Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 20 Maj 1823* Utdrag af Vrotocollet, hållet uti Pnksens Höglofl. Ståndets Allmänna Besvärsoch EkononiiTJtskott den 24 Maj 1825. S. D. RiksdagsFuIlmägtigen, Olof Månsson, från Blekinge län anförde: I anledning af mitt gjorda förbehåll vid justeringen af Höglofl. Utskottets Utlåtande, rörande yrkadt upphörande af de sjö- och stapelstäderne bevilljade afgifter för fartyg, som besöka Köpingar och Landthamnar och der intaga laster, torde mig tillåtas, att framställa skälen för min då anmälda reservation|mot detta beslut. Utskottet synes hafva grundat sitt afstyrkande till motionen på de principer, att, då städerne vunnit i fråga varande rättigheter, antingen såsom ett privilegium tili de» 518 Besp. och Ekon. Utsk. Betnnkanden, »as förkofran eller ock såsom ersättning för förluster i deras inkomster, då, genom den Köpingarna och Allmogen förunnade Seglations-frihet, deras skeppsfart förminskades, desse privilegier borde hållas i helgd, oansedt det blifvit medgifvet, att skyldigheten till i fråga ställde afgifters erläggande, för sig sjelf betraktad, syntes nära orimlig. Desse Principer strida rakt emot dea nu så högt yrkade och af nöden verkelin gen påkallade frihet i utöfningen af en naturlig näringsrättighetj den strider äfven emot all billighet, ty hvarken någon skyldighet finnes utan motsvarande fördel, och denna sednare existerar ej för Landets och Köpingarnas innevånare, då de ej draga ringaste nytta af det, hvarföre afgifter af dem utgifvas. Derföre att Städernas trefnad skall befordras, bör väl landet icke orättvist påläggas ett tryckande besvär, Frågan är icke här om befrielse från afgifter till Städerne, då deras hamnar ver-, keligen anlöpas eller begagna? 5 det är endast upphäfvaudet af en utan lagliga skäl tillkommen, kanske ofta sjelftagen, rättighet, som yrkas, och jag har trott, att åtminstone allt godtyckligt begagnande deraf bordt förekommas, likasom att
Till upplösning om rätta förhållandet har, utinnan, får Skats-Utstottet tillkännagifwa, att enär Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref af den 12 Oct. i8o8 täcktes upplösa Dch zme Gardes-Regemen, ter till Fot och deraf formera sme wärfwade In, fanterie Negementer, förvrdnades tillika, att inan, stapet wid Swensta Gärdet stulle till lika styrka fördelas uppå berörde 2me Negementer, men att Befälet deremot stulle pa andra Negementer placeras, dock stulle detsamma intill dch det erhölle Lö * * ner rois Den z Julik. ner wid de Regementer, hvartill det flyktades, bibihallas wid de Löninas, förmoner detsamma da ägde. Da sedermera Staterne för de formerade 2me nya Regementerne fastställdes, förklarade Kongl.
Spanmål in natura l\v T:r i4kpr årligen som följande året utgått 246:35.io. 410:43.3. Strömsholms Stuteriinrättning:: Ordin. Å de på HufvudTitlarne befintlige UtgiftsAnslag hafva åtskillig© Indelningar blifvit oafkortadt, till de belopp som från äldre tider varit för behofvet an viste, uti Räkenskaperne afförde, ehuru de ieke till fullo varit för det primitiva ändamålet erforderlige, hvaremot den sålunda behållne del af desse Anslag åter ingått såsom uppbörd, generelt å den HufvudTitel, till hvilken Anslaget, enligt dess natur, hörde. Derjemte hafva utbetalningar egt rum, hvilka Lill större eller mindre del blifvit återbetalde, dels till Statsverket, dels till Förvaltande Verkens Cassör; äfvensom särskilda besparingar å indelta löner inträffat, genom dödsfall och avancementer. Och hafva desse återbetalningar och besparingar jemväl såsom inkomst återgått till vederbörlige HufyudTitlar, — allt under namn af IIufvudTitlarnes BespariugsMedeL Enär denna inkomst således egenteligen utgör en minskning i de, på grund af RiksStaten, här ofvanföre afförde utgifter, hafva de på detta sätt afförde och i Kronouppbörden åter ingångne Medel icke allenast blifvit, å RiksStatens ULgiflsConto i RiksHufvudbokeil, uti en sär - C 16 ) skild Column upptagne, för att å ett ställe hafva desse förhållanden sammanförde och åskådlige, utan äfven å ett särskildt Conto bland inkomsterne debiterade, hvarifrån de derefter blifvit uppförde såsom Tillgång för de HufvudTitlar, till hvilka desse minskningar i utgiften, enligt gällande Statsreglering, höra; och hafva de sedermera, efter omständigheterne blifvit dels använde, att betäcka de utgifter, som å HufvudTitlarnes Besparingar i sammanhang härmed förekommit, dels vid liquiden om Öfverskotten å StatsVerkets Inkomster ingått såsom behållne besparingar till RiksgäldsContoret.
Då Varuprisen och Arbets-Lönerne de sednare åren betydligt stigit, finna Riksens Ständer en deremot svarande tillökning å Statsanslaget för dessa arbeten nödig; Men, emedan Bonarne, hvilka såsom Handtverkare äro i tillfälle för annan förtjenst,' icke kunna hänföras till klassen af Tjenstemän utan synas böra godtgöras i man af deras sysselsättning, samt Vedsågare och Vedbärare lämpligast kunna aflönas genom beti 1!g>' på sätt ock Riksrnarskalks-Embetet om Vedsågare föreslagit, hafva Riksens Ständer, med uteslutande af Personalen och de nu specielt upp-: förde Löner, förhöjt Slotts-bonarnes årliga Aflönings-Summa ifrån 402 Rtd 10 sk. 8 r. till 500 R:d, sarrjt Vedsågarnes och Vedbärarnes, enligt Riksrnarskalks-Emlietets förslag och med afseende på det ökade Vedoch Kohl anslaget, ifrån 2492 R:d till 3000 R:d, de sednares Bändetvädsersättning inberäknad. 3:0 Sedan Kongl. Maj:t i Nåder äskat medel till 50 famnar Ved och 150 Läster Kohl för nu mera Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens Hofhållning såsom Arf-Furste, samt genom Nåt Underdåniga Skrif velser dig Remiss den 29 nästlidne December till Slats* Utskottets åtgärd dfverlemnat RiksmarskalksEmbetets Memorial den 22 i samma Månad angående be^of för de öfrige Kongl. Hof-Staterne af tillökning i Vedoch Kohl-förråden med 352 famnar och 300 Läster, har den förändring med desse Stater inträffat, att för Hans Kongl. Höghets Hofhållning serskildt nytt anslag af Ved och Kohl icke tarfvas. Likväl, och då Hennes Kongl. Maj:t Enke-Drottningens Hofhållning är 1 behof af en motsvarande mängd och tillökningen följaktligen ändock nödvändig, hafv.a Riksens Ständer beslutit, att för denna tillökning af sammanräknade 402 famnar
Till vederläggning af hvad sålunda blifvit anfördt, förmoda Utskotten det göra tillfyllest, att åberopa förra Betänkandets innehåll, endast med det tillägg, att då jordegaren, så snart han erhållit Skifteshandiingarne, är i tillfälle att antingen sjelf eller med annan persons biträde undersöka och utreda, huruvida missräkning egt rum, synes icke ringaste anledning lill utsträckning af prasscriptionstiden vara för handen; hvarföre Utskotten ytterligare hemställa, att de gjorda anmärkningarne måtte lemnäs utan bifall. 16 Cap. 3 §. Det yttrande Utskotten, i anledning af Herr Liljenstolpes anmärkning mot förevarande §, afgifvit, har blifvit klandradt af Herr Hjerta, Gustaf, och Herr af Malmborg, Abraham, hvilka ansett det icke kunna med rättvisa och bil - g£> tåg-samt Allm.Besv.o. Öec. Utsic. Uti, N.-o/p, lighet förenas, att den, som icke eger jorden, skall vara skyldig bekosta utgifterne för skifte derå, helst dessa mången gång kunna vara af den betydenhet, att de öfverstiga flere års afkastning af Bostället. Afseende borde alltså åtminstone fästas vid behofvet för Boslälls-innehafvare af någon lindring i kostnaden i nu började, samt hädanefter skeende skiften af Boställsjord, hvarom antingen ett stadgande borde inflyta i Skiftes-Stadgan, eller ock Utskotten i samråd med Stats-Utskottet tillvägabringa en ersättning för Bostäils-innehafvaren< Äfven i detta afseende nödgas Utskott ten inskränka sig till att enkelt åberopa deras förra Betänkande, hvilket, af hvad nu blifvit anfördt, icke synes vara i någon måtto vederlagdt; äfvensom Utskotten förmoda, att det lärer ensamt tillhöra StatsUtskottet att behandla frågan om ersättning af Allmänna medel åt Boslälls-innehafvare för skifteskostnaderne. 1J Cap. 1 §.
Af alla de förvaltande verken torde, utom Stats-Cont., Krigs-coll:m och Förvaltningen af sjöärendena, jemte de sorn lyda under dessa, väta de, hvilka behandla största antalet af sådana mål, hvartill erfordras den Större administrativa skicklighet, söm för inar all på samma gång skaffa god vara för godt pris och med de möjligast ringa förluster, (ty huru mycket förskotter utgöra villkoret för godt pris vid leverantör, torde jag ej behöfva erinra). I detta hänseende tror jag, alt allmänt kända statistiska facto ådagalägga, att de *) Se Bil. Litt. B. Den ir Maj f. m. Svenska förvallningarne nied framgång kunna tåla jemförelse, ej endast med Englands eller Frankrikes, vid hvilka radikala brister vidlåda, utan t. ex. med Preussens så allmänt och så rättvist lofordade förvaltande verk. Exempelvis vill jag endast erinra, att man hos oss bygger ett linieskepp eller en fregatt af lika godhet för mindre än i något annat land, och för mindre än hälften af hvad de kosta i Frankrike och England, oaktadt vi mäste köpa ett af de vigtigaste materialierna, ekvirket, utifrån. Di ve.ikliga förhållandet nr sådant, men måhända i tider, icke ur mannaminne, missbruk funnits, hvartill nu saknas alla spår; så torde det icke linnas rättvist af nationens representanter att recoromendera de förtjenta administratörer, som lyckats bringa det till denna punkt, till en föreställning att iakttaga mera sparsamhet. Man har under närvar, riksdag ofta hört yrkas den sals, hvaraf äfven i StatsUtskrs utlntrn ej saknas spår, att den förändrade organisationen af Konungens Statsråd äfven måste medföra en förändrad organisation af embelsverken och gifva dem en mera pa elemenia risk riktning.
Ögonvittnen hafva berättat, att han såg blek och tankfull ut, men med blickarna lågande och intet enda förändradt anletsdrag. Troligt nog önskade han hemligt, att hellre sitta i Stockholm eller Gripsholm; men han kände sig vara Gustavernes och Carlarnes ättling. Att deras ande var kommen öfver honom, bekräftades yttermera få dagar derefter, då han i Svensksund kastade ankar, och, på de sinas råd att draga sig tillbaka, gaf till svar: ”Mitt beslut är taget. Vi stå der vi stå, och ni slåss som ni plä. Här skall vårt öde afgöras. Falla vi, så skall man åtminstone se oss falla inom fiendens gräns”. Hvad dagen derpå skedde, är bekant. Ryssarnes amiral, Prinsen af Nassau, ämnade med Gustafs undergång fira den tjuguåttonde årsdagen af Catharinas thronbestigning. Den klaraste soluppgång glimmade öfver de anryckande hundradetalen af hans segel, och helsades på hans vink med fröjdeskott, hvilka dock genast, och oväntadt, af Svenskarne besvarades såsom en utmaning. Efter en dags, en half natts och en ny morgonstunds kamp återstod, af hela denna hotande herrlighet, föga annat än vrak, lik, flyktingar och fångar. Svearnes Konung, för hvilken redan på Nassaus amiralskepp och i Petersburg fängelserummen voro utsedda, mottog nu, stående på en klippa i morgonglans, med all sin ridderliga artighet bugande ryska skarors vapen och fanor. Han kunde nu med ära underskrifva en fred, der Kejsarinnan, med skyndsammaste beredvillighet, afstod från alla sina fordringar. Det var ett uttryck af billig stolthet, då han af de tagna segertecknen, med blottadt hufvud vid Ehrensvärds graf, egnade en hyllningsgärd åt Sveaborgs och Skärgårdsflottans upphofsman. Sedan Erik Segersälls tid voro den Tredje Gustafs sjöslag de första, der en Svensk Konung sjelf hade på hafvet fört sina trogna till vapenfrejd. Segern vid Svensksund, en af de största som Svenskar någonsin vunnit, är ock – tills vidare – den sista stora, som Svenskar vunnit under infödd anförare.
Då, enligt hvad fullmägtige i Riksgälds-kontoret hos Stats-utskoltet tillkännagifva, samt bemälda Utskott, i dess utlåtande N:o 66, hvilket Ilögvördige Presteoch Vä 1 loll. Borgare-stånden till Bevillnings-utskoltet öfverlemnat, hos Rikets Ständer anmält den enligt 121 § anvisade andel af hvarje läns bevillningssumma till kostnaders bestridande vid de hållna taxeringarne för ISorrbottens län, inberäknadt det åt detta län i berörda afseende anslagna Bevillning)-Utskottets B. tankande, N.o g. serskilda belopp af 220 r:dr, icke för år 1845 utgjort mera än 462 r:dr 30 sk„ under det att skjutsoch traktameuts-ersättningen åt Pröfnings-kommittens ledamöter ensamt uppgått till 549 r:dr 10 sk. 10 r:st; så och enär berörda anslag, som sålunda med 86 r:dr 28 sk. 10 r:st understigit sagde skjutsoch traktamentskostnader, men hvilket belopp dock blifvit af bevillningsmedlen serskildt utbetaldt, icke lemnade någon tillgång för alla de öfriga kostnader och ersättningar till tjenstemän, som med detsamma afsetts, får Utskottet, som inhemtat, att sådane ersättningar under år 1844 utgått inom de med det ifrågavarande närmast jemförliga län, nemligen Jemtlands med 198 r:dr och Westerbottens med 233 r:dr 40 sk. 8 r:st, till Rikets Ständer hemställa, att ett, sistnämnde summa, med tillägg af ofvanberörda 86 r:dr 28 sk. 10 r:st, ungefärligen motsvarande belopp, eller 320 r:dr, må, utöfver det fyllnads-anslag af 220 r:dr, som redan lörut är anvisadt, få inom Norrbottens län, med sammanräknade 540 r:dr, serskildt af bevillningsmedleu för det ifrågavarande ändamålet årligen användas. § 125.
Utskottet har wisierligen icke bestridt hwarken rigtigheten af redogörelsen derföre, ej eller pä nägot sätt klandrat den deröfmer fledde revision; men Utflottet anser dock det wara bade med säkerhet och Allmänna Ordningen öfverensstämmande, att redogörelser för Kronans och Statens medel blifwa granskade och reviderade af der publique werk, som för ett sädant ändamäl egentligen är inrättadt; dessutom är det Utan twiswel att förmoda, det genom Casians indragning till Riksgälds-Contoiret, pä sätt Utflottet föreslagit, mera säkerhet för Capiralet minnes än den nu kanske ager, genom de till private fledde utläningar pä blotta cautioner, hwilkas utgifvare genom inträffade händelser osta kunna undergå sadane förändringar i sine omständigheter att den päräknade säkerhe. ten förswinner. Hwad Lier angär kostnaden för de aderton stycken hästar wid Swea Artillerie-Regemente, som efter afsiuradt Contract med Capitaine IMinZ blifwit af den - Den ry Zebruark. r>y denne Casia bestridd, sa kan Utskottet ej frängä desi förra yttrande, att denna kostnad synes alt för dryg och kan icke annat än lemna rum för den tankan, an det icke bordt wara aldeles omöjligt, att erhälla lindrigare wilkor. Utskottet har wäl uti desi förra Betänkande anmärkt, säsom nägon efterlätenhet ä Kongl. KrigsCollegii sida, att Entreprenad-Auction till desie hastars underhällande icke skall blifwik hällen, men en Ledamot hos Högloft. Riddcrskapet och Adeln har deremot ädagalagt, att en sadan Auction werkeligen söregätt Comractets asflutande med Capitaine l.öklinA.
Haft, % 10 Stattsamt Altm, Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N-.o 142. kande blifvit afslaget af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, till följd hvaraf, och under förmodan, att. detta afslag härrört deraf, alt det förra förslaget till underdånig Skrifvelse blifvit i alltför bestämda ordalag affattadt, Utskotten hemställa, att en underdånig anhållan måtte hos Kongl. Majrt göras derom, att Rusthållarne vid Lif-Regementets Dragon-Corps må få remontera med hästar af hvad mörk färg sorn helst» Stockholm den 21 Januari 1841. Reservation af Herr Friherre v. Kr cerner: ”Då Lif-Regementets Dragon-Corps*s Rusthållare redan ega rättighet att remontera med så väl svarta, som kråksvarta och bruna hästar, anser jag den af Utskotten föreslagna underdåniga Skrifvelsen vara öfverflödig, helst en likartad motion, rörande remonteringsskyldigheten vid Skånska Dragon-Regementet, genom 2me Stånds sammanstämmande beslut, kommer alt förfalla.” Härförutan anmäldes reservationer emot Utlåtandet af Herr Råfeldt> samt af Riksdagsfullmägtige Johan Andersson och Anders Larsson från Upsala Län, Peter Ptersson från Jönköpings, Nils Persson från Örebro,. Nils Strindlund från Wester-Norrlands, samt Sone Persson från Malmöhus Län» STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, iS^i. v Statsoch Banco-Utskottens Utlåtandej IS-o tf3. i N:o i43. Ank. till Exp, Utsk. den 1 Februari 18-11, kl. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckte motioner j att Privat-Bankernas sedlar må i Krono-uppbörden emoltagas.
Vilja vi ej pä detta siitt med allvar organisera vårt national-försvar, så tror jag det är bättre, alt vi bibehålla vår besoldade eller stående aimee, sådan den nu är, med ökad lön för officerare och minskad prygel för soldalen, och låta vår conscription fara. Ty, jag vågar tro det, erfarenheten af 1808 års krig och de sorgliga minnena deraf skola vålla, att denna conscription aldrig utgår i corps: den enda möjlighet blir att insticka den i den stående armeen; men då synes mig bättre att upptaga allmän conscriptious-afgift, så låg, att äfven den fattigare kan betala den; och då det är hvars och ens pligt och skyldighet att mera bidraga lill fäderneslandets försvar och bibehållandet af den bestående ordningen, ju större förmåner dessa lemna honom , att vi upptaga krigsgärd efter hvars och ens förmögenhet och värfva trupper. Frih. Na 11 c k h o ff, Joh. Otto: Då jag redan för mer än 8 år sedan emanciperade mig från gemenskap med 3:dje hufvudtiteln, torde jag, utan att kunna förebrås skråanda, våga yttra mig i det allmännna militär-inlresset. Jag inskränker mig likväl till blott 2 af de corpser, hvilkas indragning StatsUtsk. tillstyrkt, nemi. Lifbevär:s-reg:tet och Hallands bataljon. Hallands bataljon började att organiseras i medlet af Juli månad i8t3. Vid inspectionen af Generalbefälet i början af derpåföljde September tillvann sig densamma ett så välförtjent loford, att den, i medlet af samma månad, således blott 2:ne månader efter detta vapens uppkomst, kunde anförtros den vigtiga strandbevakningen emellan Höganäs och Helsingborg. På våren återvände bataljonen hem, roen hade derefter icke länge varit skingrad, när den ånyo kallades under vapen och erhöll order att afgå till Norrige. Den embarquerade på kanonslupar och hade, under uppgången till Fredrikstad, tillfälle att blifva tillförlitligen pröfvad, och stod profvet. Den debarquerade sedermera och användes till fält-tjenstgöring.
Under loppet af discussionen har jag hört ifrågasättas, huruvida det vore möjligt, att, med begagnande af Ångbåtar såsom släpande kraft, tillryggalägga vägen mellan Götheborg och Östersjön på Canalen inom en tid af sex dygn. Jag får i anledning häraf äran upplysa , att jag håller nu bär i min hand en calcul, hvilken upptager, att trenne fartyg, af 4° lästers drägtighet hvardera, kunna, med en ångbåt af endast 25 hästars kraft, släpas från Götheborg till Söderköping på endast 144 timmar, eller sex dygn, då af denna tid blifvit afsedde icke mindre än 4o timmar för väntning och uppehåll på olika ställen, till intagande af fraktgods och passagerare, och att likväl den erforderliga hastigheten icke varit upptagen högre 18 H. 11 16a Den 26 Mars e. m. än till 3| knop. Denna calcul är icke tilltotad efter godtyckliga uppgifter och beräkningar, såsom jag Gud nås sett dylika, då fråga varit om ångbåtar, utan grundar den sig på rigtig beräkning af fartygens storlek eller yta i vattnet, deraf uppkommande motstånd med den gifna hastigheten, samt den erforderliga kraften att öfvervinna detta motstånd. Visserligen är jag sjöman och har framlefvat flere år på Sveriges kust, ömsom om bord på Kongl. Maj:ts och Kronans fartyg, ömsom till Coopvaerdie, och till och med på främmande Örlogsman; dock har jag aldrig hört, att något fartyg på den korta tiden af 70 å 80 timmar seglat från Stockholm till Götheborg. Jag vågar likväl ej betvifla möjligheten deraf, då det i dag blifvit sagdt här, men tror, att dylika exempel äro så sällsynte, att de icke kunna tjena till grund för någon beräkning af den erforderliga tiden för nämnde seglats. Äfven har jag i dag hört, att det skulle vara möjligt, att ett fartyg, tungt lastadt med bräder och jern, på sex dygn seglat från Öregrund till Scherness, och ändå kryssat öfver Ålandshaf.
Dessa s. k. lotter i arrendet af Postoch Inrikes tidningar böra icke förvexlas med de » pensioner », som ända från akademiens stiftelse med 100 å 200 rdr spede, sedermera med 100 å 200 rdr b: o och undantagsvis demtöfver, utdelades till sex af akademiens ledamöter. Pensionerna redovisades på vanligt sätt i akademiens till Kammarrätten inlemnade räkenskaper intill 1827. Postoch Inrikes tidningar uppgingo i Svenska Statstidningen 1835 och qnder några år erhöll akademien af denna tidnings utgifvare ett arrende af 5,200 rdr b: o. Då skedde äfven en förändring i pensionsväsendet och utdelandet af lotter från arrendet. Deröfver blefvo några af akademiens äldre ledamöter missnöjda. Ett intressant bref den 3 mars 1835 von Beskow till biskop Kullbeig, tillhörande denne senares brefsamling, som förvaras i riksbiblioteket, upplyser härom. Brefvet är af följande innehåll: » Det fågnar mig på det högsta att en tidningsartikel är i fråga om akademiens rätt att pensionera sina favoriserade medlemmar. Med dem lära väl menas de, som nu hafva de högsta pensionerna, nämligen Franzén, Tegnér, Geijer,lott oförändrad till 1835 o.ch derefter ingick bland de högre pensionerade. Vi återkomma till de bref från Järta till exc. Reuter-holm, som införts i böljan af denna uppsats. Att en ung tjensteman i kabinettet, på befallning af hertigen-regentens gunstling, den allrådande Reuterholm, åtog sig det delikata uppdraget i fråga om Armfelt, kan så mycket hellre förklaras, som denne af många ansågs vara saker till stämplingar mot regeringen. Men alldeles oursäktligt var det sätt, på hvilket kan utförde det Järta och Grubbe. (Att Wallin ej är ibland dem, eger sin grund i hans egen vägran. ) Mig skulle synas, som.vore, hvad desse män erhålla, en hedersskuld af svenska vitterhetén till dem, hvilken det framför allt tillhör svenska akademien att betala. De flesta hafva dock, — oaktadt allt skrik om favorisering — ej hälftert af hvad Rutström, Blom m. fl.
En Ledamot har i dagens Pleno klandrat Götha CanalDirectionens, äfvensom dessDiscontDirections vidtagna åtgärder, samt dervid yttrat uttrycken : Oredlighet, Bedrägeri, Tillgrepp samt ett i flere afseenden brottsligt förhållande. Jag har förut förklarat mig vara kall i afseende på allt hvad som rörer mig personligen; och då Ridderskapet och Adeln med tystnad åhört ifrågavarande yttranden , följer jag villigt detta efterdöme i sådant hänseende. _ Jag anser det dock vara min pligt, att, oaktadt förhållandet med det förskott af Disconten, som lemnats till CanalArbetets fortsättande, redan blifvit, genom tryckta , för Allmänheten bekanta Handlingar, behörigen utredt och framstäldt, likväl för de värde Ledamöter , hvilka ej haft tillfälle inhämta dessa upplysningar, och hvilka af ofvanberörde yttranden skulle kunna hämta anledning till den förmodan, att Directionen i någor måtto öfversko; dit gränsorna af Reglementen och Föreskrifter, ytterligare utveckla rätta förhållandet.