Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty alle kettlar, både i Jerusalem och Juda, skola Herranom Zebaoth helige vara; så att alle de, som offra vilja, skola komma och taga dem, och koka deruti; och ingen Cananeisk skall mer vara uti Herrans Zebaoths hus, på den tiden. Detta är den tunge, som Herren talade mot Israel, genom Malachi. Jag hafver eder kär, säger Herren. Så sägen I: Hvarmed hafver du oss kär? Är icke Esau Jacobs broder? säger Herren. Likväl hafver jag Jacob kär; Och jag hatar Esau, och hafver gjort hans berg öde, och hans arf drakomen till en öken. Och om Edom säga ville: Vi äre förderfvade, dock vilje vi uppbygga igen det ödelagdt är; då säger Herren Zebaoth alltså: Om de bygga, så skall jag nederbryta; och det skall heta de fördömda landsändar och ett folk der Herren är vred uppå evinnerliga. Det skola edor ögon se, och I skolen säga: Herren är härlig uti Israels landsändom. En son skall hedra sin fader, och en tjenare sin herra. Är jag nu Fader, hvar är min heder? Är jag Herre, hvar fruktar man mig? säger Herren Zebaoth till eder, Presterna, som mitt Namn förakten. Så sägen I då: Hvarmed förakte vi ditt Namn? Dermed att I offren orent bröd uppå mitt altare. Så sägen I: Hvarmed offre vi dig något orent? Dermed, att I sägen: Herrans bord är intet aktandes. Och när I offren något det blindt är, så måste det icke heta ondt; och när I offren något det halt är eller krankt, så måste det ock intet heta ondt. Bär det dinom Första; hvad gäller, om du skall täckas honom, eller om han vill se uppå din person? säger Herren Zebaoth. Så bedjer nu Gud, att han ville vara oss nådelig; ty detta är skedt af eder. Menen I, att han skall se till edra person? säger I Herren Zebaoth. Hvilken är ock ibland eder, den ena dörr tillycker? I tänden ock ingen eld uppå mitt altare omsyss.
Vid 6:c Puncten är den anmärkning gjord inom Ricki, och Adeln af en Ledamot, att Förskrifningarne borde stallas på Ilamburger-Banco eller Svenskt Silfver, efter 1664 års myntfot, så vida någon säkerhet skulle vinnas att erhålla tillbaka samma mynt som det RiksgäldsContoiret sjelf upplånt, emedan i annat fall det kunde inträffa, att RiksgäldsContoiret vid låneoperationens slut finge betala efter en högre cours, än det mynt gällde, hvaruti RiksgäldsContoiret erhölle sin betalning. Genom det sammanhang, som det beslutne Statslånets upptagande äger med realisation, och då Utskottet förutsatt, att det ena icke bör ske utan verkställighet af det andra, har, såsom en följd afR. St:rs förklarande, att, ifrån den dag utväxling af Silfver vidtager, Banken skall vara skyldig att sine efter samma dag utgifne sedlar med Svenskt Silfvermynt inlösa, derigenom i R;dr t B:cosedlar erhåller lika värde med i R;dr i Silfver, Utskottet ansett sig destomindre böra föreslå, att Statens gäldenärer skulle i annat mynt än Btcosedlar förskrifva sine skulder, sorn ett deremot stridande stadgande möjligen kunde anses innebära ett misstroende till R. St:rs beslut, Varandes äfven härvid af Utskottet i betraktande tagne de olägenheter som skulle åtfölja ränteoch afbetalningsliqvidernes verkställande i klingande mynt, emot sedlars begagnande vi desammas besörjande. Vid 7 e Puncten hafva följande anmärkningar ägt rum, 538 Ståts-Utskottets inora Borgareoch BondeStänden: att maxim i beloppet för lånen kunde nedsättas till 20 a 10,000 R:dr samt minimibeloppet till 200 å i5o R:dr: mindre lån gifvas företräde framför större, då de blifvit sökta på samma tid och för dem erbjödes godkänd säkerhet; samt fonden blifva tillgänglig blott för jordbrukare och ej delas af Bruksock Fabriksidkare, hvilka ägde andre anslag för sig bestämda: att med granskningen, huruvida handlingarne voro complette, K.
Maj:t icke funnit något att anmärka, men då det icke lärer kunna anses alldeles afgjordt, huruvida icke, i händelse lönerna i de särskilda tjenstegraderna blefve, på sätt förslaget innefattar, till likhet med hvad i öfriga Kollegier eger rum, bestämda, en minskning i tjenstemännens antal skulle utan olägenhet kunna tillvägabringas, till antagande hvaraf någon anledniug äfven kan hemtas derifrån att bland Sundhets-kollegii personal i grader, der uti andra embetsverk innehafvandet af mer än en befattning icke är tillåtet, de finnas, hvilka icke sakna tid att, jemte tjensten i Kollegium, bestrida annan beställning, samt sistnämnda förhållande ej må ur beräkningen uteslutas, när fråga är att bereda den nuvarande personalen en lämplig förbättring i deras vilkor, finner Kongl. Maj:t, som anser det icke böra lemnäs oanmärkt, att ordförandens löneinkomst icke utgör iner än 6,000 R:dr, och då den således hvarken motsvarar embetets vigt eller hvad hans vederlikar åtnjuta, äfven synes böra i någon mån förhöjas, sig dock icke i vidsträcktare mån kunna till ifrågavarande underdåniga framställning lemna bifall, än att Kongl. Maj:t nu vill föreslå Rikets Ständer att, för nästinstundande statsregleringsperiod, i anslaget för Sundhets-kollegium bevilja en tillökning af Åtta Tusen Riksdaler årligen, att af Kongl. Maj:t emellan ordföranden, medicinalråden och Kollegii tjenstemän på lämpligt sätt fördelas. Kongl. Maj.t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen, Gifven som ofvan. CAHL. C. J. Thyselius. Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition ,JV? 85. 35 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den SO Februari 1863. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström. Statsråden:
bfr Professor Carlsson, uti en vida mera omfattande syftning an Hr Thara, föreslagit ett anslag af Statsmedel af 5,000 R:dr b:ko årligen, bland annat, för offentliggörande af Svenska Riksdagars och mötens förhandlingar1 från början af Konung Guslaf I:s regering, ansåg Utsk. lämpligast att först' afbida R. St:rs beslut, röride denna fråga. Då likväl R. St:r numera derutinnan fattat sitt beslut, samt efter votering i Förstärkta StatsUtsk. förklarat sig icke kunna lemna bifall till Hr Professor Carlssons framställning, har Utsk. ansett tiden vara inne, att till pröfning företaga det till Utsk. hänvista ofvanomförmäldta ärendet och går således att nu deröfver vördsamt afgifva sitt Utlåt. ”Hvar och en, (yttrar motionären uti sitt till H. R. o. Adis prot. afgifna anförande i detta ämne) — som kastat en, om ock flygtig, blick in i R. o. Adis Arkivoch Kansli-rum, torde lia sett eller anat, alt. dessa rum innehålla rikhaltiga samlingar af handskrifna protir och handlingar från äldre och sednare tiders Riksdagar. Och så rikhaltiga dessa samlingar äro, så för äldsta tider i sitt slag ensamma äro de, och vid närmare betraktande vigtiga för kännedomen af fäderneslandets historia, serdeles hvad dess ekonomiska, financiela och inrikes politiska förhållanden angår. Adelns Riksdags-handlingar gå tillbaka till år 1627, i det hela taget några tiotal af år längre än PresteStis, ocR ungefär ett århundrade längre än Borgareoch BondeStins. De äro ock, hvad protina angår, vida utförligare än PresteStis, äfven under 1600 talet serskildt, ehuru håda då voro fria från den öfverflödiga och alltför trogna fullständighet, som i sednare tider småningom gjorde sig gällande. I dessa protir uprullas för den eftertänksamma läsaren ett eget slag af tidstaflor, med bilder, ej ur krigets, men ur fredens värf, ur statjmannalifvets.
Hvad det yrkade tillägget af benämningen låne-anslag beträffar, tillstyrker jag derutinnan Utskottens Betänkande, men om det nödvändigt skall kallas låne-anslag, hemställer jag att, äfvensom för Götha Canal, ingen återbetalning eller ränta må fordras, förr än de ökade inkomsterne det medgifva, Örn roan endast utsätter, att ingen ränta nu genast skall betalas, hjelper det ganska litet, ty Staten har då rättighet att återfordra Capitalet, utan afseende på afkastningen. Om man icke kan bestrida att SöderTelje Bolag gjort stora uppoffringar, bör man icke eller beröfva dem allt hopp om någon inkomst i framtiden. Jag tillstyrker derföre, i fall understödet endast såsom låne-anslag beviljas, det uttryckeliga tillägg, att ingen återbetalning kommer att äga rum till Capital och Ränta , förrän Actie-ägarne erhålla 5 procents afkastning å den tecknade Summan, Hevv von Hohenhausen: Det åf Herr Tham, äfvensom förut af Grefve Cronhjelm, föreslagna tillägget, har jag ingen ting emot. Det kan lätt innefattas i den första delea af Beslutet, och kommer då att lyda sålunda : Att det SöderTelje CanalVerk beviljade anslag af Allmänna Medel må utgå under namn af Läneanslag, hvilket likväl icke behöfver åter-, betalas under andra villkor, än de, som för de Oen 23 Octobcr f. m. 233 Götha CanalBolag ineddelte allmänna Lånebiträden blifvit fastställde. H err Barnh;elm, Axel Otto: I anledning af det uppkomna raisonnementet otti Södet Telje Canal, får jag äran för Ridderskapet och Adeln tillkännagifva, att år i8iO och 1 l sprängdes sten för ungefär 40,000 R;dr Banco för att stenlägga Canalen. Detta verkställdes likväl icke, och omkostnaden var således en förfelad speculation. Dessutom är en sådan Taxa satt på alla genomseglande Fartyg, att Skeppare gjerna undvika, att passera Canalen, om de kunna. Om Taxan nedsattes, skulle trafiken blifva större, äfvensom inkomsterne.
I öfrigt hade Ståndet beslutat, det ägare af Urfjellar eller andra utom Bolbyns gränsor belägna ägor, de vare sig af inägo eller utägo-natur, och af så inskränkt rymd, som helst, Den 29 Augusti f. m. helst, skall vava berättigad att med full ägande-rätt afsöndra sådana lägenheter, under iakttagande likväl för öfrigt af hvad 2 Capitlet i Författningen för så beskaffad afsöndring föreskrifver. Herr von Hartmansdorff': Då jag ali» mälte mig, hade jag fattat BondeStåndets beslut, såsom hade Ståndet bifallit Utskottets förslag; men efter det tillägg jag nu hört, vet jag ej, hvad Ståndet menar. Friherre Cederström, Jacob: Af det upplästa ProtocollsUtdraget inhämtar Ridderskapet och Adeln, att BondeStåndet trott sig böra vara omtänksamt för att icke rubba innehafvarne å de från Hemman afsöndrade delar, som redan blifvit afskiljde, och hvarpå många Svenske medborgare äro bosatte; men hvarken af det beslut, som BondeStåndet tagit, eller på grund af gällande Författningar, eller den, som nu föreslagits, kan följden blifva annan, än att, så snart en ny ägare kommer, äger lian drifva ut hvar och en, som sitter på den afsöndrade jorden. Det medför mycken oordning, och kunde lätt lijelpas, om man stadgade, att vid alla sådana afsöndringar så stor del af räntan, som tillkomme den afsöndrade delen, borde densamma åläggas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom 39 H. i6 Den 29 Augusti f. rn. nyss framställde proposition till bifall A Ladoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att som, efter livad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Danckwardt:
Spens väckte motion, redan blifvit begärd på bordet, och således i allt fall nu icke kunde till pröfning företagas. Grefva Spens: Då min motion blifvit begärd på bordet, finnér jag, att den för närvarande icke kan till öfverläggning förekomma, och jag anhåller således ou endast att få till Protccollet afgifva min reservation emot Ridderskapets och Adeina, angående Allmänna FinanceRegleringen, fattade beslut. Hvarefter Grefve Spens upplästs följande: Emot hela det beslut, sorn dessa sednaste plenidagar fattats, anmäler jag härmed min reservation, och anhåller, att till Ridderskapets och Adelns protocoll få punctvis utveckla mina.skäl. I fall, såsom tre Herrar i BancoUtskottet påstått, en realisation nu varit möjlig, har visserligen intet skadligare beslut kunnat tagas, Ben g Junii f. m. 509 an som vid profning af irsta och 2:dra punkterne i Utskottens Betänkande skett. Realisation synes åtminstone vara ett totalt steg. Efter min öfvertygelse är äfven den icke något totalt, utan i förening med flera andra åtgärder, hvilkas nödvändighet behofvet ännu ej drifvit oss att inse. En vidsträcktare financerealisation, ån den af riks-pappersmyntet, skall företagas en gång, sedan man har insett, att myntets natur är blott en liten del af penningeställningen. Så länge ett så bristfälligt sysffem, som Bancooch Riksgälds-Sedelsystemet, äonu anses vara det enda, skall en minskning af den sedelstock, som till detta system hört, af hvad namn han än varit, alltid medföra vådliga följder — det skall snart visa sig hvilka. På det hela var dock af obetydlig vigt, hvilkendera satsen vid voteringen om 3:dje Punkten vann; ingendera hade troligen hjelpt landet något fullkomligt, eller gjort en ny Riksdag onödig. Den skråanda, som, i synnerhet sedan Sverige återvann sin frihet, si ofta har varit öfverklagad, har, till råga på allt, nu börjat inkomma i financerna; man har begynt rikta Jina operationer till näringarnas båtnad, efter näringarnas olika gagnelighet.
Fru af Wingård är nu glömd, öfvergifven, förskjuten af alla, vid 63 års ålder, svag, sjuklig och utan ringaste annat medel till den nödtorftigaste bergning, än att anlita andras barmhertighet; således i alla afseenden olycklig och beklagansvärd. För mig är Enkefru af Wingård föga mera än till namnet bekant, och må hennes sorgliga öde, som gifvit mig mod att upträda här på detta ställe, må detsamma äfven tala för min ursäkt, att härmed besvära Höglofl. R. och Ad. Framställande härmed till föremål för Höglofl. R. och Ad:s pröfning, en handling af barmhertighet, kanske icke väl vald, borde 376 Den 4 Dec embar e. m. måhända jag, — utan annat anseende än det, som förlänas mig genom den äran att hafva en plats i denna sal, — rättast blott stillatigande afhöra, hvad som af värdiga förmågor i denna samling af Riddare yttras för fäderneslandets väl och enskildes bästa ; men då deltagandet för ett åldrigt, värnlöst och olyckligt Fruntimmer, olyckligare än många andra, emedan hon sett bättre och lysande dagar, åtminstone alltid kan sägas vara en hjertats bättre tanke, slägt till de högre tankar och sträfvanden, hvilka äro Sveriges Ädlingars sköldemärken, så hoppas jag att icke klandras för mitt företag, om ändamålet dermed också ej af R. o. Ad. gunstigt kan gillas eller bifallas. Jag anhåller vördsamt, att denna motion måtte till B. StatsUtsk. varda remitterad; och torde jag tillika få utbedja mig att till nämnda Utsk. oförtöfvadt få ingifva intyg öfver de af mig åberopade omständigheter, i afseende å boets ställning och Fru af Wingårds behöfvande lefnadsvilkor, 13:o En af Hr Wetterstedt, Ludvig, inlemnad motion, så lydande:
Om äfven den af Konungen utsedda delen af den öfre kammarens ledamöter skulle lyckas uppväga inflytandet af den delen, som den ne - Den 11 Mars f. m. 129 nedre utvalt, och den öfre sålunda komme att stanna i olika beslut med den nedre i bevillningseller andra polilitiska frågor, så skulle de begge hamrarne i alla sådane fall till gemensam omröstning sammanträda. Men försigtigtvis är den nedre kammaren mäktigare än den öfre, utslaget blir ej tvetydigt, makten ligger i den nedre kammarens bänder — och hvartill gagnar då den öfre, om ej blott som en gärd åt de theoder, vi sett tillämpas i andra länder med mer eller mindre lycka ? Men hvarest hafva vi sett dessa tillämpas med framgång?, ingalunda der, hvarest organisationen varit sådan som här fört slås, ulan der den hvilar på sjelfständig grund. Dessa theoder passa icke för vart land, och då här icke finnas sådane elementer, som theorierne föreskrifva, har man sökt en annan samling af valmän nedifrån. Resultatet af forskningen i detta fall är långväga, mödosamt och väl beräknadt, det se vi nu för våra ögon. Jag kan icke klandra försöket, utan deråt egnar jag den största högaktning, såsom utmärkande fosterlandskärlek, och ett bemödande att lösa ett problem, som i vårt laud, efter min tanke, icke kan lösas. Jag blott beklagar, alt lösningen icke lyckligt närmar sig sitt mål, och hoppas, att den värde motionären icke tager illa, då jag öppet uttalar de brister jag funnit i förslaget. Att efter en sä långvarig discussion ingå i några detaljer om detta förslag, anser jag icke vara lillständigt, och afstår sålunda derifrån. Gr. Anckarsvärd: Emot min vilja ser jag mig tvungen att åter uppträda, dä tvifvelsutan antingen jag missförstått Frih. Palmstjerna, eller ock han orätt fattat mitt förslag. Jag nödgas således söka utveckla saken tydligare, dä jag hittills icke derutinnan lyckats. Om jag rätt uppfattat Frih. Palmstjernas yttrande, sä sade han, alt, enligt mitt förslag, skulle icke den högre förmögenheten, och i och med detsamma den högre skickligheten, den större bildningen etc. komma in i den nedre kammaren.
Den åter, som, då nämnda rättighet upphört, sätter legd karl i sitt ställe, ansvare för legakarlens inställande under fanan vid uppbåd till tjenstgöring, med påföljd, ifall den legde uteblifver, att antingen inom 14 dagar anskaffa annan behörig legokarl eller ock sjelf träda i tjenst. § 18- Den legde och behörigen godkände karlen inträder i alla de skyldigheter, som med afseende å beväringspligten åligga den, af hvilken han blifvit legd; samt åtnjuter enahanda rättigheter och förmåner, sorn de beväringsskyldig. § 19. Har legd beväringskarl tagit ytterligare lega för att bland beväringsmanskapet ingå; vare endast det först träffade legoaftalet giltigt; och skall legokarlen för sådant fall, till den fördelning som nedan stadgas, böta det belopp, som svarar emot den lega och öfriga förmåner för ett års tid, hvilka blifvit betingade med den som först legde. Saknas tillgång till böternas gäldande, skola de till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Derjemte vare legokarl skyldig ersätta skadan och återbära den sist uppburna legan, eller, om han af flere låtit sig ytterligare legas, hvad Ivan af dem emottagit. lil A rf. t 9 § 9 § p. 30. p. ?l. p. 32. Motiverna till förändringen eller tillägget återfinnas i betänkandet pagina. 33 III Ai Om iitskrifiiingssättet och redovisningen af Bevä - ringsmanskapet med dertill hörande kontrollstadganden. § 20.
Sedan jag af Herr Sthönströms förklaring, i anledning af Herr Friherre Åkerhjelms hemställan, nu erhållit den upplysning, att han till tryckning endast begärt Friherre Anckarsvärds anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorna, rörande Kustbevakningen; så får jag ödmjukast erinra, att Herr Schönström förmodligen ej behöfver någon serskild tillåtelse till dessa Anmärkningars tryckning, och att Högloflige Ridderskapet och Adeln således änntr mindre lär kunna denna hans begäran förvägra. I 2:dra §. af Tryckfrihets-Förordr,ingen stadgas nemi., att RiksRätts Protocoller och Handlingar fritt och obehindrat må af trycket 34® Den xi April. utgifva», Emedan derföre ofvannämnde nn. rr arki ingar utan tvifvel blifva Constitutions» Utskottets Remiss till RiksRätten foljaktigaj synes något hinder omöjligen kunna mö-a för Herr Schönström att (å samma anmärkningar till tryckning befordra, då han blott bchöfver af den blifvande RiksRätten Handlingarne till tryckning begära, I anledning af en värd Ledamots yttrande, att, om alla 4 HiksSländen aro erise om ett be» flut bör det galla såsom Lag, nödgas jag för* klara: att likaså frimodigt jag alltid sträfvat och alltid skall sträfva att motsätta mig hvar» je försök, att inskränka Riksens Sränders i Grundlagarne förvarade frihet och rätt i likaså oförskräckt skulle jag ock protestera, om det ock vore mot alia 4 Srr.ndens förenade beslut, i händelse de ville öfverträda de Grundlagar, 50m utgöra borgen för vår frihet, En Magt, sopi ej är Lagbunden är ej frihet utan sjelfsvåld och bär innom sig fröet till dess upplösning. Må, derföre vårt högsta bemödande alltid blifva, att söka bibehålla Grundlagarne i helgd* Friherre Boye, Ludvig; Discussionerna hafva nu öfvergått till sine alldeles afskiljda frågor.
F 62 (6z) Bi'ölls snedden omställning af ord, att i stället för: genom Electorer, tolf af hwarie Gland nämnde, sättes: genom tolf af hwarjö Gland nämnde Electorer. § 6z (64) Bifölls. § 64 (os) BiföllS. §, 6s (66) BiföllS med förändring af ordck Instrnc ion kill Reglemente. § 66 (07) BiföllS. § 67 (68) Bifölls med Utskottets lilläggningar. § 68 (69) Bifölls. § 69 (70) Böljan skulle sälunda förändras: Inga andra kunna wäljas eker wara fullmägligc m. m. och efter eidet Riksdagsmän sillillc sällås: eller til! Ledamöter t Utskott wäl s S: E'ter videt rcdowisande skulle sättas: elier löntagare. Den Den 28 October. 4659 Den sörlin eif Utskottets tilläggniugar DiföllS; j ben cindrn tillagningen skulle införas: efter orden Rikösens Ständer aliena, följande: och enligt de ftnsiructioner de stadgat stafwa, och i stället för: som 111 § lil.
RegeringsFormen, emedan Utskottet vid sådana tillfällen endast åligger anmälande skyldigheten af frågan, och pröfningen tillhör derefter uteslutande Ståndens Plena, och då nu ingen Anmärkning är gjord af sådan egenskap, så synes det vara en naturlig följd, att Återremiss icke kan äga rum, emedan denna Återremiss skulle prfesupponera att anledning till Anmärkning verkeligen äger rum, och en sådan tanka får icke, enligt Grundlagen, någonsin af ett RiksStånd yttras och af enskildta Riksdagsmän endast under den Form, som i 29 §. Riksdagsordningen linnes föreskrifven. — Jag yrkar 354 Den 12 Martil. derföre att Betänkandet måtte blifva lagdt till Handlingarne. Herr von Hauswolff j Carl Gustaf Reinhold: Utan att inlåta mig uti undersökning om Friherre Björnstjerna, under sin Tjenstebefattning, såsom Konungens Rådgifvare i CommandoMål, felat, anser jag, för min del, det icke vara Riksens Ständer tillständigt, att ingå i någon pröfning, huruvida Konungens Rådgifvare i CommandoMål förgår sig. Alla Lagar böra förstås efter deras ordalydelse, utan någon serskild tolkning, och att Grundlagen måste i hvarje fall tillämpas efter dess bokstafliga innehåll, föreskrifves jemväl tydligt uti 83 §. af RegeringsFormen. Då således enligt 106 §. i RegeringsFormen det beror endast af ConstitutionsUtskottets bepröfvande, om Konungens Rådgifvare bör ställas under tilltal; i hvilket fall Utskottet, utan att till RiksStånden deröfver afgifva något serskildt Betänkande, endast måste remittera Målet till JustitiasOmbudsmannens handläggning, och enligt 107 §. Riksens Ständer icke äga någon pröfning af Föredragandens i CommandoMål åtgärder; hade ConstitutionsUtskottet följakteligen icke bordt lemna något Yttrande, som kunde syfta till pröfning efter denna §.
M. sjelf ansett dessa mål behöfva afsöndras ifrån Konseljen, att R. St:r icke antagit den auktoritet, till hvilken K. M. föreslagit, att dessa mål skulle öfverflvttas, samt att R. St:r beslutat, att till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antaga grundlagsstadgandet till inrättande af den auktoritet, hvilken de ansågo lämplig att öfvertaga dessa ärenden. Hvad som deremot icke är bestämdt, det är, hvilka de mål äro, som borde öfverflyttas. Alt det skall vara besvärsmål är afgjordt, men hvilka besvärsmål, som skulle bibehållas i StatsRådet och hvilka, som skulle öfverflyttas till den serskilda auktoriteten, derom hafva beslut ännu icke blifvit fattade. Const.Utsk. ansåg nemi. det icke vara lämpligt, att i grundlagen intaga speciela bestämmelser i dessa afseenden, och derföre har Const.Utsk., i min tanke, ganska rigtigt i grundlagsförslaget sagt, att dessa speciela bestämmelser skola afgöras genom en af K. M. och R. St:r gemensamt stiftad lag. Nå väl, är det icke då lämpligt, att R. St:r hos K. M. anhålla, att K. M. täcktes vara den, som lät utarbeta det förslag, hvarigenom skulle bestämmas, hvilka besvärsmål borde 314 Den 18 Oktober f. m. qvarvara i Konseljen, och hvilka skulle öfverflyttas till en serskild auktoritet. En väld talare säger väl att det är möjligt, att vid nästa Riksdag R. St:r icke blifva ense om den nya grundlagen. Samma framställning gjordes af den värde talaren vid Const.Utsk:s Mern. N:o 55, hvilket nu är af R. o. Ad. antaget, men det svarades honom då, att, derföre att R. St:r möjligen afslå detta förslag till grundlagsförändring, så skulle det likväl blifva en ganska stor och betydlig vinst deraf, att ett förslag till civil-lag uti det föreslagna hänseendet blefve uprättadt, och sådant kan ådagaläggas ännu mera i detta fall än det förra.