Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Närvarande: Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Slutligen uppläste Departeraents-chefen, Statsrådet Thyselius, till justering nedanuämnda, enligt Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o. Angående ersättning till Lunds universitets löningsfond för minskad inkomst af Hardeberga och Sandby församlingars prebendepastorat. Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådana de finnas detta Protokoll vidfogade bilagorna Litt. C — —, samt förordna att, i enlighet dermed nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer aflåtas. i Ex protocollo N. Fredr. Sander, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 76 Wto Anli. lill Exp.-Utsk. den 2 Mars 1863, kl. 10 f. m. Kongl. Majis nådiga Proposition till Rikets Ständer angående anslag till nya eller utvidgade byggnader för åtskilliga Elementarläroverks behof; Gifven Stockholms Slott den 13 Februari 1863. På sätt till Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden för den 14 Oktober nästlidet år blifvit anmäldt, hafva lill Kongl. Majit inkommit framställningar om behofvet af nya eller utvidgade läroverkseller gymnastikbyggnader i städerna Upsala, Strengnäs, Malmö, Carlskrona, Halmstad, Calmar, Carlstad och Umeå.
Såväl den ena som den andra korporationen, hvilken undfått tillfälliga anslag, händer det någon gång att använda sina medel mindre ändamålsenligt, hvilket förekommes derigenom, alt en offentlig Myndighet lillerkännes rätt, att granska räkenskaperna, hvarigenom förvaltningen blifver bättre och tillförlitligare tillsedd, än om granskningen updrages åt enskilda revisorer. Dessa mina åsigter har jag blott för framtiden velat tillkännagifva. Hr Ribbing, Arvid: Ofverläggningen var ännu icke förklarad fulländad, då jag anmälte mig, hvilket skedde i samma ögonblick den sednare propos:n framställdes. Jag är förekommen af den siste talaren och får tillägga, att jag icke kan finna något skäl för afslag å ifrågavar. punkt ligga deruti, alt om äfven Landtbruks-Akademien, enl. hvad jag har mig bekant, af Konung Carl XIV Johan i lifstiden erhållit medel eller af Slaten sådana emottagit, räkenskaperna icke böra undandragas granskning af Kammarrätten, på det utrönas må, huruvida de lemnade medlen blifvit lill upgifna ändamål använda. Jag anhåller således, att l:a proposm mätte ånyo framställas, emedan, som jag tror, ett öfvervägande ja skall låta sig höras. Hr Lagerhjelm: Då H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifva sin uppfattning af R. o. Ad:s beslut i ämnet och någon derefter icke begärt votering, anser jag frågan vara afgjord och det fattade beslutet böra förblifva orubbad!. Jag anhåller, alt få lemna en uplysning. Man omnämnde nemi. att Vetenskaps-Akademiens räkenskaper granskas i Kammarrätten. Denna Akademi åtnjuter af Staten ett anslag, hvaröfver hok särskildt föres, och just denna räkenskap, men alldeles icke Akademiens bokslut öfver dess enskilda fonder, granskas af Kammarrätten. Frih. Raab, Adam Christ.: Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Ribbings yttrande, hvilket jag måste betrakta såsom ett försök till uprifvande af R. o. Ad:s fattade beslut.
Med någon olikhet i ordställningen väcktes det åter och bordlädes vid 1856—1858 årens riksdag med enahanda utgång vid den påföljande, att det af samma Riksstånd, som förut, förkastades, men godkändes af de 3:ne öfriga, hvarvid en af Konungens rådgifvare på Riddarhuset anförde de kraftigaste skäl för bifall. Det förnyades åter vid 1859—1860 årens riksdag, och det förklarande tillägget uti förenämnde 76 § i Riksdagsordningen erhöll följande ordalydelse: — —; »dock vore den decharge, som vunnits derigenom, att Konstitutions-utskottet vid föregående riksdag lemnat ett mål oanmärkt, icke gällande i afseende å en fråga, hvilken Stats-utskottet, på grund af anmärkning, framställd af Riksens Ständers Revisorer, anmäler enligt 30 § 2 mom.» Detta förslag antogs af alla fyra Riksstånden att hvila till grundlagsenlig behandling ; det ligger nu på samtlige Ståndens bord och väntar på näst sammanträdande Ständer för att lika enhälligt erhålla en grundlagsbestämmelses gällande kraft, hvarigenom en bokstaflig och oförtydbar öfverensstämmelse emellan dessa båda Riksdagsordningens stadganden blefve tillvägabragt och all möjlighet att uti här omförmälde hänseende gifva dem en olika tydning för framtiden fullkomligen undanröjd.» d) af Hr von Francken, som ansåg frågan om sättet för berörde medels redovisning numera ligga utom gränsen för Revisorernes befogenhet samt någon anmälan i detta hänseende följaktligen icke eller böra ifrågakomma, enär Rikets Ständer, efter hvad upplyst blifvit, redan meddelat Statsrådets ledamöter decharge för den tidrymd anmärkningen afsåge; en åsigt, den äfven Herr Doktor Mahlstedt förklarat sig biträda. 4:o. Vid berättelsen angående Kongl. Krigs-kolleglum §§ 6, 7 och 8. af Herr Grefve Gronstedt, Fred. Joli,: »Jag reserverar mig emot pluralitetens beslut uti 6:te, 7:de och 8:de §§, emedan jag icke anser det vara rätt lämpligt att
Kanske man inwänder att 352,020 R:d ej more att tillgå sör an i Januari mänad 1824; men detta inkast förfaller, dä man er indrarfig, att ehurn Banquen för de 352,220 R:d som hos General Handels-Ageneen ^verllotk den 15 sistledne Augusti blifivit till Banquens disposition nedsatte, bordt till Stats-Werket efter 48 skillingar Riksdaler», genast betala 357,291 R.d ga si; har dock Kongl. Maj.tt med uppoffrande af den ränta Stats-Werket emedlertid kunnat njuta för denna Summa, tillåtit a t den mä i Banquen innestå, in. "!! desi de sista 350,200 R-d. blifwit af Banquen lystade, för hwilka 357,291 R-d 32 si Banco-Sedlar, Banquen under tiden icke behöft hofwa någon reel Fond; och Utom desi hade Kongl. Mafit förbundit sig, att om Banquen detta oaktadt, hade anfelt nödigt att upköpa Wexlar lill mera Silfwers anskaffande, ersätta Banquen skillnaden emellan 49 stil - Den 14 November8r ftillingar, och hwad Coursen dcröfwer stigit, och derföre i Banque» nedsatt reel Fond. Man bör wäl ej döma efter händelser, som sedan bestulet är tagit, inträffat; men ofta rättfärdigar utgången gärningen. Silfwer för de hos ^verbolk och Ooäekro^ nedsatte 450,000 R:d och återstoden af Ostindista Compagniets Leverants 100,000 R.dr i Silfwer, äro redan under wägen, och torde till största delen under Herrar Nevisorernes härwarv inkomma i Banquens hwalf; hwars Silfver-Fond än widare blifwer förstärkt genom afsönde remister frän Leipzig.
Jag tror mig endast böra fästa den warde ledamotens upmärksamher pä den nu gällande Tryckfrihets-lagens allmänna föreskrifter, hwilka alldrig i delta fall, bestämma något answar för HofCantzleren för en lagd qwarstad, emedan denna qwarstad, som owilkorligen bör atföljas af mälets hän» »visande kill laglig åtgärd, kan af Justitiä-Camzle» ren, och i särskilda fall, af domstol häfwas. Dä författaren kill en seguestrcrad skrift äger sin lagliga talan öppen, synes det äfwen oförenligt med billighet och rärtwisa, att Hof-Camzleren skulle answara för ett törhända felaktigt omdöme ä desi sida, men som blir förlåtligt, da derigenom ingens rätt förnärmas, och skrifters brottslighet, med wida mera lätthet än något annar, kan pä särskilta och stridiga färt bedömmas. Om jag misiiagil mig om 824 Den 26 Juni!- om den wärde leda,norens mening, ber jag honom i sörwäg om förlåtelse. Dä Konungen besiöt, att till Riksens Ständer aflemna dess nädiga proposition om tryckfriheten, hade Kongl. Maj:r redan wnnnit en tillräcklig erfarenhet af Tryckfrihetslagens owerksamhet, till hämmande af tryckfrihetens missbruk. Dels war det omöjligt, att lagligen göra naqra ätal, dels, om naara försök dertill gjordes, blefwo resuikaterne antingen senfärdiga eller swaga. Allt detta härrör» Le frän de i lagen uptagna definitioner, och fran swarigheten, ja omöjligheten, att inom lagformlec Linda yttrande rätten, och akt föressrifwa reglor riog besiämda, akt kunna tillfredsställa lagskipare,. Alla brott emot samhälls-ordning och medmenniskor, alla twister emellan enf^kilia, erbjuda domaren besiämda kgcta, öfwer hwilka han skall undersöka, och till hwilka han, wid bestraffningen, med säkerhet kan tillämpa hwad lagen för dessa, i den samina föresedda, fall, bjuder.
Man har äfven påstått, att Lurendrägerier skulle genom en ökad Seglations-frihet underlättas, men sådant kan jag icke eller finna, emedan, om man antoge att Vedbåt;irne kunde utifrån infora främmande Varor, man äfven Den 4- Avrit, borde anse detsamma lika lätt kunna inträffa med de många Strömmingsoch FiskeriFartyg , hvilka begifva sig ut till de yttersta Skären af Rikets Kuster oftast 5 å 4 mil fran Landet; men man har likväl ej förbjudit sådant. Jag önskar derföre att Utskottets hemställan tillika med den, som i detta ämne redan vid förra Riksdagen till Kongl. Maj t framfördes, måtte snart blifva bringad tili verkställighet, och jag förenar mig äfven med Herr Mannerstam deruti, att Betänkandet kunde utan återremiss varda af Högloft. Ridderskapet och Adeln gilladt. Herr Pahlman, Otto Fredric: Herr Mannerstam har så fullständigt anfört de skäl, hvilka böra föranleda till bifall å Högloflige Utskottens Betänkande, att jag anhåller få till alla delar förena mig med hvad nämnde värde Talare yttrat. Hela min själ uppröres, då i ett tidehvarf, hvilket benämnes såsom upplyst, jag ännu hör försvaras sådana Monopoliske och Skrånaässige Författningar, hvilka från Århundraden tillbaka leda sitt ursprung från egennytta hos vissa och den råaste okunnighet hos andra, och uti hvilka gamla löränderlige, beständigt hvarandra af> lösande Författningar, mer än någon annan Riks olycka, igenfinnes orsakerne till Sveriges aftynande krafter och minskade Production. Och aldramäst är det smärtande att finna dylik» Riksförderflige Stadganden försvaras af Män, Den 4. April. hos hvilka Nationen, genom deras ställning i Samhället, har rätt att vänta urskillning octo med tidens upplysning förenligt omdöme.
Förslag till uriel. Skrifv. 2V:o 45y. 2i3 skog, elen må benämnas fundations-, donationseller sjelfegande jord ; likväl, livad, den sistnämnda beträffar, så framt densamma ej redan är, antingen till ordinarie Knecktehåll, eller Båtsmans-rotering, indelad ; att, sedan derifrån blifvit afräknad den jord, sorn, före 1827 års utgång, är anslagen till Kyrkors , fromma Stiftelsers och Stadens Ecclesiaslique och Civile Tjenstemäns aflöning, och hvilken sålunda dispo, nerade jord genast bör, af dertill genom E. K. M;s Befallningshafvande utsedda oväldiga personer, till extra Båtsmanshåll roteras i. öfverensstämmelse med de i Nådigst utfärdad Instruction den 5 Februarii 1811 bestämda grunder, den öfriga jorden må, utan, afseende å dess natur, och enär den Säteri-jord, sorn tilläfventyrs kan vara någ<?n Stad tillslagen, genom en sådan öfverlåtelse synes hafva antagit egenskapen af annan Stadsjord, lill ordinarie Båtsmanshåll indelas, i de Provincer, der Båtsmän å landet finnas, efter enahanda grunder, som vid dessas inrotering blifvit följde, samt i de orter åter, der etfective Båtsmansrotar saknas, efter den roteringsgrund, som för ordinarie Knecktehållet är föreskrifven, dock, uti sistnämda fall, och e11 är, med undantag för Provincen Blekinge, Båtsmanshållet i allmänhet eger större hem - 314 Exp^Utsk. Försteg till un cl.
Af den 27 sistledne Januarii, om bifall till Stats-Utskottets Utlåtande, om utbetalning af innestående Pension för Krono Fogden Westberg. Af den 27 sisledne Januarii, om bifall till Stats-Utskotters Utlåtande, angående Friherre Stael von Holsteins Motion, om Jord-ransakningars verkställande, m. m. Af den 27 sistledne Januarii , om bifall till Stats-Utskottets Betänkande, om Postfrihet för Städernes Magistrater för deras Embetsbref, samt vid afsändande af Krono-Uppbörden och Räkenskaperne, m. m. Af den 27 sistledne Januarii , om bifall till Banco Utskottets Betänkande, i anledning af Herr Biskoppen, Doctor Faxes Motion, om 47° Den 17 Februarii. präglande af er» Skådepenning, till åminnelse af den dag, då Hans Kongl. Höghet Prins Oscar uppnådde myndiga år. Af elen 27 slslledne Januarii, af innehåll att, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomias-Utskottets Memorial, deruti Utskottet förmäler sig icke kunna taga någon befattning med Riksdagsmannen Eric Svenssons från Bohus Län till Utskottet remitterade Memoria;, innehållande Förslag att Riksens Ständer skulle i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes lata sig förelägga omständeliga upplysningar huru Kyrko-Ordningen i hvarje Stift handhafves, Ståndet latit vid Utskottets åtgärd bero.
Knln lXnof c Q »Y» m Q n 1 3 O H A hfilODDGt förd©” 470 Prof.-Utdrag den 4, 5, 7 och 11 Oktober 1854. las på dess samtlige socknar, i förhållande till hvarderas folkmängd. Skulle Pröfningskommitfé tillstyrka och Konungen bifalla, att län för sådant ändamål indelas i distrikter, af hvilka dock hvartdera bör innefatta minst ett fögderi, indelas, likaledes efter folkmängden, de från distriktet influtne medlen emellan dess samtlige socknar. Hvad stad eller socken sålunda tillfaller, användes lill kommunala behof inom staden eller socknen.” 8 24. Första och andra momenten, enligt Utlåtandet N:o 20, ansågos höra förenas till ett moment, sä lydande: ”A landet må vid Ting, Uppbörds stämma, Mantals-skrifriing, Mönstring, Auktion. Marknad, Krono-skjutsning, Skallgång, eller annan till folksamling föranledande förrättning, bränvin ej i minut försäljas, ej eller utskänkas annorlunda, än vid måltider åt spisande gäster.” Tredje momentet, som blifver det andra, antogs, enligt Utlåtandet N:o 20. Fjerde momentet afslogs. 8 26. Första och tredje momenten godkändes, hvaremot andra momentet afslogs, allt enligt Utlåtandet N:o 20. 8 31, enligt Utlåtandet N:o 20. Första momentet godkändes, och det andra afslogs. 8 33. Godkändes, enligt Utlåtandet N:o 20, med uteslutande af orden: ”eller hvars styrka icke uppgår til! minst 5 grader.’’ 8 35. Godkändes, enligt Utlåtandet V.o 20, med uteslutande af orden: ’’orh styrka.” 8 39, enligt Utlåtandet N:o 20. De fyra första momenten godkändes, hvaremot det femte afslogs. 8 10. Denna 8, enligt Utlåtandet N:o 20, afslogs, hvadan, och sorn berörde 8 uieslutes, paragraphernas nummerföljd bör derefter rättas. 8 43.
Såsom grund sätter det emellertid omedelbart denna betingning såsom blott satt-vara och upphäfver den därmed. Men i det väsendets betingning upphäfves, därigenom att väsendet såsom grund sätter densamma såsom satt-vara, upphäfves därmed också väsendet såsom genom den samma förmedlad verklig grund, hvarigenom då den objektiva tillvarons förintande själf upphäfves. Alltså upphäfver väsendets förmedling med sig såsom grund genom en objektiv tillvaro sig själf, men ur den sig upphäfvande förmedlingen framgår den omedelbara tillvaro, som genom förmedlingen förintas. Därmed har väsendet öfvergått i tillvaro, »existens», visserligen väsendtlig tillvaro, och subjektiviteten har öfvergått i en genom subjektiviteten satt objektivitet. Ur den väsendtliga tillvaron utsöndra sig tvänne sidor: den i sig reflekterade tillvaron och den i annat reflekterade tillvaron, den förra sidan, emedan den väsendtliga tillvaron är väsendtlig, den senare, emedan den är tillvaro. I den i sig reflekterade tillvaron ha momenterna ett själfständigt, likgiltigt bestående jämte hvarandra och sålunda endast en isig-varande identitet; i den i annat reflekterade tillvaron upphäfver sig det ena momentet i det andra, som själf upphäfver sig i ett annat o. s. v. Men den i sig reflekterade tillvaron måste i sig upptaga reflexionen i annat, emedan momenternas i-sig-varande identitet måste sättas därigenom, att det ena momentet sättes såsom satt i och med det andras satt-vara. Tvärtom måste den i annat reflekterade tillvaron i sig upptaga reflexionen i sig, emedan det ena momentets upphäfvande i det andra är det förra momentets återvändande i sig genom negationens negation, då ju det andra momentet själf upphäfves. Därigenom öfvergå de båda sidorna i totaliteter, som såsom ägande tillvaro ännu äro själfständiga emot hvarandra, ehuruväl deras själfständighet är konstituerad just genom deras öfvergående i hvarandra. Utvecklingen består nu däri, att deras själfständighet upphäfves och de flyta tillsammans i absolut identitet.
Åf hvad Motionären nu yttrat, har jag tyckt mig kunna förmoda, att han velat hafva afskrifning af sådane medel, sorn efter 1818 års BevillningsFÖrordning TaxeringsComiteerne ej ville af KammarRätten låta tvinga sig att påföra dem, hvilka utminuterade brännvin, Det, som gaf anledning till detta missförstånd, undanröjdes genom 1823 års BevillningsFÖrordning, hvilken blef så klar, att KammarRätten sedan ej kunde fortsätta sådane anmärkningar. Jag hade föreställt mig, att här blott kan vara fråga om afskrifning af de gamla anmärknings-poster, som KammarRätten på detta sätt emot Comiteernes öfvertygelse påfört de skattskyldige; och att då Rikets Ständer ensamme äro Lagstiftare i denna väg, det väl ock lärer 3* 36 Den 21 April f. m. vara de som bäst kunna bedomina, om Lagarne blifvit rigtigt förstådde; och då Rikets Ständer redan år i8a3, genom utfärdande af en ny Författning på visst sätt ogillade KammarRättens förfarande; så tror jag att Rikets Ständer, för att vara consequenta, böra förklara, det de medel, som emot denna förordning blifvit påförde, böra efterskänkas. Jag anser derföre Betänkandet bör återremitteras, på det att tydligen måtte uttryckas, hvad som skall afskrifvas. Vöre det åter blott frågan om sådane medel, som för fattigdoms skull ej kunnat utgå, så tillhörde frågan Styrande Magten och ej Rikets Ständer. Grefve Cronhjelm: I anledning af Herr Ribbings yttrande, att de ifrågavarande skatterne möjligen kunde vara obetydlige till den grad, att de ej ersatte indrifnings-kostnaden, får jag upplysa, att beklagligtvis förhållandet ej är sådant. Om det hade så varit, skulle jag ej hafva besvärat Ridderskapet och Adeln med min motion, ehuru orimligt det än är, att personer, två gångor skola betala skatt för samma sak.
Uti 6 § 5 morn. är likväl ett stadgande bibehållet, som synes mig sakna tillfyllest-görande motiv. Det förklarar tjuf, som genom ansigtets färgning eller genom förklädnad 6ökt göra sig okännbar, skyldig till samma skärpta straff, sorn inbrottstjufven. Denna omständighet är väl uti flere nyare straff-lagar i Tyskland utmärkt såsom försvårande; men bar der sitt upphof från Bik. till R. St. 5 LagUtskottets Utlåtande, J\i 48. den skilnad, den tyska criminal-rätten, i stöd af Kejsar Carl V:s straff-ordning, och redan derförinnan gjorde emellan hemlig och uppenbar stöld, och hvilken sednare, eller den då tjufven ertappades i eller omedelbart efter gerningen, belädes med strängare straff. En sådan skilnad är främmande för vår lag; och öfverväges nämnda omständighet nogare, torde det ej kunna bestridas, att den brottsling, som, då han går till brottets utöfning, söker dölja sitt utseende, kan lika mycket derigenom anses hafva ådagalagt en viss känsla af försynthet och blygsel för gerningen, som en större viljans förhärdelse. Den låga fräckheten går företrädesvis med öppet visir. I sig sjelf bevisar således ansigtsfärgningen eller förklädnaden icke hvad likväl förutsattes såsom grunden för den hårdare bestraffningen; och om tjufven efter fullbordad gerning i tysthet undkommit, kan det för deo bestulna vara likgiltigt, huruledes tjufven var klädd. Var åter ändamålet med förklädnaden eller ansigtsfärgningen att injaga skräck för att underlätta brottets begående, så faller den under den kategorie, hvarom 4 morn. 6 § talar.
Hwad den förra omständigheten angär, in» stämKörsta DelN o r i. §62 Den 15 Maji - stämmer jag i hwad redan därom af andre äram förr, att nemligen den upfoftrade ungdomens anwändaude lil! krigstjenst, under den älder emellan 20 och 25 ar, da de böra inhämta de kunstaper, som skola göra dem lill nyttige medborgare i lärdomsoch cmbersmanngwägen, eller andre yrke», som fordra upfostran och insigter, och hwitå kundfk per skola grundlägga deras framtida öde och bergning, mäste olwifwelakkigt för framtiden werka oberäkneliga stadeliga följoer genom beredande af en allmännare okunnighet och en allmännare liknöjdhet om egit sjelfbestånd; och hwad äter följderne synas blitwa för landlmannen af den föreflagne författningen , torde ti latas mig fa något widlöftiaare detaillera; harwid önskar jag fa fästa up»närksamheten pä dek olika oeconomiska förhållande fom företer sig i detta land jemsörclsewis till de rinder lyckligare elimar belägne södra länder. De oeconom'ska sörhä'anden i andra lander, okände, framställa osta betydelige hinder i detta land, för hwad som annei städes utan swarighet kan werkställas, och jag önskade att man i allmänhet, gjorde derpå afseende da frågor upstä om införande af utländske inrättningar.
Prot. io Sami, a B., 3 Haft. 34 Bil. t, Exp.-Utsk.-s försl. t. und. skrif, IV.-o 386. T ullvärde 200 24 18 12 40 Metaller, sammansatte: Bronz, Pinschback , Tomback och andra ej specificerade : Oarbetade . , Arbetade, Bronzeller andra Metallpiecer, med eller utan förgyllning, försilfring eller plate ring Medvurst , , . IMjod i Mjöl, af vegetabilier, som icke kunna inbegripas under Spannmål, ej specificeradt . Modeller till allahanda inrättningar och prof på redskap (införsel efter serskildt tillstånd Mos eller Saft: Fläder, . , , Mullbärs-. , yantitet för ullbcräkningen. Införsels Tull. s& Mikroskop, se Instrumcnter, Optiska. Mineralier för Naturalie-Samlingar, se Malmstuffer. ioo Rdr V. i # i k:a & 5o 25 Fri U l forsek Toll. Fri Mjöl af Spannmål , se Spannmål. Moll, se Väfnader af Bomull. Bil. t. Exp.-Vlshs försl. T ullvärde. Mosaikarbeten 8 Munnlack A Murklor . Mynt: Guld-, (qvantiteten anteknas i Jourlen Silfver,'Svenskt Utländskt (qvantiteten anteknas i Journalen) i 12 Myrrha Målningar, Handtekningar och Ritningar, oinfattade eller infattade: Af Svenska Konstnärer „ andra Mossa, Berg-, se Färgmossa. Muffar, se Pelsverk, beredda. Multum eller Molleton, se Väfnader af Ylle. Mursten, se Tegel. t, und. skrif. N;o 386. 35 Qvantitet för T ullberäkningen. Införsels Tull. S5 00 0 ""t & 12 i T:a 2 3 t k:a 16 6 Fri tt Fri tt Fri tt Fri tt Fri tt Fri tt t tt 6 Fri a Fri a 100 Rdr V. 5 1 Musikalier, se Böcker.
Sig finna skäl icke vara anfördt, som kunde föranleda lill ändring i Kongl. Hofrätten?, af Engman öfverklagade utslag eller till bifall af hans ansökning om återställande af den utaf honom försutna tid alt söka ändring i Kämnersrättens beslut, ej heller anledning förekomma alt sökanden någon nåd förunna; dels ett af (vänne exekutions-betjenle den 12 April 1839 uthändigadt och till Öfverslåthållare-embetcts kansli ingifvet betyg, att de, enligt ordres af den 20 näslförutgångna Februari, hos Engman sökt lös egendom till gäldande af ådömda böter enligt Kongl. Maj:ts högstberörde utslag, men att han icke ägt någon tillgång, som deremot till ringaste del svarat; dels ock utdrag af protokollet, hållet hos Kämnersrättens tredje afdelning den 9 April 1840, hvilket gaf viel handen, huruledes, efter anmälan af Primarie-kämnären, att hos Engman, hvilken genom Södra förstadens kämnersrätts ofvannämd;), af Kongl. Hofrätten och Kongl. Maj:t fastställda, utslag af den 16 Juli 1836, är vorden fälld att böta 133 R:dr 16 sk. banko, åtskilliga försök till utbekommande af delta bötesbelopp väl blifvit gjorda, men att, efter hvad rättens betjente tillkännagifvit, tillgång hos Engman saknats, Kämnersrätten bcslutit, alt Engman vid sådant förhållande skulle, till försonande af ifrågavarande böter, undergå sju veckors fängelse.