Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och LandtMarskalhen hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade anmoda Cpnstitutions-Utskottet, att så fort sig göra låter, och innan denna månads utgång, meddela Ridderskapet och Adeln det Utlåtande, Utskottet uti ifrågavarande Anmäikningsmål kan hafva iat - 1 320 Dea 25 April. tat, saint att Utskottets Memorial emedlertid måtte förblifva hvilande. Bifölls. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan g till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli. O. J. Lagerheim. Lördagen den 25 April. Plenum klockan half till 5 eftermiddagen. Grefve Lewenhaupt, Gustaf, tog såsom äldste närvarande Grefven, Klubban. Justerades Pleni-Protollet för den I dennes eftermiddagen jemte det då förde serskil. de Protocoli. Justerades Pieni-Protocollet för den 4 dennes eftermiddagen. Grefve * Den 25 April. 32t Grefve de la Gardie, Jacob: Som jag af det na justerade Protocoilet för den 4 dennes eftermiddagen, finner, att Herr Munck af Rosenschöld uppgifvit, det Enskiftes-delningar understundom skola blifvit verkställde utan att någon god Man dervid varit närvarande, torde det tillätas mig få tillkännagifva min förundran deröfver, att en Skåning, en Man af dess upplysning och kunskaper kunnat göra ett sådant misstag. Jag förmodar att Herr Rosenschöld» yttrande syftar på någre Enskiftes-delningar i Frosta Härad af Malmöhus Län, vid hvilka 1814» enär de af Häradet valde gode Män af hvilka Generalen Baron v. Platen och Rytt mästaren Petré voro sjuke, Hans Excellence Grefve Thott och Häradshöfdingen von Se.th i Stockholm, samt jag i Spanien, och således alla 5, af laga förfall hindrades att sig infinna; Konungens Befallningshafvande i Malmöhus
Ad. är emot flera classer, men ömmar för det förhållande jag ådagalagt, önskade jag att prot.utdr. derefter skulle komma att rättas, hvilket vore ganska lätt gjordt efter min vördsamma tanke. Uppå derefter framställd propos., och sedan prot.utdr. i ämnet blifvit uppläst, faun R. o. Ad. för godt att godkänna detsamma, med iakttagande, att genom tillägg af orden ”rörande ett ökadt antal classer,” skulle bestämmas den egentliga omständighet, i afseende på hvilken R. o. Ad. icke antagit inbjudningen. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den 7 och 16 dennes på bordet lagda mern. N:o 5i, ang:de återremiss af Utsk:s mera. Då mern. N:o 33 blifvit af R. o. Ad. lagdt till handlingarna, fann R. o. Ad. äfven detta mern. icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Till pröfning företogs Const.Ulsk:s den 7 och 16 dennes på bordet lagda mern. N:o 53, med utlåt, öfver K. M:s nåd. propos. ang:de upphörande af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen. Frih. Cederström, Jacob: Enligt 2 mom. i 81 §:n Reg.F:n äger Ståndet laglig rätt att lill afslag upptaga nu genast den K. proposm till ändring i 21 §:n Reg.F:n ; men för min del anser jag det vara i sin ordning, att förslaget må blifva beroende på blifvande Ständers pröfning och Den 18 November e, m. 151 afgörande, och tillstyrker, på grund af ofvanåberopade 81 §, att förslaget niå hvila till afgörande vid nästa riksdag. R. F.x. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag tillstyrker bifall å den K. proposm och bestrider alla de grunder , på hvilka Utsk. fotar sin afstyrkan.
Den 29 Juni. norn, den frågan: äro vi säkra på att, med det anslag som nu är föreslaget, det går an att utvidga realstndierna? Det veta vi icke, mine Hrr! Eller hafva vi sett en ordentligt upprättad tablå, sorn utvisar att anslaget då vore tillräckligt? Ingalunda. Vi kunna ej bedöma det, men det kan Konungen; oell derföre böra vi ock öfverlemna åt Konungen att bestämma häröfver. Hr von Troil: Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att inom StatsUtsk. (och således troligen äfven inom det förstärkta StatsUtsk., dit denna fråga förmodligen kommer att gå) var det ganska mänga ledamöter, som vid beviljandet af de 90,000 r:dr serskildt fästade vigt vid ifrågavar:de vilkor. För min del kan jag, i likhet med flere andre talare här, ej heller gilla det vilkor, som StatsUtsk:s majoritet har framställt; men då Hr von Hartmansdorffs förslag i detta fall är vida mera oskyldigt, och det dessutom vid den blifvande voteringen i förstärkt StatsUtsk. torde kunna bidraga till en lycklig utgång; så anhåller jag att få biträda sistnämnda förslag. Hr Tersmeden: Jag fortfar i min anhållan att detta mom. måtte afslås, och jag kan ej heller lemna mitt bifall till Hr von Hartmansdorffs förslag; emedan det, ehuru bättre än Utsk:s, likväl är ganska skadligt. Hr von Hartmansdorff och jag kunna aldrig rätt mötas i afseende å begreppet af de klassiska språkens studium. Han tror att jag, och de som förfäkta de klassiska studierna, vill att man skall läsa latinet endast för dess egen skull; men vi yrka detta studium derföre att latinet genom sina regelbundna former, genom renheten, styrkan och bestämdheten i uttrycket är det mest tjenliga att reda och utveckla uppfattningsförmågan och såsom nödig grund för andra studier. Af dessa skäl anser jag oundgängligt vara, att detta språk läses i alla högre skolor. Jag kan ej dela Hr Gripenstedts åsigt i afseende på R. St:s rättighet i denna fråga.
Sedan Bevillnings-utskottet ensamt behandlat förra delen af frågan och dervid föreslagit ett till åstadkommande af hvad i motionen åsyftats nödigt förtydligande i bevillningssLadgan, hvilket ock blifvit af Rikets Ständer godkändi, men, beträffande motionens senare del, eller frågan om restitution af hvad redan skall af en del skattskyldige blifvit för högt erlagdt, ansett sig böra inbjuda Stats-utskottet att i handläggningen deraf deltaga, så hafva UlskoLten sammanträdt och tagit frågan i öfvervägande; och enär det varit de skattskyldige obetaget att vid de tillfällen, då afgifter kunnat hafva blifvit dem för högt påförda, deruti i behörig ordning söka rättelse, hvilken motionären ock medgifvit hafva, i de fall, då sådan klagan blifvit förd, erhållits, så och då i öfrigt all uppgift i motionen saknas, såväl angående de personer, som skola blifvit för högt debiterade, som om beloppet derafj finna Utskotten afseende å det ifrågavarande yrkandet icke kunna fästas, ulan hemställa, att motionen icke må i denna del lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 18 Maj 1848. Staisoch Bevillnings-Utskoltms Utlåtande, N:o 20. 7 Atik. till Exp.-Utsk. den 19 Maj, kl, 10 f. m. Utlåtande, angående väckt fråga cm utsträckt porlofrihet för kontrakt sprostarne^ skrifvelse/' i embetsärenden. Uli en hos högvörd.
Betänken er! Det gäller deras lif. JOHAN FLEMING. Hvad grymt ha de väl gjort, så grymt att straffas! Din hvita fana rodnar utaf blygd för sådant tal: vanhelgadt är dess skygd. STÅLARM. När rättigheter, vuxna ur vårt hjärta, med makt och ära stå på slumpens spel, ett mänskolif en småsak blir, ett öre på tidens raffelbord. Jag offrar dem som mig de offrat, om på dem det galt. Fäll ner din hvita fana, skynda dig tillbaka, om du döden undgå vill. Det enda svar, vi ha på sådant tal, är ärligt motstånd uppå lif och död. PARLAMENTÄREN. Bestraffas skall du, trotsiga befäl; ej nåd, ej skoning finnes mer. Farväl! (Stiger ner bakom muren). JOHAN FLEMING. Låt till en öppen plats oss gå, hvar'från vi kunna skåda bort till andra stranden. Vid dagens ljus! de skola det ej våga, ej så våldföra sig på fångne män! (Stålarm och Johan Fleming gå). Sjunde scenen. DANIEL HJORT (inkommer). När svärdomgjordad Kain slog herden Abel ihjäl och, plågad af sitt brodermord, af Gud sig öfvergifven kände, gjorde han sig ett beläte, för hvilket han sitt offer tände och det nämde Äran. O, hvilken härlig afgud! härlig är med herre släkt, och Kain han var på jorden den förste herrn. Det var en snillrik karl! Så konstigt skapade han denna afgud, att just i den man dyrkade sig själf, som om den varit bräckligt spegelglas, och dock står den ännu. För dig, o, ära! jag lefver, dör! "För dig, o, ära! slår jag min bror ihjäl!" "Jag tackar er så mycket, er äran är!" Ha, en ironisk Gud! Och världen har han bunden uti kedjor. En broder hade Abel, Seth vid namn, hvarföre hämnades han ej på Kain? Det var en stackare! Hvarföre smög han ej in i Kains palatser och sin knif högg genom ryggen in alt till hans lefver? Han ämnade det kanske, smög sig in, såg
Utskottet ansett sig böra för Strömsholms Canal tillstyrka ett anslag af ^5o,ooo R:dr B:co, att utgå i i5 år, med 5o,ooo R:dr årligen, samt föreslagit, att af Bancovinsten och behållningen i Riksgälds-Contoiret skulle afsättas och utlånas ett capital, stort i,25o,ooo R:dr B:co, hvaraf årliga räntan komme att till berörde anslag användas. Då jag för min del anser den tillstyrkta summan, såsom anslag betraktad, vara för högt tilltagen, har jag i stallet velat föreslå, att sjelfva anslaget skulle minskas till 5oo,ooo R:dr, och Bih. till R. St. 4 Sami. 1 Afd, 3 Band. 4 Häjtei. 1 2 Mot till Slat s-Utsl ottel s Utlåtande, JS:o 435. a5o,GOo R:dr lemnäs såsom ett räntefritt lån, att utgå i i5 år, hvaraf väl följer, att 5o,ooo R:dr komme att, på sätt Utskottet föreslagit, årligen tillskjutas, men att endast |:delar blefve anslag, och den öfrige en tredjedelen ett lån, som efter de 15 årens förlopp borde till Staten återgäldas med årlig afbetalning af ses procent, deraf 2 eller 3 procent afskrefvos såsom amortissement. I fråga om sättet att anskaffa bidraget, kan jag ej eller instämma med Utskottets pluralitet, att det skulle åstadkommas genom utlåning af i,260,000 R:dr B:co. Efter min åsigt vore det rättare, att, i öfverensstämmelse med Afdelningens förslag, endast afsätles 600,000 R:dr, som med ränta fullkomligen motsvarar och lemnar öfverskott till det årliga bidraget af 00,000 R:dr, och i hvilket fall de överskjutande 65o,ooo R:dr genast kunde till andra allmänt nyttiga ändamål disponeras.
Frölichs moralitetsinsigt till den grad uppväger allt hvad vi deraf äga, vi de nyss beskrifne bolagsmän, att vid anställd profvägoing vi på vår vågskål nödvändigt måste såsom undervigliga höjas i luften. Äfven vid strängaste sjelfinspection och vid oväldigaste mönstring af hvarandra, och vid blygsammaste utläggning af den välvilja vi af våra landsmän på våra olika vägar rönt, våga vi tro att så de bäste sorn de fleste i landet skola med oss svara nej. Än mera: Hr Grefven kallar bolaget ”en typ på en utifrån importerad högst omoralisk tillställning.” Men sålunda behagar lian sjelf introducera oss till moralisk, så väl Europeisk som transatlantisk solidaritet, med alla genialiska upphofsmän till likartade associationer för stora fosterländska arbetsföretag, med alla de högt respectabla handelsfirmor, som dem förlagt, med alla öfriga finaneiella notabiliteten, som dem medelst actieteckning befordrat, med alla juridiska notabiliteter, som dem med sina råd vägledt, med alla de parlementära notabiliteter och med alla de statsministrar, som dem i de parlementära tribunerna förordat, med alla de representationer, sorn dem med statsanslag begåfvat, och med alla de regeringar, som dem privilegierat. Och — med alla dessa jemte oss i vår vågskål, skulle Gr. Frölich ändå icke låta oss tro, att vi motväga honom i hvad angår uppfattning af rättsgrund och insigt i affärer af denna cathegori! Om emot denna min argumentation invändes, alt den utgår på försök att medelst nuctoritetscitationer, och derpå byggda presumtioner, handlägga en representants rätt att, oberoende af det som af hvilka som helst, inom eller utom Jandet, blifvit tänkt och sagdt, fritt uttala hvad han för sin del tänker och döminer i allmänna ärenden, svarar jag med det mest cathegoriska nej. På andra grunder fotade jag ju nyss mitt bestridande af Gr. Frölichs befogenhet till moralilets-domar öfver oss, hvaremot jag med nu skedda citater endast åsyftar styrkandet att dessa domar äfven äro oriktiga.
Den vackre och ståtlige gunstlingen blef en bland de ifrigaste deltagame ett i dramatiskt sällskap, som Gustaf den tredje bildade under vintem 1781 — 82 under namn af » förbättringssällskapet för svenska språket ». Huruvida Armfelt visade några framstående anlag som skådespelare, vill hans biograf lemna osagdt och tillägger, att. hans utseende och j&gt;tvungna väsen fingo väl ersätta hvad som brast i djupare uppfattning och studium. Äfven med smärre^ tillfällighetspjeser sökte och lyckades Armfelt roa konungen och hofvet, utan att likväl mer än en gång höja sig öfver dilettantens ståndpunkt. Då Armfelt och Hallman i förening författade den lilla ypperliga vaudevillen » Tillfället gör tjufven », gjorde deett af dessa lyckliga grepp, hvarpå äfven andra lands, t. ex. Frankrikes dramatiska literatur erbjuder exempel Det är icke enda gången som ett par författare, hvilkas • ensamt utarbetade teaterstycken längesedan hemfallit åt glömskan, lyckats med förenade krafter åstadkomma ett stycke, som håller sig uppe på repertoiren. En vidsträcktare estetisk verksamhet erhöll Armfelt, då han, efter att kort förut hafva blifvit invald i Svenska akademien, utnämndes till Öfverintendent af KongL Maj: ts Hotkapell och Spektakler, den i juli 1786. Såsom den kungliga teaterns chef inskränkte sig likväl Armfelt 1 * 11 att utföra konungens befallningar, så att Gustaf den tredje sjelf behöll högsta ledningen af teatern. Öfver skädespelame herskade Armfelt med jemspira och behandlade dem, såsom man den tiden behandlade rekryter. Det kunde hända honpm att midt på teatern gifva käpp-rapp åt De Broen och örfilar åt Ahlgren. Såsom han sjelf påstod, gaf denna » helt och hållet militäriska metods de yppersta frukter. » Man spelade, lärde och lydde förträffligt. » I sina bref kallar han skådespelame för &gt;cette canaille », hvilket icke hindrade honom att som kamrat deltaga i deras » orgier och nöjen ». Ett mer hedrande minne för Armfelt är det intresse han visade den snillrike Thorild.
Dopartements-chefen i underdånighet hemställt, Kongl. Maj:t af Rikets Ständer äskat, att, för beredande af aflöning åt en andre underlärare vid navigationsskolan i Göteborg, ett årligt anslag för nämnda skola måtte på extra stat anvisas att utgå med ett belopp, motsvarande det, enligt nu gällande stat, till en underlärare vid skolan årligen utgående arfvode, eller 1,200 R:dr; och får, med hänsyn till hvad sålunda förekommit, Utskottet tillstyrka, att, för beredande af aflöning åt en andre underlärare vid navigationsskolan i Göteborg, Rikets Ständer måtte för instundande statsreglering å extra stat anvisa ett belopp af 1,200 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå. 58:o. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 15) har Herr von Francken, A. A., på anförda skäl föreslagit, att löneförmånerna för lärarne vid rikets navigationsskolor, hvilka nu utgjorde vid navigationsskolan i Ordinarie lärare Underlärare lön, bostad. lön, bostad. Stockholm R:dr 3,500: fri R:dr 1,200: — Göteborg „ 3,000: fri „ 1,200: — Gefle . „ 2,500: fri „ 1,000: — Malmö „ 2,500: fri ,. Calmar fri i — Hernösand / — Westervik R:dr 2,000: fri \ „ 1,000: — Wisby fri ( — Carlshamn 200/ — R:drs ersättning Siats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 53 måtte ändras sålunda, att do lärare, som redan tjenstgjort i fem år, nu måtto erhålla nedannämnda aflöning, hvilken, hvad utiderlärarne särskildt beträffade, efter ytterligare fem års tjenstgöring borde förhöjas på sätt nedan förmäles: vid navigationsskolan i Ordinarie Underlärare. lärare. uu efter fem år R:dr. R:dr. R:dr. Stockholm . 1,700: — 2,200: 2:e . 1,700: — 2,200:
April II. om bifall lill StatsUtskottets Betänkanden, angående så väl arfvoden och tractamenten för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Cancellier och Vaktbetiening, som ock i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande reglerande af de Kongl. Hofvens StatsSummor, 86. — om gillande af Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotlens Betänkanden, angående 1:0 vidtagande af en särskild Räddningsanstalt till förmån för dem, som å Rikets Sjökuster kunna lida 217 sjönöd; 2:0 sökt underrättelse om hvad vid de af Riksens Ständer vid sista Riksdag anmälte Önskningsmål blifvit tillgjordt; 3:o undersökning på allmän bekostnad till utrönande af möjligheten att genom sänkning förekomma öfversvämningar af Sjön "Wenern, 86.
De principer, hilara detta förordnande är grun» dadt, hafva äfven sedermera blifvit foljde vid pröfningen af de flera till Kongl. Maj:t inkomne underdåniga ansökningar om beviljandet af en till alla utländska varor utsträckt Nederlags frihet för Städerna Götheborg, Wisby och Carlshamn, och någon förändring deri har ej ägt rum, förr än Eders Kongl. Maj:t af politiska förbindelser fann sig år 1808 föranlåten att bevilja en dylik frihet för både Colonial-, Mapufactur och andra varor, och hvilken nu mera blifvit ytterligare bekraftad, dels genom det ar 1813 imellan Sverige och England afslutade förenings-forbund, su?n för en tid af 20 år förunnar Engelska undersåtare Nederlags-frihet i Götheborg, Carlshamn och Stralsund för alla producter och handelsvaror ifrån stora Brittannren eljer dess Colonier, lastade på Svenska eiler Engelska Skepp, dels ock gepom Kongl, förordningen den 5 Maj 1813, hvars 1 §. förklarar, att Utrikes varor af alla slag till införsel iofgifne eller föpbudne fa med Svenska eller främmande Handelsfartyg för in eller utländsk mans räkning, till Götheborg pch Carlshamn införas och der på Nederlag uppläggas.
Generaltullstyrelsen måtte öfverlätas förtroendet alt förordna personer, utan afseende på 0111 de tillhöra Tullverket eller icke, för anställande af ifrngakommande visitatiouer, eller om styrelsen skall vara inskränkt till valet inom deni, hvilka vid Tullverket innehafva grad af öfverbetjente. Jag kan ej föreställa mig, ali nämnde embetsverk skulle missbruka en sådan utsträckning af sin rättighet. Derigenom att man icke envist vidhåller eli beslut af så ringa värde, ulan bifaller inbjudningen, så undgår man obehaget af att tvista 0111 formfrågor och derefter uttänja tiden genom afgörande i förstärkt Utsk. Jag tillstyrker antagande af inbjudningen. Gr. Sparre, Erik: Jag är förekommen af de 2:ne siste talarne och har föga att tillägga. Jag har inom Utsk:n varit vittne till 2 eller 3 timmars discussion öfver detta ämne, och kan således försäkra Frih. Cederström, att åsigterna komma att blifva högst delade, huruvida frågan skall tillhöra förstärkt Lageller förstärkt Revilln.Utsk., ty begge dessa åsigler sökte alt göra sig gällande. Dä således frågan är af så ringa vigt, och det är osannolikt, att Generaltullstyrelsen skulle gifva ifrågavarande uppdrag åt personer, som icke voro lämplige, så tillstyrker jag, att, till förekommande af all tidsutdrägt, som blefve en följd af Adelns vägran alt antaga inbjudningen, densamma äfven måtte bifallas. Gr. Cronhjelm: Jag tillåter mig att yttra några ord, i anledn. af Frih. Cederströins anförande. I fall man skulle utgå ifrån den grundsats, att votering i förstärkt Utsk. skall äga rum, och icke tillerkänna de sammansatta Utsk:n rättigheten Den 29 April. 341 att förstärkas, utan välja något enskildt Ulsk., som skulle förstärkas, så måste man väl välja det, med hvilket frågan står i närmaste samband. LagUtsk. kan väl icke sysselsätta sig dermed, emedan fråga icke är om något lagsladgande, ulan blott om rättighet för ett embetsverk att kunna förordna personer till verkställande af visitationer.
Huru den stolta fru Ebba icke lät det Flemingska namnet komma på skarm, är för väl kändt, för att behöfva vidlyftigt omordas. Modigt och klokt ledde hon slottets försvar, och vid hennes sida gick oftast, som hennes biträde, den unga Sigrid. Stundom hände, att en kula träffade någon af manskapet just invid den plats, der den höga frun, åtföljd af sin späda adjutant, hade stadnat. Sigrid bleknade och måste stödja sig emot en vägg eller en pelare, för att ej svindla, men nästa ögonblick stod hon redan vid den fallnes sida, för att vårda eller förbinda, om hjelp ännu vore möjlig. Fru Ebba stod lugn, och syntes icke skakad af något, sysselsatt endast att uppfylla sina pligter som fästningens kommendant. Det var som om hennes makes ande hos henne tagit sin boning. Från det å andra sidan om ån belägna Korpolaisberget riktades kanoner mot slottet. Afståndet var för långt för de små kanoner, hertigen kunnat medföra. De flyttades öfver ån till qvarnbacken, derifrån de på närmare håll kunde verka. Men fru Ebba var oförfärad, som förr, och gaf exempel af mod. Stadsboerna sände budskap och bådo henne att gifva sig, men förgäfves. Redan visste man på slottet, att konung Sigismund icke stode att förvänta till bistånd, att hertigen erhållit förstärkningar och att Stålarm var ohjelpligt afskuren från slottet. Men fru Ebbas mod svek icke. Solen lyste klar öfver slottsfjärden och på Runsalas ekar, hvilka stodo som allvarliga vakter omkring gräsmattorna, mellan deras stammar, der han och hösten hade härjat hvarje blomma; men hvilka dock ännu lågo gröna och sammetslika. Här var lugn och tystnad, afbruten endast af det dofva återskallet af de kanonskott, hvilka från Korpolaisudden och qvarnbacken dånade emot slottet; och hvilka dundrande helsningar från slottet besvarades med lika ljudeliga. Ty på denna sidan af fjärden lekte kriget sin bullrande, blodiga lek. På hertigens befallning rigtades skotten mest mot fönstren af boningsrummen i nya slottet.
Om riksdagstiden med nuvar. representation inskränktes till (j månader, så är det föga troligt, att ärendena hunne afslutas; inskränkes han åter til! 4 månader, så kan man taga för afgjordt, att, då man har eli månads motionstid, man icke hunne afsluta ärendena förr äti riksdagen afblåstes, 35u D o it 20 Juni f. cn. DA skulle vi "cnoin förändringen endust vinna att blifva snma) inknlluje till tjksdag livartnnnnt nr oell livnrje gun" åtskiljas med olYin ältade ärenden Ur Cederschjöld linr redin upptagit framställningen om bespating af statsrevisionerna, J ig ijr förvissad, alt om rikslag intra.Tade hy,utanö >1 år oell StalsUlsk. du skulle jemväl förrätta statsrevisionen, sn medhiinne del icke alt dm jonte behörigen skola öfriga ärenden. Ännu m ndre skulle Sländerne hinna alt behörigen pröfva både de anmärkn:r, som gjordes, och de förklaringar, sorn deröfver algufvos. Den nyttiga inrullningen af statsrevisioner skulle derigenom ulan tvifvel förfela sitt and.imul; man vunne intet annat än förhastade anniijrkn:r och förklaringar, sorn ej hunne pröfva*. — Man har äfvenledes omtalat, huru nödigt det vore, med afseende på den ekonomiska lagstiftningens vigt, all hafva R. St så ofia tillsammans, på det Regeringen malte kunna rådföra sig rijed dem, innan för f;j 11 ni n gar i dessa angelägna ärenden yidtogos. Jag erkänner med den värde ledamoten, som erinrat härom, alt den ekonomiska lagstiftningen i närvar, tid är af en sådan vigt, alt jag skulle önska, det hon bär, likasom i Norrige, delades emellan Konung och folk. Mgu dertill fordras en grundlagsförändring, hvilken mig synes att Gunst. Utsk. med mera skäl huit framlägga ari delta förslag.