Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl:r mätte åt förev:de företag gifva ett anslag af 330,000 rdr; samt, på det alt saken mätte blifva nogare undersökt, att ifrågv:de del af Betänk:t måtte blifva återremitterad. Frill. Tersmeden: Jag instämmer med Frih. af Ugglas deri, att säkerhets ställande för så slör summa under en lid af 30 år har stora olägenheter med sig och är ej lält alt åstadkomma. Då det tillfölje deraf är klart att man hör söka en annan väg för att betrygga statens säkerhet, blir frågan den, hvilken väg man skall taga, helst llere sådana erbjuda sig. Ett sätt är här förut framstäldt, nemi. att, sedan aktieegarne lått en viss del, det öfriga skulle tillfalla staten. Ett annat, som finnes tillämpadt på våra jernvägar, är, att slaten efter en viss tid öfvertager företaget, om aktieegarne ej förmå att verkställa liqviden. För min del anser jag detta sistnämnda sätt vara det lämpligaste. Detsamma var också föreskrifvet lör Asa-kanalen. Hvad den kontroll, som Frih. af Ugglas ansett behöflig för bolaget, beträffar, nernl. att fullnnge i Riksgäldskontoret skulle utse en direktionsledamot, så är jag härutinnan af alldeles lika tanke med Gr. Sparre. För att emellertid kunna åstadkomma dessa förändringar, och då, vid fråga om etablerandet af en ny princip, det ej är bra att göra delta på stående fot, får jag yrka på återremiss af ifrägav:de punkt. Gr. Sparre: En talare har yttrat, att det vore bättre, att anslagssumman efterskänkes, emedan man derigenom undginge alla svårigheter i afseende på räntebelalningarne. Jag erkänner alt della är ett radikalt sätt alt gå tillväga; men å andra sidan måste likväl erkännas, att, ehuru R. St:r vid flere löreg:de fall beviljat anslag utan återbetalningsskydighet, hvilka företag likväl icke fordrat så stora tillskott från statens sida som della, så kan staten nu, då den hunnar något såsom anslag, billigtvis fordra återbetalning af en del.
Missgernings-Balken, som icke allenast meddelar föreskrift, huru öfvermage skall näpsas för stöld, utan ock omedelbart derefter hänvisar till föregående lagstadganden, rörande straffet för den, som öfvermage dertill lockat eller tubbat; så lärer det utan tvifvel hafva varit lagstiftarens mening, att öfvermage bör för olofligt tillgrepp, äfven om det under nyssnämnde omständigheter föröfvas, undergå bestraffning, ehuru densamma blifver lika, ehvad det tillgripna varit af större eller mindre värde. Det vore för öfrigt, efter Utskottets öfvertygelse, vådligt att i dylika lall medgifva strafffrihet; och den af Utskottet föreslagna redaction, som, efter Utskottets förmenande, instämmer med lagens rätta förstånd och bidrager att förekomma, olika tydningar, torde derföre böra godkännas.. I följd häraf varder Betänkandet i dess förra skick vördsamt öfverlemnadt till förnyad pröfning af de respective Riks-Ståndsom detsamma återremitterat. Stockholm den 21 Juli 1840. Herr Friherre Cederström och Herr Lagergren: hafva emot detta beslut sig reserverat, under åberopande af den senares vid; förra Betänkandet, fogade serskilda yttrande. Lag-Utskottets Utlåtande, N.o 76. 5 N:o 76. Ank. till Exp. Utsk. den 21 Juli, kl. 7 e. ra. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 46, öfver väckta motioner om ändring af 24 Cap. 8 S-i 34 Gap. samt 35 Gap. 1 SMissgernings-Balken.
Skrifvelse N:o i9i. bruksegare tillerkännas utgöra tillsammans 64,450 R:dr 11 sk. | rst., hvarifrån för svafvel-leveransens upphörande borde afgå 26,045 R:dr, så att bruksegarne kontant erbölle 38,405 R:dr 11 sk. j; rst., hvaremot bruksegarne yrka t att denna kontanta ersättning måtte bestämmas till 70,623 R:dr 38 sk. 6 rst., allt Ranko. Enär sistnämnda belopp vore betydligt högre än det Kommitterade föreslagit, hade Kommitterade sökt öfvertyga bruksegarne om öfverdriften i åtskilliga af deras beräkningar, och att till exempel vissa af de rättigheter, de skulle dels efterskänka dels förvärfva, nemligen å ena sidan hembudsskyldigbeten och konskriplionsfriheten, å den andra kronobruket, vore af den beskaffenhet, att de icke kunde till något positivt värde uppskattas, och derföre borde mot hvarandra utan värdeberäkning qvittas. Då likväl dessa underhandlingar ledde till det resultat, att Kommitlerades åsigter icke kunnat med bruksegarnes anspråk sammanjemkas, hade det för Kommitterade icke återstått annat, än att, enligt Kongl. Brefvet den 18 December 1845, i underdånighet framlägga det förslag till reglering af Dylta bruks förhållande, som Kommitterade uppgjort. Kongl. Majit hade härefter under den 14 December 1854 anbefallt Krigs-, Kammaroch Bergs-kollegierna, att. efter inhämtande af de upplysningar, som ytterligare kunde finnas nödiga och sedan Dylta bruksinnehavare fått tillfälle att i ärendet vidare sig yttra, med underdånigt utlåtande i ämnet till Kongl. Maj:t inkomma samt dervid, närmare än som förut skett, utreda förhållandet med de vilkor, hvarunder bruket lått sig tillagd nyttjanderätlen lill de ät bruket upplåtne allmänningar.
Bihang till R, St, Fröt. i834. 7 Sami. 1 Af del. 2 5:te Häftet, J# Lag-Vt ikottets Bet, Nia 39. Jag inser val, att motionen icke direct föranleder till denna åtgärd, men anser mig, i sammanhang dermed, och såsom en utväd att vinna det af Motiona iren afsedda ändamål, böra yttra denna min Öfvertygelse lill det afseende, som derå kan fästas.” STOCKHOLM, 1*34; hot J. A. Walu*'** Lag-XStikotutt Bet fJ:o 34. Arlom till Exp. Utsk d. 17 April kl. 6 m. Betänkande , öfver Riksdags-Fullmägtigen frän Stockholms Län Nils Insulins motion, angående meddelande af föreskrift, d levart egor sjelf spillingar skola ned gräf vas. Uti memorial, som Hedervärda Bonde-Ståndet till Lag-Utskottet re*> milterat, har Riksdags-Fullmägtigen Nils Insulin från Stockholms Län, på upptagne grunder, hvilka Ulskotlet likväl finnér vara af den för ämnfet främmande beskaffenhet, att de ej förtjena anföras, framställt det yrkande, Mit genom en lag måtte stadgas, å hvars egor sjelf spillingars döda kroppar skola nedgräfvas; — men då svårigheter hittills icke mött för dylika kroppars jordande, hvartill företrädesvis plägat användas Kronojord, derest sådan ej varit alltför aflägsen, samt det ej vöre lämpligt, att i detta hänseende någoh allmän föreskrift meddela, tillstyrker Utskottet yördsamligeH: att motionen måtte lemnäs utan uppmärksamhet. Ankom till Exp. Utsk. d. 17 April, ki 6 e. m. Betänkande , öfver Herr Grefve Otto August Cronhjehns samt Herr (Vilhelm Fredric Dalmans motioner, om rättighet att å Fideicomissegendom upptaga län, motsvarande en tredjedel af egendomsvärdet. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln hafva, under den 3 sist!.
Det är svårt alt vidare säga någonting utöfver det som af Hrr Berg von Linde och Lagerhjelm redan blifvit anfördt, och som så slående visar oriktigheten af den framställda satsen ; men jag anhåller dock att få ytterligare tillägga några ord. Första frågan blir då: Finnes ingen allmän arfslag i Sverige, derföre att 1734 års allmänna lag innehåller särskilda bestämmelser för de särskilda Stånden? Orimligt! ty då skulle, af samma skäl, nästan ingen allmän lag finnas, utan alla de särskilda fall, som den allmänna lagen omfattar, bilda enskilda, exclusiva lagar. Så stadgar t. ex. Rältegångsbm, att nti tvister emellan hemman af viss jordnatur är forum och ordningen helt olika än mellan hemman af annat slag; men icke kan man derföre säga, att dessa jordnaturer hafva hvar sin enskilda Rättegångsbalk, utan det är en allmän gemensam lag, som här, liksom i allt öfrigt, afhandlar de olika fallen. För att nu vidare undersöka om arfslagarne i Sverige på något annat skäl kunna anses vara enskilda lagar eller blott särskilda fall, som den allmänna lagen omfattar, delar jag fullkomligt den talares mening, som sade, att en sådan undersökning borde grundas på historiska förhållanden. Man finner då, just såsom han uppgaf, att från urminnes tid tillbaka har en olika arfsrätt existerat här i Sverige. Om man då går långt bort i landskapslagarne, så finner man denna olikhet vara så stor, att, inom samma slägtled, ärfde döttrar icke när söner funnos, hvilka då togo allt, eller såsom orden lydde i Oslgötha-lagen: ”der gånge hatt till och hufva från’’. Något sednare förändrades detta derhän, att qvinnans arfsrätt bestämdes till hälften emot mannens, och när landskapslagarne sedermera sammandrogos i den allmänna landslagen, sä vidhölls denna grundsats, och samma stadganden finnes äfven der. Det kan väl dä icke bestridas, att detta var Sveriges allmänna arfslag efter landsrätt. Då frågas: om det kan kullas för ett privilegium att fä lyda den allmänna lagen?
De äro hufvudsakligen följande: alt viss tid lör kyrkomötens hållande icke blifvit bestämd, oansedt en sådan bestämmelse vore af nöden, enär det i annat fall kunde hända, ait några kyrkomöten ej klefve hållna; att presternas antal skulle blifva lika med lekmännens, och de förre således erhålla en större rätt i fråga om församlingens angelägenheter i kyrkligt hänseende, än de ega för närvarande; att motionsrätt ej blifvit medgifven ledamot af kyrkomöte; och att kyrkomöte ej eller skulle ega beslutande rätt ens i frågor, som ej höra till kyrk o-lagen. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 62. 3 Hvad sålundå blifvit anmärkt, liar Utskottet tagit i öfvervägande ; Och då Konungen, enligt Grund-lag, eger att upptaga och ensam besluta i alla sådana kyrkan rörande mål, hvilka ej äro af kyrko-lags beskaffenhet, eller just de mål, som synas kunna komma under öfverläggning vid kyrkomöte; då annan ordning lör behandling af dessa mål hos Konungen ej kan föreskrifvas, än Grund-lagen förutsätter; — och då häraf följer, ej allenast att kyrkomöte ej kan i berörde mål tilläggas beslutande rätt, utan ingrepp i den makt som, genom Grund-lag, är förbehållen Konungen, utan äfven att, enär kyrkomötets befogenhet mäste ställas i öfverensstämmelse med eller underordnas statsförfattningen, dess sammanträde måste göras beroende af den makt, som enligt Grundlagen, eger att i ärenden af omförmälda art förordna ; — finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka att någon beslutande rätt tillägges kyrkomötet eller alt detsamma bör å vissa tider sammanträda. Det blir dock icke, på sätt är vordet antydt, betydelselöst. Konungen sättes nemligen derigenom i tillfälle alt inhemta församlingens mening i ämnen, der denna mening företrädesvis bör vinna afseende, och der kännedom derom följaktligen är af vigt för den makt, som har alt vårda sig om församlingens andliga lif.
Degeberg uppgjorda förslag är granskadt och befunnet rätt, samt enligt med gångbara priser i orten. Sörby den 8 Januari 1840. M. Svan. (Sigill.) Likheten med originalet intygar Edvard Nonnen. Afskrift. Kostnadsförslag för uppförandet af 2:ne gnfvelfly glar vid corps de logis å Degeberg, 12 alnar långa, t g alnar breda, och 5 aln. höga, med /j. rum i hvardera flygeln och 2.ne runi under den södra flygeln, under papp tak, i kostnad beräknadt lika med tegeltak. Banco. För jordens undangräfning till rummen under södra flygeln samt 2:ne trappor, jemte jordens bortförande med skottkärra, tillsammans 33 ,6 Murning af23o kub.alms stenmur till södra flygeln, ä 12 sk. aln 57: 24. — Dito 170 kub.aln. dito till norra dito, å 12 sk. aln 42: 24. — Stens sprängning och framkörning dertill .. 160: 260 „ Timmer,' 5 tolfler, i3 alnars längd till långväggar, å 20 r:dr 100: Gafvelväggarne, 2^ tolft timmer, 20 aln. längd, ä 22 r:dr 55: Mellanväggar, 5 tolft, dito, i3 alms längd, ä 20 r:dr 100: Dito, 2^ tolft dito, 19 alms längd, h 22 r:dr 55: Yttre taket, i| tolft dito, i5 ainis längd, ä 20 r:dr 33: 16. — Transport 343 tö. — 293 l6 — Transport 343r 16. — Yttre taket’ och golf, 2 tolft, dito, ao ainis längd till' bjelkar, ä 22 r:dr 44: Nedhuggning, hemkörning och skrädning af i8| tolft, timmer, a 6 r:dr pr tolft 112: Till taken, tolft bräder, ä i r:dr 16 sk 33: 12.
Detta förslag, hvaremot, utom andra, ofvanbemälde Nils Larsson från Jemtlands län, såsom då ledamot af Bevillnings-Utskottet, afgaf reservation, hvilken äfven finnes i hans nu väckta motion hufvudsakligen åberopad, blef, sedan Bonde-Ståndet det ogillat, men de öfriga Riks-Stånden detsamma godkänt, genom omröstning i förstärkt Bevillnings-Utskott, med 65 röster mot 54, till alla delar af Rikets Ständer bifallet och sedermera under den 18 December 1857 jemväl af Kongl. Majit fastst äldt. Bland motiverna för sin framställning yttrar nu Nils Larsson främst, att, derest vid förra riksdagen ingen annan förändring i Tulltaxan blifvit gjord, än att afgiflen till Handelsoch Sjöfarts-fonden tillädes då gällande tullsatser, och med antagande, att trafiken förbiefve oförändrad, »skulle bruttouppbörden komma att ökas med jemnt det belopp, som de tillagda afgifterna tillsammans utgjorde; och då städernas tolagsersättning borde ökas med 5 procent af de belopp, hvarmed tulluppbörden ökades, komme Staten att, utöfver den beräknade ersättningssumman, betala tolag ej allenast för handelsoch sjöfarts-afgiften med 37,500 R:dr, utan äfven för tolagen sjelf med 40,786 R:dr årligen» — Sakens enkla och klara förhållande är emellertid, att, när brutto-tulluppbördén inskränker sig lill den normala summa, som beräknades efter medelbeloppet af hvad den i de särskilda stapelstäderna utgjort för åren 1853—1855, eller sammanräknadt 9,520,000 R:dr, tolags-ersättningen skall derutaf utgå med de för hvarje stad normalt fastställda belopp, i medeltal för hela riket utgörande 81 procent, och att, när brutto-uppbörden öfverstiger normalsumman, städerna skola af detta öfverskott såsom tolags-ersättning åtnjuta allenast 5 procent.
Statsanslaget 2,400: 2,400: Transport 2,400: 2,400: — 214 — Transport: 2,400: 2,400: — —• Af extra utgiftsmedlen , 500: 500: Till ljuspenningar 60: 29. — 74: 6. Försälj ningsmedel 1: 16. —• Utgift: — Tryckningskostnader 3: 400: — —• Balans till påföljande äret: Akademiens behällninsae vid 1843 års slut utgjor ■des a f: utlånta kapitaler • • * . • • 8,166: 32. — kontant behållning 689: 21. 7. Summa 8,856: a. 7. Blaiul dessa räkenskaper finnes intagen en fullständig redogörelse för denna Akademis så kallade enskilda loud. — 215 — Kongl. Museum. Räkenskaperna äro för begge revisionsåren i Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning-, ock utvisa: Debet. år 184®. år 1843. Balans frän föregående året: — Uppbörd: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: ^ Skuld 8: 2. 10. Utgift: Balans till påföljande året: Härvid har någon anmärkning icke förekommit. K o n g 1. Akademien för de Fria Konsterna. Dess räkenskaper, hvilka blifvit för båda åren i Kongl. KammarRätten granskade utan anmärkning, utvisa; Debet år I§42. år I§43. Uppbörd: Credit. Utgift: Balans till påföljande året: Summa 7,839: 31. 5. 8,323: 46. 9. §• 1- I afseende å redovisningen för de nämnde Akademi för öfrigt tillhöriga medel, få Revisorerne, enär någon redogörelse deröfver räkenskaperna icke åtföljt, här åberopa sitt, vid granskningen af Kongl. Svenska Akademiens räkenskaper, afgifna yttrande. §• 2.
Att Le manlige Domare aga tillfälle förlika parter, dertill gifwer mat Lagen anledning, dock anser jag det wara alldeles stridande emot Lagens esprit, att en Domare härutinnan sä wida inläter sig, som en Förliknings-Ratt kunde Åligga. En omalldig Domare mä icke ga den ena partén tillhanda med räd och däd, knappt yttra omdöme om en sak hwari han kommer att dömma; sädant kunde blifwa ett Laga jas emot honom. Likaså litet anstär det honom, att pä Domstolen, under ransakningen wisa mera benägenhet för ena parten än den andra; sädant more advocatur. Häraf synes det vlämpeliga deraf,'att han i förwäg skulle, under försök af förlikning, gifwa sin kanka tillkänna, och läka första huru löftaget skulle blifwa. Såsom ett ytterligare bewis till onödigheten af Förliknings-Do>nstolar, anföres den ival träffade organisation af TingsRätterna, der nämndemännen stola mara af de sörstäl, digaste i orten. Jag har wisit ingenting att inmända deremot att de arv för stan o i ga, nren huruwida det Den 2 November. z? det kan pästäs att de just alltid avo af de förståndigaste, lemnäs derhän, nar man wct, att i wista Landsorter är det penningen, som förskaffar dem denna hederspvsten. Flera anmärkningar mot detta Betänkande more wäl akt göra. Jag får derföre förbehålla mig, att en annan gang fä afgifwa sädane, emedan jag nu i hast wid uppläsandet, ej fä noga kunnat fatta meningen deraf. Zerr krinslkölll, kaul.
Då införsel-tullen på dessa varor för närvarande i medeltal är 28 sk. pr. kanna, så synes mig af förenämnde anledningar en förhöjning deruti till 40 sk. pr. kanna för 10 graders sprithalt och derunder, med tillökning af 5 proc. eller 2 sk. för hvarje öfverskjulande grad icke vara obillig eller obehöflig. Efter min öfvertygelse är en tillväxt uti importen af dessa varor ingalunda önskvärd eller gagnelig för vårt land; och den som nödvändigt vill njuta dessa drycker i sin oförfalskade utländska gestalt, torde väl kunna betala dem 10 å 12 sk. dyrare än biltills, eller ock utan skada umbära dem. Till en sådan förhöjning uti införsel-tullen på utländska sprit-drycker synes vara så mycket större skäl, för den händelse att införsel-förbudet för sädesoch polates-bränvin från utlandet skulle af Ständerna upphäfvas, och således äfven detta under samma rubrik få införas. Ville man åter utgå från den åsigt, att möjligheten af oloflig införsel bör förekommas, så skulle hvarken förbud eller någon förhöjning i tullen äga rum, utan i dess ställe en ganska betydlig nedsättning i den tull som nu gäller. Men hvad dessa varor beträffar, synes mig man icke härpå bör fästa allt för stort afseende, ty den tullbevakning som förefinnes bör väl kunna förekomma insmuggling af stora qvantiteter, och de mindre käril, som möjligen kunna kastas i land och undgå bevakningens uppmärksamhet, torde väl svårligen kunna uppgå till milliontals kannor.” af Herr W. M. Ekelund.
Hr von Troil: Till en början får jag anmärka mot D c n 39 Aprii c. m. 413 hvad Gr. Frölich föreslog, att någon bordläggning andra gången icke kan äga rum, på annat sätt, än att betänk, föredrages, och 2:ne ledamöter derefter begära det ytterligare på bordet. Sedermera får jag medgifva, att hvad Hr Hjerta föreslagit kan lida till målet, nemi. om R. o. Ad. fattar det beslut att icke åtskiljas, förrän samtliga till statsregleringen hörande ärenden blifvit föredragna. Hr Frih. o. Landtm, uppläste förslag till votertspropos. så lydande: Den som anser att StatsUtskts på bordet hvilande och på föredragn.listan uppförda utlåljn ang:de statsregleringen skola framför öfriga på listan nu uppförda mål föredragas, voterar ja; den det ej vill, voterar v ■ . • De'h Vinner nej , kommer föredragningen att ske i den ordning, föredragn.listan nu innehåller. Hr Hjerta: Sedan Frih. Tersmeden återtagit sin begäran, hemställer jag till Frih. Cederström, om Hr Friherren icke vill afstå från sin anhållan om votering. Det vore ett litet spadtag till besparing af R. o. Ad:s tid. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, i anledning af Hr Hjertås yttrande, att sedan R. o. Ad. fattat ett beslut, som var att med ja besvara den af Landtm, framställda proposition och Frih. Cederström begärt votering, Hr Landtm, ej såg, huru Frih. Tcrsmedens förslag skulle kunna komma att förfalla, hvilket äfven Frih. Tersmeden i sitt sednaste anförande yttrat och öppet förklarat, hvadan den af Hr Hjerta föreslagna utväg ej nu mera kunde vidtagas. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar, att den propos. som Hr Frih. o. Landtm, framställde, var grundad på ett misstag, ty då Frih.
«Skulle jag en gång sätta mig ned och på tre ark skrifva ett loftal öfver någon man i purpurmantel, så vore det öfver Henrik den fjerde, han som ville, att hvarenda bonde hvarje söndag skulle hafva en höna i grytan, och som ännu strödde sockergryn för Bellegarde, då han fann honom gömd under Gabriellas säng, sägande de menniskovanliga orden: ’allt måste hafva något att lefva af.’ Jag skulle göra det, emedan jag vid lediga stunder gjort den konklusion, att det är menskligare att bereda menniskorna tillfälle att tänka och ställa för sig sjelfva, än att tänka och styra för dem. Ty det är hiskligt, hvad man kan vara klok, då man har magen mätt och ingenting annat har att göra. Och jag ville väl se, hvilka riksgagneliga förslag våra statsmän och patrioter skulle framkläckt, om de klockan tio, då de sätta sig på taburetten eller riksdagsmannabänken, icke visste, hvar de skola få sig en middag klockan tu. Men då man sitter så här och äter färsk gädda och dricker dry-madera, så kan man med största ifver i verlden tänka på verldens affärer och glömma sina egna, och jag har nu just i min hjerna ett halft dussin nykläckta ideer, som ett tu tre skulle göra mensklighetens lycka; men jag vill spara dem till någongång framdeles, då jag utan att vara oartig kan tala ett par kloka och förnuftiga ord, hvilka nu endast skulle göra mig och framdeles min biograf tråkiga. Nu ville jag blott prisa vårt lyckliga tidehvarf, som i all konst, i konsten att bo, kläda sig, bocka och niga, äta och dricka, hunnit en sådan fulländning. Må man icke för oss tala om Grekens konsterfarna Athene, hvilken lika säkert som kung Orre skulle suttit här med gaffeln i handen, spetsarne uppåtvända, och likväl plockat af kalfsteken med fingrarne, försäkrande, att en gaffel är ett skönt instrument, ehuru något farligt för ett par blåblickande ögon. Men, du himmel, hvilken ömklig figur skulle icke sjelfva drottning Kristina, som dock spisat i sjelfva Versailles hos Ludvig den fjortonde, hafva gjort vid detta bord?
N:o 3io, angående utsättande af en praescriptionstid, inom hvilken de från Riksgälds-Contoret utgifne credit-sedlar böra till inlösen företes, bifölls; jy:o 311, i anledning af en, till Fulimägtige i Riksgälds-Contoret, och af, dem, till Utskottet öfverlemna!! ansökning, af åtskillige •Tjenstemän vid nämnde Contors Credit-Sedél-Verk, att, vid deras innehafvande tjensters indrag-* liing, varda bibehållne vid de för samma tjenster jiå Stat uppförde löner, äfvensom angående deras pensions-rätt, bifölls; N:o 312, i anledning af Herr Domprosten Lidmans motion, att Riksgälds-Contoret matte befullmägtigas, att på vissa vilkor sätta till Götha Canal-Bolags disposition de 93^926 Rdr B:co, som der äro deponerade för Canalens framtida underhåll, bifölls; N:o 3i3, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, i fråga om lån af allmänna medel till segelfartens skyndsamma förbättrande å Götha Ulf, oell en hamn-anläggning vid Götheborg, bifölls; N;o 314» i anledning af väckt fråga, om pensions-understöd åt enkor och barn efter Isåkare, hvilka aflidit i Cholera-farsoten, bifölls; och N:o 3 r7, i anledning af erhållen återreraiss å Utskottets förslag, N;o 193, till liqviderande af Riksgälds-Contorets skuld vid 1834 ^rs sif t för upptagna lån af allmänheten, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs Högvördiga Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag för den 17 November, innefattande inbjudning till Med-Stånden att sig förena uti ilögvördige Ståndets nyssberörde dag fattade beslut: att samtlige |UU skotten fe Fröt.