Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N.o 4l0i il 5:e Afdeln. §. 55. med Upplåning för Fyroch Båk-inrältningarnes upp hjelpande. §. 56. Tillsynen öfver Riksgälds-Contorets förra hus, som af R. St. begagnas. §. 57. Riksgälds-Contorets garantie för lån, hvilka kom ma alt upptagas af Hypolheks-Föreningar. §. 58. „ Uppsigten öfver GöthaCanal. 6:e Afdeln. §.§. 59—64 angående Uppbörden af Allmänna JBevillningen m. m. samt de Redogörelser härföre, hvilka till Riksgälds-Contoret skola afgifvas. 65—70. „ Utredningen af f. d. Filial-Disconterne. 71. Fullmägtige väljas enligt 67 §. Ed, som af Fullmägtige skall alläggaSi 78. Fullmägtige njuta lika skydd med Riksdagsmän. 74. — kunna icke ställas till ansvar för förvaltningen, utan af Rikets-Ständer eller deras Revisorer. 75. Befallningar, angående dispositioner af Riksgälds-Contorets medel, gifne af någon annan än R. St., få icke af Fullmägtige åtlydas. 76. Förbud för Fullmägtige, att genom underdånige utlåtanden bereda bifall lill sådant, som strider emot Reglementet. 77. Accord om Riksgälds-Contorets fordringar få ej, utan R. St. serskilda föreskrift, beviljas. 78. När Fullmägtig kommer i den författning att ej kunna vara Riksdagsman, väljes annan Fullmägtig i hans ställe. 79—93. Hvad som vid Fullmägtiges sammankomster bör iakttagas. 94—97. angående Betjeningen vid Riksgälds-Contoret. 98. „ indragningen af Credit Sedel-verket. 99. „ obestämde utgifter till expenser och hus reparationer. §. 100. „ betalningen för Credit-Sedlars granskning och annullering. 101. „ gratificationer för andre extra arbeten m. m. 102.
Det är emellertid Utskottet icke obekant, hurusom den ogifta qvinnan, enligt flere civiliserade länders lagar, tillgodonjuter samma myndighet, som mannen, samt att man från denna omständighet sökt hemta skäl för en dylik jemlikhet här i landet; men om än Utskottet ej kan förbise den betydelse, som ligger i detta vittnesbörd om menniskokulturens gång, tror likväl Utskottet, att Sveriges lagstiftare i främsta rummet mäste fästa sin uppmärksamhet vid nationens egen bildningsbana och närvarande tänkesätt, och således endast, då deri finnes stöd för ändring i det bestående, tillvägabringa densamma. Utskottet hyser likväl den öfvertygelse, att svenska qvinnan i verklig qvinlig bildning är jemngod med hvarje annat lands. Men, enligt hvad of - Lag-Vtskoltets Betankandej A:o >7. 3 van är anlydt, är denna bildning ej riktad åt vården af yttre angelägenheter. Det är inom familjen den utöfvar sitt inflytande; och qvinnans ställning i samhället har i öfverensstämmelse härmed blifvit af lagarne uppfattad. All rubba denna ställning och undandraga qvinnan den omvårdnad, hvarmed hon af samhället hittills varit omfattad, synes derföre Utskottet betänkligt. Andra tider, förändrade seder och förhållanden kunna tilläfventyrs påkalla en sådan rubbning; men för närvarande torde den ej kunna stå tillsammans med den omtänksamma försigtighet, lagstiftaren aldrig utan våda kan lemna åsido. Att häri ligger en orättvisa, kan Utskottet lika litet inse, som Utskottet i den utvidgade näringsfriheten kan finna skäl till den föreslagna lagförändringen. Om den ogifta qvinnan någon gång skulle komma i behof af en friare verksamhet, har hon öppet att derom vända sig till Konungen; och Honom är förbehållet att, om giltiga skäl förefinnas, bevilja henne den myndighet, som lagen, den der måste grundas på de vanligaste förhållanden, ej torde, åtminstone ännu, i allmänhet böra medgifva. Utskott tillstyrker alltså vördsamt, att ifrågavarande motioner icke måtte vinna Rikets Ständers bifall. Stockholm den 3 Februari 1818.
-—- angåenbe tvånne till Stmerica oc!) ^ebel^fmet voerFjfålbe feutforfal/ning^eppebitioner; 104:0. angåenbe bevil/ab gratiftcation åt tBruWibfare» Uwen. iot:o. —- om merFfiaib reoifion af Sfrtg^CoIlegii rebogc* relfe för år 1826 uppburne ©tatémebcl; 106:0. om verFftålb reoifton af 9ftilitiå^oftån^©ajiatt# råfenffaper för år 1826; ,107:0. ^ om fårråttab rePtjTon af ^abjfena ^rig^man^n^ ©ajjatf råfenffaper för ar 1827; 108:0. angåenbeberoiliabt 6Fabtan]fagf5rHpfaIafK!bdola:; 109:0. angåenbe ett £ttnb£ Stcabemi återgifvet penninge* anflag; 110:0. angaenbe beviljabt ofabt an)Tag för gpmnajftjfa €entral#^n|fitutet i dstocfljolm; x 11:0. i anlebnmg af verfifålb grundning af tåfenffa* perne af be tilt flottan^ bejjof, år 1826, utaf förvaltningen af ©féårenbeng uppburne (stat$an|fag; ‘ • ’ ' " - : ■ a 112:0.
Rustoch Rolehållarnes hörande inom hvarje Län, en rättighet, som sjelfva egenskapen afettCon. tract förutsätter , och som jag på det högsta förbehåller åt hemmavarande Rotehållare i min ort. Genom ett af Konung Cahi. XI sarictioneradt Contract, den g Sept. »Öga, med Allmogen i Helsingeoch Gestrikland om Knecktehållet derstädes , samt genom Högstbe^’ mälde Konungs Nådiga Förordning af den l 7 Januarii 1687 hafva Rotehallarnes skyldighe-' ter och rättigheter blifvit fastställde ; och lika så litet Rotehållarne vilja bjuda till att söka ändring i livad dem åligger fullgöra, lika så litet kunna de ohörde och utan deras begifvande förbindas af Contrahenten å andra sidan , eller Staten, till ökade utgiftet liil.t.Stais-s.Ållm.Besvlö.Öec.Ut&k.Uil. N.oys. 83 och prOCstationer. Enligt åberopade Höga Contract och Förordning, har Rotebonden ingen annan skyldighet, i afseende pa Soldatens underhåll under Mölen , än att skjutsa lians matsäck till ort och ställe, hvarvid tio Rotar få förena sig om en häst. Ar Soldaten i Bondens hus och bröd , då består ock Bonden matsäck , men annars icke. Att nu, lutan åtskillnad om Soldaten är i Bondens tjenst , eller af honom njuter bestämdt årligt underhåll i penningar och matvaror, bestämma en lika stor Passevolance-afgift för Rotehållarne , anser jag visserligen vara mot Contractets innehåll stridande , men sorn Staten eller Regeringen önskar kunna påräkna ett någorlunda lika belopp för hvarje år, är jag åcke eller obenägen att sådant medgifva, och hoppas , att någon svårighet icke skall möta å Rotehållarnes sida, när frågan derom hos dem förekommer, men jag gör tillika det kraftigaste förbehåll , att Rotehållarne i min hemort måtte blifva öppet lemnadt att inför Läns-Styrelsen, eller på sätt Kongl. Majit i Nåder finner godt besluta , få sig yttra öfver så väl Passevolance-afgiftens utgörande, som jjfver beloppet deraf.
Dels under discussionen öfver delta ämne, och dels i StatsUtsk:s betänk, bifogade reservationer har blifvit yttradt, ett en fråga, uti hvilken Konungen äger sanctionsrätt, kan icke vara en statsregleringsfråga; i denna fråga äger Konungen sanctionsrätt; derföre är densamma icke någon statsregleringsfråga. Jag tror att man med lika skäl kan säga: frågor, deruti Konungen äger sanctionsrätt, äro icke stalsregleringsfrågor; denna fråga är en statsregleringsfråga; derföre äger Konungen icke här någon sanctionsrält. För min del tror jag visserligen att Konungen uti dessa frågor har sanctionsrätt, men denna Konungarätt finnes ingenstädes i grundlagen bestämdt uttryckt utan den är beroende på grundlagstolkning lika väl som på sådan tolkning beror huruvida nu under handläggning varande fråga bör anses som en statsregleringsfråga eller icke; och den ena af de nyss framställda slutledningarne kan sålunda vara lika god och bevisande som den andra. Felet ligger deruti att mina värde motståndare sammanblandat tvänne af hvarandra fullkomligt oberoende frågor; ett är nemi. hvad som angar formerna bos R. St. i och för fattande af deras beslut, ett annat deremot är huruvida ett Ständernas beslut endast i och genom sig sjelf är lag eller dertill jemväl erfordras Konungens sanction. Vid nu under handläggning varande ärendes afgörande bör man endast fästa sig vid den frågan, hvilken är formen för detta ärendes afgörande inom Ständerna. I det afseendet stadgar 75 § Riksd.Ordn., att för grundlags stiftande, upphäfvande förändring eller förklaring fordras alla Riks,Sims sammanstämmande beslut och Konungens sanction. För beslut i öfriga ärenden galle jemte Konungens samtycke 3 Stånds mening, men skulle 2 Stånd stanna emot 2, skola frågorna förfalla, såvida nemi. de kunna förfalla. Härvid har likväl samma § gjort undantag för de frågor, hvilka förekomma i 60, 69, 70, 71 och 72 §§ Reg.F. äfvensom, pä sätt jag redan nämnt, för grundlagsfrågor, likasom 114 § Reg.F. för privilegiifrågor.
Ett sådant förhållande torde äfven äga ruin i de flesta Landsorter, hvarföre jag hemställer om icke den föreslagna anstalten kunde inskränkas till de orter, der ofvan-] nämnde sjukdom är gångbar. I alla fall är deri proponerade afgiften lör hög. En skilling på hvarje person utgör en ansenlig Summa, och om dermed rigtigt hushållas, skall den säkert uppfylla ändamålet; men icke få de för många Tjenstemän vid dessa Inrättningar antaga eller stora Löner beviljas, ty i sådant fall skall visserligen behofvet vid hvarje Riksdag blifva större. Till förekommande häraf föreslås, att hvarje Harad eller Domsaga matte i behörig ordning få välja ett ombud, som, jemte Landshöfdingen och öfrige Vederbörande, årligen granskar Räkenskaperne och dervid äger rätt göra de lMhangtill Riks-Sn Prat, isn isis. -f-de SamL N:r 87 88. hlocknolrn Tryckt i iViAicyuAÄUbka Tryckeriet > 6go Statsoch BeviUnings-TJtsk. BetänJtanden. anmärkningar, sorn kunna vara nödige och be* fordra ändamålet med inrättningen, men tillbakahålla alla egennyttiga afsigter. Jag åberopar likväl hvad jag i början anfört, eller att jag, ined kännedom af mina hemmanvarandes betryckta tillstånd, icke kan samtycka till ifrågavarande Bevillning; och anhåller att detta yttrande må till Riks-Stånden åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande. Med hvad Pehr Jonsson yttrat , förenade sig de fleste af Bonde-Ståndets Ledamöter; Och skulle förestående yttranden åtfölja Utskottets, till Rikets Höglofl. Ständer afgående Betänkan" den i ämnet. Ut Supra. Fö r slag till bestämmande af beloppet af den Afgift, sorn, i händelse af Rikets Höglofl. Ständers bifall till Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition af den 29 November 1817, kommer intill nästa Riksdag till Curhus-anstalterne i Riket, årligen utgå.
Om Konungens Bef:h:de bade rätt och pligt att öfvervara deputerades öfverläggningar, för att lemna upplysningar och råd, men utan att i besluten deltaga, synas dessa kunna leda till mycken nytta; och om han sedan, efter sitt embetes börande, fann sig böra förena sig i deputerades beslut, synes della, i alla de fall, då saken ej var af beskaffenhet att böra Regeringen underställas, genast kunna befordras till verkställighet. I de fall åter, då, efter Landsh.- embetets vägran, deputerade ansågo deras beslut kunna förfalla, borde det ske; men yrka de beslutets fullföljande, borde det, jemte Landsb.-embetets utlåt., insändas lill vederbör, stals-expedition, för att inför Konungen föredragas. Skulle det röra någon sak, som har sammanhang med ekonomiska lagstiftningen, borde Högsta Domstolen genast höras, innan ärendet inför Konungen föredrogs. Bifaller Konungen hvad deputerade hemställt, utlärde då landshöfdingen kungörelse derom, ifall ej saken är af beskaffenhet, att Konungen låter derom särskild författning utfärda. Genom denna luns-deputation hade menigheterna således vunnit ett deltagande i sina angelägenheters afgörande, som säkert skulle blifva af de bästa följder för dem. Församlingens förhandlingar skulle utbilda talanger ibland folket, upptäcka de personer, ät hvilka folkets förtroende kunde egnas vid valet af stånds-representanter, och väcka ett interesse samt lemna en kännedom om ortens tillstånd och behof, hvilken skulle blifva lika vigtig för Regeringen, som för nationen. Men — det synes, som vore likväl icke härmed allt nog. I samma mån, som dessa inrättningar nödvändigt medförde - D o u 7 Mars c. ta. *77 förde en hop Åtgärder och företag, som åsyftade förbättringar och nya inrättningar ni. m.; i samma mån måste det ufven vara af vigt, att verkställigheten af dessa, samt af alla de förvaltnings-åtgäfder, som rörde länets ofvannämnda ordnings-polis och ekonomi, skedde under controll af länets innevånare.
Se Lista. Riddarlius-Utskottets Memorialer, Betiinkanden och Utlåtanden: — N:o 1. om tryckning af Ridderskapet och Adelns protokoller vid innevarande riksdag. I. B. 83. A. 91. — dST:o 2. angående särskild tryckning af Utskottets Memorialer med dertill hörande handlingar. I. B. 540- II. 579. 686. A. 688- — N:o 3- angående Hr Brakels motion, om utseende af Ridderskapet och Adelns elektorer samfäldt in pleno. II. B, 685, 688. A. 714 719. — N:o 4 angående Hr Brakels motion, om hemliga Utskottets väljande genom direkta val. II. B. 685. 688. 714. A. 719. — N:o 5. i anledning af Friherre F. W. Stael von Molsteins motion, om förändrad redaktion af 2 mom. i 7 § Riddarhus-Ordningen. III. B. 109. 232 A. 240 — N:o 6. öfver Friherre A. C. Raabs motion, om en lämpligare plats å Riddarhus-salen för tidningsreferenter, än den å läktaren dem anvista. III. VI. U. 201, 337. A. 482. — N:o 8. i anledning af Hr An reps, Gabriel, motion om ett förlagslån från Riddarlniskassan för lifgifvande af svenska adelns ättar-tudor. III. B. 413, 503. IV. 126. Å. 137. X. U. 329. A. 358. — N:o 9- i anledning af Riddarhus-direktionens anmälan om orsakerna till fördröjd tryckning af Ridderskapet och Adelns protokoller vid 1853 och 1854 årens riksdag. — N:o 10. i anledning af väckt fråga om löneförhöjning åt Riddarhus-Kamereraren.
Ijanbeln antagna fortainent, ntan ocf, mib tillfålligt brii!anbe affåttnipg bera, få benjamina belåna, unbee milfor af ullen» inlemnanbe, till förmaran? be, fåfom pant, i ttll?£ontoiren* magajin; Oclj ^afme '2Bi, för fabant åtiba? mål, beftufit att, intill nålfa Stiföbag, uppå 9UFögålbS?£enfoiret, anmrfa eoti fitmma af f)ögff 200,000 9v;br, till Ul(?©ifcottt?fonbenS förfrågning, i man af ftg företeende ocf) af £ommerce?£ollegium pröfmabe be^of, famt imber be milfor ber/etnte, forn i föat till Äongf. 9)?aj:t, unber ben 9. af innema? tanbe månab, underdånig)! aflåtne (Frifmeife innefattas. 5. 18. Uppå -iivongl. ‘Staf fö 9?åbiga ^ropofttion, tjafme ^i, till befråm/anbe af ffrömrenömngar famt låttabe mattemcommunicationer, bemiljat en årlig anflagS?fumma af ^0,000 9v:br Qöanco, att utgå, från od) meb innemaranbe år, intill nålfa (Statsreglering, unber éfmerlemnanbe till Äongl. 9)faj:t afl, efter dget 9?åbigt gobtflnnanbe, något föregåenbe år, unber benna tib, för? ffettSmiS anmånba en bel af bet måff påföl/anbe årets anflagS?fumma, få mibt Äongl. tOJaft finner betfamma funna merfffållaS, utan att mebföra nå?
Jag har öfver 20 år sutit som ledamot i tax:s-komitéer, och jag har aldrig funnit, att, oaktadt kronofogden icke haft något annat att säga än såsom Kronans ombud, man nedsatt tax:n. Tvertom har man, der så varit nödigt, höjt den för bruk, qvarnar m. m. Jag tror således att i detta afseende icke någon fara kan vara för handen att ej bifalla ITtsk:ts förslag. Jag tror, att man för mycket misstänker Svenska folket för snikenhet, om man söker inrätta bevilln:s-beredningen så, som TJtsk:t gjort. Då här gäller allas skinn, tro jag att man nog skall bevaka hvarandra och en rättvis värdering af egendomen deraf blifva en följd. Jag tror att bevilln:s-beredningarne skola komma att uppfylla hvad man med dem afser, nemligen att de skola blifva samvetsrnätnnder. Det måste vara på samvetet som bevillmn be - De» 16 Maj e. m. stämmes, och det är egentligen den enda grund, på hvilken man kan söka få rättvisa. Om man således låter ur §:n utgå de ord, som handla om kronofogdens ordförandeskap, tror jag att man ingenting riskerar. Man har klandrat, att här icke blifvit begagnadt ordet ”mantalsskrifven”. Jag anser det dock icke orätt, emedan jag förmodar, att komiterade valt detta uttryck just på det att man må kunna välja samma pierson på två ställen. Gr. Mörner: Det har af en föregående talare blifvit an märkt, att jag skulle hafva misstagit mig, då jag påstått, att det icke skulle vara tillåtet att genom besvär fullfölja talan mot beskattnings-komités åtgärder. Jag har aldrig yttrat, att man skulle få klaga öfver berednings-komitéens förslag, emedan icke några beslut der fattas; men jag har sagt, att det hörde till det sätt, hvarpå man påstått beskattn:s-rätten vara i detta förslag bättre iakttagen, än i nu gällande lag, att på samma gång som man satte en Kronans lägre tjensteman till ordförande, stadgande man, att klagomål icke finge anföras öfver pröfmskomitéens beslut, ehuru man nu får deröfver anföra besvär hos K.
Lärare stulle utses, stulle underhällas en längre eller kortare lärotid, stulle sedan, mänga till antalet, men icke alla nog stickliga och nitista, asiönas och aflönas sä wäl, att de alldrig i sin lifstid äsyftade något annat. Jnstrumenter, Machineeier, och uppfinningar, som dagligen alstras till de olvckli» ges underwisning och nu blifwa. concentrerade pa ett ställe, stulle dä mängdubblas. Okade summor ställe ätgä till grundläggande af fyrfaldiga Jnsti uter, ötade medel stulle erfordras sill deras underhäll och beställd. I stöd af besia ofwananförde grunder har Ukstotlet welat förestå, att Institutet mai Stockholm förblifwa, attén säker ärlig inkomst bör till desi beständ och drift bestämmas, och att Ltevernes antal utsättes till mindst tjugufem, men ätt, om inkomsterne Let medgifwa, detta antal i mohn deraf dä bör ökas. Wid genomseende och granstning af P-otocolls Secreteraren LorZs uppgifna Calcule har Ut.ko tet deruti icke funnit något öfwerflöd eller någon öfwerdrift. Han har der suponerat ett amal af 2Z medellösa Barn och till deras Föda och Bekläd ning, till Lärares och Betjenings aflöning, till Ljus, Wed och Hyror, till Artisters, Handtwerkares och Slöjde-Jdkares underwisningar ät Barnen, till Böckers, Materialiers, Jnvenrioners, Machiners, Instrumenters inköp'och förfärdigande, till inventariers underhäll, till oförsedde nödiga utgifter samt till inköp - 62 Den 2 November. köp af Stolar, Bord, Sängar, Sängkläder, och Linne, uppgifwit en erforderlig ärlig inkomst af omkring Sex Tusende Riksdaler Banco. Dä likwäl denna summa wid första anblicken kunde synas betydlig, har Utskottet, efter förcgängen noggran pröfning, trott sig böra utreda och för Riksens Högloft liga Ständer framställa, hwarje i denna Calcul upp. tagen Artikel.
N:o 108, i anledn. af väckta frågor, dels om upphörande af kronobrefbärings-skyldighetenr och dels om ersättning för dess utgörande, m. m. Frih. Nauckhoff, Joh. Otto: Konungen har i nåd. bref af den 25 Januari 1820 anbefallt samtliga Dess Bef:h:de inom hvarje län att vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom kronobrefbärande jordägare, i jemförelse med de kronoskjntsskyldiga, icke måga öfver billigheten betungas, samt bålla hand deröfver, att de härom utfärdade författningar noggrannt efterlefvas och inga missbruk med kronobrefbärings-rättigheten föröfvas, äfvensom under den 4 December i83o förordnat, att kronobrefbäringen inom de län, der den, enligt författningarna, åligger hemmansägarne, skulle äga rum högst 2:ne gånger i veckan, på de dagar, K. M:s Bef:h:de efter vederbörandes hörande, derför borde utsätta, såvida icke ärendets vigt och angelägenhet gjorde undantag derför oundgängligen nödigt &c. Här äro således redan 2:ne skrifvelser, som Konungen allåtit. Under den 18 Augusti i834 antiolia Ständerne, ali Konungen läcktes anbefalla Dess Bef:h:de i hvarje län, att, med anledn. af de i K. brefvet den 4 December i83o stadgade grunder och efter socknarnes hörande, uppgöra reglering om kronobrefbäringen; i anledn. af hvilken framställning K. M. i circulär den i3 September sistnämnda år anbefallte samtliga Dess Bef:h:de att, der sådant ej redan skett, reglera kronobrefbäringen i enlighet med de i K. brefvet den 4 December i83o stadgade grunder. Det var således det 3:dje K. brefvet i samma ämne. Nu säga Ulskrn: ’’Då genom hvad i omförmäldta måtto blifvit utredt, visar sig, att de af R.
IV. B. 140. A. 171. VII. U. 41, 73. A. 78. — N:o 42. med förslag till reglering af Bankens laneoch creditiv-rörelse. Se vidare Banko-Utskottets Betänkande N:o 72. — N:o 43. i anledning af väckt motion om afskrifning af Bankens hos Södertelje canal-bolag, egande fordran 100,000 R:dr B:ko. IV. B. 53. A. 151. — N:o 44. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, an gående beviljande af creditiv-rätt å Rikets Ständers bank för Stockholms stads drätsels-commission. — N:o 46. i anledning af väckt fråga om återbetalning till hemmansegaren W. Hallanders sterbhus af erlagd öfverränta å discontlån. — N:o 47. i anledning af de inom Riks-Slånden gjorda anmärkningar vid Utlåtandet N:o 24. IV. B. 226, 280, 325. A. 351. V. U. 113, 157. A. 169. VI. E. 197. — N:o 48. med förslag till föreskrifter, angående bankens metalliska cassa, m. m. — N:o 49. angående föreskriften om försäljning af silfver i omyntad form. IV. B. 347. A. 359. — N:o 50. i anledning af Enkan Christina Warenbergs ansökning ( al ) om åtcrbekommande af erlagd straffränta för disconllån. IV. B. 347. A. 361. Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 51. i anledning af väckt motion om förhöjda löneinkomster för cassa-afdelningens chef och kamererare samt hankens cassörer.
Hr Dalmans förslag, erfordras ett förökadt anslag af 20,527 R:dr 40 sk., och enl. Hr Wetterbergs 28,027 R:dr 8 sk. Vid sådant förhållande och under förutsättning af hvad jag nyss hade äran nämna, var det väl icke underligt, att StatsUtsk:s majoritet fästade mera afseende på K. M:s Nåd. Propos.j än på enskilda motioner. Utsk. har jemväl af en annan talare fått upbära en tillvitelse uttryckt i, som mig synes, mindre väl valda och lyckade ordalag. Hr Printzensköld har nemi. förklarat, att StatsUtsk. begagnat ett skäl, som icke skulle vara enl. med sauna förhållandet; men om Hr Printzensköld gjort sig mödan att genomläsa till slut den af honora åsyftade mening i Utsk:s Retänk. så hade han måhända icke kommit till denna slutsats; Utsk. säger nemi.: ”Hvad sålunda förekommit har Utsk. tagit i öfvervägande, dervid Utsk., enär det af K. M. aflätna förslag lill lönereglering för HofRmas tjenstemän och vaktbeljente är grundadt på de af HofRrne sjelfve gjorda utredningar och framställningar i ämnet”. Utsk. har härigenom icke yttrat, att K. M:s förslag är lika med det af HofRrne afgifna, ulan endast, alt K. M:s förslag är grundadt på de framställningar och utredningar HofR:n afgifvit. Jag förenar mig med dem, hvilka yrka bifall till Utsk:s Betänk. Hr Printzensköld: Jag vill besvara den siste talarens ytt rande dermed, alt när man säger, att ett afgifvet förslag är grundadt på en auktoritets framställning i ämnet, måste, enl. min upfattning af språket, dermed menas, att förslaget är upgjordt i det syfte auktoritetens framställning innehåller, och att således det förslag, hvilket strider mot den gjorda framställningen, aldeles icke är grundadt på densamma.
B J a g kommer ihåg, att den stackars gubben brukas skrifra bref, nar han sitter i ensamheten^, sade prostinnan efter en stund; » Spring upp på Victors rum och tag ned hans bläckhorn och gör rent det och fyll p&amp; bläck ur pappas flaska. Tag iiagra ark papper inne i expeditionen och en penna. J a, när jag tiinker pil saken, s5 kan du gärna be Lovisa bara h d a Victors skrifbord upp i inellankammasen, s % f å r han det litet trefligt, stackare. » » Det är närapå som om kungen skulle komma&gt;, sade Ernina, i det Iion tämligen motvilligt lade ifrån sig sin bok. Det kanske ocksh ä r en kung », sade prostinnan niildt. » Kommer du inte ihåg: ' hvad I hafven gjort en af dessa ininsta, det liafven I gjort mig1? » » Vänta Emma », sade Iion, d&amp; flickan redan var i dörren. &gt;Vi akola taga ep af pappas skjortor och lagga på sängen., .D, Den vet mainina val, att han aldrig tar p % sig. Tycker nggoii att lian ' skulle nännas det. » » J a g skall nog försöka att få honom till det. den har g %ngeiis, sade prostinnan småleende. » Vi ska lagga an p % Iionom bhde dn och jag, s % kanske det lyck as.^ » Var säker på a t t han stoppar den i sitt knyte och behåller den gamla trasan på sig, sade Emma och försvann. Prostinnan tog upp sitt arbete med en suck. Hon hörde snart sin inans, raska och hurtiga steg på ghgvagen nedanför. Hon reste sig och öppnade fönstret på glant. » Vi få främmande, sade hon. Han såg upp. Det var ingenting inarkvärdigt i blicken, intet vänligt småleende, allting alldeles hvardagligt, begge hade tankarne på sitt arbete och sina plikter för dagen, men man kande and&amp; se, när deras ögon möttes, att mellan dem var allting klart, varmt och godt .. » Hvem ' dån, sade han. Det syns inga hjiilsphr i sanden? % » Det är pastorn », sade hon.