Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N.-o 119. fört: att man ej sällan hört klagas öfver de betydliga förlaster och olägenheter, köpare af fasta egendomar få vidkännas derigenom, att egendomarne varit belastade med undantag, samt till värdet och godheten förminskade genom jordafsöndringar af hvarjehanda beskaffenhet, derom köparne, oaktadt de vidtagit alla möjliga försigtighetsmått, likväl icke erhållit kännedom vid köpets afslutande, eller förr, än efter längre tids förlopp, då säljarne ofta varit urståndsatte att godtgöra de förluster, som de genom ett oftast uppsåtligt undanhållande af upplysningar om så beskaffade gravatiop.er köparne ådragit; och ett lika förhållande hade äfven med inteckningsegare inträffat. Det vore tydligt, att man borde ega en möjlighet att kunna erhålla fullt tillförlitliga uppgifter på alla de gravationer af hvad beskaffenhet som helst, hvarmed hvar och en fastighet kan vara behäftad; men en sådan utväg funnes icke nu, då undantag vanligen ansetts kunna, utan att vara inteeknadt, vidlåda fastighet, i hvars hand den må komma, endast undantaget är uttryckligen förbehållet i den afhandling, hvarigenom den, sorn skulle åtnjuta detsamma, afhändt sig fastigheten. De författningar, som bestämma huruledes man må tillgodonjuta betingad rättighet att, under hvarjehanda vilkor, på längre eller kortare lid, innehafva andras jord, eller deraf njuta vissa fördelar, innefatta icke heller nog allmänna, lill hvarje händelse tillämpliga , föreskrifter. Så t. ex. stadgades väl i Kongl. Förordningen den 19 December 1827, alt de jordafsöndringar, som ske på viss tid, i énlighet nied de i Förordningen bestämda grunder, skola intecknas, men förordningen innefattade icke någon föreskrift i detta afseende om andra jordupplåtelser, utan föreskref blott, att då dfe ej öfverensstämma med grunderne i författningen, skola lägenheterna återgå till hemmanet emot skälig lösen.
Redan år 1859 begärde Laholm hos Stor-amiralilels-embetet undersökning i denna fråga, och dåvarande Kanal-distriklschefen, Kapiten Axel Erik von Sydow, höll en sådan, samt utlät sig, alt ingen hamnanläggning kunde påtänkas förr, än flygsanden blifvit hämmad. Della är nu verksläldt; fällen äro bevuxna med sanuhafra och till större delen beläckta med gräsmatta, hvilket kan intygas af länets höfding, Herr Baron Alströmer, som helt nyligen besigtiga! dessa fält. Under de sednare 20 åren hafva laga skiften, utflyttningar och stora odlingsförelag i de kring Lagan liggande trakter blifvit verkställda, hvilka så medtagit befolkningens tillgångar, alt de sjelfva numera icke förmå i betydligare mån göra ytterligare uppoffringar, ulan behöfva allmänt understöd för ifrågavarande hamnbyggnad, om ej den sorgliga följden skall inträffa, alt denna sträfsamma befolkning skall gå tillbaka. Sädesproduklionen har väl under sednare åren stigit betydligt, men, till följd af brist på Ijeniiga kommunikationer, kan ej deu nytta dragas häraf, som sig bör. Ortens binäring år ylletiilverkning, för hvars bedrifvande det år af nöden att så väl råämnet, som de deraf förfärdigade produkterna kunde utan alltför stora omvägar och kostnader anskaffas och afsändas. Från Småland forslas ej så obetydligt bräder till Laholm, hvilka bräder dock måste, för ali kunna utskeppas derifrån, forslas på pråmar ut i hafvet till fartygen Funnes Motioner i BondeStåndet 1862. N:o 502. 817 Funnes hamn, skulle staden blifva en tjenlig afsättningsort för timmer och andra skogsprodukter från sydvestra delen af sagde provins, isynnerhet som denna ort år alltför långt aflägsen från jernbana. Lagaån gör några hundra alnar öster om Laholm ett så stort och betydligt fall,att fabriker med fördel der skulle kunna anläggas, om lättade kommunikationer funnos. Nu användes blott en obetydlig del af detta vattenfalls kraft till en tullmjölqvarn, tillhörig Laholms kungsladugård.
Det är således ingalunda riktigt, att denna ränta blifvit ordinarie utan fria Ständers beslut; det är ej heller riktigt, att den först 1719 blifvit i jordebok införd; det är deremot verkligt, att de flesta, fastän ej alla, såsom det uppgifves, bland räntans titlar uppkommit i början af i6oo:talet och från tillfälliga blifvit bestående. Men i hvilket land och med hvilka utskylder har ej så merendels tillgått? Är det ej en naturlig följd af samhällens utveckling och af ökad penningerörelse, att äfven utskylderna till det allmänna måste förhöjas ? Skulle Sveriges stat nu kunna uppehållas genom Upsala öde? Skulle vi kunna besörja vårt yttre försvar endast genom skeppsvist och ledungslama, d. v. s. genom matsäckar till sjö- och landtbeväring? Uti alla skattläggningar ingår heramantals-räntan. Vöre väl detta en rimlighet, 0111 hon ej utgjorde en stadgad, en beständig grundskatt? Men, säger en af motionärerne: denna natur af ordinarie har tillkommit, då, under Drottn. Christinas regering och Carl XI:s minderårighet, adeln och det högre presterskapet tillryckte sig ledningen af styrelsen, samt begagnade makten till Svenska allmogens svåra förtryck. Likväl hafva vi sett, att åtskilliga af denna räntas delar blifvit för alltid beviljade, så väl under Gust. II Adolph, som Kon. Carl X:s regemente, de öfriga under Drottn. Christinn, alla afgjorda innan sistnämnda minderårighet. Det förtryck, som i dessa tidskiften skulle blifvit utöfvadt, var icke större, än alt Sverige förmådde utföra sina största, sina ärorikaste Den 5 Fe Ij r n a r i. krig; icke större, än ;itt Sveriges allmoge då, såsom frälseoeh kronobönder, salt på ostvckade hemman, ulan hälftenbruk, utan arrenden, endast utgörande räntan; det var icke större, an att i fråga kunde sättas och till utförande beredas denna prisade reduction , som burit sina frukter uti den ånyo mot en lumpen penning skedda försäljningen af kronogodsen och sönderspiittringen af desamma till obesuten het.
Man är rädd för sedelemisionen utöfver den proportion, som Bankens cassa bör hafva emot sedelstocken, och man tillstyrker likväl sådana transactioner, hvarigenom Bankers 502 Den IS April f. m. kan få utgifva millioner. Om en person anmäler sig att inom 9 månader leverera en million silfver uti Banken, och yrkar på grund af 59 §, att räntefritt utbekomma 2,666,665 r:dr 32 sk. b:co i sedlar på fyra månader, så kunde den händelse inträffa, i anledn. af flnanciella och politiska förhållanden i andra länder, att leveranteuren kunde få stor vinst på att genast lemna in de der 2,666,666 r:dr 32 sk. i Svenkt b:co emot silfver, för att några dagar derefter utskeppa en million r:dr specie. Man kan icke i sådane frågor se sig nog före, att icke kasta sig i händerna på enskilda köpmannaspeculalioner å handelsvinst. Det står icke i Fullmäktiges förmåga att ingå i de beräkningar, som för dessa speculationer ligga till grund. Om deremot Banken bygger sina affärer på egna silfverköp utomlands, så faller det af sig sjelft att det icke kan ske, så framt icke cursen är sådan alt den antingen genom vexling här eller genom vexling på utrikes ort, gifver Banken ett sådant pris för silfret, att den kunde hafva transportkostnaden betäckt. Den enkla och naturliga vägen är ju den, att köpa Svenska vexlar, då cursen faller under pari och derigenom få silfret in, samt transportkostnaden betald, genom vinsten på vexelhandel. Jag kan för min del icke annat än tillstyrka bifall till 59 §. Det har icke varit ulan skäl, som orden "utan lemnadt förskott’’ i denna § influtit. Anmärkmr. hafva blifvit gjorda vid alla revisioner emot Fullmäktiges tillgörande i detta fall, på sidan om instructioner och reglementen för Banken, och det är tid att dessa förhållanden upphöra. Ilr Skogman, Carl Davi dj:
Sljernstedt vill icke fiona uågon skillnad emellan orden ”och hvilka” samt ordet ”dessamen denna skillnad är dock ganska väsendtlig, ty orden ”och hvilka”' förekomma i en sammanhängande metting med de föregående, hvarigenom hela meningen: ”och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas” kommer att hafva afseende på hvad Konungens framställning bör omfatta. Meningen blir likväl hell annorlunda då man sätter en punkt efter orden ”ordinarie inkomster” och sedan börjar en ny mening med orden: ”Dessa behof böra” etc., hvilket ovilkorligen innefattar ett bestämdt påbud alt de af Konungen upgifna behofven skola genom bevillningar fyllas. Hvad åter Hr von Hartmansdorffs förnyade anmärkning beträffar, att man icke skulle hafva rättighet alt tala om andra ord än dem Utsk. föreslagit, så har jag icke talat örn några andra utan endast gjort anmärkning vid den redaktion Utsk. föreslagit, hvilken rättighet uti 56:te § Reg.Fm är hvarje representant förbehållen. 1 annat fall blefve stadgandet uti denna § utan all betydelse, dä det står att: ”Göras åter i RiksSl:s plena emot Ulsk:s ytl> rande anmärkningar; blifve de, hvilka hvarje ftiksSt. serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade. Utsk. uligge då, att samt/. RiksSt:ns tankar till ett helt i möjligaste måtto sammanjemka etc.” Gr. Lagerbjelke: På sätt jag föiut yttrat, anser jag den af Utsk. föreslagna redaktionen för fullkomligt tydlig och klar, men på det att icke emellan förslagets vänner någon strid måtte utbryta om huruvida förslaget är.tydligt eller icke, anhåller jag att R. o. Ad. ville såsom sin gemensamma tanke förklara att Utsk:s förslag bör erhålla följande lydelse: Efter Rikets och Stats-verkels tillstånd och behof läte Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan larfva utöfver de ordinarie inkomsterne, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas. Konungens framställning härom bör jemväl åtföljas af förslag rörande sältet, huruledes sådant lämpligast ske kan.”
Den nådiga remissen återställes i underdånighet, och Konvoy-kommissariatet framhärdar med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj ts tmderdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter: P BRÄNDSTRÖM. C. D. ARFWEDSON. M. F. ÅBERG. Stockholm den 28 December 1863. A. R. Åberg. Un derdånigste Memorial. I § 3 af den utaf Rikets Ständers Revisorer den 14 Oktober innevarande år afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af — 304 — allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1861, förekommer, i afseende på Konvoy-kommissariatet, den anmärkning, att 56 R-.dr 65 öre blifvit uti Känsö Karantäns-inrättnings redogörelse afförda för medikamenter, levererade af Apothekaren A. Holmberg, utan att räkningen deröfver undergått granskning i Sundhets-kollegium. I anledning häraf och på grund af Konvoy-kommissariatets till Karantäns-kommissionen aflåtna skrifvelse under den 18:de i denna månad, om yttrande i frågan, får Kommissionen i underdånighet förklara att, då Känsö Karantäns-inrättning, der endast tillfälliga sjukdomsfall föranledt till läkemedels begagnande, ansetts icke vara att hänföra till sådana allmänna större anstalter, som uteslutande äro för sjukvård bestiimda, Kommissionen icke funnit någon anledning att ändra det hittills följda bruket, att medikamentsräkningarne för Inrättningen blifvit godtgjorda endast efter genomgående och godkännande af Karantäns-läkaren; men dä fråga nu uppstått om räkningarnes granskning hos Sundhets-kollegium, innan de godtgöras, skall Kommissionen foga anstalt derom, att sådant för framtiden iakttages, i öfverensstämmelse med § 14 i Kongl, reglementet för Apothekare af den 11 Augusti 1819. Göteborg den 23 December 1863.
Qnna lämpligt föreskrifva; hvarjemte ej mindre staden Helsingborgs komiterade än äfven direktionen för Landskrona-Eslöfs jernvägsaktiebolag uti särskilda ansökningar hvar för sig närmare utveckiat de skäl, som, enligt sökandernes tanke, talade derför alt Staten lemnade bidrag till omförmälde jernvågsaniäggning; dervid hufvudsakligen åberopats att, enär postoch passageraretrafiken mellan Sverige och Danmark öfver Helsingborg vore särdeles liflig, isynnerhet vintertiden, då denna trafik icke från någon annan stad på kusten kunde besörjas med så ringa afbrott som öfver sundet vid Helsingborg, vore det ock af väsendtlig vigt för vidmagthållande af en snabb förbindelse med utlandet, att nämnde stad medelst jernväg förenades med södra stambanan; att härtill nu förefunnes så mycket 4 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 88. 1 stone skäl, som å Danska sidan af sundet redan påbörjats anläggning af jernvåg mellan Köpenhamn och Helsingör; samt all hamnen vid Landskrona, dit fartyg af hvarje storlek kunde inlöpa, i afseende på djup, rymlighet och beqvämlighet egde företräde framför alla andra hamnar å Skånska vestkusten; varande utaf Bolagsdirektionen bifogade tre särskilda, af Majoren C. Adelsköld upprättade förslag, enligt hvilka hanan mellan Landskrona och Eslöf, i längd utgörande 2 mil 34,000 fot, beräknats att kosta: med en spårvidd af 4 fot tU tum, engelskt mått R:dr 1,788,000. v >) )> 4 fot 1,4o0,000. „ „ „ 3,5 fot 1,295,000. Uti sitt häröfver afgifna utlåtande hade Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader anfört alt, då inlressenteine i den tillämnade
Uti lagförslagets 10 § motsvarande den 17 i Utskottets förslag, är stadgadt att från utmätning af böter skola undantagas nödiga gångoch sängkläder för den sakfällde, hans hustru och oförsörjde barn, jemte en månads underhåll af det förråd, som i huset finnes. Utskottet medgifver äfven billigheten af detta stadgande; men den obillighet följer likväl deraf, att t. ex. en handtverkare skulle kunna i och för böter beröfvas den redskap, som är nödig för bedrifvande af hans näring och såmedelst urståndsättas att sig försörja. — Derhän synes man emellertid ej böra gå; och som dertill kommer, att det alltid skulle blifva svårt att bestämdt uträkna huru mycket af ett befintligt förråd kan erfordras för att under en månad försörja en sak - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 58. 29 fällds familj, har Utskottet, som anser ej allenast hustrus och barns utan äfven tjenares rätt böra tagas i betraktande, i 17 § sökt inlägga en sådan bestämmelse i omförmälta hänseende, att böter ej kunna utsökas af den, som ej förmår dem betala, utan att han derigenom urståndsättes, att sin näring bedrifva, eller att hans husfolk derigenom kommer att lida brist på föda och uppehälle; härmed har Utskottet äfven bibehållit den grundsats, som redan är gällande och hvars billighet och rättvisa ej lärer ifrågasättas. Utskottet har redan antydt det förhållande, som vid böters förvandling synes böra iakttagas emellan enkelt fängelse och fängelse vid vatten och bröd. I öfrigt har Utskottet vid uppgörande af den i 18 § innefattade förvandlingstariff beräknat så, att, enär böter är en ringare art af straff än fängelse, högsta bötesbeloppet eller etthundra riksdaler i silfver ej må motsvara längsta fängelsetiden. Eljest kommo fängelse och böter att i sjelfva verket blifva paralelt bredvid hvarandra gående straff, och dermed vore ett riktigt förhållande emellan dessa straffarter ej iakttaget.
Huru kan man dessutom jemföra reformbillen i England, med hvad man här velat åstadkomma? Ofverllyllningen af några och femtio röster från dessa rollen boroughs, till de stora städerna och lill grefskaperna, utgjorde reformbillens hela omhvälfuing. Ofverhuset, det ärfteliga Ofverhuset, lemnades oförändradi, alldeles som det varit för sekler tillbaka, och detta vill man jemföra med hvad här varit föreslaget, hvilket, efter min tanka, skulle förvandlat Sverige till en ren democrati, och inom kort, i följd deraf, störtat monarkien. Man har åberopat den allmänna opinionen; hvilken? frågar jag; är det den man köper hvarje afton för 2 skilling qvadratalnen, eller den man köper hvarje morgon för 1 skilling qvadratfolen. Men det är icke dessa slags opinioner, som komma att göra sig gällande i historien, eller som bör tagas till rättesnöre, då landets bästa är i fråga. För min del vill jag således gerna medgifva, att en comité tillsattes, med villkor, alt den inskränker sig lill alt samla de materialier, sorn kunna tjena R. St. och deras Const.Utsk. till ledning alt utarbeta ett representationsförslag. Jag skulle i annat fall hesitera äfven i denna tillstyrkan, på den grund, som Frih. Cederström ganska riktigt anfört, alt det icke tillkommer R. St. alt förklara, det de icke sjelfve kunna åstadkomma något representationsförslag. Jag ber om förlåtelse, att jag begagnar en myckel vulgär liknelse, men vi skulle derigenom nedsätta oss till likhet med det Den 22 Maj. 603 djur, som icke sjelf kan reproducera sig, mulåsnan. Det iir derföre endast under nyssnämnda villkor, som jag kan tillstyrka tillsättandet af den föreslagna comiteen. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Det förslag, som blifvit framsläldl af Coust.Ulsk., är, efter milt omdöme, det aldra oskyldigaste i verlden, såsom endast uttryckande den önskan, att en tor hela samhället vigtig fråga mätte närmare utvecklas och upplysas.
Jarne, vid sådane omständigheter desto mindre inå kunna anses stridande emot ändamålet med de för StatsVerks-Föryaltningen till grund liggande föreskrifter, som bristernes fyllande, på sätt nu skedt, Jedt till en besparing på det hela och förekommit behofvet af Statens gravem rande med förskotter» sorn kråft nytt anslag; finnér Stafs-Utskottet, utur sådane skal samt hvad Kongl, Stats Contoiret för öfrigt upplyst, förevarande fråga vara af den beskaffenhet att, yidare afseende å den anmärkte dispositionen jcke torde äga rum, utan lära Riksens Högloft, Ständer vid besvarandet af Kongl. Maj:ts Nå-, i6i2; Stuts-Ulskottets Retdnkanden. diga Remiss, endast i underdånighet anhålla, att den af Kongl. Stats-Contoiret för den sednare tiden vidtagne ordning med Bokföringen må följas, såsom ledande dertill, att hädanefter Anordningarne å Utgifis Titlarnes Anslags-Summor, icke uti något fall må de samma öfverskrida. 2:0 Hafva Revisorerne andragit, att många af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref, hvarigenom utbetalningar i allmänhet blifvit i Nåder anbefaldte, funnits icke innehålla föreskrift för Kongl. Stats-Contoiret af hvilken Hufvud-Tituls medel utgifterne borde anordnas, och hvarföre Revisorerne då likväl detta syntes angelägit, emedan för hvarje utbetalning den der icke grundar sig å Speciel Stat eller författning, utan tillfälligtvis af Kongl. Maj:t i Nåder anbefalles, måste finnas en gifven tillgång, äfvensom med afseende på förhållandet 1814 och 1815, då Hufvud-Titiarne såsom förberördt är, blifvit Öfverskridne, hemställt att hos Kongl. Majit ^hädanefter i Dess utfärdade Nådiga Bref till Kongl. Stats-Contoiret, hvarigenom Utgifter anbefallas, täcktes altid låta föreskrifva å hvilken Stat eller Tituls tillgång Utgifterne borde bestridas.
Som jag förmodade, att discussionen öfver BancoUtsk:s utlåt. N:o i4 skulle upptaga längre tid, medtog jag icke StatsUtsk:s förevar, utlåt. Detta har varit orsaken till ett misstag af mig förra gången jag hade ordet. Jag erinrade mig icke annat, än att K. M. begärt fondens ökande till 3oo,ooo r:dr; men sedan jag nu sett utlåt. får jag, med frångående af slutet i mitt förra anförande, anhålla, att Utsk. måtte tillstyrka, hvad Frih. Cederström begärt. Jag får dessutom tillägga, att det icke är fara, att summan skall gå lill större höjd än 200,000 r:dr, emedan ullproductionen ännu icke hunnit derhän, att den motsvarar landets behof. Gr. Frölich, Da v.: Jag får äran förklara, att äfven jag, ehuru i ringa mån, är ullproducent, hvaraf bör slutas, att jag önskar näringen all möjlig fortgång och skulle önska framförallt att kunna förena mig med de talare, som yttrat sig för densamma; men jag kan ej i detta fall förena mig med dem, då jag anser principvidrigt att med nya anslag gynna en näring, som derigenom kanske snarare förderfvas, än upprätthålles. Om fråga vore om att i första början af en närings uppkomst lemna den en sådan fördel, vore det måhända statsoeconomiskt riktigt att göra det. Men det har redan skett genom ulldiscontens inrättande. Nu är fråga om att utvidga densamma; och då frågar jag, om den näring, som tyckes vara mera lofvande än de flesta andra inom landet, skall så uppmuntras, att priset slutligen så stege utöfver hvad varan borde gälla i jemnförelse med priset i andra Den t Augusti e. m. $9 länder, att det kunde åstadkomma upplag på upplag och slutligen ruinera dem, som skulle hjetpas. Af en talare, som yrkat återremiss, har blifvit anfördt, att ullpioductionen icke kan på flera år komma derhän, att den kan motsvara landets behof. Deruti torde ligga en orsak, hvarföre priset mäste vara sä högt, som det kan vara. Af en talare, Hr,Gr.
Ankom den «§ Maji 1825* Betänkande, i anledning af Herr Frosten Hagbergs Memorial, angående , skyldighet för Härads foöfdingar jie, att} Lag Ut ikottets Betänkande», *75 vid hvarje Tings sint, meddela Presterskåpet HäradsRattens Beslut, angående deni, sorn för begångne förbrytelser blifvit tilltalade och sak fållide eller under framtiden ställde, jemte SaköresLangds Extracter öfver de Kyrkan och de Fattige tilldömde Böter. Herr Prosten Hagberg har, uti ingifvet Memorial till Högv. PresteStåndet, yrkat den förändring uti Kongl. Kungörelsen den 28 Martii 1811, hvarigenom KronoBetjente och LandsFiscaler blifvit ålagdt, att, efter hvarje Ting, lemna Presterskapet behörig del af HäradsRattens beslut, angående alla dem, som, för brott, blifvit sakfällde, eller under framtiden ställde, tili rättelse för de Betyg, som af Presterskapet utfärdas, att, i stället för KronoBetjente och LandsFiscaler, en sådan skyldighet måtte Häradshöfdingarne åläggas. Pierr Prosten har ansett Lagstiftarens, med berörde stadgande, åsyftade ändamål icke på annat sått kunna vinnas, helst för Herr Prosten, under dess tjecitetid såsom Pastor, icke skall lyckats att få en enda dylik uppgift, utan skall KronoBetjeningen, till urskuldande åberopat, dels omöjligheten, att, vid Tinget göra sådane anteckningar, dels ock, att de icke hafva tillgång till
Det vore bekant, att dervarande allmänningar blifvit ål enskilde upplåtne och det torde ej heller vara okändt, att, till följd deraf, Öland blifvit nära nog alldeles skoglöst, emedan allmogen mindre toge i betraktande framtida behof, än ögonblickets tillfälliga vinst. Att skogarne stundom vårdades bättre af enskilde, medgåfves, men från flere båll än Öland anfördes exempel derå, huruledes allmänningarne blifvit i hast tillintetgjorda, då de fallit i enskilde personers händer. Herr Domprosten Elmgren har, under åberopande af Friherre von Krcemers reservation, deri Herr Domprosten instämt, i afseende på menigheternas deltagande i vården och förvaltningen af Härads-allmänningarne, ansett, alt derigenom skulle uppkomma en splittring i förValtnings-åtgärderne och stridiga intressen sannolikt göra sig gällande, hvarvid skogs-vården troligen ej vunne. Af Lars Pettersson från Blekinge Län har blifvit yttradf, alt de af Utskotten anförda motiv för afstyrkande af motionerne om Jägeri-Slatens upphörande icke gähle, i fråga om indragning af Jägeri-Staten i Blekinge. Län funnes icke någon allmänning, inga undantags-skogar 6 Lagsamt Allm. Bcsv.- och Eicon.-Utskottens Utlåtande, K:o C 4. af skatte-natur, således icke heller någon verksamhet Tor skogs-beljeningen annorlunda, än genom kitsliga åtal. Kongl.