Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande tua varda ogilladt, och synes det mig lämpeligast, att då redan visa Författningar utkommit, angående veneriska smittans hämmande och botande, hvilka Författningar säkerligen leda till ändamålets vin. rande om tillräckelige Medel anslås till erfor* derlige Carlius inrättningar, i saknad hvaraf .smittan måste utbredas, ehvad arrengemenfer dere. tror vidtagas; Riksens Högloflig? Ständer med full förtröstan öfverlemna till Kongl. Majit, att sjelf i Nåder vi taga de utvägar, som omstau* digheterne kunna påfordra, och ar jig fullkomligen derom öfvertygad, att efter inlöpande underrättelser från Konungens Befallningshafvande t Land-orterna om förhållandet, framdeles, och verkan af de hittills anbefallde åtgärder, Kongl. Majit, sedan Sundhets-Collegium , LagCom feen och Högsta Domstolen blifvit i ämnet hörde, och deras under iåniga Betänka nelen sfgifvit, visserligen lärer af vanlig Landsfader, lig omvårdnad i nåder utfärda de lämpeligaste Författningar och Föreskrifter, hvarigenom dygdens , ärbarhetens och blygsamhetens rättmätiga, billiga och enkla anspråk, att under Lagen skyddas från misshandling, och icke genom Lag blottställas för mer eller mindre oflentelig skymf och vanära , åtminstone icke varder förnärmad. Herr Hjerta, Guslaf, hade inlemnat följande, som upplästes: Det lärer fönncdeligen vara de orta hörde önskningarne, att Bandugns hemligheter skalle Den 4 April. 357 blottas, som förledr Utskottet att till en början föreslå: Ait alla hemligheter i hela Län. det skola blifva det. Jag tor min del anser likväl detta satt vara att borja uti orätt rinda, och anhåller om äterremiss af Betänkandet. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade Betänkandet, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet ätefitnuttcia. Ropades Ja och Nej. Herr Flach, Carl Fredric.•
Utan att sätta mig emot organisationen af ett Särskildt Utskott, emedan jag anser någon utveckling af ställningen bättre än ingen, skulle jag dock tro, att oin Riksens Ständer hos Kongl. Maj t i underdånighet anhöllo, att få emottaga en framställning af Rikets tillstånd, af orsakerne till den öfverklagade förlägenheten och om botemedlen derföre, Kongl. Majit skulle med nöje afhöra denna underdåniga önskan, och så föranstalta att den. samma skyndsamt blefve upplylld. Jag 5r öfvertygad, att, sedan en sådan framställning vore erhållen, ett Särskildt Utskott kunde med verkligare nytta nedsättas, ån nu. Grefve De la Gardie, Jacob: Då jag för en stund sedan begärde ordet, var det blott för att lemna den upplysning, i anledning af hvad Grefve Spens yttrade, att det ingalunda varit ovanligt, att samma person deltagit i flera Ut-jj Den is Fehr tiar ii. ^99 skotts öfverlåggningar. Vid 1809 års Riksdag kallades jag af mitt Stånds förtroende till Ordförande och Ledamot i trenne Utskott. För öfrigt, hvad frågan om ett Särskildt Utskott angår, delar jag ingalunda den framställda tankan, att ett sådant Utskotts tillsättande vöre inconstitutionelt; men ännu mindre delar jag den att det år nödvändigt, helst jag ej inser annät, ån att allt hvad som i ämnet redan blifvit anfördt och projecteradt till dess behandling skulle öfverlemnas, ju ganska vål kan hänvisas till de Utskott, vi redan äga. Med den vidsträckta omfattning man synes vilja gifva det föreslagna Utskottet, skulle måhända, de hvilka Riksdagsordningen påbjuder, i det närmaste blifva inactiva och detta ensamt tillvälla sig öf_^ verlåggningsåmnena. Friherre Cederström, Jacob:
At fordringsägare för lil Armlen och Flottorna sä kallade lwunqna eller inskrifne Lefwerantser, mä wid erläggandet af första delen af i8lo ärs Bewillning, genom widrakuing och af» drag, och til det wid lefwerantsen öswerenskomua pris, deras fordringar godtgöras. 12 :y' 64 Den 2 Mars. 12:0 At, som DekverLnteurerns ej inna» iZiL ärs stut, och endast pa 8 successiv» tei-miner undfä sin betalning, och såmedelst en längre tid blist iva i saknad af Lontame penningar, bewiljas, ar Riksens Ständers L-mgues Fullmägtige j Disconten ma aga rätt at med iakttagande af Discont. R-eZlemsntet såsom goda b/potkeli emottaga de til dem i liguiä afgifne Ltats-Obligationer. iz:o At hos Kongl. Maj:t i underdånighet stal anhallas, det mätte Hans Maj:t utfärda Nådig Kungörelse a) Om fordrings-agares för utffrifne lefwerantser ratt, at wid erläggande af Bewillningens första del genom afffrifning blifwa betalte. b) Om sätter huru Dskveranteurer i allmänhet blifwit godtgjorde; och ' c) Om den förmon i Disconten, som de til dem aflemnade Stats-Obligarioner blifwit bewiljad. Hwilket beslut, såsom innefattande allt hwad til kinance-klanens och Bewillnings-summans fastställande hörde, genom Utdrag af krotocollet de öfrige kespeeiive Standen wanligen ffulle meddelas. Ot kupra. Herr Grefwen och Landtmarskalken. Det har warit mig vkärt, at i dag afen Riddersman höra en motion wäckas, hwilken jag nödgats neka at uptaga.
Oe luprH, Lx krotocollo 3. L. TräZärstk. Utdrag af Prokoeollek, hället ! BondeSkändetS kleno den 2s September 1809. S." D. Underrättelse skulle till de öfrige Restzcctive Ständen »vördsamt och »vänligen meddelas, att Bonde-Ständct till Lag-Utskottet remitterat. 1:0 Trcnne serffildte af d^is käakansson frän Christianstads Län, lakari kekrgfon frän Jönköpings Län och Ian bergson frän Upland med flere ingifne Mcnvrialer till vederläggning as hvad förut i Ständer blif» Den 2 October. blifwil wäckt och till Utskottets handläggning 'öfwer, lemnadt angäende ändring j 2 Cap. 1 § Ärfda Balken.. 2:O Ett Memorial af Dorias ^nste-rslon frän Kronoborgs Län rörande straffets skärp,lide för tjuf, nader. lste tuxrs. Lx krotocollc» 8. bi. IräZarstst. S. D. Emot allmänna Bcswärs - och Econo, mic-UtstottetS afgisne Betänkande den 7 ststl.
N:o 7, i ani. af väckt motion (N:o 128) om dels öfverlemnande till K. M. af Hr G. M. Stjernsvärds förslag till landtlörsvarets ordnande, dels förändradt tillsättande tills vidare af regements-chefer m. fl. befattningar. Utsk:ts hemställan, att förra delen af motionen ej måtte till någon åtgärd föranleda. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Jag hade förmodat att R. o. Ad. skulle företaga detta Betänk, i sin helhet; men då R. o. Ad. i berörde hänseende stadnat uti ett annat beslut, måste jag väl äfven ingå uti särskilda svaromål å de olika delarne af frågan. Till en början anser jag mig ej kunna undgå att känna förvåning deröfver, — en förvåning, som jag anser mig ega all anledning att uttala, •— att chefen för landtförsvars-departementet icke är här tillstädes vid behandlingen af en sådan fråga, som den, hvilken nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Att så varit händelsen skulle jag särskildt derföre önskat, att jag haft för afsigt interpellera nämnde Stats-Råd i denna fråga; — och hade trott mig jemväl uti den omständighet, att hans företrädare uti embetet vid denna frågas förutgående behandling närvarit, ega stöd för hvad jag uti detta afseende förväntat. Härefter uppläste Hr Stjernsvärd ett skriftligt anförande af följande innehåll: Innan jag yttrar mig öfver det nu föredragna Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts afgifna Betänk. N:o 7, angående af mig gjord motion, innehållande: »dels att R. St:r måtte till K. M. öfverlemna de af mig vid 1847 och 1850 årens riksdagar såsom motioner afgifna förslag till landtför svarets förändrade organisation, med underdånig anhållan, att den för landtförsvarets ordnande tillsatta komité måtte anbefallas att dem granska, samt till K. M. inkomma med yttrande häröfver, för att R.
Maj t i underdånighet anhålla att så snart annat utrymme för desse Krigs Förrådens förvarande kan ernås, Ornförmäldte å Skeppsholmen belägna Magazin måtte varda Magazin3-Inrättningen återstäldt. Om återställande af åtskilige Magazinshus som bhivit Inrättningen frånskilj de. I sammanhang hatmed hemställer till Riksens Höglofl. Ständer Stats-Utskottat, att på det 15 5° Förslag till Allmänna Magazins - de från Magazins Inrättningen till andre behof disponerade Magazinshus måga denna Inrättning återställas eller betalniug erläggas för dem som af Inrättningen ej behöfva begagnas, underdånig anmälan i detta afseende må hos Kongl. Majst göras hvarvid Stats-Utskottet, med åberopande af förut omnämnde uppgift, får i korthet anmäla, hvilka Lägenheter blifvit Magazins Inrättningen tid efter annan frånskiljde , nemligen i Södertelje Stad arne Magazinshus, sorn nu af Södertelje Canal verk begagnas enligt 4 §. af Bolagets Privilegier den 15 Mars 1806 men hvilka hus lära vid Canal-Arbetets fullbordan böra Magazin s-inrättningen återställas. I Örebro Stad begagnas en del af Magazinet till Arbetshus utan hyra jemlikt Kongl. Brefvet den 19 junii 1804. I Bords Stad äger Magazins - Inrättningen ett Magazin hus sedan fordna Bränneri tiden. Detta hus har en längre tid, enligt Kongl. Bref-! vet den 27 April 1813, varit begagnadt utan hyra till upplag af Beklädnads persedlar för Elfsborgs Regemente, meri synes böra inrättningen återställas för att till Magazins-Fondens gagn oell bästa disponeras. Vid Brinbebergs kulle har Krigs-Collegium en längre tid begagnat flere af der befintlige Byggnader utan att hyra eller annan ersättning hittils blifvit erlagd. I Staden Söderköping disponeras ett Magasinshus af Götha Canal Bolag utan hyra. Antingen synes hyra af Canal-Fonden böra betalas , eller huset, Magazins Inrättningen återställas.
Då ull jenia Soldater i allmänhet måsle åtnöja sig med pension eller s. k. gratial af 12 R:dr om året: sä skulle 490 gamla krigare hafva kunnat pensioneras eller ännu flera fä sitt underhäll förhöjdt om de 5,880 R:dr som från Krigsmanshus-kassan gå lill Krigs-Coll:ii aflöning fått användas lill sitt egentliga ändamål. Om Militiae boställs-kassan yttrade R. St. d. 20 Aug. 1851 (JVf 190) sig hafva funnit åtgärder böra vidtagas, hvarigenom missförhållandet mellan hennes inkomster och utgifter undanröjdes: sä alt hon kunde blifva i stånd alt upfylla sin ursprungliga bestämmelse. R. St. medgåfvo för den skuld att den pensionsstat af 3,510 R:dr 16 sk., hvarmed kassan var belastad, finge öfverflyttas pä Allmänna Indragningsstaten. Derjemte fästade 11. St. Konungens upmärksamhet på nödvändigheten, att kostnader som för hennes egentliga ändamål vore främmande, mätte för framtiden undvikas. Imedlertid läto de utgifterna till Krigs-Colb.ii tjenstemän fortfara. Följden är att kassans behållning från början af 1848, lill början af 1853 minskats med 24,012: 37. 8. Till kassornas förenämde förminskning hade emellertid en pension till Colini Advokat-Fiskal Lindberg bidragit. Enl. 2:dra punkten af 8:de Hufvudliteln, hade Stats-Kont. af under bänder hafvande medel, till honom årligen förskjutit den del af hans pension, som Allmänna Indragnings-staten icke vidkändes, samt derföre vid hvarje års slut fått ersättning från Förénade Mötespassev.-fonden, Krigsraanshuskassan och Militiae Boställskassan med j, från hvardera. Enl. R. Sius skrifvelse 1851, och för alt slippa den halfva pensionens redovisning i 4 särskilda kassor, har Konungen äskat och StatsUlsk. tillstyrkt hela utgiftens öfverflyltning på Allmän Indraguingsslat.
Deremot instämmer jag icke i Hr Palmcrantz’s yttrande att säterierne skola deltaga uti ifrågav:de kostnad; ty anser man kronobrefbäringen nödig, hvarom jag icke vill yttra mig, måste den äfven anses nödig för alla, de må innehafva säteri eller icke. Således måste denna kostnad rättvisligen utgå af allmänna medel och icke af jordägare. Gr. Mörner, Carl: Otvifvelaktig! har brefbäringsbestyret särdeles i fordna tider varit betungande. Säkert är, att efter emanerandet af 1830 och 1849 årens K. Bref, ifrågavrde onus blifvit så regleradt, att jag anser brefbäringsskyldige böra i allmänhet vara belåtne. Uti sistnämnda K. Bref är bestämdt huru brefbäringen skall utgöras emelian de dertill skyldige hemmanen. De uti samma Nåd. författning omnämnda förslag äro upgjorde af kronofogdarne och i närvaro af brefbäringsskyldige granskade och af dem gillade. I allmänhet har jag icke hört någon klagan öfver dessa föreningar. Gr. Frölich har sagt, att det vore Landshins skyldighet att ställa så till, att brefbäringen fördelades lika på alla. Landsh:ne hafva gjort sin skyldighet, då de ställt sig till efterrättelse föreskrifterne i förenämnde K. Bref. Jag instämmer i en talares åsigt, att då man vill befria ett hemman från ett onus och lägga det på ett annat, är det naturligt, att man hvälfver detta onus, hvarmed man köpt ett hemman på ett annat, och jag tror, att denna princip icke är alldeles rigtig. För närv:de finner jag åtminstone något annat icke kunna göras härvid än hvad som redan är beslutadt. Möjligen kan i framtiden något annat göras, Den 25 April. 379 men nu tror jag man gör bäst i att stanna vid det beslut, som Utsk:n^tillstyrkt R. St:r att fatta. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
Man betalade j u inte kontant, utan skref upp allt hvad man förtärde i ett slags » liggare », en lång smal bok som cirkulerade i matsalen. Jag gick alltså att börja m e d ned och åt frukost i allsköns ro och skref upp — och först när jag o m en stund var på däck igen, återtog jag funderingarna och passageraremönstringen. Här voro många att välja på. Hvem skulle j a g börja m e d? Och hur skulle jag gå tillväga? Just som jag satt och funderade härpå, hördes en manlig röst likasom ofvanifrån ropa med bedöfvande styrka: » Mitt herr34 I skap! » Alla tittade upp. Rösten kom från kommandobryggan. Det var kaptenen, och han fortsatte sålunda: » O m det är någon af herrskapet, som inte sett salar förut, så ligger det några stycken där borta på skä- ret, » och därmed pekade han framåt åt styrbordssidan. Alla rusade åt den sidan och trängdes vid relingen för att få se de utlofvade salarna; och hur det var, så kom jag att stå alldeles bredvid en äldre dam med ett distingeradt utseende. Snart hade alla fått salarna i sikte, och utrop och anmärkningar hördes från alla håll. I ett nu skrämdes djuren af bullret från ångbåten och vältrade sig det ena efter det andra ned i vattnet, så att det stänkte omkring dem. » N e j, se hur rädda de blefvo! » sade den äldre damen med det distingerade utseendet till en yngre dito på hennes andra sida. » Ja, och se hur de plaskade, » sade jag. Den förnäma damen vände sig något förvånad o m och såg på mig, och jag smålog förbindligt mot henne och såg sällskaplig ut. Jag måtte förefallit henne rolig, ty hon drog munnen till ett leende och sade med en blick på min hvita mössa: » Herrn är upsalastudent, ser j a g? » » Ja, och jag kommer nu direkt från Upsala och står på väg till Värmland. » » Jag kommer också från Upsala, jag bor där i trakten och reser nu liksom ni till Värmland. Jag tycker mig ha sett ert ansikte förr; är ni inte sångare? » » Joho, det slår in, jag är första tenor. » » Då är det förmodligen vid någon konsert på Gillesalen jag sett er.
Det ligger uti k red itivens natur att de icke skola eller få vara slående lån, utan endast begagnas för tillfälliga behof, för att genast återfyllas, och om kreditiverne på detta sätt användas, följer deraf att hela den till kreditiv beviljade summa icke gerna kan på en gång vara lyftad, och skulle det visa sig att Banken begagnat kreditiverne såsom stående lån, hade de missbrukats och Banken gjorde sig då förfallen alt förlora dem. Jag lar således föreslå att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förra beslut, genom hvilket R. o. Ad. i allo godkände hvad Utsk. då påyrkade med undantag af det belopp man föreslagit för lån till Filial Bä n k e r n e, samt således lägga Ctsk:s nu förev:de Betänk, till handlingarne. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Ehuru den förre talaren så fullständigt och utförligt behandlat denna fråga, att ingenting torde vara att tillägga, kan jag dock, efter jag deltog i BankoUtskts 400 Den 28 September. beslut till det förra Utlåt., ieke underlåta att nu tillägga några omständigheter, som ytterligare tala för samma resultat, som den förre talaren åsyftat, det nemi. att erfarenheten med afs. på Filialbankers rätt att begagna sina kreditiver, ådagalagt, att de uttaga så litet af dem, att af deras kreditiv vida mindre summor utgingo i proportion till den derför beviljade summan, än på den enskildes. Filial-bankerne hafva i allmänhet begagnat sina kreditiver hos Riksbanken mera såsom en tillgång i behofvets stund, än som ett ständigt rörelse-kapital. Deraf har den klagan från BankoUtsk. försports att de kreditivmedel, som till Filial-bankerna användas, gifva Riksbanken så ofantligt liten vinst. Jag vill minnas alt det af räkenskaperna ådagalades, att hela räntan, som Banken hade af det kapital, hvilket i kreditiv-väg var till Filial-bankerne utlemnadt, icke upgick till fullt 1 proc. pr år. Deraf kan man med visshet sluta till att deras kreditiv-rStt icke varit mycket tillitad.
Revisorernes anmälan rörande t. f. sekreteraren i Justitie-kanslers . expeditionen Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 206. 25 expeditionen tillagd tvenne månaders’’ lön, hvilken rätteligen hort såsom vakans-besparing tillfalla civil-statens pensions-inrättning, har Utskottet funnit sig böra till Konstitutions-utskottets behandling öfverlemna. § 6. (1847 ars ®ev* ®erPaö- 25- Förkl. pag. 297.) Som uti den af Rikets Ständers år 1845 församlade revisorer afgifne berättelse förekommit anmärkning, i afseende å de herr General-löjtnanten m. m. Lorichs tillagde 1200 r:dr, för bestridande af ordförande-embetet i Kongl. Krigs-hofrätten, och Goo r:dr för ulöfvande af Öfver-kommendants-befattningen i hufvudstaden, hafva Rikets Ständers år 1847 församlade revisorer, enär enrdianda utgifter, anvisade dels å besparingarne, dels å anslaget för oförutsedda militära utgifter, förekommit under åren 1844 och 1845, ansett sig böra sådant anmäla. Då Rikets Ständer vid r844 och 1845 årens Riksdag lemnat utan afseende i843 års stats-revisorers enahanda anmärkning, finner Utskottet det ånyo anmälda förhållandet icke heller nu påkalla någon Rikets Ständers åtgärd. § 7- (1847 års Rev. Ber, pag. 25. Förkl. pag. 298.) Revisorerna hafva fästat uppmärksamhet dervid, att, sedan Öfverste kammarjunkaren m. m. Grefve L. E. vonk Stedingk„ medelst fullmagt af den i4 Maj 1S42, blifvit utnämnd till kapiten-löjlnant i survivans vid Lifdrabaut-korpsen, Kongl. Maj:t, i anledning af Grefvens gjorda ansökning om erhållande af en genom General-majoren m. m. Grefve JV.
Om likväl någon af Utsk:ts ledamöter är här i tillfälle att förklara, att någon annan förändring icke varit afsedd än beträffande qvarnarne, skulle möjligen äfven i detta fall en återremiss kunna förekommas. Gr. Ehrensvärd, Albert: Jag får först bedja om ur säkt derföre, att jag icke här inställt mig före diskussionens början, hvarigenom jag i tid blifvit uti tillfälle att meddela den äskade upplysningen. På sätt erinradt blifvit, är verkligen ll:te §:n uti förslaget genom ett förbiseende uteglömd. I Iietänk:t hänvisar Utslct till den föreslagna förändringen; men i förslaget finnes icke §:n intagen. Uti instruktionens 10:de § är åter den behöfliga uteslutningen vidtagen. Emellertid har jag nu i min hand ett exemplar af Betänk:t, uti hvilket den anmärkta felaktigheten blifvit rättad; — och hemställer följaktligen att, på samma gång det framställda förslaget om en återremiss förfaller, R. o. Ad. måtte besluta, att de omhandlade orden »qvarnar och» skola ur ll:te §:n utgå. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats, dels att R. o. Ad., med anledning af Utsk:ts anmälan, måtte besluta, att från sista mom:t af § II skulle uteslutas orden »qvarnar och», äfvensom godkänna den föreslagna nya lydelsen för § 10 i instruktionen för taxerings-förrättningarne, dels ock att ifrågav:de punkt måtte till Utsk:t återremitteras; hvarefter propos. på förstberörde yrkande framställdes och med ja besvarades. § 15, och, i sammanhang dermed, Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts i Betänk:! N:o 59 gjorda afstyrkande af Per Perssons motion om beskattning å enskilda banker. Så väl Bevilin.-Utsk:ts hemställan som ock Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts ofvanberörde afstyrkande blefvo af R. o. Ad. bifallne. § 16. Gr. Mörner:
En sådan räknad marks verkliga värde var blott i/i skålpund koppar, så att 1 daler silfvermynt innehöll 8 sådana räknade mark och 1 R:dr specie 12 mark, hvilka utgjorde 6 verkliga skålpund koppar, svarande mot kopparens handelsvärde. Myntplakatet af år 1645 bestämde, att 1 R:dr specie skulle vara l‘/2 daler silfvermynt och 33/4 daler kopparmynt, således 15 räknade mark kopparmynt. Detta var den andra realisationen, hvarigenom det kurserande kopparmyntet förlorade % af sitt förra värde 1633. Myntplakatet af år 1666 bestämde, att 1 R:dr specie skulle vara 18 mark kopparmynt. Detta var den tredje realisationen, hvarigenom det kurserande kopparmyntet ytterligare förlorade */. af det värde, det egde 1645. Myntplakatet af år 1681 bestämde, att 1 R:dr specie icke såsom dittills skulle vara 1 '/2 daler silfvermynt, utan 2 daler silfvermynt, och 1 R:dr specie gälla 6 daler, eller 24 mark kopparmynt. Detta var den fjerde realisationen, hvarigenom det kurserande myntet förlorade 1/3 af det värde det ägde 1666. Myntplakatet af år 1715 bestämde, att 1 R:dr specie skulle vara 3 daler silfvermynt och 36 mark kopparmynt. Detta var den femte realisationen, hvarigenom det kurserande myntet förlorade Vs af sitt värde 1681. Myntförändringen af 1776 bestämmer, att 1 R-.dr specie skulle vara 6 daler silfvermynt och 18 daler, eller 72 mark kopparmynt. Detta var den sjette realisationen, hvarigenom det kurserande myntet förlorade V2 af det värde, som det egde 1715. Nu afskaffa des kopparuiyntsfoten och silfret antogs till grund för rikets mynt, all dalerräkning uphörde. En R:dr specie blef Rikets mynt-enhet, delad i 48 skillingar och 576 runstycken.
201 Febr. blef stadfästadt — att lill K. M. i und. ingå med skrifvelse i enlighet nied Ilr von Hartmansdorffs proposition, — samt tillkännagifva, att jag voterat mot detsamma, utgående endast från den innerliga öfvertygelse, att barn af samma föräldrar, såväl moraliskt som naturligt, äga lika anspråk på sine föräldrars kärlek och omvårdnad under föräldrarnes lifstid, och utan tvifvel äfven efter deras död; samt, då denna kärlek oell omvårdnad, då mera, ej kan öfverflyttas på barnen på annat sätt, än genom lika fördelning af föräldrarnes efterlemnade goda, eller ägodelar, föreställer jag mig, alt den lika arfsrättcn är och kan ej vara annat än den rättaste. — Jag tilltror mig ej från den, politiska sidan, nog klart kunna uppfatta denna sak, men på de politiska skäl, hvarom flere talare ordat, hvilka yrkat bifall till Ilr von Hartmansdorffs propos. om den tind. skrifvelsen, skulle man måhända kunna komma till det resultat, all äfven anse det för ”Adelns sjelfbestånd” nödvändigt, tillerkänna samteligede öfrige Ståndens döttrar dubbel, om ej ensam arfsrätt emot söperne. Efter sedermera slutad uppläsning af de lill justering förehafde prot:n, blefvo desamma godkände. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att Gr. Hamilton, Malcolm, anmält, det han nödgades afresa från riksdagen och derföre anhöll att, med bibehållande af riksdagsmannarätt, få afsäga sig sin befattning såsom ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. Denna anhållan blef af 11. o. Ad. bifallen. Derefter gaf H. Ex. jemväl tillkänna, att Hr af Harmens, Henr. Otto, erhållit 3:ne veckors ledighet från sin befattning såsom ledamot af Statslltsk.; hvarjemte II. Ex. anmodade Hrr Eleclofer, alt i deras nästa sammanträde välja en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Etsk., efter Gr.