Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Bevillnings-utskottet i oftanämnde Betänkande N:o 9 afstyrkt allt afseende å herr Friherre Cederströms, motion om återgång till de HeviUnings-Ulskotte/s Memorial, N:n i~. 3 grunder för allmänna beviUniirgens fördelning, sorn vid 1809 års riksdag fastställdes jemte dem om pro-gressiva afgifter för den högre inkomsten, samt tillstyrkt, att personliga skyddsafgiften, hvars upphörande, såvida den utginge till staten blilvit föreslaget, mot det alt ett lika belopp b lefve till annat ändamål anvisadt, måtte för det närvarande oell intill dess Rikets Ständer öfver sist berörda fråga, som koimne att serskildt behandlas, beslutat, såsom bevilluingsgrund bibehållas; så hafva Ridderskape-t och Adelli samt Presteoch Borgare-stånden gillat, hvad Utskottet i dessa hänseenden yttrat och föreslagit, hvaremot Bonde-ståndet förklarat, all om, sedan beviilningssumman blifvit till beloppet bestämd och inkonvslecne af bränvinsbräimingen, hillen och stämplade papperet kunnat beräknas, samt personliga skyddsafgiften möjligen hlefve anslagen till understöd åt folkskolorna, brist skulle uppstå och ökad bevillning blifva af nöden, densamma borde såsom fyllnadsafgift utgöras medelst progressiva algi fler för den högre förmögenheten eller inkomsten, och hvilket förklarande, ehuru betänkandet N:o q på grund deraf blifvit från Bonden-ståndet i dessa delar återremitterad!, likväl, i öfverensstämmelse med hvad Utskottet i anledning deraf yttrat i utlåtandet N:o 14. ansetts innefatta hufvudsakligt beslut, och alltså böra blifva föremål för behandling först i detta sammanjemknings-memorial. Beträffande härvid först hagan orri personliga skyddsafgi flens bibehållande såsom bevilluingsgrund, hvilket, på sätt nyss är nämndt, skulle komma att bero på Rikets Ständers beslut öfver väckta motioner, att
Hvad dernäst beträffar sjelfva lånefrågan, så hafva några af de anmärkande sökt ådagalägga, hurusom den allmänna fördel, hvilken med motionen i detta ämne varit afsedd, ej eller för Banken blefve utan vigt och inflytande, och i sådant afseende omnämnt : att de stora summor, hvilka förut blifvit använda till allmänna Magazins-Inrättningen, tillskyndat Banco-Yerket betydliga förluster, och i sin nion bidragife till 6 Banco-Ulskoltets Utlåtande N.o 102. dess sämre ställning och sedelmyntets vanvärde, som nu påkallat en alfvarlig reform och upphörandet med anvisning af sådana framtida creditiv på Banken; att angeläget blefve att på annat sätt afhjelpa de behof och fylla den brist, som vid framdeles inträffande missväxtår ofelbart komme att visa sig; att detta ej kunde ske bättre och mera i öfverensstämmelse med den nu allmänt erkända grundsatts, att Spannmålsliandeln och speculationen dermed under goda år, för kommande svåra år, måtte lemnäs odelad åt enskilda omtankan, än genom en uppmuntran och ett underlättande för denna enskilda omtanka, medelst sådana låne-utvägars öppnande, som föreslagna blifvit; att ingen tvifvel vore, att, om Rior förlidet år funnits i de orter, der skogstillgång medgåfve deras anläggning, många tusende, ja hundrade tusende tunnor Säd blifvit fredade för förskämning; likasom att, ifall, vid den efterfrågan af Svensk Spannmål för andra länders behof, som inträffade under föregångna hösten, ett tillräckligt förråd afSäd funnits i Stapelstäderna, hade då likaväl kunnat afyttras 2 å 3oo,ooo sorn 60,000 tunnor; (Santesson) att, ehuru Sädesprisen, tidtals, flera gånger varit högre utomän inomlands, har sådant dock sällan förmått i lid väcka den enskilda speculationenj på hvilken Rikets Ständer vid Banco-Utskotlels Utlåtande N;o J02.
SD?aj:t bå befiutabe befparingar, mara få betydliga, att meb bent odb be löpande anfia* fien Junbe befiriba© icfe blott fiiftanbet ocb underhållet af nya Sleinentar*©folor i Cfiilötuna, Smål, ^3bilipfiab ocf) .(haparanda, famt en ny Catbebrat Sif fatan anletning hate untertåniga framftädningar blifmit gjorta: a. i grån Gonftflorium i SEBeflcråS, att enffilta bitrag, oel) af Gonftftorium j ©ötbeborg, alt boflällSrunt od) buSbyreSmebel, t>roitfa ©pinnafti* och ©fotesgärare åtnjöte, måtte från beräfs ningen af terås lönednfoinfler unbanfagaö; men Äoitgl. 2haj:t fann, ten 21 ftfllitne ©eps tcinber, tello mintre ffäl att, emot ©tatSsgontoiretS untertåniga afflprfante, bifalla temia bes gäran fnnat Snhrim^fluten beträffate, font tplifa anflag, utgörante, jcuinlift ©tatSs&mtois rctS uppgifter, i meteltal för åren 1826—1830, inom ©:iftcn, 9t:tr 9,268: 33 ff. 10 rff, och t ijufroutflaten 3,647 9l:tr 41 ff. 2 rff., eder tidfammané 12,916 9l:tr 27 ff. 23anco, retan blifmit, mit upprättantet af 1819 årS Snhr<mSsflat, tagna i betalning, på ten grunt, att en broar ffude, utan affeente på te fonter, af l)n>ilfa lönerna utginge, förhjelpa^ tid tet faffffädta, efter tillgångarne beräfnate niinimi
Hvad deremot de vid Stockholms och Götheborgs Stationer tillkomne Civile Lönerne beträffar, så, enär de, dels äro blott provisoriskt anslagne, dels äro anviste på Tionde HufvudTitelns besparingar, deraf de fortfarande kunna utgå, Utan hinder af det om Besparingarnes användande föreslagne Stadgandet, hvilket aldrig retroactivt kan verka på hvad förut å de samina är anvist, kan Utskottet ej tillstyrka att dessa Löner å Ordinarie AflöningsStaten må varda uppförde. 7:0 I öfverensstämmelse med Hr Amiralen v. Schantz's Utskottets förra Betänkande åtföljande Reservation, har hos H. R. 0. A. af Hr Grefve Cronstedt j Clas j och Hr Nordensköld, O. G. , hos H. PrästeStänclct af Herr Professor Bolmer och hos V. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL 1MTUU MM-ntlUH J»'il 0 <1*0 C DLL VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834. FEMTE SAMLINGEN. 2^ ftfto eltttugen: Bevillning#- samt Allm. Besv. och Oecon. med flere Utskotts gemensamma Memorial, Utlåtanden och Be tlin handen. Besv. och Oecon.-Utskottens Betänkande IV.-o 1. i N:o 1. Antom till Exped.-Utsk. d. 3 April, kl. 6 c. m. Betänkande, i anledning af Herr Gustaf Montgomerys motion, angående bränvins-bränhingens inställande. Från Ilöglofl. Ridclerskapet och Adeln har, lill BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten blifvit remitterad en af Herr Gustaf Montgomeryj i sammanhang med Herr Friherre Ludvig Boijes förslag till förändrade sladganden om husbehofs-bränvius-bränningen, väckt motion, om angelägenheten, alt hos Kongl. Majit Rikets Ilöglofl.
Hamilton föreslagil, Bevilln.Utsk. mätte bereda sig sammanträde med Statsoell Ekon.Utskrn, för att öfverlägga om de ändamål , till hvilka öfverskotten af capitations-afgiften rätteligen böra användas. Jag tror att derigenom slöra fördelar skulle vinnas, oell att alla statsanslag till sådana inrättningar, sorn säkert annars skulle komma i fråga, skulle kunna undvikas. Då jag således ej vill upptaga de §§:r, sorn redan äro discuterade, vill jag endast fästa 111ig vid några få, mot hvilka jag ieke hört några anmärkningar framställas. I 44 S*n lle’er det: ’’Vid universiteten förrättas mantalsoch skatlskrifningen för academi”staten och dem, som under academiska jurisdielionen höra, ''af acadeini-bokhållaren, under academi-ränlmästarens in”seende, samt i närvaro af tvänne depulerade af stadens ”magistrat eller borgerskap; skolande så väl desse deputera”de sorn de tvänne af acadeiniens rector utsedde personer, '.äfven öfvervara mantalsoch skatlskrifningen med städerna ''Upsala och Lund.” Jag har en långvarig erfarenhet , att dessa dubbla skattskrifningar medföra oordning och osäkerhet. Vid hvarje sådan förrättning får man, då det är olika personer, sorn föra manlalslängderna, rådfråga hvarandras längder, om den eller den personen finnes i stadens eller academiens längd. Derigenom händer det stundom, att personer blifva alldeles förbigångne, och jag känner att personer funnits, som ej blifvit skattskrifne, just genom denna dubbla mantalsskrifning. Jag tror att det ändamålsenligaste vore, att blott en skattskrifning förrättades för alla staterna och att academi-slaten finge dervid hafva sina deputerade närvarande för att göra anmärkningar. Derigenom blir det enhet i förrättningen, och den som leder det hela kan med visshet veta att ingen blir förbigången. Tvister uppstå ofta emellan de båda staterna; hvarje person skall skattskrifvas; de skjuta båda ifrån sig på hvarandra, ocb långa omvägar fordras för att få reda på, till hvilken stat han skall hänföras.
Han kom ifrån Anderssons derföre att han ville kurtisera en yngre skolkamrat som bodde i samma rum som han. Då det märktes skrefs der genast till modren som kom. Förhör hölls och pojken bekände under strida tårar. Äfven berättade han, tillfrågad om hur han kommit på sådana tankar att en större pojke –jag tror att det var medan de ännu voro i andra klass – hade kallat dem in sig till och lärt dem. ”Nå men hur gick det med Lars Peter?” frågade modren. ”Honom gjorde det ingenting, svarade pojken, ”ty han har inte den ringaste böjelse för sådant, men mig gjorde det skada.” Hvad det är skada att menniskor som räkna sig ganska nära bekanta ändå – om de äro af olika kön – tala så litet om det som ligger dem mest om hjertat. Sällan hör man en karl tala om sin verkningskrets, sitt mål, sina planer. Nej, nästan alltid likgiltiga saker eller åtminstone saker som äro fjerran från de talande. Hur rikt kunde icke utbytet bli i motsatt fall! Men det går naturligtvis inte an att ”damerna” visa sig utan denna konvenansens fiskbensrustning som anses vara så passande för dem. Denna narraktiga tillställning har blifvit en sådan vana att ett fruntimmer aldrig vågar tala fullt fritt och öppet med en karl bara derför att hon frukar att bli misstänkt för att vara kär i honom – jag menar till på köpet misstänkt af honom sjelf – och hellre än att utsätta sig för någonting dylikt tiger hon rent af eller pratar åtminstone idel nonsens, tillochmed på tu man hand, då man annars är bäst i stånd att uttrycka sina tankar. Men måhända hysa skapelsens herrar samma fruktan? Bah, hvad skam ligger der i att en karl misstänkes för att vara kär! Det är så förödmjukande att tänka det de finna en allt för okunnig och inskränkt för att något allvarligt resonement skulle kunna uppstå. Och det allra värsta är att känna det de ha fullkomligt rätt häruti. Utan uppfostran, utan kunskaper det är så att man kan förtvifla! Om han smekande talade till en hund låg der en sådan ömhet i tonen att om en qvinna halft omedvetet älskade honom skulle hon inse det bara genom att känna sig genombäfvad af afund.
Man ville dermed förekomma den söndring, som kunde blifva en följd af hennes fiendes fortfarande vistelse inom den krets, der hon hade alt värda sig om lärans renhet och folkets andliga lif. Medlet kan visserligen anses olämpligt; men kyrkans l ätt alt från sig skilja sina fiender, måste dock erkännas, såvida hon skall kunna upprätthållas. 1 kvrkans idé ligger dock en förpligtelse att i det yttersta söka undanrödja villfarelser och irriga lärobegrepp hos dess medlemmar. Denna förpligtelse är tydligen uttalad i åtskilliga af kyrkans författningar, hvilka först, då alla hennes försök visat sig fåfänga, medgifva den uteslutning, som landsförvisningen innebär. Förr torde ej helle rättighet att ur henne träda, kunna komma i fråga. Handlingen att ombyta religion bö 8 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 61. icke vara ett lältsinnighetens verk ; Oell om än detta ombyte ej kan (orekommns, torde, på sätt anmärkt blifvit, eli affall från vår troslära, ehuru det rnåsle tolereras, likväl ej böra af lagstiftaren gillande betraktas. 1 förenlighet med de åsigter, som Utskottet nu i korthet antydt, och hvilka närmast öfverensstämma med ej mindre de inom Stånden framställda anmärkningar, än den princip, hvilken Herr Kyrkoherden Sondén i det af honom utarbetade författningsutkast tillämpat, är 1 § i Utskottets förslag uppställd. Deri har Utskottet nemligen sökt förena kyrkans rätt med den tolerans, som, genom borttagandet af påföljden lör affall, måste ega ruin. Fastän affall således ej skulle kunna ådraga verldsfiga straff i egentlig mening, har man dock ansett någon påföljd derför böra ega rum, dervid man föreslagit, bland annat, förlust af medborgerligt förtroende. Hvad denna förlust i sjelfva verket innefattar, derom torde likväl meningarne vara delade; men så vidt Utskottet densamma förslår, lärer den ej i sin fulla utsträckning kunna här ega rum. Härvid mäste emellertid jemväl skillnad göras emellan kyrka och stat.
Då för öfrigt öfverskotten på detta, likasom andra, förslags-anslag komma Statsverket till godo, finnes således för närvarande icke någon annan anledning till anslagets förändrande, än som kan liemtas af dess ojemna summa, för hvars jemnande till 248,600 R:dr Rimt jag härmed tillåter mig i underdånighet föreslå, att ett belopp af 16 R:dr 23 öre må dit öfverflyttas från förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets Kansli-expedition, hvilket, på sätt längre fram kommer att omförmälas, under några år befunnits större, än behöfligt varit.» »Anslaget till durchmarsch-kostnader, afsedt till bestridande af utgifterna för** uppfordrade krono båtsmäns transport till och från Flottans stationer, har, sWi-rnarsch-kosln. sedan detsamma vid 1833 och 1834 årens Riksdag på femte Hufvu d t i teln uppfördes med nuvarande belopp, 18.000 R:dr R:mt, befunnits för omförmälda ändamål vara otillräckligt, hvaraf Förvaltningen af Sjö-ärendena redan före påföljande Riksdag föranläts att hos Kongl. Majit väcka fråga om aflåtande af nådig framställning till Rikets Ständer, att anslaget antingen måtte lämpligen förhöjas eller erhålla egenskapen af förslags-anslag; men Kongl Majit fann då icke för godt att en sådan åtgärd vidtaga, emedan för kort tid från anslagets uppförande på Hufvudtiteln förflutit, för att tillförlitlig erfarenhet kunde vara vunnen, huruvida det uppgifna förhållandet med anslaget borde anses såsom fortfarande eller endast af tillfälliga omständigheter beroende. Det har dock visat sig, att icke heller derefter de af vederbörande
Men Herren förskräckte dem för Israel, så att de slogo dem en stor slagtning af i Gibeon; och jagade efter dem på den vägen till BethHoron, och slogo dem intill Aseka och Makkeda. Och då de flydde för Israel den vägen nederåt till BethHoron, lät Herren falla af himmelen stora hagelstenar på dem intill Aseka, så att de blefvo döde; och mycket flere af dem blefvo döde af hagelstenarna, än Israels barn slogo med svärd. Då talade Josua med Herranom, på den dagen, när Herren gaf de Amoreer för Israels barn, och sade i Israels närvaro: Sol, statt stilla i Gibeon, och måne, i Ajalons dal. Då stod solen stilla, och månen desslikes, tilldess att folket hämnade sig på sina fiendar. Är icke detta skrifvet i dens frommas bok? Så stod solen midt på himmelen, och fördröjde gå neder, sånär en helan dag. Och hafver ingen dag varit lik vid denna, hvarken förr eller sedan, då Herren lydde ens mans röst; ty Herren stridde för Israel. Och Josua drog åter i lägret igen till Gilgal; och hela Israel med honom. Men de fem Konungar voro flydde, och undstungo sig uti en kulo i Makkeda. Då vardt Josua sagdt: Vi hafve funnit de fem Konungar fördolda i ene kulo i Makkeda. Josua sade: Så välter stora stenar för gapet af kulone; och befaller några män, som taga der vara på dem. Men I står icke stilla, utan jager efter edra fiendar, och slår deras eftersta, och låter icke komma dem i deras städer; ty Herren edar Gud hafver gifvit dem i edra händer. Och då Josua och Israels barn hade lyktat den mägtiga stora slagtningen på dem, och platt slagit dem, hvad sedan qvart blef af dem, det kom in i de fasta städer. Så kom allt folket åter i lägret igen till Josua i Makkeda med frid; och ingen torde röra sina tungo för Israels barn. Men Josua sade: Låter upp gapet för kulone, och drager fram de fem Konungar till mig.
Att den åsigt, jag i delta fall hyllar, äfven delas af ett Stånd, som hufvudsakligast sysselsätter sig med näringarna, har jag kort före början af detta plenum inhemlat, nemi. från BankoUtsk., och jag har så mycket mindre skäl att betvifla det, som det blifvit mig meddeladt af en person, som varit tjensteman inom Utsk., der just ledamölerne af detta Stånd yttrat enahanda åsigter. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: De öfrige Ståndens Deli 19 April c. m. 203 åtgärd vid denna punkt bör icke kunna hafva någon inverkan på vårt beslut, ty hafva de bifallit den, faller det af sig sjelf, att raan icke bör förnöta tiden med någon diskussion i ämnet inom detta bus. Den förmodade krisen har man befarat skulle menligt inverka dels på banken, och dels på näringarna, och otvifvelaktig! får man, i händelse den inträffar, erfara dess inflytande, hvilket, enligt min åsigt, medför så väl penningebrisl som öfverlind af utländska manufakturvaror. Lemnar man någon uppmärksamhet åt de uppgifter, hvilka förekomma i de Tyska tidningarna, finner man, att redan i Berlin fråga uppstått derom, alt, genom beredande af utvägar lill läns erhållande, söka upphjelpa fabrikerna och alt ål dem skaffa köpare till deras varor. Det är således mera än sannolikt, att en kris inträffar och af yttersta vigt blifver det beslut, hvaruti Bevilln.Utsk. och sedermera R. St. komma att stanna rörtde tullafgifterne, men hvilket naturligtvis icke på förhand kan förutses. I allmänhet har handeln inom landet haft flere anhängare inom detta Stånd, ofta vida starkare än våra fabriker och näringar, såvida det icke varit fråga om bränvinsbränningsoch jordbruks-intresset, hvarföre ock, då här blifvit visad t, att af alla beviljade anslag del till krediti vet för manufaktur-diskonten varit mest begagnadl, jag anser det vara skäl att bifalla Utsk:s förslag.
S:co. 1:91. l: // 32 // 2: „ 16 // 3: „ 16 // 4: „ 16 // 5: „ 52 // 7: ,/ — // 8: „ 52 // 10: „ 32 // 4 BettullningS^örorbning 1835. famt af ada löner berutöftoer @n för Ijunbrabe; fontmanbe beit lött, forn är inbelb eller utgår t fpanmål eller anbra perfeblar, att fönoaitblaö i Penningar, efter bett för orten, ber löiten utgår, uäft före tarertugen fatta markegång, enligt Silfen löiten åtnjuter 2:o 25en, font på flera fladén eller olifa orter åtnjuter löne forn t 142 § intagna äro. § 3. Std förefommanbe af ntiftag od) på bet 0tatené infomft må meb fäferfyet funna påräfnaö, [fall Ijmarje ©rbiitarie fémbetéz od) £jenfteman, utan affeenbe å Ijmab befi ntebljjelpare eller oicarte må åtnjuta, oaffortabt erlägga ^Benådning för alla tjenften åtföljanbe löneförmåner; f)maremot mebl)jelparenö eller »icarienä löne-infomft befriad från SSemidning. §. 4. l:o Unber lön förftåö aH ben infomft, forn Söntagare påräfnar att unber loppet af året genom tjenften förmärfma. SBeloppet beraf ffall på bet fätt npp 2:o $ör ad beit infomft, font uppbärcö af £jeitftemän, i följb af enffilba ttppbrag, utan att omebelbart mara förattlebb af 0tat, @rpcbitioné 5. gör alla ©ccleftajiife ©rnbetds od) £jenjlentän beräfnad tareringdsåret från beit l
(Bil. Litt. Q.) Jemte det f. d. Chefen för statens jernvägsbyggnader i en till Kongl. Majit den 10 Augusti 1863 ställd underdånig berättelse, angående arbetenas fortgång å statens jernvägsbyggnader under revisionsäret, hänvisar till den vid sistförflutne statsrevision afgifna redogörelse för de allmänna grunder, han ansett sig böra följa vid utförandet af det honom anförtrodda uppdrag, från hvilka grunder han vid arbetenas fortsatta utförande icke funnit sig ega skäl att afvika, meddelar han i denna. Revisorerne nu delgifna berättelse, bland annat följande: »Beträffande rälstillverkning af svenskt jern, anser jag mig böra nämna, att ehuru, enligt hvad i min berättelse för förra året blifvit uppgifvet, Motala mekaniska verkstad erbjudit sig att mot ett pris af 8 R:dr per centner leverera 20.000 centner räler, har dock efter 2 års förlopp denna verkstad icke ansett med sin fördel öfverensstämmande att fullgöra en sådan leverans. Deremot har samma verkstad, till lika pris som för engelska lokomotiver, levererade i svensk hamn, lörfärdigat sådane maskiner lill fullt samma godhet som de engelska; och om man får anse det svenska jernet i vissa delar tillförlitligare än det engelska, så skulle dessa inhemska maskiner till och med kunna anses öfverträffa de utländska. Jag har således anledning att ytterligare bekräfta mitt i förra årets berättelse uppgifna förhållande, att utom räler, hvilka sannolikt fortfarande komma att från utlandet införskrifvas, kunna nu alla för jernvägarne och deras materiel erforderliga redskaper, maskiner och vagnar inom landet till med de utländska jemförlig? priser tillverkas. Annu införskrifvas visserligen fjedrar till godsoch passagerarevagnar, men då nyssnämnde verkstad till de af densamma levererade lokomoti - Bil. Litt. Q. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 124. Beräkning öfver de till Statens jern vägsbyggnader och särskilda bandelar anslagne och använde medel till 1862 års slut. Vestra Södra Södra Summ a. Stambanaii Stambanan Stambanan jemte utgrening från från Använde Statsanslag. till Orebro. Falköping. Malmö. medel.
Omröstningen fick den utgång jag befarade, hvadan jag reserverar mig mot det fattade beslutet. Jag misströstar likväl icke, ty denna fråga är en af dem som icke kunna falla. Hon har redan gjort ett stort framsteg derutinnan, att i st. f. det fyra Stånd nyligen voro af motsatt mening med mig, så äro nu två Stånd af annan öfvertygelse. Om min lifstid icke blifver allt för kort, så hoppas jag se den dag då tre Stånd om icke flera äro för min mening. 8 II. 9 130 Den 18 Juni e. m. § 12, morn. Utsk:s härom afgifne yttranden biföllos. § 23, mom. 1. I fråga om den af Utsk. i afseende pä detta mom. tillstyrkta anderd, anhållan, yttrade sig: Frih. von Stedingk: Den förändring, som Utsk. i detta mom. föreslagit kan jag icke gilla. Jag tror det icke vara af behofvet påkalladt, att en af de tvenne närvande trovärdige och oväldige personer, som skola bedöma profvet, bör vara sakkunnig i det yrke hvarom fråga är. Om än jag icke eger skicklighet i ett yrke så må jag väl kunna ega begrepp att ändå bedöma om saken är väl gjord eller icke. Jag tror §:n sådan den är lydande i nuvar:de Handtverks-ordning vara tillfyllestgörande och tager mig derföre friheten yrka afslag å den förändring Utsk. här föreslagit. Hr Bråkenhjelm: Jag lägger för min del icke stor vigt deruppå om denna förändring vinner Ståndets bifall eller icke, utan vill blott fästa npmärksamheten på huru argumentationen härstädes tillgår, så nemi.: att då den ledamot, som sist yttrade sig vid frågan om mästare-profs afläggande, påstod att det icke var ändamålsenligt och riktigt, emedan man icke var i stånd att kontrollera huruvida han sjelf förfärdigat profvet, nu, då Utsk. erbjuder ett sätt att verkställa denna kontroll förklarar att det är alldeles öfverflödigt. Jag medgifver att sedan man förklarat det första förslaget ändamålslöst, emedan det andra då icke var kändt, så är det lätt alt sedermera förklara det andra ändamålslöst, sedan det första förslaget är underkändt.
Utffottet blist wik päräknad. En fullständig kännedom häraf lärer Högloft. Stats,Utffottet icke underlåta att söka, för . art Den 12 Dce mbcr. 697 a!? deruyvZ grunda Desi omdöme öfwer anwändandet as i frätza we rande förut icke pgräknade tillgängar; - M n emedlertid kan jag ' icke dölja min önskan att de sa>nma, med flere hwayil! äntra' anmärkningar och besva rings Förstagen kunna föranleda, matte sa amvändas'M grundläggning för en sond till här.oftvanföfe'- af NUA lirkade förbättring Nti pelminge-lönragarnes wilkor. Slttkeligen och scku,hwad angar 'den säkallade indragnings Sktt-.u, Höaioft. Stais Utssvtter icke speeick! upgiswit hwiikw-sysiioc eller Ledamöters antal ä hwarje Embers-Stälie bkiftvit kill indragning påräknade; Och widsädaut förhällande någon pröfning af hwad i denna delen blifwit föreslagit icke kan ägarnm, Sä anhäikck' jag - gtt Högloft. Utskottet behagade med sörbrrörde saknad spccifique nygift, läka compleklera de nu under öswttlagguing komne handlingar. Hans Excellenre Herr Grefwe VVaclrrmeimsr, Olaas, uplaste följande anförande: Högwälborne Herr G-elive och Landt.Marffalk samt - Högloft. Ridderskap och Adel! 1:0 Jag instämmer med Herr Ofwersten 8cliutLsrcranrr: om nödwändigheken att öka Timmermans och Båtsmans dagttractamcnke^samt Under-Officerares löner wid Amiralitetet.