Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer följagtigt; äfvensom det särskillda yttrande, som Herr Assessoren afgifvit, i anledning af de uti bilagde Utlåtande Litt. E. afhandlade ämnen, skulle, uppå nu äfven framställd begäran, genom Protocolls-Utdrag detta Ulla* Unde vidfoga*. a:o Herr Handelsmannen Jacob Linström åberopade äfven ett förut uppläst anförande , såsöm innehållande dess i ett sammanhang yttrade särskillde meningar, rörande flere af de till Finance-Regleringen hörande ämnen, hvilka varit föremål för Utskottens uppmärksamhet; och är jemväl detta anförande, sorn nu begärdes måtte, jemte betänkandet, till Rikets Ständer öfverlemna*, härhos under N;o a bi« fogadt. 3:0 Herr Ofverste-LieUtenanten Hjerta håde sammanfattat sine skiljaktiga meningar, rörande Bancosedlarnes realisation samt Financeplanen i det hela, uti ett yttrande, med dertill hörande Bilagor, hvilket allt nu Upplästes, och skulle uppå begäran Utskottens Betänkande åtfölja} hvarföre det under N:o 3 härvid Statsoch BanCo-Utskottetts Vtlätahden. ttxt tillägges; likasom de för öfrigt af Herr öfverSte-Lieutenanten nu uppläste resetvationer emot de beslut, sorn innefattas uti särskilde delar af Utlåtanderne Litt. F.
Fördelen af en sådan finans-operation skulle blifva den, att skulden blefve hufvudsakligast inländsk, och ali kapitalrabatt, som nu kommer utländningen till godo vid lånets upptagande försvunne: att låntagaren kunde erhålla understödet, då han behöfde det, och vid den tid han kunde använda medlen till de, för sitt jordbruk nödigt ansedde förbättringarne; att Riksbanken gjorde en betydlig räntevinst och ändtligen, att blott ett mynt blefve gällande, samt att slutligen all anledning vore för handen, att, om Riksbanken, för att kunna uppehålla myntvärdet och för behofvet att förstärka mettalliska kassan, såg sig nödsakad att försälja Riksgälds-kontorets obligationer, så behöfde sådant endast ske successive, och den olägenhet, som nu menligt verkar både för Riksbanken och allmänna rörelsen, samt landets välstånd, den nemligen, att stora utländska kapital er på en gång tillströmma och onaturligt höja fastighetssamt varu-värden och öka lefnadslyxen, vore härigenom aflägsnad, så mycket heldre, som det borde tillhöra statsmakternas ömtåligaste åligganden att moderera rättigheten till erhållandet af sådane lån, i samma förhållande som Riksbankens säkerhet det fordrade genom utbetalande af hypothekslånen, till större eller mindre summor på en gång, eller under aflägsnare tider, allt efter omständigheternas kraf. För ingen del gillar jag en utländsk skuldsättning, som icke är nödtvungen; detta tvång må nu bero, antingen af behofvet till omsättning af redan iråkad gäld, eller för att genom ett ökadt förlagskapital och deraf ökad afkastning bereda högre reveny och deraf följande förbättrad utkomst, och jag förutser derföre ganska väl, att den anmärkningen hos mången med skäl skall uppstå, att utländsk skuldsättning likväl skulle uppkomma, om äfven hypothekslånen på föreslagna sätt skulle behandlas och att skillnaden blott vore den, att staten iklädt sig en förbindelse, som nu hvilar endast på den enskilde.
Ständer för klara mine framställningar för gissningar och omtalt, huru misstankar kanna sjelfbehageligt sväfva, samt ändteligen förkunnat, att hvad jag yttrat varit o betänkt och utan åsyftad följd, si hoppas jag att Höglofiige Utskottet i sitt svar på den återrerniss jag nu begär, täckes låta inflyta de tankar och yttrade. ändamål, sorn eber förmåga jag har sökt ådagalägga, på det äfven jag mätte kunna vara obekymrad om de vrånga omdömen, hvarom Herr Biskop af Wingård och inedreservanter talat. Då emedlertid Utskottets Betänkande blifvit i PrästeStåndet afslagit , ehuru de fleste, som yttrat sig varit för detsamma, så, på det Utskottet icke måtte utestängas från de upplysningar, rom å ena och andra sidan blifvit Den 9 September e. ni. Öfver ämnet meddelade, ir.håller jag j äft detsamma harvid fa toga , med tillägg af denna min enskildta tanka; att sedan en Convention blifvit för ett Pastorat upprättad* med Utiryckeligt tiilkännagil vande, att densamma» i hvad Kongl Majit den stadfäste, Vöre det enda>som komme att till efterrättelse tjena, så synes För*- Samlitlgen härigenom tillräckeligen hafva blifvit undervist om ändamålslösheten med Contract, som nu ej så sällan upprättas och om hvilka Församlingen först efter lång process med Läraren, blir underrättad, att ett sådant Contract såsom före valet upprattadt är Olagligt och till intet gällande. Är man öfverens att sveket icke kan föda goda känslor för Lärare, och har man allvard med dessa mycket omtalta bildningsanstalter till en förbättrad tnoralité hos allmänbeten, så må man vara angelägen att ej i en ofördelag^ tig dager ställa den , som i lära och lefverne skall föregå oss t ett godt efterdöme, N;o 2. Friherre Hjerta} Lars:
Revisorerne hafva hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om Nådig befallning till Kongl. Stats-Contoret att utbetala erforderlige medel till de arfvoden Revisorerne, jemlikt 16 §. i Instructionen, bestämt för de personer, hvilka under denna förrättning med Canzlioch Kameral-biträde tillhandagått, äfvensom till nödig Vaktbetjening och bestridande af kostnaderne vid tryckningen, så väl utaf denna Berättelse med bilagor, som den serskildt afgifna om revisionen af de under Kon°d. Commerce-Colletrium stående Fonder. O O Då Stats-Verkets Räkenskaper för åren 1836 och 1837 böra finnas afslutade år 1839, för att då utaf Rikets Ständers Revisorer undergå granskning, hafva nu församlade Revisorer, med stöd af68 §. Riksdagsordningen samt 5 och 6 §§. i den för Revisorerne i Nåder utfärdade Instruction, skolat utsätta tiden för nästpåföljande Revision af Statsverket till Måndagen den 16 September 1839. Stockholm den 5 December 1837. Högloflige Ridderskapet och Adelns Ledamöter: C. O. Palmstjerna. G. A. Stjerneld. J. M. Rosenmiiller. C. F. Hammarhjelm. J. IF. von Döbeln. J. Nordenfalk. Högvördiga Fr es te-St ån de ts Ledamöter: C hr. Stenhammar. L. P. Afzelius. N. Astrand. E. Bergqvist. C. J Heurlin. C. G. Berlin. Vallo fl i ga Borgare-Ståndets Ledamöter: Mart. T. Morsing Th:n. C. Fr. Wcern. G. F. Ekholm. C. P. Bergsten. A. F. Grandelius. Erik Rådberg. Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter: Lars Persson. Botvid Jonson. Ola Jeppsson. Petter Jönsson. Peter Persson. Per Jonsson. Air. Vict. Kock. 13 rört. Balanit fran den 3l Ofverlefvercringar . Skulder
Men då man väl måste antaga, att i allmänhet ingen utan motvilja lemnar hemmet för alltid och att flertalet föredrar en knappare bergning i eget land framföre en rikligare i ett fremmande, bör man ock kunna vara förvissad, att, om Svenske matrosen hade sin tarfliga, men tillräckliga utkomst här, han icke skulle utbyta den emot den, utlandet möjligen erbjöde, och att, för att qvarhålla honom i Statens tjenst, alltså ingalunda behöfdes att täfla med de Engelska och Amerikanska hyrorna, ulan allenast att löna honom så, att han med sparsamhet måtte kunna draga sig Iram utan alltför stora bekymmer. Tyvärr äro dock hans lönevilkor ännu icke sådana. Saunt är, alt vid sisllidne Riksdag äfven Matrosens gage något ökades; men, om man jemför hans vilkor med dem, på hvilken Flottan antager t. ex. sina handtverkare, finnér man likväl, att Matrosen är betydligt sämre lönad, än en timmerman af lägsta graden. Öfvervägas deremot de fordringar, man med rätta har på en Orlogsmatros, måste det erkännas, att dessa icke äro små. Matrosens yrke är hårdt och svårlärdt, samt af den beskaffenhet, att så underordnad individens ställning än må anses, hans personliga omdöme dock tages i anspråk kanhända mera än inom något annat yrke. På hans mod och rådighet, hans insig ter och beslutsamhet beror ofta mycket, och vid otaliga tillfällen måste at hans eget goda omdöme fullt förtroende lemnäs, äfven i högst vigtiga fall. Sådan är Sjötjenstens natur, såväl i fred som i krig. Nu kan visserligen Matrosen, genom att undergå föreskrifna examina, vinna befordran och sålunda få förbättrad ställning och tryggare framtid; men då icke alla Matroser, huru fåtalig Korpsen än är, kunna hinna Under-officersgraden, äfven om det vore gifvet, att en skicklig Matros derföre skall vara lämplig till Under-officer, hvilket ingalunda alltid är händelsen, Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Några afse blott att visa kroppsstyrka och vighet, andra att gissa något eller att uppsöka något undangömdt — ”Gömma ringen” och de många dermed beslägtade lekar —; i några ligger lekens kärna i de orimligheter och löjligheter, som uppkomma genom att sammanställa i ett sammanhang hvad som blifvit yttradt af olika personer, utan att de veta om hvarandras yttranden, åter hos en annan del i tillfällen till anspelning på förmodade hjerteangelägenheter. I ingen af dessa förekommer någon mimik. Samma är förhållandet med underlekarna, uti hvilka en person så att säga försättes i anklagelsetillstånd, och alla hans svaga sidor blifva gifna till pris åt löjet. En särskilt klass bilda blindbockslekarna, hvilka äro af många slag och återfinnas hos nästan alla folk. Redan hos Grekerna voro de kända. Det tyckes som om man genom denna konstlade blindhet velat träffa den andliga blindheten, och liksom en partiell medvetslöshet hör till all komiks väsende, så äro också alla blindbockslekar beräknade på att väcka löje. Mindre framträder efterhärmningen i lekar, sådana som ”Skifta makar” och ”Låna eld,” uti hvilka ett från alldagliga förhållanden lånadt motiv väl bildar lekens underlag, men icke kommer till mimiskt utförande. Men deremot finnas bland de lekar, hvilka afse att drifva puts med de i leken oinvigda, många, uti hvilka en liflig mimik förekommer, såsom i ”Slagta bocken,” ”Sätta rofvor,” ”Sisslas barnsöl.” Och slutligen hafva vi flera lekar, hvilka kunna sägas vara verkliga små improviserade folklustspel. Hvarje deltagare har en roll att utföra, och endast uppränningen är gifven, hvilken de spelande hafva att efter bästa förmåga fylla ur egen ingifvelse. Det var på dessa folklekar vi syftade, då vi ofvan sade, att folkleken utan sång kan vara än mera dramatisk än ringdansen. Vi vilja här anföra några exempel. Valla får. De lekande, som föreställa får, bilda en ring, och inom den går ett fruntimmer föreställande ett gammalt vallhjon med en käpp i hand, sjungande: ”Jag stänger en gärdsgård, Jag stänger en gård
I likhet dermed och då dessa betydliga brister borde, såsom å svarande sidan äfven är sagdt, ”öfverföras på titelns anslag för det påföljande året, för att af tillkommande besparingar godtgöras,” måtte det, under dessa efterföljande år, hafva kunnat med åminstone lika mycken säkerhet förutses, att besparingarne, om de möjligen blefvo tillräckliga att småningom godtgöra de från förutgångna åren öfverförda bristerna, likväl icke skulle lemna tillgång till ständigt fortfarande utgifter. Och torde detta allt ådagalägga, att den ständigt förfarande bristen icke kunnat vara Konungens Rådgifvare i allmänhet och minst StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, obekant, hvilket Herr Presidenten, i dess svaromål å nästföljande 2:ne punkter, ej heller förnekat. Åtalet i denna punkt bör jag fördenskull i allo fullfölja. *) Till deras innehåll vidare anförda i anmärkningsmemorialet under aldra och 3:dje punkterna. 2.34 2ulra och 3:djc punkterna. Ibland de anmärkta rådgifvande åtgärderna angående beviljade lönförmåner åt embetsodi tjenstemän i Kongl. StatsKontoret, förekommer först den, hvari tvänne Herrar Ledamöter af StatsRådet den 1 Februari 1836 deltagit, vid utnämning af en ordinarie StatsKommissarie utöfver Staten, med denne embetsmans bibehållande vid sin förut innehafde Sekreterarelön. Då härom i förklaringen, under åberopande af nödvändigheten att förordna en ny Ledamot i StatsKontoret, vidare anföres, att vid flera tillfällen förut i EmbetsVerken inträffat, det personer blifvit befordrade till högre tjenstegrad, med bibehållande af förut innehafda lönvilkor, intilldess lön efter graden kunnat elem i behörig ordning tillfalla; bör jag deremot vördsamt påminna, att, om än på uppgifvet sätt vid andra tillfällen skulle hafva tillgått, lagligheten af sådana åtgärder likväl torde kunnat ifrågasättas, helst den icke må anses ådagalagd blott genom deras tillvaro.
Genom denna hastiga tvättning, kan man ej behöfva skurning med borste på långt när så ofta som annars; då så måste ske och golfven äro fläckiga, tages varm, skarp såplut dertill. Att stryka såpan på borsten och gnida in den i träet har till följd att, oaktadt vädring, såplukten blir besvärlig i flere dagar efteråt. Särskildt kärl och trasa användas för att ofta under skurningen uppsamla orenlighet. Sköljning med rent, varmt vatten bör föregå torkningen, hvilken stycke för stycke sker genast derefter med grofva, rena handdukar. Har någon af Iduns läsarinnor bland sina blommor någon palmart, hvars vackra utseende mycket gladt eder? Men så tilläfventyrs börja bladen svartna och hela växten se tynande ut, och ni vet ej, huru den skall behandlas. I så fall vill jag meddela ett råd, som jag sjelf för en tid sedan erhöll. Sätt en svampbit af en valnöts storlek mellan hvarje blad och stammen samt fukta svamparne, på samma gång ni vattnar jorden. Den bör planteras i en rymlig kruka i något sandblandad jord. Vattnas ymnigt och bör ha en varm, solig plats, ty palmers kronor skola bädda sig i solens värme och dess rötter bada i vatten. Vill ni ha edra källor frodiga och blomgifvande? Plantera dem då i en stor kruka med fet jord. Låt krukan stå på ett stort, temligen djupt fat, som ständigt bör vara fyldt med vatten. Vattna dem någon gång med kall kaffesump. En del hafva den bakvända idén, att en kalla bör ha endast tre blad, och skära i så fall bort de öfverttödiga. Härvid såras den onö- digt, och saft afnnner. Börjar ett blad gulna, skär då bort det och lägg stjelken, skuren i små bitar, på jorden. Skär ni af ett blad eller en blomma, låt det ej ske för nära stammen. Lägg på det sårade stället litet jord, hvilket hindrar saftens afrinnande. Ställ om sommaren ut växten på ett skuggigt, helst äfven fuktigt ställe, t. ex. ett dike eller dylikt.
Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Vid justeringen af Expeditions-Utskot» tets förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl, Maj:t, angående utvidgad Handels-och Seglationsfrihet för innevånarne i Skåne och Blekinge, anmärktes, att ehuru denne Skrifvelse vöre enlig med Riksens Ständers beslut, syntes den dock ofullständig i det afseende, att ehuru i premisserna varit yrkadt, att denna Seglations* frihet skulle sträcka sig både tili trädvarors ut» förän - Den * JulU % förande ifrån Blekinge till Skåne, och Spannmål ifrån Skåne till Blekinge, sjelfva beslutet blott innefattade det första förslaget. RidderskapeC och Adeln, som fann billigheten fordra antagandet af det sednare tillägget, gaf dertill sitt bifall, och beslöt att inbjuda de öfriga respectiva Stånden, att deri instämma, hvarefter Expeditions-Utskottet skulle anmodas att detsamma i den underdåniga skrifvelsen införa. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Föredrogos å nyo Och biföllos Stats-Ut* skottets den 26 sisth Juni afgifna och den 28 derpå följande på bordet lagda Betänkanden : 1:0 Angående tillökning i de Kongl, och Furstliga Hofvens Stats-Summor. 2:0 Om Stats-Summa för Hans Kongl. Höghet Arf-Prinsen Oscar, i händelse Hans Kongl. Höghet skulle inom nästa Riksdag sig förmäla. Ut supra. Ex Protocollo A. G, Silverstolpe. S. D. Vid företagen justering af ConstitutionsUtskottets, jemte denna dag inkommet Memorial, aflemnade Redaction af de utaf Riksens Ständer vid innevarande Riksdag afgjorda Grund» lags-förslag, blef samma Redaction i alla öfriga delar gillad och' godkänd; men beträffande de förslag till tilläggning i 28 §.
— N:o 121. i anledning af väckt motion om sättet för behandlingen af förslaget till ny criminal-lag. X. B. 540. A. 553. — N:o 122. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 87 öfver väckta motioner angående concurslagstiftningen. X. B. 607, 628. A. 630. — N:o 123. i anledning af väckta motioner angående dels befrielse för i Hofrätten uteblifven svarande part från skyldighet att lösa Rättens dom eller utslag, dels ock förklaring af 29 Capitlet 7 § RättegångsBalken. X. B. 607. A. 628. — N:o 124. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 62 öfver väckt motion angående gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar. X. B. 597. A. 600. — N:o 125. i anledning af väckt motion om sättet för behandlingen af de allmänna lagförslag af större omfattning, som Kongl. Maja vid en kommande riksdag kan vara sinnad att till Rikets Ständer framställa. X. B. 597. A. 606. — N:o 126. i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 24 April 1754, angående revisionssökandes skyldighet att i Hofrätten erlägga lösen för handlingarne i målet, m. m. X. B. 616. A. 676. E. 686. N:o 127. i anledning af väckta motioner angående gemensamma ransakningshäkten och tingsställen för särskilda härader. X. B. 562, 585. A. 608. E. 684. •— N:o 128. i anledning af väckt motion angående meddelande af ett stadgande derom, att den af Rikets Ständer beslutade ( 92 ) och af Kongl. Majit bifallna förändring i lagens bestämmelse? rörande giftorätt ej malte medföra retroactiv kraft. X. B. 681, 684. A. 692. LagUlskottets, det Förstärkta, Ledamöter, val af.
Saltpetter-tillverkning, som kan anses vara ett bihang till Ladugårds-skötseln, bar icke baft serdeles framgång uti detta Län, ehuru skogstillgången skulle medgifva dess allmännare utöfvande på en del orter. Antalet af Saltpetter-lador, som under åren 1827 och 1831 varit i drift, har hvarje år endast utgjordt omkring 20, hvilka lemnat i medel-afkastning omkring 200 LM. saltpetter årligen. c) Skogarj beslående hufvudsakeligen af Tall och Gran, finnas till stor vidd och betydenhet inom Länet, serdeles på Dahls-Land samt i Wedens, Bollebygds och Kinds Härader af Westergöthland, hvarest skogen längst i söder till någon mindre del består af Bok. Ek, Björk och andre nyttige löfträd växa öfver hela Länet, dock mera spridde, endast utgörande smärre skogsparker och lundar. Skogarne äro till mästa delen enskilda och begagnas dels i samfällighet, dels slorskiftade och äfven på några ställen enskiftade; varande de socknar ganska få, som icke hafva skogsandelar till hemmanen, på ett dera af nämnde sätt. — De, före delta, Kronan förbehållne skogstrakter i skiljde delar af Länet, hvilka alla varit under Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes disposition, nemligen: Fyra Krono-Parker, innehållande något öfver 29,200 Tunneland och Fjorton Krono-Allmänningar, med omkring 89,800 Tunneland i arialvidd, förutan impedimenta och tvistiga marker, — hafva nu mera undergått sådane undersökningar till förändrad hushållning och disposition, som blifvit förordnade genom Eders Kongl.
I 9 §:n äro ordalagen sådana: ”Lag samma vare, om, vid sådant tillfälle, militärbefälhafvare, genom vapens brukande, antingen innan han af civil myndighet derom anlitad blifvit, eller eljest i oträngdt mål sig förgår.’’ Dessa ord — ”antingen innan han af civil myndighet derom anlitad blifvit, eller eljest,”—synas mig böra borttagas, då orden blifva dessa : ”Lag samma vare, om, vid sådant tillfälle, mililärbefälhafvare genom vapens brukande i olrängt mål sig förgår." Han har i oträngt mål gjort det, då han ännu icke blifvit tillsagd. 1 12 §ra står: ”Hvar, som i ondt uppsåt diktar eller sprider kring landet ut lögner och falska rykten, de der röra Rikets säkerhet, eller kommer dermed allmänt buller och oväsende åstad." Detta ord "eller” bör, efter min tanke, utbytas emot ordet och, ty annars är försatsen ett stadgande, som tillhör Tryckfrihetslagen och icke upprorslagen. Det kan icke inflyta i upprorslagen för annan händelse, än 36o Den 14 April f. m. att man dermed kommer allmänt buller och oväsende åstad. Jag begär således att ordet eller utbytes emot och. Jag hade visserligen flera andra anmärkntr att göra, men jag anser dem icke så hufvudsakliga eller så nödvändiga, som de, hvilka jag nu haft äran framställa. Hr von Heyne,- Georg: Jag ber att få göra en anmärkn. emot hvad Frih. Boye yttrat, att militärbefälhafvare skulle äfven kunna lemna varningen, sedan en föregående skett af civil auctoritet. Jag tror, att hvarje uppmaning, som bör ske för att skingra folksamlingar, bör göras af civil auctoritet. Skälet är det, att jag fruktar, att det, då en militärbefälhafvare kommer för att hämma oordningen, är för sent för honom att yttra något, så mycket mera som, ifall folkmängden icke skingrar sig på civilauctoritetens tillsägelse, den snarare retas än den lugnas, då den ser de vapen, med hvilka den hotas, och det kan blifva en möjlighet att sådant verkar till att försöka styrkan.
Blht till Riks-St. Prot. Ig28 och 1829, 7 Sami. l Afd. 3 g:de H'.t z-.dra B.det. Lagutskottets Betänkande Nio g5-, 9 §. Saknas tillgång till gäldande af dé böter, som efter denna Förordning åläggas, skola de förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, enligt den i 5 Cap. 4 §• StraffBalken fast-; ställde beräkning. Äro, jemte fylleri, andra brott begångne, och förvandling af böter; skall ske, förhålles efter de grunder, som uti 11 punkten af Kongl.’ Förklaringen den 23 Mars 1807; utstakas. 10 §.' Förbrytelser emot denna Fö'rord-3 ning skola åtalas vid allmän Dom-: stol eller Police-inrättning; dock så,! att, om den tilltalade tillika är an-; Iclagad för brott, som till Police-r Kammarens upptagande ej hörer fylleribrottet bör af allmän Domstol behandlas. 11 §.' Landsoch Stadsfiskaler, samt Kro3 tio-, Stadsoch Police-;Betjente j LagUtskottets Betänkande N:o 95. ig åligge atl å fylleribrott hafva nogi grann uppsigt och dem vederbörli-i gen åtala, vid laga ansvar om sådant åsidosattes. De fylleribrott som ej äro af urbota beskaffenhet och icke inom sex rnånader, sedan de sig tilldragit, hvarje månad till Trettio dagar räknad, blifva hos ver derbörlig Domstol eller Police-inrättning anmälde, äro sedermera ic^ ke åtal underkastade. 13 §. Denna §. blifver lika med 14 §, t nu gällande Förordning. IS §. Om tid och sätt till ändrings sökan^ de i Utslag, som af allmän Domstol , i mål angående fylleribrott; meddelas, galle hvad i ty fall om brottmål i allmänhet stadgadt finnes. Huru ändring i Police-Kammares Utslag sökas ma, är serskildt föreJ skrifvet. 14 §.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken erinrade, att ordningen, enligt Hans Excellences tanka, fordrade, att anmärkning framställdes vid hvarje § eller moment, deruti Ridderskapet och Adeln för dess del ansåg någon ändring böra äga rum; och hemställde Hans Excellence, om Ridderskapet och Adeln ansåg den af Herr Cederschjöld vid g:de §:n gjorda anmärkning böra, såsom Ståndets gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskotlet hänvisas. Ropades Ja. § »o. Under sålunda förutsatta villkor skola såsom missbruk af Tryckfriheten anses: 1:0 Försmädelse mot Gud; Brottet straffes efter 1 Cap. 1 $ MissgerningsBalken. Herr Cederschjöld: Jag hemställer, om icke, i enlighet med Ridd. och Adelns förut fattade beslut, i denna § måtte utsättas att brottet straffas efter allmän Lag. Uppå gjord framställning blef Herr Cederschjölds anmärkning såsom Ståndets gemensamma tanka äf Ridderskapet och Adeln lill ConstitutionsUtskottct hänvisad. j Den 31 Januarii e. m. 347 Grefve Frölich: Då Ridderskapet och Adeln biföll 9 §:n, och jag försummade att dervid göra anmärkning, emedan jag på några ögonblick var sj^sselsatt, så återstår mig blott att reservera mig deremot, såsom stridande emot hvad vi i början af öfverläggningen beslutat, nemligen att principer ej skola släilas såsom Lagparagrapher, emedan det är något oformligt. § 10. 2:0 Förnekelse af en Gud eller af ett lif efter detta eller af den rena Evangeliska läran; Brottet straffes efter 1 Cap. f $‘:n MissgerningsBalken. Herr Cederschjöld: Här gäller sam ma anmärkning som förut, nemligen att det bör heta brottet bör straffas efter allmän Lag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den af Herr Cederschjöld gjorda anmärkningen böra, såsom Ståndets gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisas.