Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse af Eder Kongl. Majrts nådiga bifall till denna Direktionens underdåniga framställning, torde det tillåtas Direktionen att till Rikets Ständers Stats-Utskott få öfverlemna kostnadsförslag för samtliga arbetena och projektritningar tiii den ifrågasatta nybyggnaden. Lasaretts-direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eder Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter G. A. Sparre. F. Braunerhjelm. Stockholm den 12 Juli 1862. G. F. Almqvist. Motioner hon Ridderskapet och Adeln 1862. Af Grefve Uijfliciilnls, i.ustilf Fredrik, angående ändringar i gällande Tulltaxa. Ehuruväl, under sednast förflutna 7 å 8 är, hvarje försök blifvit tillintetgjordt att, genom en, med afseende å landets geografiska läge, klimatiska förhållanden och naturliga tillgång på rörelsemedel, upprättad tulltaxa, framkalla ett lämpligt skydd för landets näringar, så hafva likväl efter hand allt flera af landets näringsidkare, och bland dem icke minst jordbrukarne, börjat allvarligare begrunda, huruvida den nuvarande tull-lagstiftningen icke tilläfventyrs må tarfva åtskilliga rättelser; och då jag för min del hörer till deras antal, som antaga att flera sådana rättelser vore nyttiga och behöfliga, får jag, till skydd för jordbruksnäringen, föreslå, alt följande varor må åsättas efterskrifne införseltull, nemligen: R:dr o,.,.. l:o. Ost, alla slag (5 öre per #) 1 » 5 4:o. Att för ofvannämnde yrkande framdraga några skäl, anser jag desto onödigare, som allt, hvad härom kari sägas, flerfaldiga gånger tillförne blifvit anfördt, och otvifvelaktigt äfven nu kommer att framställas vid denna motions behandling inom Utskottet och hos Rikets Ständer.
Hon förnimmer ingenting af det rörliga lif, som brusar omkring henne, och försjunker alltmer i tankar. Hon känner, hur häftigt hjärtat slår, och undrande frågar hon sig om orsaken därtill. Tyckte hon då verkligen så bra om honom? Eller är det kanske hans manliga skönhet, som så mycket behagar henne? Hur gärna skulle hon icke vilja se honom en gång till och tala med honom om flydda tider, om sitt hem och om gemensamma minnen! O, det händer ju så sällan, att hon råkar någon gammal bekant! Men då hon är nära hemmet, får hon plötsligt höra en välkänd röst. Hon ser upp, och åter flammar rodnaden på hennes kinder och gör henne skönare. » Se god dag, Rob! » hon kunde icke kalla honom annat än Rob. De trycka hjärtligt hvarandras händer .. Hur väl hon känner igen den handen! » Får jag säga Ulrika som förr i tiden? » » Ja visst! » svarar hon litet förlägen, utan att se på honom. • » Så underligt, vi ha bott mer än ett år i samma stad och icke råkats förrän nu! » säger han och döljer liksom hon sin sinnesrörelse under ett leende. » Ja, nog är det bra egendomligt. Men ni har haft er verksamhet i västra delen af staden, och jag däremot har bott i den östra. O, Rob, så roligt att få se en gammal bekant från Friesland! » utropar hon plötsligt med ett innerligt tonfall. » Ja, jag kan nog också tala friesiska ännu, » säger han skämtande. Hon skrattar och tror, att hon uppför sig mycket naturligt och obesväradt, men han känner tydligt, hur hennes hand darrar, och märker, att den eljes så klara rösten nu låter en smula osä- ker. Hon känner det, som om han ännu vore samma yngling, som förr bjöd henne sin kärlek, och en aldrig förut anad sällhet genomströmmar 1895 1 hennes hjärta — detta enfaldiga hjärta, s o m under så många, många år endast närt ärelystnad oeh aldrig älskat. Och när hon ser på h o n o m, möter h o n åter samma vemodsfulla, glödande blick, som förråder hans djupaste känslor. » I första ögonblicket kände jag icke igen er. » » Till min fördel hoppas jag. M e n hur förändrad jag än blifvit — i grunden är jag dock ännu densamme.
(j 835 års Rev. Ber. pag. 5—-6 och Kongl. Commerce-Collegii Uti. pag. 4 7—48, samt 1887 års Rev. Ber. pag. 5 och Kongl. Commerce-Collegii Uti. pag. 48.) Uti 1835 års Revisorers Berättelse är vordet anmäldt, alt, sedan Kongl. Maj:t hos Rikets sist församlade Ständer föreslagit, att, i anseende till Extra Licenl-fondens otillräcklighet, det Öfversten J. A. Patin, i egenskap af Direeteur för Eskilstuna Fristad, af nämnde fond tillagda belopp af 900 R:dr årligen, måtte på allmänna Indragnings-staten öfverbyttas, men Rikets Ständer vägrat sitt samtycke härtill, hade Kongl. Majit, genom Kådigt Bref af den 27 September i834, förordnat, att bemälde Öfverste, som, medelst fullmagt, blifvit om bibehållande af sina löne-inkomsler försäkrad, skulle, tills vidare, af Manufactur-Discont-fondens vinst-medel, för så vidt Extra Licent-fonden och anslaget till Manufaclurernes befrämjande icke dertill lemnade tillgång, uppbära sitt förut innehafvande årliga expeclaneearfvode. Härvid hade Revisorerne, som ansett denna utgift vara för Manulactur-Discont-fonden alldeles fremmande, anmärkt, att Öfverste Pahn, hvars tjenstgöring uti ifrågavarande egenskap upphört, såsom följd af Eskilstuna fristads år 1833 anbefallda skiljande från Carl Gustafs stads Gevärsfactori, derefter fått oafkortadl bibehålla hela sin under tjenste-tiden innehafda aflöning, oagtadt Kongl. Brefvet den 18
Fevillnings-Utskottet icke tvekar att föreslå sådane förändringar, hvarutinnan medelst fri införsel i Riket af alla sorter utländske Manufactur varor, hvilka inom kort tid ofelbart skola till intet göra Svenska konstfliten, och ödelägga de i sammanhang dermed på Statens och enskildes dryga bekostnad uppkomne nyttige Fabnks-inrältningär; inrättningar hvilka under seclers lopp gagnat Svenska iNationen och sysselsatt flere Tusende arbetare, som dervid för sig och sine familjer vunnit en tarflig bergning. Man behöfver blott, jemte detta förslag framställa bilden af denna ödeläggelse och antalet af dessa olycklige hvaribland med skäl inbegripas alla de Fa. briks-idkare, hvilka efter att hafva, i förtroende till én vis Styrelse, nedlagt sista skarfven af för. mögenhet uti sina kostsamma verk och inrättningar, drifne ifrån sina yrken, sldljde vid sin egendom, och utan tillgång på lifs uppehälle, otjenlige att antaga andra näringsfång, samt således blottstälde för fattigdomens och nödens häftigaste våld, för att intagas af samina obehagliga känsla som jag, hvilken ännu kraftigare uppröres af den ofelbara och med exempel redan bekräftade öfvertygelse, att, ehvad deremot må invändas, utländska vinningslystnaden ej förr skall lemna speculationen hvila, än detta, för inhemska .Fabrikanter och deras inrättningars brådstör. tande mål, upphunnits; och hvilka äro de fördelar, som härflutne från denna omstörtning för» pil öfverväga deima fö{ det allmänna oersätteU* .ljS Bevillnings Utskottets Bethnk andén. ga skada och så inånga enskildes derifrån sig härledande lidande och förluster? Skola de be» räknas från jordbrukets tillväxt i samina man, Som våra Fabriker aftyna och Riket öfversvämmas af Utländskt gods-; så är en sådan princip lika origtig, sorn stridande emot all pröfvad erfarenhet» heldst ingen lärer kunna påstå, att den arbetsförtjenst hvilken genom
1921 de Gapital-gäld val tills vidare måtte uti Biksgälds-Contoirets Räkenskaper upptagas, dock att Rikets Ständer till Kongl. Majus afgörande öf« verlemnade, att, om och enär Kongl. Maj:t skulle finna det nödigt, något anspråk på berörda tredjedel erkänna, eller ock förklara densamma alldeles förfallen, pa lika sätt, som, i afseende på de två tredjedelarne och räntorne, förut var beslutet. I sammanhang härmed anmälde Rikets Ständer dessutom hos Kongl. Majit deras vidtagne Beslut och Författningar, angående Rikets gäld uti Leipzig och Hamburg. Sedermera, vid 1815 års Riksdag, och efter det Kongl. Majit, genom Nådig Proposition af den 6 Julii samma år, erbjudit Sig att,’ på då tillika framställde villkor, af de medel, hvilka, såsom lösen för Ön Guadeloupe, medelst Tractaten med Stora Brittanien af den 13 Mars 1813, tillfallit Kongl. Majit och Dess Efterträdare på Svenska Thronen, enligt Successionsordningen af den 26 September 1810, besörja indragningen och liqviden af all den Utländska Skuld, hvarföre Sverige dittills häftat, hafva Rikets Ständer, med förklarande och särskildt ådagaläggande af deras tacksamhet, detta anbud emottagit och derjemte till Kongl. Maj.t öfverlemnat, att låta besörja Liqviden af hela Riksgälds-Contoirets Utländska Skuld, hvarmed Riksgälds - Contoiret således icke vidare komme att taga befattning. Enligt Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 19 Julii 18x2, var, vid Riksdagens början samma år, Riksgälds-Contoirets UtRihang till Riks.St. Prat. isn ■ igiS. 4.dt Sami. N:r Z4J. a«• ig? 2 Stats-Utskottets Betänkanden.
– Utan tvifvel. – Och måhända hafva mina föreställningar burit frukt. Men det är likväl ovisst, om icke en sådan befallning kan anlända ännu i afton, i morgon, när som man minst väntar den. Oss emellan sagdt (Petros sänkte åter sin röst till hviskning) det är farligt att vara rik i våra dagar. Hofvets eunuker ... du förstår mig? Annæus smålog och nickade bifall. Han tänkte ej blott på hofvets eunuker, utan ock på dess biskopar. Derefter betraktade han sina fylliga vador och svor i tysthet en ed öfver sin alipilarius 13, ty hans skarpa öga upptäckte på högra skenbenet ett hårstrå, som undgått den ifrågavarande slafvens uppmärksamhet. – Men det, fortfor Petros, – hvartill jag nu vill komma är en bön till dig, min lysande och ädle herre, samt tillika en uppmaning, gifven af själaherden till ett af fåren i sin hjord. Innan du kröker ett hår på Krysanteus’ hufvud, måste du derom underrätta mig. Jag ber dig derom såsom ett högsta prof på din vänskap, besvär dig derom i namn af den heliga allmänneliga kyrkan, som skulle lida en svår, en oersättlig förlust, om du förgäter den bön, jag härmed lägger dig på hjertat och minnet. Prokonsuln bedyrade, att han skulle blifva mycket lycklig, om han i en så ringa sak kunde ådagalägga den obegränsade vördnad och tillgifvenhet han hyste för biskopen af Athen. Sedan Petros derefter förevisat den skrifvelse från kejserlige ministrarne, hvilken berättigade Kristianerna att taga krigsgudens tempel i besittning, och prokonsuln lofvat att tralla alla anordningar, som denna åtgärd kräfde, var samtalet slutadt. Annæus Domitius allägsnade sig, lyckligt döljande den djupa harm, han kände deröfver att en sådan skrifvelse blifvit meddelad biskopen i första hand och icke honom. – Dessa prester, tänkte han, i det han trädde ut på gatan Kerameikos, – skola slutligen vexa sjelfva kejsaren öfver hufvudet. SJUNDE KAPITLET. Petros.
Majit har »vidare, i den Nädiga Propositionen, föreslagit, att Actieägarne i Götha Canal »nä bibehällaS »vid den af Rikets sednast församlade Ständer dem bcwiljadc förmän, att i Banco-Discontcn beläna sina Actier. Men Kongl. Majit har deremot funnit nägon ränta eller annan ersättning till Actieägarne, än för hwad de pä Canalbyggnaden anwändt, icke, under närwarande omständigheter, skäligen böra komma i fräga. Warande frän Kongl. Majit till Utskotten öfwerlemnade de till Kongl. Majit af Canal-Directionen i underdånighet ingifne utredningar, kostnadsförslag, chartor och öfrige handlingar, till upplysning om Canalens närwarande stick och hwad deraf ännu till fullbordande äterstär. De i förening med denna Nädiga Proposition till Utskotten frän Niddcrstapct och Adeli» samt Bonde-Ständet re» VIII Statsoch Banco-Ut skottens mitterade under discussionerne i ämnet afgifna anföranden, utwisa att inom förstnämnde Stand, Grefwe Horn, Lines krellrie, Friherre ^ncl-srsvärll, Lg, I Henrie, ieinte Herrarne O^IIenLrook, llolisn Oörnn, och llsilenboiA, Lark lloiisn, fauitinom Bonde-Ständet, Riksdagsfullmägtige kolian ll-rcod RutberZ frän Norrbottens Län, wollers vnnlelsson och krie kälsson frän Elfsborgs Län, Losper >Vi^iunn frän Upsala Län, Lärje Lörjesson frän Hallands Län och Kils Nällsson frän Malmöhus Län bestridt alla ytterligare bidrag af allmänna medel till Götha Canals fullbordan, under förklarande hufwudfakligen, att dä i4 § af Rikets Ständers beslut wid 1823 ärs
Ändra Grieg-konserten ägde rum den 7 dennes, likaledes inför en fulltalig publik, bland hvilken märktes konungen, kronprinsessan Victoria med sina båda äldsta söner, prins Carl med gemål samt prins Eugen. Utom de norska folkvisor för barytonsolo och manskör samt • KAN DINAVIENS ERKÄNDT FÖRNÄMSTA MODEBLAD ÄR IDDNS MODETIDNING, som för helt år kostar endast 5 kr. för planschupplagan, 3 kr. för den vanliga upplagan. Prenumerera på prof från det nya kvartalet 1 Sparkasseräkning s J !fver&gt; ning ftorsta Banyuls Trilles. Ett aptitgifvande, magstärkande vin, afsedt för konvalescenter och svaga personer i allmänhet. Rekommenderadt af många hrr läkare. Fris pr butelj kr. 8,50 hos Högfstedt &amp; C o, Stockholm, 32 Regeringsgatan org Yllefris Räntegodtgörelse 5 p r o c. I landsorten boende torde hänvända sig direkt till banken. AKTIEBOLAGET STOCKHOLMS DISKONTOBANK Hufvudkontor: 1 REGERINGSGATAN 1 Duktyger, linneoch bomullsvaror, billigast hos BRÖDERNA SVENSSON &amp; C:O, 16 Hamngatan. Fru A telier för Damtoiletter RNS M Stockholm, 19 Tunnelgatan Hushållsräkning 5 %. rekommenderas i benägen åtanke. elegant snitt till moderata priser. Särskild TILL PORTIERER, afdelning för beställningar från landsorten, Aktiebolaget som utföras omsorgsfullt utan profning då GARDINER, BORDDUKAR, ett välsittande lif insändes järnte^ längdmått 150 cm. på kjolens bak-, sidoch framvåd, och då för ändamålet särskildt konstruerade mekaE. W. Finaste reGustaf Adolfs Torg n-.r 14, kommendationer öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. Telegrafadress godtgör å sparkasseräkning 5 %. ÖRNS, Stockholm. (S. T. A 58410) A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i månaden utan RärekiM upnsäeningr.
Emot öfriga delar af § 9 har hos Ridderskapet och Adeln någon anmärkning icke förekommit och då desamma äro af 5:ne Riks-Stånd godkända, anser Utskottet sig böra vid hvad deri är föreslaget förblifva. § 10. Denna g har blifvit återremitterad af Ridderskapet och Adeln, på den grund att den stöde i sammanhang med åtskilliga föregående återremisser, samt af Borgare-Ståndet, i anledning af anmärkt otydlighet i deusammas uppställning, men bifallen af de begge öfriga Stånden. På grund af det förändrade förslag som i § 9 nu blifvit af Utskottet afgifvet, har Utskottet funnit det vara nödvändigt, till förekommande af olägenheter vid taxeringen och uppbörden, att, med uteslutande af det i § 10 förekommande stadgande, intaga den föreskrift, att för inkomst, som beskattas få annat ställe, än den skatlskyldiges mantalsskrifnings-ort, får befrielse eller lindring efter mom. 1 i § 8 icke tillgodonjutas; och hemställer Utskottet att berörde förändrade stadgande må af Rikets Ständer godkännas. Art. lil. A) Bevillning af frälse-egendomar. § 11 Uti denna § bade Utskottet, lika med Kommitterade bibehållit de stadganden, som igenfinnas uti g 22 af nu gällande Bevillnings—stadga. Häremot har inom Bonde-Ståndet en ledamot anmärkt, att uti förslaget fattades föreskrift, huruvida antingen frälse-egaren eller ränte-tagaren skulle betala de från frälse-egendomar utgående rust-tjenstemarker, samt yrkat, att föreskrift måtte meddelas, att räntetagaren borde betala ali rusttjenst-bevillning. Likaledes hafva andra ledamöter förmenat, att, ehuru sätesoch ladugårdar hittills åtnjutit befrielse från särskild bevillning af nu ifrågavarande beskaffenhet, dem likväl, i förhållande lill de större förmåner, som de åtnjuta, borde dylik bevillning åläggas; och har §, i följd af dessa framställningar, blifvit återremitterad.
Herr Hjerta bär sagt, att han Önskar upphäfvande af tullen och tull-bevakningen mot Norrige , för att bringa de begge Rikena i harmoni , och har ansett att tull-frirfattningårne i bada Rikena borde vara lika. Jag har svårt att tro, att detta kan vara bans alfvare. Huru skall man kunna jemnföra ivaline länder, af hvilka det ena är utan alla fabriquer, har så lag och nästan ingen tull på utländska import-artiklar, då deremot det andra eger betydliga manulacturer och bar hög tull. Att låta den ena fronten af en befästning vara öppen , under det man med omsorg befäster eleandra, skude utmärka en föga klok omtanka. Det beslut om trädvaru-handeln mod Norrige, som Ridderskapet och Adeln redan fattat, är visserligen i likstämmighet med det förslag Herr Hjerta framställt, i afseende på alla andra varor, men det är den särskilta localen Piikena emellan, och denna varas beskaffenhet, som här skiljer omsländigheterne. Jag får återföra uti Ridderskapets och Adelns minne, huru Grefve Frölich , vid frågan om tull-tariffen, visat, burn angeläget det var, att stockar belädes med hög utförsel-tull, emedan deras lågaimport-tull i Den 07 Novombflr f. m. fin England allt för mycket gynnade denna export och skulle annars förstöra våra till Kronan skattlagde såg-verk. Men localförliållandet gör att den fria stockhandeln ej kan blifva oss skadelig, ty elfvarne inflyta från Norrige i Sverige, och endast medelst flottning kan transporten af en så tung vara verkställas , utan alt orsaka en dryg kostnad, så att man ej behöfver befara, alt stockarne skola utföras tili Norrige och derifrån lill England, emedan naturen deremot lagt ett stort hinder.
I förra fallet bestrider ingen, att ju denna har rätt till skadestånd af den persons tillgångar, som skadan vållat, antingen lian lefver eller hillver död innan frågan derom afgjorls; men i det senare betager Utskottet måls-eganden ali rätt Lill ersättning, i händelse förbrytaren dör innan ransakning vid Underoch öfver-Domsl&lar hunnit fullbordas.. Härigenom skulle man få sämre rätt emot den, soia uppsåtligen, än emot den , sora mot sin vilja, tillfogar skada. Det är geruingens egenskap af brott och större eller mindre straffbarhet, sora icke kan eller bör blifva föremål för undersökning efter forbrylarens död, men oa dess tillvaro finner jag intet hinder för undersökning, då enskild persons rätt deraf beror. Jag medgifver visserligen, att äfven sistnämnde undersökning i mångå fall kan blifva* svår, och vara obehaglig för anhörige, men i andra åter, kan den vara ganska lätt, såsom om våklsverkaren gripits å bar gerning. Dessutom skulle, om Ulskottets förslag skada, genom dödsfall göras stridig, om icke förloras, emedan arfvingarne, för att freda sig derifrån, skulle söka gifva brottsligt sken åt den handling, hvaraf skadan ti mat, medelst åberopande af ond t uppsåt o. s. v. Jag tror således det böra lemnäs hvar och en öppet att få sitt anspråk på ersättning för skada, sorn tillfogats, antingen det skett under brott eller af vållande, profvadi af Domstol, äfven, efter den persons död, sorn. skadan förorsakat’*. STOCKHOLM, iS34,; hos J. A. "Wallcch. Lag-Utskottets Betänkande N:o l6\ . i N:o 163. Ankom till Exp—Utsk. cl«n aa Nov. Bet anie ande, öfver Herr Fr. L. Rosenqvists motion, om upphäfvande af 4:de Punkten i Kongl. Brefvet den 22 Mars 1803. Hos Högloft.
Hvad beträffar det Friherre Cederström anfört och åter upprepat i sin controvers om de elofva och de tio, så vill jag icke bestrida Hans skicklighet att uttyda och förstå Grundlagen, ehuru jag icke fattat nyckeln dertill, då den stundom, består i bokstafven, stundom åter i andan deraf. Jag finner således, att om det icke lönte mödan att ogilla Fullinägtiges åtgärd, så lönte det a£ samma orsak icke eller mödan för Friherre Cederström att försöka det. Jag förenar mig likväl deruti, att Fullmägtige genast bordt efter Herr Richert välja en annan Suppleant. Ty skulle det mellan Riksdagarne inträffa, att de alltid skulle afbida den utsedde Ombudsmannens svar för alt utröna, om han mottog Embetet eller ej, och han först, sedan Riksdagen blifvit afblåst, af*ade sig det, voro de i följd af Grundlagarna icke i stånd, att välja hvarken Ombudsman eller Suppleant. Jag finner derföre, att de endast bort följa den bokstafliga föreskriften, som jag icke i något fall kan finna stridande mot andan deraf. Sluteligen får jag anhålla, att frågan här lika som i de andra Stånden må läggas; till Handlingarne. Herr Roos: Jag önskade till mitt sednaste anförande få tillägga, att, då den förklaring gifves på ordet verklig, att Suppleanten icke är Justitieombudsman, förr än han svarat, om han vill emottaga det erhållna Förordnandet eller ej, s| bör jag etindraj alt i sjelfva Förordnandet till Deri 3 October /. m, Suppleant uttryckligen nämnes att lian skall, j händelse af dödsfajl, Ombudsmannen efterträda.
Rosenblad och Cederström suttit längre i konseljen och hvad har man väl mot deras vitterhet? Och skulle ej grefve Lövenhjelm * * med sin magnetiska sömn kunna rätt väl representera Akademiens vakor för poesi och vältalighet? Det är skada att ej alla statsråden kunna få plats på en gång. Det är synd att jag ej får täfla i akademien, ty i detta fall hoppas jag att en liten traktat, som jag skref för några år sedan: Om rangordningens nödvändiga samband med ock helsosamma inflytande på vitterheten ej skulle blifva obelönt. » Till och med sjelfva Bernhard v. Beskow undgick ej en ganska sträng kritik öfver » Sveriges Anor », som likväl vunnit Sv. Akademiens stora pris. I Helsingfors Morgonblad 1833 n: r 9 — 11 blef skaldestycket föremål för en recension af Runeberg. * * * Recensionen finnes i sin helhet intagen i Runebergs efterlemnade skrifter (Beijers förlag) och ins. vill endast anföra ett par af de kritiserade ställena. Då von B. skrifvit: &gt;Och luften käns af segerfanor svab, anmärker Runeberg » att det är ej att undra på, att poesien bland vetenskapsmännen i allmänhet har ett så dåligt namn om sig, då hon vågar komma fram med sådana hypoteser som att förklara kölden af segerfanors svajning ». Vidare heter det i anorna: Se sanden Ii / Tös vältar Och fria vindar uti löfven susa Som en planet kring sin bestämda sol. Detta påminner ins. om en vers från nyare tid, förekommande pag. 288 i 6o: de delen af Sv. Akademiens handlingar: » Iskall flåsar morgonvinden. » * Statsrådet baron Wirsén. * * Statsrådet, sedermera excellensen grefve Carl Axel Lövenhjelm sysselsatte sig med experiment i den animala magnetismen. * * * Runeberg fick nöja sig med andra priset för » Grafven i Perrho » !Icke kan någon — ej ens morgonvinden — flåsa då han är iskall! — Detta i förbigående. Vi återvända till de utfärdade » betygen ». Palmser yttrar om Akademien år 1834. (Aftonbladet, ?Bref till Sv. Minerva ».
Vore det dä icke mera skäl, att man beredde dem en sådan hjelp genom anställande af en ordentlig kurmetod vid länslazaretterne, der personer, som deraf vore i behof, kunde vinna inträde? Utsk:s afsigt har åtminstone varit den; men just derföre, att man icke ansett sig fullkomligt säker om ändamålsenligheten af den Schreiberska kuren, har Utsk. framställt sitt förslag alternativt: man har nemi. begärt, att de, som önskade inkomma på lazaretten, måtte der få undergå den Schreiberska kuren eller någon annan af lazaretts läkaren i detta afseende tjenlig ansedd behandling. Emot den Schreiberska fyllerikuren har blifvit invändt, att genom densamma patienten någongång lidit till helsan; men jag föreställer mig, att någon läkare icke föreskrifver denna kurmetod med mindre än att patientens kroppskonstitution sådant medgifver, och om läkaren finner den för hälsan vådlig, äger han ju enligt förslaget att föreskrifva en annan ändamålsenlig behandling. På dessa skäl, anhåller jag om bifall till betänk. Hr af Grubbens, Nils Wilh.: Jag instämmer helt och hållet med Gr. Gyldenstolpe deruti, att någon und. skrifvelse icke mätte uti detta ämne till K. M. afgå. Det är för partielt att besvära K. M. med sådana småsaker. Då man känner, att läkare föreskrifva den Schreiberska kuren för dem, som vilja densamma undergå, anser jag en sådan und. skrifvelse, som den föreslagna, så mycket mera olämplig, som å lazaretterne, hvarest rum för sådana patienter skulle upplåtas, icke kan hafvas den tillsyn, som i enskilda hus, och såsom exempel derpå vill jag blott nämna, att ehuru bränvin å lazarettet' i allmänhet är förbjudet att af patienter förtäras, insmuglas sådant till dem dagligen, åtminstone på lazarettet inom Stockholm. På dessa skäl förenar jag mig med Gr. Gyldenstolpe och yrkar afslag å betänk. Frih. Cederström, Jakob: