Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jakob tände de stora silfverkandelabrarne i matsalen, där en lätt supé var uppdukad, ty ' de hade ej ätit efter spektaklet, då Sonja ej ville hem allt för sent. På en silfverbricka vid hennes kuvert låg dagens post, några bref och utländska tidningar, dem hon hastigt bläddrade igenom för att se, om något gällde henne. Ett par inbjudningar till middag och supé — det var allt. Men där, underst på brickan bland faderns bref låg ett litet kuvert, som genast väckte hennes uppmärksamhet genom sin rosenröda färg, den elemed mjölk, mandel, kanel, citronskal till en tjock gröt, som blandas med socker. Äggulor inblandas, sedan gröten svalnat, och häraf formas små plättar, som utklappas, beläggas med aprikosmarmelad eller sylt, hoprullas, doppas i rifvet bröd, därpå i vispadt ägg, så åter i rifvet bröd och stekas i kokande smör. O. H. D. ganta, kvinliga pikturen och den främmande poststämpeln. Hon granskade det noga. Det doftade starkt af en fin, genomträngande parfym. Frimärket var franskt och bar Paris ' poststämpel. Hennes hjärta började våldsamt klappa. Hon visste ej, att fadern mottog några kvinliga bref, och detta bref var ovilkorligen från en kvinna. Hon kände ett svartsjukt begär att röja dess hemlighet. Och då hofmästaren i detsamma trädde in med samovaren, stack hon det hastigt och oförmärkt i sin ficka. När hon kommit upp på sin sängkammare tog hon fram det på nytt och vände det på alla kanter. Paris — Paris! Var det månne möjligt, att det var dit han rest? Hennes fingrar darrade. Hon greps af en oemotståndlig drift att bryta detta tunna konvolut, som skilde henne från vissheten. Men hon hejdade sig och stred mot sig själf. ' En sådan låghet, ett spioneri voro henne så främmande — och dock, dock. Innan hon visste ordet af, föll det öppet ned i hennes knä. Hon grep det, vände det; hon ville endast se underskriften, skulle endast, endast se, från hvilken dessa rader härrörde. Och så oläst lägga det afsides o c h öppet bekänna allt, när fadern kom hem.
Banco för alla öfriga invändiga reparationer i hvarje Esquadrons Stall, och anbefallt att Passevolanceafgiften derefter skulle utbetalas, med en 4:dedel hvarje Qvartal af året, af de till publika Husens i Stockholm underhållande å Stat anslagne och till dåvarande Slotts-Byggnads-Directionens disposition anordnade medel; hvarjemte, uppå derom gjord underdånig framställning, Eder Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den g October 1821, bifallit, att efter enahanda grunder, som genom högstberörde Nådiga Bref blifvit stadgade, för underhållandet af de åt Regementet upplåtlie 5 Stall, äfvenledes den vid Regementets Cassern ytterligare tillkomne af Piegementet då redan begagnade 6:te Stallbyggnad finge till underhåll på Passevolance emottagas från sistnämnde års början, och hvilken tillökning i passevolance-utgiften skulle, i anseende till bristande tillgång å anslaget för publika Husens i Stockholm underhåll, för sistnämnde år godtgöras af de på Tredje Hufvud-Titeln till oförutsedde Militaira utgifter af satte medel j men deremot, lika med det öfriga uti sådant ändamål bestådde beloppet, från och med påföljde är af förstnämde Stats-anslag utbetalas. På grund häraf, tillika med hvad serskildt lärer vara föreskrifvet i de af Öfver-Intendents-Embetet åberopade Kongl. Brefven den 16 April 1817 och den i5 December 1818, har bemälte Embete, som från 181 g års början öfvertog uppsigten och vården öfver alla de publika Byggnaderne i Hufvudstaden, utom Kongl. Slottet, med hvilka då upplösta Slotts-Byggnads-Directionen förut egt befattning, af ofvannämnde Statsanslag utbetalt till Regementet den fastställda passevolancen, som, enligt de i Öfver-Intendents-Embetets Räkenskaper upptagne belopp, för hvardera af åren 182g och i83o utgjort io3o R:dr.
Nunnan skakade på hufvudet, lade tillbaka boken och sade långsamt och högtidligt, men utan spår till patos i röst eller sätt: — Ser ni, jag har talat med den gode Guden, och jag känner, att jag tjänar honom bäst med att stanna hos er. Den andras mödosamt tilltvingade självbehärskning svek henne plötsligen. Med en skälfvande snyftning höjde hon sig ner öfver nunnans hand och kysste den. Hon var mycket ung, men hennes kvinnliga instinkt sade henne, att det var något stort hon bevittnade — det största i lifvet — ett offer, bragt i kärlek. I den ljumma, stjärnklara, sydländska midnattstimmen ljöd den manande klockringningen från alla stadens kyrkor. Do troendes skaror strömmade till de ljusstrålande, blomstersmyckade, vigvattensdoftande, orgelfyllda templen. Nunnan satt kvar, stilla och lugn med radbandet sakta glidande mellan fingrarna och med ett förklaradt uttryck i blicken. Så satt hon där natten ut och höll sin försakande julvaka i sjukrummet vid den flämtande nattlampan hos främmande kättare. DOKTOR JOSEF. Hvarför jag kallar honom doktor Josef? Han heter ju inte Josef. Han heter Klas Kristoffer Sylvius. Om jag vill berätta för dig, hvarför jag kallar honom doktor Josef? Jag vet knappt om jag vill det. Ser du, det där namnet sammanhänger med en historia, som är genant att tala om, ifall den skall talas om uppriktigt, och talas den ej om uppriktigt, är det ingen historia alls. Jag skäms för den nu; jag skämdes för den allt ifrån det ögonblick den blef en historia. Min enda ursäkt är — ja, jag vet inte egentligen hvad min enda ursäkt är, om inte den, att jag blef frestad att göra det och att jag, som man vanligtvis brukar göra, föll för frestelsen. Se inte så förskräckt ut! Du vet väl, att du inte får ta allt det jag säger efter bokstafven. Du tycker, att doktor Klas Kristoffer Sylvius är bra litet förförisk. Det tycker jag med. — Hur länge det är sedan jag såg honom sist? Låt mig se — sex eller sju år. Visst såg han ut då som nu, lika blomstrande, lika bredbent, lika klotrund.
Fröken Brita tycktes vänta på en fortsättning, men då den inte kom, sade hon i dämpad hemlighetsfull ton: » Såg grefvinnan ingenting? » » Det var så mörkt då, att jag inte kunde se någonting! » sade grefvinnan litet spetsigt, pä samma gång road och rädd att stöta den gamla ifrån sig. » Men då jag åter vaknade, såg jag — » Hon höll upp — hon kunde inte neka sig detta lilla skämt med gumman, som kanske också nu lättast skulle röja, fwad hon väntat att grefvinnan hade sett. » Järnfrun? — » sporde den gamla, tagen med öfverraskning, — » visade hon sig grå eller hvit? — » » Jag såg solen gå upp! » svarade grefvinnan med ett glädtigt skratt. » Men, » tillade hon allvarligare, då hon såg den gamlas anlete mulna, jag har märkt att här verkligen finnes spöken i mitt hus — men jag vill söka bekämpa och fördrifva dem! » (Forts.) V ä n n e r af tankelekar u p p m ä r k s a m g ö r a s på den lilla prisuppgift, hvilk e n i dagens n:r publiceras på tidsfördrifsafdelningen. m F r å n Iduns läsekrets. » Rättvisa framför allt! » Svar till H. C. Om hr H. C. före nedskrifvandet af sin artikel i n:r 11 af Idun hade haft den försiktigheten att kasta en blick i de kongl. förordningar, som bestämma kompetensvillkoren för erhållande af järnvägsbefattning, eller om han blott dessförinnan samtalat med någon järnvägstjänsteman angående saken, så skulle detta ha besparat honom åtskilliga misstag. Vore det nu blott fråga om en enskild persons felaktiga uppfattning, vore ju saken ej så viktig. Men klart är, att då ett oriktigt på- stående dragés inför allmänheten i en så vida läst tidning som Idun, så är det en plikt att rätta misstagen för den allmänhets skull, som däraf eljes skulle vilseledas. Hr H. G. gifver själf lystringsordet: » rättvisa framför allt » — liksom hela hans artikel, vi måste erkänna det, är präglad af en viss vänlig moderation i uttrycken.
Med afseende på Riksdagsgöromålens mängd oell vigt hafva Riksens Ständer, likasom vid förra Riksdagen, funnit tvenne Äldste Kanslister hos Ridderskapet och Adeln, Notarierne i de öfriga Riks-Ständen och Vice Sekreteraren 1 Bonde-Ståndet böra åtnjuta En R:drs Banko förhöjning i det förut dem bestådda Dagtraktamente, saint Sekreteraren för Riksgälds-Verkets Ärender i Stats-Utskottet likaledes Tretio Tre R:drs t6 sks. förhöjning å det för honom bestämda Månatliga Arfvode, och Stats-Utskottets Notarier och Kanslister a deras Dagtraktamenten 24 skill-s förhöjning ; i följd hvaraf desse Tjenstmän, i stället för de enligt Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse d, 27 sisth April dem tillslagna Traktamenten och Arfvoden , komma att undfå: T venne Äldste Kanslister hos Ridderskapet och Adeln, En Notarie hos Prest-Ståndet och En Notarie hos Rorgare-Ståndet, Traktamente om dagen, hvardera ... 4 R:dr 24 skill. Tvenne Notarier och Vice Sekreteraren hos Ronde. Ståndet likaledes orri dagen hvardera 5 R:dr. ■Sekreteraren för Riksgälds-Verkets Ärender i Stats-Utskottet, Arfvode 1 Månaden , , , , t 166 R:dr 32 skill. Tvenne Notarier i Stats-Utskottet, Traktamente om dagen hvardera Underdåniga Skrifvelser. 703 Fem Kanslister derstädes, likaledes om dagen hvardera 3 R;dr, allt på det satt och för den tid, Riksens Ständers åberopade Skrifvelse innehåller, samt med afdrag vid Slutliqviden af hvad de härå redan uppburit.
Men på hvad sätt? S T . Hv ad är din afsigt? L A S S E . Jo, d'ä att ... nej, det går inte an ... å jo, det g år an ... men ändå ... likväl hvarför inte? s teget är dristigt, sättet nytt ... så mycket säk rare. För tu san, hör der vår karl; fort, herre, kappo rna af, näsduken om kindbenet, s e sjuk u t, jämra er; och ni , mamsell, visa er trygg och liknöjd. 5. SCEN. D E F Ö R R E . NICLAS. L A S S E återtar sin brytning, säg er högt och med låtsad vrede. Non, monsieur, nej aldrig j ag samtycka till det que h err begära. S T . sagta. Hv ad vill h an säga? N I C L . Hv ad är det på färde i huset? lät se? L A S S E . Ah , monsieur känna mej illa, om han tro , que jag göra en sådan ou trage åt min bäs ta 37 vän; hos honom! i sin frånvaro! i sin rum! impossible, monsi eur, impossible! N I C L . till Lasse. Skulle inte h errn vara lite galen? s e det tro r j ag; han låter mej springa en satans v äg för att råk a gufar; och när jag kommer dit så fins der ing en gufar mer än det fins här på min hand. L A S S E . Jag försäk ra den sak kan aldrig ske, non non jamais. N I C L . Men hvad är det för ett g räl? L A S S E . Hvad det är? den främmande herr begära den skamlösaste sak ... N I C L . Hv ad för en sak vakta sej, cousine Julie! gå sin v ag hvad för en sak? L A S S E . Den främmande herr vill... N I C L . Hvad vill h an? L A S S E . Ah , monsieur, här är fråga om helt annat; den f rämmande herr attaqvera hela hus honneur. N I C L . Är det möjligt?
Ehuru användande af statsmedel för nämnda ändamål egentligen torde, ifrågakomma i mellersta och sydliga delarne af riket, kunna likväl också fäll inträffa, då uppoffringar för förvärfvande af enskildes skogsmarker i de norra länen blifva erforderliga för reglering till gränser och i andra hänseenden af de kronomarken hvilka kunna komma att såsom kronoparker ställas under allmän vård och förvaltning. Utskottet får till följd häraf hemställa, att Rikets Ständer måtte godkänna den åsigt, att i orter, der sådant af klimatiska eller ekonomiska orsaker kan vara erforderligt och tillfälle dertill sig yppar, skogbärande eller till skogsodling tjenliga marker må för Kronans räkning förvätfvas, i den män medel för sådant ändamål redan af Kongl. Majd disponeras eller af Rikets Stätider dertill anvisas. I sammanhang med kronoskogarnc torde frågan om häradsallmänningarne bora behandlas, ehuru i afseende på dessa skogars egenskap af Kronans egendom förekommit vissa tvifvelsmål, hvilka utgöra grunden för det vacklande, som i åsigterna angående lagstiftningen för dem varit rådande. 1805 års Skogsordning innehåller om dessa allmänningar, att de, som i häradet bygga och bo, ega att ”nyttja” desamma, samt att "öfverinseendet" öfver dessa skogar tillhör Konungens Befallningshafvande, som eger att bevilja utsyningar och förordna om deras rätta nyttjande — allt stadganden, som häntyda på deras natur af Kronans egendom; likasom ock föreskriften, att af utsyningen skall i första rum - 20 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ehon.-JJtslc. Betänkande N:o.5Q. met virke anslås till boställen, allmänna broar och byggnader, innan understöd lemnäs åt enskilde, tydligen visar, att i fråga om dessa skogar det allmännas rätt gått före de enskildes.
Direction, sedan den i conrplott gjort sin egen förmögenhet oåtkomlig, skulle kunna, för chikan skull, vilji rigta ett lagsöknings-anfall mot den rike (en supposition, som väl blott bar möjlighet meri ej rimlighet för sig) — så tiar man uttänkt en regress eller åtrrvinningstafan , på sätt näslsjåervle »5 §, visqr, hvarigenom den rike åtminstone såg sig i tillfälle, att nästan ögonblickligen försätta sina med-delegare i samma klämm i. och hvars följd bolde förmodas bli, att de alla, vid första notis, skyndade till hans befi iande. Några i öfrigt liktänkande härom hafva skiljt sig från min åsigt i så måtto: att en del trott stadgande! genom Reglemente i Bolaget kunna fyllas — hvilket vederlägget! dermed, alt executor ej befattar sig med Reglementet; — alt andra ansett definitiv liqvid böra ske, så att hvarje delegare får vidkännas sio råtta andel i bristen,' hvilket likväl föiutsätter, att utmätningen skulle fortgå till sista mannell dessutom möjligen medföra tvist om rätta beloppet lör afdrag. Jag bör derföre här tydligen ge tillkänna, att afsigten med denna, vexel-rätt liknande regi ess, blott är , att den skall innefatta den högsta grad af skyndsamhet till samtliga Lottegares bemödande att hälla hvarandra skadeslösa. — Liqviden om definitiva bristen kan då få anstå, utan att differencen, frivilligt åtagen af den, som har pengar inne, Lan varn af betydenhet. Ändtligen tiar , sorn jag tror, en Ledamot, Assessor Hessle vägrat med mig lorena sig derföre, att han anser ändringen i förut gällande Lag lör stor. Jag skulle vilja fråga: hvad betyder huru stor ändringen är för eli visst lall, om den är nödig? >24 Hör till Bancooch Lag-TJtshottens Utlåtande IV.-o 4- egare.
141 rande vid Städernas Handelsoch Handtverkssammankomster, äfvensom StadsFisealen , åligger, att, vid laga ansvar, noga tillse, det föreskriften om de ingifna Handlingars char tering efterlefves. iq:o Vederbörande, som med contrasignation eller utgifvande af sådana med Oss och Kronan afslutna Contract, sorn med Stämpladt Papper böra förses, haft befattning, tillse, vid ansvar, att Contractet, sedan det fullgjordt blifvit och den contraherade summan betald, affordras contrahenten, att biläggas Räkenskaperna, på det att vid Revisionen utrönas må, huruvida Författningens föreskrift iakttagen blifvit; börande för öfrigt någon betalning icke till större eller mindre belopp till Contrahenten verkställas, innan han, om Contractet ej finnes å erforderlig Charta skrifvet, detsamma med behorig Fyllnads-Charta bilagt. liro Tullbetjeningen, sorn vid Fartygs visiterande och expedierande har befattning, bör på det nogaste tillse, att hvad om charteringaf Skeppsoch Lasthandlingar förordnadt är varder behörigen iakttaget, till hvilken ända den eger att qvarhålla Fartygen, intilldess Skeppsdocumenten behörigen charterade blifvit. 13:0 Alla Arrendeoch HyresContract å Landet skola, vid den i i3:de §:n stadgade påföljd, senast vid nästa Mantalsskrifning uppvisas, och, derest de då befinnas icke vara skrifna på eller belagde med så hög Charta Sigillata, Författningen utsätter, med behörig FyllnadsCharta förses, hvarå Mantalseller Härads - i42 Exp. Vtsk. Förslag till und.
Martii har Ridd. och Adeln till Utskottet remitterat ett af Hr Friherre Boije, Ludvig, den a3 förutgångne Februarii afgifvet anförande, hvaruti, med begagnande af den i Grundlagarne Riksdagsmannen gifna rätt, att, äfven efter Motionstidens förlopp, få framställa sådane Motioner ? hvartill anledning uppstår i och under öfverläggning af förut motiverade ämnen, samt under tillkännagifvande, att Friherren ämnade till ConstitutionsUtskottet ingifva Förslag till en annan organisation af Allmänna Beredningen, mera svarande för dess bestämmelse, att utgöra ej allenast en garantie för Nationen, såsom motvigt till det allt för stora inflytande som StatsSecreterarne, nu mera än förr, synes kunna tillfalla, utan äfven ett stöd för Regeringen i säkerheten, att alltid erhålla den mest fullständiga upplysning i allt hvad Cameral-omsorgerne och Cameral-Lagfarenheten angår; Hr Friherren föreslagit, att, intill dess en sådan förändrad organisation kunde komma till stånd, Beredningens Ledamöter måtte erhålla en förökning i deras löner, som bättre svarade emot vigten af det uppdrag de innehafva, så att icke, ifrån det alldeles otillräckliga löningssätt, som nu ägde rum, ett fortfarande Betänkanden, N:o 128. 147 hinder alltid läge i vägen för Nationens hopp, att se dessa platser innehafvas af män, i kunskaper och själsförmåga vuxne Institutionens ändamål. Och har Friherren ansett, att, i stället för det den Beredningens Ledamot, som är kallad från LandsOrten, nu hade, utom sin i öfrigt ägande tjenstelön, blott tooo R:dr B:co, och den Ledamot, som tillika innehar Embete med lön i Hufvudstaden, blott 4oo R:dr B:co, hvarje Ledamot, utan åtskillnad, borde erhålla en förökning af jooo R:dr B:co, att utgå ifrån samma tid, hvarefter den löneförökning komme att taga sin början, som redan vore vid denna Riksdag föreslagen för vissa Justitiae-Embetsmän.
Der står nemi.: ’De allmänna beslut, sorn ett Stånd fattar, äfvensom hvad ett särskildt Ständ, i egenskap af RiksSt., beslutit och annais rätt röra kan, meddelas de öfriga Stånden genom utdr. af prot. Vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanka bos de öfriga Stånden anmäla, ståndc det honom fritt, genom särskildt mern. eller diclamen till prot, hvilket må Medstånden tillställas, enär han de för communicalionen och prot. nödiga exemplaren deraf till Secret. afl emu ar.” Naturligtvis är sjelfva motionens innehåll motionärens särskilda tanka. Han kan således yrka alt denna särskilda tanka meddelas de öfriga Stånden. Jcmför man nu denna § med den förut citerade, så lärer vara öfverflödigt att vidare förlänga discussionen, och jag hoppas derföre, att ingen vidale sätter i fråga vägran af propos. Gr. Frölich: Jag ber att fä förklara, att jag hade mig nogsamt bekant innehållet af den §, den siste värde talaren uppläste, men alt jag önskade fä höra, huru långt det s. k. lugnet inom detta Hus kan gå, när del är fråga om att låta en ledamots tanka tränga till andra Ständ, nemi. en ledamots, sorn icke är behaglig. Jag hade visst kunnat vara belåten med den nåd, Frih. C. O. Palmstjerna medgifvit, i afseende på min motions transporterande till de andra Stånden, men dä det nu blifvit upplyst, alt grundlagen medgifver mig delta såsom en rättighet, öfverlemnar jag åt R. o. Ad. att antingen erkänna denna rättighet, eller genom nåd för min motion, icke för mig, bifalla att den communiceras, alldeles bekymmerlös om utgången. Hr Lagerheim:
Academien i Upsala, En af de Aderton i Svenska Academien, R. N. 0.( L. S. F. M. Franzén. C. C. Lilljenwalldh, C. F. Dahlgren. Kyrkoherde i Clara, Vice Th. Doct., f. d. Öfver-Hof-Pred. hos Utnämnd Comminister i Prsses i Stockholms Stads Högstsalig H. K. M, Enke-Drottning S:t Nicolai Församling. Consistorium, Prof., Th. Sophia M a gd a 1 e 11 a, Contr. Prost L. S. Doctor, En af de Aderton i och Kyrkoh, i Marite Magd. Försam. ■Svenska Acad., L. N. O. ling, R. K. Carl xni:s Q, L. N. O. L. S, L. S. Gabr. Poppius. C. J. Ekstrom. Carl Er. Hallstrom. President i Commerce-Collegio, Med. Doct., K. Majits Lif-Med., Contractsprost och Kyrkoh» C. N, O., Jur. utr. Doctor, Öfver-Chirurg vid K. Lazarettet, i Ed och Eds Capell» L. S, Prof, vid Carol. Instit.K. W. O. L, S» L. S. Jacob Östberg, Sven Lidman. Uddo Widén. Contracts-Prost och Kyrkoherde i Domprost i Linköping. Örd. K. Hof-Pred, v. Contr, Prost Mogata och Börrum. L. S. och Kyrkoherde i Östra Husby. L. S. L. S. I. H. Kinnander. M. Hasselrot. E. C. Grenander. Theol. Lector vid Linköpings Professor, Prost o. KyrkoProfessor, Prost öfver Billings Contr. »Gymnasium och Kyrkoherde herde i Särestad. och Kyrkoh, i Sköfde Stads och fillyi Skeda, L, S, dande Landsförsamlingar. L. S. L, S, Pehr Friman. Theol Cand.
Herr Z42 Den 4 November. 2:0 Herr Capitaine» och Äldermannen l.in6ZrenL Memorial, rörande ändring i 10 § af stadgan d. 7 April! 1802 om manskaps legande till krigstjenst. Zöglofl. BrlncoUtstottet. i.o Herr Handelsman 8tadLck,s Memorial, anga» ende Banquens öppnande till län ä fastigheter. 2-0 Herr Handelsman! kinäZrerm dito i samma amne. Hwilket de Nesp. MedStänden wördsamt och manligen tillkännagifwas ställe. Uc supra. k!x krotocollo ll. rater8ton. S. D. Biföll BorgareStändet hwad Högloff. StatsUtstottet, uti ProtocollsUtdrag d. 28 nastlevrie Sept. yttrat och tfllstyrkt, angående Herr Fabriqueuren och Riddaren I.gr8 rrt-lk8 ansökning om ett län, stort 25,813 Riksdaler Banco, af den genom Kongs. Majtts Nådiga Reglemente d. 22 Aprill 1779 under Kongl. CommerceCollegie förwaltning stalde Manufactur Discont Fond; hwilket de Rcsp. MedStänden wördsamt och manligen stnlle tillkännagifwas. Ut supra. Ux krotocollo s. kk. ?eter8ton. S. D. Den 4 November» 34z S. D. Wid granskningnn af Riksens Högloss. Ständers ConstitutionsUtstotts, jemte Betänkande af d. 6 dennes, öfwerlemnade förnyade förslag till Riks. Lagsökning, hade BorgareStändet för sin del beflutit, att i nedan uppräknade Z Z mä göras följan. de rättelser och tillägg. §. 14.
St. hos K. M. i underd. anhålla, att derest det äskade uppskofvet med redovisningen å Gottland anses nödigt och utan olägenhet kan medgifva?, den ifrågnstälicia förändringen må äga ruin;” så förutsattes en öfverenskommelse mellan landshöfdingen och vederbör, veik-, hvarigenom nödiga controllör kunna stadgas. Jag tillstyrker derföre bifall lill Utskts förslag jemväl i denna del. Gr. Mörner: Jag har med min motion egentligen åsyftat den skattskyldiges fördel. Det är visserligen sannt, alt kronofogden är skyldig att inleverera medlen så snart de inkomma, och delta sker jemväl, isynnerhet då större summor inflyta. Det var också icke af detta skäl jag begärde den förlängda tiden för redovisningen, utan derföre att de skattskyldige skulle kunna få försälja sina produeter och så litet som möjligt rest förås. Då nu denna försäljning lättast kan verkställas under loppet af Maj månad, sä ansåg jag, att de skattskyldige härigenom lättare skulle kunna slippa alt restföras och att sedermera undergå utmätning. Man måste ändock nu understundom lemna dem anstånd, ty det händer ganska ofta, att de en eller två dagar före den utsatta terminens utgång inställa sig hos kronofogden, och han får lof att lemna dem anstånd, på det alt de må kunna anskaffa medel, hvarigenom äfven vinnes alt restlängderne blifva mindre. Jag bör äfven anmärka, att någon förändring i tiden för debiteringen m. m. icke borde kunna genom bifall till mitt förslag uppkomma, ty Taxer:s-comitcen börjar ju icke sina arbeten förrän i Juni månad, och då skall redogörelsen hafva skett. Jag skall visst icke vara envis uti att yrka bifall till mitt förslag, men jag har så många gånger blifvit till detsammas afgifvande uppmanad, att jag vid denna riksdag åtminstone ville göra ett försök. Jag anhåller således ännu en gång om bifall till motionen. Den nu föredragna förra delen af 7:de punkten bifölls. Sednare eller den återstående delen a f 7 : d e punkten i utlåt. N: o 170. Hr Printzensköld: