Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min moder måste nu se sig om efter en dräng. Men hon ville ej hafva en ung, oförståndig slyngel, utan en äldre, erfaren man. En sådan anmälde sig ock snart nog, nemligen inhysesmannen i Kranstorp, 60-årige f. d. drängen Lars Börjesson, gemenligen Stuten kallad. Denne, som, genom en ända till girighet gränsande sparsamhet, af sina dränglöner lyckats hopskrapa ett par tusen riksdaler, hade omsider tröttnat på den stränga tjensten hos bönderna och hyrt sig in i Kranstorps kammare för att, såsom man på allmogespråket säger, »rå sig sjelf»; men då detta »friherrliga» lif i längden syntes honom allt för hårdt tära på hans kära kapital, så var han nu helt angelägen om platsen hos min moder, såsom det visade sig, äfven i förhoppning om att en vacker dag sjelf kunna blifva husbonde på Krontorpet. Ty alltifrån första dagen af sin vistelse under vårt tak, sökte han oförtrutet öfvertyga min moder om, att de passade så väl för hvarandra och således borde »slå sina påsar ihop», som det heter på bygdemålet. Derom ville dock min ömma moder alls icke höra talas, ty hon kom stadigt ihåg sin dröm och ville endast lefva för mig och min uppfostran. Men alldenstund han var en ganska dugtig arbetare, så fördrog hon tålmodigt hans alltför stora enträgenhet. Sedan han sålunda i tre hela år förgäfves hållit på med sitt frieri, så tröttnade han dock till slut på både frieriet och stället samt flyttade åter in som inhysesman i Kranstorps kammare. Emot mig var han till en början sjelfva godheten, men sedermera blef han ganska elak, alldenstund han ju med rätta ansåg mig stå i vägen för sina giftermålsplaner; och en gång, då jag i min barnsliga enfald råkade att kalla honom Stuten, hvilket namn jag nyss förut hört främmande bruka, n. b. då han sjelf ej hörde det, så slog han mig hårdt med en större käpp och tillade hotande, att om han fick höra mig säga det ordet en gång till, så skulle han rakt slå mig ihjel. Men jag vaktade mig naturligtvis för att oftare kalla honom Stuten.
Rdr 104,577: 8 hvaremot de af förenämnde vinst-summa öfrige 100,000 Rj lr skulle än vidare uti Discontrörelsen förblifva samt beloppet afsatt as på serskild Conto, som för hvarje år godtgöres ränta derå, hvilka» å - Bhk«j-IJ t skot tits Ett. N;o 36. 7 ter i sin ordning i länsväg användes intill nästa Riksdag, ftrf»It deraf bilda en reserv-fond för blifvande förluster. Sedan af 1802 års vinst å Banco-Dicsont-Verkets rörelse • . • • • • » • « • * • . * 4'^ ä afgå 11 det, enligt pröfning af i833 års Revisorer, i och lör •säkre Capital-fordringar afförde belopp j6,34o' 2 btifver återstoden af i832 års vinst ... 226,14*8: 3 hvilken är till Bankens disposition levererad; • eli då från 1833 års vinst-summa ... 24,9,920: 3© ii afgår det till godtgörande af afskrifne och osäkre Capital-fordringar här ofvan upptagne belopp 60,407: 4 5 — blifver 1833 års behållning 184,012: 38 tr hvilken summa är för Bankens räkning afsatt samt bör inom nästinslunda*- ,de September månads utgång från Baneo-Discontens Vexel-Baneoräkning ®f'Verliyttas och till Bankens disposition ingå. Af den, genom Rikets sistförsamlade Ständers beslut, införd! wider 17 inom. 2 4 Art. 5 Afd. af i8?o års Banco-Reglemente, Sparbanken »e i Riket xnedgifna rättighet, att emot 3 procents ränta hos Banken insätta Capital till bestämdt belopp, att användas till utlåning genom BancoDisconlen och Låne-Contoren, har Stockholms Sparbank på det sätt sig begagnat, att densamma insatt År i83o .
Herr Friherre Wrangel har väl sökt undanrödja det hufudsakligaste hindret för antagandet af Herr Grefve Horns och Herr Hjertås sistomförmälda tillstyrkande, då Herr Friherren hemställt: “att, sedan jemkning i den ”förra Extra Roteringsskyldigheten först blifvit ”vidtagen, den må till ståndig förvandlas med ”en femtedels nedsättning i allmänhet' ; men då Utskotten, för deras del, anse, att, om Statsmagterne lösa de band, som för närvarande fä - Statssamt Oec,-Utsh. Uti, N:o 118- 19 sta Skånes Rotehållare viii den Ordinarie Roteringsskyldigheten, denna skyldighets återtagande, under andra förhållanden och vilkor, än de år 1813 erbudne, icke kan, med rättvisans bibehållande, genom Lag påbjudas, roen deremot måste, på sätt Herr Grefve florn och Herr 1fjerta yttrat, blifva föremål för en ny och frivillig öfverenskommelse emellan Styrelsen och de Roteringsskyldige, om hvars tillvägabringande föga eller ingen förhoppning gifves; hafva de förenade Utskotten, af Herr Friherre IVr angels i berörde hänseende gjorda tillägg, icke funnit skäl att frångå deras orri olägenheterne af Herr Grefve fforns och Herr Hjertås förslag redan yttrade öfvertygelse. Utgående från en annan synpunkt än förenämnde Talare, har Herr Friherre Boije, Ludvig, ansett en allmän jemkning i Skånes ständiga Knecktehåll kunna vidtagas, utan hinden af det derföre år 1813 till grund lagda vilkor, att ingen Rote finge åläggas högre Ordinarie Rotering, än han dittills Extra utgjort; hvarjemte Riksdags-Fullmägtigen Pehr Pehrsson yrkat, att, 001 blott några få Rotehållare förklara sig missnöjde med nu varande Rotering, borde en allmän jemkning företagas. Utskotten, som icke kunna i Herr Friberrens tarika instämma, men deremot vidblifva den redan yttrade öfvertygelse, att blwtt ett frivilligt medgifvande å Rotehållares sida kati undanrödja oftanämnde go Statssamt Oec.-XJtth.
Engelsmännen, Napoleons värste tadlare, hafva till och med erkänt hans förtjenst af denna inrättning. Man har ock trott, att om lösen borttoges, skulle expeditions-sättet blifva för parternes säkerhet nog knapphändigt. Det är i sanning första gången jag hört befaras, att Domstols-stil skulle blifva för korrt. Tvertom plägar man klaga öfver motsatsen; och jag hemställer, om HofRätternes Ledamöter t. ex., hvilka icke uppbära lösen, kunna beskyllas, att behandla målen mera vårdslöst eller med mindre samvetsgranhet om parters säkerhet, än HäradsRätterne. Jag har en alltför stark öfvertygelse om raenniskors benägenhet för ett noggrant uppfyllande af deras kall, så vidt det låter sig förena med deras eget bestånd , för att frukta en sådan vårdslöshet hos Domare, om de lönades så, att de kunde på ärligt sätt hafva sin utkomst. Ibland förslagen till rättelse i förevarande fråga har man ej tagit i betraktande den utväg, som jag tror är antagen inom alla Kongl. Maj:ts CanzliExpeditioner, att bestämma lösen efter vissa ämnen, hvarom expeditionerne handla, utan afseendepå expeditionernes vidlyftighet, hvilket ock verkat dertill, att JustitiasRevisionens expeditioner, på sätt Herr Berg von Linde i sin reservation anmärkt, skrifvas med vanlig stil. Den 7 Maji e. m. agt Vill man antaga, att Statsregleringen ej för ögonblicket medgifver något anslag till ifrågavarande ändamål, så hindrar det icke Rikets Ständer, att framställa deras önskan om en bättre ordning, när tillfälle dertill gifves. Om Ridderskapet och Adeln således skulle finna för godt, att instämma i Friherre Hermelins förslag, skulle framställningen blifva ungefär enahanda med den Serskilda Utskottet vid sista Riksdagen gjorde och Rikets Ständer då godkände.
— Jag anser det vara orimligt, att ens önska få radicala förändringar på en gång, ifrån ena ytterligheten lill den andra, och skulle detta, i min tanka, origtiga och okloka stadgande införas, så kan följden blifva, (jag säger likväl icke, Bevilln.- och Occon.-Ulsk. Betänkande N.o 3. att så allestädes blifver} att all bränning med större pannor måste upphöra, men alla små pannorne komma alt florera, och den ringare jordegaren, i stället för jordbrukare, blir en bran vinsfabrikant, och rigtar bela sin uppmärksamhet ditåt, då den, för drinkamlet fallne, skulle få ett vidt fält för sin passion, helst lian af den lockande, jemt inträffande, vinsten, kunde underhålla ett beständigt rus, och detta slutades icke förr, än hela famillen blefve offer för bränvinets öfverflödiga tillgång inom huset, och man hade just understödt och framtvingat hvad man ville motverka, som var fylleriet.” ”Såsom en medelmåtta, och på de allmänna principer, som jag förut bär bar uppfattat till jordbrukets gagn, till fylleriets hämmande tili nytta för bela landet, kan jag icke erkänna någre förmoner, lutande, hvarken åt ena eller andra sidan, hvarföre jag å nyo vördsamt anhåller att med den åter-remiss af Betänkandet, som jag lika vördsamt påyrkar, Utskotten måtte antaga: att, jemte mäskvärmaren, en liten enkel förändring i konstredskapen må tillvägabririgas, så att endast en sådan apparat, hvaruti ångorna i ett enda rum kunna omkokas och rectifieras, må varda tillåten, emot lämplig skatt, och jag tror mig kunna bevisa hvarje bränvinsbrännare, att denna invention är nyttig så väl för de större, som ända ner till lyftpannorna, och hvilka enkla klarnings-apparalcr, äfven nu begagnas af mångfalldige ibland allmogen. — Med ea sådan apparat kan ett ganska tillräckligt qvantum bränvin med en go kannors panna, tillverkas, till och med 12,000 kannor på 6 månader; och det bör vara nog och maximum.
Det återstår sålunda blott, sedan BondeStåndets beslut förhindrar all åtgärd med Dagbladen, att söka ett correclif emot den skada, som ett sådant förhållande framgent måste vålla, genom befordrandet af de medel, som kunna åstadkomma tryckta böckers och skrifters kringsändande inom landet. Och frågan är alltså: finnes något hopp 44 Den i Mars f. m. om hjelp i detta fall, då våra Grundlagar icke numera tillåta oss att afhjelpa Tidnings-osäkerheten. Jag svarar: att en sådan finnes, om Styrelsen vill folkets sanna väl, ty då vet den, att tillfälliga Lagar, likasåväl som föråldrade, kunna gifva rättigheter, som mensklighet och uplysning göra till en pligt, att icke begagna. Det är alltså vid Thronen, som Svenska folket bör nedlägga sina önskningar för en bättre ordning i denna vigtiga samhällsangelägenhet och jag vågar alltså föreslå: Att Ridderskapet och Adeln måtte inbjuda de öfrige RiksStånden, att förena sig om det beslut, att en underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t måtte afgifvas, som framställer alla de menliga följder, hvilka visat sig för Litteraturen i allmänhet i följd, af de föreskrifter för Tidningars utgifvande, som år 1812 blefvo gifne; som utreder vigten af ändamålsenlige anstalters vidtagande till ett lättare afsändande orterne emellan af böcker och skrifter; som fäster Kongl. Maj:ts Nådiga upmärksamhet på behofvet, för folkets näringsförhållanden och bildning, af lättade communicationssätt för Bokpressens alster; samt hemställer, att de allvarligaste åtgärder må vidtagas lill Postinrättningarnes derefter lämpade .anordnande, så att, emot erläggande af fastställde lindrige, folkets odling och beqvämlighet mera än Statsvinst afseende afgifler, alla böcker af 6 ark Den 2 Mars f. m. 45 och derunder måtte kunna till samtelige Landshöfdinge-säten med posten obehindradt afsändas; äfvensom att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att Kongl.
Statsanslaget af 37,000 R:dr till odlingar å Gollland må ännu i fem år få begagnas för samma ändamål, samt att 9,000 R:dr deraf må förvandlas till anslag för utlösen af vattenverk, m. m.j Bifölls; och 616 Prot-Utdrag, den 1 Februari iS.}5. N:o 158, angående en praescripLionstid för liquiderandet af åtskilliga i lliksgälds-Contorets räkenskaper balancerade äldre skuldposter: lii fölls. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Bevillnings Utskottens belänkanden och utlåtande: N:o 37, i anledning af åtskilliga motioner, dels om stämmoböternas nedsättning och fördelning,' dels angående straffböterna för försummad inbetalning af krono-utskyiderna i Stockholms stad: Ulskottens yttranden biföllos, med undantag af Irenne punkter, nemligen: l:o, tillstyrkandet, att Kronans uppbördsmäns å landet andel i stämmo-bölerna må minskas till en fjerdedel, samt de återstående trefjerdedelarne tillfalla socknens fattiga, hvilken punkt ogillades; 2:o, hemställan, att underdånig skrifvelse i sistberörde ämne må till Kongl. Maj:t afgå, hvilken punkt ansågs, i följd af nästföregående beslut, förfalla; och 3:o, förslaget, att Krono-uppbörds-commissarierne i Stockholm må af det inflytande stämmobötes-beloppet få åtnjuta 20 procent, samt att underdånig skrifvelse derom måtte till Kongl. Majit aflåtas, hvilken punkt afslogs; N:o 38, i anledning af väckt motion, angående personliga skyddsafgiftens användande till folkundervisningens befrämjande: Återremitte rades; och N:o 39, i anledning af väckt motion om personliga skyddsafgiftens användande till organiserande af arbetsinrättningar; Bifölls. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D.
Utskotten, som icke äro i tillfälle att i alla delar pröfva befogenheten af de nu ifrågavarande väckta förslagen, anse likväl, på grund af de upplysningar, Utskotten här ofvan meddelat, sig böra vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i Nåder låta granska de framställde anspråken, och, derest desamma finnas vara grundade och öfverensstämmande med lag och författningar, vidtaga de åtgärder, som förhål* landerne kunna påkalla. 12 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 4. Hvad deremot angår dels herr prosten Holms framställning, att ofvannämde Pastors boställen måtte befrias från jemväl alla öfriga orena, som desamma ålåge, men som af prestbord i allmänhet icke utginge, samt dels herr doktor Sandbergs förslag, att Åby Komministers-boställe, J mantal Wångerslät måtte fritagas från den deraf utgående afgäld, som, utgörande efter kronovärdi sex r:dr 27 sk. 9 r:st, skulle årligen betalas med omkring sextio r:dr banko; så^enär, i afseende å förra frågan det icke ens blifvit uppgifvet, hvilka onera, som jemte roteringen, af nämnde Pastors-boställen utgöras, hvadan Utskotten icke äro i tillfälle att bedomina befogenheten af den gjorda framställningen, samt beträffande den af Åby Komministers-boställe utgående afgäld, hvilken synes bestå af bostället åliggande jordeboksoch hemmantals-ränta, något lagligt skäl icke förefinnes för boställets befriande derifrån, tillstyrka Utskotten, att omförmälda framställning och förslag måtte förfalla. Stockholm den 12 Maj 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Maj 1851, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om för andr adt sätt för Landtmätares aftönande, m. m.
Ridder - Betänkanden. skåpet och Adeln tvänne Ledamöter invändt: än att då Kongl. Maj:t redan tidigt och vid Riksdagens början behagat infordra Riksens Ständers yttrande i afseende på de i den nu gällande Författningen vidtagna straff-bestämmelser, bade Utskotten jemnväl såsom en följd deraf, bordt sig deröfver utlåta, men ej återskicka densamma i dess nu befintliga oberedda skick, med en så mycket olämpligare hänvisning till Lag-Committe^ns behandling deraf, som den icke utgör någon af Grundlagarne erkänd myndighet; än att det af Utskotten vid den nu gällande Förordningens efterlefnad fästade förbehåll om Böternes förvandling i fängelse, ej instämmer med den allmänna grundsatsen af systemets orubbade bibehållande under förrberörde tid, än att
Med anledning häraf föranstaltade man vid det ll: te mötet i Malmö 1865 om utställning af gödkreatur och blefvo sådana då för första gången utställda till ett antal af 127. Vid samma möte framlade J. G. Swartz sin bekanta ismetod vid mjölkhushållningen och den reform på detta område, som deraf blef en följd, medförde 1868 den förändringen i landets smöromsättning att utförseln af smör, som dittills varit ringa, detta år ställde sig i det närmaste lika med införseln och från 1870 har utförselöfverskottet af smör alt-jemt årligen ökats. Senast var mejerifrågan före på det 15: de mötet i Malmö 1881, då man yrkade på inrättandet af högre mejeriskolor, hvilka äfven kommo till stånd 1883. Vid sistnämnde möte blef äfven den af de Laval uppfunna separatorn mera allmänt bekant för mejerihandteringens idkare.För befrämjandet af hästafveln visade sig ett lefvande intresse vid mötena i Malmö 1865, Göteborg 1871 och Norrköping 1876. Af den under landtbruksakademiens förvaltning ställda och år 1881 med schäferifonden sammanslagna stamholländerifondens medel äro till prisbelöningar for flockar af nötkreatur och far anslagna 10,000 kronor att vid innevarande landtbruksmöte utdelas. Förbättrad landtbruksredskap började först på 1840-talet att i Sverige ådraga sig någon uppmärksamhet Manade af Nonnens exempel böljade man vid de i slutet af nyssnämnde årtionde inrättade landtbruksläroverken tillverka landtbruksredskap, som bättre motsvarade rationella fordringar än de ända dittills allmänt brukade. Sedan på sådant sätt exempel blifvit gifna, började med 1850-talet Ofverum, Ankarsrum, Hellefors, Näfveqvarn, Forsvik m. fl. bruk att göra tillverkningen af landtbruksredskap till föremål för sin verksamhet, så att landtbruksläroverken kunde i början pä 1860-talet befrias från dem åliggande skyldighet att tillverka landtbruksredskap.
Hvad jag i hast kommer ihåg, är, att Utsktn föreslagit så och så många rum för officerare och äfven för gemenskapen; men de säga icke hvad qvadrat-innehåll dessa rum skola hafva. Jag erinrar mig, att jag i många rum, der jag varit inqvarterad som yngre, legat i sängen och läst upp dörren. Om nu 2 subaltern-officerare eller 4 underofficerare skulle ligga i ett sådant rum, — hurudan vore då inqvai leringen ? Vidare får jag anmärka, alt gemenskapens inqvartering blifvit nedsatt till 8 rtdr om året. Då 4 bo tillsammans, så är deras lagliga rätt att utom rum erhålla 2 par lakan, hufvudkuddar, sängtäcken, möbler 111. 111. Man kan icke få allt delta för 32 r:dr, hvilka ännu mindre förslå till ved och ljus. Det är detsamma, som att säga ali garnisonen ej skall hafva någon inqvartering. Jag instämmer således med de föregtde t niarne, och önskar att Utsktn måtte fästa afseende på de nu gjorda anmärkningarna. Dessa Irenne yttranden remitterades till Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktn. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att i den öfverläggning, som förliden gårdag ägde rum emellan Landlmarskalken och Talmännen, hade blifvit öfverenskoinmet, afl någon längre tid borde förflyta innan Coust.Utskts förslag till Nationa l-representationens ombildning borde för Stånden föredragas; och hade så väl af Talmännen sorn af de närvar, ledamölerne af Stånden ansetts, att föredragningen af detta vigtiga ärende åtminstone icke kunde äga rum förr än i det plenum, som inträffar i4 dagar härefter, hvarom Hr Landtm, ansåg sig böra Ståndet underrätta. Derjemte hade dä förekommit det förslag, alt tillfälle skulle beredas för ledamöterna af samtliga Stånden att på ett rum sammanträda för ali särskildt och utan prot. öfverlägga öfver detta vigtiga och vidlyftiga mål, hvaruti man förmodade alt tankarne 566
Skriften är med mycken omsorg utarbetad och det skall synas deraf hurudan ställningen är i orten, der den är skrifven och af presterskapet underskrifven. Hr Lefrén uppläste härvid följande: Vördsammaste anförande till R. H. St., uppfattad! å prestmöte i Marks och Bollebygds contract d. 16 Mars 1848. Då det synnerligen i denna ort af riket länge idkade och i större mån utvidgade väfnadsyrket numera hotas med undergång, förmedelst det föreslagna upphäfvandet af förbud mot från utlandet inkommande bomullsoch andre väfnader, som vid innevar. riksdag synes vilja göra sig gällande, har nedanskrifne presterskap i Marks och Bollebygds contract af Götheborgs stift, som närmast är i tillfälle att känna folkets belägenhet, af omsorg för dess väl äfven i denna del och till förekommande af den betänkliga ställning, som för den arbetande klassen af innevånarne ge nom ifrågavar. åtgärd nödvändigt måste uppkomma, ansett sig pligtigt att sammanträda och i förening utbedja sig att få på detta sätt inför R. 11. St. till upplyst och allvarligt behjertande frambära sine farhågor och bekymmer i detta hänseende. Desvåra följder, för hvilka orten genom en sådan införselfrihet skulle blottställas, komma ej så mycket att drabba förlagsmännen, som fastmera det öfriga folket, d. v. s., ej blott hemmans innehafvare, som, jemte jordbruket i en mindre bördig landsort, allmänt hämta af sin väfnads-industri en för dem behöflig och oumbärlig binäring, ulan äfven och i synnerhet den mängd af torpare, backstuguoch inhyseshjon, som, genom denna industri här ovanligt förökade och nästan sagdt utan någon jord, under ett betydligt antal år lefvat och lefva endast och allenast af sitt väfnadsyrke. Skulle detta, åtminstone i hast, upphöra, hvilket blir en naturlig följd af importfriheten eller den på husslöjden nästan lika menligt inverkande projecterade låga tull å omförmälde väfnader, så Den 31 Maj f. m.
Handels-Balken utsatte tid, innom hwilkcn fordringar emellan enskilte hittils kunnat blif wa gällande: Och ansett Sig icke kunna til öfverläggning uptaga hivad Utskottet föreslagit om förändring i tiden för arfwingar at infordra arf, såsom et ämne, hwaröfwer Kongl. Majtt i Räder icke äskat Riksens Ständers underdåniga tankar. I öfrigt har Ständet antagit Lag-Utskottets Betänkande, i hivad som rörer Inrikes wistande Borgenärer, endast med den skillnad, at uti den i staga warande 12 §. ordet inför Rätta ändras til för Rätta; äfwensom Ständet funnit, at den föresiagne Lagfbrändringen i tiden för kraf af Inrikes fordringar äfwen mä sträcka sig til Kongl. Majtts och Kronans hos enstilte ägande sä beskaffade fordringar, at de grunde sig ä LomraLker och afhandlingar, eller särskilte beting, öfverenskonunclser och förbindelser, och säledeS med undantag af sädana, som härröra frän Upbördsinanna befattning eller redogörelse-answar, om hwilke senare, säv» stilte Författningar ärv utgifne.
Efterträdare pa deri Kongl. Swensta Thronen, upprättad och t ask ställd den Wi Efterskrifne Swea Rikes Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige A lin,vge, som nu här i Stockholm till allmän Riksdag församlade äro, gore wetterligt: art alldenstund den högste (Hudén ej behagat Hans Kongl. Maj:ts Wär nu Regerande Konungs, Konung OXLIa XIII:8, och Dess högt älsteliga Genials, Hennes Kongl. Masst Drottning tll-.INIt! LI.I8X8LH1 ägtenskap med någon nu lcfwande bröstarfwinqe wälfigna, och Wi ansett Wär pligt likmätigt, att förekomma och afbösa den wada för Rikets sjelfständighet och lugn samt dep inbyggares i Grundlagarne förwarade frioch rättigheter, hwilken genom en Thronledkghet och. derpå följande Wal till Konung uppkomma kunde, likasom det ock öfwerensstäliuner med Wär i Regerings-Formen as de>r 0 Junii 1809 och dest 94 F Op tillhöriga rätt, att 1 fädaut fall O§ en Konung gifwa; alltså, och i betraktande fä wäl deraf, som ock att den Högborne Furste och Herre Prius (strumri.vx Xususr af Schleswig - Hollstein - Sonderbitrg - Augustenburg bekänner fig till den rena Evangeliska Läran samt är begäfwad med de egenskaper och dygder, hwilka gistva Op ett wäl grundadt hopp, att under Hög - Bilaga till Dlem.
Kvartetten var härvid utvidgad med hrr E. Sundqvist och E. Borgstedt. Äfven denna nya bekantskap mottogs med lifligt bifall, särdeles den vackra adagiosatsen. I ett som allt hade åhörarna odelad tillfredsställelse af sin innehållsrika och omväxlande musikafton. Fröken Sigrid Lindbergs konsert få vi omnämna i nästa nummer. Herr Sven Scholander gifver måndagen den 20 dennes en musikoch Bellmans-afton i Vetenskapsakademiens hörsal. Biljetter säljas i Abr. Lundqvists hofmusikhandel. Fru Eva Nansens konsert är uppskjuten till den 31 dennes. Drottning Margheritas skyddsling. UR EN MÅLARINNAS DAGBOK AF LUDWIG SALOMON. ÖEvers. för Idun af Philibert. Snöflingorna dansa i täta flockar framför fönstret till min atelier, och jag sitter i gungstolen framför brasan. Bjudningen i afton har jag försakat, ty sedan jag hemkommit från min italienska studieresa, skulle jag helst vilja lefva i djupaste enslighet; o m möjligt vore, ville jag också gå omkring med slutna ögon. Sedan jag skådat söderns färgprakt, förefaller det mig ändå, som om jag här beständigt vandrade omkring i dunkel natt. Liksom händelsevis sträcker jag ut handen efter solfjädern, som ligger på det lilla bordet till höger, jag slår upp den och jag utropar ovillkorligen: O, mia bella Venezia! En tjusande vy af Dogepalatset och Piazzettan lyser emot mig trots skymningen. Och nu förflyttar jag mig i tankarne tillbaka till sagostaden, jag befinner mig ånyo på den skimrande kanalen, jag vandrar omkring i Markus-kyrkans trolska skymning och jag sitter bredvid min vänliga värdinna, i hvars sällskap jag tillbragte så många behagliga timmar. Ja, jag hör t. o. m. hennes klangfulla röst. Jag sitter ånyo framför henne för att taga afsked, och hon skänker mig ännu en pratstund.