Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att ingå uti någon kritik af detaljerna uti ett förändringsförslag, som, efter mitt förmenande, icke medför större säkerhet för realisationen, ej heller leder till väsendtligare fördelar för lånerörelsen, samt icke minskar utan snarare mycket ökar förvaltningskostnaden, torde jag blott få nämna, att Lånebanken, här eget nog kallad Sveriges Bank, som skall utgifva kreditsedlar, hvilka skola emottagas i Kronans uppbörd, synes mig, vid oktrojernas slut böra öfvertaga privatbankernas hypotheker och deras derpå grundade sedlutgifningsrätt, i öfverensstämmelse med Rådman Björcks motion, som eljest i mycket annat ligger till grund för reformförslaget. Derigenom hade trenne stora fördelar stått att vinna. Den ena att mera direkt än nu kunna reglera sedelutgifningen, hvilket är af stor vigt för realisationen. Den andra att få ett myntrepresentativ, som alltid utan omväg skulle emottagas i Kronans uppbörd; och det tredje att undanrödja den brokiga mångfalden af privata kreditsedlar, som nu löpa i rörelsen och eljest skulle ökas med ännu ett nytt slag, utgifna af den sig så kallande Sveriges Bank. I afseende på de öfvergångsstadganden, dem Banko-Utskottet uppgjort enligt Finans-komitéens förslag, synes det mig icke hafva varit olämpligt, att inhemta Herrar Banko-fullmägtiges utlåtande, huruvida de befinnas ändamålsenliga och så beskaffade att de under öfvergångstiden utan svårighet kunna iakttagas.” I Doktor Sandbergs reservation har Riksdagsfullmägtigen Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län instämt. Af Herrar./. V. Åbom, W. Af. Ekelund,G. Hedman och G. Lallerstedt emot förslaget att minsta valören å sedlar, sora af Sveriges Bank finge utgifvas, skulle blifva 1 R:dr R:mt. 38 Banko-Utskottets Betänkande JVs 32. Af Herr C. Ekman emot Utskottets beslut att enskilde personer ej borde lemnäs tillfälle att såsom delegare ingå i Sveriges Bank.
Här ... tätt intill ... se hur de pusta i middagstoalett och snegla åt akterdäck, där deras själar naturligtvis höra hemma, kraftiga och plebejiska som de se ut ... Glammet därifrån tycks tränga rakt ned i deras hjärtan! Hvarför icke småländska vallgossehjärtan ?! Icke osannolikt ... Men nu draga sig molnen samman öfver mastkorgen på allvar, det strömmande vattnet går öfver från silfver till blanksvart, och människorna upplösas i betydelselösa skuggor ... Själfva den förnäma fru abedissan här vid relingen ... hon som hittills trotsat eterns alla nycker ... nu lägger hon bort bandet af ... åhja Walter Scott, det är lätt att se ... och blickar kallt och stillatigande framför sig utan att röra sitt stolta dokhöljda hufvud. Bredvid stirrar den uppvaktande nunnans slutna anlete utåt vattnet, hennes händer hvila i skötet, också hon tyst, orörlig, betraktande ... Således stora världen härute, detta mellandäck ... en mättad, solid, oåtkomlig och alldeles konkret värld ... Pah ... på det hela en portmonnäfråga ... helt obetydlig till på köpet. Detta är ju tröstande! Louise Niefelt släppte med ett litet öfverlägset leende stängselrepet, som skilde öfverklassen från akterpassagerarna, hvilka hon tillhörde, men leendet fick i detsamma en själfironisk anstrykning. Hon hade förströdd och obestämdt iakttagande stått och stirrat in i det förbjudna, strålande gapet och såg ned på sina fingrar, där den grofva linan skurit röda ränder. Om hennes rätta plats nu också vore på den andra sidan, så befann hon sig emellertid faktiskt på underklassafdelningen. Men medvetandet att det endast var af sparsamhetshänsyn, hjälpte dock upp saken. Situationen var egentligen komisk. Med en världsvan knyck drog hon handskarna på de små händerna, slätade smeksamt ned skinnet, svepte det korta, hvita floret tätt om ansiktet under en jokeymössa af siden och började, nynnande på en melodi, att promenera fram och tillbaka. Det var så egendomligt tillfredsställande att hafva dessa fruktansvärda resdagar bakom sig.
Det är omöjligt ... jag har just nu musik-lektion! (sakta till Clara) Han ser ståtlig ut, Claras kusin! Ni ha' en halftimma att samtala med hvarandra! (går, andra dörren till höger). Fjortonde Scenen. CLARA (något brydd). Vill inte kusin taga plats? HJELM. Jag tackar! (de sätta sig). CLARA (afsides). Hvad han ser stel ut! HJELM. CLARA. HJELM (afsides). Jag vet inte ... jag känner mig besvärad! (högt) Jag har ett bref till kusin Clara! (lemnar henne brefvet). CLARA (glad). Från min mor (bryter hastigt brefvet och läser det). HJELM (för sig, medan hon läser). Hon är vackrare än förr Vore hon blott lika god, lika okonstlad som hon då var! CLARA (som läst, med högsta glädje). Hvad ser jag ... min goda mor! jag får komma hem! jag får sluta i pensionen! (fattar Hjelms hand) Tack, kusin! det var ett herrligt budskap! HJELM (förvånad). Gläder det er? CLARA. Om det gläder mig? Fråga fången i sin cell fråga fogeln i sin bur om han vill njuta af friheten, af den friska vårluften af solens sken och skogens grönska! Ack förlåt mig, kusin! men min glädje gör mig glömsk af allt annat än min lycka! HJELM. Clara har således vantrifvits här i pensionen? CLARA (lägger ihop brefvet, kysser det varmt, och stiger upp). Kan Edvard fråga det? Ack, om föräldrar kunde tänka sig huru ondt de verkligen göra sina stac 49 kars barn genom att på detta sätt skilja sig vid dem, så skulle de aldrig kunna det! Om de kunde drömma om huru elak, huru falsk, huru bitter man blir i sitt unga hjerta, genom att se sina minnen hånas, genom att ständigt finna sig ensam, genom att oupphörligt höra detta förfärliga: "det passar inte" "det der går inte an" "så skall du gå" "så skall du sitta"
Ar då minne den ersättning, som har i Stockholm betalas för ett fosterbarn s&amp; s t o r, att den bide .räcker till för att bestii bariiet e11 ' god v&amp;rd och dessutom laniaar tillrack-. ligt öfver såsom fostermodrens förtjanst? För flertalet fall torde vi helt visst nödgas besvara denna frågamed nej. Den summa, som här i Stockholm betalas f ö r privat ut-. ackorderade b h, ä! naturligtvis mycket obestamd och växlar i allmänhet mellan 6 och 20 kronor i månaden, me11 van-. ligaste priset synes dock vara 15 kr. i månaden att döma däraf, att icke mindre än 40 proc. af de fo&amp;ermödrar jag besökt uppgifvit sig erhtilla denna summa i ersättning för barnets v&amp;rcl. Däriii$t vanligast synes en betalniqgssumma af 10-12 kr. i minaden vara. Nigon fullt säker, allmäiigiltig beräkning öfver verk-. liga kostnadeii för ett spädt barn liter sig val svårligen uppgöra, ' men hhllpunlrter saknas dock icke, hvilka under vissa förutsättningar kunna. aiivandas f ör ett bedömande .af: frågan i hvad inån den läninacle ersattningen motsvarar de a ' ' ' * ' ' nödvändigaste 1.1tgifterna. En sidan förutsättning %r t. ex., att den kost, som gifves barnet, ar icke blott tiilriicklig, utan äfven ändamålsenlig, samt vidare att barnet skötes omsorgsfullt, hålles rent och snyggt, far en passaiiiie bekliiCnad o. s. v. Dels på, grund af uppgifter f r i n nagra af de mera p&amp;- litliga fostermödrarna, dels ocksi med stöd af egna beriikningar öfver de sannolika utgifterna för ett spadt barns v a d och skötsel hal * j a g kommit till deii slutsats, att minsta summan, som för året kan beräknas åtgå har i f %ock ' iiolm, i;. med nu varande mjölkpris (14 öre pr liter) 145 kr. elleï omkring 12 kr. i minaden. Äfven iiled en ersiithing a * ' 15 kr.
HILMA. Ja, inte sant? Dessa äro de värsta. (Går BJÖRNKLO (med doldt hån). fört din farkost i bränningarna jag skall försöka att föra den derifrån. På ett vilkor likväl, på ett bestämdt vilkor. BJÖRNKLO. HILMA. Nå, med tal botar man intet ondt. Du har Och det skulle vara? Att du som gift håller dig i lugnt vatten. ironi). BJÖRNKLO (med underförstådd tante endast har sitt barns lycka och välfärd för ögonen. (Kysser hennes hand. Lätt:) Och ligt. Här ha nu tant och jag i allt lugn, Hvem kan stå emot en mor, hvilken likt nu, medgif att takt är någonting utomordentmed undantag af ett lätt öfvergående strömoln, afhandlat ett ämne, som skulle ha kommit en klumpig borgare och hans tillkommande svärmor att rodna ända upp till örsnibbarna, medan man på våra pannor inte ens kan upptäcka skymten af en rodnad. (Det ringer). Ja lefve takten, denna språkets praktiska dominokåpa för det passande HILMA. och för det opassande! Eller hvad säger tante? Jag säger att der ha vi Gertrud. _________ Trettonde scenen. DE FÖRRA. GERTRUD. GERTRUD (från fonden i ytter kläder, barhändt. Uppvecklar ett litet paket och tar fram ett par handskar). åtta knappar! Se bara, mamma! Jag, som aldrig haft mera än två! HILMA. Alldeles i färg, och med Se dig om, liten. Ah GERTRUD. återstäld ännu efter resan? Jo, tack, alldeles. Så kall din hand är, barn! BJÖRNKLO (fattar Gertruds hand). Du är visst inte GERTRUD (vänligt men skyggt). uppmärksamhet. Som du ser, pryder den väl sin plats. (Pekar på medaljongen). Men hvar äro då blommorna? GERTRUD. Gertrud har att tacka dig för en charmant HILMA. Jag bad moster Lisen taga in dem till Till dig. Du lilla egoist! Du vill njuta ensam. Se på mig, Gertrud.
Emot 16:de punkten och 17:de punkten, mom. a. (angående särskilda anslag för tillökning i den mellan exercistiderna tjenstgörande styrkan vid artilleristamtruppen af Gotlands nationalbeväring), af Herr Rosensvärd, J. II.: “Då militär-befälkafvaren på Gotland, på goda skäl, som i Statsråds-protokollet äro upptagna, föreslagit, att den mellan exercistiderna tjenstgörande styrkan vid artilleristamtruppen på denna ö måtte ökas från 34 till 60 man, hade Utgifts-afdelningen, i enlighet med hvad Kongl. Majit äskat, tillstyrkt dels en för ändamålet erforderlig förhöjning i anslaget till mathållningen vid garnisons-regementena af 1,850 Riksdaler, dels ock en tillökning i anslaget till Gotlands nationalbeväring, för artilleri-manskapets aflöning och till brödkorn under den ökade tjenstgöringstiden, med 2,491 Riksdaler 10 öre. Hvad Afdelningen sålunda tillstyrkt, anhåller jag få upptaga såsom min reservation.“ Häri instämde Herr von Francken, G. W. Af Doktor Söderberg: “Jag får reservera mig emot Höglofliga Stats-Utskottets afslag på Kongl Majits nådiga Proposition om anslag af nödiga medel för att kunna öka den emellan exercistiderna i Wisby tjenstgörande styrkan af artillerikorpsens dervarande stamtrupp med 26 man eller från 34 till 60. — Uti det uuderdåniga memorial, militär-befälhafvarén på Gotland under den 20 Augusti 1863 aflåtit till Kongl. Majit rörande artillerikorp sens stamtrupp, och hvilket finnes infördt i Statsråds-protokollet öfver Landtförsvars-ärenden af den 13 Oktober 1865 (se Bil.
Stockholm den 19 Augusti 1851. lag-Vtikottets Betänkande, fho ii. 7 Reservationen af herr grefve Sparre, E., med förklarande att han anser rättigheten att medgifva dispence från lag ej böra öfverlåtas åt någon annan än Konungen; af herr friherre Rehbinder, IV.: „Jag reserverar mig emot det nu fattade beslutet: l:o. Emedan jag anser Utskottet icke hafva varit behörigt besluta så som skett, på grund af de föredragne motioncrne, hvilket beslut endast bordt kunna träffas, till följe af serskild inom något af Riksstånden derom väckt motion, och 8:o. Enär jag finner det vara olämpligt, att annan auktoritet än Kongl. Majit må kunna meddela dispence från något eller några bland allmänna lagens stadganden.® af herr prosten Melander, som instämde i herr grefve Sparret mening. 8 Leg-Vtekettete Betänkande, B:o 34, N:o 54. Ank. till Exp.-Utsk. dea 19 Äng. 1851, kl 2 e. k. Betänkande i anledning af väckt motion angående sättet för vinnande af lagfart å fast egendom, då handlingar till styrkande af förra egarens åtkomst ej kunna företes. Elium, genom Kongl, förklaringen den 14 Mars 1805, domhafvande allvarligen påmindes att vid lagfarters beviljande noga tillse att uppbud icke meddelades på olaga åtkomst, med föreskrift derjemte, att, när lagfart derefter söktes, de handlingar, som styrkte förra egarens åtkomst, ovilkorligen borde uppvisas,' samt till innehållet i lagfarts-protokollet kortligen antecknas, inträffade likväl att domstolar, då erforderliga åtkomsthandlingar ej voro att tillgå, genom kungörelser i allmänna tidningar föreläde den eller dem, hvilka ville klandra skedd öfverlåtelse af fast egendom, att inom viss tid sådant anmäla, samt derefter, derest klander ej mellankom, å fastigheten beviljade lagfart.
Sedan, med anledning häraf, Kongl. Maj:t anbefallt Dess och Rikets KammarKoliegium att, efter vederbörandes hörande, afgifva underdånigt utlåtande, har be~ mälde Kollegium från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län infordrat yttranden, af innehåll, dels att för Norroch Westerbottens län den föreslagna förändringen ansetts vara af stor fördel, så väl för jordbrukare, som vattenverksegare, enär, ty förutan, den sena snösmältningen i Lappmarkerna hindrar tillgodogörande af flodvattnet för ängsvattning och vattenverksdrift, dels alt, ehuru i Jemtlands län damluckor i allmänhet ej äro brukliga, den föreslagna förändringen likväl är vorden ansedd äfven för det länet tjenlig, och dels att deremot utsträckning af samma förändring till Gefleborgs och Wesler-Nortlands län blifvit hufvudsakligen afstyrkt. Och bar Kammar-Kollegium, på grund af hvad sålunda anmäldt och upplyst blifvit, i underdånighet tillstyrkt, att tiden för damluckas öppnande måtte för Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands län bestämmas till den 1 Juni. der vatten kan åker eller äng skada. Efter Stats-Rådets och Högsta Domstolens hörande, har Kongl. Maj:t tagit detta ärende i öfvervägande; och vill, på grund af hvad i ofvanberörde måtto förekommit, härmed föreslå Rikets Ständer: alt hvad i 20 Kap. 6 § Byggningabalken, jemförd med Kongl, förordningen den 3 September 1753, stadgas derom, att damlucka skall öppnas den 10 Maj, der vatten kan åker eller äng skada, måtte, beträffande Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands län, så ändras, att tiden för damlucka# öppnande i omförmalda fall utsträckes lill den 1 Juni. Be i Stats-Rådet och Högsta Domstolen i målet förde protokoll bifogas; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, Nåd och Ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 31 Januari 1851.
Nådiga framställning, fourage-afgiflen tillsvidare utesluten i den af Utskottet nu uppgjorda beräkning öfver slats-verkets inkomster. 17:o Tross-passevolans-ajgifleti, beräknad vid sednaste stats-reglering till 17,680 R:dr B:ko, har under åren 1852—1854 i medeltal utgjort 17,862 R:dr B:ko eller 26,793 R:dr R:mt och är uti Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition upptagen till 26,500 R:dr R:mt. Beträffande denna afgift, har Utskottet genom remiss från Bondeståndet fått emottaga tvenne särskilda motioner: a) af Riksdagsfullmäktige:! M. Lundahl från Skaraborgs län, som yrkal dels att, till beredande af någon lindring för de genom många skatter och besvär betungade rusthälishemmanen vid de från kavalleri till infanteri förändrade regementen,'den till trossens underhåll utgående tross-passevolans-a(giften måtte upphöra.och dels att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att som gällande kontrakter föreskrefve att med beklädnaden och armeringen af berörde Regementen skulle förhållas på samma sätt som vid inroterade InfanteriRegementen, men det visat sig alt, hvad beklädnaden anginge, rusthällarne måst bekosta och underhålla långt flera beklädnadspersedlar, än som vid de inroterade Infanteri-Regementena erfordrades, rättelse i delta förhållande måtte af Kongl. Maj:t i Nåder beredas; — samt b) af Riksdagsfullmäktige!! Erik Malmin från Westmanlands Län, hvilken, med erinran, hurusom redan år 1841 en dittills utgående extra ordinarie prestation, som var gemensam för såväl rustningen som roteringen, nemligen skyldigheten att underhålla karlen vid möten och mönstringar, blifvit upphäfd, hemställt, att då Kongl.
Staten eger således til! jernvägars utförande pä detta sätt, utan någon olägenhet, ärligen 4, 5 å 6000 arbetare till sin disposition, dä ett enskildt bolag deremot, i fall ett sådant skulle öfvertaga en dylik anläggning, vore nödsakädt att frän andra nyttiga sysselsättningar inom landet draga en mängd arbetare, hvilka, sedan arbetet vore fullbordad!;, skulle komma att till en stor del ligga fattigvården till last; och som det i allmänhet icke är något öfverflöd på arbetare under den tid jernvägsbyggnader fortgå, d. v. s. under sommarens 5 å 6 månader, tror jag att det blir betydligt svårare för ett enskildt bolag att inom landet finna en större arbetskraft, än det vore för Kronan. Man torde härvid invända, att enskilte bolag till dylika arbeten kunde lika väl få använda trupper, men det försök, som i sådant afseende gjordes af bolaget för anläggande af en jernväg mellan Köping och Hult, blef af K. Bl. afslaget, och jag tror att äfven framdeles kommer'att så ske. Gr. von Rosen har updragit en jemförelse emellan Carlsborgs byggande och en jern vägsanläggning i fall den skulle-af Staten öfvertagas; oaktadt jag mycket väl vet och Gr. von Rosen sedan yttrat, att denna anmärkn. ingalunda träffar den Corps, som drifver detta arbete, ulan det ringa anslag, som beklagligen af Staten lemnäs till denna och andra nyttiga anläggningar i landet, kan jag dock icke undgå att linna denna jemförelse hvad man kallar haltande^ ty om Staten på samma sätt, som meningen vore med de af K. Bl. föreslagne jernvägsanläggningarne, ville anslå stora summor till fästningen, och till erhållande af dessa summor utgifvit obligationer, i st. f. att låta dem utgå som en beskattning, och såsom en del af Statens ordinarie eller extraordinarie utgifter, hvilket nu sker, skulle äfven fästningsbyggnaden på Carlsborg, jag är derom fullt öfvertygad, kunna fullbordas på 5 år, då nu kanske 50 dertill fordras. På samma sätt skulle jernvägsbyggnaden, om den af Staten öfvertoges och R.
Dess nådiga bifall; hvilket vederbörande till underdånig efterrättelse länder. Datum ut Supra. gustaf adolph. (L. s.) M. Rosenblad. Med Hoga Originalet lika lydande intyga P. A. Ahlberg C. O. Fröman, Tullskrifvare, Paedag. Rätteligen afskrifvet, betygar. Sylvan. Afskrift. Till följe af i al hnän Socknestämma den 14 dennes fattadt beslut, befullmägtigas härmedelst Kyrkoherden Herr H. J. Arnberg jemte Nämndemannen Pehr Jonsson på Heden att i stöd af Nådigst förundte privilegier och denna Sockens torftiga tillstånd, på våra vägnar, hos Kongl. Maj:t göra underdånig ansökning om befrielse ifrån de oss, i likhet med den öfriga Dal-allmo gen - Den 17 April'. *2^ gen, efter l 812 års Eevillnings-förordning påförd® ntskylder. Särna den 14 Februari 1813. Få Samtlige Särna Socknemäns vägnar Jon Jonsson pä Gärden. Olof Half v ardsson. Jonas Jonsson, v. Länsman. Jöns Halfvardsson, - -mani Stor Per Ersson. Stor Israel Persson. Jöns Jönsson. Bomärke. Rätteligen afskrifvet, betygar C. Sylvan. Afskrift. Stormägtigste Allernådigste Konung! Särna Sockneboer hafva till mig aflemnat hosföljande underdåniga ansökning, den de begärt, att jag ville till Eders Kongl. Maj:t insända och med mitt förord i underdånighet beledsaga. Särna Socken, som år 1644 skilde sig från Norrige och ställde sig under Svenska Kronans välde, har allt sedermera icke erlagt an« dra ntskylder, än de i den underdåniga ansökningsskriften, uppgifne.
Så hafva ock i de handelstraktater, hvilka under sednare åren blifvit afslutade emellan Frankrike och åtskilliga andra länder, dessa å ömse sidor betingat och medgifvit ända till 3 till och med 5 års uppskof med tillämpningen af vissa traktaternas yttersta bestämmelser. Utan tvekan antaga komiterade, på de grunder som här förut blifvit anförde, att den af Eders Kongl. Maj:t vid traktatsförhandlingarnes inledande erbjudna successiva nedsättning med 1 Rdr skålpundet för heloch 50 öre för halfsiden under hvartdera af de 3 första åren kan försiggå, utan att den Svenska sidenindustrien af en sådan nedsättning i verkligheten skall erfara något märkhart inflytande. I samma mån tullsatserna derefter skola ytterligare nedgå, inträder deremot onekligen denna industri mer och mer i täflan med den lagliga införseln; och komiterade se sig derföre föranlåtne underdånigst hemställa, om icke den ytterligare tullnedsättning, som vid traktatsunderhandlingarne slutligen må finnas oundviklig, också kunde lika fördelas på de näst derpå följande 3:ne åren, så att om exempelvis den slutliga tullsatsen må blifva bestämd till här ofvan förutsatte 1 Rdr 50 öre eller 1 Rdr 20 öre pr skålpund helsiden, den årliga tullnedsättningen derå inskränkes till 50 eller 60 öre skålpundet och i samma förhållande till 25 ä 30 öre för skålpundet halfsiden. Dessa äro de frågor, om hvilka traktatsunderhandlingarne hittills ledt till framställningar af mera bestämd beskaffenhet, och öfver hvilka de Svenska underhandlarne, enligt komiterades uppfattning, afvakta Eders Kongl. Maj:ts definitva Nådiga beslut.
Ständer gillas, och regleringen med merberörde tryckning derefter bestämmas, några oöfvervinnerliga hinder icke synas ega rum för Expeditions-Utskottet, att, med en till erforderlig grad förstärkt Cancellie-personal för Correcturläsningen, ombesörja tryckningen med lika skyndsamhet, som kunde af de öfriga respective Utskotten förväntas, derest åt hvarje 52 JExpeditions-Utsh. Betdnlande, N:o 8* af desamma öfverlemnades befattningen med Bihangets tryckning i hvad rörer derifrån utgående Betänkanden. Att tryckningen äfven utaf sådane Betänkanden, som hvar för sig utgö-^ ra flera tryckta ark, alltid och oafbrutet under hela Riksdagens lopp skulle kunna verkställas nied d^n skyndsamhet, som för det åsyftade ändamålet med utdelningen bland Riks-Ståndens Ledamöter erfordras, torde icke böra o vilkorligt förväntas utaf hvilketdera sättet, Rikets Högloft. Ständer än må finna för godt att för verkställigheten bestämma; och lära Rikets Högloft. Ständer, upplyst inseende hvad omständigheterne härvid göra möjligt elier overkställbar^ mäta bemödandet för ändamålets err nående efter andra grunder, än blotta utgången, som, vid hvilka åtgärder i förevarande ämne som helst, måste till någon grad vara af tillfälligheter beroende. f-afseende å hvad vid återremissen från Yällofl. Borgare-Ståndet anfördt blifvit, att Riket. ** Ständers Revisorers’ Berättelser med flera dylika handlingar, hvilka serskildt tryckas och i Riks-Stånden utdelas, icke skulle uti Bihanget till Ståndens Protocoll omtryckas, så får Expeditions-Utskotlet endast åberopa hvad det återremitterade Betänkandet i denna del innehåller. Beträffande frågan om uteslutande från Bihanget utaf Ståndens Protocolls-Utdrag angående remisser, anser Utskottet sådant uteslutande, enär remisserne jemväl kunna såsom beslut betraktas, icke under innevarande Riksdag kunna ega rum; men hemställer vördsamt, att ofvan - ExpeditionsUtsi.
Följaktligen kunna dessa Bref icke såsom allmänna lagar anses och lemna således icke eller åt vederbörande tjenstemän eller myndigheter något stöd för vidtagande i likartade fall af enahanda åtgärder, som i de Kongl. Brefven blifvit anbefallda. Yid sådant förhållande lärer någon förklaring i anledning deraf uti lagstiftningsväg icke kunna meddelas; Och får Utskottet alltså vördsamt hemställa, Lag-Utskottets Betänkande N:o 73. 5 att Herr Henschens ifrågavarande framställning icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 12 Oktober 1863. Reservation: af Herr L. V. Henschen: “Frågan, huruvida den i motionen föreslagna förklaring hör utfärdas, beror på frågan, huruvida de omförmälda två Kongl. Brefven af tjenstemän eller myndigheter åberopas till stöd för tvångsåtgärder. — Att så ofta skett, kan antagas vara ganska sannolikt redan deraf, att berörde Kongl. Bref, icke såsom prejudikater för särskilda fall, utan såsom allmänna författningar anmärkts i allmänt begagnade lagsamlingar, såsom t. ex. det af Justitierådet J. H. Backman år 1839 tryckta tredje häftet af “Ny Lag-Samling sid. 17, spalten 2, vid Missgerningsbalken 3: 8, samt den af A. J. Rydén sednast 1861 utgifna Sveriges Kyrkolag jemte gällande stadganden m. fl. — Att, ehuru det synes otroligt, till och med Domkapitel, med förment stöd af dessa Kongl. Bref, helt nyligen sökt Konungens Befallningshafvandes medverkan för odöpta barns befordrande till dopet, är ådagalagdt genom det allmänt tillkännagifna nådiga Brefvet af den 28 November 1862 till Domkapitlet i Lund, och att, detta allt oaktadt, ett annat Domkapitel velat ytterligare föranstalta tvångsdop torde, enligt berättelse i allmänna tidningarne, lätt kunna bevisas.