Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamöter icke underteckna de från Stångjernsvågen i Stockholm utfärdade våg-attester, dessa altester likväl blifva underskrifna af trenne, dels Kronans, dels Stadens Tjenstemän, hvilka, en för alla och alla för en, ansvara för rigligheten deraf, samt att det belånta jernet skall till Bankens säkerhet å vågen qvarhållas; och att våg-attesterne i Götheborg undertecknas af fyra ansvarige Tjenstemän, nemligen tvänne å Kronans och tvänne å Stadens sida, samt åJernvågarne i de öfrige släderne af hela Magistraten, med förbindelse att ansvara, det panten oförryckt skall hållas Banken tillhanda och på intet sätt rubbas eller förskingras; — b varemot Fullmägtige ansåge första och andra punkterne af Drätsel-Commissionens ofvanuppgifne Förslag förbinda Banken till utgifvande af lån på Tackjern, mot en enda persons ansvarighet, hvilket så mycket mindre vore förenligt med Bankens erforderliga säkerhet, som, enär Drätsel-Commissionens Ledamöter befriades ifrån tillsyn derå, att det i attesten upptagne och beskrifne Tackjern verkligen fanns på vågen, Banken lätt kunde förledas att utgifva lån på falska attester och fingerade panter. Vid sådant förhållande, och då Drätsel-Commissionens Förslag, i afseende på Taekjerns-belåniagen i Stockholm, vore af den beskaffenhet, att detsamma ej allenast erbjuder en för Bankens erforderliga betryggande otillräcklig borgen, utan ock i grunden afviker så väl från de i Kongl. Majlis derom utfärdade, högstberörde Nådiga Kungörelse gifna föreskrifter, som ock från hvad Rikets Ständer i detta afseende bestämdt stadgat, hafva Fullmägtige ansett lån på Tackjern icke kunna på de af Drätsel-Commissionen föreslagna vilkor af Banken utgifvas. Kongl.
Under erkännande af Herr Biskopens Doctor Almqvists välmenande afsigt med den af Herr Doctorn och Biskopen framställda anmärkning , har, vid 'öfvervägandet häraf , den billiga farhoga hos Stats-Utskottet uppkommit, att en öppnad utsigt till beredande af_ någon särskild fond Den 2 Juli. fond, genom öfversköttet på de till afskrifning föreslagné 25,000 R:dr, möjligen skulle kunna föranleda till en större stränghet vid infordrandet af den återstående summan, samt ändamålet med .Länets nedsättning såmedelst 1 iner eller mindre rnan förfelas; af hvilken anledning Utskottet funnit betänkligt , att Herr Biskopen Doctor Almqvists ifrågavarande förslag tillstyrka, sä mycket mera, som, efter hvad Utskottet har sig bekant, största delen af Låntagarena ännu befinna sig i den belägenhet, att betalningen af halfva Lånet inom tvänne års tid blir ganska kännbar och tryckande. Hvilket Stats-Utskottet skolat det Högvördiga Prest Ståndet till svar meddela, jemte tillkännagifvande, att LTtskottets i amnet afgifne Betänkande redan, utan någon anmärkning, blifvit d. 3 dennes bifallet af, de 3:ne öfriga Respectiva Riks-Stånden; hvilka om Utskottets nu lemnade svar underrättas. Stockholm den 29 Juni 1815. Pa Höglofl. Riddersk. och Ad. Ledamöters, vägnar Carl de Geer. På "Vallöf!. Borgareståndets Ledamöters, vägnar Cqrl Fr. Fandterg. På Högv. Pfest-Ståndets Ledamöters! vägnar Gustaf Murray. På Hederv. BondeStåndets J_,edamötera vägnar Jon Jonsson. C. Sylvan. Utdrag Den 3 Juli. Utdrag af Hogvard.
Märta tvekade dock en smula, generad att inträda hos obekanta i sin flyttningskostym. M e n i samma ögonblick visade sig på dörrtröskeln en liten dam, s o m den tilltagande skymningen dock inte tillät Märta fullt urskilja. » Förlåt mig, » sade en klar o c h behaglig stämma, » o m jag är påflugen: mitt n a m n är Torstenson 1 Jag har så länge sett fröken Renström stå i kölden därnere, att jag trodde mig kunna våga att bedja fröken k o m m a in till min skymningsbrasa en liten stund; jag vet så väl, hur ruskigt man har det på flyttdagar. Det är inte länge sedan jag gen o m g i c k hela eländet. » » O, tusen tack! » sade Märta tveksamt, » det är då rysligt vänligt; m e n jag ser så förfärlig ut o c h är verkligen så smutsig o m händerna, att jag alldeles omöjligt kan k o m m a in. » » Ack, » sade fröken Torstenson leende, iför det finns väl bot i tvättskålen, o c h en sådan skall bli det första jag bjuder på. K o m nu, snälla frö- ken, det skulle vara så roligt få sällskap vid mitt ensamma kaffebord. » Märta var redan i n n e; h o n kunde inte motstå den varma, mjuka hand, s o m fattade hennes kalla och drog henne in. I n o m en minut stod h o n framför en skål varmt vatten, värdinnan lade en liten doftande tvål i hennes hand, en damasthandduk o c h en silfverkam bredvid henne o c h försvann för att säga till om kaffet. Då Märta stod på tröskeln i det största rummet, utropade h o n ovillkorligen: » O, så förtjusande! » Den flammande brasan var dess enda upplysning, o c h då hela rummet var hållet i en djup, m ö r k r ö d färgton, formligen lyste det m o t henne s o m ett varmt välkommen. På den stora, brokiga floseamattan stod ett litet lågt b o r d m e d broderad duk i hvitt o c h blått. Eldskenet spelade på de blåhvita kopparna o c h framkallade röda reflexer på den blanka silfverkannan. Det hembakade b r ö d e t doftade.
Maj:t med tillsammans 1,325 R:dr äskade ofvanomiörmälda tillökningarne i GeneralLandlmäler i-kontorets anslag lili skrifvarebiträde och gratifikationer, upptagas till samma n lagd t 88,945 R:dr 1 öre, men deremot i kolumnen för indelta räntor, nu innehållande 17,387 R:dr 9 öre, endast uppföras ofvanberörde 1,304 R:dr 99 öre; och skall denna, af Rikets sednast församlade Ständers beslut i fråga om Landlmäteri-statens aflöning föranledda nådiga framställning vid Riksstatens uppgörande lända till underdånig efterrättelse. 8:o. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, utöfver det på Sjette Hufvudliteln redan förut uppförda årliga reservationsanslag af 6,000 R:dr för Socknekurtors upprättande, till E. K. Maj:ls disposition för innevarande slalsreglerings-period å Riksgälds-kontoret anvisat ett årligt belopp af 15,750 R:dr, att, på sätt E. K. Maj:t funne lämpligt, amändas till fortskvndande af berörda arbete, har E. K. Majit, som funnit samma arbete hädanefter böra benämnas Rikets ekonomiska karleverk och den 15 April sistlidna år meddelat de närmare föreskrifter i ämnet, som innefattas uti E. K. Maj:ts under samma dag till Ofverdireklören vid Landtmäteriet addina nådiga skrifvelse, nu äskat att, med bibehållande, dock under förändrad rubrik: '"till bearbetande af Rikets ekonomiska karleverk”, af det på ordinarie stat under titel: ”lör socknekartors upprättande”, för närvarande uppförda anslag af 6,000 R:dr, Rikets Ständer mätte till enahanda ändamål för nästkommande statsreglerings-period till E. K. Maj:ts disposition fortfarande anvisa ett årligt extra anslag af 15,750 R:dr, eller för tre år tillsammans 47,250 R:dr.
Dessa förmåner kunde endast i viss mån beredas vid kronohäktet på Långholmen, som egde blott ett par celler, försedda med stort fönster samt hade en trång fånggård och saknade lämpligt ställe för fångarnes vistande utom häktet. Styrelsen ansåge fördenskull behöfligt, att en sådan tillbyggnad vid detta häkte verkställdes, hvarigenom icke blott ökadt antal celler erhölles, utan ock nyssnämnda brister afhjelptes samt tillfälle yppades att bereda tjenligare lokaler för fängelsets ekonomi äfvensom bostäder inom häktet för dess vaktbetjening. Äfven i de norra orterna hade inom fängelserna brist på utrymme ofta visat sig och föranledt försändningar af straff-fångar till cellfängelser i andra orter, och bland städerna i de norra länen vore det företrädesvis Sundsvall, hvarest ett nytt kronocellfängelse vore af behofvet påkalladt. Dels hade, efter den på sednare åren yppade tillvext i antalet af sådana straff-fångar, som borde i cellfängelse undergå sitt straff, länsfängelset i Hernösand visat sig vara för länets behof otillräckligt, och dels förekomme, i afseende på Sundsvall särskildt, att, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillkännagifvit, brott och förseelser derstädes och i trakten deromkring mera än i andra orter af länet föröfvades. För de nya fängelsebyggnader, hvilka Styrelsen sålunda ansåg icke kunna utan olägenhet uppskjutas och som förslagsvis blifvit beräknade att utgöras vid kronohäktet på Långholmen af sådan tillbyggnad, att 24 nya celler jemte ekonomilokaler erhölles, samt i Sundsvall utaf fängelse med 34 celler och ekonomi-byggnad, Bih. till R. St. Prof.. 1865 8f 1866. 4 Sami. 1 A/d. 10 Haft. 2 10 StatsUtskottets Utlåtande N:o 26. skulle, enligt en i Styrelsens byggnadskontor summariskt uppgjord kalkyl, kostnaden komma att uppgå till följande belopp, nemligen: för tillbyggnad vid kronohäktet på Långholmen R:dr 65,000: — „ fängelsebyggnaden i Sundsvall „ 85,000:
Vid behandling af delta Betänkande inom Riks-Stånden, ansåg Ridderskapet och Ådeln tjenligast förblifva vid hvad 1766 års Stadga föreskrifver; Presteoch Borgare-Stånden bi fö 1 lo Utskottets tillstyrkande, och Bonde-Ståndet återremitterade Betänkandet. Ärendets slutliga utgång hafva Utskotten icke kunnat erfara, men förmoda, att detsamma kommit att förfalla, dä det icke egt någon käud påföljd. Vid sistförflutne Riksdag bragtes af en motionär frågan åter å bane, men under formen af en anhållan om upplifvande af 2 Capitlet 8 §. i Fiskeri-stadgan den l/f November 1766, hvadan ock Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten icke kunde meddela annat yttrande, än att, då nämnde §. icke vore genom någon senare Författning upphäfven, fiskrarne kunde, om de så nödigt agtade, i öfverensstämmelse dermed, göra sin rätt gällande; och tillstyrkte Utskotten alltså, att, då frågan härom innefattade ett tvisteämne, hvars bedömande icke tillhörde Rikets Ständer, motionen måtte lemnäs utan afseende, hvilket äfven af Rikets Ständer bifölls. 1 det underdåniga Utlåtande af den r j Augusti sistlidet år, hvarmed Commerce-Collegium beledsagat det på Kongl.
Härförutan är emot Utskottets förslag, utom åtskilliga anmärkningar, som egentligen endast afse sjelfva redaktionen, j vordet af särskilda ledamöter erinradt, att icke gode männen i den ort, der förmyndaren bor, utan der den omyndige har sitt hemvist, borde åligga att granska förmyndarens redogörelseräkning; att föreskrift borde lemnäs derom, att gode männen hade åliggande och rättighet att, för upprättande af de anbefallda förteckningarne öfver förmynderskap, hos presterskapet i församlingen uttaga bevis om de till församlingen hörande omyndige; att domrarne borde hafva skyldighet att endast en gång för hvarje år till gode männen lemna uppgift på entledigade och förordnade förmyndare äfvensom på deras myndlingar; att alla förmyndare, utan undantag, borde vara skyldige att för de af dem för omyndige innehafvande medel ställa säkerhet; att föreskriften om skyldighet för förmyndare att ställa dylik säkerhet borde utesiutas och ersättas med ett stadgande af innehåll, att domaren egde att, utan förmyndarens hörande, skilja honom från förmynderskapet, om omständigheterna dertill föranledde; samt att, genom Utskottets förslag, domaren fått sig ålagd en ofta omöjlig korrespondens och gode männen betungats med ökadt besvär. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 86. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Utskottet funnit de i frågan uttalade meningar sinsemellan så stridiga, att någon sammanjemkning deraf icke utan de största svårigheter låter sig verkställas; hvadan oell då Ridderskapet och Adeln afslagit Utskottets betänkande i denna del och jemväl flere ledamöter inom de öfriga Stånden yttrat sig i samma syftning under förmälan, hurusom den författning, i hvilken förändring nu blifvit yrkad, vore så ny och opröfvad, att någon tillförlitlig erfarenhet ännu icke kunnat vinnas om behöfligheten af de föreslagna förändringarne, Utskottet får vördsamt hemställa, att förevarande fråga måtte få för denna riksdag förfalla. Stockholm den 12 November 1865. Stockholm, tryckt hos Sam.
Lorden åhörde dessa ord med ett slags bäfvan; han hade anat det, men blef först nu förvissad om, att han hade att göra med en vilja, lika stark som hans egen. Han gick af och an i rummet, tryckte hårdt sitt hufvud mellan sina båda händer, liksom om han velat qvarhålla sitt förstånd, färdigt att öfvergifva honom. Med ens stannade han framför sin dotter, som helt lugn satt uti ett soffhörn och lekte med sina lockar. Lucy, sade han, du är hård; du är grym! Vill du döda din fader? Hon såg upp med förvåning. Min far, jag förstår ej huru det så kan uppröra er, att jag vägrar att blifva sir Glithinghams hustru? Du förstår icke, nej, du får icke förstå, du får icke veta det! nej, aldrig! Men jag ber dig! Se, din fader ber dig på sina knän derom. Och han kastade sig ned för henne, kysste med vildhet hennes händer, och omfamnade hennes knän, liksom en älskare i afskedsstunden utgjuter hela sitt hjertas ömhet i ett utbrott af omätlig kärlek. Lucy slet sig lös och, ställande sig på afstånd ifrån sin fader, sade hon: Min far, ni är sjuk! Jag skall tillkalla Black. Ni behöfver säkert hvila. Hvila? sjuk? nej, men jag blir galen, om du motsätter dig min vilja. Fordrar du något offer af mig? säg! Vill du först på ett år resa till Amerika med din tante? Res, jag ger dig mitt samtycke! Du vill här inrätta en skola? jag ger dig penningar dertill! Jag öfverlemnar dig ditt mödernearf; du får använda det som du vill, men säg ja, säg, att du vill försöka att försona dig med denna tanke! Lucy, säg ja, jag ber! jag är icke sjuk, icke galen, som det kunde tyckas; jag är blott olycklig! Om du visste Lucy, huru grymt det är att bönfalla om en sak, hvilken man har rätt att fordra! men du är mig så kär, jag kan icke befalla dig ... men nej, dåra dig icke med något hopp Om du icke viker för mina böner, så skall jag tvinga dig, var förvissad derom! Barn äro skyldiga sina föräldrar lydnad.
När nu bröllopps-dagen kom och gästabudet var redo, steg den unga bruden upp, gick ut i förstugan, och dukade ett litet bord; men vid bordet ställde hon tvänne stolar, såsom gumman hade begärt. Herremannen frågade hvad allt detta månde betyda; men bruden svarade, att det var i fall der kom någon fattig och besökte dem. Det led så fram på qvällen, och gästerna skulle fara hem. Då gick brudgummen ut, och såg hvarest en gammal gumma satt i förstugan; men hon var så bred öfver bakdelen, att hon tog upp begge stolarne, och hennes tummar voro stora som hela den öfriga handen. Vid denna syn blef han mycket förundrad, och sporde huru käringen fått så sällsamt utseende. »Jo», sade gumman, »låt din unga brud sitta och spinna i lika många år som jag har spunnit, så blir hon likadan.» Nu blef brudgummen förskräckt, och sade: »om så är, skall hon visst aldrig spinna en enda tråd i all sin dag.» Den unga bruden slapp så visa prof på sin spånad, och sedan gick henne allting väl i händer. Slottet, som stod på Guld-stolpar. Ifrån Westmanland. Af denna Saga hafva vi anträffat följande utländska uppteckningar. Hos Hos Hos Hos Se STRAPAROLA, ~Notti piacevoli~, XI, 1. B. Se BASILE, ~Il Pentamerone~, II, 4, »Gagliuso.» Hos En ny bearbetad öfversättning förekommer i Lekkamraten för år 1842, ss. 89-96, »Mästerkatten i Stöflarna].» Det var en gång en torpare med sin gumma som bodde långt, långt bort i skogen. Han åtte två barn, en pojke och en flicka. Eljest var han mycket fattig, ty en ko och en katt utgjorde hela hans rikedom. Torparen och hans hustru lefde i beständigt kif med hvarandra, och man kunde vara viss derpå, att om gubben ville ett, ville käringen alltid ett annat. Det hände sig så en dag, att gumman hade kokat gröt till qvälls-mål. När gröten var redo och hvar en hade erhållit sin lott, ville gubben på sistone skrapa grytan.
Uti detta Förslag har Stats-Utstottet pä de skäl deff förra Betänkande innehåller, likwäl icke gjordt nägon stillnad imellan Indeld och Wärfwad Lön, utan uptagit lika aflöning, sä för den Wärfmade som Jndeldta Armeen; men som Compagnie-Cheferne wid Hennes Maj:t Enke - Drottningens och ^LZerbornlkr Wärflvade Regementet enligt accords-reglementet njuter en högre accords-rätt an Compagnie-Cheferne wrd de Indelta Jnfanterie-Regementerne, och en sadan högre accords-rätt grundar sig icke pä de Löner som Staten bestär, hwilka wid Wärfwade Infanteriet aro wida mindre än wid det Jndeldta, utan pä de inkomster som de af sinn Compagnier, i grund af de med Kronam afstutade v 2 46O Den 2 8 KbruaM Passivolance-Contrac^er, kunnat pÄäKia,.- svm wKGarnizons tjenstgöring nro formäniigare än för de nr, som icke ligga r Garnison z, sä har af sädane anked rungar och »ill ersättning för sa wät deras förlorade Cvinpagpie-revenner, som ägande högre acovrds-rätt,. Stats-.v ikottet dessutom upfördt 200 R-.dr ärligen för h,v ard era af desse Compagnie-Chefer, utom för Etfiversten, för hwilken såsom ägande enahanda och kika accordsratt med Ofwerstarne wid det Jndeldts Infanteriet. U. skottet ansett fia icke kunna en sa danersättning föreslä-. Der af Staks-Utskottek nu uprättade aflönings Förflag, som, i anseende till perfonalet, grundar sig pä de af Herr General Lieutenanten och Commendeu» ren Friherre ^cklororeutL meddeldte uppgifter, slutar sig pä en summa af 64,505 N:d^ och således 24 505 R:d mera än det förrra Förslaget.
En icke ringa del af detta vidsträckta härad, som bär namnet Wadsbo, ligger öster om jernvägen, och södra delen deraf samt den nordöstra träffar jernvägen på närmare håll än vid Töreboda. Man kan alltså icke undra på om ifrågasatta omkostnader för linien Töreboda—Mariestad väcka det lifligaste motstånd utaf dem bland häradsboerna, hvilka deraf aldrig kunna hafva någon nytta, hvarken för sine personer eller sina egendomar. Och obilligt vore väl i sjelfva verket att söka påtvinga dem dylika dryga kostnader för vägar af sådan natur och härledning, som den ifrågavarande. Jag nödgas således antaga att för omläggning af vägen emellan Töreboda och Mariestad intet är att hemta af häradet, såvida ej frivilliga undantag bland förmögnare possessionater skulle finnas hugade att i kostnaderna deltaga, ehuruväl sådana undantag alltid måste blifva så fåtaliga, att de näppeligen förtjena tagas i beräkning. Det är egentligen det allmännas intresse, som här är i fråga; ty svårligen lärer Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 431 man, sedan sakkännedom vunnits, kunna lemna länge ovidrört ett sådant missförhållande, som vid deuna kommunikationsanstalt nu eger rum. Staten gör derå en daglig förlust å den postgång, som från Töreboda utgår öfver Mariestad åt Lidköping, Wenersborg och Uddevalla m. m., i den mån nemligen, som denna postgång naturligtvis skulle kosta mindre om vägen vore kortare och bättre. Skjutslegans extra förhöjning vid Töreboda borde också genom vägens bättre skick kunna försvinna, hvarjemte undvikandet af skjutsombyte vid Hasslerörs gästgifvaregård tillika skulle blifva en tidsbesparing för de trafikerande, hvilka alltså, förutom den direkta vinsten i skjutspenningar af £dels mil kortare väg hade att påräkna i medeltal l|:dels timmas tidsvinst. Töreboda jernvägsstations kommunikation med Wenern på lfjidels timme, under det kanallärten erfordrar 6 timmar, lärer äfvenledes få anses såsom en vinst för trafiken, för att icke nämna den fördel, som kan uppstå af ifrågavarande vägförkortniug, vid de liera tillfällen då kanalen är tillfrusen men Wenern öppen.
Postmedel: Afskrifning af genom äldre räkenskapsformer uppkomne Balancer . 12,445: 1. 6. Balance: Balance från föregående året: Öfverlefvereringar och Skulder 58,687: Afskrifning af genom äldre räken skapsformer uppkomne balancer . 11,962: 7. 9. Lefvereringar: Balance_, Tillgångar: Behållning i Banken - — —- 20,000. —■ ■—• Fordran hos Norrska Regeringens Handelsoch Finance-Departement, hvarom liqvidation ännu beror på Kongl. Majlis nådiga pröfning . ♦ 16,485: 34- 2. 16,485: 34. 2. Fordran af Kejserl. Till Post-Ångfartyget Motalas nybyggnad -43,000. 60,800. När ifrån förestående upphörd af PostMedel för år 1839 593,378: 25. g. afräknas hvad deraf är afkortadt. 1,246: 3. 7. resterande 4,514:12.10. , ~ _ 5,760: ib. 5. återstå lill RiksStaten hehållne .. .. .. 589,818: 9. hvaraf dock utgått: Postverkets omkostnader enligt Stat med .247,790: 11. 5. så alt netto Behållningen utgör ... Vid Slatsregleringen år i8a3 påräknades .116,522:33. 4- således öfverskott 23,705: 12. 7. hvilken Summa ibland Öfverskotterne finnes uti 1829 års Rikshufvudbok upptagen. För år i83o uppgick Netto-Behållningen till 132,742 R:dr 33 sk.
I anseende till de betydliga kostnader, som en för några år sedan beslutad och derefter företagen större både utoch in-vändig reparation, jemte tillbyggnad å Umeå stads förfallna kyrka medfört för nämnde stads till större delen fattiga innevånare, och otillräckligheten af de bidrag, som för denna högst behöfliga kyrkoreparations bekostande samt ett nytt orgelverks anskaffning kunna inom staden uttaxeras, har dess ombud vid nuvarande riksdag Herr N. F. Norman, uti en af Borgareståndet till Stats-Utskottet remitterad motion, anhållit, att Rikets Ständer måtte bevilja staden Umeå ett lån å 10,000 R:dr emot årlig återbetalning af 6 procent, dervid skulle beräkna 4 procent ränta och 2 procent afgå å lånets kapitalbelopp. De i denna motion åberopade och till Stats-Utskottet sedermera aflemnade handlingar innehålla, bland annat, följande uppgifter och upplysningar, nemligen: de för ofvannämnde kyrkoreparation, under åren 1851, 1852 och 1853, bestridda kostnader hade uppgått till ett sammanlagdt belopp af 12,304 R:dr 45 sk.; dessutom komma anbringandet af en ny predikstol och altarprydnad, hvilka arbeten ännu icke blifvit verkställda, att kosta 533 R.dr 10 sk.; ett nytt orgelverk måste jemväl anskaffas, enär det nuvarande, i anseende till dess dåliga och bristfälliga beskaffenhet, icke i någon mån kunde anses motsvara och uppfylla sitt ändamål; efter skedda debiteringar hade stadens innevånare för åren 1847 t. o. m. 1852 bidragit till reparationen och tillbyggnaden å sin kyrka med tillsammans 2,252 R:dr 7 sk. 8 r:st.; och uppgingo de för reparationsoch tillbyggnads-kostnadernes bestridande upptagne, ännu icke betalde lån till 8,000 R:dr 32 sk.; enligt de till komitén för undersökningen om städernas beskattnings Itih. till R. St.
Maj 1848, hvilket stadgar, att de för särskilta utgifter anvisade medel endast i mon af behof skola reqvireras och lyftas. »ttio af den 26 Juni 1851, angående lindring i rottehållares på Gottland skyldighet att anlägga båtsmanstorp (82). 1851 den 5 Juli, Förvaltningens af Sjöärendena och Kämmarkollegii gemensamma underdåniga utlåtande infordradt; och, sedan detsamma blifvit afgifvet, 1852 den 9 November, i underdånighet föredraget; och förklarade Kongl. Majit någon åtgärd, i anledning af den gjorda framställningen, nu icke erfordras, enär genom Kongl, resolutionen den 29 Januari 1824 blifvit medgifvet att, om någon rote på Gottland skulle, vid laga syn och besigtning, linnas sakna nödig lokal till torps anläggande, frågan om de Båtsmannen i stället tillkommande förmoner skall på laglikmätig pröfning ankomma. t»: o af den 26 Juni 1851, angående befrielse för åtskillige Pastorsoch Comministers-boställen från utgörande af rotering, eller om åtnjutande af ersättning derför (83). 1851 den 5 Juli remitterad till Förvaltningens af Sjöärendena och Kamrnar-Collegii underdåniga utlåtande, dervid Collegierne, under upplysning om förhållandet i hvarje uppgifvet fall, i underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit, på grund deraf, skulle finna de hos Rikets Ständer i förevarande afseende gjorda framställningar hafva saknat giltig anledning, äfvensom att de i alla läll afsåge ämnen af beskaffenhet, att i första rummet tillböra vederbörande Embetsmyndigheters pröfning; hvarefter ärendet den 25 Augusti 1852 i underdånighet föredrogs, hvarvid Kongl. Majit, med anledning af hvad Collegierna upplyst och anfört, fann Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga framställning icke föranleda någon åtgärd; vederbörande likväl obetaget att, i fråga om befrielse från delaktighet i rotering, eller ersättning derför, efter befogenhet, väcka talan å ort och ställe som vederbör. lJ»:o af den 29 Juli 1851, angående ersättning till en Pensionskasse-inrättning för Beväringsmanskap och afskedade Båtsmän i Wester-Norrlands län (116). 1851 den 7 Augusti i underdånighet föredragen, samt bref under, samma dag till vederbörande expedierade om Rikets Ständers i ämnet fattade beslut. »O:o af den 13 Augusti 1851, i anledning af Kongl. Majits nådiga proposition, angående särskildta till åtskilliga förvaltande