Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellertid ligger uti denna förbrukning, äfvensom uti våra fabrikers, orsaken till den förhöjda import, som eger rum, och lätt är att öfvertyga sig derom, om man uti import-tabellerna tillser hvilka artiklar hafva den drygaste andelen uti denna ökning. Endast af artiklarna kaffe, bomull och stenkol stiger denna ökning på 20 år till cirka 20 railhr. Skulle man derföre tilltro sig att genom tulltaxan verksamt kunna reglera och nedsätta importen, då är det de för fabrikerna behöfliga råvaror, då är det de artiklar, hvilka hufvudsakligen äro föremål för arbetarens konsumtion, hvilka genom höga tullar skulle fördyras, att importen af dem blefve förminskad. Om handelsbalansen derigenom blefve förbättrad, känner jag ej; men säkert är, att välmågan blefve mindre och framtiden stängd. Hr Printzensköld, Carl: Jag borde visserligen tinna mig i hög grad smickrad af den upmärksamhet, den siste värde talaren egnat min obetydliga och ringa person. Likväl tillåter jag mig den förmodan, att detta anförande egentligen gäller en annan ledamot af detta Stånd, hvilken hyllar lika åsigter med dem, som af mig blifvit uttalade. Imedlertid och eftersom Gr. af Ugglas nu för oss hållit en föreläsning i national-ekonomien, i alla dess grenar, hvilken föreläsning jag dock måste tillstå varit mig alldeles omöjligt att följa i alla dess detaljer, vill jag genmäla några af de punkter, på hvilka min upmärksamhet företrädesvis blifvit fästad. Jag vill då lil! en början uplysa Hr Gr:n derom, att jag i de anföranden, jag förut afgifvit, ieke åberopat M:r Peel som något exempel och såsom bevis för mina påståenden; men jag ångrar verkligen att så icke skett, emedan jag i hans förfarande tror mig finna ett af de kraftigaste stöd för den grundsats jag hyser. Således tillåter jag mig fråga Gr. af Ugglas, huruvida M:r Peel städse och alltid hade varit af den åsigt, som föranledde honom att öfvergifva skyddstullsystemet i afseende å spanmålslagarne? Nej! han hade tvertom varit en bland de ifrigaste förfäktarne för spanmålslagarnes bestånd.
Herr Professoren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Wasa-Orden P. G. Cederskiöld, den 16 Julii i835, på kallelse af Banco-Fullmägtige, och har med befattningen fortfarit till och med den 3 nästlidne September. Efter Herr Öfver-IIof-Predikanten m. m. Doctor Lilljenwalldh, samt Herr Kongl. Hof-Predikanten och Kyrkoherden Winter: Herr Kyrkoherden, Doctor Joseph Wallin, samt Herr Kyrkoherden * och Ledamoten af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Orden, Doctor A. Z. Efter aflidne Rådmannen och Riddaren Lundgren, och sedan Hr Grosshandlaren G. F. Smerling, dertill vald, befattningen sig frånsagt: Herr Grosshandlaren Carl Norman, den 3 September 1834» (Borgaie-Ståndets Protokoll d. 1 Sept. 1834)* §• 3. Banco-Verkets inre Organisation. Förslag till ny Organisation af Banco-Verket enligt de af Rikets Ständer bestämda och uti Banco-Reglementets §. 32 intagne hufvudgrunder, är under uppgörande hos en Commiltée, hvartill Banco-Fullmägtige den 3 sistlidne Julii utsett 3:ne ibland Bankens Commissarie!’, Bauco-Sekreteraren och Bankens Referendarie. För Cassa-Afdelningen och Sedel-Contoret voro detaljerade Förslag före Rikets Ständers sisla sammankomst uppgjorda, hvilka, stödjande sig på samma hufvudgrunder, fordra, endast uti några mindre liufviidsakliga omständigheter, jemnkning och förändring, till följd af meddelade stadganden från förflutna Riksdagen, serdeles hvad sedlarne angår. §• 4- Bankens Vexlingsoch Cassa-rÖrelse.
Häraf följer tydeligen att om en Boktryckare på trycknings orten ej utgifver oell ej heller tillställer HofKansl :s ombud en brottslig skrift, eller om Tryckningsorten ej är upgifven, eller är falsk, i hvilka alla fall quarstad på tryckningsorten är omöjelig, kan samma skrift, endast den på rätta tryckn. orten hemlig hålles, obehindrat i hela riket kringspridas och försäljas, utan att på något ställe quarstad enligt denna lag vore tillåten. Sjelfva brottet af skriftens uragtlåtna inlemnande skulle på detta sätt tjena till skydd för dess utspridande och till ett värn emot Hofkanslerens lagliga, nödvändiga åtgärd att med quarstad belägga densamma hvar den finnes, hvilket är en uppenbar orimlighet. Till följe häraf får jag föreslå, att efter orden: med quarstad belagd, må tilläggas: eller i det fall, att skriften ej blifvit enligt 4 § 2 mom. till HofKansleren eller dess Ombud inlemnad. Skulle till öfverläggning upptagas då 5 § till pröfning i nästa sammanträde förekomme. Beredningen uplöstes Kl. 1/2 7. In fidem Aug. von Hartmansdorff. Justerat d. 23 Junii 1812. A. G. Mörner. Onsdagen den 17 Junii kl. 6 e. m. sammanträdde Constitutions Utskottet in Pleno då af Utskottets Ledamöter Kammarherren Silverstolpe, Biskoppen Doctor Faxe, Professoren Doctor Wijkman, och Borgmästaren Egge voro frånvarande. Uppå af Herr Grefven och Ordföranden framstäld fråga om vid de nu till slut läste Protocoll öfver Justitia ärender någon anmärkning blifvit gjord? svarades dertill Nej.1 Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden gjorde proposition: att sedan Utskottet fullgjort den pligt, detsamma af Regeringslagarne i afseende på de i Stats
Dä nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att å ena sidan blifvit yrkadt bifall till det förevande morn., och å andra bifall till Gr. Hamiltons förslag, att mom. måtte bifallas med den förändring att i st. f. orden ”utlägga banken för dubbel bana”, infördes orden: ”utlägga och fullborda jernvägen för dubbel bana”, hvarefter H. Ex. hemställde propos. försl lill bifall ä Ulsk:s förslag och sedan lill bifall ä den af Gr. Hamilton föreslagna förändring, samt efter dessa propos:rs besvarande med blandade ja och nej, förklarade del han ansåg den sednare proposm besvarad med öfvervägande ja. Efter härvid af Frih. Cederström begärd votering upläsles till justering och godkändes följande votens-propos.: Den, som bifaller mom. N;o 3 i 2:dra punkten af StalsUtsk:s utlåt. N:o 340, voterar ia; den det ej vill voterar nej; vinner nej, bifalles nämnde mom. med den förändring all i st. f. de deri förekommande orden ”ålägga banken för dubbel bana” införas orden: ”utlägga och fullborda jernvägen för dubbel bana”. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 34. Nej — 23. Fortsättningen af öfverläggningen om StalsUtsk:s utlåt. N:b 340 upskjöts lill morgondagens plenum Anmäldes och lades pä bordet nedannämudc från Utsk:n inkomne mern. och betänk:n, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 345, med förslag lill 3:ne §§ af det nya Reglementet för Riksg;s-kont.; 496 Den 27 Augusti c. m N:o 346, med förslag till aflöningsoch pensionsslater vid Riksg:s-kont.; N;o 347, i anleda, af återremiss å en punkt i meni. N:o 323; Lag-Utskottet.
Jag wet wäl att de tillaängar Rrksens Ständer härtckt uvvgifwit icke förändra SiatsRegleringen eller Bewillnings-summan, och jag erkänner äfwen, att dä Riksens Ständer öfwer sina enffilda werk Banqucn och RiksgäldsContoirct hafwa en omedelbar disposition, behöfwa ej deras anordningar af desia werks tillgängar någon Konungens sanction; men da till Allmänna utgifter medel af desia werk anflas och öfwerlemnas till Konungens ytterligare disposition, skulle jag. tro att sadant borde i Riksdags-beflutet inflyta, sä wäl i afseende derpä att beflutet dä förwandlas ifrän en Riksens Ständers cnffilta werk till en det Allmänna rörande författning, som elfwen i anseende till de ersättnings-wilkor hwilka Riksens Ständer med desia förffotters afgifwande förknippat och hwilka genom införandet i Riksdags-beflutet bö - Den 17 October. 505 ra erhålla en fullkomligare authén ticite. För min del dä jag anser grunden för hwad som i Riksdags-beflutet bör inflyta wara den, att allt hwad fem utgör en afhandling emellan Konung och Ständer äfwen bör igenom införandet r Riksdags-beflutet af bäda fluteligen sancticneras, hade jag önstat att äfwen det bcflut Riksens Ständer fattat, rörande Upplopps-Lagen att den skulle tlll näsia Riksdag blifwa hwilande, jemte den underdäniga enstan Riksens Ständer dermed förenat, hade uti Rrksdags-beflutet blifwit omnämnd. Herr 1 sklms».-
Men om också icke i hvarje fråga intelligensen vill uppträda på oppositionens sida, så är det dock en sjelfklar sak, att den måste vara att finna på detta håll, då det gäller » det politiska systemets riktning och karakter ». Intelligensen måste, derest den vill vara trogen sina föregåenden, i den stora striden afgjordt ställa sig på motståndets sida gent emot regeringens planer och funderingar, och för detta ändamål är det för denna fraktion af oundgängligaste behof på-kalladt att väl hålla samman samt söka vid hvarje tillfälle befordra och befrämja sina syften. För detta måls nående är ett tillvägagående af det slag, som vid utskottsvalen visades, icke rätt lämpligt och kan icke befordra den stora och från enskilda intressen fria uppgift, som åligger intelligensen. Vi hafva här nämnt något om regeringen och dess parlamentariska ställning och vi rycka nu på fullt allvar den stora frågan in på lifvet, huruvida den nuvarande konseljen är att anse såsom en verklig parlamentarisk minister. Det är klassiskt nog att se, huru från det nuvarande ministeri-ella hållet detta påstås och förnekas allt efter omständigheterna, allteftersom den förmenta parlamentariska majoriteten hjelper till att understödja eller den förnekar sin gemenskap med ministéren Posse. Vi skola en smula titta på denna svenska parlamentarism. Redan af motionernas beskaffenhet kunde alltför väl skönjas, alt vår parlamentarism var alltför klassisk för att icke anses patenterad. Landt-mannapartiet skulle ju vara denna ministers parlamentariska underlag, och man hade ju sålunda att förvänta, att dess ledande män skulle göra, hvad i deras förmåga kunde stå att upprätthålla den politik, söm regeringen representerade. Men till allmän förvåning har man ju fått se landtmannapartiets mest betydande man, sjelfva vice talmannen i andra kammaren, drifva jernvägspolitik på egen hand, utan att bekymra sig om regeringen. Och icke nog härmed. I den motionsom han i detta afseende väckt, finner man ett oppositio-nelt mummel, som alldeles icke är parlamentariskt. Han och de män af Hallands läns representation i andra kammaren, som motionerat om statsanslag till en kustbana genom nämnda län, yttra temligen skarpt mot regeringen:
Om sålunda de båda till jemförelse sammanställda instrumenterna, nemligen Magister Wibergs och det Scheulziska, måste anses med lika fullständighet uppfylla det hufvudsakliga ändamålet, att med ofelbarhet utföra interpolations-räkningar, hafva Kommitterade dock funnit det förra bilda ett ej ovigtig! framsteg, nemligen deri, att Magister Wiberg genom åtskilliga mekaniska kombinationer lyckats åstadkomma, att hans maskin icke blott inlager ett ansenligt mindre rum. utan ock, hvad som är af större vigt, kan förfärdigas till ett betydligt lägre pris än den Scheulziska* I detta afseende hafva Kommitterade anfört, hurusom Engelsmannen Babbage, hos hvilken man står i förbindelse för den första idéen att mekaniskt verkställa räkningar med differenser, och som äfven gjorde det. första utkastet till en räkne-maskin af detta slag, men som, uppehållen af praktiska svårig heter, icke lyckades att bringa sin plan till verkställighet, uppbar för detta ändamål af Engelska statsmedel en summa, som förmenas vida öfverstiga en half million R:dr Runt, hvilket belopp han med verificerade räkningar styrkt sig verkligen hafva utgifvit. Scheutz erhöll för sin lyckade räkne-maskin en ersättning al 10.000 R:dr R;mt. Magister Wibergs maskin ändtligen har, efter hans egen uppgift, kostat omkring 1,500 R:dr s. m., deri dock ej inberäknad kostnaden för de förberedande försök, äfvensom för konstruktionen af den modell-maskin, som för sjelfva utförandet varit af nöden. Magister Wiberg har likväl gjort Kommitterade bekante med en efter allt utseende verkställbar plan alt ännu i väsendtlig mån förenkla sin uppfiui - 24 Kongl. Majda Nåd. Proposition N:o 108. ning, hvarigenom en ganska betydlig prisnedsättning ytterligare skulle åstadkommas. På sådant sätt har detta lika nyttiga som ingeniösa instrument blifvit icke endast för första gången af en Svensk man bragt till stånd, utan äfven af en annan Svensk man bragt lill sin sannolikt möjligast enkla sammansättning, och har det från fosterländsk synpunkt förekommit de
Herr Friherre CederströmJacob, reserverade jemnväl dén särskilda tanka» att ett minimi pris bordt bestämmas, hvarunder ifrågavarande Skogar icke finge försäljas, samt i öfrigt, att med desse försäljningar bordt till iakttagande föreskrifvas, det Skogarne blefve i små Lot - 5o4 StatsUtskottets Betänkanden. ter utbjadite, pä det desto flere Speeulanter mätte sig infinna, Ex ProtocoUo. /, C. Lorichs Utdrag af Protocollet, hållet uti < R. H. Stånders Allmänna Besvärsoch Ekon omi-Utskott den 18 November 1823. Herr af Borneman inlemnade ett skrifteligt anförande, sä lydande: ”De anmärkningar som föranledt återremissen af Högloft. Statsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande om KronoSkogarnes försäljning till enskild egande rätt, synas mig visserligen i flere afseenden grundade, dels på en allmänt känd Stats-Ekonomisk åsigt, dels på partiela exempel, båda innefattande en viss grad af sanning och således lemna rum åt Lagstiftarens varsamma åtgärder. Jag delar med de Herrar, som återremissen påyrkat, den tankan: Att om aila Sveriges Skogar, hvars grundrätt tillhörer Kronan, vöre eller kunde vara under Ståts-Utskottets Betänkatiden. 5o5 en sådan organisation och helgd sorn Dojninial-Skogarne i Tyskland och England, så vore måhända ett sådant förhållande önskningsvärdt, men ett är, att framställa vackra bilder, ett annat, att åt dem vi* sa lif och anda. Svenska samhällets grundrättigheter äro i flere afseenden så bestämdt olika med Tysklands och Englands, att jag icke kan inse någon möjlighet, att i hela sin vidd göra desse staters Skogs-organisation till vår. I Tyskland och England, äro skogarne endera Dominial eller Frälse; mellansorten, eller Skatte, är hvarken der eller någonstädes i Europa mig vetterligt kändt, utom i Sverige.
Prot. 1844. 7 Sami. 1 AJd. 11 Häftet 4 2 La "-Utskottets Betänkande, N:o 24. som ofvanberörde; då någon förändring af dessa lagbud följaktligen icke kan företagas, utan rubbning al enheten och sammanhanget i denna del al lagstiftningen, som hvilar på samma grunder; då, inom kort, är att till piöfning förvänta förslag till ny brottmålslag, som, enligt hvad Utskottet har anledning förmoda, kommer att omfatta jemväl de ämnen, som nu blifvit ifrågaställde; och då föreslagna förändringen icke kan anses så af behofvet påkallad, att den partiellt bör ega rum, med uppoffring af den enhet och det sammanhang i lagen, som utgöra hufvudsakliga villkor för lagens fullkomlighet, får Utskottet, som dessutom anser motionärens förslag i flere delar olämpligt, i synnerhet, som ansvaret i vissa händelser kunde blifva ringare, än nu är förhållandet, vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den i November 1844* M S4. Ank. till Exp. Utsk. den 1 Nov. kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga, angående förändring i y och upphäfvande af 8 ,§'■ uti Jorda-Balkens tG Gap. Denna af Rikets Ständers Justitiae-Ombuds man vid sistförl-idna Riksdag väckta, men då förfallna, fråga har uti den af honom, vid innevarande Urtima Riksmöte, afgifna och till Lag-Utskottets utlåtande remitterade allmänna berättelse åter blifvit upptagen; och då Utskottet, af sådan anledning, nu går att redogöra för Justitite-Ombudsmannens framställning i denna del, anser sig Utskottet till en början böra anmärka, hurusom ifrågaställde lagbud äro af följande innehåll: ”7 §. Rymmer landbo bort inom stämmotid, och finner jordegaren honom på vägen, då han afviker; hafve våld hemta honom åter och allt det 3 La"-Utskotti Is Betänkande, LY.o 24. lian med sig förer.
Och jag hade väntat denna påföljd med destomera skäl, sorn, då Lagutskottet tillstyrkt eti förökadt ansvar för annan skogsåverkan, Lagens, analogie synts påfordra < n lika ökad påföljd för ett svårare brott af Samma natur: Då Lagutskottet likväl ansett sig bin C? t-' dradt för en sådan tillämpning, hufvudsakligen af det skäl, att den tillförordnade LagCommitléen har sig uppdraget utarbetandet af en ny brottmålslag, så linner jag ändå i detta föreburna hinder för straffets skärpande en sådan, princip iakttagen, som med det projecterade tillökade straffet för en enskild skogsåverkan icke gerna står att förena, och jag nödgas vid detta förevetande fästa till LagCotninittéens förväntade project, en förhoppning, sorn ehuru med lika tillförsigt till Lagutskottet, ändå felslagit. 1 afseende på bevisningens underlättande får jag dock utbedja mig Ridderskapets och Adelns benägna uppmärksamhet, medan då, genom 1805 års Skogsordning, Kronans Jägeribetjente är tillåtet vittna om Deu 11 Juli. f. m. 627 de Skogsåverkare, som de kunna anträffa, destomera nödigt blir att enahanda princip följes och tillämpas, i anseende till de tillsyningsman, som för plauteringarnes vård tillsättas; medan, då enligt träffad öfverenskommelse, Jäger i betjeningen ej kommer att vid den planterade skogens vård äga någon tillsyn, det blir ytterst inoöriequent alt beVisningen vid åverkan å Kronoskogar mera skyddas och understödjas ar Lagen, än bevisningen rörande särskilda personers dika beskaffade egendom, och på det att hinder må undanrödja i anseende till den mera vigt Lagutskottet Synes hafva fästat å Jägeri heljen ingens åtgärd derföre att de med publik autoritet tillkommit, framför deni som af enskilda personer äro antagne, så hemställer jag, om icke 1805 års Skogsordning, hvad angar Skogsbetjentes rätt att sjelfve vittna i Stal otn skogsåverkan, må deri gen tfmvinna en allmän tillämpning, att sedan skogsägarne antagit vissa personer?
Då således, enligt min öfvertygelse, representationen på ny grund måste byggas, återstår alt pröfva, om denna grund uti klassvalen eller de samfäldta bör sökas. Klassvalen, som lemna talan och del i besluten åt hvarje samhällsintresse, försäkra i möjligaste måtto om upplysning och oväld, och betrygga mer än andra minoriteternas rätt. Under enkla samhällsförhållanden torde derföre dessa klassval af allmän fördel betingas. I den rnån under samhällenas utveckling en mångfald af intressen uppstår, hvilka väl hvar för sig hafva eget lif, men dock äro så med hvarandra sammanfogade, att bestämda skiljegränser icke kunna uppdragas, blifver dock tillämpningen af klassvalens theori svårare — och slutligen omöjlig. Man framhåller väl, att det för samhällets ändamål är tillräckligt, om endast vigtigare intressen — andliga så väl som materiela — deltaga uti statsangelägenheternas afgörande; men svårigheterna undanrödjas icke derigenom. Så vida man icke inskränker klasserna till ett sådant (åtal, att de fördelar, klassvalen medföra, älventyras, blifver det nemligen icke lättare att i homogena grupper sammanföra de alltid något karaktärsskiljda intressena, än att skilja dessa intressen emellan. 196 Den 4 December. Men, äfven under antagande att dessa svårigheter kunna öfvervinnas, blefve dock en representation, byggd på klassval, olämplig för nutidens rörliga sambällslif Den saknar den smidighet utvecklingen fordrar, enär den, för att åstadkomma det afvägande intressena emellan, sorn den afser, nödgas skarpt begränsa hvarje intresses ställning. Den kommer sålunda i strid med nästa tidsmoment, under hvilket dels nya intressen upp stått, dels en förändring skett i de gamlas vigt och betydenhet. För de förra saknas rum i den slutna byggnaden, och de sednares ställning inom densamma och förhållande till det hela blifver oriktig. Förändringar uti den konstitutionel formen framtvingas derigenom, förändringar, hvilka, ofta återkommande, måste undergräfva förtroendet till sjelfva principens riktighet. Då således en representation, grundad på klassval, svårligen kan ordnas, då den derjemte brister uti förmåga att med det närv:de sammanfoga framtiden, måste jag såsom en samhällsnödvändighet antaga de samfäldta valen.
Ständers Bewillningk, same Allmänna Veswärsoch Oeconomi^ Urstotcs sörledne gårdag pa bordet lagde PrvtocollSrUcdrag af den 27 i denna mänad, röran, ds en hos bemälte Urstotuopstanden fraga, hurmvida, de emot samma UrstoktS Betänkande, angående Bränwins, Bränningen och Bewillningen derföre, gjorde anmärkningar, hörde till bada Ucstottens eller allenast tili Bewillnittgs.Utstollets befattning. Den z Januari!. 77 Esker öfwerläggning härom och da Allmänna Be, smars och (Mccmomise U iskor tet redan 2: ne ganyer sig j betra ämne uklätit, same emedan ett sädant Malens behandlings,sätt, hwarigensm nya betänkanden oafbrutik infordras, skulle i märkelig mon förhindra deras afgörande och tiden för Riksdagens slut annu mera förlängas, ansaq Prests - Ståndet lika med bemälis Uiskotts pluralitet Allmänna Besvärsoch och Oaconc>m!L - Utskottet icke kunna widare upptaga de anmärkningar, hwilka rörande de OaconomiLa Pelarne of ofwanberörde betänkande blifwit gjorde; hwaremoc Bswillr.ings-Ucskottet, som i detta mål blott en gang stg yttrat, borde med tnst ytterligare utlåtande i målet till Riksens Ständers Plena inkomma. Hwilket skulle de Respectiive Med. Standen samt ofkabemälts Utskott wördsamt och wäniigen tillkännagifwas. lu^rz. kx 1'rotocoIIo. I. O. ^lluc^viik. Utdrag of Protokollet hållet uli Borgare, Ståndets Plenum wid Riksdag n i Slockholm den 6 December 1809. S. D. Emot Riksens Höglofl.
Jag vågar åtminstone icke med min röst tillstyrka Rikets Ständer att handla uti ConstitutionsUtskottets anda, och att sålunda göra sig till ett åtlöje, inför alla verldens tänkare, som taga någon kännedom om saken oell dess behandling; men då, enligt min altid yttrade öfvertygelse, beslutanderätten i anseende till 107 §:s tillämpning, uteslutande, och ensamt tillhörer Rikets Ständer, anser jag Rikets Ständer omöjligt kunna eftergifva Folkets billiga anspråk å Rikets Ständers beifran, af så synbar brist å 320 Den i8 Julii e. m. nit, skicklighet och drift, samt af omtanka för Rikets Tätt och hästa, som Skeppsbandelsfrågan företer* Jag anser icke Rikets Ständer kunna vara tillfridsstälde af de yttranden ConstitutionsUtskottet öfver denna fråga afgifvit, och tror således, att Utskottet bör lemna en närmare uppmärksamhet åt saken, för att sätta Rikets Ständer i tillfälle, att sedan handla med öfvertygelse, att ej hafva åsidosatt det ringaste af i Lägen föreskrifven utväg, att före beslutets fattande inhämta alla upplysningar, som derpå kunna mera eller mindre inverka; och är det, till vinnande af ett sådant ändamål, jag anhåller om återremiss af Utskottets Memorial uti denna del, Ätt Utskottet i anseende till rådgifvande åtgärden, rörande den sednare Handelstransactionen om Örlogsfartyg, eller till försäljningen af Linieskeppet Gustaf den Store, samt af Fregatten Camilla, uteslutande rigtat sin anmärkning emot StatsRådet Hans Excellence Herr Grefve Cederström, kan jag ingalunda godkänna, annorlunda än i det fall, alt alla öfrige vid beslutets fattande närvarande StatsRåd sig detemot reserverat,- hvilket af Utskottet icke ät uppgifvit hafva varit händelsen.