Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, enligt upprätladt kostnadsförslag för den nödiga reparationen och ombyggnaden erfordrades en summa af 13,695 R:dr, men församlingen till bestridande häraf endast egde en behållning i kvrkokassan af 4,555 R:dr 1 sk. 8 r:st, häri inberäknade de kollektoch stamboksmedel församlingen, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse inom hela Riket uppburit, förefunnes en brist af 9,139 R:dr 46 sk. 4 r:st, och om äfven härifrån afräknades ett kostnadsbelopp af 2000 R:dr, som ansåges kunna af församlingen bestridas med egna materialier och eget arbete, återstode dock en summa af omkring 7,100 R:dr, hvilken borde kontant erläggas; men enär församlingen, såsom i allmänhet obemedlad, icke utan alltför kännbara uppoffringar förmådde densamma gälda, funné församlingen, med fästadt afseende derå, att, på sätt ofvan blifvit anfördt, dess kyrka i viss mån kunde anses såsom en Statens byggnad, sig eea anledning till den förhoppning, att hälften af sistnämnde summa eller i jemnt tal 3,500 R:dr finge af allmänna medel utgå. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Eders Kongl. Maj:ts Öfver-Intendentsembete anmält att anledning till anmärkning hvarken emot lämpligheten af de ifrågasatte hyggnads-åtgärderne eller emot det derför upptagna kostnads-belopp förekommit, samt med afseende så väl å Gamla Upsala församlings ringa och i allmänhet mindre bemedlade folkmängd, som å det allmännas pligt att deltaga i vården och bibehållandet af ifrågavarande en bland våra äldsta kyrkobyggnader, tillstyrkt Nådigt bifall till ansökningen. Af hvad i denna fråga förekommit, anser jag mig ega skäl i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Majit behagade på det sätt bifalla Gamla Upsala församlings ansökning, att framställning göres till Rikets Ständer om anvisande af ett anslag å 2,000 R:dr, att för uppgifna ändamålet till nämnde församling utbetalas. 3.3:ö
Magistratspersoner och Handtverkare, om dagtractamenle för dem vid publike Syner, Värderingar och Inventeringar. Junii P. 119. Malmborg, Abraham af, yttranden. Febr. P. 447* B. 3i6. April P. 586. Oct. 2 A. P. i5a. Malmö f. d. DiscontVerk, angående inlöste duppletter och tripletter af dess på Banken dragne Assignationer. Junii P. 3oi, 467, 502. om decharge för InterinisDirectionen öfver. Junii P. 3oi, 467, 5or. Mannerheim, Friherre Lars August, yttranden. Fehr. P. 584- Mars P. 78. B. 176. P. 429- B. 742. P. 449- P* 87- om pension för. Aug. Nov. P. 585. Dec. 2 A. P. 4, 3o, Mannerhjerta, Ulric Emanuel, yttranden. Febr. P. 551. B. 454. Maji P. 748. Nov. 2 A. P. 491- BecP* 442. Mannerstam, Johan, yttranden. Aug. MantalsLängderne, om gamle och bräcklige personers uteslutande ur. Julii P. 1040. Aug. P. in, 119. Mantalspenningar, om orsakerne till deras förminskning. Oct. 2 A. P. 618. Nov. P. 88, 114- Mantalsskrifning, om nedsättning i böterne för försummelse att anmäla sig vid. Aug. P. 402. Oct. 2 A. P. 456. Mantalsskrifning*- provision, om utbekommande af innehållen för Häradsskrifvare» Byding. ManufacturDisconten, angående Greditif-anslaget för. Junii P. 727. Julii P. 1046, 1129. om förökadt anslag för, i afseende på Glasbruksägare. Sept. P. 202.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då Hr von Hartmansdorff önskat, att Hr Landtm, måtte yttra sin mening huruvida han ansåge frågan vara af beskaffenhet att R. o. Ad. kunde derom genast, annorlunda än med bifall till Utsk:s utlåt., fatta definitivt beslut, finge åberopa stadgandet i 69 § Reg.Frn, att derest betänkligheter uppstå att antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, eller bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till riksg:s-kont:s 266 Den 29 Juli f. m. utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för riksg:s-kont:s styrelse och förvaltning, då böra de skäl anföras, på hvilka sådana betänkligheter sig stödja, samt meddelas StatsUtsk. som derefter toge ärendet under ytterligare öfvervägande. Nu vore förhållandet med förevar, fråga, alt, ehuru den visserligen ej egentligen inverkade på den nlivar, riksstaten, det vore naturligt att, i händelse af bifall till Utskis förslag, måste en föreskrift meddelas riksg:s-kont. i afseende på utbetalningen af de medel, hvilka kunde komma i fråga alt af Slaten till jernvägsbolaget utgifvas, till följd hvaraf frågan i den delen rörde riksg:s-kont:s inkomster och utgifter äfvensom dess styrelse och förvaltning, hvarjemte den i ett annat afseende kunde anses ligga närmare till statsregleringen eller Statens direkta inkomster och utgifter, emedan Utsk. föreslagit i mom. a af 6:te punkten, att bolaget skulle utan kostnad eller årlig ersättning, erhålla upplåtelse af den för jernvägsanläggningen erforderliga, Kronan tillhöriga, jord; — i morn. b af samma punkt, alt bolaget skulle äga att för jernvägsanläggningen från Kronans parker inom Orebro län, efter utsyning kostnadsfritt erhålla nödigt, för andra ändamål icke disponeradt virke, äfvensom begagna disponibla, å Kronans ägor belägna kalkoch stenbrott, samt i mom. c, att bolaget skulle åtnjuta enahanda skattefrihet, som beviljats Götha kanal och andra dylika bolag.
Ridderskapet och Adeln ankommet utdrag af dess protocoll för den 13 i denna månad, med inbjudning till öfrige Riks-Stånden attt deltaga i det beslut, förstnämnde Riks-Stånd fattat: att nemligen uti Expeditions-Utskottets förslag N:o 238, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående upphäfvande af Kongl. Förbudet mot dueller och slagsmål af den 22 Augusti 1682 och dermed sammanhang egande Författningar, i sista meningen af lagförslaget följande ord: ”För delaktighet i envig eller utmaning dertill, vare straff, som i allmänna Lagen utsatt är”, skulle utbytas mot orden: ”För delagtighet i envig elier utmaning dertill vare straff, som i allmänna Lagen för delagtighet i missgerningar utsatt är”. Denna inbjudning blef af Bonde-Ståndet antagen. Prot. Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogs Bancooch Lag-Utskottens den 27 sisth Januari och den 6 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 5, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 1, med förslag till Lag för enskilde Banker, blef samma förslag af Ridderskapet och Adeln antaget med följande förändringar: 1 §. skulle erhålla följande tydelse: Enskilde stände del Jritt att, till Bank-rörelses bedrifvande med egna creditsedlar, stifta bolag inom alla Rikets Län. Uti Läns-stjrelsens residensstäder skola Bankernes hufvudcontor dock alltid förläggas. Bank-ajdelningar eller vexlings-contor utan rätt att utgifva andra egna förbindelser än Utvisningar till viss mon å hufvudcontor st, måga dock uti öfrige Rikets städer eller andra tj enliga ställen inrättas. 2 §:n 2 inom. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Kongl. Maj:t bestämme i hvarje fall det belopp, hvarutöfver teckningssumman icke får gå. 3 §. i Utskottets förslag ansågs förfalla, till följd af det beslut, som angående 1 §. blifvit fattadt.
Skåne, med en annan slags rikedom, nedlagd i yngre formationer, har icke ens haft routinens öga för utfinnandet och igenkännandet af hvad som händelsevis kommit i dagen. Om således någonstädes, skulle här geologiska kunskaper blifva till gagn. Skåne har visserligen haft sina geologer och några af dem, som Sverige för närvarande ega i den rigtningen de utmärktaste, hafva varit lärare vid Lunds universitet. Men geologien har varit för dem såsom lärare endast ett bi-studium; den har icke varit ämne för fortsatta föreläsningar och erfarenheten torde hafva lärt, att det är först med de offentliga föreläsningarne vid universitetet, som kännedomen af en vetenskap hos oss allmännare sprides. Nordens öfriga universiteter, likasom väl utlandets flesta, hafva sina lärosto - Motioner i Préste-Ståndet 1865. N:o 49. lil lar i geologi; det är således älven för att göra Lunds universitet i detta afseende med deni likställigt, som jag vågar vördsamt föreslå, att Rikets Ständer behagade till en Professor i geologi vid Lunds universitet, att uppföras pä ordinarie staf, anslå lön 4,500 R:dr R:int. Stockholm den 14 November 1865. J. G. Agardh. N:o 49. Af Kongl. Hofpredikanten RosCIlillS: Om förbättring i lönevilkoren för Landskamererare och Landträntmästare i Gotlands, Jemtlands samt Westeroch Norrbottens län. Undertecknad finner sig föranlåten, att härmed till Rikets Ständers behjertande vördsamt erinra om ett missförhållande, som, rörande landskamererares och landträntmästare» löner, är rådande inom vissa län. Händelsen är att bemälde tjenstemän i ordinarie inkomst efter stat i tjugo län åtnjuta en lön, landskamererare af 4,000 och landträntmästare af 3,000 R:dr Runt; men inom de öfriga fyra länen, nemligen Gotlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, är de förres lön endast 3,500 R:dr och de sednares ‘2,500 R:dr.
Det är väl möjligt, att 3 Stånd nu afgjort frågan; men det hindrar icke R. o. Ad. alt fordra ett svar på dess återremiss. Jag instämmer altså i allo med Frih. Cederström deri, att Hr Gr. o. Landtm, må framställa propos. till ogillande af betänk, samt att Utsk. ålägges hufvudsakligen yttra sig i anledn. af återremissen. B5* Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Betänk, har blifvit försvaradt af Hr Tham och Gr. v. Fersen. Man har anmärkt, att 2 Stånd stadnat emot 2, och att målet altså bör förfalla. 71 §, sorn är den enda i Reg.F., hvilken handlar om bevilln:småls afgörande, säger, alt om 2 Stånd stadna Den 4 Augusti f. m. 93 emot 2, eller 3 Stånd fatta lika beslut, men ett vidblifver ett annat, så skall frågan i förstärkt StatsUtsk. afgöras. Om nu händelsen ock skulle vara den, att 3 Stånd bifallit Utsk:s utlåt., som inskränkt sig till upptagande endast af bevilln:safdelningen i saken, och derutinnan afstyrkt motionen; så är dock frågan icke afgjord, förrän R. o. Ad. fattat definitivt beslut. Hr Tham har gjort skillnad emellan afgöringssättet, då Utsk. tilleller afstyrkt. Jag finnér i §:n derom intet ord. Den talarom Utsk.Vs förslag af hvad beskaffenhet som helst. Om man nu ånyo hänskjuter målet till BevillnlsTJtsk. är det ganska möjligt, att Utsk. fortfar i samma beslut som förut, hvadan det måhända vore bäst, att R. o. Ad. nu fattade definitivt beslut. Häremot möter dock den omständighet, att frågan icke kan pröfvas, förrän den blifvit utredd, och sådant har ännu icke skett mer än till hälften. Då emedlertid 3 Stånd låtit accisfrågan anses för hufvudsaken, vill jag icke motsätta mig ett sådant beslut Ufven lios oss. Man har gjort den erinran, att frågan skall röra en viss stad och således icke yara af allmän beskaffenhet.
Hvarefter, i afseende å Directionens anhållan, att i framtiden få till ifrågavarande ändamål jemväl begagna RiddarhusSalen , Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att då RiddarhusDirectionens till RiddarhusUtskottet remitterade RiksdagsBerättelse, hvilken innefattade hemställan, huruvida Concerter framdeles borde i RiddarhusSalen få uppföras, ännu icke från Utskottet återkommit, Ridderskapet och Adeln måtte, intilldess berörde hemställan blifvit af Ridderskapet och Adeln pröfvad, uppskjuta att öfver Frimurare BarnhusDirectionens ofvannämnde anhållan Utlåtande meddela. Bifölls Grefve Posse, Claes Fredric: Sorn åtskilige Herrar Ledamöter af Höglofi. Ridderskapet och Adeln hos RiddarhusUtskottet framställt den önskan, att, vid Högstsalig Hans Maj:st Konung Carl XIILs Begrafning, deras Fruar, Döttrar och Slägtingar måtte erhålla tillå. telse att från Riddarhuset åskåda den Kongl. Processionen, samt RiddarhusUtskottet för sin del funnit lämpligt att alla de i Riddarhuset be. fintlige åt RiddarhusTorget belägne rum, med tiudantag endast af RiddarhusSecreterarens en» skildta Boningsrum, må vid ifrågavarande till - Den 7 Martil fälle upplåtas till begagnande af Ridderskapets och Adelns vid Riksdagen närvarande Herrar Ledamöters Anhörige; äfvensom att desse rum vid berörde tillfälle böra på RiddarhusCassans bekostnad eclaireras; men Utskottet dock ansett sig böra denna anstallt tili Ridderskapets och Adelns bifall förut hemställa; så får jag på Utskottets vägnar härå utbedja mig Herr Grefvens^och LandtMarskalkens Proposition, Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef den af Grefve Posse å RiddarhusUtskottets vägnar gjorde hemställan af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Siri frelse, A: o -il. sorn E. K. Maj-Is Befallningshafvande i länet den 9 Februari 1859 lill E. K. Maj:t i underdånighet insändt och förordal en lika beskaffad underdånig ansökan. Med anledning af ofvan oinfönnälda, vid i828 års riksdag inträffade förhållanden, och då, på sätt Slals-konloret i underdånigt ullålande upplyst. Statsverkets inkomst af ifrågavarande afgift, enligt 1855 års Landsbok, utgjort endast 210 R:dr 38 sk. 9 rst. Bauko, motsvarande 316 B:dr 21 öre R:rnl och således icke vore af någon betydenhet, utan lämpligen kunde vid kalkbrukens taxerande lill bevillning ersättas, har E. K. Majit nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att ånyo lätta ett beslut, öfverensstämmande med det vid 1828 års riksdag vidtagna, på det E. K. Maj:t, efter derom erhållen kännedom, målle detsamma vederbörande till efterrättelse meddela; men dä kalkugns-egarne under den förflutna liden varit, genom fortsatt erläggande af afgiften, befriade från den med del vid sistnämnde riksdag lällade beslut alsedda förhöjning i bevillningen, länn E. Iv. Majit den gjorda framställningen om ålerbekommande af de under tiden debiterade och erlagda kalkugns-afgiflerna icke böra bifallas. Rikets Ständer hafva af Stals-konlorets underdåniga utlåtande inhemta!, alt, såsom omförmäldt är, E. K. Maj:t uti Sin vid 1828 års riksdag aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit och Rikets Ständer bifallit kalkugnsafgiflens uteslutande från inkomstberäkningen; men någon särskild underdånig skrifvelse härom synes dock, enligt hvad riksdagshandlingarna utvisa, icke hafva blifvit expedierad; och torde någon sådan ej heller varit nödig, om Rikets Ständers underdåniga skrifvelse
Man skulle snart föranlåtas tro, att den äskade lättheten att tullförsnilla emöt att lurendreja, blifvit förglömd, heldst äfveptyret af den förre brottsligheten uppliörer så fort den första bevakningen är undslup. pen, då IurendrejareU deremot intet har någon fristad för sin rörelse så länge han innehar det öfriga godset. Tullförsnillningen skulle ock troj BevitlntngiVnkottits Betänkande», 6if ligen lL'ltaga i samma mån sorn närings.utvägaine inom landet förminskas, och hvilken Tultbevakningsanstalt skulle val med sådane kuster sorn Sveriges, kunna fullkomligen Uppfylla sitt ändamål. 4:0 Vid tillämpningen af dért nya Importfriheten, har en värd Ledamot af Eidderskapet och Adeln behagat yttra, att brådstörtande förändringar i den Ekonomiska Lagstiftningen Vörö vådliga och derföre äfven önskat fogsamhet t denna del; hvaruti de fleste äf UtskottehS Ledamöter inom BorgareStåndet lika med mig instämt, dock utan att åt denna önskan lemnades det afseende, att den fått ett turn 1 Betänkahdet* Till denna önskans förnyande, finnér jag mig icke destomindre föranltten, och hemställer, om icke det tillägg bordt i Betänkandet inflyta; att af Eabriquesvaror, ingen annan ny import må tillåtas, än den Kohgl. Majit anser för landet nödigt en längre tid komma att fortfara, hvarigenom det kännbara lidande förekommes, att Närings, idkare icke inlockas till företag Under införsel-förbud, för att möjligen snart derefter, vid frigifning, blottStällas för möjliga betydliga förluster: att lämpligt utrymme lemnäs inhan någon föreskrift i denna del till verkställighet ahbefalles, men deremot att de beslut Hans Kongl. Majit
Femte §:n af Höglofl. Utskottets Instruction innehåller, att det Förslag till en definitiv reglering i afseende på Banco-Verkets Organisation i det hela, som Banco-Fullmägtige fått sig ålagdt att till Rikets Ständers pröfning framlägga, skall af Höglofl. Utskottet med sorgfällighet granskas, och uppmärksamhet dervid fästas å resultaten utaf de förändringar med tjenstemannabefattningar och göromål, som Fullmägtige, enligt de dertill gifne anledningar, kunnat under tiden vidtaga; och att Höglofl. Utskottet skall, efter fulländad pröfning, inkomma till Rikets Ständer med utlåtande öfver detta ämne. Banco-Fullmägtige finna häruti en bestämd ledning, att de sålunda af Rikets Ständer specielt antydda förhållanden icke allenast må upptagas främst i ordningen, utan också åt dem gifvas en större utförlighet, en mera detaljerad utveckling och en i afseende på tidrymden vidsträcktare omfattning, än behofvet påkallar att, för ämnen af mera underordnad egenskap, i denna Berättelse iakttaga, helst Höglofl. Banco-Utskottet kommer att serskildt genomgå så väl de hos Banco-Fullmägtige som hos Commissarierne förda Protocoll, och är i tillfälle att omedelbart till närmare upplysning rådfråga hvarje handling och räkenskap, sorn, mer eller mindre, står dermed i samband. Bankens ställning vid hvarje års slut. Öfversigten deraf, enligt hvartdera årets afslutade räkenskap, från och med år 1829 till och med år i832, få Banco-Fullmägtige meddela uti följande för sådant ändamål sammanfattade serskilda zifferuppställningar. Uti de tid efter annan tryckta och jemte allmänna tidningarne utdelade Öfversigterne af Bankens hela ställning till och med för året 1831, och uti den Öfversigt af enahanda beskaffenhet för året i832, som innan korrt likaledes varder tryckt och utdelad, finnas omständligare och mera i detalj ingående specificationer till de poster, som här blifvit endast under hufvud-rubriker förda. (:Tillhör Banco-Fullm.
Då de ofvan antydda skäl för afslag äro, så vidt jag kan finna, fullt berättigade, anhåller jac att R. o. Ad. ville godkänna Utsk:ts hemställan i denna punkt, hvarmedelst motionerne lemnäs utan vidare afseende. Gr. Sparre, Erik: Ehuru, på sätt den siste talaren anfört, denna punkt redan blifvit al tre Stånd bifallen, och R. o. Ad:s beslut således icke på It. St:rs kommer att utöfva något inflytande, synas mig likväl de af den förste värde talaren med så mycken skicklighet framställda anmärkningar förtjena att närmare skärskådas och besvaras. Till en början får jag förklara, att ingen kan mera varmt än jag nitälska för folkbildningen, hvilken bör utgöra det lörsta, kanske det allra lörsta föremålet för lagstiftningens uppmärksamhet, och alt således allt, som kan göras för upplyftande af folkskolan, enl. min åsigt förtjenar behjertande. Huruvida åter det af molionärerne i detta ämne framställda förslag, hvilket Hr voll Schéele understödt, bör under nuvarande förhållanden antagas, blir en annan fråga; Hr von Schéele har sjelf citerat Ekon.-Utsk:ts ord, att ändamålet med Elem.-läroverkets lägsta klasser är »att dana de ungas förstånd till mottaglighet för den bildning, som framdel's skall bibringas», meri han anförde icke fortsättningen, eller alt »till denna del al undervisning erfordras hos läraren lika mycken pedagogisk erfarenhet och lika mycken urskiljning, sorn grundliga kunskaper, särskildt i de olika språken oell deras förhållande till hvarandra » Såsom inspektor för ett större elementarläroverk har jas kommit till kännedom om svårigheten att under nuvarande förhållanden förse läroverken med erforderligt antal lärare, utrustade med sådana kunskaper, sorn här påpekats. Under de sista tio åren hafva dels många nya läroverk inrättats, dels många gamla utvidgats, och detta har vållat brist på lärare. En annan orsak till detta förhållande är lärarnes otillräcklighet; visserligen hafva de ökats högst betydligt, men anspråken äro ännu ej fullt uppfyllda, och skulle de äfven fyllas, lunnes, som jag nyss nämnt, ej tillräckligt antal kompetente lärareämnen.
Desse anmärkningar bar Utskottet ansett icke föranleda till ändring uti hvad denna Punct hufvudsakligen innehåller; men till följd af hvad Utskottet i den nya 4tde Puncten tillstyrkt, är i den y:de Puncten som upptager enahanda föreskrift, som den nu ifrågakomne rörande Obligationernes Valeurer, tillagd följande eftermening : “i det hujvudmyntj hvarå Obligationerne lyda.” Vid 5;te Punden. Inom Ridd. och Adeln: att lån emot lägre ränta och högre förskrifning, än för hvad som incasserades, skulle blifva betungande, då återbetalningen genast börjar och skall vara verkställd inom vissa år: att Utskottet derföre hellre bordt stadga 4§ Procent ränta och deremot berättiga RiksgäldsContoiret, att upplåna emot full valuta: att Utskottets ränteberäkning vore oriktig, då 4 beräknade på 90 utgjorde 4|;dels och ej 4 procent, hvadan ej eller ränte-vinsten blefve 1 procent utan blott Bctänianden, N:o 4*4* 517 blott £:dels, och föga behållning således skulle uppkomma till betäckande af risque och förvaltningskostnader: hvarjemte inom BorgareStåndet blifvit erinradt: att, vid jemförelse af de vilkor, på hvilka andra Stater upptogo Lån, mellangiften af8, högst 10 procent vöre för hffg: och borde bestämmas antingen till 5 procent, då Staten sjelf ej behöfde lånet, eller nedsättas till Atmiu8åg procent; så vida icke utmärkas borde, det möj-, ligen bästa vilkor borde betingas och att mellapgiften, transportkostnaden inberäknad, ej finge öfverstiga 8 procent.
Revisorerne hafva visserligen antydt, att tiden för dylika låns erhållande med år 1847 tilländagått; men den mening, att sannolikt frågan om ett fortsatt meddelande af låneunderstöd för salpeter-näringen komme att åter upptagas, i^ den mån de hittills lemnade lånen blifvit inbetalta, för afböjande af hvilken åtgärd, Rikets Stän - 284 — ders uppmärksamhet derå borde fästas, måste Kommittéen, för sin del, anse vara för tidigt yttrad, innan det bestämdt visat sig, att detta, till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, vidtagna försök för näringens förkofran varit alldeles förfeladt. 3:o Vid räkenskaperna för Gefleborgs län, — hvilketdera revisions-åset är ej uppgifvet, — bar enligt revisions-berättelsen förekommit: att 13 R:dr 22 sk. till en länsman blifvit utbetalta, såsom transportkostnad för salpeter från Gelle till Klosters krutbruk, utan att något intyg förefunnits, det beloppet kommit de skjutsande till godo. Härvid torde endast få erinras, att räkenskaperna blifvit, för den noggrannare granskning, hvilken ej tillhör Kommittéen, öfverlemnade till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt; och lärer dess revision ej hafva underlåtit att ifrågavarande förhållande anmärka, så vida icke, hvilket för Kommittéen är okändt, de skjutsande redan hos vederbörande gjort sin rätt gällande för utbekommande af sina andelar utaf den ifrågavarande 'Summan. 4:o
Köpings stad att söder om stadens gamla område, på vestra stranden af Köpings å, expropriera från Ulfvi gård i Köpings socken en jordrymd af 9 tunnland 27 kappland till hamn och lastageplats, och genom nådigt Bref den 30 Maj 1857 inedgifvit, att på den motsatta östra stranden finge från kronolägenheten Hushagen afsöndras ett område af 5 tunnland 141 kappland till utvidgande af hamn och segelled och till inudders uppläggande, samt dessa jordrymder blifvit till afsedda ändamål använda, och deijemte, genom mudders utförande i sjön och transport af en stor del jord till jernbangården, erhållits utrymme för ett reparationsvarf på östra stranden, har Kongl. Majit den 3 April 1860 bifallit, att ej mindre ofvanberörde Köpings stad tillhörige och på ömse sidor om Köpings-ån belägne jordrymder, än äfven den del af bangården för jernvägen emellan Köping och lastageplatsen Hult, som blifvit o från nyssnämnde hemman exproprierad, skola skiljas ifrån Åkerbo härad och derefter tillhöra Köpings stads domvärjo, samt jemväl i administrativt, kyrkligt och kommunalt hänseende vara med Köpings stad förenade. Administrationen af Bergverken i länet bestrides, för så vidt Staten deruti deltager: vid Sala grufva af en särskild för densamma afsedd Bergslagsstat, bestående af en Bergs-Hauptman, en Grufve-Ingeniör och en Bergs-Värdie; och för länet i öfrigt, gemensamt med Stora Kopparbergs län, af Bergmästaren i fjerde distriktet samt en extra Grufve-Ingeniör. Af Landtmäteristaten voro vid 1860 års slut inom länet anställde 1 Förste och 1 Andre Landtmätare, 9 Kommissionsoch 12 vice Kommissions-Landtmätare. Af dessa hafva likväl 12 under åren 1856—1860 varit utan någon egentlig verksamhet. Sju medhjelpare och 3 elever hafva hos Landtmätarne varit anställde.