Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tala, eller jag vet icke hvad jag gör!“ Gumman hade fattat i flickans skuldror och ruskade henne, liksom hon på detta sätt hoppats att kunna skaka fram sanningen. Manda såg först litet förskräckt ut, men hämtade sig snart och omtalade hvad som händt. Stina sprang ifrån henne och rusade in till biskopinnan, skrikande: “Erik Johan har blifvit slagen; han ligger död i något dike, men hvar, hvar?“ Först sedan biskopen fått makt med Stina, fick man reda på rätta förhållandet. Bud kringsändes genast för att söka den försvunne sonen. Själf begaf sig Eriks far ut för att leta efter honom. Familjen lefde i en förfärlig ångest under loppet af tre dagar. Man tog nu för afgjordt, att Erik fallit i sjön och drunknat. Underrättelserna om hvar han senast varit synlig, lände icke till några upplysningar rörande hans öde. En hade sett honom vid bron, som förde från gamla till nya staden; andra påstodo sig hafva träffat honom vid Ölandsbron, och slutligen hade några äfven sett honom promenera på vallarna åt sundet till. Allt utvisade, att gossen varit nära sjöstranden, då man senast såg honom, och gaf således anledning till den förmodan, att han i ett anfall af yrsel fallit uti vattnet och omkommit. När tredje dagen lyktade sitt öga, var hela familjen försänkt i djup sorg; knappast någon närde mer det hoppet, att han ännu lefde. Man skulle dagen därpå låta dragga efter gossens döda kropp. Natten kom, och midnatten var förliden, då det bultade helt sakta på porten till biskopens hus. Den enda, som hörde, att någon ville in, var Stina. Hon skyndade ner, i det hon tänkte: “Kanske är det någon underrättelse om Erik Johan.“ Hon öppnade porten och lyste på den som störde nattens frid. Då skenet föll på dennes ansikte, uppgaf hon ett skrik af glädje, släppte ljuset och kastade sig om halsen på den som död ansedde Erik Johan. Erik fördes i triumf in till föräldrarna. Mor och syskon gräto af glädje; men fadern ville veta, hvar unga herrn hållit hus under dessa tre dagar af ångest och sorg för hans anhöriga. “Jag har varit öfver till Öland,“ blef svaret. “Du reste utan att underrätta oss därom!“ utbrast biskopen med vrede.
Skulle derigenom omröstningen stadna i paria vota, uppbrytes den förseglade sedeln, och bestämme utslaget, så framt den befinnes äga ofvanauförde egenskaper; men kan den ej antagas, anses voteringen för ogill, och skrides genast till ny omröstning. Är dessförutan pluraliteten redan bestämd, skall den afiagde sedeln genast oöppnad förstöras. Protocollet skall vid omröstningen föras af någon bland de Committerade sjelfve; på Norrska språket, om Ordföranden är Norrman, och på det Svenska, om han är Svensk. Detta Protocoll skall genast efter omröstningens slut justeras, hvarefter tvänne lika lydande exemplar skola upprättas, af hela Val-Committéen, innan den åtskiljes, underskrifvas, i dess närvaro förseglas, och, genom hvartdera Rikets Committerades Ordförandes försorg, genast samma dag afsändas, det ena till Norriges Storting, under adress till dess President, det andra till Sveriges Rikes Ständer, under adress till Landt-Marskalken och Talemännen. Dessa Protocoll skola underskrifvas så, att det exemplar, som till Norrska Stortinget afsändes, främst af Norriges, och dernäst af Sveriges Committerade, undertecknas, och det, som till Sveriges Ständer afgår, främst af Sveriges Committerade, och dernäst af Norriges, underj skrifves. Efter inhändigandet af denna Val-Act på båda | ställen, varde den genast, eller sist den följande dagen, för Stortinget i Norrige och Riksens Ständer i Sverige föredragen; och Norriges Storting och Sveriges Rikes Ständer skola genast träda i författning, att detta bägge Rikenas Representanters beslut Kongl. Maj:t, eller, i fall af Dess frånfälle, den lagliga Interims-Styrelsen meddela. Bilaga till Mern. Konungen skall hafva rätt att sammandraga troppar, begynna krig och sluta fred, ingå och upphäfva förbund, affärda och emottaga Sändebud.
Vid bedömmandet af olika representationers ömsesidiga - Den 21 October f. m. värde hör man mindre se på huru de taga sig ut i theorien och på papperet, än hvad de uträtta i verkligheten, således mera fästa sig vid anden än formen. Ingen kan nemi. uppträda till försvar för det orättvisa i vårt representationssätt, då man bedömmer det ur en rationel synpunkt. En class, ständigt mera utmärkt för sin upplysning, rikedom och betydenhet, är derifrån utesluten; personer deremot inrymde, hvilkas behörighet dertill på ingen rättsgrund kan motiveras. Man bör dock icke förbise att England, med former, vida obilligare, rättsvidrigare och orimligare än våra, ständigt framgått i frihet och storhet. För att bevisa olämpligheten af vårt representationssätt hemtas exemplen hufvudsakligast från en period, då konungaväldet usurpera! alla nationernas fria rättigheter. Delta sätt att bedömma frågan är i yttersta grad ensidigt. Under en period, då den rojalistiska hänförelsen utträngde all sjelfständig anda hos folken, kunde hvilka representationer som helst ingenting uträtta. Oaktadt alla frihetstidens skuggsidor, står man hos våra Svenska Ständer i stor förbindelse derföre att de under en sådan period förmått bevara den frihetsgnista, sorn sedan utvecklat sig lill en friskare låga. Bland bevisen på huru litet vår nuvar. ståndsrepresentation förmått försvara nationens frihet anföras 1772 och 89 års statskupper. Med Guslaf III:s snille bade under samma förhållanden saken fått samma utgång, huru än representationen varit organiserad; han understöddes mäktigt af den allmänna tröttheten vid Ständernes regering och af de uppvaknande och lifliga rojalistiska sympathierna. Hvad 1789 års statskupp beträffar, var den en frukt af det så val motiverade missnöjet mot Adeln för dess delaktighet i Anjalaförbundet, samt Gustaf 111:s skicklighet att begagna sig deraf. Det torde vid detta tillfälle icke vara ur vägen att anmärka, att de splittringar emellan Ständerna, hvilka af många anses som en oundviklig följd af vär ståndsrepresentation, endast uppkommit genom Regenlernes oförtrutna omsorg att så väl upptända som underhålla elden.
I mäktiga länder leder det till anarki med derpå följande envälde; i svagare deremot till inre uplösning, yttre våld och slutlig förintelse. Så länge jag förmår, önskar jag värna mitt fosterland mat något dylikt. Jag röstar således obetingadt afslag å Eetänk. Gr. Lagerbjelke: I anledn. af den siste talarens anförande 42S Den 30 September f. m. anhåller jag att få lägga några ord till hvad jag förut yttrat. Det är anmärkt, att då tiden för motioners väckande icke undergått någon förändring, och då enligt förslaget dessa skulle väckas gemensamt, så upstode härigenom tidsutdrägt. Jag är för mindel af motsatt tanka. Under närv:de förhållanden inträffar ganska ofta, att vigtiga frågor väckas genom motioner af alldeles samma lydelse i aila 4 Stånden, och deraf föranledas äfven discussioner, hvarvid samma saker sägas i alla Stånden. Detta skulle till en början undvikas, ty det föile sig väl litet svårt för en ledamot att, efter det en motion blifvit upläst, stiga upp och läsa upp en af samma innehåll. Det vore väl äfven att hoppas att, då alla Stånden sammanträdde på ett rum, man skulle hafva mera försyn för att uptaga tiden med långa tal om de minsta struntfrågor. Det är temligen sannolikt att den, som med mycket sjelfförtroende upträder bland några få liktänkande, något mera tvekar att göra det i en stor församling. I aila händelser qvarstår den stora vinsten, att Utskrn, till följe af discussionerna, då verkligen kunna veta hvad R. St:r tänka uti en fråga, hvilket är alldeles omöjligt, då motionen är väckt blott inom ett eller tvenne Stånd. Man har också sagt, att i de olika Stånden den ena frågan behandlas med mera och den andra med mindre intresse, men denna anmärkn. talar mycket till fördel för förslaget. Många gånger är såsom en af de förnämsta bristerna i vår representation påpekadt, att då det ena Siåniet har mycken sakkännedom i ett visst fall, kan denna helt oell hållet saknas i de andra.
Utskottet känner visserligen, att jordbruket är med skatter betungadt, men anser det högst orättvist, att, på sätt åtskilliga anföranden tyckas utmärka , såsom en hufvudorsak dertill uppgifva Bevillningen, hvilken jemförelsevis endast i mindre nion dertill bidrager, Hvad åter Jernhandteringen eller Bergverkens beskattning angår, så har det icke varit Utskottet oväntadt att, ur olika synpunkter, härom inhemta motsatta meningar; men deraf torde med skäl kunna slutas, att förslaget i detta afseende närmar isig det rätta, helst Utskottet, icke utan fö - 12 Bevillnings-Ulskottets Utlåtande N:o 18. fegängen pröfning, vunnit den öfvertygelse, att i grunderna för Bergverks uppskatta ning alla vigtiga omständigheter blifvit lill iakttagande anförde, hvarom Utskottet dessutom närmare får sig yttra , då detta ämne serskildt förekommer. De anmärkningar, Herr Friherre Jacob Cederström aflemnat, innehålla, i afseende på Herr Friherrens Motion om ett förändrad! StatshushåUnings-system, att, då densamma blifvit remitterad till Bevillningsoch flere Utskott, hade det ålegat Bevillnings-Utskottet att antingen öfverlägga derom i sammanhang med hvad Motionen i öfrigt innehåller, eller också om Bevillnings-principen i och för sig sjelf, emedan densamma skall, efter Herr Friherrens, förmenande, kunna tillämpas lika väl enskildt, som om det öfriga an ta ges; anförande Herr Friherren sedermera med egna ord: ”Då det icke torde vära möjligt be”stridaj att Sverige eger i,468j>oo mantals-. ”skrifne personer j och att man af de min ”Motion bifogade Tabeller kommer att fin”na, det hvarje person öfver hufvud kan ”beräknas ega en inkomst af 3ooR:dr_,bör ”bevillningen kunna utgöras med intet fullt ”en half procent j om bevillnings-summan ”utgör 2j000jO00.
- The Review of Reviews n: r 2. - .- The Woman ' s Journal n: r 2-22. - La Femme n: r .3-11. - La Ligue n: r 2. Till Fredrika-Bremer-Forbundet n i dnda biicker,. Alb. Bonnier: A. Walzlenberg, BSB hiinde det sig. - F. Coppde, Hvems ar skulden? Prtlllcrantz 62 C: o: E. S. Turner, wEn liten slarfver~. Stora Syster. E. Fritxes Kongl. 1Iof bokhandel: G. Bjorknzan, QT rmnoiira. ' F. Coppde, Strejk. H. Geber: A. Cleve, PA exkursion. - G. Reuter, AT god familj. Z. Hocggstriim: S. Frykholm, Lyclrans hagringar. Hiilsoviil~nens fiirlagsexpeditioii: E. W. Wretlind, Handbok for sjukskotsel i hemmet. - F. Lmadgren, Vinkas och r8d till folksl-rolnns larare. Hiikerberg: E. Owesko, TrB poler. J. Mr. Liifvii~g - E. 17lasr-yat, -: F. Eloflmann., Indianhofdingen. - I kvallsskymningen. &amp; ~nson &amp; Wnllin: T. Holnzberg; FrBn skolsalen. - A. Vikstrom, Dikter. Wulllstriim &amp; .IVidstrand: P. Ha.llstrotn, Briljantsmycket. - H. Jfolccnder, En lyckoriddare. - J-. Bergman, P i lrlassisk mark. - B. Mower, Dess hoga phisir. L. Anjozc, Tal och nppsatser. J. LefJler, De industriella arbetersliornas lefnadsoch loneforhlllanden. P r h Fosterlandsstiftelsens Piirlngsexpe~tioll hafra utliommit: Stycken ur Davids Psalmer.
Sparre yttrat derom, att bränvinsbränningen bör så myckel som möjligt hämmas och hvitbetsodlingen intaga dess plats, samt hålla jordbrukaren skadeslös, ber jag att få påminna derom, att det fanns en tid, då bränviuet ansågs såsom en lika nödvändig och hälsosam vara, som någonsin numera sockret. I sednare tider har väl sockret, som förut ansågs såsom en öfverflödsvara, mera närmat sig naturen af en nödvändighetsvara, men jag vågar påstå, att vi ännu icke in trädt i delta sednare stadium, samt att det icke är gifvet, att en ymnig socker-konsumtion skall befrämja en sundare diet hos folket i allmänhet. Jag tror således icke, att behofvet af ifrågavar:de fabrikation är så ovedersägligen ådagalagdt, att Slaten derför bör vidkännas sådana upoffringar, som ett lån å 300,000 R:dr emot lägre ränta än vanligt, ett lill nästa Riksdag med 10,000 R:dr årligen utgående anslag, skattefrihet m. m.; hvarföre äfven jag finner mig föranlåten alt anhålla om R. o. Ad:s godkännande af Utsk:s i Betänk, gjorda hemställan. Gr. Sparre: Meningen med mitt förra yttrande var icke, såsom en värd ledamot tyckes föreställa sig, att söka utverka något premium eller någon skattefrihet för ifrågavar:de näringsgren. Jag har endast afsell, att Staten skulle genom ett lån, som aldeles icke behöfde utgöra en så betydlig summa som 300,000 R:dr b:ko, utan gerna kunde till ett mindre belopp nedsättas, bidraga till införande af hvitbetsodlingen, såsom en näringsgren, den der vore lämplig att ersätta bränvinsbränningen, hvilken man söker att utöda. Samme talare yttrade äfven, att inga andra provinser i Sverige än Skåne och Östergötland äga en för hvitbetsodlingen tillräckligt djup Den 24 April. 387 jordmån. Detta påstående torde vara något förhastadt, ty i den trakt, der jag bor, hafva vi ända till 13 turn djup matjord och det torde icke vara den värde talaren obekant, att matjorden kan genom klok behandling ytterligare fördjupas.
Ad. finner för godt besluta att en skrifvelse bör afgå till K. M., så böra dessa ord uteslutas. Ehuru således Hr Frih. o. Landtm.-s framställning icke så helt och hållet uttrycker hvad jag nämnde, så har jag likväl intet att dervid erinra, emedan den i hufvudsaken innefattade hvad jag yrkade. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till afslag å Utsk:s ifrågavar. hemställan, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff: Sora bifall till punkten med uteslutande af de ord Frih. Palmstjerna anmärkt synes mig vara den framställning som ligger närmast Utsk:s, så anhåller jag att Hr Frih. o. Landtm, först ville göra den. 1 anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att han då nu vore fråga om antingen förändring af Utsk:s förslag eller afslag derå, ansåge sig böra, jemlikt 49:de §:n Riksd.Ordn., först framställa propos. till afslag, och derföre nu finge hemställa om R. o. Ad. afsloge Ulsk:s ifrågavar. hemställan. Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle samma hemställan, med uteslutande af orden: ”i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Hr General-direktören m. m. Ekströmer i sådant afseende upgifne grunder”, samt, då härvid ropades ja, jemte åtskilliga nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs en af Hr Rosenblad, Bernh. d. 12 dennes e. m. mundtligen väckt och då bordlagd, samt sedermera skriftligen aflemnad sålydande motion.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och får Utskottet, — utan att ingå i pröfning af de grunder, som blifvit af t. f. kansleren vid Krigs-akademien anförda till stöd för utsträckande af den Akademiens ordinarie lärare tillförsäkrade pensionsrätt jemväl till Akademiens öfrige tjenstemän, — med afseende å den långa tid af 30 år Majoren Lyström qvartermästare-befattningen med nit och skicklighet förestått, tillstyrka, att Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. ll:o. Från samtliga Riks-Stånden har Utskotiet till behandling fått emottaga tvänne särskilda, jemväl den 27 Oktober aflåtna nådiga Propositioner (Niis 12 och 13), angående pension å Allmänna Indragningsstaten för dels Regementskommissarien vid Smålands Gren ad i c r b a t alj o n Johan Magnus Friman och dels Regementskommissarien vid Kronobergs regemente, f. d. Kapitenen, Riddaren af Kongl. Wasa-orden Carl Fredrik Schmaltz. Af berörda Propositioner med dertill hörande handlingar inhemtas: angående Friman, att han, som år född den 28 Oktober 1794 och således numera öfver 70 år gammal, år 1812 blifvit antagen till Rustmästare vid Smålands Infanteribataljon och, efter aflagd underofficers-examen, befordrats år 1813 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74.
Då vi sedermera förlorat Finland och Westerbotten, derifrån den mä^ta Salpetern förut korn, # är det af så mycket större vigt, att de Författ ningar, hvilka till näringens förkofran och fram - Den 4 Maji, f. m. 77 gång visat sig så hufvudsakeligen bidragan* de, måtte i det skick de nu äro bibehållas. Om Jordbrukaren är uppmärksam , sä ligger uti det stadgande, att Salpeter bör in natura lefvereras, ett tillfälle för honom att bereda sig en ny näringsgren och arbetsförtjenst, och det är just af detta skäl, som förbud emot ut; ländsk Salpeters införande blifvit utfärdadt j jag förstår således ej , huru ett sådant Stadgande kan få namn af Monopoiium, i synnerhet då antalet af de personer, som kunna afyttra, och de, som behöfva köpa Salpeter, un; gefärligen motväga hvarandra. Beträffande afgiftens förändring , så beror detta , lika med alla andra varor, på Sedelstockens ökning och tidens dyrhet. Och jag kan icke föreställa mig att det vore gagneligt för Staten, att bestämma den betalning, som för Salpetern er*i lägges i Silfver. Men jag tror att Salpeterns lösningspris bör vara svarande emot hvad dea i allmänhet gäller, om denna näringsgren skall kunna bära sig och fortfara att utvidga sig. I anseende till dessa skäl, anhåller jag om bifall till Utskottets Betänkande. Grefve Mörner, Carl Stellan: Såsom Styresman öfver Kronobergs Län utbeder jag mig få upplysa, att i denna ort, hvarest Salpetertillverkningen torde vara störst af alla Rikets Provincer, har productionen af denna vara, genom Kongl Maj:ts Nådiga Förordning af år 1812 samt öfrige i ämnet gifne föreskrifter, 1 sistledit år stigit från 1000 till 4000 Lispund, hvarföre Länet erhöll af Kongl. Maj:t och Kro* 78 Den 4 Maji, f. m. nan i betalning 30,000 R:dr.
Utdrag af Protokollet, hältet hos BcndeStäudeL den g Februari! tgio. S. D. Wi föredragning af det Memorial Herr Nrchiatern och Eommendeuren v-^n Loliultrenbeiw, Osvicl, till ögloft. Ridderskapet och Adeln ingifwii och metz BondeStandt communicerat angäe, de Wo'el-Coursens nedsättning, beftöt Bonde-Stänrct att uti Högloft. Nidderskapets och Adelns ä Memorialet metdelte Rciniss till Stats - och Wancc Utffotten instämma^ Härom ffulle de öfrige Respective Ständen wördsamt och manligen underrättas, ltt suprs. S. D. Borde-Ständct bcftöt att till Staks-Utftoktet Osammanhang m>d ten pä desi åtgärd beroende fräga, remittera Riksdagsmannen bousson» frän Söder manland till Ständet ingiene Memorial, innefattande Project att den såkallade Lindön i Mälaren mätte lika med andre Kronans Domainer till Statens fördel anmändas; Och skulle om detta beslut de ölrige Respectise Ständcn wördsamt och manligen underrättas. S. D. Efter uplaiandet af ConstitutionsUtskottets Betänkande den 2 j denna mänad, rörande tillstyrkt ändring eller ti'ägg i missa §. §- af Regerings-^ormen, beflöt Bsnde-Ständet del flulle samma Betänkande till följe af Regerin^s-Formens föreskrift ä nästa Lagtima Riksdag till pröinmg förekomma; Härom ffulle de öfrige Respective Niks-Ständen genom Protocolls-Utdrag wördsamt »ch wänligen underrättas. Tx Vrotocolls §. L. Irft^äräst. Ut - Den 17 Aprik. KZ7 Utdrag af Protocollet hällit hos Bonde - Srändet den 20 Fcbruarii 1810.
Ständers Banco-Utstolts Protokoll Utdrag af d-n ;< i denne mönad, ,'nnchällande anmärkningar dcrbfwcr> att Banro-Fullmäktige nästl. är tillätit dek en Summa af närmare 200,000 R:dr skulle säsom extra biträdes» Län ät Äbo Dilcont-Eontoir af Oiscont-Wcrkct fä litsa; samt att af Fullmäktige en Summa af 666 R:dr Z2 §. blifwit säsom Sammanstötts medel till en Allr män Fattigwärds-Inrättning för Hufwud » Staden af Banquens andel i Oiscont-RevenöcU aflemnad, bcstöt Ständek, akt jemte bifall till Utskottets hemställan om sistnämnde Summas eller Eratificakions-afstrilwande, äkcrförwisa den förre frägan till Banco - Utstottet som anmodas at dcrbfiver infordra Banco Fullmägtigcs ut» lätande, och' med det samma till Riksens Ständers Tredje Band, 147, 148. 11Z3 Wen 2 Oetober. klena inkomma; -warom wörbsam och wänlig underrättelse genom Protocolls-Utdrag skulle de Rcspcctive Medständett samt Banco-Utskottet Meddelas. ilt supra. k!x krotocollo I» II» ^Imtzuist» S. O. Föredrogs ä nyo Riksens Högloft, ^tätt» ders Allmänna Beswärs och Economie,Utskotts den 19 dennes pä bordet lagde Betänkande angäende Scgelfarts dppnande emellan Wrnnrrn och iöstcrsjön^ och sann Stäns det ffäligt at berörde utlätattde till alla betar bifalla; -warom Protocolls-Ukdrag skulle till be Rrspective Medständen samt bcmälte Utskott wbrdsamt och lväntigert expedieras.
Hon betages den glädje, hvarmed hon just börjat inträda i sitt nya lif, betages andras erkännande af det rigtiga och naturliga deri, hennes tillit till sig sjelf. Man tillintetgör det friska, det tillfredsställande sinnet hos henne. Är detta ridderligt? Rikets Ständer hafva under förra riksdagen erkännt, att qvinnor i utlandet på ett tillfredsställande sätt fullgöra de åligganden, som blifvit dem anförtrodda, samt framhållit Statens och individernas ömsesidiga förbindelser mot hvarandra. Att Staten i detta afseende icke mera i förhållande lill qvinnan, än tiil mannen, eltergifver något af sina anspråk, samt att Statens pligt är att i möjligaste mån befrämja alla sina medlemmars välstånd och således jemväl lemna utväg åt qvinnan, att bereda sig den förbättring i ekonomisk ställning, hvartill hennes anlag och insigter kunna berättiga henne. Det steg, som är taget för alt lemna qvinnan tillfälle inhemta det vetande, som erfordras för hennes kall såsom lärarinna, år ett steg framåt, som med värma erkännes. Ännu ett steg och Rikets Ständer hafva lemnat qvinnan den rättvisa, som hon har att fordra. Det är i medvetande häraf och på anförda grunder, som jag vågar förnya mitt under förra riksdagen framlagda förslag: att qvinna, som visar sig innehafva erforderliga kunskaper, likaväl som man, må berättigas att varda anlagen i sådana Statens Ijenstebefattningar, som för henne kunna vara passande, hvaribland särskildt må nämnas telegrafoch postexpeditions-belättningar samt befattningar inom den allmänna sjukvården. 742 Motioner i Bonde-Ståndet 1862■ N:o 460. Om remiss till behörigt Utskott anhålles. Stockholm den 50 November 1862. C. J. Svensén, Irén Calmar län. Häruti instämmer: Rob. Fr. Gross, frän samma län. Af Carl Johan Svensén från Calmar läll, om Oscurshamns tvåUlassiga elementarläroverks förändring till femklassigt, äfvensom, i följd deraf, nödig förhöjning i anslaget till löner åt lärare.
Serapliimer» Ordens-Gillet erhålla Nådig befallning, att ej allenast hädanefter noga rätta fördelningen af Hospitalsoch Barnhus - Fondens bidrag till Läns-Lazarettejv, efter det bestyrkte sjuk-an» talet inom hvarje Län, så vida Treskillingsafgiften kommer att under samma vilkor ,i denna del fortfara, utan ock meddela vederbörande den ersättning, dem, i ofvannämnda afseende, för till och med innevarande år, tillkommer; oell torde denna ersättning lämpligast med ~~ årligen från och med nästa års början räknadt, böra utgå af samtelige Läns Lazarettens framdeles från Kongl, SerapbimerOrdens-Gillets Fonder erhållande gemensamma års anslag, hvarefter återstoden i före» skrifven ordning, Lazaretten emellan bör fördelas, Sluteligen får Stats-Utskottet instämma uti Revisorernes hemställan, om vederböran - Betänkanden. 343 des anbefallande, att, inom viss bestämmande tid, till Kongl, •Seraphimer-Ordens-Gillet insända Länens Deputerades-afgifva de Berättelser öfver de Revisioner, Deputerade, i afseende på Lazarettsoch Cui hus-medlens förvaltning, verkstäldt, på det kommande Ständer eller ock deras Revisorer derigenom måga erhålla ytterligare ledning för bedömandet, huruvida desse medel på ett ändamålsenligt sätt blifvit använda; hvarjemte Riksens Höglofh Ständer lära finna nödigt i underdånighet anhålla, att de för 1821 ännu felande Redogörelserne öfver Treskillings-afgiften i Vestmanlands, Östergöthlands, Elfsborgs, Ölands, Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Vesterbottens, Göthia lids, Hallands, Jemtlands och Norrbottens Län ofördröjligen varda infordrade. Till-,Riksens Ständers beprofvande Öfverlemna*; detta vordsamligen. Stockholm den 24 Julii 1823. 344 Stats-Utskottets Anmärkningar vid Formulairet till Räkning vid N. N. Lazarett. Vid Debet: i Balance från föregående året y saknas helt: