Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad fördelen beträffar för de förra, torde man kunna antaga, att en vetenskapsman först i främmande länder erhåller en så beskaffad kännedom af de moderna språken, att han med mindre möda, än annars, kan bland pressens alster afskilja de dugliga från de mindre dugliga, att han kan bevara sig från en, äfven hos de larda, ej så sällsynt ensidighet genom idéers utvexling med sådana personer, hvilka kunna vara jemngoda i kunskaper, om icke öfverlägsna, och slutligen, att vetenskapsmannen uti umgänge med stora och utmärkta lärda äger en väckelse och sporre att oafbrutet fortgå på lärdoinsbanan. Hvad åter angår den studerande ungdomen, vågar jag underställa, huruvida icke de i sednare tider för vårt lands vetenskapsmän yppade tillfällen att grundligare forska i de moderna språken, litteratur o. s. v., skola också i sin mån verka på de anspråk , våra lärde torde komma att framställa till studerande ynglingar. Att för det närvarande kanhända nog stort afseende göres å de gamla språken, jemnförelsevis emot de nyare, torde jag få styrka med det särskilda förhållande, att man i studentexamen lemnar för föga betydliga lasöfningar i Grekiska och Hebreiska språken approbatur, då man deremot för de trenne moderna språken, Tyska, Franska och Engelska, huru bevandrad den examinerade än deri må vara, sällan eller aldrig meddelar högre videtur, än det nyssnämnda. Slutligen får jag vördsamt hemställa, huruvida icke Stats - D e 11 a J11 n i f. m. Utsk , i händelse det blifver vid sitt betänkande i denna del, skulle tinna skäl att tillstyrka , det R. St. mätte i und. bos K. M. anhålla, att titelns öfverskott linge användas till ifrågavar. resestipendier. Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: Äfven jag ber att få framställa några anmärkningar emot Utsk:s betänk., angrde regleringen af io:de hufvudtiteln. Utsk. har afslagit de väckta motionerna om förbättringar af undervisningsverken i Riket Det kan och bör icke vara Utsk. obekant, att R.
Uti det Land, hvarest ett hardt klimat, åtföljdt af stundom inträffande svåra naturhändelser, bedrager Jordbrukarens hopp och utsätter Landets innevånare för brist på de till Brödföda nödvändigaste ämnen, lära väl få kunna sätta i tvifvelsmål, att högsta magten bör äga medel till vidtagande af alla de anstalter, hvilka kunna förekomma en sådan, den rysligaste af alia belägenheter. Men då Svanska Folket alltid nied fullt förtroende uppdragit sin Konung den rättighet, att i sådaaa händelser bestämma, om oell när Husbehofsbränningens inställning under den annars tillåtna tiden bör härtill kunna bidraga, har det tillika beledsagat detta uppdrag med underdåniga önskningar, att den icke måtte begagnas oftare än då yttersta behof det kräfver. De former och ordalag, sorn härvid blifvit nyttjade, hafva varit föremål för manga anmärkningar af alldeles stridig beskaffenhet. Utskottet vågar för sin del tro, alt rätta medelvägen genom inga vissa ordalag kan bestämmas. Vid förliden Riksdag nyttjade Utskottet i sitt Betänkande till Riksens Höglofl. Ständer: Total rniss vext i Rikets mest sädesgifvande ‘provincer aga JBesu, och Ekon, Utsk, Eetänkanäen. i en biel då krig hindrade ali tillförsel af utländsk Spannenuil. Men krig kan vara af den art och förås med det Folkslag, att införsel af utländsk Spannemål, i händelse den tarfvas, icke derigenom förhindras. Tvärtom kunna utan krig sådana omständigheter gifvas, då denna införssel är stängd, antingen genom missvext hos sjelfva , de Spannemålshandlande Nationerna, eller genom krigstillstånd inom dem sjelfva. Missvext inom Landet inträffar äfven, ofta, dels partiel dels total, utan att verkningarne 'deraf genom bränvinsforbud förekommas, snarare derigenom grundläggas för de kommande åren; hungersnöd, då varan icke står att emot contanter eller i utbyte erhålla, är icke det samma sorn dyr tid, eller genom conjuncturen förhöjda Spannemålspriser, hvilka snarare höjas än sänkas genom tillkommen dyrhet å ett annat behof.
Följden skall säkert blifva den, att capitalen icke vidare skola Lag-Utskottets Betänkande.j N',o n5. 19 sky att Itömma i dagen och omlopp; att räntefoten, sedan dessa blifvit framlockade, småningom torde sjunka, derest låntagarne Lafva ansedd credit; att, på det viset, större företag och speculationer skola komma till stånd, hvilket visserligen icke någonsin kommer att ske, så länge manenvist fordrar och gifver 6 för hundradel, och näringsidkaren, äfven den säkraste, esomoftast måste beqväma sig dertill, att igenom mäklares bemedling betala 8 för hundradel. På grund af dessa skäl hade jag trott, att Lag-Utskottet bordt egna de i ämnet väckte motionerne en gynnsammare uppmärksamhet, och anser att Resp. Lag-Comiténs Förslag i detta afseende (3 Cap. 21 §. sequu. Handels-Balken) innehåller lämpliga Lagbestämmelser i erforderlige afseenden, hvilket således i min tanke bordt antagas.” Uti denna reservation hafva Herr Friherre Cederström och J. A. Zetterberg instämt. Ank. till Exp. Utsk. den 21 Äng., kl. 1 e. ra. Betänkande, i anledning af väckte motioner om stadgande af skyldighet för gäldenär att, i brist af annan tillgäng, med arbete aftjena sin skuld. Ilöglon. Ridderskapet och Adeln, Vällofl.
— Nej, pappa lilla, icke i håret, jag vill icke ha blommor i håret, det ser så lillgammalt ut, pojkarne skratta åt mig. — Jaså, brukas det inte nu för tiden? Ja, då slipper du, men stick dem in i skärpet, det klär upp den hvita klädningen, ser du här, vänta, jag skall ta undan en till mamma. Du är väl inte för ung att ha blommor i håret, och han stack in den största kamelian i sin hustrus rika, mörkbruna hårkorg. Sen I barn, hur det klär mamma! Jag försäkrar er, att så söt som hon var — Ja, men det är icke mig, du skall beundra, utan Elly. Är inte hon också söt? — Jo, riktigt söt. — Hvad tycka gossarne? — Bra, svarade Ernst, under det Arvid drog till med ett »fasligt stilig. — Har du examensfeber, Elly? frågade Ernst. — Nej icke en smula, jag vågar inte skrynkla ner min klädning, annars skulle du få se, men jag har lofvat Beate att akta mig här hemma. Jag undrar, om alla, som skola på balen, äro så glada som jag. Tänk, jag har icke dansat på ett helt år. — Det är nog troligt, att du glömt af konsten. — Åhnej pappa. Ack dansa ett hvarf med mig, du dansar så bra, mycket bättre än någon annan. — Nå, hvem skall spela? — Ingen, jag måtte väl orka att sjunga en vals, fast jag dansar. Och med sin friska, rena röst började hon gnola »An der schönen blauen Donau», pappas favoritvals, och så stod hon där och neg för honom. — Akta klädningen, Elly, tänk på Beate! — Akta klädningen pappa, annars blir Beate ond på oss. — Nå låt gå. Flytta dig undan lite Arvid! Han dansade med henne ett par hvarf omkring rummet. — Du dansar som en engel pappa! och — Tösen har inte legat af sig, ljöd det nästan samtidigt. — Klädningen är alls icke för lång Elly, försäkrade modren. Kavaljeren var andtruten, men icke så andtruten, att han ej kunde kyssa sin dam, innan han kastade sig ner i soffhörnet.
Likaledes föredrogos ånyo och biföllos nedannämnda d. 7 dennes på bordet lagda utlåt:n och betänkm från Oecon.- Utsk., nemi.: 128 Den i5 April f. m. N:o ia. i anledn. af väckt motion om anställande af Norska hingstar vid Rikets stuterier; N:o i3. i anledn. af väckt motion om förbud emot införsel i Riket af hästar ifrån Danmark och dess Tyska provinser; N:o 14. i anledn. af väckt motion om en marknads hållande i staden Mariefred; N:o i5. i anledn. af väckt fråga om behofvet af ett sammandrag utaf de författningar, som bestämma knektars och båtsmäns skyldigheter och rättigheter. Företogs till pröfning Oecon.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda betänk. N:o 16, i anledn. af väckt fråga om vissa föreskrifters iakttagande vid permittering af manskap från de värfvade regiterna. Frih. Boye, Ludv.: Jag anhåller om återremiss af betänk, på den grund, att det synes mig något för hårdt att ålägga en person att ovilkorligen gå 2 mil om dagen, med skyldighet att, om han af sjukdom blir uppehållen, derom skaffa sig bevis. I torpstugan, der hansjuknade, kunde det ju vara honom omöjligt att erhålla något bevis, som han ej heller kunde bekomma af det aflägse boende presterskapet eller kronobetjeningen; och jag kan derföre icke annat än linna en obillighet i detta stadgande. Jag yrkar derföre återremiss af betänk., på det att Utsk. må taga i betraktande medborgares naturliga rätt att icke få sig ålagda skyldigheter, som öfverskrida förmågan att uppfylla dem. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn.: Det är på intet vis för att sätta mig emot återremissen, som jag begärt ordet, utan endast för att upplysa derom, att det ifrågavarande tillägget redan är intaget i den utarbetade nya soldat-instructionen, hvilken är af K.
Att af det pensionsunderstöd, stort 1000 rdr, som vid 1844 och 1845 årens riksdag blifvit å allmänna indragnings-staten uppfördt, för iramlidne Stats-rådet Grefve Hårds enka, hälften eller 500 rdr måtte vid grefvinnan Hårds frånfälle, få öfverflytlas på hennes trenne oförsörjda döttrar och af dem åtnjutas under enahanda vilkor, som för Ofverstelöjtnanten Nordencreutz’s döttrar blifvit föreslagne. Transport rdr Bih. till It. St. Prop. om Statsverk. 1850. Att utaf den, vid 1844—1845 årens riksdag framlidne Hans Excellens herr Justitie-Stats-Ministern Törnebladhs numera äfven aflidna enkefru å allmänna indragnings-staten tillagda pension, 200 rdr likaledes må, under förenämnde vilkor, på herr Justitie-Stats-Ministern Törnebladhs oförsörjda dotter, Sophie Emelie Törnebladh, öfverflyttas; Att rikets ständer, med fästadt afseende å de af framlidne StatsRådet och chefen för Sjöförsvars-Departementet J. F. Ehrenstam i lifstiden ådaglagde utmärkta förtjenster, samt den nödställda belägenhet, hvari hans efterlemnade enka med 7 oförsörjda barn, sig befinna, måtte för bemälta enka anslå en årlig pension af 800. — Att sedan Contre-Amiralen vid Kongl. Maj:ts Flotta, J. G. von Sydow., efter en mångårig, för det allmänna serdeles gagnande verksamhet, genom döden afgått, Rikets Ständer måtte för denne förtjente embetsmans, i knappa omständigheter efterlemnade, enka, Eleonora Wiggman, med 3:ae minderåriga barn, likaledes uppföra en årlig pension af 666: 32.
Om endrägten emellan Styrelse och Folk utgör ett af de förnämsta vilkoren för samhällets lycka och trefnad, så frågas, om de Rådgifvare, hvilka motarbeta framgången af billiga och rättsenliga framställningar ifrån Folkets ombud, fullgjort deras pligt, att nitiskt, och driftigt Befrämja denna endrägt? Det frågaä, hvem som Bryter denna endrägt, antingen Rådgifvaren, som motverkar Rikets Ständers, Constitutionsenliga, hilliga och rättmätiga framställningar, eller Representanten, sorn klagar öfver Styrelsens motvilja, att tillfridsställa sådane, på rätts-och billighetsgrunder fotade, framställningar; och jag tvekar icke, att, såsom slutsats till denna ConstitutionsUtskottets uppgift, yrka, att Rikets Ständer måtte i och för ett sådant Styrelsens märkeliga caractersdrag, tillämpa RegeringsFormens 107 ; men som Stats Rådets Ledamöter, till betydligt antal, förändrats, sedan de af Utskottet antydde händelser ägt rum, anser jag nödigt, att Ut - Den 18 J u !i i e. m. skottet uppgifver, hvilka afStatsRådets nuvarande Ledamöter verksammast motverkat sådane Rikets Ständers, eller deras Committerad. es, ställningar, och anhåller jag om återremiss af Memorialet äfven utur denna synpunkt. Herr Rosenqvistj Fredrik Leonhard anförde skrifteligen: Då nu mera alla preludierne till det monotona DechargeBetänkandet hunnit undangöras, och en votering gifvit det vanliga Utslaget, alt all ting är väl bestäldt, så att till och med den af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken vägrade proposition, om återremiss af ConstilutionsUlskottets Betänkanden, blifvit gillad och godkänd, skulle jag vara illa tillfreds med mig sjelf, om jag icke anmälde mili reservation mot berörde beslut. Hvarefter jag vördsamt anhåller att, i afseende på sjelfva DechargeBetänkandet, få göra åtskilliga anmärkningar.
Reg.Fins 96 § och 63 §:n af Riksd.Ordmn, som stadga, att »vid hvarje Riksdag skola R. St:r förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man, att, såsom deras Ombud, hafva tillsyn öfver lagarnes efterlefnad etc. etc.», hafva visserligen afsett, att i de fall, då jag icke omedelbart sjelf kan föra min talan, jag genom detta Ombuds medverkan kan tillgodonjuta den för alla fria medborgare så dyrbara rättigheten, att få sin rättvisa klagan pröfvad af en oberoende domare. Meri om oafsättligheten bos domaren gifver mig säkerhet för en oväldig dom, så gifver Just.Ombudsnns afsättlighet ingen trygghet för, att min klagan skall blifva pröfvad, enär detta vigtiga embete afoch tillsättes af dagens flvgtiga opinion, och dess innehafvare, möjligen bunden af fruktan och tacksamhet, är förhindrad, att så sitt embete sköta, som hans rättskänsla, under en mer tryggad framtid, skulle hafva ingifvit honom. Erfarenheten har tillräckligen rättvisat behofvet af en jemkning i detta för rättskipningen så menliga förhållande, och som Just.Ombudsimns oberoende ställning icke kan fullkomligen ernås utan Grundlagsförändringar, så får jag, för att genom en betryggad ställning för framtiden göra denne Embetsman åtminstone mindre beroende af partiåsigter, vördsammast föreslå, att 74 Den 5 November. den, som en gång blifvit af R. St:r utsedd till dt ras Jusl.- Ombudsm., må berättigas, alt, om han vid en påföljande Riksdag icke blifver återvald, för sin återstående lifstid åtnjuta i pension halfva beloppet af det arfvode han under Embetels utöfning upburit. Och i sammanhang härmed lär jag lika vördsamt föreslå, att R. St:rs nuvaride Just.Ombudsm., tillfölje af sin sjuklighet och höga ålder, måtte vid afgåendet få åtnjuta hela sitt arfvode såsom pension. Remitterades till StatsUtsk. 4:0 Vördsammast får jag föreslå, att uti Inslrukl.n för R.
41 väl icke funnit lämpligt att till Rikets då församlade Ständer rörande denna fråga göra nådig framställning, men förklarat Sig vilja, uppå förnyad underdånig anmälan, taga i nådigt öfvervägande, huruvida dylik framställning kunde anses böra vid nästföljande riksdag ega rum. Departements-chefen hemställde i underdånighet, att, med afseende å härvid lörekomne ofvan omförmälde förhållanden, Kongl. Maj:t nu mätte täckas i nåder föreslå Rikets Ständer alt uti förenämnde till Revisorn Nrjström för närvarande utgående expektansarfvode bevilja en tillökning af 270 r:dr 24 sk., att å allmänna indragningsstaten uppföras. Då, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut, den serskilda ränta, som under benämning af Fahlu kungsgårdshjelp, utgjorts af vissa hemman inom Kopparbergs, Näsgårds och Säthers fögderier af Stora Kopparbergs län, numera blifvit, emot upphörande af derför medgifven lindring i bevillningen, afskaffad; hemställde Departements-chefen i underdånighet, att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts den 22 nästlidne Mars fattade nådiga beslut, framställning nu måtte göras till Rikets Ständer derom, att de nuvarande Länsoch Fjerdingsman samt Färjekarlar, Gästgifvare och Nämndemän inom herörde län, hvilka, före upphörandet af ifrågavarande serskilda ränta, sina befattningar innehaft och af anslag å samma utskyld varit i åtnjutande, måtte för den minskning i påräknade löneförmåner, som de genom meranämnde räntas försvinnande fått vidkännas, å allmänna indragningsstaten undfå motsvarande ersättning, hvilken likväl, med undantag endast för Länsmännen, så vidt ifrågavarande anslag tagits i beräkning vid bestämmandet af den år 4841 dem beviljade lönetillökning, skulle komma att, i mon af ersättnings-tagarnes afgång, indragas; och ansåg Departements-chefen denna ersättning, som efter markegång borde utgå, kunna förslagsvis beräknas till 190 riksdaler.
Fyra ledamöters reservationer medfölja, enligt Utskottets bifogade protokolls-utdrag. Stockholm den 24 Augusti 1857. Transumt af Protokollet hållet hos Höglofl. Riddarhus-Utskottet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 10 Augusti 1857. Sedan Riddarhus-Direktionen, under den 8 nästlidne Januari, afgifvit af Utskottet infordradt yttrande, i anledning af Ridd. och Adelns remiss å en af Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, väckt motion, att af hvarje Ridd. och Adelns ledamot, vid polettens uttagande, må komma att erläggas till Riddarhus-kassan en bestämd, lämplig afgift för Riddarhusets reparation, samt detta ärende sedermera hvilat i afbidan på Ridd. och Adelns beslut, angående verkställigheten af nämnde reparation, företogs nu motionen till öfverläggning. Under diskussionen härom anfördes af Hr Ehrenhoff (se me morialet). Hr Blomstedt, Christian, fann deremot icke lämpligt att, på det af Hr Ehrenhoff föreslagna sätt, anskaffa erforderliga medel. Om den ifrågavarande afgiften blefve frivillig, komme den troligen att erläggas af ganska få. Såsom tvungen vore den åter att anse såsom en beskattning, den Ridd. och Adeln icke ägde laglig rätt att ålägga sina medlemmar. Dessutom kunde det hafva ett menligt inflytande på Ridd. och Adelns sjelfskrifna representationsrätt vid hvarje Riksmöte. I öfrigt fann Hr Blomstedt, att något beslut om medels anskaffande till betäckande af kostnaden för Riddarhusets reparation icke bör fattas förr, än Riddarhus-Direktionen deraf anmäler behofvet och inkommer med sitt förslag att fylla bristen. Hr af Funck ansåg för sin del lämpligare att, om nödvändig heten så kräfde, förhöja kapitations-afgiften. Hr von Francken trodde det vara Ridd. och Adelns grund lagseuliga rätt att, genom införandet af ett stadgande i RiddarhusOrdningen, ålägga hvarje ledamot, som uttager polett, att erlägga den ifrågavarande afgiften.
Ständers Bevillningsutskott, vid början af Riksdagen, hos Respectiva Stånden anmälde, det Utskottet ansett nödigt antaga fyra Cancellister, för hvilka aflöning äfven blef af Stånden beviljad; så fann Utskottet icke nödigt, tillika underrätta derom, att fyra andra, i egenskap af Cancellister äfven 39° Den 5 Juli. blifvit, vid sjelfva Riksdagens början, anställde, heldst Utskottet för dessa sednare icke trodde sig böra begära aflöning , förr, än det visat sig huruvida sysselsättningen för dem kunde till en X sådan begäran framdeles föranleda. Under fortgången af Utskottets göromål, hafva likväl sedermera, utom Beredningen för , Allmänna Bevillningen, dels tvänne särskilda Afdelningär dör beredande af de ärender, som röra Chartte-Sigillätas-afgiften och Bränvins-Bevillningen, måst utnämnas, vid hvilka 2:ne sistnämnde s?:ne bland Cancellisterna blifvit till Protocqlls-föring anställde, dels också i öfrigt arbetet uti Utskottets - Cancellie så förökat sig, att full sysselsättning varit för alla åtta Cancellisterna, dem Utskottet följakteligen ansett vara samtelige lika förtjente af ersättning för deras under Riksdagen använde lefnadskostnad, hvilken är för några ibland dem destomera kännbar, som de från längre aflägsna Landsorter, enkom för Riksdags-arbete sig här infunnit, Jemte det Utskottet således anser sig äga fog, att hos Rikets Jföglofl. Ständer vördsamligen anhålla om full aflöning, från Utskottets början den 16 sistl. Mars till dess blifvande slut, för de ofvannämnde åtta Cancellister , i likhet med hvad Riksens Höglofl.
S. D. vid förnyad föredragning b> föl los nedannämnde Betänkanden, nemligen; Stats-Utskottets, N:o 200, i anledning a£ de berättelser, som Rikets Högloflige Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende åren 1825 och 1827 församlade Revisorer afgifvit, angående de under Kongl. Majlts och Rikets Commerce-Collegium ställde fonder och medelj Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, Nio 10, angående Riksdags-Fullmägtigen Anders Erikssons från Örebro Län motion om fördelning af Stämmo-böter; Njo 11, angående motioner af Hr Rosengvist ai Akershult och Peter Andersson 19 Prat. Utdrag d. 2 och J Augusti 1839.' från Hallands Län, om förbud emot nyttjan* det af utländska Fabriksvaror, m. tn.; N:o 12 , angående dels inrättande af Porto-Franco på Gottland , och dels väckt fråga om nederlags-rättighet för Staden Visby; N:o 15 , angående yrkadt förbud emot införsel af utländska Fabriksvaror, m. m.; samt N:o 14, angående dels begärd Nederlagsfrihet för Städerne Gefle, Malmö, Hernösand, Ystad, Helsingborg, Calmar och Christianstad; och dels Herr Arosenii framställ* ning, att antingen Författningarne, rörande Credit-Upplag, måtte förändras , eller Staden Norrköping äfven erhålla Nederlags-rättighet, Den 7 Augusti 182.9. Från Högvördige FresteStåndet. S. D. Vid förnyad föredragning af BsvillningsUtskottets Utlåtande, N:o 56 , i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial, Nio 3l> metl en af Herr Friherre Carl Henrik Anckarsvärd begärd Tableau öfver Bs^ Prof, Ultim}’ den 7 Augusti 18*9. 15' villningens fördelning, Jades ofvannätnnde Ut*5 litande till handlingarne.
Transport R:<Jr 5,247: ig. utgått, dessas värde beräknas efter medium af de sisla lio årens markegångspris, samt att den sålunda bestämda boställsafkastningen, hvilken alltid borde utsättas i jemna tiotal Riksdaler, afräknas ifrån den lön, som för tjenslen, hvarmed bostället foijer, varder fastställd; e) att, med indragning af alla indelda räntor, utom för bostads-boslällen, lönerna för lands-sats-tjenstemännen bestämmas i kontant ulan någon derunder inbegripen spanmål; f) att af allmänna medel särskildt boide ersättas: resekostnader för häradsbokhållare vid resor till taxeringsförrätlningar, till mantalsskrifningar i de städer, der de hittills förrättats af häradsskrifvare, och lill skattläggningar, der sådane ifrågakomma; resekostnader och traktamente till vaklbetjente vid landshöfdinge-einbete, då de i tjensteärenden afskickas utom landshöfdinge-residens-sladen; kostnader för blanketter till debetsedlar och betalningsbevis för krono-utskylder, för diariers och handlingars samt räkenskapers vid iäns-slyrelserna inbindning, samt för läns-sl yrelsernas kungörelsers införande i allmänna tidningar, der sådant bör ega rum och icke sker för ändamål, hvartill särskilda anslag äro anvisade; hvaremot för tryckningen af nämnde kungörelser enahanda belopp, som hittills, eller 100 R:dr R.ko för hvarje Län, i ett för allt borde bestås. Med tillämpning af dessa lmfvudgrunder hafva konimittcrade upprättat förslag lill personal och lönereglering, sådant det i bilagde protokoll öfver Civil-ärenden finnes intaget, och enligt hvilket summan af alia löneförmånerna skulle uppgå till 515,273 R:dr ig sk. Kongl.
Du vet huru detta namn har spökat för min inbillning, sedan barnaåren, och i synnerhet sedan mitt inträde på finska jorden. När jag drömde om stridens bragder, var det alltid hon som fäste lagern på min panna. Ödet förde henne obekant i min väg, och jag blef intagen. Jag trodde mig vara mitt idéal otrogen, men så var det icke. Kanhända är jag åter så lycklig och finner henne här, ehuru hennes hem ligger flere mil härifrån; ty kan hon icke vara här på besök hos sin onkel? Han talade ju om «die Muhme.» — Nu hör jag någon komma — det är värden i huset. God natt! Fortsättning: Han förde mig uppför en trappa till sitt eget rum, på det jag ostörd måtte hvila ut. Dermed var jag otroligt belåten. Efter tre nätters vakande och alla dessa äfventyr, var jag glad att få gömma mig undan alla unga damers blickar i allmänhet, och Leonnas i synnerhet; ty när jag nu vid halfdagern såg mig i spegeln, var jag i sanning en «chevalier de triste figure.» En klocka i rummet slog tolf när jag vaknade, jag klädde mig skyndsamt och gick ned. I förstugan träffade jag den vänliga gamla frun; hon sade, att majoren igenkänt och talat vid Vasilij, men nu förmodade hon att han slumrade, och bad mig derföre gå sakta i dörren. Jag inträdde varsamt och såg — ett ungt fruntimmer stående vid Ivanoffs läger, med venstra armen understödde hon hans hufvud, för att låta honom dricka utur ett glas. Hon stod så, att jag lika litet kunde se hennes ansigte, som hon såg mig. Jag vinkade åt Vasilij, som stod på något afstånd, att icke förråda mig. Han nickade och antog en förnöjd småslug min. Ivanoff hade tömt glaset, och flickan tog varsamt undan armen, men stod ett ögonblick lutad öfver honom. Han slog upp sina ögon, och hon drog sig genast blyg tillbaka. Till min utomordentliga förvåning, sade han på fransyska — ett språk som han alltid förnekat sig ens förstå. — «O, Anna, är du åter här? Hvarföre har du lemnat mig? Jag är fången, och de odjuren ha bundit mig.