusets, genealogier, att fadren till fullmagtsutgifvaren haft 2.:ne äldre bröder och att de alla tillhörde en sidogren, på hvilken likväl hufvudmanna-rätten numera öfvergått, sedan hufvudgrenen blifvit introducerad på Finska Biddarhuset.
Då nu härtill kommer, att den omtanka, som måste vara den enda rätta garantien för skogens bestånd, först då blifver r ig tigt väckt, när inga binder möta för skogens rätta användande, då denna omtanka måste leda till införande af en riglig skogshushållning, hvarigenom viikoren för den framtida skogstillgången mångdubblas, och då slutligen Lagstiftaren ej bör vidblifva föreskrifter, hvilkas efterlefnad icke kunna controlleras, och hvilkas ändamål sålunda uppenbarligen förfelas, så tror Utskottet sig tryggt kunna tillstyrka upphörande af hittills gällande bestämmelser om uppvisande af koltillgång, såsom vilkor för erhållande af smidesrätt. Genom hvad, som nu blifvit an förd t, tror Utskottet det vara visadt: att, sedan en öfvergång till en mera allmän smidesfrihet redan genom Kongl. Maj:ts visa åtgärder blifvit förberedd under de senare femi åren och serdeles under de Irenne, från i835 till och nied 1808, några menliga följder deraf ingalunda visat sig, utan har näringen tvärtom vunnit en -Allm.
Proposition, Nio 15. synes ifrågavarande, till förmån för nämnde yrken i redan gällande lag medgifna, företrädesrätter, ehuru innefattande undantag från allmänna regierna för sakrätts förvärfvande genom pant af lös och genom inteckning uti fast egendom, böra bibehållas, desto hellre, som den, hvilken förskjutit medel till en närings idkande, har på billighet och rättvisa grundadt anspråk att framför andra förlagstagarens fordringsegare tillgodonjuta betalning för sitt förskott af de tillgångar, som derigenom blifvit beredda. Och då allt förlag, till hvilkendera af ifrågavarande handteringar det äfven gifves, har till syftemål att sätta idkaren i stånd att densamma utöfva och bedrifva; då för aila sådana näringar, utan afseende å deras skiljaktighet eller idkarnes olika stånd, fordras inventarier och redskaper och för de fleste äfven råa ämnen, såsom nödiga förlag för tillverkningars åstadkommande eller yrkets utförande; samt då, beträffande bruk, fabriker och andra dylika inrättningar, deras egares fordringar hos arbetare eller andra för sådana förskott i penningar eller varor, som till inrättningens drift blifvit gifna, äfven i viss mån kunna anses hafva genom förlaget och för handteringens skuld tillkommit, lärer förläggares förmånsrätt i allmänhet böra utsträckas till de liera nyss uppräknade föremål. I afseende å frågorna om vilkoren för erhållande, förnyelse och dödande af förlagsinteckning, den myndighet, hos hvilken det skall ske, samt den ordning, som dervid bör iakttagas, förekommer det för ändamålet mest tjenlig! och för den enskilda minst inveckladt, att så litet som möjligt göra afvikelse från de föreskrifter, som angående inteckningar i fast egendom äro meddelade.
Ut Ari d. 6 Dteojibr, igij S03 S, D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 13 sist}. Octpber under N:o <63 aflåtne, samt den 17 f berörde månad, e. in, på bordet lagde Memorial, med föreslående af tillägg i 98 §. Regeringsformen och 63 § Riksdags-Ordningen fann Riddetikapet och Adeln för godt, att C011- stitutions-Utskotiets berörde Förslag till ilen beha rid. ling 56 §. Regeringsformen föreskrifver, godkänna* S. D. Vid förnyad föredragning af StatsEagsamt Allmänna Besvärs och Ekonom ie-Utskottens den 2 dennes under N:o 636 afgifne, samt den 4 derpå följde e, m. på bordet lagde Utlåtande i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, i fråga om ändring af nu gällande grunder för Milili* Boställens och annan Kronojords utarrendering, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget. S. D, föredrogs ånyo och bifölls Banco Utskottets den 3 dennes under N:o go aflåtne, saint följande dagen på bordet lagde Memorial jrpgaende ea 1P4 Prot' Utdr, 4. 6 Beamb, jgij. Commissarie tjensts upföranda pä Bankens Stat, till fyllnad i det faststäldta antalet af Bankens Commissarie»-. & D.