Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
24:o, för aftappning af sjön Hästefjorden i Sundals härad på Dalsland, ett lån stort Etthundra tusen R:dr. § 135. Till beredande af arbetsförtjenst åt den, i följd af inträffad bomullsbrist, arbetslösa befolkningen inom Marks härad af Elfsborgs län hafva Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition anvisat ett anslag af Sextio tusen R:dr att, med iakttagande af de uti § 140 af det för Riksgälds-kontoret vid 1860 års riksdag utfärdade reglemente meddelade föreskrifter, användas till utförande af vägomläggningen mellan Borås och Sundholms gästgifvaregård i nämnda län. § 136. Utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontoret innestående medel hafva Rikets Ständer anvisat följande tvänne anslagssummor, nemligen: l:o, Sextio tusen R:dr att användas till beredande af arbetsförtjenst samt understöd åt de behöfvande inom Örby, Thorestorps, Surteby, Berghems, Sätila och StatsUtskottets Memorial N:o 220. 85 och Seglora pastorater af Marles härad och Elfsborgs län, dervid Rikets Ständer öfverlemnat åt Kongl. Maj:t att meddela de föreskrifter i afseende på dessa medels användande, som kunna finnas erforderliga och ledande till det åsyftade ändamålets vinnande; samt 2:o, Fyratio tusen R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet till beredande af arbetsförtjenst medelst anläggning af väg mellan Skröfven och Leipojerf inom Norrbottens län, hvilket belopp, under behörig redovisningsskyldighet, må af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län disponeras. § 137. Med bifall till derom gjord framställning hafva Rikets Ständer beviljat Jemtlands kommumkations-aktiebolag ett lån af Sjutio tuSen R:dr, mot skyldighet för bolaget att derå från lyftningsdagen erlägga fem procents årlig ränta samt att, efter fern år från nämnde dag, å kapitalet inom hvarje års slut afbetala sex procent af lånets ursprungliga belopp, intilldess skulden blir till fullo be tald; varande åt Kongl.
Med föranledande häraf och sedan styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, hvars underdåniga utlåtande häröfver blifvit i nåder infordradt, efter verkställd granskning af berörda plan och kostnadsförslag, derå tillstyrkt nådig fastställelse, samt, hvad det begärda statsanslaget beträffar, under yttrande af den åsigt att de, hvilka kunna påräkna enskild vinst genom utförandet af ett så beskaffad! förelag sjelfve böra till någon del bidraga till ändamålets vinnande, i underdånighet hemställt att, derest E. K. M:t funne skäl att lill Rikets Ständer nådig framställning i ämnet, beloppet af statsanslaget för ifrågavarande elfrensning måtte föreslås lill högst två tredjedelar af den beräknade kostnaden eller 10,700 ll:dr; så har E. K. M:t, som, enär frågan om statsanslag för det omförmälda strömrensnings-arbetet utgjorde föremål för rikets nu församlade Ständers pröfning, funnit ej mindre Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande? ofvanherörda underdåniga skrifvelse, jemte den uppgjorda arbetsplanen, än ock vägoch vattenbyggnads-styrelsens utlåtande höra, i sammanhang dermed, komma under öfvervägande hos Rikets Ständer, lili nådig skrifvelse af den G sistlidne Maj till Rikets Ständers Slats-utskott öfverlemna! förenämnda, lill detta ärende hörande handlingar, med förklarande, att E. K. M:t, så vida medel för ändamålet blefve att tillgå, ansåge bemälda styrelses yttrande i afseende på sätlet och vilkoren för statsbidragets meddelande antagligt.
Från sistnämnde tid saknar Riksgrscont. således ej tillgångar till bestridande af utgifterna ända under loppet af 4-'de qvartalet; men om bpist sedan uppkommer, inträffar behofvet att anlita creditivet i Banken vanligen under loppet af det påföljande årets första qvartal. Då emedlertid ersättningsmedlen för det begagnade creditivet successive inflyta, och alltid i den ordning, att hela det lyftade försköttsbeloppet inom mindre tid än ett halft år är till fullo återgäldadt, samt en möjligen påkommande uppsägning från Bankens sida af de lyftade creditivmedlen skulle medföra skyldigheten för Riksgrscont. alt, för en kort tid af några veckor eller månader, upptaga lån af allmänheten, emedan Riksgrscont. icke för ändamålet har annan utväg, tyckes den föreslagna credilivfördelen utan våda kunna medgifvas, om äfven uppsägningsrätt ej dervid fästes, enär denna sednare synes obehöflig, då den lemnade försträckningen kort efter dess begagnande dels förminskar sig sjelf, dels helt och hållet betäckes. Emot större säkerhet om det snara återfåendet kan väl Banken således aldrig utlemna sina medel, och det vill synas, som vore det öfverflödigt att fästa ett vilkor vid detta creditiv, som sannolikt icke behöfver begagnas, men som, i fall motsatsen möjligen inträffade, skulle försätta ett annat af R. Strs verk äfvensom statsverket i verklig förlägenhet. Gr. Cronhjelm: Jag har vid alla tillfallen, då det varit fråga om creditiv på Banken, höjt min röst emot nagla sådana beslut, emedan creditiv på en Bank, sorn går att vexla, är ett oting; men då jag anser mig böra bifalla den nu föreslagna åtgärden, har jag trott mig vara pligtig redogöra för skälen, hvarför jag icke bestrider den ifrågavar. creditivrättigheten. Jag tror nemi., att densamma, långt ifrån att vara farlig, är ganska nyttig för vårt glest befolkade land, der det är naturligt, att uppbördsverket under en stor del af året skall från allmänna rörelsen absorbera en betydlig del af rörelsecapitalet.
Majit berörde anmärkning icke förtjena afseende; finnande Kongl. Majit ej heller i öfrigt skäl vara anförda, föranledande till ändring i Hofrättens öfverklagade utslag. Berättelsen för år 1851 omtalar de underdåniga besvär, som blifvit anförda af Advokatfiskalsembetet i Kongl. Götha Hofrätt öfver samma Hofrätts den 50 Sept. 1850 gifna utslag uppå utfördt atal emot K. Bfhde i Kronobergs län för öfverträdelse af ett entreprenad kontrakt. Kongl. Majits nådiga Utslag i detta mål har utkommit den IG sisth Mars, och inneli i» Iler, att Kongl. Majit, lika ined lloiråtten funne det åtalade förfarandet ej kunna till någon ansvarspåföljd föranleda; och sorn Byggmästaren Palmsers anspråk på ersättning för den förlust. lian förment sig hafva lidit genom det ingångna kontraktets upphäfvande, vore af beskaffa 'Ck,0 M®" 0I*dning, detsamma blifvit väckt, kunde komma under pröfning, samt Rikets Ständers Justitia-Ombudsman ej påyrkat något åläggande för K. Bfhde ali hålla Kongl. Majit och Kronan skadeslös för hvad, i händelse Palmansitt berörde anspråk i laga ordning utförer. Kongl. Majit och Kronan kan blifva förpligtad att till honom utgifva, utan endast i detta hänseende förbehållit Kronan öppen rätt till talan, funné Kongl. Majit ej heller ^i’ra ändring i Hofrättens utslag, så vidt derigenom den i detta mål emot K. Blhde framstallda ersättningstalan blifvit leornad utan afseende. För att handla i öfverensstämmelse med de rättsgrunder, hvarpå detta nådiga Utslag är bygdt, skulle Kikets Ständers Justitiä-Ombudsman kunnat mot K. Bfhde påvrka skvldighet att halla Kronan skadeslös för hvad Byggmästaren Palmair kan M Kronan "vinna, utan att Just.Ua-Umbudsmannen ägt fog att mot K. Bfhde yrka ansvarspålöljd.
Utskottet kunnat inhemta nekade nemligen denna domstol aldrig parter att förete bevis, derföre att de förut kunnat företes, eller att upptaga så väl åklagares och målsegares sorn tilltalades besvär i brottmål; och ifrån denna princip har sedermera destomindre varit anledning att afvika, som Högste domstolen, genom 1809 års grundlag, helt och hållet gjordes oberoende af Konunga-makten. Samma princip har äfven fortfarande blifvit hyllad; och ensamt i denna, mer än ett halft sekel gamla, praxis synes ett hinder ligga mot ett förklarande i den syftning, som motionären föreslagit, äfven om riktigheten af samma praxis skulle kunna betviflas. Efter Utskottets omdöme har den emellertid sin grund i en riktig uppfattning af förhållandena. Genom sjelfva grundlagen har Högsta domstolen blifvit bekräftad såsom en allmän domstol, såsom sista instansen, och dermed satt till utöfvare af den domsrätt, som Hofrätten fordom innehaft; och med denna förändring 6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 54. i domstols-organisationen låter ifrågaställde inskränkning sig ej förena. Den upphörde följaktligen i och dermed; och lagskipningen så väl som lagstiftningen måste foga sig derefter. Det var ock den genom omförmälda förändring stadgade lagskipning, som framkallade 1815 års af motionären åberopade författning, deri, med hänsyn till de förhållanden, hvilka då egde rum, rättigheten för hvarje part att i brottmål i Konungens Högsta domstol öfverklaga Hofrätts utslag ock uppenbarligen förutsättes. Att ett begagnande af en sådan rättighet skulle kunna rubba folkets uppfattning om Majestätets helgd, kan Utskottet ej föreställa sig. I det lagbundna samhället kan ingenting skattas högre än rättvisa; och dess befordran bör derföre utgöra målet lör lagstiftarens oaflåtliga omsorger. Men den vore ej väl bevarad om oftanämnde inskränkning i rättigheten att påkalla den Högsta domare-maktens pröfning förefunnes; och till ådagaläggande deraf torde blott behöfva erinras, hurusom till brottmål räknas, bland annat, åverkans-mål.
I anledning af Utskottets anmärkning emot tillstyrkandet af besluten i KammarExpeditionen den 20 Febr. 1821 , och 14 Aug. 1822, om LandtRäntmästares och KronoFogdars, samt i Handelsoch FinanceExpeditionen den 12 April 1820, om PostFörvaltareg tillsättande genom Kongl. Maj:ts egne Nådige Constitutorial, nödgas jag åter upprepa den anmärkning jag redan vid ett föregående förhållande yttrat, att Utskottet först'och främst icke namsgifver de Föredragande, som med de anjnärkteärenderne ägt att sig b,efatta}jäfvensom att 202 Den 10 Julii f. m . de Föredragande vid frågor om tillstyrkandet af beslut uteslutande framställas, utan att ens någon fråga i Utskottets Betänkande uppstår^ rörande StatsRådets ansvarsfull» medverkan till de beslut, för hvars tillstyrkande Utskottets Betänkande framställer ansvarsskyldigbeten va. ra i fråga. Jag tror mig likväl äfven i denna del böra inskränka mig till en vördsam hemställan, om det icke skulle vara lämpligt att medelst underdånig skrifvelse till Hans Maj:t tillkännagifva det Riksens Ständer anse 28 §. Regeringsformen vara misstydd genom StatsRådets tillstyrkande för Kongl. Maj;t att tillsätta andra tjenster, än dem, som af Konungen tillsattes vid 1809 års Regementsförändring. Hvad som är anmäkt emot sådane före»» dragande, hvilka redan äro utur StatsRådet pkiijde anser jag ingen åtgärd i anledning af 107 §. kunna äga rum; men vid dessa anmärkningar förekommer samma besynnerliga förhållande, som vid de öfrige , att ConstitutionsUtskottet aldeles icke ådagalagt hvad StatsRåden iakttagit för att aigtyra sådane beslut, som icke varit öfverensstämmande med rättvisa och med Rikets sannskyldiga nytta.
(Motsvarar 119 §. i 1811 ars Reglemente samt grundar sig dessutom på Rikets Ständers beslut i anledning af Stats-U ukoltets Utlåtande, N*.o 21.) I stället för det årliga bidrag till Technologiska Institutet, som af Mann fact urDiscontens vinstmedel tillförene utgått, men numera är å Riks-Statens Sjette Hufvudtitel uppfördt, kommer ett, delta bidrag motsvarande, bebelopp af Fjorton Tusen Riksdaler att utaf nämnde vinstmedel, genom Kongl. Commerce-Collegium, till Riksgälds-Contoret, före hvarje års slut, inbetalas. §■ 9- (Grundar sig på Stats-U t skottets, af Rikets Ständer bifallna, Utlåtande, N:o 50*) Utaf de från Landt-Ränterierne samt Öfver-Ståthållare-Embetets Canzli till Kongl.
Formen, at genom underdånig anmälan hos Hans Kgl. Majit begära del af de protocoll, hörande til Commandomål, hvilka blifvit hållna dels rörande den Vestra Arméens återmarche ifrån Stockholm förlidit år til Norrska gränsen, dels rörande de den 20 sisth Junii i hufvudstaden förefallne o-roliga upträden. Ut supra. Skrifvelse af statsrådet C. Adlercreutz med öfverlämnande af protokoll i kommandomål. Vördsamt Memorial! Högloflige Riksens Ständers Constitutions Utskott har under den 13 dennes beslutit, at hos Kongl. Maij:t i anledning af 105 § i Regeringsformen begära del af de protocoller, hörande till Com mandomål, som angå Västra Arméens uppbrott och återtåg från Stockholm sisth år, samt det i hufvudstaden förefallne upplopp den 20 sisth Junii, i anledning hvaraf Kongl. Maij:t befalt mig sådant fullgöra. Jag får till underdånig åtlydnad häraf öfverlemna mit af Kongl. Maij:t i nåder påtecknade underdåniga memorial af den 12 Julii 1809 rörande Vermiäudska Fördelningens af Västra Arméen återtåg till Norrska gräntsen1; men rörande upploppet den 20 Junii innevarande år finnes ej andra protocoller, än et för samma dag samt et för den 10 Julii, då Högsalig Hans Kongl. Höghet Kron Printsens begrafning verkstältes; alla öfrige nådige ordr[e]s, som röra upploppet, har Kongl. Maij:t täckts munteligen meddela, och finnes i ordresjournalen för hvarje dag införde. Skulle Högloflige Constitutions Utskottet anse nödigt, desse genom tjänstgörande ÖfverAdjutanten i Stockholm expedierade ordres öfverse, skall journalen infordras med första. Orebro den 26 Augusti 1810. StatsRåd och tjenstgörande General Adjutant för Arméen. Högloft. Riksens Ständers Constitutions Utskott. Handlingar rörande Tryckfrihets Lagen, uppläste uti Högl. Constitutions
Härvid anmälde sig Hr von Hartmansdorff, i anledn. hvaraf H. Ex. afbröt sin framställning och upropade Hr von Hartmansdorff, som yttrade Jag hemställer vördsamt om icke förslagen lill gemensamma - Den 28 Maj f. m, 305 ma tankar böra förekomma i samma ordning, som föredragningen af §§:ne skett. FIr Lagerhjelm: Då säkert flera voteringar komma attega rum i följd af de öfverläggningar, som nu förekomma, får jag vördsamt hemställa om icke dessa voteringar skulle kunna upskjutas lill det plenum, som är bestämdt för eftermiddagen. Frih. Palmstjerna: Om jag rätt fattade Ilr Frih:n o. Landlmis mening, så var det icke att nu föredraga förslagen lill gemensamma tankar till afgörande utan att bestämma den ordning, uti hvilken dessa förslag skola framställas till öfverläggning och afgörande; och då FIr Frih.-n o. Landtm, började härmed, framkom Frih. Raabs förslag. Men då detsamma är af den beskaffenhet att, i händelse R. o. Ad. skulle antaga det, alla andra under diskussionen framställda förslag till gemensamma tankar skulle komma att förfalla, så anser jag för min del, och vågar vördsamt hemställa på sätt Hr Frih. o. Landtm, föreslagit, alt detta förslag lill gemensam lanke bör blifva det, som först företages till afgörande. Ex. FIr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, såsom Frih. Palmstjerna redan anmärkt, icke nu velat föredraga något förslag till afgörande, utan uttryckligen hemställt att R. o. Ad. behagade nu blott fastställa den ordning, i hvilken de afgifne förslagen borde till pröfning förekomma, samt att H. Ex. hade för afsigt, att, sedan denna ordning blifvit bestämd, föreslå R. o. Ad. att åtskiljas för att i eftermiddagens plenum företaga förslagen till afgörande. Fl. Ex. fortsatte härefter framställningen af de förslag till gemensamma tankar, som blifvit afgifne, samt omförmälde dervid, alt näst Frih.
Det .oaktadt utbetaltes ej det förra anslaget till sin bestämmelse, utan blef en del deraf anordnad! just till desamma ändamål för hvilka man nu begär ökade anslag. Man borde således nu kunna vänta , alt från den sidan ytterligare anspråk på nya anslag icke skulle komma i fråga. Detta liar likväl inträffat, och man synes allt för mycket räkna på Rikets Ständers beredvillighet att, utan afseende på uppoffringar, gifva hvad sorn gifvas kan, till Läroverkens och Vetenskapernas utvidgning och uppmuntran. Jag kan likväl ej förbise Stats-Cassans ringa tillgångar mera i detta än i andra fall. Ty då Staten ej nu har råd till att bekosta en enda skilling lill allmänna Folkundervisnings-anstalten, hvaraf behofvet är så stort och vigtigt, utan detta anses vara en angelägenhet, som församlingarne sjelfva böra bekosta, så vill jag äfven tro, att Läro-Verk, med så betydliga inkomster som Universiteten, böra vara belåtne med de anslag, som dem förliden Riksdag beviljades, och hvilka äfven vid innevarande Riksdag synas komma att fortfarande utgå. Man invänder; alt nu föreslagne summor endast skola användas till Universitetens materiel» behof; men hvarföre blefvo icke dessa behof ihogkomne med någon del af det beviljade årsanslaget? hvarföre drager man alla medel vid Universiteten till Lärarne, hvilkas antal och löner lära bägge vara så öfverflödige, att, om en ändamålsenlig reorganisation dermed gjordes, tillgångar ganska väl kunde vinnas för näateriela behofyen. Jag tror, att med en väl ordnad hushållning, hvilken icke bör åsidosättas vid något af Rikets Embetsverk, de redan befintlige tillgångarne böra vara tillräeklige, så väl för de personela som maleriela utgifterne vid Universiteten, och på den grund kan jag icke rösta för uppförande af ifrågavarande anslag.” Häruti hafva instämt* Riksdagsfullmägtige Nils Persson från Södermanlands Län, Johannes Andersson från Upsala Län, Anders Anderssen från Skaraborgs Län, samt Daniel Danielsson från Örebro Län. "Vid Strengnäs Stift: af Herr Biskop Thyselius som åberopade dess vid betänkandet N:o 88 i denna fråga afgifne reservation.
De strängare tvångsmedel, sorn här i Piket blifvit antagne och faststälde för att nyttjas emot de personer, hvilka antingen genom lättja och oordentlig lefnad försakat de tillfällen för dem varit öppne att erhålla nödig bergning, eller ock, genom föröfvade brott och derföre undergången bestraffning, försatt sig i den belägenhet, att de sakna utväg att sig ärligen försörja, äro, att desse hållas till någon för r Lag-Utskottets Betänkandm. dem passande och för Staten gagnelig sysslosättning, hvilket sker såmedelst, att nämnde personer dels insättas till tjenstgöring vid de värfvade Regementer, då de äga den fräjd att sådant kan tillåtas, dels ock i annat fall användas till allmänt arbete vid Arbetsoch Corrections-inrättningarne, eller, i brist af utrymme derstädes, å någon fästning. Att behofvet af desse sistnämnde anstalter och Arbets - Inrätt, ningarnes utvidgande, i ändamål att kunna förse ett större antal försvarslöse och lättjefulle, eller för brott straffade personer, med näringsmedel, har under loppet af de sednast förflutne år mer och mer tillväxt, kan icke förnekas, och orsakerne till ett sådant förhållande måste till mindre betydlig del sökas uti en tilltagande dyrhet på lifsmedel och inskränktare tillgång af arbetsförtjenst, men igenfinnas dock förnämligast uti en hos unga arbetsföre personer, mera än förr rådande böjelse att omfatta sådane yrken, hvilka äro mindre mödosamma samt lemna en snarare utsigt af medel till utkomst och ett yppigare lefnadssätt, än det sorn erbjudes genom det strängare arbete vid jordbruket och vid andre närings-grenar, hvaraf följden bl ifver, att, då berörde utsigter antingen varit skenbare, eller genom inträffande omständigheter försvinna, en sådan vana vid maklighet af dessa redan vunnits, det de svårligen kunna förmås att återgå till det trägnare och tyngre arbetet, samt således efter hand förfalla till sysslolöshet och utsväfningar, i hvilka fall allmänna säkerheten oumgängeligen fordrar åtgärders vidtagande för att förekomma, det dylike per - 310 X,ag-Utskotiett Bet ani and m'.
Sjöfn), är ungdomskärlekens åsynja, som sörjer för att människornas sinne vändes till kärlek; hon hör närmast till Fröjas krets. Syn (fn. Syn), motbevisningens, rättegångens gudinna, bevakar dörren till gudasalen och tillsluter den samma för dem, som ej få komma in. Derjämte är hon på ting satt till värn för åsarnes saker. Till denna krets synas äfven följande åsynjor höra. Gefion (fn. Gefjun), är den jungfruliga gudinnan, den första kärlekens åsynja, hvilken de mör tjena, som dö ogifta. Ehuru berörande Friggs väsen, framträder hon mera sjelfständig: hon deltager i gästabudet hos Öge (§ 23), och på Lokes förebråelser mot henne svarar Odin, att hon känner lika väl som han alla människors öden (Märk sagan om Gefion och Gylfe!). Eir (fn. Eir) är läkedomens gudinna. Mänglad (fn. Menglöð) är jorden i hela hennes härliga sommarprakt; således en uppenbarelse af Frigg. Fulla, fullhet, af fullr, full. Hlýn af hlýja, värma, vederqvicka, skydda. Gna af knega(?), förmå. Hofvarpnir, hofkastaren, af varpa, kasta. Snótra; jfr snótr, förståndig, klok. Vör af adj. varr, vör, vart, försigtig, var, varsam. Lofn af lofa, lofva. Sjöfn; jfr sjafni, sinne, kärlek, älskare. Syn, syn, förnekande, afslag, vägran. Gefjun; härledningen är dunkel; jfr gefa, gifva. Eir uttrycker skonsamhet, lindring, af eira, skona. Menglöð, glad och glimmande af smycken, af men, smycke, halsband, och glaðr, glöð, glatt, glad. Rind (fn. Rindr) är Odins tredje hustru, den af vinterkölden stelnade jorden. Länge motstår hon Odins kärlek, som förgäfves bjuder henne sommarens smycken.
Sedermera hafva, till följd af beslutet i l:sta§m, förändringar i ett par efterföljande §§ vidtagits, och då ändamålet med inbjudningen helt och hållet skulle förfelas, derest icke de ifrågavrde Stånden äfven i dessa delar behagade instämma i R. o. Adms beslut, vågar jag hemställa, huruvida icke i afs:de på dessa punkter inbjudning äfven må afgå. Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, i likhet med hvad Ståndet redan beslutat i afs:de å Usta §:n i förordningsförslaget, inbjuda Borgareoch BondeStm att instämma i R. o. Adms beslut rör:de 2, 3, 4, 5, 20 och 30 gg i samma förslag. Föredrogs och lades till haudlingarne StatsUtskits d. tl och 17 dennes bordlagde Mern. N:o 125, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i en med statsregleringen gemenskap egande fråga. Föredrogs ånyo StatsUtskds den 11 och 17 dennes bordlagde Utlåt. N:o 128, i anledn. af väckt motion ang:de militära boställens indragande till statsverket emot beviljande af förhöjd penningelön till militärtjenstemännen. Frih. Creutz, Steffan: Motionären har här yrkat att ar méeris boställen måtte indragas och på 30 år i sender bortarrenderas; och anför såsom skäl dertill, att militärtjenstemännen understundom, såsom vid inträffande krig och kommenderingar, vore förhindrade att sjelfve tillse och, som sig borde, vårda sin boställsjord, hvilken de fleste upläte på arrende under sin tjenstetid. Det torde vara i hög grad nödvändigt att eftertänka att officerarne blifva så aflönade att de kunna någorlunda existera, hvilket åtminstone hittills varit ganska svårt för de lägre officerarne. Motionären har vidare anfört det särdeles orättvisa i den ojemna fördelningen af lönerna, i det att ett boställe för officerare af samma grad ger 6000 ett annat 3000 rdr.
» 1841 » , » 219,593. » 1846 » » 287,725. Denna jemförelse-tabell utvisar, att jordbruket inom detta län under hela tidrymden från år 1822 till 1846 i den mån förkofrat sig, att utsädet 13 af spanmål och skidfrukter ökats med omkring 54 procent och af potates 128 procent under det att folkmängden ökats med knappt 30 procent. Boskapskötseln i Götheborgs och Bohus län har varit att anse som stillastående under en lång följd af år. För dess närvarande utsträckning kan fodertillgången inom länet anses tillräcklig. Ladugårdsafkastningen förslår ock visserligen för landtmannens egna behof, men den fyller ingalunda äfven behofvet för städerna, i synnerhet för Götheborg, hvarest följaktligen en betydlig tillförsel af viktualier jemväl från andra landsorter äger rum. De till femårs-berätlelserna hörande Tabeller utvisa antalet af i länet underhållna kreatur sålunda: Hästar. Oxar. Kor. Ungboskap. Får. Svin. Getter. Då nämligen gästgifverioch kronoskjutsningen medför nödvändigheten för de fleste af allmogen att underhålla en eller flere hästar och derjemte för hushållet kor företrädesvis äro behöfliga, medgifver fodertillgången gemenligen icke att tillika underhålla oxar. Halmen har hittills utgjort det hufvudsakligaste foderämnet och stallfodring användes endast å några få större egendomar. Den förkofran som Bohusländska landtmannens ladugårdsskötsel tidtals kunnat vinna har derföre vanligen icke kunnat bringas högre, än att ett missväxt-år varit nog att nedtrycka den till dess förra låga ståndpunkt. Det bör dock vara att förmoda, att, sedan klöfverodlingen nu blifvit mera allmän samt då foderoch betestillgången derigenom torde komma att närma sig ett rättare förhållande till åkervidden, en fördelaktig verkan deraf på boskapsskötseln snart skall blifva synbar. Sedan år 1834 har, i följd af Hushållnings Sällskapets förfogande, en djurläkare för länet härstädes varit anställd.