Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-kontoret i tillfälle att med minsta uppseende och största lätthet fylla sina penningebehof för den närmaste framtiden, och kostnaderna för kreditens begagnande skulle genom det föreslagna sättet för trasseringarne blifva de minsta möjliga, enär de dragna vexelbeloppen kunde minskas i samma mån som större eller mindre del af jernvägslånet inbetaltes. Den nu erbjudna krediten utgjorde ett moraliskt bevis på att Consortium ansåge lånet hafva utsigter till framgång, fastän man ännu icke tilltrodde sig att bestämdt erbjuda inbetalning af någon del derutaf; och ett förklarande att något afseende icke komme att fästas vid Consortii förslag kunde lätt föranleda ett fullständigt misslyckande af amorteringslånet, hvaraf åter skulle blifva en följd att Riksgälds-kontoret sjelft finge försöka sälja de icke öfvertagna obligationerna för detta lån, hvilket, äfven om det läte sig göra, medförde stora kostnader. Misslyckades detta försök och man nödgades upptaga ett nytt lån, så måste obligationerna annulleras odi kunde då ej begagnas såsom hypotek för det temporära lånet. Upptagandet af ett temporärt lån hade till följd behofvet att snart anskaffa ett amorteringslån för det förras liqviderande, en nödvändighet, som väl kunde uppstå genom kreditens begagnande, men hvilken denna gåfve största sannolikheten att undvika. Emot denna åsigt invändes å andra sidan, hurusom antagligheten af Consortii förslag, hvilket för öfrigt, beträffande den erbjudna krediten, innebure begagnandet af blankokredit, väsendtligen berodde på förutsättningen att långifvarne framdeles fortsatte inbetalningarne å det med dem afslutade lånet, en förutsättning, hvars berättigande ingalunda styrktes af det nu gjorda anbudet. Tviflet i detta hänseende skulle deremot minskats, om de, jemte den erbjudna krediten, tillika tillkännagifvit sig vilja bestämdt öfvertaga någon ytterligare andel af lånet.
Majit måtte täckas meddela förklaring, huru i framtiden skulle i berörda afseende förhållas, Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 22 Juli 1859, funnit godt den förklaring meddela, att högre lösen för fullmakter och förordnanden, som af Kanslers-Embetet utfärdades, icke finge beräknas, än den som i gällande Expeditionstaxa bestämdes, samt deraf måste anses följa, att Kongl. Majtit funnit Expeditionstaxan i nämnda hänseende erfordra förklaring: så pröfvade Kongl. Hof-Rätten skäligt, på detsätt ändra Rådstufvu-Rättens Utslag, att klaganden från honom ådömde böter befriades. Ifrån detta beslut var likväl en af Kongl. IIof-Rätters Ledamöter skiljaktig och fann ej skäl att uti Rådstufvu-Rättens öfverklagade Utslag ändring göra. Detta Utslag är af Hr Kanslers-Sekreteraren i underdånighet öfverklagadt och på Kongl. Majits Nådiga pröfning ännu beroende; men då hufvudsakliga syftemålet med åtalet var att förskaffa den hos mig klagande parten åter, hvad jag ansåg honom hafva för fullmakten utöfver taxan erlagt, har jag deremot icke funnit nödigt att i samma Utslag söka ändring. Genom infordrad afskrift af Rådstufvu-Rättens i Upsala Utslag den, 7 Februari 1858, angående häktade och för stöld dömde förre Kronoarbetskarlen Anders Johan Carlsson, hade jag inhämtat: att Rådstufvu-Rätten,— efter det bemälde Carlsson, som genom Danderyds Skeppslags Tings-Rätts Utslag den 13 nästförutgångne Januari, för det han ur en postväska, den han med våld öppnat, uttagit flere packor bref och desamma till en del uppbrutit samt derur tillgripit en till Trettioåtta Rdr uppskattad medaljong af guld jemte penningar till belopp af minst ^Tretusen Sexhundratretiotre Rdr Sexton skillingar, pröfvats saker alt för tredje resan, med första resan inbrott förenad stöld af penningar och annat, som åt allmänna posten förtrodt varit, straffas, enligt 1, 6, 9, 10 och 14 §§ i Kongl.
Deri 3 3 Jun» 1249 ”Tiii närmare upplysning om förhållandet med Helsingborgs Hamnbyggnad meddelas, atr såsom förut ät tillkännagifvet, kunna med in* nevalandé års påbörjade arbete och anskaffade tnaterialiér |rdelar af arbetet, sådant det är för närvarande fästställdt, anses till det mesta eller Ungefärligen vara verkstäldt.’* ”Öfver den kostnad, sorn tedan åtgått allt ifrån år 1805, då arbetet påbörjades, efter derom af då Varande Regeringen taget beslut, äro Räkningar nu icke till hands ätt förete, medan man ansett göra till fyllest, att redo öfver hvarje års Inkomst blifvit årligen författad, å vederbörlig ort till granskning aflemnad, reviderad och rigtig befunnen* Stadens årliga frivilliga Bidrag har egentel. bestått i körslor, lundtlangning, stens anskaffande, så länge tillgång dertill fanns i egna ägor, samt således i arbete in natura. Dervid tnå anmärkas, att 218 cubitjué famnar sten samt 605 st. Koppstens ämnen blifvit af Stadén bekostade och framskaffade. Förr än för lidet år har ej någon stabel afgift af Staden blifvit medgifven, derföre att dess bidrag är frivilligt, oell man har således icke behöft att till någon viss summa beräkna och evalvera detta bidrag.
Jo, hunger och nöd åt sig sjelf och sin familj. Han tog sedermera afsked och fick anställning vid Landtmäteriet. Der var han en trägen arbetare, och måhända just att detta ansträngda arbete för uppehället och dessa växande lefnadsbekymmer hastigt slutade hans dagar. Han dog i fattigdom och elände, och det är derföre som jag nu yttrat dessa ord, för att söka bereda ett bättre öde åt åtminstone en familj efter dessa tappre Finska krigare, hvilka, hellre än att underkasta sig Kyska makten, flydde till det fädernesland, hvilket var dem så kärt. Jag anhåller att dessa mina ord måtte få åtfölja remissen till vederb. Utsk. Gr. Liljencrants, Gust. Fredrik: Emedan den värde motionären särskildt åberopat mig, såsom den der kunde lemna vitsord i afseende på den förordade personens behof af allmänt understöd, anser jag mig pligtig, att inför K. o. Ad. lemna de uplysningar jag i saken äger. Jag vet att den ifrågavarrde personen städse gjort sig känd för ett hedrande upförande, samt att hon såväl som hennes döttrar med oaflåtlig flit sökt bereda sig sitt uppehälle; men att detta uppehälle, det oaktadt, förblifvit i yttersta måtto otillräckligt har jag mig jemväl bekant, enär jag vid några tillfällen kunnat bidraga dertill, att denna Enka med sina döttrar mången gång blifvit hugnad med mindre gratifikationer. Jag kan således icke annat än att på de skäl, som så väl af motionären sjelf som Hr af Dalström blifvit förebragta, instämma i den önskan, att K. St:r måtte finna utväg att bifalla hvad motionären föreslagit. Hr Cederschiöld, Kob. Theophron: Jag kan vid detta tillfälle icke underlåta att djupt beklaga, att det skall vara så illa bestäldt i vårt kära fädernesland med pensionsanstalterna, att nöd skall drabba en man, som vågat lif och blod för sitt lands försvar och som för öfrigt gjort sig så väl förtjent af fosterlandets erkänsla. Som nu redan blifvit vitsordadt af föregående talare, att denna mans
Sparre förutsagt, nemi. att bergslagernas trafik, efter jernvägens anläggning uti ifrågav:de riktning, kommer att söka sig väg ned till Mälaren tvärt öfver jernvägen. Den kommer deremot att från det inre af landet, till och med från Sala, gå till Upsala, emedan omkring 3 mils landvägstransport omöjligen kan konkurrera med 5^ mils jernvägstransport Om således äfven ingen jernbana anlägges mellan Sala och Westerås, kommer i alla händelser bergslagens produkter att träffa Mälaren, och om det finnes fördelaktigare att gå på sjön, i st. f. på jernväg, från Upsala, låter äfven det sig göra. En sådan tvärlinie upsamlar alla de trafikanter och frakter som nu söka Mä - Den 6 December f. m. 421 laron, och om på ett eller två ställen bibanor anläggas ned till Mälaren, blir denna del af landet en af de lyckligast lottade i afseende på sina kommunikationer. Ytterligare får jag emot Gr. Sparres yttrande anföra att om, såsom lian förutsätter, serskilda jernvägar komma att anläggas i alla de dalgångar, utefter hvilka trafiken nu går, kostnaden af dessa jernvägar, tillsammans med hufvudbanan utefter Mälaren, blir betydligt större, än om en enda jernbana anlägges midt igenom Westmanland, med dess bergslager på ena och dess sädesbygd på andra sidan, uptagande produkter från dem begge och från en del af Dalarne, och från denna tvärlinie en eller tvenne bibanor dragas ned till Mälaren. I afseende på transporten af de från trakterna vester om Nerike till Stockholm gående produkter och passagerare, så hade man, genom att antaga vestra stambanans förläggande söder om Mälaren, icke dikterat några tvångslagar för denna rörelse, hvilken komme att taga den beqvämaste och billigaste vägen, och då vägen norr om Mälaren bevisligen är öfver 3 mil längre än den genom Södermanland, kan jag icke inse att det är något tvång på rörelsen, att den förutsättes heldre gå den kortaro vägen än den längre. Gr.
Maj:ts Nådiga Proposition i frågan om fastställandet emellan Riksdagarne af ett oföränderligt Riksmarkegångspris; a:dra punkten, innefattande tillstyrkande af den grundsats, det några Statsutgifter icke böra anvisas på öfverskotten af Stats-Verkels inkomster; 3:dje punkten, om centonal-afgiftens öfverflyltaude till och uttagande i sammanhang med Allmänna Bevillningen; samt 5:te punkten, angående anslags-suramornas utförande, så vidt möjligt varit, med jemna tiotal; äro bifallne dels af Tre, dels af samtlige Riks-Stånden. Vid Betänkandena Niris 8o och 214, angående regleringen af utgijterne under Riks-Statens Andra Hufvud-Titel. 3:o. Enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag af den 11, i3 och 25 innevarande Augusti, hafva Ridd. och Adeln, Prestesamt Bonde Stånden bifallit hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, så väl om ökadt löneanslag för Dess Cancellie, som om sportlernas utgående till Kronan såsom Chartse-Sigiilatae-afgift, med den jemkning, att Chartae-Sigillatae-afgiften (enligt Ridd. och Adelns samt Bonde-Ståndens beslut) för Fullmagter å Consistoriela Pastorat icke förhöjes med mera, än det belopp, hvarmed CancellieGebiihren för dessa Fullmagter nu utgöres; hvaremot i Preste-StåndetsProtocolls-Utdrag orden lyda ”för Fullmagter, som af Consistorierne ut/är - 4 Stats-Utslottets Memorial N-o z5o. das”i icke förhöjas &c. Och då, enligt Utskottets tanka, denna senare redaction med mera bestämdhet yttrycker hvad sorn åsyftas, får Utskottet inbjuda Ridd. och Adeln samt Bonde-Ståndet att förena sig om densammas antagande. De till denna punkt hörande mom. c., om uppförande å Allmänna Indragnings-Slaten af aflöningsförmoner för någre tjenstemän vid f. d. Kgl.
Då emedlertid Rikets Ständers uti 49 §• af i835 års Reglemente för Riksgälds-Contoret intagne beslut innehåller, att ifrågavarande fordringar skulle till Kongl. Maj.t öfverlemnas, för att dermed inköpa meranämnde Stall och Magazinsrum för fourage-persedlar, samt, i afseende på liquid till Riksgälds-Contoret, endast stadgar, att det öfverskott å fordringarne, som ejter köpsluten uppkommer, borde ingå till Riksgälds-Contoret och liquideras efter de grunder, som vid utlåningen voro stadgade, och det derjemte synes vara gifvet, alt Rikets Ständers vid 1828 — i83o årens Riksdag i ämnet fattade äldre beslut, att Staden från i83o års början och lills vidare befrias från Capital-afbetalning och Räntas erläggande å detta Lån för en summa af 16,000 R:dr, desto hellre bör fortfarande tillämpas, intill dess Rikets Ständers senare, här ofvanintagne beslut om inköpet af Stall och Magazinsrum kommer lill verkställighet, eller Rikets Ständer derom annorlunda förordna, som det förhållande, hvilket föranledt en sådan lindring, eller Kronans kostnadsfria begagnande af Staden Ystad enskildt tillhörige Stall och Magazinsrum, ännu är oförändradt; så och enär ifrågavarande fordringar, enligt ordalydelsen i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse N:o 276 af den 22 Januari 1835, blefvo, genom samma Skrifvelse, till Kongl. Maj:t öfverlemnade, hvarefter de bordt betraktas endast såsom i Riksgälds-Contoret deponerade, samt härtill jemväl kommer att Casern-lånet till Malmö Stad, enligt hvad Riksgälds-Contorets Räkenskaper utvisa, fått räntefrilt begagnas intill dess köpslutet skett och ny revers å återstoden blifvit aflemnad, — hafva Revisorerne, vid sådant förhållande, ansett att Staden Ystad bör åtnjuta befrielse från erläggande af Capital-afbetalning och Ränta å 16,000 R:dr utaf oftanämnde
Jag bestrider således att en sådan tanke ligger i Frih. Tersmedens förslag, och om detta icke var så formuleradt, som jag nyss framställt, begär jag propos. pä min framställning. Frih. Tersmeden: Då alla de talare, som hi t il Is yttrat sig, sagt att de äro af den tanke att denna fråga bör förfalla, så tycks det icke vara mycket skäl att nu tvista om ordalydelsen för afslaget. Hvad beträffar deras fruktan, att om mitt förslag till beslut antages, frågan skulle uptagas igen, så tror jag att den är öfverflödig, och jag är i öfrigt öfvertygad att Hr Gr. o Landtm, tillser, att, om ett så beskaffadt förslag skulle förekomma, det icke vidare uptages. Jag tycker att det är ganska tydligt hvad som med mitt förslag menas; man kan visserligen rent af afslå företude punkt, men hvarföre jag anser den för närv:de böra läggas till handlingarna, är att jag tänker vid nästa riksdag ånyo uptaga densamma. Gr. Mörner: Anledningen till de erinringar, som af flere talare blifvit gjorde mot Frih. Tersmedens förslag, är förmodligen de deri förekommande orden »för närv:de», hvilka också kunna synas ganska öfverflödiga, enär, hvad vi göra, alltid sker under den för handen varande tidpunkten. Jag tror således att orden »för närv:de» kunna uteslutas, utan alt Frih. Tersmeden derigenom är förhindrad vid nästa riksdag taga upp frågan; men genom ett uteslutande af nämnde ord torde alla blifva tillfredsställda. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels af Frih. Tersmeden, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte besluta, att förslaget om öfverförande från R. St:rs bank till den blifvande allmänna bypotheksbanken af fonden för utlåning mot pant i fastighet på landet skall anses hafva för närv:de förfallit, och dels af Hrr Flach och Printzensköld, att R. o. Ad. måtte afslå Utsk:ts ifrågav.de förslag.
Den värde ledamoten har omtalat förhållandet på landet och yttrat, att der finnes vackra skolhus, hvarest allmogens barn icke skulle befinna sig illa och i allmänhet bättre än i hemmen. Detta yttrande håller vid närmare påseende icke streck. Sällan eller aldrig reser jag förbi ett skolhus på landet under den tid af dygnet, då undervisningen pågår, utan att besöka skolrummet. Ett större antal barn äro församlade i ett rum, som vanligtvis endast är 16 alnar i fyrkant och 4 alnar högt. Då barnen färdats dit på långa vägar ofta under regn och i smuts så befinnes luften qvalmig och förskämd och det är lätt begripligt huru ohelsosamt det är att under en längre lid af dagen i en sådan atmosfer sig uppehålla. Jag har aldrig underlåtit att göra skolmästare upmärksamma på detta förhållande, hvilket likväl ej haft någon annan verkan, än att de vid min ankomst skynda sig att draga upp spjellet eller öppna dörr eller fenster. Besöker man deremot bondstugorna, sådana de äro åtminstone i den skogsbygd der Gr. Mörner och jag äro bosatte, så är det väl sant, att dessa stugor icke hafva något prydligt utseende, men brasan sprakar der från härden och genom den vida öpningen utdunsta de ångor, som kunna vara skadliga. Det är derföre för allmogens barns helsotillstånd ganska menligt att drifva dem ifrån deras väl icke prydligt inredda, men sunda hem till skolorna, för alt der sammanpackas och instängas i trånga rum och qväfvande luft. Det lönar visserligen icke mödan att tala i detta ämne, sedan som vi veta, 2 Stånd redan ogillat Betänk., men då äfven inom detta RiksStånd olika tankar sig yppat, anser jag det icke vara öfverflödigt, att hvar och en, sorn inser frågans stora vigt, lemnar de t uplysningar, han deri äger. Hvad skolrummen pä landet beträffar, så kan luftvexling derstädes befordras genom anbringande af luftrör och ventiler.
Jag kunde inte sofva den natten och vaknade med hufvudvärk. Jag väntade hela dagen som på en uppenbarelse. Men det kom ingen vicomte. Jag fick i stället ett litet kort, på hvil-ket stod, att han plötsligt blifvit återkallad till Paris — kanske för att han friade till mig? — men att han skulle skrifva till min mor. Således skriftligt frieri! Jag kände mig en smula missnöjd — tänk, så många vackra, riktigt spännande scener, som gingo förlorade! Emellertid kom brefvet — han friade riktigt efter noter — ja, han var ju diplomat också — och begärde uppgift om hemgiften. Min mor tog mig i förhör, jag erkände mitt tycke, och ett bref från vår hotnme (fajfaire afsändes. Svaret kom; det var ett telegram, och det innehöll endast fyra ord — c * est trop peu. Jag vägde inte nog i guld, och vicomte de Vaugran for att fria på en annan marknad. Men derför hyser jag samma tanke om kär-leken som vicomten om min hemgift — c ' est trop peu — det är allt för litet att riskera något för! Din gamla väninna Zoe von Flandern. Hon kastar en blick på pendylen, ser att tiden for frukosten nalkas och skyndar att afsluta brefvet med följande P. S » I går på min födelsedag — jag fylde tjugusex år och det hade du glömt, din stygging — fick jag en gudomligt söt present, Arabelle, ett ramsvart fullblod med ben som en dansös och ögon som en ung hindu; Arabelle är fallen efter lord Aylesfords » Bravo » — det är något, det du! Kom nu snart till Räflinge och ta oss båda i betraktande! Min man helsar. Je t ’ embrasse! Zoe. » I samma ögonblick ljuder gongongen och ekot dröjer en stund i de höga, svala slottshvalfven; man hör betjeningens brådskande steg och favorithundarnes glada skall, som högljudt ge till känna, att frukosten väntar. Och grefvinnan förseglar hastigt brefvet, skrifver utanskriften och går in i sin budoar för att göra en smula toalett. Hon känner sin man för väl och vet att han afskyr bläck på en qvinnas fingrar.
Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, jemlikt Kongl. Majrts förut meddelade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stals-Utskott, angående lån af allmänna medel till understöd för fullbordandet af en biobyggnad vid Carlskrona. Kongl. Majrt täcktes, enligt Stats-Rådels Ledamöters underdåniga tillstyrkan, berörde Förslag, sådant detsamma finnes Protocollet b i lagd t, i Nåder gilla; och Kongl. Majrt befallde, att Dess Nådiga Proposition i ämnet skulle, i enlighet dermed, lill Rikets Ständers Stats-Utskott under denna: dag expedieras. Ex Protocollo S. G. Sche berg. G Kongl. Majus Nådig* Proposition N:o 3i. N:o 3i. Antom i afskr. till Exp -UIst. den 3.4 Febr. kl. 10. f m, KONGL. MJJ.TS .Nådiga Proposition till Jtikcts Ständers Stats-Utskolt om upphörande, af Ligger/nitläders ocIl Begrafningshjelps-beräkning ■vid tillträde af vissa högre civila Embeten; Gifven Stockholms Slott de/t 8 Februarii / S3 4- ‘Sedan, uppå förekommen anledning, Kongl. Majit i Nåder -anbefallt Dess oell Rikets Slats-Conlor att afgifva underdånigt utlåtande, huruvida det i allmänhet kan vara lämpligt, att beräkning af Liggemånader och Begrafningshjelp ej .ina ega rum, i afseende på löner vid förti oende-embeten, smit huru en sådan förändring -må, utan tillökad utgift för Statsverket, kunna lill väga bringas., och Direetiorien af Civil-Statens Pensions-Inrältning, efter .erhållen Nådig Remiss å Slats-Contorets till följd häraf afgifna' yttrau.- de, deröfver i underdånighet sig .utlåtit för så vidt denna fråga kan anses inverka på Pensions-Cassans nätt, så -har Kongl. Majit låtit .handlingarne i deta ämne Sig föredragas.
Nej; kommer införsel-Tullen för alla slags Bomullsgarn öfver N:o 25, efter Engelsk beräkningJ att utsättas till 5 sk. pr Skalp. Efter Voteringens slut, befunnos 81 Ja oell Zj Nej-, hvarjemte en dubbel sedel casserades. Och då Ja vunnit, är, för införandet af alla slags hvitt Bomullsgarn utöfver N:o 25, efter Engelsk beräkning, Tullen bestämd till 6 sk. per Skålp. 14:0. Den som bifaller BevillningsUtskottets förslag, att införsel-Tullen för ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt Camelgarn skall bestämmas till 3 sk. per Skålp., röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; blifver införsel-tullen å nyssnämnda Garn utsatt till 4 sk. per Skålp. Med 3a Ja och 87 Nej besvarades dessa propositioner; i följd hvaraf och när Nej vunnit, införseltullen för ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt Camelgarn är bestämd till 4 sk. per Skålp. id:o Den som, jemlikt BevillningsUtskottets för - 3iS Stats -Utskottets slag, vill, att införselTnllen a i skålp. ofärgadl Linnegarn skall bestämmas till 6 sk., röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer Tullen å nämnde vara att utsättas till 8 sk. per skålp. Denna Votering har utfallit med 3i Ja och 88 Nej. Och som Nej vunnit, är InförselTnllen å ifrågavarande varå utsatt till 8 sk. per skålpund. i6:o Den sorn, enligt BevillningsUtskottets förslag, vill, att inkommande Tullen å i skålpund Gummi skall bestämmas till 4 s^-i löstalja. Den det ej vill, röstar ' v Nej. Vinner Nej; kommer Tullen å denna vara alt utsättas till 2 sk. per skålp. Dessa propositioner hafva blifvit besvarade med 8i Ja och 38 Nej; och då Ja vunnit, är inkommande Tullen å i skålp. Gummi bestämd till 4 s^* 17:0
År *827 —• i5 Ledamöter oeh Enkor, sorn idkat handeln 1 Betjent oell 12 Lärlingar» — 1828 — 16 -— —. —« —• 1 13 ■— 182g — 15 — —* —. — 1 — —.12 — i83o — i5 ■— —* *— 1 12 .— 1831 — 16 - —1 — i i3 ■—. 1832 — 15 —. — 1 — *—12 Hattstofferare : Åren 1827—*83o, 12 Ledamöter med la Lärlingar, hvarefter frenne Ledamöter afgålt med döden och atne i1 öfrigt upphört med yrket, men deremot en ny Ledamot tillkommit: utgörande antalet för närvarande 8 Ledamöter med 7 Lärlingar. a i3 3 — —. i3 3 — —»■ *4 2 —■ _ 16 4 -’*• — »5 Lärftskramhandlare.* Ar 1827 — 4o Ledamöter och Enkor, som idkat handel, 9 Bod bet ien ter och 28 —. Ledamöter och Enkor, som drifvit Bryggeri-rörelse 36 med 38 Lärlingar. Dilo dito som idkat endast Brännvins distillering 30 •— 4 Ledamöter, sorn icke drifvit någon rörelse ... 2 Summa 58 — 43 År 1828. Ledamöter och Enkor, som drifvit Bryggeri-rörelse 4° m€d 38 Lärlingar. Dito dito som idkat endast Brännvins distillering 18 •—• 4 Ledamöter, som icke drifvit någon rörelse ... 4 Summa 62 — 42 År 1829. Ledamöter och Enkor, som drifvit Bryggeri-rörelse med Zg Lärlingar. Dito dito som endast idkat Brännvins disti Hering 20 — 4 Ledamöter, som icke drifvit någon rörelse 8 ■ Summa 68 — 4^ År i83o. Ledamöter och Enkor, som drifvit Bryggeri-rörelse 36 med Z'] Lärlingar
Om man efter befolkningskartan indelar landet i fyra afdelningar och för hvarje betraktar förhållandet emellan de derinom fallande statsbanors längd, Köping-Hults och Gefle-Dala jernvägar inberäknade, samt hvarje afdelnings areal och folkmängd, så visar sig följande: Den sydligaste afdelningen, innefattande Skåne och en del af Blekinge, erhåller 8 mil jernväg eller 1 mil på 12,75 qvadratmil och 49,507 invånare. Den närmast följande afdelningen, som innefattar Småland och Halland, erhåller 20,66 mil jernväg eller 1 mil på 19,70 qvadratmil och 37,977 invånare. Den tredje afdelningen, innehållande Österoch Westergötland, Bohus län, Dalsland, en del af Nerike och Södermanland, erhåller 80,75 mil jernväg eller 1 mil på 6,19 qvadratmil och 13,393 invånare. Den nordligaste afdelningen åter, som innefattar återstoden af landet till parallelen öfver norra ändan af Siljan, erhåller 61,55 mil jernväg eller 1 mil på 9,75 qvadratmil och 14,140 invånare. Härutaf bekräftas, hvad Kommittéen på annat ställe vidare utvecklat, att landet söder om Jönköping blifvit jemförelsevis mindre väl lottadt vid stambanornas och jernvägarnes fördelning, helst när man tager i betraktande de beqväma segelleder, som tillika i flera rigtningar genomskära den mellersta delen af riket. Då Kommittéen emellertid af ekonomiska skäl icke trott sig kunna föreslå mer än en enda stambana från söder till norr genom Skåne och Småland, har Kommittéen ansett det så mycket vigtigare, att denna utlägges så beqvämt som möjligt för sidokommunikationers anslutande från östra och södra kusterna, der både behofvet af sådana är störst samt en talrik befolkning och större produktion på tvänne särskilda sträckningar, såsom kartan visar, förefinnas, nämligen utmed Emmådalen till trakten af Oscarshamn eller söder derom, och från Wexjö till Blekinge.