Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han smekade länge den lille, och litet lugnad af hans joller, gick han slutligen ur stugan, stannade ett ögonblick vid Elins fönster, och såg henne arbeta utan att hon märkte honom, men gick vidare då han äfven upptäckte Lena inne i rummet. Gunnar kände ett behof af sömn och hvila, som han icke på länge haft, ty hans nätter hade denna föregående tiden varit nästan alldeles sömnlösa, och som han litet skämdes att gå och lägga sig midt på dagen inne i stugan, smög han sakta upp på höskullen, och vi lemna honom der, och låta en temlig god och lugn sömn nedtrycka hans ögonlock och sprida några timmars ro i ett så oroligt och stormande sinne, som hans; ty ho kan veta huru snart, eller om någonsin denna – den lugna sömnens genius, än en gång skulle besöka Gunnar. Hvad vete vi, stackars dödlige? Intet – förr än stunden nalkas. Medan nu Gunnar sofver denna «lugna sömn», hvilken vi kunde gifva ännu ett epithet om vi ville gå händelserne i förväg, skola vi vända våra steg till Grantorp och med förvåning betrakta huru allting derstädes förvandlat och upplöst sig, eller – såsom man plägar säga – «vridit sig på rosten», hvarmed menas att den tilltänkta söta ölvörten blifvit litet sur. För drängen Olle hade detta alldeles ordagrant inträffat: han hade nemligen, allt sedan Gunnars flyttande från Grantorp, medelst fjesk och ögontjeneri gjort sig till en sort af favorit hos patronen, ehuru denna method ingalunda lyckats hos mamsell Sara; och byggande på detta favoritskap hade han verkligen lyckats att sätta patronen i hufvudet, att Gunnar i Viken begått den stora stölden, emedan en hop små sammanstötande omständigheter tycktes vittna mot Gunnar. Man visste att denne var, som man brukar säga om tilltagsna och djerfva hushållare, mycket om sig, hade vidlyftiga planer och stora företag, syntes än här, än der, och var qvickare, förslagnare och fintligare än de flesta andra.
När härtill kommer att dels den motion, som föranledt Utskottets ifrågavarande betänkande, sannolikt är framkallad af ett undantagsfall, för hvilket man vanligen ej anser allmänna åtgärder böra ifrågakomma, dels ett Kongl, förslag till ordnande af hithörande angelägenheter är under öfverläggning, kan jag så mycket mindre finna behöfligt, att nu åstadkomma ett stadgande, som möjligen snart på mycket få ställen, om någorstädes, skall behöfvas; och yrkar jag således, att ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.» 4 Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 32. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Febr. 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om upphörande af den nll Landskrona kyrka från vissa landsföi sam gar utgående tionde-spanmål. Uii en inom Bonde S åndet väckt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad motion har JVUs Olsson från Malmohus ian anfört, hurusom Kongl. Maj:t är 1660 uppå Landskrona stads begäran, (ill stadens kyrka, som då skulle varit fattig, anslagit 20 tuunor spantnål hvilka af dåvarande Guvernören öfver Skåne uppburits utaf vissa landsförsamlingars kyrkor. Enär likväl af Kongl. Resolutionerna den 13 December 1672 och 16 December 1680 sig visade, att denna, enligt motionärens åsigt, orättvisa utgift skulle utgöras blott tillsvidare, men densamma emellertid fortfarande årligen utgått från Norrvidinge, Westra Karaby. Stora Harrie m. 11. socknar, ehuru Lands krona kyrka nu vore r k och skulle ega ett kapital af mer än 60,000 Rdr Banko då deremot de ifrågavarande landsförsamlingarnes kyrkor voro i mer och mindre knappa omständigheter, har motionären på grund häraf och då i öfrigt det vore en inom riket lika adman som rättvis regel, att hvarje församling skall bygga oell underhålla sin kyrka, föreslagit att Rikets' Siänder ville för sin del heslum samt hos Kongl.
Att bevilja honom en förmån, sådan som den nu begärda, åtminstone för ett visst antal af hans docentår, syntes derföre vara billigt och väl förenligt med det samband, som emellan högskolan och Elementar läroverken naturligen eger rum; och har Kanslern fördenskull i underdånighet härtill förordat bifall, åtminstone i så måtto, att Docent, som vid Elementar-läroverk vinner anställning, må i fråga om uppflyttning till högre lönegrad få beräkna sig till godo sin akademiska tjenstetid för fem eller sju år med lika rätt, som om han vid Elementarläroverk innehaft ordinarie tjenst. Då den såväl af Docenterna vid Upsala Universitet som äfven, på sätt Consistorium Majus vid Lunds Universitetet i underdånighet anmält, af Docenterna derstädes gjorda framställningen i fråga om tjenste.irsberäkning vid anställning såsom lärare vid Elementarläroverk synes mig påkalla billigt afseende, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer föreslå det stadgande, att de af begge Universitetens Docenter, hvilka varda anställde såsom lärare vid Elementar-läroverkep, må ega att, vid lönegradens bestämmande, få sig till godo räknade fem år af den tid, de med vitsord om nit och skickligh et såsom Docenter varit i tjenstgöring. 5:o. I afseende å Lunds Universitet har Kanslern medelst underdånigt Memorial den 29 nästlidne Juli likaledes anmält de nya behof för Universitetet, till hvilkas fyllande genom statsanslag vid instundande Riksdag Consistorium Academicum Majus i Lund underdånigst anhållit om Eders Kongl. Majits nådiga åtgärd, nemligen: Ilo.
Ilvad som kan komma att brista, ersättes från öfverskotten. Jag tror altsä, att det är öfverflödigt vidare yttra sig i denna omständighet, enär, såsom inig synes, beslut derom redan är kalladt. Hvad åter angår den föreslagna underd. skrifvelsen, instämmer jag med Gr. Cronhjelm deri, att densamma är öfverflödig; hvadan jag å detta mom. yrkar afslag. Gr. Cronhjelm: I anledn. af Frih. Palmstjernas yttrande örn nödvändigheten af den ifrågaställa skrifvelsen ber jag att närmare fä utveckla, hvarföre jag anser den öfverflödig. Då en person genom eget förvållande dör, kan presten icke begrafva denne, såvida domaren icke förordnat om begrafningssättet, hvarförinnan läkarebesigtning, enligt allmänna lagen, mäste ske; och då man derjemte ofta på 324 Den ii Augusti e. m. detta rum lior talas om, att K. M. icke bör besväras med onödiga skrifvelser, hoppas jag, att man icke vid detta tillfälle må vägra tillämpning af denna regel. Hvad Hr af Billberghs erinran angår, får jag påminna, att sednaste propos. endast gällde Utsk:s tillstyrkande, sådant det i sjelfva det då föredragna mom. lyder, och jag kan icke finna någon contradietion deruti, att R. o. Ad. nu besluta ett ytterligare förslagsanslag af 3ooo rtdr. Uti en väl reglerad stat böra till ändamål, som ovilkorligen skola fyllas, aldrig några sådana summor bestämdt uppföras, hvilka möjligen icke räcka till, utan böra dessa alltid utgöra förslagsanslag. Jag fullföljer altså min begäran om afsfag å morn., samt att 3ooo r:dr må såsom förslagsanslag uppföras för medico-legala besiytningar. Hr von Hartmansdorff: Sedan Gr. Cronhjelm nu yttrat sig, har jag endast att med honom instämma i allt, livad saken angår. Jag ber endast att få tillägga, i anledn. af Hr af Billberghs yttrande, att han troligen icke hört, hurusom Frih.
— Jag vet ingenting som berättigar dig till den frågan, — svarade hon ' efter några sekunders paus och såg Johan lugnt in i ögonen, — men om det kan vara någon tillfredsställelse för dig att höra sanningen, sa gärna! Nej, jag har inte något annat tycke, jag känner inte någonting Jör någon människa, inte för någon, hör du! — tillade hon häftigt, alldeles som hade hon i Johans forskande blick läst en misstanke som uppretade henne. Den unge mannen svarade ej; han vände sig bort, drog en djup suck och började frånvarande stirra på himmelen,- där de glödande färgerna mer och mer bleknade i sommarnattens gråblåa dagrar. Under några Ögonblick stodo de orörliga, hvar och en upptagen af sina tankar; den ena fylld af trötthet och liknöjdhet, den andre af en försmådd kärleks bittra, gnagande längtan. — Min nådiga fröken, tillåt mig, — hördes i detsamma en röst bakom dem, — ni förkyler er genom att stå så här, äfven om er moitié gör allt för att uppvärma er. Kvällsluften är riktigt kall och fuktig nu! Gabrielle och hennes fore detta fästman vände sig bägge om. Den förras missnöjda ansikte klarnade och hon smålog nådigt mot den talande, en ung diplomat med spetsiga mustascher, öfverdrifvet modern snitt på hvarje detalj af sin kostym och i sitt uppträdande en förnämt tillgjord vårdslöshet. — Det är icke farligt, — svarade Gabrielle med ett kokett småleende,GENOM SKUGGOR; helt olika det trumpna uttryck, som nyss legat öfver hennes ansikte, — jag förkyler mig aldrig, jag är härdad mot ali slags köld! — Men sätt åtminstone på er den här, — fortfor diplomaten, i det han höll upp en schal mot Gabrielle, — tillåt mig ... — Tusen tack. Men ni kunde ha skaffat mig ett vackrare plagg. Hvar i ali världen har ni tagit den där gamla schalen? Det ser ut, som om den tillhört min grand ' tante! Diplomaten lade hufvudet på sned och såg uppåt med en komisk grimas. — O, de kvinnorna! Om ni hölle på att frysa ihjäl, tror jag ni skulle föredraga det, framför att sätta pä er en sak, som inte klädde!
— Åh, Gud ske lof, alla mina grannar veta nog, att jag är fri från slikt djefvulstyg. — Om I ären det — här sänkte han rösten — heter det likväl icke alldeles så om andra här i huset. Elsa trodde sig se på deras miner, att de talade om henne, och utan att veta hvarför, rodnade hon upp till hårfästet samt skyndade ut. — Tala nu ur skägget — sade Lars häftigt, då hon var borta — eller vid alla djeflar och trollpack ska' jag icke få fram det. — Nå, nå, inte så häftigt! — sade mäster Hvittlock saktmodigt. — I går var det icke en, utan fulla tjoget, som sågo Er vackra dotter flyga af med de andra till Blåkulla. Ville ej säga något ondt dermed — tillade han, då Lars' blickar mörknade allt mer — det kunde ju endast varit hennes hamn man såg. — Så? Man såg hennes hamn? — utropade Lars vredgad. — Det säger jag dig, mäster, så granne du är, kom ej till baka med slikt prat, ty det är intet kram för min marknad. Mäster Hvittlock tycktes icke heller vara hågad derför. Han hade endast menat väl, tyckte han. Det kunde ju vara nyttigt att höra hvad grannarne pratade om, så att man kunde hålla sig på sin vakt. Men högfärd går för fall, och mången hade förr en gång fått ångra att de icke lydt hans råd. Han tog nu afsked, lemnande gubben att i ro fundera öfver hvad han sagt. — Hvad går åt er, far, i dag? — frågade Elsa, då hon en stund derefter inträdde och såg, hur han följde henne med forskande blickar. — Du borde gå mera i dina sysslor, barn, och springa mindre kring torg och gränder — sade han vresigt. — Du hade då inte ondt af djefvulens anfäktelse. — Käre far, hvad menen I väl? Hon rodnade och såg ut, som hon fullkomligt väl hade förstått, hvartåt han syftade. — Åh, inte värdt att du ställer dig så oskyldig. Nog vet jag, att du i går hade kommers med någon af de förnäme kavaljererna der nere i staden.
Hartmansdorff framställt ett förslag, innefattande ett bestämdt upprifvande af ett förut vidtaget beslut, och propos. å detta förslag likväl blifvit af Hr Gr. o. Landtm, framställd och af Ståndet bifallen, måste jag, som anser åtgärden vara rakt stridande mot grundlagarna, emot densamma i prot. nedlägga min reservation. 9:de punkten. Hr Dal man: Äfven i denna punkt har Utsk. varit inconsequent. Utsk. har nemi. fullkomligt förbisett BondeSt:s mening. Utsk. har sagt, att 3 Stånd bifallit 100,000 r:dr, och det är sannt; men Utsk. har haft orätt uti att i conlrapropos:n införa 164,000 r:dr, hvilken summa är af 3 Stånd afslagen. Utsk. hade altså antingen bort uppställa propos. emellan R. o. Ad:s och BondeSt:s beslut, eller ock antaga, att 3 Stånd redan bifallit 100,000 och afslagit 164,000. Således måste R. o. Ad. antingen återremittera punkten elier ock antaga inbjudningen, uti hvilken händelse voter.*spropos:n förfaller, och hvarföre jag tillstyrker detta sednare. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: Ehuru jag icke kan frånträda min öfvertygelse om behofvet af det ifrågavar. anslaget till det belopp, hvartill detsamma blifvit af K. M. äskadt och af R. o. Ad. beviljadt, får jag likväl, för att göra voter:spropos:n umbärlig, hemställa, huruvida R. o. Ad. icke skulle finna för godt att förena sig i de beslut, Presteoch BorgareSt:n uti denna punkt fattat. Frih. Cederstr öm:
En vid Trollhättan för 60 å 70 barn, inrättad och underhållen på Trollhätte Slussverks-Bolags bekostnad; En uti Mellby pastorat, grundad på betydligt anslag af ägaren till Kobergs säteri, Friherre N. A. Silfverskjöld; En uti Skallsjö socken af Wädtle härad för 150 barn, med husrum för en del af barnen, grundlagd och i allo bekostad af ägaren till Nääs säteri P. W. Berg, som äfven aflönar läraren; En vid Upperuds bruk i Nordahls härad, hvilken underhålles i godt stånd och lill betydlig omfattning på Bruks-bo lagets bekostnad; En vid Billingsfors bruk, i Wedbo härad, inrättad och underhållen af samma Bruks-bolag, samt En vid Bäckafors, äfven i Wedbo härad, hvilken är inrättad och underhålles af Bruksägaren C. F. Wasrn på Baldernäs, hvarjemte slike undervisnings-anstalter äro under inrättande vid Hvittlanda och Lisefors bruken i Tossbo härad, genom Bruksägaren M. Sahlins försorg. För öfrigt äro enskilda skolor inrättade: uti Sätilla pastorat af Marks Härad, den genom donation tillkomne så kallade Sethelinska skolan, som kan jemföras med Apologist-skolor, och der 50 å 60 barn undervisas af 2:ne lärare, samt njuta till en del understöd under skolgången; uti Frendefors pastorat af Sundahls härad, en Catechet-skola med ordinarie lärare, som lönas af församlingen; uti Gerdhems och Björke socknar af Wähne härad, Fors’ socken af Flundre härad samt Örby och Kinnaromma socknar af Marks härad, äfvensom några få andre socknar, vanliga barnskolor, dervid lärarne lönas af församlingarne. Om barna-undervisningen på landsbyggden, i allmänhet, gäller eljest hvad 2 §. af denne underdånige Berättelse uti sådant ämne innehåller.
Att innan den tiden hinna bygga eller ens förändra något hus för inrymmandet af den nya riksförsamlingen, lärer blifva en omöjlighet, men svårigheterna kunna öfvervännas och behofvet aIhjelpas på ett mycket enklare sätt. Det är för detta ändamål jag vördsamt vänder mig till R. o. Ad., och åberopar jag mig på dess beredvillighet att alltid tjena fäderneslandet, då detsamma deraf är i behof. Om således R. o. Ad. godhetsfullt ville upplåta Riddarhusets sal till sammanträden för medlemmarne af öfre kammaren, under nästa riksdag, så vore behofvet i detta afseende afhjelpt. Dessa sammanträden skulle icke, enligt min tanka, förhindra R, o. Ad. ifrån att för eget ändamål använda riddarhussalen, när behofvet så påkallade. Skulle detta förslag antagas, så anser jag det ganska lätt, att erhålla samlingsrum äfven för nedre kammarens ledamöter. Om nemi. väggen borttages, och ersättes med hvalf eller några pelare, emellan Bonde-Ståndets nuv:de sessionssal och dess kanslirum, så skulle ett för ändamålet tillräckligt stort rum kunna åstad - Den 20 December. 487 kommas. Öppnar man sedermera väggen mellan Bonde-Ståndets och Borgare-Ståndets kapprum, så erhålles ett stort sådant, och slutligen skulle tillräckliga embetsrum fås af Borgare-Slåndets nuv:de lokal. Jag vågar derföre i största ödmjukhet föreslå: att B. o. Ad. täcktes för nästa riksdag erbjuda riddarhussalen till upplåtande för den öfre kammarens sammanträden; och anhåller jag om remiss af denna min motion till Riddarhusets enskilda Utsk. Begärdes på hordet. Föredrogs och lades till handlingarne ett från Banko-Utsk:t inkommet Mern. N:o 9, med underrättelse om Uiks-Ståndens beslut i ani. af Mem:t N:o 4. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets den 16 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 12, i ani. af K. M:s Nåd.
BancoUtskottets, uti det nu uppläste Betänkandet gjorde framställning, grundar sig på Riksens Ständer vid 1815 års Riksdag fattade Beslut, angående Canalbyggnadcn, hvarigenom blifvit stadgadt, att Bolaget vore berätugadt, att lyfta det lör hvarje är bestämda Byggnadsbiträdet, så snart behörig Revision af Götha CanalArbetets fortgång, jemte Verkets Räkenskaper för det nästtörflu.ne året, för sig gatt. Detta har nu skett, och jag förmodar att Riksens Ständers ofvanberörde beslut äfven i den.’ na del kommer att efterföljas Tiden är nu inne, då Canal Arbetet bör begynnas. Enligt den underrättelse jag tror mig äga , äro de Troupper, hvilka Kongl. Maj.t i Nåder behagat för detta år utse till förrättande af arbetet vid Götha Canal så aflägsna från linien , att en längre tid behöfves för att få dem vid Canalén samlade. Oagtadt all skyndsamhet med Ordres expedierande och ehuru Troupperne äro beredde på uppbrott, åtgår minst en månads tid innan Commenderingen kan hinna till Arbets-sfationerne ankomma, och jag hemställer derföre, om det är consequent, då årstid den är så långt framliden , att genom ett för; dröjdt beslut om nödige Medels anslående af* bryta arbetet. Då hvarken några för denna Sommar oväntade omständigheter hafva inträffat, eiler fel af CanalStyielsen blifvit begångna Och KrigsMagten icke eller är sysselsatt, finnes det icke något skäl till vägran för medlens utbetalning. Riksens Ständer hafva redan under deiyja Riksdag beviljat Byggnads-biträ - Den 9 Maji. den för SöderTelje Canal och Hjelmare Slussverks byggnader, och Riksens Ständer skulle, genom deras nekande att bifalla Betänkandet, bereda en orsak dertill, att man måste upphöra att drifva detta stora Arbete och låta den nära til två tredjedelar fullbordade Canal* byggnaden stå ovidrörd öfver Sommaren !
R:dr till detta ändamål å Stat må varda uppfördt; äfven-» som Utskottet förnyar dess förra hemställan, att R. Sttr hos K. M:t måtte i underd:het anhålla, att Passevolance om dessa Utgifters bestridande, må, så vidt sådant kan ske på hilliga vilkor, med Ve-» derhörande uppgöras. I afseende på den Brist i FourageringsAnslagen af i 32,352 Ridr 37 sk. 2 r:st., som uppkommit sedau sista Riksdagen, och deraf 57,985 R:dr 3 sk» 10 r:st. redan från HufvudTitelns Besparingar utgått, men återstoden 74,367 Rtdr 33 sk. 4 r:st. ännu ej är ersatt, har, enär Utskottet afstyrkt någre serskildteMedels beviljande härtill, Hr Frih. af Nordin anfört: att hvad vid sista Slatsregleringen af R. St:r härtill uppfördes, väl var grundadt på då gällande PassevolanceContracter, men sorn 4 B. ‘ 10 ,46 Stats-Utskottets dessa uppsades, hade en brist uppkommit som sålunda vore en tillfällig, vid StatsAnslagets fastställande, icke beräknad Utgift, för hvilken ersättniag icke borde med billighet kunna nekas; att Utskottets anvisning, det Summan kunde liqvideras af Besparingarne för de tvenne sisla åren, visserligen kunde öga rum, derest icke de blifvande besparingarne redan af K. M:t vore afsedde för andra högst vigtiga ändamål, hvaribland må nämnas, att för complettering af Indelta Arme'ens brukbara Gapotter erfordrades, utöfver den årliga afgången, 53oo stycken, eller det antal, hvars anskaffning under de sista 4 åren måst uppskjutas , och hvarom en jemnförelse emellan KrigsCollegii Reqvisitionsförslag och K. Mits Nåd.
Jag förmodar således, att Hr Frih. och Landtm., i öfverensstämmelse dermed, finner att någon propos. derå icke nu kan göras. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s törslag i denna del. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att, på sätt Frih. Cederström yrkat, de frågor, som StatsUtsk. till R. o. Ad:s pröfning framställt, borde af Ståndet behandlas utan afseende på huruvida Presterskapets privilegier derunder inbegripas eller icke. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller vördsamt om Hr Frih. o. Landlmts framställning derå, att det förslag, som StatsUtsk. i detta hänseende gjort, nemi. ang:de PresteSt:s privilegier, måtte anses förfallet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. ö. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, behagade besluta att StatsUtsk:s framställning i hvad den rörde Presterskapets privilegier borde förfalla. Ropades ja och nej. Frih. Cederström: Då det icke lärer vara tvist underkastadt, alt hvad ett Stånd beslutar öfver ett annat
Ami - Den 27 November e. m. 50iS Amiralitetscassans capitalfond, hopsamlad genom delägarnes egna sammanskott, utgör 000,000 r:dr b:co. Enligt 113 § af K. M:s under d. 26 Oct. 1838 för Amiralilets-krigsmanscassan utfärdade nåd. reglemente, undergår cassans räkenskaper hvarje tredje år i Oclober månad revision utaf fyra af delagarne valde revisorer, hvilka inom 42 dagar från första sammanträdet, skall hafva fullbordat sitt åliggande. Af de af mig nu omförmälda uppgifter behagade R. o. Ad. finna, att när Amiralitcts-krigsmanscassans inkomster hufvudsakligen utgöres af enskilda medel, och då de3s räkenskaper i behörig ordning hvarje tredje år af delagarne sjelfva granskas, den af SlatsUtsk. nu föreslagne utsträcklarc granskning är onödig, onyttig, och endast tjenande att upptaga Statsrevisionens tid med göromål af mindre vigt för det allmänna, hvarföre jag anhåller om afslag på denna punkt. R. o. Ad. afslog 57 §■ 58 §- Den i afseende på denna § af Frih. Palmstjerna afgifna, Utsk:s utlåt, vidfogade reservation, upplästes pä begäran af Hr von Rosen, som derefter yttrade: Pä de skäl, som finnas i Frih. Palmstjernas reservation åberopade, tillstyrker jag afslag ä denna §. Jag vill tro, alt Staten derigenom ieke går i tidernas längd förlorad, ty om denna gratification ej hade blifvit beviljad, så hade entrepreneureu förmodligen vid entreprenad-tidens slut tagit igen sin skada i det högre pris, hvarunder han för framtiden ej velat åtaga sig cadetternas mathållning, och att under liden, om Konungen ej lyssnat till begäran om denna gratifications meddelande, cadettmagarne fått sitta för hardt emellan. Hr Rääf, Leonard Fredr.: Som ledamot af 1841 års statsrevision, har jag aflemnat min reservation emot dävar. majoritets beslut.
7 jjpårbt och öfmerbåbigt föranbe i4o ^örbubet färbanbe öfmer fmaga ifar 2 transport 4677 / — 55 - transport 4677 Xiggerier, bnmrför.e pcrfoner af begge folten blifmit upptagne ocf) till anfmar ftällba ♦ no ^elaftige migter ocf) målfärl 36 Olaga (janbel och olofligt mångleri på torg od) gator i hamnar od) bmö 81 — banbel met> gobö, forn af mijjtänft perfon blifmit utbubet ^anbel meb jfämba ätliga lanbtmanna*maror 7 §ör|?ingring af anförtrobt gobö 16 SÖtöbrarS flagomål emot ftna £äger$män för roägrait att bibraga tid barnens unberbåd .. i 5 Xiiiatna $gten|?ap för perfoner af @tocfbolmö ©arnilon . i3 Xidåten bergsprängning .. x4 — upptagning af ^ofätfare^ö efter förepfrifne förjtgtig» hetémått 3g Anmälan om bär i (tabén inrättabt föoftrpcPeri ... 1 ©olbater af ©tocfbolmé ©arnilon, utftrufne od) affänbe tid äÖanäé Vältning att uttjena återftåenbe capitulationöttb: §tf 4fongl. @mea £if i3 — $ongl. £if;@arbet tid äpäft 4 — Äongl.