Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Påhlman påräknade belopp R:d 2 Millionerså, enär man jiittilis, icke utan all anledning, befarat, att de för Disconterntrs Räkning upptagande 3 procents Lån indragit ett och annat förut stående • Rån från Näringarne ehuru igenom den af de löpande 3 procents Obligationer ökade Sedel-Stocken Närin 4'de B. Näringarna i annan, nemligen Discont väg, blifvit understödde med nära dubbelt belopp hvad ma roan då af de här uppgifna högre Rentevilkor för Cassör och Capitalisten kunna vänta annat än uppsägning af hos privata hittills stående Cäpitaler? Ja, om än i deras ställe nya Utlånings-tillfällen uti nya Disconten på beqvämligare tider och lindrigare vilkor än hittills bereddes, skulle dock blotta rubbningen af de förra stående Lånen bereda mångens ofärd. Jag är ock af den öfvertygelsen, att Annuiteter, eller Permanenta Lån för hög renta, af Staten aldrig böra gagnäs annat än som Nödfalls Resource, och det är, Gudi Lof! ej nu fråga om. Med Tit. Påhlman kan jag Omöjligen före-» na mig uti den slutsats, att Mynt-representativer» nas, Banco-sedlarnas mindskning igenom förvandling till en del uti Siats-Obligationer skall öka de förras värde, på en och samma gång sorn dessa sednare uti Rörelsen skola ersätta bristen af de förra, ty blifva de sednare sökta och användbara i allmänna rörelsen, till lika värde med Banco Sedeln, så är det alldeles detsamma, som om ålit vore oförändradt Banco-sedlar; falla de åter, och säljas till underpris, Som vetkeligen, heldst vid vissa tillfällen, ej skall kunna före* kommas med, den Stats-Obligations-upphåndlingsanstalt for Staten* rakning, som Tit. Påhlman föreslår, men som i min tanka är högst vådelig att här etablera, så uppkommer visserligen ett Agio imellan dem och Bartco-sedeln, men den ökar
WpSevisorn satt efter slutad måltid med Jl^ * kaffekoppen framför sig i sin vackra salong. Brasan brann trefligt i fajanskakelugnen, en präktig björkvedsbrasa, som spred sin behagliga värme öfver rummet. Hans hustru, smakfullt och hemtrefligt klädd, satt med sitt bandarbete vid sitt eleganta sybord. Barnen sprungo där stojande ut och in, glada, friska, rosenkindade barn, nätt och ändamålsenligt klädda efter årstiden. Men stojet störde inte den hedersmannen; det kloka, godmodiga ansiktet uttryckte tvärtora stor belåtenhet med tillvaron. Inga ekonomiska bekymmer tryckte honom, han var hvad man kallar välbergad, » gumman » och han kommo väl öfverens, barnen voro välartade och friska. Revisorn var en mycket lycklig man. Hans största bekymmer voro, när hyresgästerna hade allt för stora fordringar, ty han var husegare i en större landsortsstad, samt att hitta på presenter åt » gumman » till jul, födelseoch namnsdagar, hon som hade allting så fullt upp. Just i dag hade fattigvården haft sammanträde. Revisorn, med sitt kloka, rediga affärshufvud var naturligtvis medlem af densamma, och många förståndiga beslut hade fattats. Ibland andra var att aldrig gifva, så länge föräldrarne lefde och kunde arbeta för barnen. Skaffa dem arbete skulle de om möjligt göra, men aldrig gifva. » Hör du, gumma », sade revisorn nu plötsligt, där han satt, » brukar du ge barnuugar och sådana där, som komma upp och tigga? Jag fruktar, att du brukar det. » » Nej, i allmänhet gör jag det inte, åtminstone inte annat än mat, som de äta upp, när jag ser det, » svarade frun. » Ingenting är mera demoraliserande än att ge utan urskiljning. Men jag försöker att ta ' reda på deras förhållanden, och om det är verklig ' nöd, så ger jag. » » Verklig nöd, hvad menar du med verklig nöd, det skulle jag bra gärna vilja veta? » Revisorn såg spetsig ut. » Kära gubben, det är väl inte så svårt att förstå. » Frun såg litet förvånad upp. » När barnskaran är så stor, att föräldrarne inte kunna försörja dem; om man och hustru äro slarfviga eller så. » » Joo, se där ha vi det!
Bland verifikationerna till konto för beväringsmanskapets vapenöfningar förekommer en af Landshöfdinge-embetet i Wester-Norrlands län, på grund af afgifven räkning, utfärdad anordning å 224 R:dr 50 töre, utgörande kostnaden, efter 25 öre personen, för transporterande fram och åter öfver Angermanelfven, mellan Kläpp och Sånga-Mo lägerplats, af 898 beväringsynglingar, tillhörande länets beväringsbataljon. Då afståndet emellan nämnde platser lärer vara ganska obetydligt-, synes ifrågavarande utgift af 25 öre för person större än som för ändamålet erfordrats; hvartill såsom anmärkningsvärd! kommer, att betalning efter denna grund blifvit beräknad för hela antalet af det söder om Angermanelfven boende beväringsmanskap, uppgående, såsom andra verifikationer utvisa, till ofvannämnda summa, ehuru, enligt Revisorerne meddelad upplysning, somlige af desse beväringsynglingar färdats annan väg till och från mötesplatsen. § 7. Sedan, för beredande af lindring i roteringsbesväret, Rikets Ständer vid 1856— 1858 årens riksdag, med bifall till derom aflåten nådig proposition, medgifvit, att det från indelta Arméens rotehållare eller vid vissa regementen från soldaterna utgående kontanta bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll finge upphöra, samt anvisat ett deremot svarande statsanslag att, jemte det förut å riksstatens fjerde hufvudtitel till »lifmundering för indelta infanteriet» upptagna belopp, för ändamålet användas, så hafva från dessa medel, hvilka, afsedda för underhållet af såväl lifsom släpmunderingen vid indelta roterade infanteriet, utgjort under statsregleringsperioden 1858 1860 208,200
Brefvet af den 2 Nov. 1833, en förnyad jemnkning af den Extra och Nya ständiga Roteringen, år i835 verkställdes, och att i följd deraf 29* Extra och 3iT7ä Nya ständige, eller tillsammans 6it‘- Rotar inom detta Län tillkommit, eller åtta flere, än år 1826 föreslagits, hvarvid dock icke föreslagits Rotering, hvarken å Städernes jord, i anseende till en föreslående allmän reglering af Städernas Båtsmanshåll efter Bevillningsgrund, eller å Recognitionskogs-hemman med dervarande Torp och Lägenheter, eller å de efter afvittringarne tillkommande högre Skattetal och ännu oskattlagde nya hemman. Skjutsbesväret fortfar att vara ett för innehafvare af jord ganska svårt onus. Det har uti sist afgifne Berättelse blifvit omförmäldt, att bördan af Kronoskjutsen mycket ökas derigenom, att de skjutsande bo på långt afstånd från det ställe, hvarifrån skjutsen skall hämtas; att till beredande af lindring i denna börda Norroch Vesterbottens Läns Salpeter sjövägen transporteras till Gefle; men alt skyldigheten att transportera denna vara 20 till St. Kopparbergs Län då ännu qvarstod för skjutsskyldige i Gestrikland, som för detta ändamål måste, i början af sommaren, då brist på foder vanligen inträffar, vid hvarje skjutsombyte inställa omkring goo hästar. Genom Länsstyrelsens föranstaltande transporteras nämnde vara nu af innevånarne i Årsunda Socken af Gestrikland, efter beting och emot lika betalning som för Kronoskjuts, ifrån Gefle ända till Closters Krut-bruk af Stora Kopparbergs Län, hvarigenom vunnits för de skjutsskyldige inom Gestrikland och en del af St. Kopparbergs Län frihet från Jetta onus, utan all ersättning för detsammas utgörande; för Årsunda Sockens innevånare en icke obetydlig biförljenst, nära motsvarande deras Krono-utskylder; samt för Kronan, alt, genom undvikande af flere omlastningar, Salpeterkärlen under transporten bättre förvaras, hvarigenom afrinningen minskats.
Sparre, Erik: Då R. o. Ad. vid dess sista sammanträde, jemlikt hvad jag då erfor, fästade en oförtjent upmärksamhet vid det förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, som af mig framställdes, och jag icke föreställde mig att detta förslag skulle kuuna vinna tillräckliga sympatier, utan tilläfventyrs endast föranleda till en något längre diskussion, för den händelse det icke gjordes allmännare kändt, så hafva under de sednare dagarne åtskilliga ledamöter dels af detta och dels af de öfriga RiksStånden sammanträffat, hvarvid it'rågav:de förslag blifvit godkändt med endast den ändring att en af mig upställd mening något framflyttades. För att göra detta förslag färdigt att åtfölja Exp.Utsk:ts skrifvelse till de andra Stånden, om R. o. Ad. skulle finna skäligt detsamma antaga, har jag härefter låtit omskrifva förslaget. Likväl och för att tydligen ådagalägga att detta förslag till und. skrifvelse på det hela öfverensstämmer med det förra, samt att detsamma således icke innehåller några öfverraskningar eller nyheter, ber jag att, till jemförelse med Den 28 Mars f. tn. 425 det förslag, hvilket ligger på bordet, få upläsa det nu reviderade förslaget, som är af följande lydelse: S. A. K. Sedan genom den år 1814 grundade Föreningen mellan den Skandinaviska halföns tvänne folk, dess ställning i det Europeiska statssystemet blifvit bestämd, och, till följd af den åt dess yttre politik gifna fredliga riktning, tillfälle beredt att egna upmärksam heten ostörd åt ordnande af inre förhållanden, har ett närmare bestämmande af dessa, i hvad de äro för bägge rikena gemensamma, visat sig allt mera nödvändigt för upnåendet af det med Föreningen afsedda höga ändamål, att åt tvänne stambeshigtade, af naturen genom ländernas läge förenade folk, de der ega så mycket gemensamt i religion, seder, språk och andra förhållanden, gifva trygghet och lugn att, med bevarad full rätt att sjelfständigt hvart för sig besluta öfver egna angelägenheter, i inbördes endrägt och förtroende verka för befordrande af gemensam framtida lycka och förkofran.
Det var ett inre tvång, som enade dig med denne andre, du kunde icke stå emot och du ville det heller icke. Du kände det sällsamt, men du hade dock din lust däri. Det var som hade du blifvit rikare för hvarje gång du mötte denne andre, det var som hade du fått lösning på någon hemlighetsfull gåta, hvarpå du länge grubblat. Du vardt allt vekare till sinnes, det kom ljusa drömmar in i hågen. Inte sant, du kände det så? Förståelse — finns det ett vanare, finare ord? Säg! I detta ord har du klaven till hjärtats ljusa, rika språk. Utan förståelse finns ingen väg mellan tvänne sinnen, kunna inga gyllene, spänstiga broar slås från hjärta till hjärta. Men är det för handen, detta hemlighetsfulla något, detta som vi kalla och nämna förståelse, då är vägen öppnad och bron slagen för allt det ljufvaste, som den ena människan kan gifva den andra. Många människor har jag mött på min v ä g; oftast blef det j u blott ett yttre närmande, det var något främmande, något kyligt, något alldagligt och enahanda. Men så var • där en och annan, man stannade för, stannade undrande, stannade sällsamt gripen. Det var kanske ett helt hastigt sammanträffande, man möttes och skildes, men intryck fick man med, intryck för lifvet. Den ena människan har ofta ett undersamt inflytande på den andra. Man kan inte förklara det, man kan icke analysera — man känner det endast. Öga möter öga, spörjande, svarande — tankarne finna genklang hos hvarandra — det blir stämning, stämning. A c k, jag ville tacka dem alla, som mött mig så, jag ville tacka dem med fuktig blick och ljus håg. T y det var ljuft att så mötas, att känna denna inre frändskap, detta enande band, denna djupa förståelse. Kanske var det vemodigt ock, men vemod hör nu en gång till äfven det ljusaste och renaste här nere. Så voro där ock andra, som man aldrig såg, men med hvilka man enats genom ord och toner — i dikt och sång. Okända och dock kända vänner fjärran från — ack, äfven dem ville jag tacka, tacka för vänskap och förståelse, för hjärtevärme och solljus.
Friherre af Nordin har yttrat, att de 200,000 Riksdalerne ej höra hit; de höra likväl till Konungens inkomster ; och vi skilja oss uti våra åsigter hufvudsakeligast deruti, att jag tror en Konung ej äga någon enskiit förmögenhet af natur, att den bör annorlunda beräknas ån, som en förmån för hela Samhället, sedan Han år Konung. Dess egendom, särdeles den, som ifrån Staten leder sitt ursprung, bör, i min tanka, vid användandet beräknas, såsom en Statens utgift; de enskilta Nådegåfvor och Välgerningar, som belasta Konungens tillgångar, kunna möjeligtvis vara åt individer förunnade, och fördelas på det helas bekostnad, då deremot en inskränkning i Titteln år en välgerning för alla. Friherre Boije, Ludvig: Jag hade icke ämnat tala i detta ämne, men då jag nu, i en annan Ledamots framställning, trott mig förmärka den tanka, som skulle man ej kunna tala för Betänkandet, utan af håg att göra sig behaglig, så frångår jag min föresatts. Må då hvem sorn vill kalla lycksökeri af mig, att jag dock röstar till bifall för Betänkandet; men må man också tillåta mig, att till upplysning för tillmålets sannolikhet, dels erhindra att, utom det allmänna hägn, under Lsgarne, sorn Ofverheten lämnat mig, tillika med alla öfrige undersåtare, har Öf verheten gjort för mig ingen ting; och dels härmed offenteligen förklara, att jag hoppas alij 13* 8en g /'(/// f. m, drig, i min lefnad, behöfva bedja Öfverheten om någon ting, emedan jag icke misstänker hen. ne att vilja mig något fråntaga. Det skål, hvar. före jag bifaller Betänkandet, må också gerna af samtid och efter* verld granskas.
– Afgrunder och berg syntes väl vilja afskära den vägen, men han sträckte sig säkert och rakt fram öfver dem alla, och mot de derpå gående blåste en lifvande vind från landet, dit han förde och kring de främste vandrarnes hufvuden bildade sig kransar af strålar från det Eviga Ljuset, och der Land och Himmel förenades vinkade ett Gudomligt barn på Fannys son. Fanny föll på knä – denna väg var det Eviga Lifvets. — Hon vaknade utur sin dvala – hennes Son låg slumrande vid hennes bröst, och i Fannys själ uppstämdes en lofsång till Dens ära, som tillåter jordiska mödrar att föra deras späda barn ut på vägen till det Eviga Lifvet. Margareta Aldén. KAPITLET. (Några Margaretas tankar om natten, innan hon lemnade sitt Hem). „I dag har jag åter sett den olyckliga Fröken R. Knapt betäckt af några trasor, raglade hon fram på gatan under ursinniga skrik. Folk samlades omkring henne – hon blef snart igenkänd och greps att återföras till häktet, hvarifrån hon lyckats att rymma, – der hon nog nu kommer att sluta sitt usla lif För tio eller tolf år sedan, hvem skulle förutsett detta? Hvem hade då, hos den sköna, den firade Carolina R. så glad, så förtjusande, så förhoppningsfull, anat ett frö till den sjunkna varelse som nu öfverlemnats åt Lagens straffande hand? Lättsinnighet och fåfänga, dessa onda Andar, som dock kunna antaga en ljus skepnad, äro de ej snart mätta på offer från mitt arma kön? Men det är till Föräldrar och Uppfostrare jag skulle vilja vända mig – bedja, besvärja dem, att genom kärlekens trollglas skåda in i framtiden, och se hvad frukter det ogräs, de låta växa – måhända vårda i den späda Flickans sinne, kommer att bära. — Och de unga förbildade Flickorna, som med otyglad inbillning, med öfverdrifna anspråk träda ut i verlden, o att jag kunde varna dem! De vilja vara hyllade, de vilja vara förgudade – de tro sällheten bestå i några ögonblicks rusiga dröm.
V . SÅGBLAD . 1 skålp. 100 R:dr v. 3o 1 6 v * ,— 3 SÄ 1. A . .. , .. .. 1 L U.\ 1 i36 SÄCKAR, nya tomma .. , . . , 1 st. _ i 2 ~i ri tt med varor fyllde, såsom emballage ,. . . .. .. F ri a ) 4 32 — TALG r m. 1 — —- 1 6 TALLKOTTAR och TALLSTRUNT 100 R;dr v. 10 — —- I 10 — TAMARINDER .' 1 skålp, — 1 TAPETER: Gobelins ,. . ,. , 100 R;dr v. i5 — ' ; :—- — 1° andra slag .. i skålp. — IO F ri a Strutsfjädrar, se Plymer;. Stråkardor, se Kardborrar. St yla r, se Boktryck. Stärkelse, blå, se Färger. Substans, se~ Bläckpulver. Svampar, matnyttigc, se Frukter; Svarfyade; arbeten, se Trud v ar or, arbetade. Svärta*. Bok-, se Boksvärta; Svärta, Kopparsticks-, se Kopparsticks-svärta*. Synålar, re Nålar, t Syringar; se Fingerborgar. Sängkläder, se Kläder. Tackjern, se Jern. Tagel, se Hår. Talgljus, se Ljus,. Bevillnings-Utskottets Förslag till Tulltaxa.- 35 1 Tu 11 värde. Qvantitet för Tullberäkn. T nförsel-t ull. CJtförsel-tull I TAPET-BORDER , .. .. r skålp. — 24 4o — TRAN och SPÄCK, alla slag , , , 6o k:r 24 1— . __ 16 —■ 3 TRIPPEL .. I skålp. i 5 — __ Tennaska, se Asla. Terra Sigillata, se Bolus. Tlieriac, se Apoth.-varor, beredda, Tbermometrar, se Barometrar.
Ständers )u;iitiL-Ombudsman öfwersände dä til Domstolen, Namnförlekning pä Nämndens Ledamöter sä wäl Ordinarie som ötwpir-Lnter, samt underrättelse LM dagen dä Nämnden skal samlas, och om ParterneS rätt, at anföra jäf emot Nämndens Ledamöter och D z at t 54 ) at ytterligare, antingen mundteligen eller ffrif. teligen, sjclfwe eller genom Fullmägtige, inför Nämnden pälacndet utföra och benvara/' ^"Wid Liln-s uprittande öfwer Lvpplssn. teeng iakttags ^u8!iliT-Ombudsmannen, at clg88- wis uoföras hwar om annan de af Konungen nämnde och af Rikets Stander walde L damö. ter, ljkwäl sa, at främsta rummet inom hwarje Ots88 t.Ikommer en af Konungen nämd person." "Ofwannämde underrättelse stal Domsto. sen genast lara Partcrne tydligen kungöra, och sist inom fjorton dagar efter undfäendet af Zfikscns Ständers )u8tit,T-Ombudsmans ffrif. welie, wid det wite här ofwan stadgadt är, til honom äkersända beivis derom, jeiute Par. ternes emot 3cä,nnden och tchpplegnrerns an. sörda jäf, samt asgifna ytterligare sörklarin. gar. Men om laga hinder mota för jäfwens ffyndesamma anmälande och afgörande, ffal Do. nuren wid laga answar genast derom underrätta ^usliriX - Ombudsmannen, som i sädant fall äger, at Nämndens u.satta sammankomst upffjuta. Wil deri anklagade s-elf eller genom Fullmägtig inför Nämnden widare förklara sin sak, stände det honom fritt, och mä han i det senare fallet besörja om förordnande af en Fullmäqtig med de egenskaper Lagen i , e. 0?p. L. §. Rätteg. Balk. för Ombud r allmänhet förcffriswer.
St:r till K. M:t i underd:het öfverlemna, att, i den händelse berörde tillgångar något eller några år icke försloge till fullt betäckande af alla, de utomordentliga anslagen, sjelf intill nästa Riksdag pröfva deras företräde, med hänsigt till föremålens beskaffenhet och vigt; dock så, att de summor, R. St:r för hvarje särskilt behof högst anordnat, icke måtte i något fall öfverskridas; samt 4io S t a t s - U t s k o 11 e t s 2:0 af Hr Ribbing, Arvid, som, under bestridande af Bevillnings-Utskottets förslag, att beräkna bränvinsbi ännings-afgiften till ett belopp af 460,000 R:dr och att dessutom anvisa utgifter på öfverskotten å samma inkomst föreslagit, att Stats-Utskottet ensamt eller i förening med auoat Utskott må uppgifva hvarest medel skola tagas till ersättande af den brist, som i Stats-inkomslerna skulle uppkomma, derest K. M:t, i följd af inträffande missväxt, funne angeläget, att för någon längre tid inställa Bränvinsbränningen i Riket. Likaledes har Hr Printzensköld i sino anmärkningar vid Statsoch Banco-Utskottens Betänkande Wto 22 om Extra Stats-Regleringen, fästat uppmärksamhet på behofvet af ett dylikt Creditiv. Då Stats-Utskottet i afseende på den ordinarie, samt Statsoch Banco-Utskotten i afseende på den Extra Statsregleringen icke uppgifvit andra tillgångar än sådane, sorn med säkerhet böra antagas uppgå till de påräknade beloppen; så hysa Utskotten inga tvifvelsmål om deras tillräcklighet. Men då densamma är påräknad endast så vida något afbrott i de årliga inkomsterna icke äger rum, och då särskildta anvisningar blifvit gjorda på de möjligen blifvande öfverskotten, så att af dem någon ersättning icke är med visshet att förvänta, för den brist, som genom
Police-magt lämpligast kunna uppdragas åt de förut i hvarje Församling, pnder namn af Kyrko - 6 Z6g* samt Allm', Besv, o. Oec.[Utsi, Uti, N o Råd, befintliga, till hälften religieusa och till häl ten administrativa inrättningar, hvilka bäst känna folkets lynne, och sålunda på det mest passande sätt böra kunna använda den magt, sorn blefve dem anförtrodd, till lastens hämmande och den felandes förbättring. a;o Af Riksdagsmannen från Norrbottens Län, Johun Jacob Rulberg, som yttrat, att, då i hans tanka något verkligt skäl icke vore för handen, hvarföre I5astor, eller den hans ställe företräder, skall intaga Ordförande-platsen vid Socknestämmor, helst derigenom kan ofta inträffa, att en ung och oerfaren hjelp-prest blifver Ordförande, oaktadt Församlingen kunde inom sig ega skickligare personer att uppfylla en sådan plats, det alltså vöre ändamålsenligare att vid sådane tillfällen Ordförande-befattningen genom Församlingens val bestämdes; hvadan också Motionairen föreslagit, att förordningen om Socknestämmor och Kyrko-Råd måtte i denna del bringas till öfverensstämmelse med den åsigt han sålunda utvecklat; och 3:o Af samme Motionair, som, under åberopande af enahanda skäl, hvilka Herr Grefve Cronhjelm lagt till grund för det första momentet af dess ofvan upptagna Motion, yrkat, det inga andra beskattnings-frågor än sådane, som angå Socknarnes enskil - Lagsamt Allm. Besv.o. Oec. Utsi. Utl.N.o 37. 7 da hushållning, må blifva föremål för pröfning och afgörande å Socknestämmor. Alla dessa Motioner, af hvilka Herr Grefve Cronhjelms och Vice Talmannen Jon Jonssons blifvit remitterade till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, Herr Frosten Dedekinds till Lag-Utskottet, och Riksdagsmannen Rutbergs till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, hafva Utskotten ansett böra i ett sammanhang behandlas, och fördenskull i gemensamt öfvervägande tagit.
Med anledning äf dessa beslut, som både sins emellan äro olika och skilja sig ifrån 'hvad Utskottets ^Betänkande om 12 §. innehåller, finner Utskottet, hvad PresteStåndets yttrande angar, att, enär de öfrige 3 RiksStånden deruti icke instämt, någon åtgärd å Utskottets sida, val ej eller kan ega rum ; mea' som Hedervärda iBöndeStåndet förenat sig uti Ridderskapets och Adelns beslut, angående ‘påföljden för låntagare som företett borgen af person, hvars förbindelser i Discontvdg öfverstiga, den derföre utsatte högsta summa; alltså, och öm *Ie öfrige tvännö Stånden eller ett af dem icke skulle vilja uti samma beslut instämma, tillstyrker Utskottet, det omröstning, huru dermed skall,förhållas, ina anställas på följande sätt: 'den som bifaller, att i fall något lån skulle blifva beviljadt, der cautionisten icke dessmindre funnes häfta för högre betalnings.; förbindelser än JFörfattningarne medgifva, låntagaren skall vara pligtig, att antingen anskaf, fa ny godkänd borgen, eller ock genast infoe» fala hela lånet, voterar Ja; äeti det ej vill, voterar 318 Banco Utsiottets Betänkanden. vinner nej förfaller nyssnämnde af Högloft. Bidderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet beslutne tillägg i 12 §. in* nehåll.’* Börande § 13, hafva 2 Stand, Högvör* dige PresteStåndet samt Hedervärda PcmdeStändet stadfästat Utskottets förslag, att, ”till rättelse för beläning på Actier och publique papper, Directionerrie vid LåneContoiren böra utan afvikelse följa den i sådant afseende för BancoDiscontVerket faststälde och gällande tariff; hvaremot Högloft. Riddershapet och Adeln samt Vdllofl.