Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde-Ståndet har förändrat irsta mom. sålunda, att sista perioden: ”Och vare dessutom Borgare sitt burskap och Apothekare sitt privilegium förlustige,” skall utgå; deruti Vällofl. Borgare-Ståndet efter inbjudning sig förenat, men derjemte för slutmeningen i irsta mom. antagit den redaction, som Höglofl. Ridderskapet och Adelli deråt gifvit. Högv. Preste-Ståndet har bifallit Utskottens förslag. Och sora trenne Stånd antagit Utskottens förslag i irsta momentet till och med ordetr ”stadgasaliså anse Utskotten Ridderskapets och Adelns serskilda mening i denna del af irsta momentet böra förfalla; hvaremot och då, i sista perioden, angående strängare ansvar för Borgare och Apothekare, som sig förbryta', Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet stannat i ett sådant beslut, som kommer Utskottens förslag närmast, Utskotten hemställa, om icke Preste-Ståndet skulle finna för godt att, med frånträdande af sitt beslut, Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets mening biträda, samt att Utskottens förslag i likhet dermed må rättas. Emot tre Stånds sammanstämmande beslut, rörande 2:dra momentet, finna Utskotten Ridderskapets och Adelas serskilda mening härutinnan böra förfalla. 48 §• Höglofl. Ridderskapet och Adeln har förändrat irsla momentet på följande sätt: ”Vid kyrkor på landet och inom | mil deromkring, på hvilket afstånd från kyrka krogar ej få finnas, så vida ej serskilda omständigheter föranleda Konungens Befallningshafvande, att, efter Socknemännens och yederbörandes hörande, från delta stadgande göra undantag, må ej på i(6 Bevilln.- Lagsamt Allm. Bcsv.- och Oecon.-Utsk. Memorial N:o i3. Sönoch Helgedagar bränvin försäljas, hvarken, af hvem det vara må, i parti, eller i minut å Gästgifvaregårdar, eller å andra minuteringsställen, utom till resande och vägfarande vid måltider.
Genom eli. sådant skulle arbeten af de utmärktare konstnärerna beställas, och som meningen dermed vore att så mycket som möjligt bland menigheterna befrämja betracktandet af konstverk och i följd deraf smak för dylika produktioner, skulle dessa icke uteslutande samlas i museer, utan användas till prydnad af kyrkor, stadshus och andra allmänna byggnader äfven i landsorterna, allt efter skedd anmälan och K.. M:ts pröfning. På detta vis blefve efter min öfvertygelse konstbildnings-anstaltérnas verksamhet kompletterad genom Statens försorg, konstnärernas tarlliga tillvaro och bergning inom landet beredd, på ett med tidens sträfvande fullkomligen öfverensstämmande sätt. Milt vördsamma förslag är derföre: Att R. St. behagade ställa till K. M:s förfogande ett årligt anslag af 6000 r:dr b:ko att derföre hos utmärkte inhemske konstnärer beställa konstalster, så väl lill upställande i de allmänna samlingarne som lill prydnader i kyrkor och andra allmänna byggnader, efter af menigheterna gjorda anmälanden och efter K. M:s nådiga pröfning. Om remiss af denna motion till StatsUtsk. anhålles. Remitterades till StatsUtsk. Hr Eden hjelm, Gillis, upläste en sålydande motion: Under de många riksdagar jag haft äran vara ledamot af detta Stånd, har jag ofta hört talas om rikets försvar och nya militärorganisationer, men till min förundran, sällan hört talas något om det hufvudsakliga försvars-vapnet Artilleriet, som, om jag får dömma efter hvad jag till en obetydlig del sjelf sett, men synnerligen hört omtalas, efter de största härförare som historien kan upgifva, nemi. Konungarne Gustaf II Adolph, Garl XIV Johan, och den store Napoleon, sorn genom bruket af sina kanoner bragte sig upp från Under-löjtnant vid Art. till Frankrikes Kejsare, och som medelst ett klokt användande af sitt Art., besegrade nära nog hela Europas krigsmakt.
Sundhetskollegii tillstånd att med sådana varor idka handel, eller af vetenskapsmän till begagnande för vetenskapliga inrättningar; Bark, alla i införselstarifen ej specificerade slag; Bast och bastrep; Bastmattor , inkommande såsom garnering eller emballage; Ben: elfen-, oarbetadt; ' hvalfisk-, oarbetadt, klufvet eller spjelkadt; andra slag, rå och oarbetade, samt förmalda eller s. k. benmjöl; Berberisrötter ; Bernsten, rå och oarbetad; Bilder, alla slag; Bin, lefvande i kupor; Blod, kreaturs-, alla slag; B lödig lar ; Blomsterlökar ; Bokstaf sstämplar samt boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare eller stilskrot; Bolus, hvit och röd, samt terra sigilla ta; Bomull; Brunsten ; Buskar; Böcker: på främmande språk, samt notoch ritböcker; på Svenska tryckte biblar, gifne till Svenska Bibelsällskapet; Cautsch.uk Coraller: äkta, oarbetade; 39 Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 2 famnars längd sönderhugget tågvirke; Dun, alla slag; Emalj, i massa; Fartyg, utländska, med tillbehör, som blifvit tagna under krig af svenskt örlogseller kaparefartyg och lagligen prisdömda; Fisk, färsk; Fiskskinn, oberedda; Fjäder , ospritad; Fjäll, hvalfisk-, eller ossa sepice; Flintsten ; Flyttsaker : såsom reseförnödenheter, af ägaren sjelf medförda, då de af vederbörande tullkammare finnas ej öfverstiga hans behof under resan; samt om de inkomma för sådane personers räkning och vidare begagnande, som varit å utrikes ort bosatte och der betjent sig af desamma, så framt de vid införseln, på särskilt anmälan hos Generaltullstyrelsen, pröfvas ej öfverstiga ägarens behof; Foglar, lefvande; Frö, alla slag utom kanarie-; Färgmossa, alla slag; Gips ; Gipssten ; Glas: buteljer, burkar och flaskor, på hvilka varor inkomma och som icke, enligt särskilt stadgande i införselstarifen, inbegripas uti vigten för tullberäkningen: kemiska; Glasgalla ; Glasskärf eller krasglas; Glober ; Granatäppleskal; Gräs, ej speciliceradt; Gräsmattor ocb gräsrep till garnering och emballage; Guld, oarbetadt; Halm; Hampa, ohäcklad; Horn, oarbetadt eller raspadt; Hummer; 40 Hvalraf eller spermaceti; Hår: alla andra, ej specificerade slag, än hästeller tagel,
Om Utskottet ock, med föranledande af föregående Ständers beslut, ansett sig icke kunna fästa afseende å Herr Wijks, efter mitt omdöme, väl grundade och i full öfverensstämmelse med gällande beskattningslagar väckta motion, att någon beskattning å de i mom. omförmälda bolag icke borde ega rum förr än utdelningen öfversteg 5 procent af det tillskjutna kapitalet, så hade Utskottet likväl saknat all anledning alt införa ett stadgande, som måste afse en förhöjd beskattning å bildande af föreningar, som väl någon gång genom sina resultater kunna bereda delegarne betydlig vinst, men i ett land med smärre kapitaltillgångar i mer än ett hänseende synnerligen gagna det allmänna och snarare borde befrämjas än till sin uppkomst försvåras. Det är nemligen tydligt, att Bolags egendom, synnerligast om den består af Ångfartyg, Machiner m. m., som kunna vara utsatte för ulslilning och förnötning, måste af cn klok förvaltning söka ersättas, genom bildande af en reservfond, på det alt ej till slut delegarnes tillskjutna kapital mätte helt och hållet förintas. Af återstoden å vinsten sker utdelningen, men anlages nu den förändrade redaktionen af morn., blifver följden ovilkorligen den, alt bevillning äfven måste utgöras å denna reservfond, som icke utdelas, hvarigenom högre beskattning skulle drabba aktie-bolagen, än enskilde personer, som endast skatta eller böra skatta för sin inkomst. 50 §. 2 mom. och 112 §. Då den minimi-lariff för hemmansvärdet i hvarje län,' hvilken år 1823 fastställdes, numera eller efter 30 års förlopp icke kan tjena till någon ledning för uppskattning af jord å landet, har jag hyst den åsigten, att samma tariff bör utur Bevillnings-förordningen helt och hållet utgå.
Barnen aro vanligen utackorderade ii landet; de uppfostras halsosamt, fii arbeta inom sin egen klass och fb vana vid arbeten och forhlllanden, som iiro ngttiga for deras kommande lif; de kunna ej blifva utpekade friin andra barn, och i mlnga fall, i synnerhet om barnsn utackorderas tidigt, uppstir mellan dem och fosterforBldrarna verklig bmhet. Barnen ha i mdnga fall ett framtida stod och hjalp i fosterforaldrai-na och ofta hosatta de sig i grannskapet af dem. Med alla dessa fordelar for ogonen m %ste det forefalla, forr8nandeJ att systemet utfallit s l jamforelsevis otillfredsst~llande som fiirf. visar. De mlnga exempel och erfarenheter forf. meddelar rorande detta system torde for svenslra forhlllanden - diir utackorderiug iir s&amp; vanlig - vara af speciellt intresse; exemplen i 1-anvlrd af barnen visa mer an tydligt att detta system mindre Bn nlgot mnat kan w skota sig sjiilft w; och de meddelade bestiimmelserna rorande utackordering af barn aro riil varda ett studium. Ti kunna endast meddela nAgra af dem h&amp;r. E j mer an tvH barn fB samtidigt utackorderas i saama familj; barn f8r ej utackorderas utan Iakn~intyg; ej hos fosterf6rii1drarJ som bekiinnrr annan tro iiu barnet; ej i familj med ofver 4 barn; ej i plats, som I r aflagsen mer an ', ' I; sv. mil frln skola eller S / G mil fr %n niigon af utackorderingskomit6ns medlemmar. Barnen skola besokas a£ en medleln a£ niilnds komiti? minst en g l n g hvar 6: te vecka. Med h a n s p till denna punkt iir det af vikt - och forf.
Alla tiders erfarenhet har i öfrigt visat, att eu Troupps helsa bättre conserveras, då Manskapet ej är sammanpackadt på ett ställe. Den enda nyttan af C-.ssernen är den, att ordningen der bättre handhaives. Jag hemställer således, om ej Andra Gärdet kunde umbära Cassern till dess Landet föimår draga bördorna, och utan känning kan göra uppoffringar på företa :, som ej af högsta nöden pakallas. Här fattas Gevärj jag tror det vara bättre och nödvändigare, att söka anskaffa medel dertill. I anledning häraf begär jig Proposition till afslag af Betänkandet. Herr Reuterskjöld, Axel: Då jag städse lifligt deltager i det Regementes öden, vid hvilket jag till bra gt min tjenstetid u1 beder jag tnig att då nu till afgörande förekommer en Kongl. Andra Gardet nära rörande angelägenhet, få Vördsamt yttra några ord. Detta Regemente är nu mera af alla värf. Vade, det enda, där Troupp ns logerande helt och hållit beror på Comp ignu Chefernes omsorg, och hvilket saknar allt biträde af Staten lör dess Cassernering. Följden häraf är, att oagtadt all Ben 13 Maji. ospard möda och egna uppoffringar å CompagnieChefernes sida, likväl största delen af Re* gementet är illa logeradt. Huru mycket Compagniernes spridda läge på Norr och SöderVlalm, för Befälet måste försvåra den nödiga tillsynen, inses lätt af hvar och en. För öfrigt äro de skäl, som fala för Statsutskottets Förslag, i min tanka så tiilräckeligen anförde i sjelfva Betänkandet, att jag endast får anhålla, det Högloft Riddecskapet och Adeln det till täcktes lenina bi täll. Herr Nauckhoff, Carl Ulric:
Befälhafvaren är förpligtad att i bestämmelseorten utlemna laddningen till den, som, enligt konnossementet, visar sig vara behörig lastemottagare. § 98. Anmäla sig flere behörige innehafvare af konnossementer, eger ej befälhafvaren rätt att till någondera laddningen utlemna, utan bör han, efter behörig protest, nedsätta densamma i förvar hos den gode man, parterne dertill utse, eller som af tullkammare, borgmästare, kronofogde eller länsman anvisas. § 99. Sedan befälhafvaren öfverlemnat laddningen till lastemottagaren, skall åtminstone ett exemplar af konnossementet till befälhafvaren återställas, och laddningen derå qvitteras. Afl em nas Aflemnas lasten å annat stafe, än bestämmelseorten, skall, derest konnossementet är stäldt till innehafvaren eller till viss man eller order, emottagaren vara skyldig att samtliga exemplaren af konnosseinentet till befälhafvaren öfverlemna. § 100. Befälh a Tvärens och lastemottagarcns rättigheter och skyldigheter bedömas endast efter konnossementets lydelse, och fraktaftalet gälle emot konnossementet allenast såvida det finnes derstädes åberopadt. Befälhafvaren vare ej berättigad att emot lastemottagaren invända, att han tecknat konnossementet i god tro och under löfte om inlastning af de varor, å hvilka det lyder. Befälhafvarens och befraktarens rättigheter och skyldigheter bedömas efter fraktaftalet, såvida ej konnossementet innehåller en, från öfverenskommelserna vid fraktaftalet afvikande bestämmelse, i hvilket fall konnossementet, såsom den sednare handlingen, har vitsord. " § 101. Yppas tvist med anledning af olikhet emellan konnossementer, pröfve domstol hvilketdera skall såsom giltigt anses. § 102.
Kamraten var borta, och kvinnan tittade fram, skamsen, rodnande, bedjande, kvinnan som jag drömt om, som jag älskade, och som nu blygdes öfver, att hon visat sig okvinlig, och som nu bad om förlåtelse och var en smula stolt också och försökte trotsa, men var rädd i grund och botten, rädd och undrande och osäker på sig själf. Åh, herre gud, hvad jag blef glad, vilda planer flögo genom mitt hufvud. Jag tänkte: nu eller aldrig! och så föreslog jag henne slutligen att fara ut och åka med mig ett slag. Hon tvekade en stund, men så svarade hon ja, och jag ner till stallet, spänner för min kappsläde och körde fram till trappan, kännande mig till mods, som om jag körde ned i ett bråddjup, ett ruinerande, frestande bråddjup. Och hon kom ut, ombonad och ompelsad, så att jag bara såg det lilla röda ansiktet, och när hon mötte min blick, blef hon rädd igen och tycktes tveka, om hon skulle våga sätta sig i, men det var för sent, jag hade henne redan i slädan och svepte om hennes små fötter, och så körde jag bort, bort med henne, tillsammans med henne ut i bråddjupet. Den slädturen glömmer jag aldrig. Det hade börjat blåsa, och blåsten tog till, det flög snö genom luften, och snön blef tätare, och snart hade vi ett fullt yrväder. Åh, ett härligt yrväder 1 Vägarne sopade igen, luften var hvit, och marken var hvit, allt var hvitt, fält och vägar gingo sammaD i ett, och hur vi kommo fram, vet jag inte, men fram kommo vi. Jag vet inte, hvar jag inte skulle kommit fram den kvällen! Jag kände hennes arm mot min, och jag såg hennes röda kinder och ögonhåren, som slöto sig mot vinden, och en liten snibb af det blossande örat, och allt det där det var inte kamraten, det var kvinnan; och jag kände mig till mods, som jag skulle kunnat allt och vågat allt, och så vå- gade jag då, vågade och vann. Och där midt ute i yrvädret tog jag den första kyssen, den var kall och rädd och skälfvande, men de andra blefvo varmare, varma som vi själfva.
Hamilton föreslagit, borde till de öfriga RiksSt:n afgå. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade gilla den sista meningen i Utsk:s betänk. N:o 64, innehållande afstyrkande å förslaget att Bergs-collnn skulle förvandlas till en Bergsvettenskaps-academi. Ropades ja. Då nu ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 7 dennes på bordet lagda betänk. N:o 112, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utsk:s utlåt. N:o 3i, rör:de tullen i Öresund, blef det ånyo lagdt på bordet af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Hr von Schantz, Malcolm G u s t a f. Likaledes lades på bordet, på begäran af Hr von Troil, Emil, och Hr Stuart, Carl, LagUtsk:s den i3 dennes första gången bordlagda utlåtanden: N:o 148, i anledn. af återremiss utaf Utskis betänk. 8G Den 16 November c. m. N:o 10/f, öfver väckt motion om uppliäfvande eller ändring af K. förordningen den ^4 Aug. i8i3 emot fylleri och dryckenskap; N:o i4g, i anledn, af väckt motion om ändring af sättet för verkställighet af fängelse vid vatten och bröd; N:o i5o, i anledn. af väckt motion om uppliäfvande af K. förordn. den 7 Oct. i8o5, ang:de ansvar för militärtjenstemans öfverfallande samt om ändring af 18 cap. g §:n 3Vlissg.-b:n. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 11 om aftonen. In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 18 November i84o Plenum kl. ro f. m. Justerades 16 prot.utdr. för den 16 dennes e. m. Justerades pleni-prot. för den 24 sisth October f. m.
Såsom skäl för dessa framställningar har i allmänhet åberopats, dels det tryckande uti ifrågavarande besvär, såsom exempel hvarpå anförts, att 100 r:dr banko och derutöfver stundom måste erläggas för ett hemmans befrielse derifrån, dels den förmenta obilligheten deri, att jordbruket skall ensamt vidkännas denna börda, då alla näringar och intressen deraf draga fördel, dels ock det sedeförderf, sorn bland tjenande klassen derigenom sprides. De framställningar, hvilka uti ifrågavarande motioner innefattas, blifva här nedan upptagna under de hufvudrubriker, till hvilka syftningen i de gjorda förslagen gifver anledning; och förekommer sålunda: l:o att jordbruket måtte från skjulsningsbesväret helt och hållet befrias. För detta ändamål är ifrågastäldt, dels A) att skjutsen ovilkorligen skulle ställas på entreprenad och de resande erlägga betalning i förhållande till kostnaden för skjutsens uppehållande. I denna syftning hafva motioner blifvit väckta inom Bonde-ståndet af riksdagsfullmäktige Nils Jeppsson från Malmöhus, Johan Bergström från Stora Kopparbergs och Per Pålsson från Christianstads län, med hvilken sistnämnde Johannes Nilsson från Malmöhus län sig förenat; dels B) att skjutsen skulle göras till föremål för den enskilda företag Bih. till R. St. Prot. 1850 & 1851. 8 Sami. 2!) Haft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlels Utlåtande, N;o 121. samheten, i förening med postfor slingen, och det kontanta tillskott, som för ändamålet kunde erfordras, utgå af statsmedel.
Del kunde dä inträffa, att dessa hemman komme att behandlas efter 77 § Reg.F., och i sådant fall skulle desamma ovillkorligen utbjudas på offentlig auction till arrende af den mestbjudande. Detta kan visserligen förekommas på det sätt, att Konung och Ständer i förväg besluta, alt om domstol tillerkänner Kronan jordäganderätlen, skulle hemmanen såsom kronohemman, de der böra med åboer förses, betraktas; men att Konung och Ständer skulle förklara nuvar. arrendatorer för blifvande äboer, utan allt afseende pä deras mer eller mindre tjenlighet eller förmåga, synes mig icke troligt; helst alla vära författningar om disposition af kronohemman, som med äbo skall förses, innehålla, att vedcrb. K. M:s Bef:h:de skall pröfva deras antaglighet, som till åborätt sig anmäla. I afseende å en värd talares vllrande om den statsekonomiska fördelen deraf, att, i stället att hemmanen utarrenderas, åboerne lemnäs äganderätt, så tror jag icke alt den satsen häller streck, enligt hvad erfarenheten visat, synnerligen inom andra länder. Här i Sverige har jordculturen ännu icke stigit nog högt, och intresset för jordbruk såsom näring af personer, hvilka sjelfva ingen jord äga, är i samma män inskränkt, som äganderätt till jord är fördelad på många händer, samt capitalstyrka sällan trädas hos dem som skola sköta jorden, sä som t. ex. i England. Der visar det sig, att ehuru i detta land inga eviga arrenden finnas, har likväl cuituren stigit mångfaldigt utöfver hvad den förut varit, genom iuuehafvarnes egen omtanka, under jordägarnes egen tillsyn. Det har varit erkändt inför Konungen, att Kronan icke hort göra anhängig vid domstol frågan om rättighet lill dessa hemman, och II. Sl:s begäran derom har blifvit afslagen, och sådant med rätta; ty en rättegång i detta hänseende hade måhända haft till följd att inveckla frågan, såväl i afseende på kyrkornes rätt, som i hänseende till de enskilde brukarne af jorden. Jag anhåller, att hvad jag nu yttrat må till Utsk. åtfölja. Gr. Wrangel:
Under hvarje Riksdag skull Första Kammaren likaledes, i stället för hvar och en, under Riksdagens lopp, utur Andra Kammaren afgången ledamot, som icke vid samma Riksdags slut afgå hort, och för riter staden af den tid, hvarå den afgångnes fullmakt lydde, efterträdare välja. Emot slutet af lagtima Riksdag skall Första Kammaren ri. dag, sorn den sjelf bestämmer, välja Tjugufem män, att de, vid samma Riksdags slut, utur Andra Kammaren afgvendes ledigb/if vande mm intaga och innehafva lill den tredje derpå följande lagtima Riksdagens slut. Ej må vid Riksdags slut den, sein då skall utur Andra Kammaren afgå, uti samma Kammare ånyo inväljas; och strinde den valde fritt att uppdraget sig afsäga, dock, sedan kallelsen antagen blifvit, icke under påstående Riksdag. Afsägelse under samma Riksdag, då valet hölls, sker hos Första Kammaren; afsägelse emellan Riksdagar, hos Högsta Domstolen. För den, som lill fyllande af tillfällig ledighet väljes till Riksdagsman i Andra Kammaren, utfärdas och underskri f ves af borsta Kammarens Tilman en så lydande fullmakt : "Vid i dag anstäldt val har Riksförsamlingens Första ”Kammare utsett N. N. att från och med denna dag till den "år sammanträdande (nu började) lagtima Riksdags slut "vara Riksdagsman i Riksförsamlingens Andra Kammare, "hvarå detta länder till bevis och fullmakt. "N. N. d ” För den, som är vald till Riksdagsman i Andra Kammaren, i stället för den, sein vid Riksdagens slut afgå skall, utfärdas och underskrif ves af Första Kammarens Talman en sä lydande fullmakt: "Vid i dag anstäldt val har Riksförsamlingens Första "Kammare utsett N. N. att från den dag, då denna Riks 'dag tilländagår, och intill slutet af den år sam ”manträdande lagtima Riksdag vara Riksdagsman i Riks - 14 Conslltulions-UtslcotUts Memorial, M 2, R. F. § 49.
Sjelfva framställningssättet af dessa ruttna idéer, de råa smutsuttryck, med hvilka teckningen af dessa äktenskapsbrott, osedligheter och sängkammarinteriörer är kryddad, äro sådana, att jag för min del ej ens såsom citat vill nedskrifva dem. Mod slår alltid an på ungdomen. Derför några ord om hr Strindbergs »mod». Hr S. skryter sjelf i företalet med sitt mod att framträda med dessa idéer, och hans själsfränder och beskyddare inom en viss del af pressen skryta också med hans mod. Vi gifva hr S. och hans vänner till en del rätt: det vill onekligen ett slags mod till att gifva ut ett sådant arbete som »Giftas», om man har något att förlora. Det mod hr Strindberg visat är dock af sådant slag, att troligen hvilken som helst af hr Strindbergs själsfränder och vänner bland »litteratörerne» utan betänkande skulle hafva velat »våga» lika mycket, om han, i likhet med hr S., egde en förläggare, som mot bra betalning bestälde ett arbete i samma stil. Ty att hr S. blifvit bra betald, är helt visst ej blott ett rykte. Och tack vare konfiskationens långsamma exeqverande hann hr Bonnier, då endast 500 exemplar konfiskerades, genom försäljandet af 3,500 exemplar à 3: 75, göra en god affär, hvaraf författaren nog tagit sin procent. Och härmed kanske vi komma till det rätta svaret på frågan: Huru fick hr Strindberg mod att gifva ut »Giftas»? Att »upplysning» skulle vara hufvudändamålet med ett sådant arbete, torde hr S. få svårt att på allvar öfvertyga någon om. Reformpjollret i bokens förord och deklamationerna i »Tidens» Strindbergska sjelfbiografi om »sanningens enkla råa språk» slå väl näppeligen an på någon, som har en smula omdömesförmåga. Nej, ändamålet med boken angifves nog rättast, om vi se hr Strindbergs arbete ur den synpunkt, hvarur han sjelf påstår, att menniskan och hennes arbete böra ses, och dervid använda hans egna ord: hanen skaffar föda åt sina ungar.