Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nummer-Lotteriets bidrag Kortslä mplings-afgift Stockholms Stads Drätsel-Kommisions bidrag Rönnowska och Hamillonska Donations-fonderna : Bötes-medel Vinst på inbetalda Trollhätte Kanal aktier . Intressemedel ► S: Balans till följande året'. Skuld . Balans från föregående året: Utgift: Summa 342,14.3: 2. — 338,481. 21. 4* 1:0 Enligt Hufvud böckerna , har Uppbördsmannen, oberäknadt ett skärskilt Sekreterare-arfvode, 33 Rdr 16 sk., oell ersättning för skrifmaterialier, 33 Rdr 16 sk., njutit en inkomst för år i838 af tillsammans r,4o3 Rdr46 sk. 3 rst., och för år 1889 af 1,747 8dr 44 s^- 8 rst., hvilka betydliga summor honom tillfallit, dymedelst att 3 procent af alla Lasarettet tillflytande inkomster, deribland äfven Statsanslaget, 5,oco Rdr, de från Drätsel-Kommissionen, af Tolagsafgiften i Stockholm å införda Finska varor, levererade 10,000 Rdr m. fl., blifvit beräknade. Detta aflöningssätl finna Revisorerne vara olämpligt, isynnerhet som proa cent beräknats äfven å testamenterade kapitaler, genom hvilket beräkningssätt en, i jernförelse med hvad dylika tjenstemän i åtskilliga andra Yerk åtnjuta, alldeles för hög aflöning denna Uppbör dsman tillkommer; synnerligen som nämde tjenst icke är af någon vidsträckt omfattning, och medlen, genom denna provision, till en del dragas från det med dem åsyftade välgörande ändamål. 2:0
Sundvallson dit ingifvet Memorial, deruti motionären anfort, bland annat, att då af ålder sterbhus-delägare både brukat och varit berättigade att, utan någon myndigheternas tutelära inblandning uti sterbhusens ägandeoch familje-rätts angelägenheter, sjelfva taga vård om och skifta den dödes bo, hvilken rätt, sammanhängande med familjens egendomsrätt, adelsmannen och bonden ej eller någonsin afträdt, bouppteckningsoch arfskifles-procenten således egentligen endast vore en stadsskatt, tillkommen under andra kreditoch affärsförhållanden än nu, för att bereda städerna nödiga hjelpinkomster til! deras tjenstemäns aflönande; att anledningen till samma beskattning, först omnämnd i 1636 års privilegier för Stockholms stad och derefter, men blott hvad nämnde stads borgerskap anginge, närmare ordnad och bestämd i Kongl. Förordningen om Arfsoch Förmyndare-kammaren i Stockholm den 27 April 1667, sålunda ursprungligen varit icke någon civilrättslig nödvändighet, utan endast en kommunal-financiel åtgärd, ej afsedd att bereda större ordning i sterbhus och arfsförhållanden, men blott att tillskapa en ny stadsinkomst; att sedan denna sterbhusskatt blifvit år 1693 utsträckt till alla ofrälse samhällsklasser i Stockholm och derefter småningom införd i rikets öfriga städer samt hela ifrågavarande ärende slutligen regleradt genom 1734 års lag, det likväl vore mera genom sjelfmyndig tillämpning af samma lag, jemte bestående kommunal-stadganden och Kongl. Förordningen den 10 Dec, 1756, än i följd af lagens tydliga föreskrift och mening, som det urgamla bruket och rätten uti nämnda hänseende småningom förvandlats i rikets städer från en sterbhus-delägares förut oqvalda rättighet till en numera föråldrad Lag-Utskottets Betänkande M 42. 11 både vidrig, obillig och betungande skattskyldighet under städernas magistrater eller, på några ställen, deras drätselverk; att städernas af Borgare-Ståndet representerade innevånare voro de enda rikets innebyggare, hvilka egentligen blott genom en fintlig tolkning af 9 Kap. \ § Arfda-Balken och en inrotad godtycklig praxis nödgades fortfarande erlägga ifrågavarande sterbhus-skalt, en procent af summa inventarii uti inventeringsoch en half procent uti arfskiftes-afgift, hvars obillighet blifvit dess mera uppenbar derigenom, att man dels för Stockholm och Göteborg nedsatt dessa afgifter till hälften, dels ock uttoge dem, icke efter boets verkliga behållning eller endast den döda makans lott, utan efter hela boets affärsställning, skulderna inberäknade, så att den ännu hårdare orättvisan inträffade, att efterlefvande maka, barn eller anhöriga, som ofta nog ingenting ägde alt förlora af det gäldbundna boet,
Jag tror, att om man delar frågan så, som jag anser den böra delas, nemi. först frågar, huruvida ett särskildt Bevilln.Utsk. skall finnas, och sedan huru många ledamöter det bör äga, så förekomma ämnena i deras tillbörliga ordning. Af de §§, hvari Gonstit.Utsk. föreslagit ändring, angå de först upptagna t. o. m. 28 § Den 23 October e. m. 331 Riksd.Ordn, endast frågan, huruvida det särskilda Bevilln.- UtsL skall försvinna; hvarefter i 3o § Riksd.Ordn. afhandlas frågan om ledamöternas antal. Skulle derföre Hr Gr, o. Landtm, läckas först framställa den anmärkn., jag tagit mig friheten göra, så blir det, efter dess afgörande, öppet för Ståndet alt, på frågan om ledamöternes antal, göra hvad afseende Ståndet behagar. Hr Hjerta: I händelse H. Ståndet önskar fatta sitt beslut utan afvaktan af upplysning om de öfriga Ståndens beslut i frågan, vill jag icke uppehålla. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara som sin gemensamma tanka, att ett särskildt Bevilln.Utsk. hädanefter som hittills är behöfligt. Ropades starka ja, blandade med många nej. Hr von Troil begärde votering. Upplästes till justering följande voter:spropos:n: Den, som anser R. o. Ad. böra förklara såsom sin gemensamma tanka den anmärkn. vid Constit.Utsk:s memor. N:o 41, att ett särskildt Bevilln.Utsk. hädanefter, som hittills, är behöfligt, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklarar R. o. Åd. ofvannämnda anmärkn. ej vara Ståndets gemensamma tanke. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — a5. Nej — 17. 2:dra punkten, IL Ex.
Min öfvertygelse är, att om den värde talaren lefvat 3 å 4 århundraden tillbaka, och haft samma behof som nu, skulle han, för att erhålla den rock han bär, de stöflor han har på sig och det papper han håller nu i sin hand, måst hafva betalat en mångdubbelt högre afgift än nu. De Hrr, som gilla denne talares åsigter, måste tacka civilisationen för att vi nu betinna oss på den punkt, der vi nu stå. Jag frågar Pir Printzensköld hvad han menar med sina prohibitiva åsigter? Vill han att vi skola anlägga silkesodling, så att priset på silke skall blifva 10 gånger högre än nu, eller vinodling, på det att priset på vin må blifva 6 å 7 gånger högre än det nuvarande, eller bomullsplantager för att derigenom höja bomullspriset 10 gånger mot hvad det nu är. Jag tror, att handtverkarne och fabrikanterne äro till för förbrukarne, men icke tvärtom, och äro kapitalerne fria, och har menniskan omtanka om sitt intresse, så få nog dessa kapitaler lif; ty jag kan icke föreställa mig, att någon af eder, mine Hrr, nedlägger sina kapitaler i företag, som icke lemna stor 434 Den 22 Juli f. m. ränta. Hr Printzensköld har bevisat, huru nyttig de tillkomna förändringarna i tulltaxan varit, och med skäl har han sagt, att denna tulltaxa nedtvingat värdet eller priset å fabrikater ända till 33 proc. Detta bevisar äfven, att svenska folket i vissa fall betalat en gång mera än de bordt. I öfrigt har Hr Printzensköld förfarit något förhastadt, då han häftigt utfarit emot Const.Utsk., och sagt, att det vid granskning af Statsråds-protokollen fästat sig vid några lumpna förhållanden, men alldeles icke vid den K. Propos. om tullbevilln., som inkom vid denna Riksdag.
Rikets Ständer hafva tagit della ärende i öfvervägande; och som de uti E. K. M:ts Nådiga Proposition anförda omständigheter innefatta tillfyllest”örande skäl för upplåtelse åt Jönköpings stad af vissa delar utaf förra fästningens område, samt icke heller något förekommit alt erinra i afseende å de för denna upplåtelse Nådigst uppgifna vilkor, hafva Rikets Ständer lemnat bifall till hvad E. K. M:l i detta hänseende täckts i Nåder föreslå. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. K. M:l i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda Äc. Slockholm den 8 April 1857. Exveditions-Utskottets Förslag till underd. S/cri/velse I\:o 60. 101 .%:o CO. Uppläst och godkänd! hos Ridd. och Adeln den 6 April 1857. Prcste-Slåndet den 8 Borgare-Ständet den 8 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning a f Ii ongl. Majlis Nådiga Proposition, angående utbyte af Militieboställena N:ro 1 Steglinge och N:ro 8 Plöninge emot skatteköp/a delar i krono hemmanen Vestra, och Ostra Klappe i Malmöhus län. (Stats-Uisk:s Bet:de N:o 45). S. A. K. E. K. M:t, sorn lill pröfning förehafl nedannämnda ärende, har under den ‘21 November sistlidet år funnit godt att derulinnaii lill Rikets Ständer i Nåder aflåta Proposition, af hvilket Nådiga meddelande, jemte mottagna handlingar i målet, Rikets Ständer hufvudsakligen inhemta!, huruledes Styrelsen för Höganäs stenkolsverk, med tillstyrkan af Chefen för Skånska Hussar-regementel, hos E. K.
När från 1846 års postmedels upphörd , . 628,351: 3. 9. afräknas: afkörtningar omkostnader samt Statsverket anslagna . 2,820: 18. 488,491: 41. 125,000: — 9. 11. tillhopa 616,312: 12. 8. och från förstnämnde summa ytterligare afdragas under året utgifna, men i afvaktan på godt* görelse balanserade, ersättningar för hvad i bortkomna rekommenderade bref varit inneslutet, utöfver det belopp, som af dylika medel tillrättakommit och till Postkassan in llutit, uppgående till . 7,018: 623,330: 12. 8 visar sig ett öfverskott för berörde år, Postverket till godo, af 5,020: 39. 1, — 35 — Vid jemförelse åter af 1847 års uppbörd 037,750: 24. — med beloppet af: afkortningar 3,414: 18. 2. omkostnader 518,791: 40. 9. jemte anslaget till Statsverket 125.000: tillsammans 047,200: 10. 11. oell när dertill läggas de under året utgifna, i räkenskaperna balanserade, ersättningar för förluster genom bortkomna rekommenderade bref, utgörande tillhopa 9,241: 12. — 050,447: 22. 11 svnes, att en brist för år 1847 uppkommit af 18,090: 40. 11. hvilken blifvit betäckt dels med Postverkets kontanta behållning från föregående år, dels ock af 1848 års inkomster. § 1.
RegeringsFormen, ty dessförinnan lära svårligen Bankens förhållanden blifva oberoende af kommande Ständers beslut i de fall, der de borde vara det. Val raedgifver jag, att, på sätt Herr Grefve von Schwerin yttrat, en Civii-lag bör bestämma Bankens och dess Credito* Den 9 Ju Ii i e. m. rers eller Gäldenärers inbördes skyldigheter och rättigheter; men det är ej nog, att Banken af Domstol, enligt orubblig lag, kan dömmas, och åläggas uppfylla sina förbindelser. Banken skall ock kunna uppfylla dem, ty eljest blifva Gred i förer ne med domslutet föga belåtne. Men så länge kommande Ständer med ett penndrag kunna försätta Bänken i det skick, att den blifver urståndsatt att fullgöra hvad densamma älig-ger, så är den säkerhet, hvilken bör ufcgo-ra en Banks grundval, icke fullkomligen tryggad. Också ingick jag till iS23 års ConstilutionsUtskott med förslag i detta ämne, hvilket jag dock underkastade all den modification, som kunde pröfvas behörig. Men -sedan sammansatte Stats-och BanooUtskotten på min begäran deröfver blifvit hörde, -och dé afstyrkt bifall lill Motionen, instämde ConstitutionsUtskottet i deras tanka, och Motionen afslogs. Det hade dock iéke varit så olämpeligt, om vid förestående realisation den nu såsom nödige erkände grundlagsförändringen hade varit verkställd. Mångens tvekan bade då varit håfven, och en saknad garanlie för fasthet i beslut vunnen. Det fägnar mig emedlertid, att Herr Professor Cederschjöld, Ledamot 1823 liksom nu af ConstitutionsUtskottet, vid denna Riksdag sjelf gjort en Motion i samma anda, och hoppas jag nu bättre framgång. Hvad Utskottens förslag i denna del beträffar, så kunde må hända någon anmärkning göras 176 Den 9 J111 i i e. ro. mot uppställningen deraf.
Liksom Europas vestkust sköljes af Golfströmmen, så framgår äfven utmed Amerikas stilla-hafskust en varm hafsström, hvilken meddelar landet ett vida blidare klimat än det, som råder på den närbelägna asiatiska sidan, der, liksom vid Grönlands ostkust, en kall nordlig ström stryker fram. Skogsgränsen går derför i nordvestra Amerika ett godt stycke norr om Beringssund, hvaremot på Tschuktsch-halfön Eskimå-graf. Efter teckning af O. Nordqvist. skog tyckes helt och hållet saknas. Äfven vid Port Clarence är sjelfva kustlandet skoglöst, men några kilometer in i landet träffar man alnshöga albuskar, och bakom kustbergen skola verkliga skogar förekomma. För öfrigt är vegetationen redan vid kusten yppig, och man ser ännu här borta på nya verldens kust en mängd former närbeslägtade med skandinaviska växtarter, bland dem Linnæan. Dr Kjellman gjorde derför här en rik botanisk skörd, värdefull för jemförelsen med floran i den närbelägna delen af Asien och andra högnordiska trakter. Likaledes insamlade dr Almqvist ett ganska omfattande material för utredande af traktens förut förmodligen ganska ofullständigt kända lafflora. Zoologernas skörd blef deremot ringa. Oaktadt den yppiga växtligheten, tycktes land-evertebrater förekomma i vida ringare antal arter än i nordliga Norge. Af skalbaggar kunde man t. ex. endast finna ett eller två tiotal arter, hufvudsakligast Harpalider och Staphylinider, samt af landoch sötvattensmollusker endast 7 eller 8 former, hvilka dessutom nästan alla förekommo ganska sparsamt. Bland märkligaDjurbild från en eskimå-graf. a. uppifrån. b. från sidan. 1/3 af nat. storl. fiskarter må nämnas samma svarta sumpfisk, som vi fångade vid Jinretlen. Fogelfaunan var för ett högnordiskt land fattig, och af vilda däggdjur sågo vi endast myskråttor. Äfven draggningarna i hamnen gåfvo, till följd af bottnens ogynsamma beskaffenhet, endast ett obetydligt antal djur och alger.
Först den 6 December 1815 utfärdade Kongl. Majit Reglemente för, såsom det i ingressen heter, ”det här i staden inrättade Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet, hvars föremål är att undervisa i läkarekonstens såväl theoretiska som praktiska delar med särdeles afseende pä tilldanande af läkare för arméen och flottorne.” Institutets sålunda utstakade verksamhet fortgick under 7 år, hvarefter Kongl. Majit den 11 December 1822 utfärdade nytt reglemente för detsamma, och yttrade i inledningen till detta reglemente följande : ”Sorn egentliga föremålet med det här i hufvudstaden år 1815 inrättade Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet varit, alt genom undervisning derstädes uti läkarekonstens såväl theoretiska, som praktiska delar, tilldana skicklige läkare för arméen och flottorne, och ett sådant ändamål numera blifvit uppfyldt, samt då, under inrättningens fortgång, erfarenheten ådagalagt nyttan deraf, att Institutet i förening med härvarande sjukhusinrättningar må erhålla en sådan organisation, ali pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket lill Statens tjenst vid samma Institut kunna danas etc.” Skilnaden emellan dessa tvänne akter, den af 1815 och den af 1822 är ganska Ivdlig ; den förra regleinenterade ett Institut med hufvudsakligt ändamål att tilldana skicklige läkare för arméen och flottorne, den sednare uttalar detta ändamål uppfyldt och bestämmer derföre åt Institutet en vidsträcktare verksamhet, den alt dana pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst. Alt Institutet äfven var vuxet denna vidsträcktare verksamhet blir tydligt, om man granskar omfattningen af de examina vid Institutet, hvilka 1822 års Kongl. Reglemente bestämmer, dervid man finner, alt dessa examina redan då voro vida mera omfattande, än motsvarande examina vid universitetsfakulteterna. Dessa examina voro trenne, hvaraf den första motsvarade den lidens medicine kandidatexamen vid Universiteten, den andra licentiatexamen och den tredje utgjorde en vidsträckt pröfning af läkarens kännedom i praktisk kirurgi och obstetrik samt hans förmåga att för statsbehof använda sina kunskaper.
Jag protesterar, för min del, på del högsta mot eli sådant säll att gå tillväga. Hr Palmcrantz: Afven jag delar den siste värde talarens mening. Denna fråga väcktes visserligen, sedan behandlingen af sjelfva hufyudfrägan var af R. o. Ad. fulländad; den framställdes likväl blon såsom föranledd af denna håga, men alldeles icke under discussionen derom. Man har påståll, att elt sådant tillägg, som Hi Tersmeden här föreslagil, endast skulle vara en hemställan, men icke någon ny motion; jag kan emellertid icke förslå annat, än att en hemställan är en ny motion. Och en sådan är äfven Hr Tersmedens framslällriing; den har tvenne gånger blifvit bordlagd, alldeles på samma säll som del tillgår med en annan motion; och jag kan, såsom nämndt är, icke annat än bilräda den åsigt, all den måtte remitteras, på del all i sådant fall del IJtsk., som kommer alt behandla henne, kan komma i tillfälle att afgöra, huruvida den af Hr Tersmeden vackla frågan kan till slutlig pröfning fötelagas, oberoende af den fråga, sorn afser sjelfva skatte-i egleringen. Frih. Stjernstedt: Jag tror, ali Hr Cederschiöld misstagit sig i sin förmodan, att delta ärende skulle vara helt och hållet oberoende af skatte-förenklingsfrågau och såsom en ny motion böra behandlas, derföre all Hr Tersmeden icke skulle hafva framställt detta sitt tillägg under sjelfva discussionen öfver hufvudärendel. Enligt hvad jag vill minnas, framställde motionären likväl sitt förslag, innan proposm i sjelfva hufvudfrågari blifvit afgifven. Delta förslag kunde således icke anses hafva varit skiljdt frän nämnde fråga, förr ån föredragningen af hnfvudfrågan blifvit afslulad och ett 58 Den7 Juni f. m. nyll Ärende föreiagits lill pröfning, sorn med ifen förra icke slod i sammanhang.
Län emot Rikets Ständers ofvanberörde förslag anmälde reservationer och protester; hvarefter Kongl. Majit serskildt, genom Nådigt Bref af den 1 Julii samma år, anbefallt bemälde Collegier, att i sammanhang med sistberörde utlåtande inkomma med underdånigt förslag till ett förändradt stadgande för framtiden, i afseende på dispositionen af Kronans kappmål vid de tillfällen, då^ markegången eller Kronans lösningspris i mer eller mindre mon understiger det i orten gångbara eller tionde-tagarens bestämda lösningspris. Till åtlydnad af Kongl. Maj:ts genom ofvanåberopade Nådiga Remisser meddelade föreskrifter, har Kammar-Collegium serskildt under den 17 Junii i83o afgifvit underdånigt utlåtande och förslag till nödiga åtgärder vid räntepersedlarnes omsättning och förenkling, samt under den 17 Junii 1831 inkommit med underdånigt yttrande, i fråga om förändring uti nu gällande method för markegångssättningen i Riket; äfvensom Krigsoch Karamar-Collegium gemensamt, under den 11 Maji i83i, öfverlemnat underdånigt Betänkande, i afseende på öfrige här ofvan omförmälda ämnen. Kongl. Majit har, vid öfvervägande af dessa, med hvarandra samband egande, vigtiga frågor, funnit den om förändring i nu gällande method för Markegångssättningen i Riket böra först behandlas, enär rättelse härutinnan är af omständigheterna påkallad, oberoende af de beslut, som må varda fattade om räntepersedlarnes förenkling och indelningarnes återingående till Kronan. I öfverensstämmelse med hvad Kammar-Collegium underdånigst yttrat, finner Kongl. Majit nuvarande förhållande med markegångssättningen vara olämpligt, icke allenast derför, att den verkställes 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Får du intet igen bränvinet och pannan af länsman? Pannan åtminstone, om du säger att den tillhörde en annan?» etc. – Ack du dumma fårskalle! – sade Lena i sin ifver. – Du begrep nu aldrig än något som duger! – Och nu grät hon och gick på som förut, men städade under tiden utaf både stuga och kök, hvilket bevisade hennes medfödda naturliga ordentlighetssinne, som midt i hennes allra värsta bedröfvelse ej vek åt sidan eller förnekade sig. Af mor Ingrid fick Elin litet redigare reda på saken, och blandade nu sina förra tårar med dessa nya, distillerade af Lenas otäcka bränvin. – Ack kära Lena! hvarför skulle du göra detta, och det Gunnar ovetande? – sade en gång Elin, mera beklagande än egentligen förebrående. – Ah, tig du bara, din näbbgädda der, som bara kan sitta der och spela efter med läppa’,14 men intet kunde hjelpt till när det behöfdes, då brännet kanske redan varit slut, och allt detta spetakel oskedt – skrek Lena ursinnigt, ty ju mera hon tänkte på saken, dess ondare blef hon. Hon hade börjat med att vara rädd och ängslig, derefter ledsen och bedröfvad, men nu var hon ond som en furie, och då lille Gustaf en gång kom i vägen för henne, och skrek när hon sparkade omkull honom, tog hon honom i lufven och lagade sig till att gifva honom en dugtig risbastu, från hvilken likväl Elins och mor Ingrids förenade böner och föreställningar befriade honom. Elin tog gossen in med sig i sin kammare, samt satte sig betryckt att «qvista väfven»,15 och mor Ingrid gick ut för att se om ej den stackars oförberedde Gunnar skulle komma, men han syntes ej till. Dagen led imellertid mot sitt slut. Ingen hade ätit någon matbit till middagen, och mot aftonen samlade sig husets hjon, hvar från sitt håll, i stugan, men Abraham tittade litet genom fönstret först, innan han steg in, om mor Ingrid och Elin äfven skulle vara närvarande, hvilket han i luften kände sig behöfva. Lena hade midt i förtreten ändå kokat god gröt, och hvar och en fick sitt.
Riddarhusets brandförsäkrande någon större säkerhet icke vinnes för bevarandet af derstädes befintlige handlingar af allmän beskaffenhet, samt, hvad angår iståndsättandel af sjelfva byggnaden, i händelse af den olycka, att Riddarhuset afbrunne, någon bestämd skyldighet för Ridderskapet och Adeln icke torde böra anses gifven, att enskildt och utan bidrag af Statsmedlen bekosta reparationen af ett bus, som utgör icke allenast Sessionsrum för ett bland RiksStånden jemte dess Caricellie, utan ock Archif för en mängd äldre och nyare Riksdagshandlingar; finner Utskottet, på dessa skäl, sig icke äga tillräcklig anledning att Riddarhusets Brandförsäkrande för närvarande tillstyrka; hvaremot Utskottet tror sig böra vördsamt hemställa, att, efter å nyo af tillförlitlig person å Riddarhuset verkställd besigtning, de dervid nödige befundne re para - Den g Jun i i e. ro. 36g paratioiier, för hvilka kostnaden dock torde kunna betydligen nedsättas emot hvad det af Professoren Estenberg uppgjorde förslag upptager, måtte af de till CapitationsFonden inflytande medel varda bestridda. §• 1/ • Sedan Höglofl.
St. afslogo en sådan af StatsXJtsk. tillstyrkt åtgärd som den ifrågavarande. För min del tror jag, att ett rättvist handlingssätt medför den bästa verkan, men icke kunna Ständerne sägas handla rättvist, om de bifalla Utsk:s betänk, i denna punkt.-—I afseende på hvad den värde talaren yttrat derom alt det icke vore gifvet, att en sådan framställning till R. St. skulle leda till någon påföljd å K, M:s sida, emedan K. M. icke behöfde bifalla denna begäran mera än andra, hvarpå K. M. icke gjort afseende, -— så är detta en insinuation, som bevisar att den ifrågaställa skrifvelse!] jemväl i Grefvens tanke är otillbörlig; ty \ore dea tillböiiig, så boide man icke kunna ifrågasätta, att K. M. icke skulle lemna bifall dertill. Att skrifvelsen, derest den kommer flit afgå, likväl icke kommer att föranleda någon föreställning till de förvaltande verken, anser jag för gifvet, emedan K. M. visserligen skall finna sådant vara otillständigt. Jag anhåller om afslag å betänk, i denna del. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: För att undvika upprepande af hvad jag i denna punkt inom Ulsk. anfält, anhåller jag blott att min reservation måtte blifva uppläst. Frih. Sprengtporten vid utlåt. N:o 289 fogade reservation upplästes. Hi' Printzensköld: De conclusioner Gr. Frölich många gånger tillförene dragit afsina framställda premisser, hafva ofta förekommit mig obegripliga. Sä har äfven förhållandet varit i dag. Sålunda har Hr Grefven förespeglat oss, att Svenska allmänheten skulle få misstroende till de förvaltande verken, i händelse 11. St. afslå det förslag till tind. skrifvelse, hvarom fråga 1111 är. Jag hemställer lill en hvar, om icke Svenska allmänheten, i händelse den får se en olli - De n 13 September c. m. 381 ciri skrifvelse från R.