Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I stället för ett dylikt sammanslående af särskilda kassors medel, som i flera fall kan medföra olägenheter, ingaf jag, för några år sedan, ett förslag till förändring i Christianstads skolkassor, innefattande bland annat, att Bibliotheksoch mindre kassan, hvilkas ändamål är enahanda, och då en Bibliotheks-kassa icke egentligen finnes för Lärdomsskolor föreskrifven, måtte helt och hållet sammanslås, till undvikande af de svårigheter och förluster, som ofta äro förenade med de många små-kassornas utlåning i mindre poster, dervid sällan någon fullgod säkerhet kan erhållas. Förslaget förnyades vid en skolvisitation år 1842, emedan jag, under föregående åren, icke varit i stånd att för kassamedlens utlåning i särskilda poster erhålla den fullkomliga säkerhet, som en ansvarig förvaltare måste fordra, så vida meningen är, att han skall hushålla, men icke negotiera med kassorna. Bilaga lill Kyrkoherden Böklins underdåniga Förklaring. Af Härdams skolhus större kassa har jäg uppburit 474 R:dr B:ko, såsom bidrag till härvarande skolbyggnad, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref till Dess Befallningshafvande härstädes af ilen 25 Februari 1832; som härmed qvitteras. Christianstad den 9 September 1841. Å Skol-Direktionens vägnar: A. G. Eriksson. Med Original-qvittenset lika tydande intyga And. Grönwall, Olof Hörmans 196 — Kalmar Stifta Konsistor» underdåniga Utlåtande. Till underdånig åtlydnad af meddelad befallning om Utlåtande, rörande vissa anmärkningar, gjorda af Rikets Ständers sist församlade Revisorer, vid Domkapitlens till Kongl. Kammar-Rätten ingifna räkenskaper, får Kalmar Domkapitel i underdånighet detsamma afgifva. Beträffande första punkten, angående den olika uppbördsoch redovisningsprocenten, sorn befunnits vid olika Domkapitel äga ram, får
13 nämnden inlöste inot nedsatt afgift 62 barn, af fattiga mödrar och Nödhjelpskommittéen inlöste mot 100 R.dr 108 barn, samt af mödrar inammade 82 barn, tillsammans 400 barn, för hvilka underhålls-kostnaden, efter det för år 1854 fastställda pris å dagkostnaden 21 sk. banko, med beräkning af 28,836 underhållsdagar, utgjorde 12,816 R:dr 6 sk. Banko.» Då häraf synes vara ådagalagdt att Allmänna Barnhuset, örn ock i inskränktare mån än tillförene, likväl till högst betydligt antal mottager och underhåller äfven sådana barn, som eljest skulle falla hufvudstadens fattigvård till last, och Barnhusets kostnader härför kunna anses fullt motsvara de Barnhuset årligen tillgodokommande öfverskottsmedlen, enär dessa, enligt Utskottet meddelad uppgift från Barnhusets Kammar - kontor, utgjort: är 1846 B:ko R:dr 14,081: 6. 4. » 1855 / ... » » 21,470: 15. 10. eller tillsammans under dessa tio år B:ko R:dr 127,204: 23. 10. och således årligen i medeltal endast 12,720 IUdr 21 sk. 6 r:st. Banko, samt Utskottet föreställer sig att Rikets Ständer icke vilja gifva anledning till upphörande eller väsentlig inskränkning af denna Barnhusets för hufvudstaden välgörande verksamhet, hvilket efter all sannolikhet måste blifva fallet, derest Barnhuset ginge i mistning af ifrågavarande, denna inrättning af ålder tillförsäkrade medel, anser Utskottet sig icke böra understödja de väckta motionerna i hvad de afse ändring i nu gällande föreskrifter rörande dessa medels användande. Utskottet kan icke heller biträda de af motionärerne uttalade åsigter om obehölligheten af eller det anmärkningsvärda uti den s. k. nya förvaltnings procenten.
Och då hvad som kunde vara ändamålsenligt, sedan en ny reglering vunnit stadga, icke alltid kunde vara lämpligt under en öfvergångsperiod; samt vådorna för läroverken af misstag vid tillsättande af Rektorer på stat vid de högre läroverken vore särdeles stor och långvarigt verkande, tillstyrkte Utskottet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla alt vid högre elementarläroverk Rektor tillsvidare mätte tillsättas blott pä förordnande. Delta yttrande godkändes af Rikets Ständer och lades till grund för deras ofvanberörda underdåniga skrifvelse. Utskottet, som å ena sidan fullt uppskattar vigten af de skäl, som tala för rektorsembetenas besättande såsom fasta platser, men å andra sidan icke heller kan undgå alt göra tillbörligt afseende på de farhågor, som yttras, att tillräckligt antal fullt dugliga ämnen för rektorsembetena måhända icke finnas alt tillgå, samt alt nödig säkerhet icke finnes, alt en lill Rektor utnämnd skicklig man äfven efter utnämningen bibehåller sin skicklighet och sin arbetsdrift, anser det lämpligaste sältet att för närvarande lösa denna omtvistade fråga vara gifvet genom Rikets Ständers vid sistlidna riksdag föreslagna åtgärd. Ett tillförordnande alt förestå en tjenst skil - Allm. Bcsv.- och Ehon.~U(skottets Betänkande K:o 118. SI jer sig deri frön elt förordnande på viss lid, atl det förra icke medför samma uppfordran lill tåla ombyten som det sednare, ulan i sjelfva verket endast saller den tjenstgörande ämbetsmännen genom afsältligbeten i samma ställning som innchalvaren af ett förtroende-ur be le. En i öfverensstämmelse med den förstnämnda föreskriften utsedd Hektor, som visar sig icke ega för befallningen erforderlig skicklighet, kan, ulan alvaklan på tilländagåendet of tiden för bans förordnande, entledigas, hvaremot å andra sidan en sålunda tillsatt Heklor kan vara lörvissad atl, så framt han fortfarande egnar nit åt sitt embete och visar förmåga alt fullgöra sina åligganden, varda vid befattningen bibehållen.
Då man är tjugofyra år och kommer direkt från en vindskammare i Lund till en hufvudstads alla förströelser, dess glada ungkarlslif och lättsinniga vanor, då man uppmanas att deltaga deri och utan svårighet får medel dertill, då bryter man snart med sina gamla minnen, sina ungdomstycken, sina storsinta principer, och om icke hela den vackra byggnaden af ren och sann moral, som man i den tysta och tarfliga studerkammaren uppreste inom sig, ramlar öfver ända, så får den åtminstone betänkliga knuffar och skador. Vanligen blir den under dylika förhållanden förvandlad i en romantisk grushög, hvarur vi i lyckligaste fall sedermera kunna framleta några brukbara spillror, för att uppresa deraf ett litet kapell i vårt hjerta, der vi hålla själamessa öfver vår förgångna dygd. Med ett ord: Astley lefde ett lif af nöjen och förströelser, som egde för honom hela nyhetens behag, och som ofta öfverskred den gräns, der nöjet blir lågt och smutsigt och lättsinnigt öfvergår till last. Han gjorde det likväl aldrig utan bittert obehag och ånger. Hans smak och hans skönhetssinne, mer omutliga än hans rättskänsla, återhöllo honom likväl, och då han icke längre fördömde sin otrohet emot den ungdomskärlek, som hittills fylt hans hjerta, så var han ännu känslig för sättet, på hvilket denna otrohet begicks. Var han sämre eller bättre derigenom? Hvem vet? Det vill likväl synas, som om den, hvilken lägger en viss elegans i lasten och gör brottet tragiskt, redan derigenom inlagt en hemlig protest deremot. Oaktadt den sfer, hvari Astley nu inkommit, var vida öfver den, hvari den glade och arbetssamme gascognaren lefde, bibehöll han likväl en viss förkärlek för denna sin första vän. Gordon syntes honom i många afseenden bättre än de nya och aristokratiska vänner han fått; hans muntra och godmodiga prat eller hejdlösa känsloutbrott buro alltid vittne om hans hederliga själ, och den uppriktiga tillgifvenhet han fattat för sin ”svenska vän”; och mer än en gång var hans goda praktiska förstånd af nytta för Astley.
En mycket verksam orsak till » svärmors » falska ställning till sin dotters make får sökas deri, att så många mödrar, tvingade af nöden eller jägtade af fördomar mot alla ogifta qvinnor, hafva betraktat sina unga döttrar som en marknadsvara, till hvilken de sökt köpare, och det med en ifver, både ömklig och löjlig för utomstående att skåda, men ändå djupt sorglig att se för dem, hvilka betänka äktenskapets vigt såväl för individen som för det samhälle, hvaraf hans hem utgör en beståndsdel. Det är lätt begripligt, att då en mor blott söker en man till att försörja sin dotter eller för att skaffa henne en passande samhällsställning, kan det ej bli fråga om större sympati emellan » svärmor » och honom, och den fingerade slägtskapen emellan dem med ty åtföljande konventionella sken af öm förtrolighet äro just ej egnade att sammanknyta bandet emellan de två. Skulle det dertill vara så olyckligt, att mannen sett mera på yttre företräden hos den qvinna, han valt, än på hennes inre värde, då måste hans missnöje, när han. nyktrar till från sinlighetsruset, företrädesvis riktas mot den, hvilken han måste betrakta som an^tiftarinnan af hans äktenskap. I sådana fall — och de äro ty värr allt för många — blir det svårt, om ej omöjligt, för hustruns mor att vinna sin svärsons tillgifvenhet, äfven om hans maka lyckas förvärfva sig en plats i hans hjerta, och, sorgligt att säga, händer det ej så sällan, att sådana mödrar, som hållit jagt efter svärsöner, slutat sitt lif, som om de vore barnlösa qvinnor, emedan deras gifta döttrar antingen helt och hållet ställt sig på sina mäns sida mot de af dem afskydda svärmödrarna, eller ock, i följd af sina olyckliga » förnuftsgiftermål », dragit sig bort från den mor, som drifvit dem in i olyckan. Någon gång, fast mera sällan, kan visserligen mannens mor ha spelat rollen af äktenskapsmäklerska, men då männen i allmänhet anse att äfven ett mindre lyckligt äktenskap är för en qvinna bättre än intet, så har en hustrus svärmor under alla förhållanden lättare att häfda sin ställning till svärdottern än dennas mor sin värdighet gent emot svärsonen.
Hela samhället är ett konstens verk, som menniskans kraft och omtanka uppbyggt, och dermed mäste det ock underhållas, ty annars nedfäller det till sin grund, hvarifrån det upprest sig — den vilda naturen, i hvilken öfverdrifterna bola sig sjelfva och der intet djurslägte blifver alltför talrikt. Här har i sak, nemi. den under discussion varande, blifvit anfördt, att 4 <*i'betsföra personer, beräknadt såsom ett minimum på en hemmansdel, vore för mycket, och alt det äfven vore stridande emot principen för denna beräkningsgrund, ulan att 3 personel borde istället införas, ulan att något skäl dertill blifvit anfördt. Det torde dock ej vara någon skilnad i princip emellan siffrorna 3 och 4» åtminstone kan jag ej fälta den. Skulle någon princip här i författningen formligen uttryckas, så mäste det väl vara rättast all på en hemmansbrukares hushåll beräkna såsom minimum födan för fyra arbetsföra personer eller det erforderliga för man och hustru samt föibarn och ålderstigna föräldrar. Jag tror, att i det fallet är förslaget till författning godt, och jag vill ej vidare uppehålla tiden. Hr von Rosen: Med anlefln. af hvad bär i dag blif vit yttradt, anhåller jag alt få förlänga diseussionen med ett och annat besvarande deraf. Om jag ej hörde orätt, så ansåg Hr Lagerhjelm, att orden ”i medelmåttiga år’’ borde ur 2:a §:n uteslutas eller förändras, under påstående, att besutlenheten borde beräknas efter hvad hemmanen i afkastning äfven under sämre år kunde gifva, — det vill med andra ord säga, att §:n skulle redigeras så, att till besullenhet fordrades det åboen af sin hemmansdels afkastning kunde pä - i6 Den 3 Februari f. m. räkna bergning i missvextår, som kunna inträffa. Jag heinställer om detta vore lämpligt. Jag kan tänka mig en ganska stor possession, som under svåra år gifvet' en så ringa afkastning, att åboen ej är besutten.
En så orimligt hög utförselstull å tackjern är ju rent af ett gäckeri, när man talar om, att man vill afskaffa utoch införselsförbuden, och bevisar alt man, åtminstone hvad tackjern beträffar, ej har mening med hvad man säger. En så hög utförselstull å tackjern, då tullen å stångjern blott är 4 sk. per skeppund, bevisar endast att man fortfarande vill bålla de tackjernst ill verkande bergsmännen under förmynderskap och förtryck af de stångjernstillverkande bruksegarne, och' att det skall vara de sednares rätt att lefva på de förras bekostnad. En sådan lag är väl en undantagslag, om någon är det, och en i högsta grad orättvis undantagslag till på köpet; men när det gäller bruksegare och bergsmän, stångjernstillverkare och tackjernsproducenter, så tyckes det som Utskottets majoritet ej skulle hafva något emot undantagslagar. Den orimliga utförselstull af 2 R:dr 24 sk. å ett skeppund jernmalm, hvilken Utskottet föreslagit, vittnar om lika liten rättvisa och billighet emot grufegarne. Så ytterligt prohibitiva stadganden till förmån för vissa enskilta intressen, på bekostnad af andra, hvilkas ställning lika mycket förtjenar att ömmas och behjertas, taga sig sannerligen illa ut af ett Utskott, som vill berömmas för sin liberalitet och hetas bryta vägen för lib§rala reformer.» Bilt. lill R. St. Gezelius från Stora Kopparbergs län: »Jemte tillkännagifvande deraf, att jag icke med min röst biträdt Utskottets beslut i fråga om upphörande af de så kallade transatlantiska tull-lindringarne, får jag tillika förklara, det jag lemnar derhän den förväntade nyttan af Utskottets åtgörande så väl i denna del, som af beslutet om förbudens borttagande.
HolRätten kan således blifva hedragen, hvilket tydligen synes, att Lagstiftaren äfven förutsatt när lottning blifvit anbefalld; hvarigenom en sådan möjlighet skulle, om ej upphäfvas, åtminstone försvåras. D essutom frågas billigt, om lagligen föreskrifne Controller skola, i somliga fall, icke få gälla derföre, att principen för Controll förutsätter obehagliga möjligheter, eller mannamohn, såsom Utskottet uttrycker sig? På den grund borde alla Controller afskaffas. Mu säger Lagen bestämdt, att Referent icke kan handlägga mål, som ej genom lottning honom tillkommit; derföre utdelar man maica 252 Den 12 Julii /. m. genom den scrupuleusaste lottning, emellan de sittande Ledamöterne; men sedan Lottningen är skedd, vill man ange målen tillhöra sjelfva Stolen på hvilken första Ledamoten suttit; så att man på denna 6tol anser sig, genast efter lottningen, och så ofta man behagar, kunna utan lottning, insätta hvarje främmande person, som kan komma i fråga såsom Adjungerad Ledamot. Är sådant rimligt? I Lagen står likväl att man skall lotta emellan personer och ej emellan stolar: är det sundt förnuft uti, att uppbygga med ena handetr och nedrifva med den andra? Att först lotta noggrant om hvilken person, som skall emottaga ett mål, och sedan utbyta den efter behag? Under sådana förhållanden bör jag göra mig skäligen säker, att Ridderskapst och Adeln ej låter förvilla sig af Utskottets Betänkande. När nu det samma ej mera kan återremitteras, så anhåller jag om afslag derpå; samt att Herr Grefven och Landtmarskalken täcktes göra proposition på min, till Utskottet gjoN da framställning, i likhet med hvad Biskop Wallenberg föreslagit, nemligen: att den Perfoni Jorn på vanligt fått anmåles till adjungerad Ledamot 9 mätte jont vara bejlämd genom lottning etnel/au y,ne , hvilka Prefdenten äger, att i detta ändamål inför HofRiitt uppgifva.
1 — packing eller pressduk , 1 skålp. 3 — 2 24 — alla andra slag 1 skålp. 24 halfylle-, eller af ull med blandning till minst hälften af bomull, lin eller hampa: alngods: 3 flanell 1 skålp. För b. 508 Expeditions-Utskotlels Förslag till und. Skrifvelse, N;o 2ti. Tullvärde. Qvantitet för f 11 ItInförselstull. Banko. [Väfnader Ber ä kilinge IU muiKo. R:dr sk. r:st halfylle-, eller af ull med blandning liidr sk. r.st till minst hälften af bomull, lin eller hampa: alngods: alla andra slag: 2 24 af mindre än 7 qvarters bredd 1 skålp. 36 — af 7 qvarters bredd och der4 öfver 1 skalp. i Anin. Ilalfylleväfnader, som till iner än hälften bestå af ull. tullbehandlas lika nied de hel ylle-“Väfnader, kvartill de närmast kunna hänföras. shawlar, shaw letter och andra dukar af ull och bomull tillsammans : under 6 r:dr 32 sk:s värde stycket För b. af 6 r.dr 32 sk:s värde och deröfver stycket 100 R:dr v. 20 linneoch hamp: alngods: | 36 — blaggarn och kanfas 1 skålp. 12 — i 16 .— bolstervar 1 skålp. 21 4 28 buldan 1 skålp. 9 4 8 i — damast 1 skålp. 2 3 —» — dräll • 1 skålp. 36 — 36 — kammarduk och batist 1 skålp. 3 32 —- 18 tlinön 1 skålp. 1 40 — lärft, hvaraf 1 qvadrat-aln vä- 13 — ger till och med 3 lod 1 skålp. För b. 5 — alla andra slag 1 skålp. 1 32 — i 30 — segelduk oell tältduk 1 2 4 — båroell tagel1 skålp. 20 — Expeditions -Utskottets Förslag till vnd.
Pauperismen har växt ut till denna egna, i språket antagna benämning, och lill ett hotande ondt för hela samhället. Den utgör en samhällets sjukdomsform, som icke lärer kunna häfvas, om den icke angripes vid roten. Fattig vårds-anstalterna blifva föga annat än pallialiver emot denna sjukdom, om icke först och främst sederne reformeras och dernäst näringarne organiseras efter landets och klimatets egna lynne. I den mån gammal Svensk tarflighet, arbetsamhet och renhet i seder ännu äro bibehållna eller återställas inom en eller annan kommun, i samma mån har paupeiismens onda der blifvit okändt eller inskränkt; och gynnande lokalförhållanden eller förökade nåringstillfällen förslå icke alt hejda fattigdomen, der sederna äro i depravations-iillstånd. Men å andra sidan skönjes äfven huru okloka riktningar af industrien eller dess hämmande af naturförhållanden eller af okloka lagar och sedvanor alltid medföra fattigdomens tillväxt. Sveriges naturliga näringsgrenar äro icke mångå och kräfva en jemförelsevis större ihärdighet, klokhet och omtanka, för att bringas i flor. De behöfva att skyddas och vårdas af en större huldhet i lagstiftningen, än den negativa, som lemnar allt åt enskild frihet och täflan. Det är icke nog att onaturliga inskränkningar af näringsfriheten undanrödjas. Denna frihet behöfver en posilif vård, som skiljer den ifrån sjelfsvåldet och understödjer den med tillfällen till bildning och utvägar till förkofran. Der denna frihet öfvergått till missbruk, kan och bör den hejdas genom lagstiftarens mellankomst. — Alt det allt mer omkring sig gripande statkarls-systemet är ett ibland sådana missbruk, som hufvudsakligen bidrager till pauperismen, börjar man nu inse; och det vöre väl, om detta missbruk kunde hannnas antingen genom fri - 25 frivilliga öfverenskommelser inom socknarne eller lagstiftarens direkta mellankomst. Handtverkeriernes närvarande skick står också uti ett närmare förhållande till pauperismen.
Carlsborg är i första kostnadsförslaget öfver nämnde fästning beräknadl kosta circa 3,500,000 r:dr b:co, oell i ett sednare förslag, till följd af några nödvändiga olikheter i befästningen, är* denna kostnad nedsatt med circa 120,000 r:dr. Sammanlagda kostnaden för de vid Carlsborg utförde verkliga fästn.byggnadsarbeten (inberäknadt faux fraier Af de för, vid Carlsborg utförde öfrige arbeten har utgått för byggnader, som komma att i fästningen qvarstå .. Hvarvid inbegripes tyghusbyggnaden, hvilken, utgörande en byggnad af 212 alms längd och 32 alms bredd, och i 2 våningar inredd och fullt färdig kostat endast 169,992 r-:dr. Hus och byggnader, hvilkas kostnader icke omedelbart tillhör fästuingsbyggnadsfonden t. ex. Konungens pavillon, kruthus å Lindö och Haganäs, exercishus, garnisonsoch pion-., niercaseruer, prestboställe ni. m. Byggnader, uppförde i och för fästningsbygg naden tegelbruk, sjukhus med läkarebostad, vakthus, corps de garder och husreparationer m. m. Utgifter, främmande för byggnadsfonden garnisonskostnad för indelt och värfvad trupp, commendanls, place-majors och com.- adjut:s m. fl. arfvoden. — Hr Horn söker vidare bevisa tillräckligheten, t. o. m. öfverflödet af arbetsstyrka, i föjande ord: ”Det är bekant, att fästningen haft ständiga arbetscommenderingar af indelta armeen, samt en hel sommar 2000 privata arbetare, oberäknadt den ständigt på stället förlagde pionniercorps, som varit 300 och nu, under namn af Krono-arbetscorps, ökats till 600 man.” Deraf ses, att af de 25 år byggnaden varat, under 12 år, eller nära halfva tiden, ingen commendering ur indelta arméen arbetat derstädes.
I öfrigt vill Kongl. Maj:t hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, alt i den mån de af allmogen inom Stora Kopparbergs län, som för närvarande afbörda sig mantalspenningarne med kol, vinna befrielse från denna skyldighet, förfaller jemväl grunden för den eftergift till hälften af bevillningen efter 1 :sta artikeln i'Bevillningsförordningen, som de i anledning af berörda skyldighet hittills åtnjutit, hvarvid dock bör iakttagas, att de personer, som utgöra Fahlu kungsgårdshjelp. enligt nu gällande Bevillningsförordning, ega att tillgodonjuta lidels lindring i bevillningen efter irsta artikeln, såvida de icke af förutnämnda skäl erhålla nedsättning till hälften, och att således, derest ifrågakomne förändring med mantalsränlan eger rum, utan alt Fahlu kungsgårdshjelp på samma gång upphör, nyssnämnde Rdels lindring bör ega rum i åtskilliga fall, då densamma hittills, i följd af annorledes åtnjuten högre nedsättning, förfallit. De ofvanomförmälde frågor rörande handlingar skola till vederbörande Utskott aflemnas; och Kongl. Majt t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra OSCAR. S. A. Munthe. Utdrag af protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Ilans Majit Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den ta November 1647. Närvarande: Flans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse. Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre. Kongl. Moj:ts KS ilig a Proposition N:o 9. 45 Statsråden: Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe, Werrn, Friherre Gj/lengranat, Faxe, Fåhreeus.
Den 8 augusti, då Eiffeltornet längesedan var färdigt, och utställningen pågick i fullt utvecklad glans, boijade den öfver honom nedsatta riksrätten inför franska senaten sina sammanträden i Luxembourgpalatset; den 13 fäldes han för » sammansvärjning », den 14 för » attentat och försnillning », och den sistnämnda var, såsom bevisen ådaga-lade, af verkligen skandalös art. Boulanger jämte Roche-fort och Dillon dömdes att » deporteras till någon bestämd plats ». Det var ej att vänta att de skulle sjelfmant inställa sig för straffets undergående; de nöjde sig med att på af-stånd protestera mot domen, men dristade äfven till höjande af anhängarnes sjunkna mod att hotande hänvisa till de standande allmänna valen. Man talar ibland om » moraliskt nederlag », ett sådant i fullaste mening hade den » tappre generalen » lidit, då han nu stod der som en öfverbevisad bedragare och försnillare. Nederlagets följder fick han också vid de bebådade allmänna valen erfara. Den sociala arbetarrörelsen räknar, äfven den, sina anor från den stora iranska revolutionen och synes hafva, åtminstone indirekt, tagit intryck af dess hundraårsminne. Vi vilja ej tala om den svallvåg däraf, som gått öfver till vårt land; vi blott erinra om arbetardemonstrationen i Göteborg på nyårsdagen, om den ännu större demonstrationen här i Stockholm omedelbart före kungsjubileet den 21 jan., socialistkongressen i Stockholm (afslutad den 20 april, samma dag prins Erik föddes) samt slutligen de flerestädes hållna » bastiljfesterna ». Det är i de stora kulturländerna som den afgorande striden en gång skall utkämpas, och där visa sig afven de förebådande stora symptomerna. Till dessa hörde den stora socialistkongressen i Paris, hvilken afslöts den 26 juli, sedan den fattat beslut om 8 timmars normalarbets-dag, (för hvilken en allmän europeisk socialistdemonstration lär komma att tillställas den 1 maj 1890).