Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tiden ~ P L syrenträden blominade, och fåglarile sjöngo öfverljiidt i björlrliagen bredvid trädgården och luften var fylld af vårens smekande ~~älliikter, brukade Hedvig ocli hennes dotter, Jane, vara soin ifrigsst iipptagna att. sätta bönor och arter, så speiiat och bloinfrö i tradgkrdssiiiigsrne. Men i $r hade Hedvig öfverlämnat en del af detta, bestyr. åt trädghrdsdrangen, ty hon sjHlf var sysselsatt ined att om.tapetsera ocli mijblera ett af gastriiinineii. Honväntade ~iiiinligeii någon af de niirniaste dagnrne en gast, so111 Iion icke sett pi, tio år, en giist, som Iion visste hade en mycket kritisk blick och soiii hon öiiskade skulle trifvas i hennes Iiein och finna det smakfullt ordiiadt. Det var hennes kusin och barndomsvän, Gerhard, eller Gert, som han kallades i familjen, eii framsthende artist, soi-n, nyss lieinkonimen fr %n e.11 flerårig vistelse utonilapds, aiiliållit att p i genomresan till hiifviidstaden få tillbringa någr2 dagar p&amp; Granskog, den lilla agendom dar Hedvig bodde alltsedan I1011 för fyra år tillbaka blef enka. Hsdvig tvekade först o111 livad hon borde svara på denna, aii Det hade en gång varit ett ömmare förhållande mellan henne och Gerhard, ett förliållande som de begge skyllde livarandra för att lin brutit, och det var ej utan att tanken på ett Hterseende ko111 de gamla minnena att röra sig i djupet af ' hennes själ. Men Iion kunde inte hitta, på en förebändning att neka honom komma; lians bref hade varit så lugnt, sh kainratlikt, att det var tydligt att i hans sida till och med minnet af det förflutna var slut; icke kunde då lion gifva ett afböjande svar och därigenom erkänna sig vara svagare?
Enligt direktionens redogörelse för bolagets tillstånd vid den bolagsstämma, som hölls den 20 Sept. 1855, uppgick bolagets ansvarighetssumma vid afslutandet af årsräkenskapen den 14 Mars 1855: 39 för byggnader till ... 8,321,670 R:dr B:ko och för lösegendom till 6,084,810 » » samt den intill den 20 September 1855 ytterligare vunne tillökning till . 208,730 » » tillsammans 14,615,210 R:dr B:ko. Jemförd med den i min sista underdåniga berättelse upptagne ansvarighetssumma • 10,005,510 » » utvisar denna redogörelse således en tillväxt af 4,609,700 » » oberäknadt de försäkringar som ifrån bolagsstämman intill årets slut blefvo tagne. Enligt bolagets beslut, som af Eder Kongl. Majit blifvit faststäldt, hafva de tvänne afdelningarne för byggnader och för lösegendom blifvit sammanslagne till en med gemensam ansvarighet, hvarigenom vunnits mera öfverensstämmelse och jemnhet i de ärliga bidragen och mera enkelhet i förvaltningen. Under de sju år, till och med 1855. brandstodsbolaget varit i verksamhet, hafva brandskador af bolaget blifvit ersatta till ett sammanräknadt belopp af 33,100 R:dr Banko. Per medium utgör detta för år en summa af Till godtgörande häraf hafva blifvit uttaxerade: 'år 1850 för byggnader 2 sk. 6 rst. för lösegendom 2 sk. 6 rst. Från alla socknar inom Länet, med undantag af Medåker, har numera egendom blifvit i bolaget försäkrad och tid efter annan hafva hela socknar, hvilka länge tvekat, huruvida de^ borde .föredraga det större bolaget för de mindre häradsföreningarne, fränträdt de sistnämnde och ingått i länsbolaget, sedan degenom någon inträffad större eldsvåda fått närmastetillfälle att öfvertyga sig om Länets brandstodsbolags företräde framföre de smärre brandstodsföreningarne.
Tolf riksdaler och aderton skilling, hela partit... första, andra, tredje gången ... Nej fan, det var så rätt det, det är ju ingen aktion i dag. Jag kom mig så in i tagena i går som aktionist, så jag går bara och slår hvar jag kommer åt! KALLE HULTING. Nej tusingen, tocke har jag vuxit ifrån! Får jag tag i någon gämmal bra enka, så ... för sir ni, nu har jag så godt som länsmans löfte att få bli Lindgrens efterträdare i embetet, gubbar! VESTERBOM. (skrattande). För flickorna med kanske? det! Ja si, så hä' det, när hen 'ar talang, hå det 'ar då 'err 'Ulting rejelt. VESTERBOM. Hanfäkta HULTING (komiskt nedlåtande, i det han sätter sig vid bordet). Säg bara Hulting, vet jag ... för stursk är jag inte, fast jag har fått litet vind i seglena och sjöstöflar på fötterna Två riksdaler betalte jag kontant, och resten fick jag krita på till Mikäli! (vänder sig till Kalle.) Hör nu, ... Mikäli, är det på vintereller sommarkanten? VESTERBOM. Det hä' hi Hoktober, vet jag! Just när di ska' te hå slagta svina. HULTING. Skönt, då har man tid på sig Nej si, lita på flickor, det ska' man akta sig för! Som nu den der Östermans Hanna, till par exempel. Har inte hon gått och dragit strå för Janne Boman, så vill jag vara skapt som en regementstrumslagare. honom! KALLE. Hon har nog dragit strå för flera än Håhå; 'eller VESTERBOM. kolifej der vid lag. HULTING. Kanske har KALLE (häftigt). Kalle också haft sin lilla fäll 'a vurit tokig? VESTERBOM. Tocken Jag? Tänk aldrig! rik jänta! Då skulle 'an Tror Vesterbom att någon är slug, när han är förlibter, då! Sällan!
Redan flere särskildta gånger har under dessa bekymrens dagar, den trolöse R. gjort sin enträgna anhållan att personligen få besöka Rosa, hvars bifallande jag likvisst, i anseende till hennes stora svaghet härtills, till all lycka kunnat afstyra. Åter har jag på några timmar slitit mig ifrån den sjuka, för att hos min älskade mor, kunna göra en liten påhälsning; huru mägtigt kallas jag icke minutligen till hennes kära omgifning, och huru mycken saknad hafva icke dessa dagars aflägsnande ifrån henne, orsakat mig; och likvisst blir äfven den fröjd, det glada återseendet skänkte, icke långvarig, emedan den stackars Rosa erhållit mitt bestämda löfte, att under hennes sjuklighet, af mig icke öfvergifvas. Att jag såleds ej omständligare än hvad du skett, hunnit framställa för dig den smärtfulla anledningen till Rosas qval, finner du naturligt, men vid den säng, hvaruti Rosa under välgörande hvila, skall hemta nya krafter, vill jag meddela dig, ja, ända till innehållet af den olyckliga Mamsell D s skrift; lef väl! Den 12. Natt. Under det en hvar i Hofrådets hus några timmar njuta en behöflig hvila, samt den utmattade sjuklingen sjelf ligger försjunken i djup dvala, är jag, hvars tour det blifvit, att i natt vaka, i tillfälle, i rummet intill, teckna dig dessa rader. Jag vill dock förnämligast uppfylla mitt gifna löfte, att meddela dig den beklagansvärda Mamsell D s öde, hvilket sannerligen bäst torde ske genom en trogen afteckning af hennes eget, nu här afskrifna bref, det lyder, som följer: "Jag är dotter till en hederlig präst, hvilken med sin hustru, min älskade moder, i en by, hörande under det lilla kapellet B., der äfven min far innehade kapellans-sysslan, lefde ett lugnt och indraget lif; som jag var deras enda barn, egnades mig i synnerhet deras ömmaste vård, den jag äfven med den sannaste barnakärlek besvarade. Men ack! oförmodadt förlorade jag, genom en hastig död min mor, af hvars tillvaro jag då ännu knappt hunnit skatta rätta värdet.
På Böglofl. Riddersk. och På Högv. PresteStånAdelns Ledamöters dets Ledamöters vägnar: vägnar: B. Franc Sparre. M. Wallenberg. På Vällofl Borgare-StånPå Hedervärda Bondedets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar: vägnar: • C. U. Egge. Jon Jonsson. VII N:o '2. Hemställan rörande utlemnande i Bokhandeln af de Exemplar, som , sedan utdelning i Riks - Stånden ske-tt, öfverblifva *af Comrnitterades till reglering af Rikets Styrelseverk afgifna och genom Särskildta Utskottets föranstaltande tryckta underdåniga Betänkande med dertill hörande Handlingar. I anledning af Riksens Höglofl. Ständers beslut, liar Särskildta Utskottet föranstaltat om tryckning af Committerades till reglering af Rikets Styrelseverk afgifna underdåniga Betänkande, jemte de särskildta, från pluraliteten skiljaktiga, yttranden, som 2:ne af Commitéens Ledamöter författat; och då ämnets vigt synes påkalla en större offentlighet, har Utskottet bestämt Upplagans storlek till 1,200 exemplar, i ändamål, att, sedan utdelning i Riks-Stånden skett, de öfriga exemplaren, som utgöra 3 å 400, må kunna lemnäs i Bokhandeln till försäljning för Allmänhetens räkning. Utskottet, som tror, att icke någon inkomst för Statsverket, utan blott en mot tryckningsoch inbjndnings-kostnaden svarande er - VIII sättning, härvid bör afses, har bestämt försäljningspriset till Tvä Skiliingsr tor hvarje tryckt ark , hvartill Lahdshöidingarnes frän trycket utgängne Ämbetsberältelser försälj, samt derjemte trott sig böra förordna, att de Bokhandlare, sorn åtaga sig försäljningen, skola, emot åtnjutande af vanlig försäljningsprovision, eller 10 proCent, de inflytande medlen , pä sätt vid Riksdagshandlingars försäljning förut varit vanligt , redovisa. Hvilket Utskottet ansett sig böra till Riksens Höglofl.
Proposition, N:o 9. vid Slöra Kopparberget jemte brj^tningsoch uppfordringskostnaderne m. m. under åren 1801— i843 utvisar, att en successiv minskning i malmbrytning och tillverkning egt rum, så att den sednare, för åren i8ot —1810 uppgående i medeltal till 4**33 skepp, årligen, år 1843 icke utgjort mer än 2,5o3 skepp , under det att, i löjd af grufvornas tilltagande djup och svagare malmtillgångar, brytningsoch uppfordringskostnaden på dessa 43 år stigit till dubbelt emot hvad den för åren 1801-1810 pr medium utgjort, hvilket allt haft på inkomsten af fjerdeparlerna det menliga inflytande att, då utdelningen å hvarje fjerdepart under perioden från 1801 till 1810 bestigit sig till 37 Rdr 83/10 rst. årligen och de nästpåföljande åren varit ännu större, densamma för åren 1841 — 1843 per medium uppgått till endast 2 Rdr 3a sk. om året, eller till omkring iy1(j:del af hvad den tillförene minst utgjort; alltså och då uti detta genom i grufvan inträffade betydligare ras, i förening med andra missgynnande omständigheter, utan bergslagets förvållande uppkomna ofördelaktiga förhållande någon väsendtlig förbättring sannolikt icke kan påräknas, hvaremot all anledning är att befara, att, derrest den bergslaget nu åliggande dryga beskattning, som gjort det nära nog omöjligt att med någon utkomst bearbeta de i grufvan befintliga svagare malmtillgångar, konmie att än vidare fortfara, arbetet i grufvan kunde komma att hell och hållet afstanna, hvilket åter skulle hafva till följd, att en stor del af ortens behöfvande innevånare och allmoge, som nu vid verket ega utkomt och arbetsförtjenst, blefve försatta i den mest bekjmimersamma ställning, hvadan äfven i detta afseende rörelsens vidmakthållande derstädes, såsom i betydlig mån inverkande på ortens välstånd, är af högsta vigt, anser Kongl.
N'0 iJfo. i räntebärande obligationer^ densammas inkomster naturligtvis okas, och den ä dessa obligationer upplöpande rönta skulle troligen i alla händelser komma alt vida öfverstiga den visserligen icke otänkbara, ehuru osannolika capitalföi lust, som vid obligationernes föryttrande till Riksgälds-Contoret eller allmänheten möjligen kunde uppkomma. På grund af så väl dessa som de uti ofvanåberopade reservation anförda skäl , och till beredande af en för det allmänna fördelaktig lättnad vid bedrifvindet af Riksgälds-Contorets förestående låneoperationer samt till förekommande af den befarade, för näringarne menliga minskningen i Landels nuvarande rörelsecapkal, får jag alltså ånjm vördsamt föreslå, att Rikets Högloflig® Ständer, med anledning af Herr JS ordenankars i detta hänseende väckta motion, måtte fatta följande beslut: ”1 händelse Bankens behållna räntevinst för innevarande är och de kommande åren, intill nästa Riksdag, icke skulle, på ett sätt, öfverensstämmande med de af Rikets nu församlade Ständer i sådant afseende stadgade grunder, kunna användas, hvarken till förstärkande af Bankens metalliska cassa eller till utvidgande af dess lånerörelse, äro Banco-FuUmäglige berättigade att, lill uppköpande af Riksgälds Contorels bland allmänheten utelöpande obligationer, begagna den, enligt afslutade räkenskaper, uppkomna och för Bankens lånerörelse och silfverulvexling icke disponerade behållning af Bankens vinstmedel, hvarvid dook bör iakttagas: 1:0 alt, af omförmälde vinstmedel, ett belopp ölverstigande 5o,ooo
Jemte nu uppräknade, vid förenämnde tidepunkt outtagna, låneoch anslagssummor, åligger det, till följd af Rikets Ständers beslut, Riksgälds-Kontoret att äfvenledes tillhandahålla några, till deras utgående belopp ännu icke bestämda, anslag, nemligen: GSkknektekontrakternas samlande och utgifvande från trycket; till Stats-Verkets ersättande för de af statsmedlen ytterligare förskjutna kostnader för kolonien S:t Barthelemy s förvaltning; och till beredande af Borgmästares och Kommissions-Landtmätares delaktighet i Civil-Statens Pensionsinrättning, för hvilket sistnämnde ändamål en anslagssumma af8,800 R:dr årligen skall af Riksgälds-Kontoret till bemälte Pensions-inrättning utbetalas från och med det år, då denna delaktighet medgifves och träder i verkställighet. Utgifterna för kolonien S:t Barthelemys förvaltning. Kapiten B. Cronstrands samlingar angående Egyptiska byggnadskonsten. — 68 — Upppå Kongl. Stats-Kontorets i underdånighet gjorda anhållan om ersättning ej mindre för det belopp, 11,311 R:dr 14 sk. 3 rst., som utaf statsmedlen förskjutits till kostnader för ön S:t Barthelemys förvaltning _, an äfven för en likaledes förskottsvis utbetald summa af 38 R;dr 24 sk. för sex stycken till samma ö afsända kanonlavetter, och då de från Guvernörs-Embetetpå S:t Barthelemy inkomna kassa-rapporter samt inkomstoch utgifts-Förslager icke allenast utvisade, att förenämnde forskottssumma varit till fulla beloppet erforderlig för bestridandet af öns förvaltningskostnader, utan dessutom ådagalade behof vet af ytterligare tillskott så väl för den kommande tiden, som för ännu obestridda utgifter, hörande till den tid, som förflutit sedan ön under Svenska Stats-Verket återställdes; har Kongl. Maj:t, enär någon godtgörelse för besagde för'kotter således icke skulle vara att förvänta genom de af ön inflytande inkomster, medelst nådigt Bref af den 17 Februari innevarande år, bemyndigat Kongl.
Varma tankar hos en kärleksfull liten hustru, väckta till lif en härlig vårdag, då hon längtar att göra sina medmänniskor lyckliga — varma, kärleksfulla uttryck för hvad som bor i ett litet känsligt kvinnohjärta — men i den kalla verkligheten gälla de hittills åtminstone ej för annat än utopier, kära lilla vän, ingenting annat än utopierl » LITET SKVALLER FÖR IDUN AF SNORRE. S KALL DET väl räknas Om jag till redaktörn En liten smula skvaller, När han sitt bästa för oss Han veta bör, hur på vår Om Idun talet faller. mig till skam, bär fram gjort, ort ALLM. Tag gärna » gubbar » nu en tid, Så damerna i ro och frid Få växa till sig litet. En dam, som ser en smula » torrt », Är glad, att versen kommit bort Högst upp på andra sidan. En ann ' den saknar hvarje blad, Och om en vacker liten rad Hon ber med h o p p och bidan. Men ibland frågor och bland svar Så kvicka som i forna da ' r, Där känner man sig hemma, Där oförändrad!, skönt och lugnt Geniet står på samma punkt, Och där är Moster Emma. Men — å propps — en sak mig slår Bland svaren mera år från år På vers man praktprof hittar, Där frodas som epidemi Ett slag af gröt-rims-poesi, Som ganska tydligt smittar. Nog är det underligt ändå, Att om man något hittar på Att mänskligheten fröjda, Så aldrig får man tacken fört, Och aldrig nå ' nsin har man hört, Att folk ä ' riktigt nöjda. BARNHUSET: I KOKET. För » mostrar », som förut ha haft Båd ' väf och hufvud uppå skaft, Nu slagit deras timma, Pegasen spattig, trög och halt Får skumpa kring i Iduns spalt Förulan töm och grimma. Hvar fågel sjunger på sin trall, Och hvad gör det i alla fall, Om versen det är hak i, Det är j u ändå godt och bra, Att de fått litet roligt ha Inkognito där bak i. — Nej, här är bäst att ge sig af. Min egen kamp i samma traf Föll in att med mig gäckas, Mot rimbacillens svåra gift • Ett motgift uti tal och skrift Må mänskligheten räckas!
Jag har flera gångor både hört och läst, ehuru jag nu icke minnes hvar, att Båtsmansfördubblingen ej existerade före 1690, då den, under Carl XI:s regering , uppkom, på samma sätt som Vargeringen under Gustaf llhs. I alla fall kan jag intyga att Båtsmansfördubblingens upphäfvande var ett vilkor för Conscriptionens antagande, så väl vid Riksdagen här i Stockholm åren 1809 och 1810, som i Orebro i8iÄ Herr Landt Marskalken föreslog bifall till OeconomieUtskottets Betänkande; Ropades Ja och Nej. Härefter föreslog Herr Zandt Marskalken afslag å samma Betänkandej De 3 Augusth 103 Ropades åter jta och N/j samt Votering, Uppsattes och justerades följande Voteringsproposition: Den som bifaller Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, angående Båtsmansfördubblingens återställande, skrifver Den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, afslås Betänkandet. Voteringen börjades klockan Ii och slöts klockan \ till 1, då rösterna befunnos hafva utfallit som följer: Ja ... 78. Nej 48. I anledning hvaraf Utskottets Betänkande hade blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet. Upplästes ånyo StatsUtskottets, förlidne gårdag pä bordet lagda, Betänkande i anledning af Kongl. Majts Nådiga Proposition om förra Kongl. Famillens enskilda förmögenhet och underhåll frän Sverige. Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Då jag icke med Högloft. StatsUtskottet kan in* 104 Den 3 Augusti• stämma uti dess gjorda beräkning, att de medel, hvarom nu är fråga, kunna vara tillräckliga, både att gälda f. d. Kongl. Famillens enskilda förmögenhet och de återstående krigsskulderna; sä anhåller jag att, i detta afseende, få anföra några anmärkningar. De medel som, genom afhandling med Preussen, blifvit öfverenskomne för afträdandet af Svenska Pommern, utgöra en summa af Tre och en half million Rid.
I allmänhet hafva större inskränkningar och strängare ansvar, än de nu gällande, blifvit föreslagna; och i nästan alia motionerna framlyser en allvarlig öfvertygelse, att om missbruket af spritdrycker skall kunna hämmas, måste handel dermed lika v äl, som tillverkningen öeraf, underkastas strängare och mera inskränkande band och kontroller än hitintills; en öfvertygelse, som Utskottet fullkomligen delar. Allmänt förbud (ifrån år 1861) för all handel med sprit-drycker, så i parti som minut, yrkas af Erik Jansson från St. Kopparbergs lön; förbud mot ali bränvinshandel på landet föreslås af Nils Larsson frän Jemtland. Att kommun skall ega spärra sig mot all handel med sprit-drvcker, är föreslaget af Olof Pehrsson från Westerbottens län, af A. Bäckström från Norrbottens län och af A. J. Sandstedt från Jönköpings län. Hufvudsakligen samma tanke ligger uti Nils Svenssons från Blekinge, Ola Månssons från Christianstads län och Lars Anderssons från Gefleborgs län förslag, att. kommunen må äga tilllåta eller vägra inrättande af utskänkning. Införsels-förbud för bränvin är förordadt af Herr Boman samt af Anders Nilsson från Hallands län, och hög tull å utländska sprit-drycker af Herr Nornan samt Erik Ersson från St. Kopparbergs län. Att krogar å landet ej må finnas, är föreslaget af Prostarna Melén och Wåhlander. Förbud mot all utborgning föreslås af Herr Boman. Att minutering vid marknader ej må tillåtas, yrkas af A. J. Sandstedt, samt att det ej heller må ske vid ting, skattskrifning, auktioner eller andra folksamjingar, af f. d. vice Talemannen Pehr Eriksson. Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 15. 5 Strängare ansvar för lön-krögeri yrkas af Herr Reutersvärd samt af G. Wassmuth frän Stockholms län, och böters förvandling till vatten och bröd eller allmänt arbete, af Prosten Melén, af ./. Lekberg från Örebro län och af Joli. Peller Andersson från Elfsborgs län. Fördubbladt ansvar för fylleri och lön-krögeri föreslås af Petter Gabrielsson från Kronobergs län och af A. J.
Maj:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier, hvilka uti ärendet blifvit hörda, hafva i underdånighet anmält att Styresmannen vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori, på gifven anledning, sig öfver ansökningen yttrat och, jemte framställande af behofvet för faktoriet att fortfarande begagna det vid vattenfallet belägna ifrågavarande verket, som nyligen blifvit med stor kostnad inredt till slipverk för blanka vapen m. m., äfvensom af det vådliga uti en förminskning af faktoriets inskränkta areal, funnit den under de sednare åren tidtals knappa vattentillgången till drifvande af faktoriets och stadens närbelägna verk skola genom slussningen än vidare förminskas, till mehn för dessa verks drift, i hvilken åsigt åtskillige af Eskilstuna fristads vattenverks arrendatorer skriftligen instämt, äfvensom Kollegierne, för egen del, erinrat att å det område af 9 tunnland 71 kappland, som till hamnanläggning för Eskilstuna stad redan upplåtits, utrymme till upplagsplatser för stadens handlande äfvensom för Hellefors gjuteri, hvars egare i ansökningen deltagit, 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 10. blifvit afsedt, men om Kongl. Majit pröfvade den föreslagna nya hamnanläggningen böra ega rum och för detta ändamål det vattenfall, som drifver Carl Gustafs stads qvarn, eller numera slipverk, böra till Bolaget för slussinrättning afträdas, och hvaremot invändningen af bristande vattentillgång till de öfriga verken syntes vara undanröjd genom ett af Slussbyggmästaren vid Strömsholms kanal S. Stafsing efter undersökning utfärdadt, medelst sökandernes försorg Kollegierne tillhandakommet intyg derom, att några slussningar om dagen, äfven vid lägsta vattenstånd, föga eller intet kunde inverka på verkstädernas vanliga gång, ansåge Kollegierne det böra äläggas sökanderne. l:o.
Den stackars tysken var blek som ett lik, de båda små svarta hårtestarne på ömse sidor om hans skalliga hjessa stodo rätt i vädret, han höll sin lilla platta peruk i handen, hviftande dermed såsom en nödflagg, under det han slog omkring sig med armar och ben och bedyrade högt sin oskuld emot de beskyllningar, man gjort honom, den ena minuten, och den andra hängde han slak och orörlig med slutna ögon och öppen mun imellan sina angripare. Nu, då han upptäckte den ankommande Astley, fattade han nytt mod och anropade denne i de mest bevekande ordalag om hjelp och beskydd, under det tårarne strömmade öfver hans gula kinder och hans spetsiga näsa. Det var omöjligt att se den förskrämde stackars mannen och kunna misstänka honom för ett mordiskt angrepp emot den kraftfulla Hawerfield, och Astley fattade genast hoppet om hans oskuld; men det var ingen lätt sak att lugna honom och förmå honom att foga sig i sitt öde. Alla försäkringar, att, om han verkligen var oskyldig, intet annat ondt skulle vederfaras honom än en kort förlust af hans frihet, voro i början fåfänga: den lilla tyskens vanvettiga förtviflan liknade ett oförnuftigt barns och ökade Astleys föreställning om omöjligheten för denna fega och enfaldiga varelse att utföra en handling, som tycktes bevisa lika mycken djerfhet och dödsförakt som hat till den sårade. De båda bonddrängarne, som höllo honom fast, och i synnerhet en af slottets tjenare, hvilken igenkänt honom, öfverröstade honom imellertid med lifliga och föga skonsamma yttringar om sin djupa öfvertygelse om hans brott, enär de funnit honom gömd bakom en gammal lada på vägen der lord Hawerfield blifvit öfverfallen, och värdinnan på värdshuset intygade, att han varit borta under den tid, som den sorgliga händelsen timat. — Det är likväl konstigt, att man icke kan upptäcka något sår eller skråma på honom, och det var likväl blodspåret, som ledde oss på honom, — sade den ena af bönderna, under det han föga artigt och på samma sätt, som om han haft en kalf eller lammunge framför sig, vände och undersökte den stackars juden på alla sidor.