Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofantliga summor af guld tillflöto landet; i subsidier till de Allierade hade England i8i3 och 1814 utbetalt 21 och i8i5 11 millioner £, dock mycket i varor, och deraf större delen stadnade i Tyskland. Frankrikes krigsersättningar ökade äfven betydligen metallernas tillopp. Leyeranserna riktade köpmän och fabrikanter, och många industrigrenar hade kriget att tacka för sin uppkomst. Efter freden gick åter landtmannen till sin lemnade handtering. 1817 och 1818 årens starka spannmälsexport uppehöll ännu spannmålsprisen och retade till öfverproduction. Speculationsandan tog sin riktning åt fastigheter; men conjuncturen var kort, och redan 1819 medförde en hvälfning i dessa förhållanden. England behöfde nästan icke mera säd, och den föll i vanpris i norra Tyskland. i8i4—19 stod rågen pr himt uti 1 r:dr 11 groschen, efter 1819 till 1824 emellan 10 och 14 groschen; rapsaamen föll till 4° proc., tobaken till £ utaf värdet. Arbetslönerna icke så; de förhöllo sig 1819 mot rågen såsom 1 till 6, sedan såsom 1 till 3. Trävaruhandeln på England aftog. Nu började skulderna och skatterna från kriget att trycka; bankrutterna följde. Der funnos trakter i Ostfriesland och Oldenburg, hvarest 1823 nära hälften af egendomarna voro under concurs; priset var fallet till hälften mot 1818. I Pommern, Ostoch Westpreussen såsom egentligen sädesprodueerande orter, hade egendomspriset fallit till £. Schlesien och Lausitz ledo ej mindre. Under allt detta var icke brist på capitäler; men de tillföllo icke jordbrukaren, som mest lidit af kriget.
Sparre och anhåller att 15 §:n måtte återremitteras, då ock upläsning af densamma torde vara öfverflödig. R. o. Ad. ansåg förev:de g böra i sammanhang med den 14 §:n till Utsk återremitteras. §§-.ne 16, 17, 18, 19, 20 och 21. Dessa §§:r biföllos. Pröfningen af återstående delarne af förev:de Betänk, upskjöts till nästa plenum. Föredrogs och begärdes på bordet K. M:s denna dag ankomne Nåd. Propos. till R. St:r, med förslag till Förordn. om ägors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängselskyldighet. 142 Den 26 Ån gus ti. Anmäldes och lades pä bordet nedannätnnde från Utsk:n inkomne Utlåt:n och Memorial, nemi. från SlatsUlskollcl : N:o 114, med ani. af återremisserne i fråga om anslags beviljande för den bland Statens jernvägsbyggnader föreslagna stationsgård på Södermalm äfvensom för reparations-verkstäder här i hufvudstaden; Bevillningsutskottet: N:0 19, i ani. af verkställda omröstningar, ang:de ifrågastb 1 Ide förändringar i föreskrifterne om allmänna bevillningens utgörande; N:o 20, i ani. af verkställda omröstningar, ang:de ifrågaställde förändringar i vilkoren för bränvins-tillverkning; Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 108, i ani. af återremiss utaf Betänk. N:o 97, såvidt detta rörer den i Upsala nuy:de Medicinska Fakultetens förening med Carolinska MedicoChirurgiska Institutet i Stockholm; N:o 109, i ani, af återremiss utaf Betänk. N:o 81, i fråga om befrielse för svenska ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots då de komma från sjön.
Herr von 8 c ir 4r I 2 e n la 6 i m, Oavist, hemställde om detta wcrkeligm wore ett ärende, som kunde komnia unde" Ständernes öfwerläggning, och om det icke alldeles borde öfwcrlämnas ät Konungens omwärdnad. Han wisste för sin del ej om det skulle wara rätt betänkt af Niddcrskapet och Adeln att tillstyrka en ätgärd, sou, skulle bidraga till ökande af dyrhcten pä brödfödan för den fattiga hopen. För öfrigt trodde ej Herr von Zclaulxsnlaeim att ett bfwerdrifwit fall pä Sädesprisct wore att bcfara, han kände af en af de största Sädcshandlare, att i Lifland, hwarikrän Sädén alltid för det bästa pris införskrifwcs, den nu gälde mellan 9 och 10 R:dr tunnan, och därjemte att Kongl. Majit äswen redan hade med 24 ss. per tunnan förhöjt Tullen pä införseln. ! - , Herr 10Z6 Den M September. Herr klinA 8 por , 6er6t, yttrade sig, att det wore ej nu sä nära pä Freden, svin Spanncmälspriscr kunde falla, men framdeles wore det utan twifwcl högeligen alt befara. Herr Grefwcn och Landt-Wårskäl k en crindrade, att .nu icke wore tiden att öfwer detta ämne ventilera. dä det i alla fall ej kunde afgöras innan det strän Beiwärsoch Economie-Utstottct äterkvmmrr. Derutom wore frägner begärd pä bordet, örstandcs likw^l Herr Landt-Marstalken, att det uppläste Diktamen finge till samma Utskott remitteras. Herr k lin »spor, Oerstt, förklarade, att det wore han sam begärt densamma pä bordet, men att han därifrän gärna wille afstä, sä wida de nu gjorde anmärkningar ätsiljde kaminen till Economic* Utskottet.
1 stället har man uppfunnit den läran, att utkräfvande af disciplinära straff och privilegierad domsrätts utöfvande för missbruk af tryckfriheten icke utgör någon tillämpning af Tryckfrihetsförordningen, och följaktligen ej heller bestraffande af tryckfrihetsbrott — huru man vill förklara hindret för skrifters utgifvande från fängelse, utan att medgifva ingreppet i tryckfriheten, tiar jag ännu icke erfarit. När sålunda ett Consistorium Academicum företagit sig, att utan anlitande af tryckfrihetsdomsto! ställa en studerande till ansvar för hans verksamhet i utgifvande af skrifter, hvilka icke varit åtalade eller brottsliga dömda, har detta blifvit motifveradt, såsom skulle Consistorii förfarande icke hafva åsyftat bestraffning af tryckfrihetsbrott, hvilket dessförutan kunde i laglig ordning beifras enligt Tryckfrihetslag, utan haft till föremål att utöfva den academiska disciplinarmyndigheten för sådan befattning med skrifters utgifvande, som innefattade fel mot academiska stadgarna och goda seder; och på samma sätt har man räsonerat, när man i ett Domkapitel upptagit till skärskådande en prests förgripelser emot renlärighet, begångna uti tryckt skrift, denna må hafva varit af tryckfrihetsdomstolen frikänd, eller ock ännu icke åtalad.
Likaledes föredrogs nu ånyo samma Utskotts Betänkande N:o 13 i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 6. om befrielse för Rotehållarne vid Kavalleriet i Jemtland från skyldigheten såväl alt bidraga till sadelmunderingens anskaffande och underhåll, som alt underhålla rvltarehästarne under marscherna emellan t j mötesoch mönstrings-ställena, samt Sqvadronernes samlingsplatser; och lades della Betänkande till handlingarne. S. D. Sedan Vällofl. Borgare-Ståndet, vid föredragning al Stats-Utskollets Utlåtande JY:o i05, i anledning af gjorda framställningar, angående ytterligare låneunderstöd för Kyrkobyggnaden i Christinehamn, för sin del beslutat, att ett låneunderstöd af 50,000 R:dr R:mt skulle af Rikets Ständer till utgående från RiksgäldsKontoiret anvisas åt nämnde stads och Varnums landsförsamling under iakttagande af samma villkor, som vid länet till Linköpings Domkyrka blifvit bestämda; och derjemte medelst Protokolls-utdrag af den 2 innevarande månad, allålil inbjudning till öfriga Riks-Stånden att i Borgare-Ståndets beslut sig förena; Så föredrogs nu delta ärende, dervid den gjorda inbjudningen afslogs, med förklarande att Ståndet Prot.-Utdrag dm 13 Juni 1860. 469 vidblef sill förut, vid handläggning af Stats-ötskottets förenämnde Utlåtande angående berörda lånefråga, lättade beslut. lien 13 Juni. Frän Högloft.
Fleetwoods uppgifter rörande kolprisen och skogstillgången inom vestra Wermland må visserligen vara rigtiga för den ort, han tillhör, men jag kan dock å min sida ej annat än sätta tro till de upplysningar, jag erhållit af en person, hvilken, fastän han ej i allo gillat Norrbys åsigter, dock måst vitsorda rigtigheten af dennes uppgift, att vestra Wermlands skogar redan nu äro utsatta för en årlig öfverafverkning, uppgående till 1 å l^proc. Skulle nu hvad Norums-liniens förespråkare velat påskina blifva sanning, eller att från dessa skogar massor af kol skulle hemtas till bergslagen, lär väl snart på dessa skogstrakter ej komma att växa annat än pitprops-ämnen. Ett annat hufvudargument, hvilket norra liniens anhängare åberopat och på hvilket do stödt sin anhållan, att jernvägen måtte dragas öfver Norum, är den nytta, både Staten och provinsen skulle hafva af en bibana mellan denna punkt ocb Filipstad. Enligt den uppgift, som blifvit Stats-Utsk:t meddelad, bestiger sig aktieteckningen för denna bana till ej fullt 600,000 rdr och uppgår således ej till den erforderliga £ af anläggningskostnaden. Man har visserligen i sista stund sökt afhjelpa denna brist genom en af flera bruksegare undertecknad solidarisk förbindelse för återstoden i teckningssumman, men hvarföre hafva icke dessa Hrr och män, hvilkas förmåga och vilja att fullgöra förbindelsen jag naturligtvis icke betviflar, i stället tecknat sig för de felande aktierna. Aktieteckningen hade då blifvit fullständig, hvaremot den nu, i den form, den för närv:de eger, ej torde ega någon giltighet inför lagen, likasom Riksg.-Kont. ej på grund af densamma lär kunna utbetala några medel, i händelse anslag af R. St:r beviljas. Frih. af Ugglas har i sitt på f. m. afgifna anförande bland annat yttrat, att alla auktoriteter, som blifvit rådfrågade ang:de rigtningen af nordvestra stambanan, uttalat sig för norra linien.
Utaf de, i sammanhang med regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjunde Hufvudtitel beviljade och till Kongl. Maj:ts disposition på Riksgälds-kontoret anvisade extra statsanslag, innestå följande belopp, hvilka i föreskrifven ordning böra utbetalas, nemligen: l:o Aderton tusen femhundratjugufem R:dr utaf det för jordeboksverkets fortgång beviljade anslag, 74,100 R:dr; Stats-Utskottets Memorial 130. 21 2:o Aderton tusen R:dr utaf anslaget, till bestridande af kostnaderna för kolonien S:t Barthelemys förvaltning, 54,000 R:dr; c 3:o Åttatio tusen R:dr utaf det förslagsanslag af 90,000 R:dr, som anvisats till ersättande af de förluster indelningsoch rånteinnehafvare genom mjöloch sågqvarnräntans upphörande komma att vidkännas; 4:o Ett tusen femhundrade R:dr utaf det för vårdande och förökande af Kamereraren Carl Sandbergs historiska och kamerala samlingar beviljade anslag af 500 Nedannämnda, vid regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde IJufvudtitel, utöfver de å samma hufvudtitel uppförda summor, till Kongl. Maj:ts disposition på Riksgälds-kontoret anvisade anslags belopp böra af Riksgälds-kontoret fortfarande tillhandahållas, nemligen: l:o Sjutton tusen
Men affärer lågo icke för hans naturell, och dessutom kom kraschen 1857, i hvilken Wijkander, såväl som många andra med större affärsgeni, stupade. Nu ägnade sig den unge f. d. grosshandlaren med allvar åt skriftställen. Redan år 1854 uppfördes å k. teatern i Stockholm skådespelet » Lasse Lucidor », hvilket, med Dahlqvist i titelrollen, gjorde stor lycka. A r 1863 kallades Wijkander af sin gamle vän Eugen v o n Stedingk, som nyss blifvit chefför de k. teatrarna, till intendent vid Dramatiska teatern, en syssla, hvartill Wijkander med sin nobla personlighet och sin gedigna bildning ^id vårt hof stod Wijkander särdeles väl och anlitades ofta såsom tillfällighetsdiktare. Sålunda skref han ett litet teaterstycke » På Sofiero », som den 15 maj 1871 gafs af Carl X V å Ulriksdal, till firande af hertiginnans af Östergötland, vår nuvarande drottnings, namnsdag. En dylik liten tillfällighetspjäs gafs å k. slottet till firande af kung Oscars 60-års jubileum. För öfrigt har Wijkander utgifvit en samling » Sonetter » samt » Ur minnet och dagboken ». Är 1881 tog Wijkander afsked från sina befattningar vid de k. teatrarna och bosatte sig i Helsingborg. Han var två gånger gift, första gången med Mathilda Miinzer från Böhmen, hvilken afled 1866, sedan omgift 1883 med Christina Hallberg. I första giftet hade han fem barn, af hvilka två ännu lefvande söner jämte änkan stå sörjande vid båren. Oscar Wijkander, med sitt blida, nästan veka väsen, hade lätt att förvärfva vänner, och han ägde äfven många sådana, hvilka förstodo att värdera och högakta hans rättsinniga karaktär och hans upphöjda syn på lifvet. Af yttre utmärkelser innehade Wijkander Vasaorden samt » Literis et artibus ». ADOLF HELLANDER. UTOM RJÖRN A L L FARA. SKISS AF TORGRANLUND. I ngeniöv Richard Lundberg satt vid sitt skrifbord ännu sent på aftonen.
Majit måtte af gunst och nåd bevilja honom eftergift af det ådömda ersältnings-beloppet, helst han icke kunde förebrå sig sjelf ringaste underlåtenhet af tjenstpligt och vore fullkomligt öfvertygad, all han icke, utan åsidosättande af de högre och mera maktpåliggande värf Landshöfdinge-embelet. omfattar, kunnat under utöfningen deraf egna sin tid åt de mindre bestyren och siflerarbetet i Lands-konloret; hvarjemte Herr Grefve Löwenhjelm anmärkt, att, om vederbörande tjenstemän i Slals-kontoret och Kammar-rätten fullgjort sina 12 Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition N:o 39. bestämdt gifna åligganden i granskningsväg, förfalskningarne varit upptäckta redan före Herr Grefvens Landshöfdinge-lid; att, om icke Landt-räntmästaren Arfvidsson emot falska qvillenser utbetalt de anordnade medlen, hvilket Landshöfdingen icke kunnat bevaka, någon förlust för Kronan ej inträffat; samt att, ehuru bemälde Landt-räntmästare i lifstiden blifvit i målet börd, någon ersättning ur hans behållna bo icke blifvit, sedan han under rättegången aflidit, ifrågasatt eiler utkräfd. Med åberopande af väsendtligen enahanda omständigheter jemte sin långvariga tjenstetid i en befattning, som lemnat föga tid öfrig att följa ärendenas gång och behandling inom Läns-styrelsens Kamerala Afdelning, har slutligen Lands-sekreteraren, Lagmannen Engelblom, i samband med sina underdåniga besvär, anhållit, att i händelse Kammar-rättens utslag blefve fastställdt, varda af gunst och nåd befriad från ersättning af den honom till räknade förlust, som andra personer hufvudsakligen vållat och hvars godtgörande skulle för honom med talrik familj blifva ytterst kännbar. Kongl.
St:r först anslagit en viss summa för ändamålet och kommunerna derefter uppmanats att åtaga sig fyllnaden i det erforderliga beloppet; detta var t. ex., om jag icke missminner mig, förhållandet, då anslag till extra provincialläkare beviljades. Det är efter min tanke nödvändigt, att Staten först, såsom i frågan mest intresserad, bestämmer, huru stor lön de ifrågavide personerna böra åtnjuta, och dertill anslår ett visst belopp, samt sedan öfverlemnar åt kommunerna att bestämma, om de vilja begagna sig deraf och åtaga sig hvad i aflöningssumman kan brista. Man har på många orter redan gjort ganska stora uppoffringar för att erhålla för ifrågav-.de ändamål lämpliga personer, men oftast har icke för den ringa lönen dertill fullt qvalificerade personer erhållits, utan svaga medelmåttor blifvit antagne, som mera skadat än gagnat byggnadsväsende! och förtroendet till detsammas skickligare idkare; detta skulle förekommas, om K. Mits Propos. om länsarkitekters anställande bifötles, ty dessa skulle utnämnas af den embetsmyndighet, sorn har uppsigten öfver de allmänna byggnaderne i landet. Om Statsverket utgåfve 8,000 rdr årligen för aflönande al länseller distrikt-arkitekter, kan man vara fullt öfvertygad om, att detta belopp skulle återvinnas fullt ut genom inbesparade underhållskostnader, som skulle uppstå deraf, att de allmänna byggnaderna i landet biefve med mera omsorg och under skicklig ledning och kontroll uppförda; hvarförutom de många och stora olägenheter, som en föregående talare framhållit, skulle undanrödjas och byggnadsväsendet i vårt laud, om K. Mits Pro - 220 Den 10 Mars f. m. pos. i denna fråga bila lies, komma att höjas till förmån för så väl Staten som den enskilde. Jag får vördsamt tillstyrka bifall till K. M:ts Propos. Gr. Mörner: Jag vill betrakta denna fråga egentligen ur ekonomisk synpunkt.
Med afseende å den af de årliga mortalitets-tabellerna utvisade stora dödligheten inom barnaåldern, hvaraf ådagalades növändigheten af ett serskildt studium utaf barnsjukdomarne, och då undervisning i dessas behandling ändamålsenligast borde kunna lemnäs, der barnhus i större scala funnes inrättade, har E. K. M., till lön för en Professor i Cliniken för barnsjukdomarne, äskat 1,600 R:dr, äfvensom, för ordentligt upprättande af Institutets redogörelse, till arfvode för en Räkenskapsförare, 150 R:dr, eller tillsammans 1,750 R:dr; och då Rikets Ständer, lika med E. K. M., anse det vara af vigt, att för unge läkare beredes ett hittills saknadt tillfälle till undervisning i denna del af den medicinska vetenskapen, samt en sådan undervisning kan fullständigt och tued fördel bibringas endast å en ort, der, såsom i Stockholm är förhållandet, en mängd olika sjukdomsfall ibland de vid ett större barnhus befintliga barn måste inträffa, hafva Rikets Ständer, som likväl, innan sig visat, hvilka resultat af en sådan ny Professions inrättande kunna vinnas, funnit lön på Stat icke böra uppföras, bifallit, att, såsom arfvode för en Professor i Cliniken för barnsjukdomarne vid Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, ett anslag af 1,600 R:dr må intill nästa Riksdag utgå, under vilkor, att föreläsningar af denne Professor hållas samt examina anställas, i enlighet med hvad för öfrige Professorer vid Institutet är föreskt ifvet; hvaremot, enär Institutets räkenskaper ej torde vara af vidlyftigare beskaffenhet, än andra vid likartade undervisningsverk, hvarest serskild räkenskapsförare icke finnes, Rikets Ständer icke ansett sig böra bevilja det för en sådan äskade belopp af 150 R:dr. 10:0 Veterinaire Inrättningen i Stockholm.
Uppe i norra horisonten flyttar sig den ljusrand, hvilken i nordens sommarnätter utvisar solens gång öfver andra hemisfären, omärkligt ifrån aftonrodnadshållet till morgonrodnadssidan. Det kommer svalka i luften, och ett visst skärt ljus. Hästen, som ännu står bunden framför det hvita husets trappa, lyfter ännu en gång hufvudet och spetsar öronen. Det är åter fotsteg som närma sig. Denna gång komma de från motsatta hållet. Vandrarnes röster ha redan länge kunnat höras, när de själfva omsider dyka ut ur skuggan af de tvenne trädgårdarna fram på den hvita byvägen. »Hvem gästar här så dags på natten?» spörjer den ene af de båda männen, i det att de bägge förundrade halfstannat framför det hvita huset. »Den hästen står här från kväll till morgon hvar natt,» svarar den andre, under det att de tvenne följeslagarne fortsätta sin vandring. »Hasten!? Det är ju ... Ja, det är ju sant! Men hvad kan hon ha gjort vid honom? Förgjort honom? Den andre svarar icke. De ha redan hunnit långt förbi kyrkan, då man hör den ene vandraren med höjd stämma yttra: »Hvem kan veta, hvad en sådan trollpacka har för konster!» De krympa samman till två svarta punkter långt borta på den hvita vägen och försvinna med den ute i synranden. Och natten svänger vidare sitt ljudlösa hjul, från öster mot väster. Skuggorna äro redan nästan borta, och ljuset har mist sin midnattsmånskensaktiga bjärthet: en nykter, jämn morgondager breder sig öfver nejden, utplånande det ena så väl som det andra. All den värme, som jorden uppsugit under en hel lång, het rötmånadsdag, stiger upp vid afkylningen som en lätt, kall ånga, och längst nere i öster målas himlen i orange. Tupparna ha redan begynt gala inne i en gård, och en port slagits upp på vid gafvel, då hästen framför husdörren ännu en gång lyfter hufvudet och spetsar öronen. Men denna gång har ljudet kommit inifrån huset. I nästa ögonblick vrides en nyckel ikring, och dörren öppnas.
Policetnagten bör för allt uppfylla sitt ändamål, icke förlamas genom att för långt utsträcktaföreskrifter fördess verksamhet, hvilka i allt fall måste blifva ofullständiga; och örn äfven denna magts handhafvare någon gång skulle missbruka det förtroende till deras urskiljning och oväld som lagarne förutsätta, så eger den förolämpade att å vederbörlig ort deruti söka rättelse, hvilken ej lärer uteblifva då hans klagan finnes befogad, I afseende på den gjorda anmärkningen deremot, att Utskotten skola tillstyrkt arbets och Correctiönshus i Jivarje län, då det vore bättre att sådane icke finnas till, få Utskotten förklara, att de endast i förbigående vitsordat nyttan af sådane Inrättningar, utan att likväl yttra något direct tillstyrkande derom; Oell Utskotten kunna icke heller frångå sin mening, om samma anstalters nödvändighet och fördelar, då de äro ändamåls enligt inrättade: en tanka, som erfarenheten i Öfrigt tillräckligt besannat» genom de alltformånga exemplen af lösdrifvare, hvilka under ett sysloiöst kringstrykande, i saknad af försvar och arbete, som äfven vanan vid lättja gjort för dem förhatligt, stört den allmänna säkerheten och begått förnyade brott, hvil - 10-34 LagUtskottets Bet änkan Jen', ka det är Samhällets pligt att söka förekomma , men hvilket åter ej lämpligare än genom Correctionshus synes kunna verkställas, der tvånget till arbete och ett ordentligt lefnadssätt, sluteligen öfvergår till vana, af hvilken, understödd af förbättrade tänkesätt, man omsider bör kunna hoppas att åt Samhället återgifva en nyttig medlem, i stället för en fruktansvärd och skadlig. Vidkommande åter hvad erindradt blifvit, att Utskotten bordt föreslå ansvar för den Tjensteman, som utfärdar pass åt obehörige personer, samt att ersättningsskyldighet borde stadgas för all den kostnad och skada, som passhafvarén förorsakar de orter uti hvilka han kringstryker; så få Utskotten upplysa, att, genom i3 §. uti Kongl. Maj:ts
Gore weterligt: att aldcustuud Swea Rikes Ständer Oh till Konung utkorat och antagit, för att styra och regera Swensta Folket efter den Regerings-Form Riksens Ständer fjelfwe, den 6 i denna manad, fasom Rikets främsta Grund - al Desta sormulärer, som föredrogos hos Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Ständrn den 22 Junii 1809 och hos Bonde-Ständet den 26 i samma mänad, omtalas i Pr est eStändets Protocoll säfom af Lonstitutions-Ulflottei "uppgifna Förslag", hwilka aflemnades till Ständet as Biskopen von Rosenstein. I Borgare-Ständets Protocoll sägas samma sormulärer wara "isrän Constitutions-Utfkottet till Herr Talemannen öfwerlemnade". Deremot heter det i Bonde-Ständets Protocoll: "Talemannen anmälte att Kongl. Maj:t i näder lätit tillställa Bonde-Ständet formnlaire säwäi till Dest Konungsliga Försäkran, som Riksens Ständers Hyllnings-Ed, hwilka nu upplästes och moro sä lydande:" — Hwad beträffar Ridderfkapets och Adelns Protocoll, »ämnes deri endast, att isrägawarande formulärer upplästes och blefwo af HögloftStändet gillade. Bland Constitutions-Utfkottets förwarade concepthaudlingar förekommer ett förslag till Konung 6XUN XIII:» Försäkran — som dock icke är alldeles ordagrannt lika lydande med ofwanstäende nr Ständs-protocollen hemtade formulär — men förslaget till Riksens Ständers hyllningsed saknas bland detza handlingar helt och hället. Utg:s anm. Formulairer. 677 lag godkänt och fastställt, fördenskull och dä Wi förklarat Oh willlge, att för ett älskadt Fäderneslands räddning och wälfärd uppoffra Wär yttersta förmåga och Wäre äterstäendc dagars lugn, emottag?
Rättighet att confifcerg äge aldrig Hvf-Cancelleren. r.o Deir i December. ?r r:o Till befrämjande af vetta ändamål ware härmed krll owägcrlig efterlefnad föreskrifwit; att i samma stund, ej sednare, än en skrift till försäljning eller till spridande pä hwad annat sätt som helst utgift wes, skall ett exemplar aflämnas i Stockholm till Hos Cancelleren och i hwarje annan ort till hang förordnade Ombud. Boktryckare som denna föreskrift uragtlätcr böre för hwarje gäng so R:dr. z:o Anser Hof-Cancelleren eller Dest Ombud någon skrift innebära tydelig förbrytelse emot z, 4, 7, 9, ro och mom. i z §. af denna Lag, äligqe honom eller Ombudet, att den gjorda upplagan af samma skrift innom ätta dagars förlopp med quarstad belägga läka; körandes en mänad efter den dag dä i Landsort quarstaden lagd bljswit, HoftCcmcelleren meddela Ombudet sitt gillande eller uphafwande deraf. Är uti Huswudstaden quarstad ej innan ätta dagarförlopp lagd eller i Landsorterne HosCancellerens gillande ej innom osman föreskrifne en manads förlopp ankommit, ma quarstad ej, utanefter laga Domstols och Tryckfrihets'Commitscns yttrande gälla. Meir wid alla de tillfällen, dä Hof-Cancelleren anser förbrytelser mot denna Lag sig yppa och sä ofta wälet ef hör, ware sig, såsom blott ordnings mai under hans egen pröfning eller wid personliga sörolämpanden till Len osörrättades enskillta beifrande, äligge HoftCancelleren, antingen han funnit quarstad äga rum eller endast atal wid laga Domstol att jjkriften ofördröjligen, och omedelbart till Justitie-Cancellerens laga ätgärd öfwerlämna. 4:0