Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom »det att detta tillfälle skulle alldeles afskäras, då ett Stånd med Talmannen vore »ense att undandraga sig frågans behandling och derigenom förlama de öfriga »Ståndens verksamhet, kan Konstitutions-Utskottet minst för sig dölja vådan, äfven »i dess hand, af en sådan makt, hvarigenom det, i förening med en Talman, skulle »kunna omintetgöra icke blott den öfriga National-representationens, utan äfven »hela folkets, redan af de med ämnet mest bekante mäns utlåtande understödda »önskan.» »Om i ett sådant utlåtande skulle förekomma förslag, om hvilkas grundlags»enlighet meningarne äro delade, ega i första rummet Riks-Stånden och i det andra »Konungen att vägra sitt samtycke till hvad vid granskning finnes verkligen grund»lagsstridigt. Utskottet fruktar icke, att denna vägran skall uteblifva, och anser »derföre Talmannens vägran af proposition i allo öfverflödig. Skulle den verkligen »af behofvet påkallas, fruktar Utskottet, att den knappt kunde påräknas.» En likartad fråga förekom ännu en gång vid samma riksdag, i det BorgareStåndets Talman vägrade proposition å bifall till ett Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, som, bland annat, innehöll ett förslag, hvilket det, enligt Talmannens förmening, icke tillkom de sammansatta Utskotten att framställa. Konstitutions-Utskottet ogillade äfven denna vägran, och yttrade (Memorial JVf 44). jemte åberopande af sitt rörande den förra frågan afgifna Memorial, »att, då Riks»dags-Ordningen hvarken i 23 § 2 mom eller 45 § omtalar
Dito den 18 April, sid. 278* 4 Bandet. $. 7- Körningen läte Konungen läte uti Stata-Rådet Sig uti Stats-Rådet Sig Constitutions-Utskottets betänkande, iq föredragas ochafgöre der alla RegeringsÄrenden, utom de Ministeriella, eller dem som angå Rikets förhållanden til främmande Magter, samt Commandomål, hvarmed förstås sådan®, som Konungen i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigs - magten till Lands och Sjös ornedelbarligen besörjer. föredragas och afgöre der alla RegeringsArenden, utom de Ministeriella , eller dem som angå Rikets förhållanden till främmande Magter, samt Commandomål, hvilka Konungen i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigs - magten till Lands och Sjöss, ornedelbarligen besörjer, och hvarmed förstås sådana enkla JVlilitäriska mål, som icke, efter Grundlagen höra till föredragning i Statsllådet och Stats-Secr eter ar ens expedition, icke leda till stiftande af nya, icke till ändring, förklaring eller rubbning af gällande Lagar ochAllmännaOee nomiska Författningar, eller uti dis - SK» Constitutions-XJtskottets betänkande. ■positionen nf allmänna medel. Sa Bihanget, 3 Bandet, sid. 32. RiddersUap-t» och Adeln» Protocoll den 18 April II. «id. lii d. 27 April, II. *id. 37»—384; da7 Mai> 1T aid. 490—499; d. 5 Junii, 1. 142, lamt den 11 Junii. Preste-ståndet» Protocoll d. 15 April lQiÖ, »id. 590, 3 Bandet. Borgare - Ståndet» Dito d. 15 och 23 April, »id. 17Ö5, 1961. För Rådslagen skola Stats - Rådets Ledamöter vara ansvarige, såsom i 106 £. derom vidare stadgas.
Högvordige PresteStåndet har till LagUtskottet remitterat ett Memorial af Herr Professoren J. P. Fröberg, deruti föreslås: att Lagutskottet måtte inkomma med förslag, till afhjelpande af den tryckande och oerhörda långsamheten i visse Rättegångar, beroende till det mesta af den latitud, som, efter Herr Professorns egne ord , skall vara lenmad åt Advocateriets förslagna konstgrepp, samt afgifva detta förslag, utan något afsedt sammanhang med LagCommitténs mogna, men så mycket mera betänkta och derigenom äfven långsammare Lagutskottett Betiitskattden, 99 utarbetning af en ny Rättegångsordning, på det att den närvarande generationen måtte åtminstone få se ett sint på sådane, för Nationen och Medborgares känsla , så högst vidrige, vidiyftige och ovanligt behandlade processer, hvilka börjat i mångens ungdom, men hvilkas ändtiiga afgörande man, under de närvarande formernes tröga, nötta och derföre så ofta återfallande skrufgång, knappast sorn döende Gubbe kan vänta sig upplefva. Detta Memorial liar Lagutskottet till granskning företagit; men da detsamma afser fullkomlig förändring af hela nu gällande Rättegångsordning, och Utskottet, i anledning af särskildt väckt motion, om antagande af LagCommittéens förslag till ny RåttegångsBalk, uti till Riksens Högiofl. Ständer redan afgifvet Betänkande, under N:o 27. ansett sig icke kunna vid nu varande Riksdag företaga granskning af RåttegångsOrdningen, i hela sin vidd; så har Utskottet, på de uti nämnde Betänkande upptagne skål, dem Utskottet afven nu åberopar, ansett sig hindradt, att ingå uti den granskning Herr Professor Fröberg ifrågastållt; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers vidare bepröfvande vörd. sammeligen hemställes, Stockholm den 10 April 1823. iOa LtgUt skottets Betinkandcn.
Jemte den i slutet af år 1850 till Riksgälds-kontoret aflemnade sista tredjedelen eller 954,000 R:dr utaf Rikets Ständers Ranks vid 1847 och 1848 års riksdag, till Riksgälds-kontorets utgifter anvisade vinst för åren 1845, 1846 och 1847, har Riksgälds-kontoret, sedan sistiidne riksdags böljan, från Banken erhållit 1,400,000 R:dr eller första och andra tredjedelarne utaf det, enligt reglementets 164 §, Riksgälds-kontoret tillkommande belopp af Bankens efter sistnämnde års utgång upplupna behållna vinst. Likaledes har Riksgälds-kontoret, vid slutet af hvarje år, fått från Kongl. Kommers-kollegium emottaga det, såsom ersättning för stats-anslaget till Teknologiska institutet, anvisade och detta anslag motsvarande belopp, 14,000 R:dr, utaf Manufaktur-diskontens vinstmedel. Genom fortsatt Upphandling och belåning af de i reglementets 165 § uppräknade räntebärande papper, har den del af Riksgälds-kontore/s kontanta behållning, som icke erfordrats för förestående utbetalningar, på föreskrifvet sätt, hållits allmänna rörelsen tillhanda och gjoris fivktbärande för samma verk. Vid verkställigheten af denna förräntning, hafva fullmägtige icke funnit anledning till annan förändring i härvid förut stadgade vilkor och bestämmelser, än medgifvande!, att afven obligationer med 41 procents ränta, oaktadt de icke när som helst, utan endast vid vissa 40 S/alsUtskottets Memorial, N:o 3. bestämda terminer, kunde af Riksgälds-kontoret här i hufvudstaden uppsägas till inlösning, flage för Riksgälds-kontorets räkning inköpas. Någon uppsägning å detta verks sida, af detsamma tillhöriga räntebäräude obligationer, har, efter,sistl.
som alltid borde finnas i Bankens hvalf, och behofvet af förstärkning ej ansågs inträda förr än metalliska förrådet nedsjunkit till detta minimum, hvilket åter någre Ledamöter föreslagit till 3 millioner, andre lill a millioner och andre till allenast 1 million R:dr Silfver; af åtskillige Ledamöteratt en proportion emellan reela fonden och sedelstocken väl borde utsättas, men blott till ledning för Banco-Styrelsen, och ej med någon ovilkorlig skyldighet att förstärka den metalliska cassan, utan så vida densamma under någon längre tid successivt förminskats, och sålunda anledning kunde finnas alt befara, det Cassan, utan ytterligare förstärkning, skulle blifva för realisationens jemna fortgång otillräcklig; af Jlere Ledamöterj alt, i händelse en proportion emellan reela fonden och sedelstocken stadgades, borde den sistnämnde ej beräknas utan någre afdrag; i sammanhang hvarmed en Ledamot erinrat, dels att Utskottets förslag i denna punkt, långt ifrån att minska den oreda, som blifvit föranledd af olika sätt alt beräkna de hittills bestämda afdragen från sedelstocken, skulle ej allenast försvåra sjelfva beräkningen, helst uti hela Vexel-Banco-skulden inbegrepos alla i Låne-Banken deponerade summor, jemte alla Låne-Bunkens förfallna Capitaloch Ränteskulder, hvilka dagligen undergingo förändring, och dels att, då förändring i de hittills oinskränkt tillåtne utlåningar på metaller, Låne-Banksobligalioner 0. s. v., som omvexlat emellan ett maximum af circa 4 millioner, och ett minimum af circa 1 million, inverkade på sedelstocken, måste man, om de för desse Lån utgående sedlar ej fingo afräknas, antingen inskränka samma
Persedlarna och sadelmunderingen skall ha den kvalité, snitt och dimension som Krigs Kollegium meddelat. Mönsterherren jämför och godkänner eller kasserar härefter. § 16 Mönsterherren skall med största noggrannhet undersöka, om beväringen finns i fullt brukbart stånd och om regementena uppfyller sina ingångna villkor och skyldigheter. § 17 Med samma noggrannhet undersöks trossoch utredningspersedlarna. Det som är slitet kasseras och anmäls i mönsterberättelsen. Ett för ögat mindre prydligt utseende får inte gälla till skäl för kassering, om det kan uppfylla sin nytta och utan för stor kostnad kan repareras. § 18 Efter förrättad mönstring inges en berättelse med förslag på personal, hästar och material till Krigs Expeditionen § 19 Vid infallande krig skall regementena vara kompletta och de på passewolance varande bevärings persedlar vid avmönstring finnas i fullgott skick. Inspektions Generalerna skall ofördröjligen insända rapporter till Kongl Maj: ts General Adjutant för armén. § 20 Skulle klagomål på mönstringen föreligga skall de anmälas och ingivas till Kongl Maj: t inom den tid och i den ordning Kongl Förordningen den 10 januari 1759 om besvär i ekonomieoch politiemål föreskriver. § 21 Skjuts och traktamenten som tillkommer inspektions generalerna och deras adjutanter är fastställda i Kongl Brevet av den 30 juni 1818. Förskott enligt rekvisition beviljas. § 22 Vid de regementen där permittering sker för Kongl Maj: ts och Kronans räkning kommer brödmönstringar att verkställas sålunda: Inspektionsgeneralen tillsammans med regementschefen beger sig till kasernen och låter blåsa till häst och formerar en skvadron i sänder, räknar rotarna, frågar manskapet vilka som är tjänstgörande eller permitterade och om de njutit 3 nätters vila mellan vakterna. Adjutanten beger sig under tiden till sjukhuset och inspekterar där. Det är endast till följd av sådan mönstring som regementena varje månad får sina rekvisitioner påtecknade vid statskontoret. Dessa mönstringar bör äga rum varje månad, men Kongl Maj: t är säker om att regementena noggrant uppfyller sina skyldigheter ändå och beviljar inspektion endast några gånger om året. Datum ut supra CARL JOHAN Följer flera formulär.
Allt det jag eder sagt hafver, det håller. Och andra gudars namn skolen I icke ihågkomma; och af edar mun skola de icke hörde varda. I tre resor om året skolen I hålla mig högtid; Nämliga de osyrade bröds högtid skall du hålla, att du i sju dagar osyradt bröd äter, såsom jag dig budit hafver, i den tiden i Abibs månad; förty uti honom äst du utfaren utur Egypten; men kom icke med tomma händer fram för mig; Och den högtiden, när du först begynner berga det du på markene sått hafver; och insamlingens högtid i årsens utgång, när du ditt arbete utaf markene insamlat hafver. Tre resor om året skall allt det mankön är komma fram för Herran Gud. Du skall icke offra mitt offers blod med surdeg; och mins högtides feta skall icke blifva qvart intill morgonen. Förstlingen af första frukten på dine mark skall du föra in uti Herrans dins Guds hus; och skall icke koka kidet, så länge det på sine moders mjölk är. Si, jag sänder en Ängel framföre dig, den dig skall bevara på vägen, och föra dig till det rum, som jag beredt hafver. Derföre tag dig vara för hans ansigte, och hör hans röst, och förbittra honom icke; ty han skall icke skona eder, när I brottslige ären; och mitt Namn är i honom. Hörer du hans röst, och gör allt det jag säger dig, så skall jag vara dina fiendars fiende, och dina motståndares motståndare. När nu min Ängel går framföre dig, och förer dig till de Amoreer, Hetheer, Phereseer, Cananeer, Heveer, och Jebuseer, och jag förgör dem; Då skall du icke tillbedja deras gudar, ej heller tjena dem, och icke göra såsom de göra; utan skall deras afgudar bortkasta, och sönderslå dem. Men Herranom edrom Gud skolen I tjena, så skall han välsigna ditt bröd och ditt vatten; och skall alla krankhet taga dig ifrå. Ingen ensam eller ofruktsam skall vara i dino lande; och jag skall låta dig blifva gamlan.
Provinser finnas imedlertid, som nästan icke alls vilja tillverka bränvin eller icke skulle kunna det utan förlust, och andra, där tilltillverkningen kommit att blifva en öfvervägande industri. Skulle nu de provinser, där, för råämnenas sällsynthets , eller dyrhets skuld, bränvins-tillverkning hvarken blifvit drifven eller kan utan ekonomisk miss-räkning drifvas, få sig brännerier påtvungna? Detta skulle vara ett onus och ett fördärf, om det än icke blefve anledning till missnöje i samma riktning, som utan tvifvel inträffade i de orter, där bränningen förut varit en allmän näring, och där största delen däraf blefve förbuden, icke genom sakernas naturliga gång och industriel beräkning, utan genom ett direkt lag-bud. Utskottet har ansett sig böra något utförligare behandla detta förslag, emedan samma tanke rätt allmänt framträder hos dem, som med bedröfvelse och fruktan sett fylleri-lasten så spridd och sökt uttänka medel till nationens räddning därifrån. Men äfven det ädlaste ändamål bör icke vilseleda in på vägar, där industriens rätta lagar och skap-lynne förbises; hon hämnas afstegen därifrån genom frambringande af kanske lika svåra följder med dem, man velat hota. Utskottet tillstyrker, att brännerierne i rilcet ej må till visst antal inskränkas, och ej heller något visst afverknings-belopp för hela riket bestämmas. Frågan, huruvida rättigheten att tillverka bränvin skall, såsom för närvarande, bero af och vara förknippad med besittning af skattlagd jord, har Utskottet tagit i allvarligt öfvervägande. Det har blifvit i fråga satt, att denna handtering skulle 42 Särskilda Utskottets Betänkande N;o S. utgöra något slags privilegium för jorden och vara henne tillförsäkrad med den helgd, som grundlagarne gifva åt privilegier; men denna åsigt måste vid närmare pröfning befinnas helt och hållet ogrundad. De privilegier, som af 114 $ i Regerings-formen skyddas, angå endast Riks-Stånden; och då ägande-rätt till allt slags jord kan förvärfvas och är förvärfvad af medborgare af alla stånd och klasser, kan något privilegium för ena eller andra sorten egendom icke grundas på ståndens privilegier.
~ f v e n sommerslrorna viirma sin mat diir, det iir icke m&amp;nga af fabrikens arbeterskor, som gB hem i middagsrasten. Luft f i de ju morgon och kvall, mena de, och sB ar det ju bra att slippa slita p&amp; ytterkladerna. Om de icke bli forfarligt tratta? Jovisst! Men n&amp;r man blir van att st&amp; hela dagen eller via ' det standiga~tillasittandet, kanns det icke sB phkostande, forsakra n0gra. DJa, se vanan ar halfva naturen, behiiftar en gamma1 grBh h i g trbcklerska. ~ I n n a n jag kom bit for 23, fir sedan, hade jag tjanst och dB fick jag gti frBn morgon till kvall. Nu sitter jag i stdlet. Det kan vara lika bra det ena som det andra. Visst ta krafterna af, sb att fortjksten blir mindre, men en fftrknoga, sB lange en o r k a r. ~ ~ O c h se ' n kominer en pB fattighusetw, m u d a r en flicka, som har hufvudet ombundet med en sjal och ser ytterst t h d ut. D Ron afslutar ej meningen, men bojer sig djupare ofver somnaden. ForestBndaren, som varit i andra salen, niinuar sig. &gt;&gt;Fabrilren ar den storsta i sitt slag i Sverigei), sager han, ~ o c h vBra artiklar m&amp;ste vara bftde billiga och val arbetade for att kunna tafla ~ n e d de utlandslza fabrikaten. Nar folk koper sig en krage och ett pai manschetter, ibland till ofantligt billigt pris, ty det finns kragar for 2: 50 A 2 kr. dussinet, kunna de no! kritisera varan och vilja ha den s % bra och sB billig som mojligt, men inte forstft de hvilket arbete, som blifvit nedlagdt bara pft hvarenda krage och genom bur mBnga hander den mbste g&amp;, innan den blir fardig.
Jag tilltror mig icke, att döma öfver syftemål och afsigter; men man må förlåta mig, om jag i resultatet af den vund - Den 21 Julii f. m. 63 na voteringen ingalunda kan finna någon annan syftning än fullkomlig ansvarslöshet för Konungens Rödvifva re emedan jag måste göra den rättvisa åt mina motståndare, att intet ögonblick kunna tveka om deras insigt öfver Utskottets behandlingssätt. Milie Herrar, en af lidens störste Talare, en den constitutionella tribunens ära, har en gång yttrat, att den, som sår orättvisa, han skördar missnöje, och denna tanka bär nu frugt i första rummet i ConstitutionsUtskottets Betänkande, och i andi a rummet olyckligtvis i anseende till det sätt, på hvilket detsamma här blifvit behandladt. Jag liar förut yttrat, att Ministrarnas ansvar är hufvudföremålet för det constitutionella samhällsskickets tillvaro, och jag skulle således vara inconsequent emot mig sjelf, om jag kunde gilla förberedelserna till denna ansvarighets totala upphäfvande, hvartill jag likväl icke finnér något säkrare medel, än att framställa ett Betänkande, sådant som ConslitutionsUtskottets, hvilket sätter Representanten i omöjlighet att deröfver kunna besluta, på samma gång som hans samvete icke tillåter honom att frikalla Rådgifvarne från 107 §:s påföljd, men under helt andra synpunkter. Kan man väl tänka sig, att Lagstiftaren menat, att mari för bristande nit, skicklighet och drift i ett enda isoleradt fall skulle begära Rådgifvarnes endlledigande; är det väl möjligt, att tänka sig en Representant så utom fattnin - 64 Den ar Ju lii f. m. gen af sitt hoga kall, någon, som så skulle nedstiga från sin värdighet, att, utan afseende på något system, och utan allt slags vittnesbörd om hallen af detta system, våga inför sin Konung framträda med en sådan begäran.
Om, för att taga ett allmänt exempel, ett betänk, i någon fråga inkommer till ett Stånd och detta Stånd gillar detsamma, så gör Ståndet sådant under förutsättning, att ifall icke de 3 öfriga Stånden fatta ett annat beslut, eller frågan förfaller, Ståndets mening måtte komma under pröfning i förstärkt Utskott, och hade ett Stånd icke denna säkerhet, så är det mycket tvifvelaktigt, om ett Stånd någonsin vågade antaga en föreslagen förändring, sorn Ståndet ansåg vara bättre än det närvande, ty det kunde lätt hända, att 2:ne andra Stånd, hvilka äfven antagit förändringen, ehuru icke i full öfverensstämmelse med Ulskis förslag, påtvingade det 3:dje Ståndet en förändring, som delta Stånd ansåg sämre än det närvar:de. På de skäl som jag nu haft äran anföra, vågar jag grunda min vördsamma anhållan, alt B. o. Ad., oaktadt recilen i delta raein, genom en sedermera inträffande, för Utsk. vid frågans afgörande obekant händelse kommit att erhålla en mindre riktig upställning, måtte godkänna den i full harmoni med grundlagens bokstafliga föreskrift uti förevaride mern. framställda voteris-propos., ty, såsom jag förut haft äran nämna, BondeStis beslut måste ovillkorligen betraktas i sin helhet, alldenstund det är sjelfva den af Ståndet gillade grunden för decimalsystemets införande, som påtrycker detta beslut dess verkliga prägel. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Om Ekon.Utsk. icke hade haft så brottom med detta mern., utan afvaktat utgången af den inbjudning i frågan, som BorgareSl. aflåtit till R. o. Ad. och BondeSt., hade detta Utsk. med mycket mera skäl bordt till BondeSt. hemställa, att inga grunder för det ifrågasatta systemet skulle i den underd. skrifvelsen inflyta, enär 3 Stånd uttryckt den mening, att några sådana bestämda grunder icke borde af R. St. upgifvas.
Majit i nåder förordnade, Revisorer i underdånighet aflemnade berättelse rörande dessa fonders förvaltning och räkenskaper för samma år, som ock af Kongl. Majits under loppet af året till bemälda Kongl. Kollegium aflåtna nådiga bref i ämnen, som ega gemenskap med förvaltningen af ifrågavarande medel. Manufaktur-diskont-fondens behållna tillgång vid 1860 års slut uppgick, enligt hvad af Rikets Ständers Revisorers sednast afgifna berättelse inhemtas, till Rimt R:dr l,656,548i 67. Under år 1861 hafva fondens inkomster genom influtna räntor å utlånta kapital utgjort Ridr 149,043i 5, hvaremot utgifterna under året uppgått till följande belopp, nemligen: Ränta till Rikets Ständers Bank för de af kreditivet begagnade medel, Ridr 62,418: 29. Förvaltningskostnader 26,440: — Omkostnader för fondens fasta egendom 1,778: 65. Inköp af inventarier 47: 25. Inbetalning tili Rikets Ständers Riksgälds-kontor, i ersättning för det å riksstaten öfverflyttade, tillförene af Manufakturdiskontens vinstmedel omedelbarligen bestridda, årliga anslag till Teknologiska Institutet 21,000: — 113,447: 36. Inkomsterna under året hafva således öfverstigit utgifterna med R:dr 35,595: 69. Då härifrån afräknas beloppet af de, jemlikt Kongl. Kommerse-kollegii, på gifna nådiga föreskrifter grundade beslut, år 1861 verkställda afskrifningar af äldre balanserade fordringar 2,518: 55. befinnes Manufaktur-diskont-fondens behållning vid årets slut ökad med 33,077: 14. och således utgöra R:dr 1,689,625: 81, hvaruti ingå osäkra fordringar af tillsammans 219,648 R:dr 24 öre, eller 340 R:dr 2 öre mera än den uti 1861 års ingående balans för dylika slags fordringar upptagna summa.
Riks stånd emot betänkandet N:o 242 gjorda »nrnärkningarne med någon uppmärksamhet eller försök till vederläggning, hafva, enligt gällande grundlag och all billig fordran, varit förpligtadt, att, emot anför - 40 Stats-UtskoHets Utlåtande , N.o 3/2, da skäl för andra åsigter, än den knappa pluraliletens inom Utskottet, genmäla motskäl, hvaruppå Utskottet bort stödja vidhållandet af sina förslag i det återremitterade betänkandet. 2:o I afseende på 2:dra punkten, hvaremot bland annat vid återremissen rätteligen blifvit anmärkt, att Kongl. Maj.t och kronan, enligt Utskottets förslag, ej hade någon säkerhet for utbekommandet af den eller de delar i lösen för ett skatteköpt kronohemman, med hvilka delar, till lika belopp årligen, köparen skulle kunna beviljas anstånd, enär nemligen skattemannen derå genast efter köpet vore oförhindrad, att, för andra dess enskilda skulder, i samma hemman bevilja och få fastställd inteckning, håller jag före, att efter den pag. 7 i betänkandet Nio 242 förekommande meningen, att till betalning sålunda årligen förfallen lösen skulle ”debiteras } uppbäras och redovisas i sammanhang med lägenhetens grundskatter/ jemväl borde till kronans *-ge., sa kaliel i Utskottets förslag tilläggas följande föreskrift: ‘'för hvilken, årligen ännu resterande i krono-räkenskaperna uppdebiterade, skatteköpeskilling kronan, framför andra fordringsägarej härmed förbehålles enahanda förmånsrätt till betalning af lägenheten, som hon i densamma redan eger för grundskatterna” 3:o Körande hufvudprinciperna, sorn i allmänhet genomgå det återremitterade betänkandet och äfven i det närvarande äro af Utskottet obevekligen vidhållna, har jag för min del trott, att Höglofl. Utskottet, med mera hopp om framgång, fastheldre bort söka att sålunda förmedla sitt förslag, att a) de i 3:dje punkten ifrågavarande mångfaldiga räntepersedlarna — nära i likhet med det sednare af kommitterade uppgifna, af Kongl.