Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Justitie-omoudsmans Embetsberättelse den i5 November 1847. Uppgift på Rikets Ständers under Riksdagen åren 1844 och 1845 aflålna underdåniga skrifvelse!-, hvilka ankommit lill Kongl. Justitie-departementet, jemte anteckning af de åtgärder, som i anledning deraf blifvit vid Lagné. J.:o af den 18 September 1844, angående omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter (3. *). 1844 den 1 Oktober blef denna skrifvelse i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. jj:o af den 9 Oktober 1844, angående tillägg i 5 § 3 kap. Handelsbaden, i fråga om afgiflerna vid utflyttning till utrikes ort (6). Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj:t bifallet, och Förordning i ämnet utfärdad den 9 November 1844. JJ:o af den 14 Oktober 1844, rörande af Kongl. Ma jit i nåder föreslagen och af Rikets Ständer antagen förändring af 87 § Regeringsformen (8). 1844 den 12 November i Statsrådet anmäld. Skrifvelsen lagd lill handlingarne. 4:o af den 17 Oktober 1844, rörande förslag lill ändringar i rikets Grundlagar (9). Ifr ågavarande förslag af Kongl. Maj:t bifallet, hvarom underrättelse blifvit Rikets Ständer meddelad å rikssalen den 19 och 30 Oktober 1844. ®:o af den 7 November 1844, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om upphörande af Dess tvänne röster i Högsta Domstolen (10). 1844 den 12 December i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. ©:o af den 7 November 1844, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om upphäfvande af hvad nu stadgadt är, rörande Lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen (11). 1844 den 12 December i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne.
farväl då, du sol, du sång i mitt lif — dig också skall vintern i frosthvitl hölja: salongernas dödande tidsfördrif skola känslorna bort ur ditt hjärta skölja. ^Du skall glömma dc mörka granarnes sus och stjärnornas spegling i drömlysta viken, där andlös du valsar i kronornas ljus med pulsar som slå uti takt med musiken. farväl ... nej, ännu en enda kyss — ett famntag, det allra sista! J) itt hufvud lägg mot mitt hjärta — lyss! du hör det är färdigt att brista. Daniel Fallström. Kärleksfattiga äktenskap. Några ord till våra mödrar. J ^ a n kan med skäl säga, att vår tid utI märker sig för stor vakenhet inom ' många områden. Man nöjer sig ej i allmänhet längre med det antagandet, att allt är väl bestälidt, därför att de flesta anse det så, utan mången, åtminstone den mera tänkande, vill närmare skärskåda saker och förhållanden och bilda sig ett eget personligt omdöme om dem. Att detta i mångt och mycket innebär något godt, kunna vi ju ej förneka, men liksom så mycket annat godt har det äfven sitt onda med sig. Upprörande är det i sanning, då, såsom ofta sker, okunnigheten eller tanklösheten sätta sig till doms öfver ting, som den är för omogen och oerfaren att rätt lätta, äu mindre kritisera. Att sätta sig upp emot all auktoritet, äfven då den i sig innefattar tron på det ädla och upphöjda, är ju lika illa, ja mycket mera klandervärdt än att utan pröfning antaga IDUN 1893 allt för godt, endast det har den allmänna meningens auktoritet att stödja sig på. En naturlig * * följd af den vakenhet, som särskildt råder i vår tid, är att mycket talas och skrifves i ändamål att söka reformera inom olika områden, och då isynnerhet kvinnan i våra dagar äfven vill göra sin röst hörd, så följer häraf, att det henne närmast liggande, som ju i allmänhet är hemmet, blifvit föremål för en hel del mer eller mindre lyckade reformförsök.
Bankens vid 1827 års slut ägande fordran för uppkomne Auctionsbrister på försålde Fastighets-panler, har i följd af Banco-Utskottets, efter föregången anmälan hos Rikets Ständer, gifne Resolution af den 28 April 1829, i samma års Hufvudbok blifvit förd inom linien med 27,468: i5. 1. Lån lill Odlingar. 1828 års Fond lill sådana Lån utgjorde R:dr 78,690: 20 sk. 8 r. Jemnlikt Banco-Fullmägtiges i slutet af år 1827 uppgjorde RepartitionsFörslag, hvarvid alla ansökningar till mindre Odlings-Lån, med afseende å Fondens otillräcklighet, blefvo afslagna, beviljades för u Län 42 nJa Lån, utgörande ett sainmanlagdl belopp af R:dr 103,007, som voio beräknade att terminvis utgå: Och blifvit emellan Länen sålunda fördelade: Södermanlands 2 st. Östergöthlands 5 • • • — 1 i,2o.3: . Stockholms 1 • ;• f ,— 6,000: Kronobergs 1 — 6,000: Antal 4a> Summa R:dr O OO' O O ..j __ Vid 1828 års slut hade 41 de för första året beviljade Låneandelar blifvit uttagne med Il:dr 40,187: saint hälfter och andelar af förut beviljade Lån med tillhopa — 26,436 : 44- — R:dr 66,570: 44- — Hvadan 1829 års Fond fått tillgodo ett öfverskott af R:dr 12,119: 8. Den för år 1829 till Odlings-Lån disponible Fond uppgick till 56,511: 47. 6., hvaremot de enligt Banco-Fullmägtiges Repartitions-Förslag för föregående år beviljade, men ditintills helt och hållet outtagna
Två dagar, som varit evigheter af själsqval och dödsångest, två dagar, hvilka hon aldrig skulle ha hållit ut om hon varit ensam. Två dagar, som gjort henne till en gammal qvinna. Bara två dagar! Och detta var den tredje. Hon skulle icke dö den qvällen, men den nästa. Den förra sårbarheten för tanken på det var borta. Hon grät icke längre. Hon var lugn. Men det lugnet var ödsligt och ofruktbart som en hedmark. På qvälln hade kamraten lofvat komma. Minuterna skredo fram så öfvermenskligt tunga, hon längtade efter en menniska. Tanken på honom, som hon icke mer skulle se, var liksom utstruken. Men hon längtade så brännande efter den enda menniska, som kände hennes historia, efter den ende, som skulle stanna qvar till det sista och göra det mindre tungt. Det kunde icke ringa på korridorklockan utan att hon sprang till dörren för att öppna och se om det var han. Minuterna svälde och svälde. När skulle denna evighet ta’ slut? När skulle hon få dö! Der ringde det. Nu måste det ju vara han. Hon gick ända fram till trappdörren och öppnade den. Och så ryggade hon tillbaka för det leende ansigte, som mötte hennes blick, och som för ett spöke, en innevånare från en annan verld än den som nu var hennes gick hon baklänges mot dörren till sitt rum, alltjemt hållande samma afstånd mellan honom och sig. Det låg ju långa, långa år mellan deras förra möte och detta. Hon var en gammal kvinna, hon var en dödsdömd, hon var en för hvilken det icke mer fans en tanke på denna verlden. Det som skall dö har intet att säga den som skall lefva. Allt är tomma ord. Döden har intet språk. Döden är stum; den har blott sin kalla andedrägt, som kommer allt att vissna.283 Lif på nytt! ”Se på mig. Nej, se mig in i ögonen! Ser jag ut som om jag skulle vara så dum, att jag skulle missförstå dig till den grad?” ”Tror du jag är en så dålig psykolog, att jag skulle taga dig för en lättfärdig kvinna!” ”Med ett utseende som den tragiske Muse skulle man bli tagen för en Columbine? Nej, min tös, det går inte.” ”Men du sade ” ”Tillgif.”
Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens kyrkor låta kungöra. Riksdags-Ordningcn. § 4. I händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet påbud, Riksens 5 Konslitutions-Utikollels Memorial, N:o 47. Ständer till allmän Riksdan;, och late kallelsen, inom Femton dagar efter berörde tids förlopp, uti Hufvudstadens kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. § C. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärde Iiegenten eller Regeringen, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse, inom Femton dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. § 7. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-ätt, hvilken arfsrätten till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes Regeringen, inom den här ofvan stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. § 9- I de fall, då Konungen eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens kyrkor kungjord. § io. Om, emot förmodan att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens kyrkor låta kungöra. § liljo. _ 2:o. Om tiden för de Riksdagar, till hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i nåder Hofrätterna förständiga.
Medan det förskräckliga såret sedan gjordes rent och helande salfva och rena omslag pålades, berättade den lilla gumman, att hon oeh Janne varit till sta ' n med kvastar och viskor, att det varit ett rysligt stort lass, oeh att Janne efter vanligheten dragit och hon skjutit på. Tungt hade det gått, eftersom det regnat såväl dagen förut som på natten. På torget hade de stått i solhettan till sent på kvällen; ej en bit hade de ätit sedan morgonen. Tycker nå ' n de skulle ha råd att ta ' Lindvalls SylDOllÖrsliancicl H a m n g a t a n 14, rekommenderarsitt sig en kopp kaffe eller ett bröd! Pengarne skulle ju sparas att betala grisen med, som köptes i våras. Aldrig hade hon tyckt, att de fem fjärdedelsmilen varit så långa och tröttsamma som på kvällen, när de gingo hem, fast ändå hade Janne långa stunder dragit henne på kärran. När de ändtligen voro hemma och hon gjort eld för att koka potatis, hade det, som hon stod, börjat gå kring, kring för henne, och så föll hon framstupa i elden. En guds lycka var, att Janne i det samma kommit in med ett ämbar vatten, oeh att han hade förstånd att kasta det öfver både henne och elden. Inte ett ljud framkalladt af smärtan, ej en klagan, ej ett bittert ord eller en tår öfver sitt olycksöde eller öfver sitt fattiga, sträfsamma lif hördes från den lilla kvinnan. Hon bara berättade, som om det varit en annans historia. Och när då hennes åhörarinnor, fulla af medlidande, beklagande frå- gade, om det dock ej gjorde förfärligt ondt, svarade hon, icke med tillkämpad resignation eller med bitterhet, utan med fullkomlig själfförgätenhet. » De ' kunde vara detsamma annars, för med mig ä ' det inte så noga, bara jag kunde hjälpa Janne med kvastarne snart igen. » (Slut i nästa n:r.) Behagets gåfva. AnTuno, gudakonungen Zeus ' maka, som Ho v j, merus i sina sånger tilldelar den största ~ W skönhets gäfva, ville icke låta sig nöja med denna, emedan hon saknade älskvärdhetens underbara trollkraft.
Bih. till fl. St. ProU 18S8—18S4. 6 Sami. 1 Afd. Z Bäft, % Banko-Utskottet» Memorial, N:o 4. Ank. till Exp. Utsk. d. 24 Dec. 1853, kl. 1 e. m. Memorial, med hemställan om rättighet för Banken, att, under innevarande vinter, hafva å utrikes ort stående ett belopp af högst Två millioner R:dr Hamb. Banko. Uti den redogörelse Banko-fullmägtige, i 12 § af deras till Utskottet afgifna och Memorialet N:o 2 bilagda berättelse, meddelat, angående uppköp och försäljning af vexlar för Bankens räkning, omförmäles dels att Bankens hos vederbörande handelshus i Hamburg innestående behållning, som den 9 nästlidne November utgjorde 492,500 R:dr 18 sk. Hamb. Banko, komme att redan före sjöfartens slut detta år i silfver indragas och dels att beloppet af oremitterade vexlar, uppgående nämnde dag till 1,037,296 R:dr 3 sk. Hamb.
Jag medger likväl, att nu mera, sedan en anmärkning i denna-del blifvit gjord, som gifver en sådan anledning, skål år för handen till återremiss, hvaremot jag för min del ej skall hafva något vidare att invända. Herr Heijkensköld, Dettloff: I anledning af hvad Herr Tham och Grefve von Rosen anfört, anhåller jag få nämna, det orsaken hvarföre frågan om Smedsdrångars flyttnings-tid ej blifvit af Utskottet utvecklad , ostridigt år , att densamma finnes bestämd, icke uti Tjenstehjonsstadgan , utan i Hammarsmeds-Ordningen. Under den tid , då flyttningen både lör Tjenstehjon och Smedsdrångar intråffade^på samma gång, eller vid Michaelis , förmärktes ingen olägenhet deraf, att stadgandet fanns i särskilda Författningar; men nu, sedan denna flyttnings tid blifvit olika, hafva de menliga påföljderne så mycket mera visat sig. Ett nytt förslag till HammarsmedsOrdning lärer för närvarande vara under utarbetning, hvarest detta förmodligen blifver råttadt. Hvilken tid man helst stadgar, T)ni i5 Maji e.nt. 329 bör elen i alla fall vara lika både för Tjenstehjon och Smedsdrångar. Friherre Stjernstedt, förenade sig med Grefve von Rosen. Herr Dankvardt, Magnus Georg: Herr Heijkensköld har förekommit mig i meddelandet af den upplysning jag vill lemna, att nemligen flyttnings-tiden för Smeder varit verkligt utsatt i 1766 års HammnrsmedsOrdning i enlighet med Lrgens förra stadgande om flyttnings-tiden; men då, genom 18ig års Kongl. Kungörelse nämnde Lagstadgande blifvit utan undantag föråndradt, så för Landet som för Ståderne, synes äfven deraf bordt blifva en bestämd följd, att flyttnings-tiden för Smeder äfven varit förändrad oaktadt sådant icke serskildt blifvit i den Kongl. Kungörelsen anmärkt.
Då jag här, i likhet med så många aktade ledamöter af detta Stånd, vill öppet förklara, att jag röstat emot det Kongl, förslaget, vågar jag tillika uttrycka min tillförsigt derom, att den allt annat öfvervägande kärleken till fäderneslandet snart skall hela de sår, som efter stridens hetta ännu blöda, samt att icke blott en ärofull ståndaktighet, utan ock en högsint försonlighet alltid skall utmärka hvarje Svensk Adelsman. Hr von Feilitzen, Johan August Carl Alexander: Under tillkännagivande att jag lagt ett nej i rösturnan, får jag emot det fattade beslutet nedlägga min reservation. Gr. Lewenhaupt, Claes Mjagnus: Jag anhåller att få i prot:t antecknadt att jag röstat nej, samt att jag instämmer i syftningen af Gr. Hamiltons reservation. Gr. Lewenhaupt, Adam Casimir Ludvig: Afven jag har voterat nej, och instämmer i syftningen af den utaf Gr. Hamilton afgifna reservation. Gr. Posse, Erik: Då jag röstat emot det Kongl, försla get, anhåller jag att i prot:t måtte antecknas att jag reserverar mig emot det beslut, hvari R. o. Ad. slädnät. Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik: Mot R. o. Ad:ns i sednaste plenum fattade beslut får jag anmäla min vördsamma reservation. Frih. Leijonhufvud, Carl Victor: Jag får härmed anmäla, att jag instämmer i de af Gr:ne Mörner och Hamilton afgifna reservationer. Hr Schmiterlöw, Fredrik Georg: Jag anhåller att i prot:t måtte antecknas att jag voterat nej, samt att jag instämmer i den af Gr. Hamilton afgifna reservation. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Då jag trodde mig ej kunna vara tillstädes vid detta tillfälle, aflemnade jag i går till Hr Riddarhus-Sekreteraren min skriftligen uppsatta reservation emot Högloft. R. o. Ad:ns nasti. Torsdag fattade beslut i representationsfrågan; men enär jag nu kan personligen mig yttra, anhåller jag, under åberopande af mitt anförande d. öde lörutgångne, få tillägga några ord.
Cederström nu afgifvit den för klaring öfver sitt förra yttrande, alt han anser en nedsättning i lullafgifler utgöra en ekonomisk författning, liar han yHerli - 260 Den 14 Januari f. m. gare försvagat sin bevisning; ty ekonomiska författningar ligga belt och hållet inom gränsen af K. Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, på sätt Frih. Palmstjerna anmärkt, nu icke kunde blifva fråga om beloppet af den spanmålslull, som borde blifva gällande, emedan denna fråga redan var af R. o. Ad. afgjord. Frågan inskränkte sig således till afgörande huruvida tullinkomsten för utländsk spanmål borde öfverlemnas till K. M:s nåd. disposition och under hvilka villkor detta öfverlemnande må ske. I delta afseende hade här blifvit yrkadt dels bifall till Ulsk:s hemställan, dels förändringar deruti enligt ålskillige nu uppgifne förslag. Hr von Hartmansdorff hade föreslagit, att orden ”till slutet af år 1847”, måtte utbytas emot följande mening ”intilldess näslsammanträdande Ständer derom beslutat”; Frih. Cederström åter hade i afseende pä samma ord tillstyrkt, alt i stället skulle införas: ”till slutet af det år, då nästsammanträdande Ständer derom besluta”; af Hr Skogman hade blifvit föreslaget, att Utskottets hemställan må bifallas oförändrad utom i afseende på orden Punder tiden”, hvilka skulle utbytas emot orden ”intill nästa riksdags slut”; och slutligen hade Frih. Palmstjerna föreslagit, alt R. St. skulle besluta, ”att den tullinkomst, som för utländsk spamål inflyter intill slutet af nästa riksdag, må ställas lill K.
Och som Rikets Ständer föreställt sig att della förhållande kunde antingen såmedelst att ifrågavarande medel blefve af E. K. M:ts Befallningshafvande öfverlemnade till Kronofogdarne, hvilka derefter egde att desamma på kronouppbörds-stämmorua vederbörande tillhandahålla, eller annorlunda afhjelpas, utan att för uppbördseller redogörelse-verket i öfrigt medföra någon olägenhet, få Rikets Ständer, jemte anmälan om hvad i denna fråga sålunda förekommit, i underdånighet anhålla, att E. K. M:t, derest ej hinder derför skulle anses möta, täcktes vidtaga den Nådiga åtgärd, som till vinnande af nu uppgifna ändamål må finnas erforderlig. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 22 Augusti 1857. Expedilions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o HO. 245 Ms© lil*. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Aug. 1837. Presle-Slåndet den 19 Borgare-Slamiet den 19 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående den så kallade liurhus-afgiflen. (Bevillnings-Ulskottels Betänkande N:o 12). S. A. K. Lili Nådig Proposition af den 10 sistlidne Januari, har, under åberopande af hvad genom Kongl. Kungörelsen den 20 December 1854 blifvit i enlighet med Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, i Nåder förordnad!, angående sättet och vilkoren lör utgörande, användande och redovisande af den utaf Rikets Ständer fastställda årliga afgift. lill veneriska smittans hämmande och botande, E. K.
Ja — 27. Nej —• 9. Anmäldes och lades på bordet nedanmde från Utsk:n inkomne Utlåt., Betänk:n och Mern., nemi. från StatsUlslcotlel. N:o 39, ang:de Riksg:sKont:s förvaltning under den sedan början af 1853 och 1854 årens Riksdag förflutna tid. Lag Utslcotlet. N:o 15, i ani. af väckt motion om förändring af 2 § i GiftermålsBalkens 10 kapitel; N:o 16, i ani. af väckt motion ang:de förändring af den genom lag fasfstälda arfsordning; N:o 17, i ani. af väckt motion om förändring af 7 § i ÄrfdaBalkens 12 kapitel. Allm. Besvärsoch EkonJJtshottet. N:o 53, i ani. af återremiss utaf Utsk:s Betänk. N:o 31; N:o 54, i ani. af väckt motion i fråga om särskilda belöningar för skogsplantering å de s. k. Svältorna i Elfsborgs län; samt N:o 5 5, i ani. af väckt motion om förvärfvande för Statens räkning af förra Allmänningen Trenningshult och Krono-skattehemmanet Tvenningen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/4på 4 e. m. In fidem protocolii, Alberl Munck. Onsdagen den 4 Mars 1857. Plenum kl. 6 e. m. Just. 3 prot.utdr. för förmiddagens plenum samt pleniprot. för d. 18 sisth Februari f. m. Uplästes ett af Gr. Wangel, Fredr. Ulrik, inlemnadt så lydande Mern.: Undertecknad får, i anseende till ökade tjenstegöromål, afsäga sig sin plats som ledamot i Högloft.
Af Herr Prosten Stenhammar: ”Ej mindre emot behandlingen af målet, än det fattade beslutet, nödgas jag reservera mig. De afskedade Tjenstemännen vid f.' d. Assistance-Inrättningen, till hvilkas förmon en gratificalion af Utskottet nu blifvit föreslagen, hafva anhållit att komma i åtnjutande af den befordrings-tour inom Riksgälds-Gontoret, hvarpå de förmena sig hafva anspråk, till följd) af Herrar Riksgälds-Fullmågtrges den 21: Julli 181 1 fattade beslut om gemensam befordrragstour för Riksgälds-Contolrets och General-Assistanee-Contorets Tjenstemän. Jag förmår ej inse af hvad. skäl Utskottet med fullkomlig tystnad förbigått denna del af deras ansökning, som ,efter min tanka, aldraförst bort lill granskning upptagas. Be finnes deras anspråk välgrundadt, hvarom jag icke vill döma, så hade enkel rättvisa fordrat, att de i sin rätt blifvit återställde, —- och fråga hade då ej kunnat uppslå om någon annan ersättning. Saknar anspråket åter skäl, så måtte detta förhållande.desto lättare kunna läggasi dagen.. Rikets; Ständer hade i alla händelser blifvit i stånd att öfver hela ämnet, i dess sammanhang, fälla ett omdöme, hvartill nu grunderne saknas, när en så hufvudsaklig del deraf blifvit förbigången och lem nåd utan utredning. Hvad Utskottet deremot nu tillstyrkt, synes så mycket mindre välbetänkt, sorn del illa står tillsammans med Rikets Ständers vid förra Riksdagen i tvänne Betänkande» förnyade yttrande, att ingen gratification ytterligare kunde soli ander ne beviljas. Det vill synas mig nödigt, alt först öfvertygas, altman ej kränker den sökandes rätt, innan man företager sig att bevisa honom nåd. Den senare är annars af tern ligen tvåtydig natur..
Som nemligen Rikets Ständer nu beviljat ett kreditiv af två millioner riksdaler banko till krigsrustningar, samt en del af krigsmakten både till lands och vatten redan är satt i rörelse och den förra bestämd att till fremmande land öfverföras, så har motionären ansett det i nyssnämnde stadgande förutsatta fall vara så nära lör handen, att Preste-ståndet bör, i likhet med hvad af de öfriga Riksstånden, i afseende på deras vid berörde riksdag gjorda åtaganden redan blifvit verkstäldt, nu äfven sin då iklädda förbindelse fullgöra, och derföre hemställt, ”att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att då krig uppkommer, hvilket får anses hafva inträffat, när arméen rycker i fält, Kongl. Maj:t täcktes foga anstalt om verkställighet af ofvan citerade riksdagsbeslut, medelst indrifvande af den deri utfäslade extra krigshjelp att, för användande i och för krigskostnadernes bestridande, ingå till Statseller Riksgäldskontoret;” samt från Bonde-ståndet, af riksdags-fullmäktigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, hvilken, hufvudsakligen på lika skäl, som af herr Kock blifvit anförda, begärt, ”att Rikets Ständer behagade bringa till verkställighet 1810 års riksdagsbeslut uti hvad det rörer högvördige Preste-ståndets åtagande, att, som krigsgärd, af hvarje pastorat erlägga 1, 1/2 å 2 tunnor spanmål, såsom i någon mån svarande mot de utgifter, öfriga stånden för samma ändamål fått vidkännas.” Med anledning af dessa motioner har Utskottet ansett sig böra till kännedom vördsamt meddela följande Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 8 Juli 1812: ”Uti unBih. till R. St. Prot. 1847 § 1848. 8 Sami. 29 Haft. 1 2 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 108. derdånig skrifvelse af den 12 sistlidne April har Vårt och Rikets Kammar-kollegium till
Efter och för detta måste alla medel rätta sig, såväl methoden, som alia de, hvilka arbeta i dess tjenst. Staten och Statsmagterna hvarken böra eller kunna i sådant afseende efterskänka någonting. Må vara, att undervisningsverkens nuvarande lärare-uppsättning, tili följd af obekantskap med en nyare och bättre method, kan föranleda behofvét af en öfvergängsperiod; men några talande skäl för uraktlåtandet af stegets uttagande i berörda rigtning förefinnas ej. För de större samhälisanspräken måste de mindre vika. aldrahelst och Iram för allt, då, som händelsen här är, de endast hvila på ganska lätt besegrade mindre svårigheter. Utan tvifvel skulle nemligen hela den obekantskap, som nu andragés, snart försvinna, endast man toge någon kännedom om huru undervisningen praktiseras vid Carlberg och nya elementar-skolan i Stockholm. Svårare torde blifva, att besegra den häfdvunna vanans — slentrianens — magt. En gång för alla har det dock kommit derhän, att en för det allmänna nyttig och gagnande reform ej mera låter afskräcka elier hejda sig deraf. 1 sådant afseende man har fullständig kännedom derom skulle man aldrig komma frän stället. En arman anmärkning, som jag, i sammanhang med förestående, äfven anser mig böra framställa, angår sjelfva läroeller läsesättet. Man kan antaga, att livarje yngling eller gosse dagligen undervisas af 3. 4 k 5 lärare. Hvarje morgon och förmiddag, då lärjungarne inställa sig i skolan, fordra Iärarne, att de skola kunna sina iexor. Kunna de dem, så är det icke mera än deras skyldighet: kunna de dem deremot icke, blifver följden förebråelser och bestraffning, allt efter omständigheterna. Vid slolet af lektionerna erhålla gossarne af hvarje lärare nya iexor, tre, fyra å fem till antalet," större eller mindre, alif efter sorn Iärarne vilja pådrifva sina ämnen, utan att de sins emellan hafva ringaste kännedom orri huru stort pensum de, i sin helhet, gemensamt ålagt.