Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den af oss förrättade granskning af RilfsgäldsContoiret, håfve vi till grund och rät-’ teshöre tagit det för Contoiret, vid 1815 års Urtima - 62 Riks. St. Revisorers Berättelser. tima Riksdag, af Rikets Högloil. Ständer faststäldte Reglemente, samt den för Comrnissarierne derstädes, vid I b o t> och 1810 årens Riksdag, af Rikets Höglofl. Ständer, stadgade och till efterrättelse ännu gällande Instruction; äfvensom de flere vid sisfhållpe Urtima Riksdag, af Rikets Höglofl. Ständer, i afseende på särskildta omständigheter meddeldts och genom deras Statsutskott, Herrar Fullmäktige tili iakttagande och verkställighet kungjorde belut och förordnanden. Sedan vi, af de Berättelser om Riksgälds"Verket, hvilka för denna Revision blifvit författade, allraförst inhämtat en allmän kännedom af RiksgäldsContoirets tillstånd, i anseende till dess Skulder , Fordringar och Tillgångar, samt de hufvudsakliga Förvaltnings-atgärder, hvilka sedan 18»5 års Urtima Riksdag ägt rum; och derefter af Höglofl. StatsUtskottets vid nyssnämnde Riksdag till Herrar Fullmäktige, under den 4 Juiii, aflåtne Skrifvelse erhållit upplysning, att Herrar Fullmäktiges Protoeoil, till och med för Mars Månad år 1 8 1 i, blifvit af bemäldte Utskott granskade, och att, i anledning af Utskottets till Rikets Höglofl. Ständer afgifne Berättelse och Utlåtande, Herrar Fullmäktige blifvit frikallade frän all ansvarighet för de af dem lill sistnämnde tid vidtagne beslut och åtgärder, håfve vi , enär gränsen för vår granskning af sjelfva Förvaltningen sålunda varit noga utstakad , låtit Oss föreläsas alla ifrån April månads början afår 1815» och till Augusti månads slut innevarande år 1817, hos Herrar Fullmäktige forde Protoeoil, med dertill hörande Expeditioner, då alla der un - Riks. St.
Stormögtigste Al/erristdigste Ronung! ^edan^ Riksens Ständer nu stadgadt sine Besiut, hwad Stats-Werket beträffar, sa wäl i anledning af de det jamina rörande Nådiga Propositioner Eders Kongl. Masit täckts till dem afiämna, som de särskilda i Riks-Standen gjorda Motioner, fa Riksens Stander härmed till Eders KonglMasit i underdånighet öfwerlämna den för innewarande och de följande arén upprättade Riks-Stat, intill nästa Riksdag, som utwifar resultatet af den fullbordade Statsrcglerlngen. — Till närmare upplysning deraf , fa Riljcns Ständer t underdånighet anmäla följande: no. Stats - Werkets Inkomster af LandtRäntor och de flere bland dem upptagne Uppbörds, Titlar, som uti 1810 ers Rikö-Stac paräknas till ett sammanlagdt belopp af i,z 39,^6 R:d. io si. ir r.-st., anses i den upprättade Riks-Staten för detta ar komma att göra 1,500,468 R:d!r 41 si. 9 nsi. Skillnaden består i förändringen af Statspriset till 4 R:dlr Tunnan för den i Staten a r Rrdlr Den 12 Augusti. 2565 R:dlr 16 si. beräknade Afradsoch Krono,TiondeSpannemal, i ett högre upptaget wärde pa KopparRäntan och Slagskatten, samt Kronans TivndeTackjern: Och uti åtskilligt, särdeles pa Författningar, dem Eders Kongl.
Herr Rosenblad: Sedan Herr Munck af Rosenschöld nu frångått sin skiljaktiga tanka, hemställer jag, örn icke Herr Grefven och LandtMarskalken kunde i en proposition förena båda punkterna, nemligen om räntan och belåningens belopp. Herr Ribbing: Sedan Herr Hjerta uppgifvit, alt högsta belåningsbeloppet uppgått till öfver 2 millioner, får jag deraf en ökad anledning att vidhålla mina framställningar. D en 25 November f. rn. 57 Det är icke jag, utan Utskottet, som förutsatt den händelse Grefve von Schwerin omtalat. Redan 2 millioners lånebelopp utgör TTT:del af rörelsecapitalet, oell då är blott fråga om jern. Det är likväl icke endast denna vara, som får belånas, utan Utskottet har uppräknat flera artiklar, såsom Alun o. s. v. flerr Hjerta har yttrat, att ingen större säkerhet finnes, än i dessa varor. Örn så är, hade det varit så godt att rent af sätta ut på BankoSedeln, att man derföre skulle återbekomma jern, alun o. s. v., men icke guld och silfver. Herr Lefrén'. Jag vill ogerna motsätta mig hvad Grefve von Schwerin yrkat, och det kostar verkligen på mig vid detta tillfälle; men jag önskar för min egen tillfredsställelse, ehuru jag råkar vara af motsatt tanka, att ingen fråga rnå uppstå derom att gå så långt man kan i utlåningsväg, när DankoStyrelsen icke kan neka någon. Yi vela, alt den Svenska vexeltillgången mest bindes genom jern-export, och det vore således icke klokt, att genom för stora upplag af denna vara, allt för mycket minska vexeltillgången, hvilket åter måste trjmka på vexlingen i Bankoluckan. Helt annat har förhållandet varit sedan 1818, då Bankoluckan varit igenslagen. Jag skulle vilja gå ända derhän, att tillåta lån emot i procents ränta , blott man lemnade i BankoStyrelsens hand, alt kunna säga: det blif„ ver inga liera lån utaf. 58 Den 23 November f'. lii. Herr Rosenblad'.
December 1766 i förevarande fall stadga, måtte sålunda ändras, att alla kungörelsers publicerande må uppskjutas till gudstjenslens slut, då de Kongl, påbuden af presten från koret uppläsas, men enskilde personers kungörelser i sakristian eller socknestugan uppläsas af klockaren, till hvilken en mindre afgift för ett dylikt besvär skulle erläggas; och liafva herr Prosten Gronvall och herr Doktor Lylli uti dessa motioner instämt; samt från Hederr. Bondeståndet af Piks dags-fullmäkligen Anders Pehrsson från Orebro lån, som, i ändamål att undanrödja det oskick, hvilket i förevarande hänseende öfverklagas, hemställt, att kungörelserna må, straxt efter gudstjenslens slut af presten uppläsas, antingen i kyrkan eller uti socknestugan, hvarigenom, efter motionärens tanka, det åsyftade ändamålet vunnes, helst de församlingsboer, som önskade och behöfde känna deras innehåll, såmedelst bereddes tillfälle dertill, utan att de öfrige åhörarne derigenom stördes i deras andakt. Dessa framställningar, jemte hvad i anledning af desamma blifvit, vid föredragning till remiss, inom Högv. Preste-ståndet yttradt, hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten till gemensam behandling i ett sammanhang förehaft och funnit detta ämne förtjena en serdeles uppmärksamhet. Till en början få Utskotten likväl erinra, att det ändamål, motionärerne åsyftat, väl till någon del torde kunna vinnas, derest gällande föreskrifter behörigen efterföljdes samt kungörandet från predikstolen inskränktes till de fall, hvilka i kyrkolagen äro bestämda. I 2 kap. 5 § af nämnde lag är nemligen stadgadt, ”att på predikstolen skall afkunnas allt hvad Konungen eller Dess befallningshafvande, på Konungens vägnar, kan hafva att bjuda och tillkännagifva, men att alla andra verldsliga saker skola på kyrkovallen eller i socknestugan kungöras, med det undantag likväl, att från predikstolen må lysas efter del, som bortlappadt och stulet är samt tjenligen nämnas kan.’’
Under Piks-Statens andra Hufvudtitel liar Kongl. Majit i dess Nådiga Proposition om Statsverket äskat, att några, i följd af både de anledningar Ptksens Ständer gifvit och af dem , som sjelfva beliofvet och billigheten lernnat, förut beviljade utgifter, hvilka af besparingarna nu utgå, varda få Stat upptagne, nemligen: I :o Förbättrade loner för Tjenstemän och Betjening vid Chartte Sigillatas-Contoiret, sedan de, genom den vid Piksdagen 1809 och 1810 vidtagna förändring med detta Verk, kommit i saknad af dittills åtnjuten Provision för så kallad - Den 2 9 Maj. latl extra stämpling oell försäljning af Ch.artaSigillata. Stats-Utskottet liar härom inhämtat, att Rik* sens Ständers Bevillnings-Uiskott vid nämnde Riksdag, med afseende å berörde mindskning > uti dessa Tjenstemäns och Betjentes inkomst, hvilken såmedelst bl'ef otillräcklig för deras nödtorftiga bergning, under den 5 Februari 1810 föreslog , att dem matte tilläggas lika lönevilkor, som mindst och uti lägsta gradén tillkomna o Embets. och Tjenstemännen i Riksgälds-Contoiret af enahanda värdighet och benämning; och hvaremot hos Riksens Ständers Plena någon anmärkning icke gjordes; men som beslutet icke blef hos Kongl. Majit i underdånighet anmäldt, eller tillkännagafs da varande Stats-Utskott, hade' det ej eller kommit att vid Statsregleringen iakttagas. Kongl.
Ja, den är det synd om, men när de väntar oss hemma, så måste vi fara. VAHRMAN. Godnatt fru Segerstedt –! (trycker hennes hand). FRU SEGERSTEDT. Hvad har häradshöfdingen menat med alt detta? VAHRMAN. Nu får fru Segerstedt sköta spelet själf. Er son är hemma och intet testamente underskrifvet ännu. FRU SEGERSTEDT. Åh, – tror ni jag skulle vilja – GENERALEN. Men så glöm åtminstone inte bort att komma igen annandag jul, den gamla dagen på Sätra! En liten svängom som förr i världen, för fyrti år sedan! (Under tiden har generalen gått med ut i tamburen). BARON. (vänd till Elise) Hvad i Herrans namn går det åt farbror, han ser ut som skulle han kommendera ett helt artilleri och tar emot oss som vi vore turkar. ELISE. Ja, jag begriper inte pappa. BARON. Segerstedt, jag tror vi med det samma flyr till vårt högkvarter för att rusta oss! SEGERSTEDT. Ja, det kunde minsann inte skada – BARON. Hör du Elise, du kunde just vara så englamild och lysa oss dygdens smala stig dit upp medan ... GENERALEN. (som just inkommer, afbryter med en tämligen ilsken min och ton) Det brinner lampa i trappan. BARON. (med skämtsamt spelad fruktan, liksom försvarande bak sin rygg Segerstedt) Ja ja – kors – gubevars — —! (retirerar ut med Segerstedt bakom sig.) ELISE. Men hvad går åt er? Ska jag spela piano, pappa? GENERALEN. Du, Elise, – och ni fru Stjernfelt, – lämna oss ett ögonblick! Jag har litet att tala med fru Segerstedt ... (de gå och se sig om) Var så vänlig och sätt er, fru Segerstedt! Ni har beredt mig en liten öfverraskning, som jag måste tacka er för. – Säg mig, hvarför har ni inte ansett det mödan värdt att följa de små vinkar jag gaf er vis à vis er herr son? FRU SEGERSTEDT. Dem har jag följt. GENERALEN. Och ändå är han här?
Dröjande drar han igen dörren efter sig och stammar: » Ni, fröken Gertrud! N i! » Hon rör sig ej och får ej en stafvelse öfver sina läppar. » Ni, fröken Gertrud! » upprepar han. » Och. och. » Han visar i ordlös fråga mot dörren. » Ja. min far! » nickar hon sakta. » Hvilken lycklig tillfällighet! » springer det nu ur honom. » Jag har begagnat den härliga dagen, gjort en promenad utanför staden. och då jag i förbigående såg de stora drifhusen, tänkte jag på min mors födelsedag och trodde, att några vackra rosor. » Bestört förstummas han. Medan han talat, har han trädt närmare, och nu ser han hennes smala kinders blekhet, ser hennes hvita, genomskinliga händer. » Fröken Gertrud! Ni har varit sjuk! » » Ja, herr Berger, sjuk. mycket och länge! » » Och därför, därför. » mumlade han. Så steg han fram till hennes stol och räckte henne handen. Bådas ögon mötas, och deras blickar hålla hvarandra fångna. Då klingar rutan. och en susande vindstöt sveper o m det lilla huset. Samtidigt se båda upp och dröja med ögonen vid fönsterrutan, som ännu sakta darrar. » Det var vinden, » hviskar hon och ler emot honom. » Nej, fröken Gertrud, det var våren. Han har knackat på ert fönster. man märker honom redan i luften. om åtta dagar är allting grönt. allt. allt! » » Allt grönt! » upprepar hon tyst, och därvid gjuter sig en svag rodnad öfver hennes kinder. Därute i trappan hör man steg, som stiga ned. Missnöjd lyfter den unge mannen hufvudet; hastigt trycker han flickans hand och stammar: » Fröken Gertrud! Ni blir väl icke ond, om jag. om jag kommer åter. för att köpa rosor? » Hon slår ned ögonen och skakar sakta sitt hufvud. Den skönaste rosen söker han ut ur sin bukett och lägger den i hennes knä. Nu öppnar fadern dörren. då klingar rutan. med en klang springer den upp, och en mild luftström böljar in i rummet. " Iduns skollofskoloni. "
771 nion de möjligen kunna förenas. Utom den tjenlighet för ändamålet, den precision och den lyckliga medelväg, sorn dessa Författningar visa; finner Utskottet till deras oförändrade fortfarande ett nytt skäl uti den sig annars företeende svårigheten af en ökad Bevillning. En värd Ledamot af Höglofl. Bidderskapet och Adeln har väl önskat upplysning, "huru många de 'åro i lida Riket, sota nu innehafva och nyttja ine Nittio kannors pannor", samt följaktligen ”beloppet af den deremot svarande afpiften." Men Utskottet ser sig icke i tillfälle att en sädén upplysning lemna, då vederbörande Collegier och Embetsverk på efterfrågan gifvit det svar: att beskaffenheten af de inlemnade redogörelsers sammandrag, i brist af serskilda specificationer, icke medgifver en sådan detaillarad uppgift, blott alt hela summan af Bevillningen i och för Bi anvinstillverkning och consumtion år 1816 uppgick till 425,789 Bd. 16 sk. 8 rst. Banco ; — Dock synes man icke utan skäl kunna antaga, att en ej obetydlig del häraf, i anseende till den större progressiva afgiften, utgöres af tillverk* ningsrättigheten utöfver 90 kannor, igenom hvilkens upphörande skulle visa sig en brist uti den påräknade summan, som kunde blifva ganska lurig och känbar, att i närvarande finanpiella krisis på a^snat sätt fylla. Slutligen torde det äfven blifva ett för framtiden icke alldeles onyttigt prejudicat, om vid ett enda Biksmöte dessa för Nationen i Ekonomiskt afseende så vigtiga stadganden förblef - 77'2 Eesv. och Ekon. Utsk. retänkanden. vo oförändrade och derigenom försatte i tillstånd att framvisa pålitliga och för ändamålet verkligen upplysande Resultater, Hvilken helst af de 2ne nu föreslagna alternativer Riksens Höglofl.
Uti hvarje Lagtima Riksdags-Beslut, skola Riksens Ständer uttrycklig Riksdagskallelse, jemte nödiga föreskrifter, i afseende på Riksdagsmannavalen, intaga. Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer till Urtima Riksdag derförinnan kalla. RiksdagsOrdn inge n. §■ Riksens Ständer skola, i kraft af Rikets antagna Regerings-Forin, livart femte år sammankomma. Uti hvarje Riksdags-Beslut bestärnme Riksens Ständer dagen, då de till följd häraf, sammanträda, samt in tage derutireåt uttrycklig Riksdagskallelse med nödiga föreskrifter, i afseende pu Riksdagsmanna-valen. Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer derförinnan till Urtima Riksdag kalla. Riksens Ständer skola, i kraft af Rikets antagna Regerings-Form, till Lagtima Riksdag sammankomma hvart femte år, på den första helgfrie dagen af October månad. Uti hvarje Lagtima Riksdags-Beslut intaga Riksens Ständer uttrycklig Riksdagskallelse, jemte nödiga föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna-valen. Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer derförinnan till Urtima Riksdag kalia. Se Bill. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XIII p. 100. B. XV n. 395. B. XX p. 101. B. XXII p. 255. 4 Constilutions-Utskottcts Memorialj N.o 5. Preste-Ståndets d:o B, X p. 192. B. XII p. 246, 410, 509. B. XIV p. 192. B. XVIII p. 166. Borgare-Ståndets d:o B. Förslag till bestämmelser, angående Urtima Riksdagar och dessas föremål. Öfverlemnas nu icke, enligt hvad Constitutions-Utskottets Memorial N:o 5 derom innehåller, /:o. Förslag tili Redactions-ändring, angående stället för Riksdags kai •»1 O7 O w '■ lande. Regerings-Formen> §. 50.
Som jag nu funnit, att den extra-statsreghn kommer att lägga ett hinder för den hjelp, som är Svenska allmänheten tillämnad; så får jag säga, att om detta skötebarn, nemi. den extra-statsréghn, skulle vara så ömtåligt oell hafva så stora pretentioner alt vilja hafva allt hvad sorn finnes; så tror jag alt dessa pretentioners nedsättande icke vore ur vägen, för att tillfredsställa det behof som yppat sig. Visserligen kan man supponera, alt den Svenska allmänheten af den extra-statsreghn skall få något gagn; men det blir dock alltid mera indirect, och jag kan ej förmoda, att Svenska allmänhetens rätt och fyllandet af densammas behof skola slå tillbaka för den omtalta extrastatsreghn. Jag tror detta så mycket hellre, som det nära nog vore ett halft bedrägeri att först genom disconters inrättande likasom gifva på liand, att man står tillreds med hjelp i nödens stund. När man gifvit ett sådant löfte, är man icke berättigad att taga det åter, utan bör salivera apparencerna och hålla hvad man löfval. Hr von Hartmansdorff: Till svar på den siste talarens yttrande får jag förklara, att ibland nyttiga företag, hvartill jag anser att medlen kunde användas, räknar jag upprensningen af tvänne vattendrag i Calmar län. Jag har ingenting emot alt rörelsen lättas, på sätt jag förut yttrat; men det bör ske med förbindelse, I. ex. att hvad som 1111 medgifves af den redan behållna bmcovinsten ersättes af kommande årens bancovinst. Delta villkor tror jag mig äga rättighet att framställa, då betänk, är (örsta gången R. o. Ad. föredraget. Om återremiss, hvarom jag anhåller, beviljas, så är det en livar öppet att sedan yrka sådana bestämmelser, alt både allmänheten kail blifva belåten och Den 17 October f. m. 36g och bankens medel icke dragas ifrån mera till mindre nyttiga föremål. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla BancoUtskts utlåt. Ropades starka ja, blandade med ett eller annat nej.
Den 5 November. lil mot en korporation, som genom åstadkommandet af ett dyrbart och för landet vigtigt kommunikationsmedel, utan att det allmänna haft att derföre vidkännas ens den ringaste upoffring, inlagt en obestridlig, ehuru måhända ej nog upskattad förtjenst om välståndets och näringarnes förkofran i de provinser, hvarigenom jernvägslinien framgår. Afven om ett sådant skäl ej förefunnes, tror jag det vara tillräckligt för vinnandet af mitt ändamål med denna motion, att fästa R. Höglofl. St:rs upmärksamhet på den omständigheten, att de medel, hvarom är fråga, äro af behofvet högligen påkallade att utan något längre upskof användas dels till fulländande och upförande af för trafiken med hvarje dag alltmera oundgängliga byggnader oell dels till förökande af den i bolagets ego redan befintliga driftmateriel, hvilken, att dömma efter den på de två sednare åren, till följd af den lättade kommunikationen, ansenligt ökade produktionen af bruksoch skogseffekter uti den kringliggande nejden, det är anledning förmoda snart skall blifva otillräcklig för den på jernvägen ständigt tillvexande rörelsen, hvilken det måste ligga i Statens intresse att befrämja, men ej undandraga sitt bistånd, särdeles då det kan lemnäs utan upoffring å dess sida. Jag anhåller vördsamt att motionen måtte remitteras till veder!). Utsk. Begärdes på bordet. Hr Stjernfelt, Claés Ferdinand, väckte en så lydande motion: Såsom en af de nyttigaste inrättningar i sednare tider för fäderneslandets framtida utveckling, lär organisationen af folkskolorna få räknas. Såvida dessa äro byggda på en rätt grund samt i följd häraf allt anordnas derefter, så väl i anseende till valet af lärare, som till dess styrelse, vård och framåtskridande utveckling, böra de icke kunna annat, än framalstra goda frukter. I en tid som denna, som verkligen utmärker sig för mycken bildning, men på samma gång för vårdslösad barnaupfostran, är det i båda fal len så mycket ledsamare att höra talas om folkskolornas ringa värde, då det är just denna bildningens tid, sora påskyndat deras upkomst.
Stilvid 1818 ars Riksdag beslutat, att de under Ädelforss Guldverk lydande Hemman skulle användas till godtgörande af Herrar af Wetterstedts oell Adlerbrants anmälte frälseoch skatterättsfordringar, och i öfrigt vara användbare för lika beskaffade kraf, samt de under Ädelforss lydande fastigheter ej kunna annorlunda betraktas än såsom varande af Krono-natur, enär desamma icke finnas bland Rikets Kungsgårdar uppförde och följagteligen kunna, såsom saknande åborätt, till Skatte inlösas, bestämt stadgande måtte meddelas, att det nämnde Egendom underlagde Pauliströms Bruk med tillhörande Hemman, vore under R. S:rs berörde förordnande inbegripet och äfven användbart till liqviderandc af bytesfordringar, serdeles som dageliga erfarenheten visade med hvilken stränghet Staten utfordrade bytesbristcr med ränta på ränta, hos den enskilte medborgaren, och denne således efter alla rättsgrunder, äfven vore berättigad att utfå sine lika beskaffade kraf hos Staten; och cj Af Hr Aeller brant , Th.j som, under åberopande af R. Stms åren 1818 och 1823 fattade beslut i frägorne om nedläggning af Ädelforss GuIdVerk samt användandet af de under merberörde Egendom lydande Hemman till liqviderande af Motionärens och Hr CanzliRådet af Wetterstedts ägande Kronofordringar jemte andra lika beskaffade kraf, gjort framställning 0111 nödvändigheten af samma liqvids verkställande, på det Hrr Adlerbrant och af Wetterstedt ej längre mätte blifva i saknad af deras lagliga lätt och vär - Rctnnkanden, N:o 27$. 33g det af egendomen genom fortfarande af de förstörande förvaltningsåtgärder, hvilka de sednare åren dervid blifvit vidtagne, icke så försämras att densamma icke vidare kunde godkännas såsom surrogat för deras fordran; hvarjemte Hr Adiel brant ansett uppmärksamheten böra fästas på följande omständigheter, nemi.: 1:0
400 Gratificationer !!!!!!!!!!! ! 666! 32. jNadegafvo-medel Ljuspenningar .!!!!!!!! V ‘ ’ ! ! ! 1,478! 16. - P°stP°rto 2,716. 8. - iiXpencev 2,900. — —»■ Betalning för granskning, annullering och förbränning af smärre Cred. Belöning för Sedel-förfalskares och utprånglares upptäckande 650. — Pensioner: enligt Staten för Riksgälds-Contoret 3,504. „ D:o f. d. General-Assistance-Contoret . 2,142. Exspectance-Löner: enligt Staten för Riksgälds-Contoret 520. — » D:o „ f. d. General-Assistance-Contoret 6,461. 40. Ytterligare i afräkning å det Staden Wennersborg anslagne Lånebiträde 8. Kostnaden för sistlidne Riksdag, efter afdrag af influtne 41 R:dr 7 sk Dito „ 1828—1830 årens Riksdag Å ter lefver erin g till Rikets Ständers Bank å förskottet på 1834 års Räntevinst Till Kongl. Stats Contoret anordnat anslaget till reserverade pensioner åt Militaire-Enkor och Barn Utgifter för Rikets Ständers Hus Brandf örsäkrings-afgift för Riksgälds-Contorets Hus 30,300. 55,500. Creditiv-anslag: Till kostnader, föranledde af Cholera-farsotens härjande „ Ull-Discont-Fondens förstärkande mot ersättning samt 5 procents vänta Förskotter: å förmodad extra Statsbrist för år 1835 570,000. — Till omkostnader vid Chartan-Sigillatai-Hvitstämplingen år 1836 1,871. 13. 10. „ liqviderande af räntor å Contorets lån ■ . 3,860. „ kostnader vid Tidnings-stämplingen i Stockholm ! ! 624. 15. 5. D:o ,.
Summan är den, att jag laggt ihop trettio riksdaler; att jag lemnar den här dyra staden Stockholm, der en smörgås kostar mer än hela magen är värd; att jag springer hem till Småland, köper åt vår mor en stuga, och sätter mig ner i ro hos henne, efter mina strapaser. Jag har ingen förtjenst här nu mera. Ko ... respon ... dansen är slut. Herrskapet ha gift sig med hvarandra. Guds fred. TVILLINGARNE: TVILLINGARNE. Tvenne små söta törnrosknoppar (de sista i min trädgård) ha bortfrusit under denna October-natt. Jag gladde mig så innerligen åt, att med tvenne sköna törnrosor fägna min gamla mor, som ännu af blommor har en innerlig fröjd, och som, isynnerhet vid denna årstid, anser och kallar dem för sina nipper. Nu hänga mina förhoppningsfulla knoppar, lifoch färglösa, på den fostrande stjelken. De äro förbi, – min lilla namnsdags-glädje äfven. Jag betraktade dem länge, och kände dervid tårar i mina ögon. De egnades ett minne, – tvenne rosenknoppar af en ädlare natur, hvilka lika som dessa lofvade sköna blommor, och som dessa tidigt vissnade för lifvets nattfrost. Edward och Ellna, mina unga vänner, – huru ofta i ensliga stunder, omgifva mig ej edra vänliga bilder! Som milda vårvindar flägta mot mig minnena se’n den tid, då jag så ofta var med er, – hörde er, såg er, och uti er, det skönaste som Gud skapat på jorden. När jag blir varse någon härlig frukt, fallen innan den nått sin mognad, någon blomma hvars knopp är stungen, något älskvärdt och godt som för snart försvinner, tänker jag — Edward och Ellna! Se der det sköna landtstället, omgifvet af härliga parker, der de bodde med deras lyckliga mor! De voro de yngsta af många dem hon födt, de enda som hon ej ännu måst begråta. De voro hennes älsklingar och hennes enda.