Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med P. C i d:o, jemkad tili språket, Den 17 Februarii e. m. 201 tebetalning å utländsk ort, samt, under för öfrigt lika vilkor, företräde leranäs åt det förstnämda sättet. 10:0 Fullmägtige äge för öfrigt med långifvaren öfverenskomma a) om sättet för den bestämda amortisscmentsfondens användande till obligationers inlösen, hvarvid dock ovillkorligen skall iakttagas, att inga obligationer inlösas öfver pari; b) om utsättandet af den tid från lånets emottagand e, efter b vilken RiksgäldsGontoret blifver berättigadt att till inlösen uppsäga större andel af lånet, än hvad som genom den enligt 5 § bestämda amortissementsfonden kan infrias; c) om sättet och vilkoren för en sådan uppsägning, samt minimum af den låue - Bland de orsaker, som kunna befrämja Capitalers anläggande i ett sådant lån, som det bär föreslagna, är den, som här mäst kan komma i fråga, — ty summan är för liten, att ställas på de så begärliga lotterilånen, och utsigten att kunna vinna på Capitalets stigande kurs också för inskränkt att vara särdeles lockande — behofvet i Europas Capitalrikare länder (och kanske ännu mer fruktan för ett sådant blifvande behof) att väl, säkert och med någorlunda ränta anlägga sina behållningar. Derföre är af vigt, att skingra farhågan för en snar återbetalning i större scala, än den en gång bestämda amot> 202 Den 17 Februarii e. m. andel, som på så sätt teringen, och förlorar får användas. staten om den på 10 11:0 Långifvaren elå i5 år skulle afsäga ler obligationsinnehafsig en sådan återbetalliafvarne må icke nå- ningsrätt (öfver vanligon rättighet till uppga amorteringen). Då sägning medgifvas. hos oss under denna 12:0
Efter tagen kännedom af de till dessa nådiga Propositioner hörande handlingar, har Utskottet funnit sådana omständigheter i afseende å hvardera af ofvanomförmälde tjenstemän vara för handen, att Kongl. Maj:ts i afseende å deras pensionering gjorda framställningar torde böra al Rikets Ständer bifallas; hemställande alltså Utskottet, att, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, följande årliga pensioner må, till åtnjutande under pensionstagarnes återstående lifstid, å Allmänna Indragningsstaten uppföras, nemligen: a) för Krigsrådet Samuel Conrad Nisser 3,600 Riksdaler; b) för Förste Löjtnanten vid Uplands regemente Erland Joachim Bring 525 Riksdaler; c) för Förste Löjtnanten vid Westmanlands regemente Daniel Feodor Aminoff 525 Riksdaler; d) för Förste Löjtnanten vid Nerikes regemente Johan Henrik Lundh 525 Riksdaler; e) för Förste Bataljonsläkaren vid Uplands regemente, Doktor Anton Fredrik Jacobsson 1,200 Riksdaler; och f) för Förste Bataljonsläkaren vid Skaraborgs regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger 1,200 Riksdaler; att af dem uppbäras från och med månaden näst efter den, då de från sina ofvanberörda tjenstebefattningar erhålla nådigt afsked. 10:o. Uti en den 27 Oktober nästlidet år till Rikets Sländer aflålen särskild nådig Proposition (N:o 5) förmäles, hurusom t. f. kansleren för Kongl. Krigsakademien uti underdånigt memorial den 29 förutgångne Juli anfört, att genom Kongl. Reglementet den 8 April 1799 och Kongl.
Jag är ej van vid långa utflykter. – Derföre begagnar du också dem, hvilka du någon gång gör, så mycket bättre. – Tack för komplimangen, min svägerska ... Men hvar är min bror? – Han har gått hem för att sofva middag, såvida han ej redan lagt sig på allvar. – Det var ledsamt. Jag skulle velat träffa honom för att ... – Nå, säg ut! – För att försona mig med honom. Vi skildes ej åt som riktigt goda vänner i middags. Men jag får väl nu återvända till mina fruntimmer. Major Strömberg gick och med honom hans son, sedan han gjort en oändligen vördnadsfull bugning för sin tant. Således var försoningen gjord och allt stod på klara fötter. P. S. Efter hvad vi af tillförlitliga personer hört, äro de dubbla brölloppen ärnade att hållas hos fru B. vid jultiden innevarande år. Det påstås att brudarne komma att nyttja brudgummarnes magisterkransar, och att patronessan tänker genom en lysande tillställning med stor ståt fira om sin dotters bröllopp, såsom ersättning för det aftvungna medgifvande, hon till familjfridens ära fått göra sin svåger, hvilken vid denna högtid föredrar enkelheten i sin nya slägt framför prakten och fåfängan i broderns hus. ETT ORIGINAL. – Det är med oss menniskor här i lifvet som med noterna i musik: de, som hafva tomma hufvuden, gälla mest. Denna för hvar och en, som gör anspråk på att hafva ett ej alldeles tomt hufvud, högst bedröfliga sats uttalades af en darrande stämma, då jag en afton inträdde på en källare i staden. Vanligen hör man ej sådana misantropiska yttranden på en källare. Jag betraktade således med nyfikenhet den talande. Det var en ungefär femtio års man, hvars ädla drag, höga, intelligens betecknande panna och gråa lockar skulle hafva gifvit honom ett vördnadsbjudande utseende, om icke de plirande ögonen och det cyniska leendet kring de tunna läpparne, i förening med en allt utom vördnad ingifvande drägt, svurit deremot. En kalott eller snarare rökmössa af grönt ylletyg betäckte hans hufvud.
På samma sätt med Staten; och Utsk. har derföre yttrat, alt lån i och för sig sjelfva icke äro någon fördel, utan en statsskuld medför endast nylla genom det sätt, på hvilket den användes. Om nu den enskilde mannen sätter sig i skuld, för att derigenom på ett planmässigt sätt förbättra sin egendom och få större afkastning deraf, samt såmedelst, på grund af säkra beräkningar, öka sin förmögenhet, så har han gjort en förnuftig skuldsättning; har han deremot skuldsatt sig för att lefva öfverflödigt och med större lyx, så har han gjort en oförnuftig skuldsättning. Så ock Staten; och då R. S|. äga veto i denna fråga och kunna bestämma, hvilka utgifter, som skola bekostas, äfvensom sättet, för deras användande, så kunna de ju äfven bestämma om penningarne blifva väl eller illa använda. Men innan man anvisar öfverskotten till begagnande i och för allmänt gagneliga arbeten, bör man väl bestämmä lämpligaste sättet för dessa penningars användande, ty först då blir man i stånd ali pröfva statens förmåga att åtaga sig de föreslagna arbetena; också är här icke fråga om en bestämd summa för ett visst ändamål, utan frågan är, om det förnuftigaste och ändamålsenligaste sättet att begagna statsmedlen. Jag hemställer, huruvida det icke t. ex. hade varit ett gagnlöst arbete, om StatsUtsk., utan att upgöra grunderne för ett fondsystem, endast hade föreslagit, att R. St., i och för Den 20 September f m. 77 jernvägarne, måtte vid denna riksdag anvisa en summa af fem milioner. Då skulle alla, och säkerligen Hr von Hartmansdorff i främsta rummet, hafva sagt: ”Vi kunna icke anvisa dessa lem milioner, ty vi veta icke på hvad sätt de skola beviljas, och staten kommer i värre financielt trångmål derigenom, att man icke upgjort någon grund för huru man skall betala dessa penningar.”
Då jag icke blott haft till fälle att på stället öfvertyga mig om nyttan af Degebergs institut, utan äfven äger erfarenhet om den gagneliga kännedom uti jordbruksyrket, som ynglingar derstädes inhemtat och sedermera till egen och andras fördel tillämpat; så instämmer äfven jag uti den anhållan, att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s första betänkande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i utlåt. N:o 217 rör:de detta mom. afgifna förslag. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. rör:de detta mom. i utlåt. N:o 61 tillstyrkt. Momentet litt. b). Frih. von Krsemer uppläste följande: Med åberopande af mitt utlåt, då StatsUtsk:s betänk. N:o 61 här förevar, hvilket utlåt, med obetydliga förändringar blifvit R. o. Ad. i särskildt tryck meddeladt, får jag nu blott i korthet om detta ämne mig yttra. Det är en besynnerlig tillfällighet, hvilken jag vid flera riksdagar sett inträffa, nemi. att jordbruksintresset sällan lyckats göra sig gällande, ehuruväl inom alla RiksSt:n intet intresse borde hafva flera försvarare än detta. Att vid denna riksdag utverka en annan åsigt häri, vore väl nog förmätet, men jag trodde mig dock kunna lyckas häri, med afseende dels på de rika tillgångar af bankens vinst och öfverskott på åtskilliga hufvudtitlar Staten nu äger att dis - Den 12 Augusti f. m. 389 ponera, dels i stöd af den erfarenhet man vunnit, att flera millioner r:dr gå ur landet, snart sagdt årligen, till uppköp från utrikes orter af landtmanna-producter, hvilka ganska väl skulle kunna erhållas inom landet, om modernäringen med upplysning och sakkännedom vårdades.
Sedan hos mig, i egenskap af ledamot af Ridd.Direet., Ridd.fiscalen. anmält, att billetutdelningen till inträde å läktaren omöjligen kan på hittills öfligt sätt fortfarande bestridas, enär ända till 3oo personer vid utdelningen infunnit sig till täflan örn det jenmförelsevis högst ringa antalet billetter, hvilket föranledt oreda och obehagligheter äfven af den art, att man frånryckt hvarandra billetter, och bemälde tjensteman af sådan anledning anhållit, att Ridd.Direet., hvilken det tillkommer att härom föranstalta, ville besluta något lämpligare sätt för denna billetutdelning, samt Landtm., för hvilken, såsom 56 Den S Mars f. m. Ordförande i Direct., förhållandet blifvit framstäldt, funnit det vara lämpligast, att R. o. Ad. härom sjelf beslutar; så tager jag mig friheten att till R. o. Ad:s afgörande föreslå en sådan förändring uti ifråga var. afseende, att dagen före hvarje plenum en lista må finnas att tillgå hos vaktmästaren i Riddarhusets förmak, hvarå 5o namn må antecknas till erhållande af billetterna, hvilka sedermera om aftonen af Ridd.-fiscalen till de antecknade utdelas. Likväl tror jag, att en annonce derom i tidningarna bör föregå det förändrade utdelningssättet. Frih. Boye, Ludv.: I sammanhang med den anmälan, som den siste talaren framställt, begär jag af Riddarfisealen erhålla upplysning, huru många platser äro tilldelta tidningsredactörer, på det att, i händelse åt dem skulle vara upplåtna flera platser, än som erfordras, en inskränkning för dem, till öfriga åhörares förmån, må äga rum. Hr Rothlieb, Carl Fredr.: Då jag torde vara den förste, som inom R. o. Ad. föreslog offentlighet vid dess öfverläggningar, hvilket skedde i Juli månad 1818, då frågan uppskjöts i anseende till Riksdagens nära förestående slut, anser jag mig nu böra yttra några ord i detta ämne.
Dukvucl-liteln uppkörcla till en 8umma ak 8ammanlsgdt 83,886 k:dr löaneo ärligen; oelr elruru cle 6,5oo Il:dr 8peeie8, lrvsrmed ärliga eraättning^reloppet krän Danmark kor D^ringar8 underlräll lrlikvit tillökadt, med undantag ak lrvad, 8om mot8varar keviljacle re8titutioner ät 8ven8ka 8keppare ak utlretaldte körlröjde k^r-akgikter, lr vartill kör8lag8vi8 lrlikvit ealculerade 700 li:dr 8peeie8, eller mot8 varande r 866 Ii:dr 3 a 8k. 8ven8kt lraneo, Ireräknat8 krän oelr med den 1 dull 8i8tlidet är, kunde likväl 8tat8-6ontoret, under körutnämnde körlrällande, icke tilDt^rka Mdigt lrikall till DörvaltninA6N8 ak 8jö-Xrendena underdäniga anlrällan, att lrvad 8älunda ak den tillökade D^ring8medel8-6r8ättningen inklutit oelr Irädanekter kau insluta, iutillde88 eu lrela er8ättning8lrelopp6t motavarande 8umma i 8ven8kt Laneo lrlikver pä 5:te Ilukvud-^iteln kör Dot8- oelr D^r-inrättningen upptagen, mä, i uppgikvet ändamäl, tilllrandalrä11a8 I 8ammanlrang med nu körevarande mäl, anmälda vidare: II.
jägarne silhuett utför smultron Och horisonten Kullabergets hurrar p å afstånd. Prins b a c k e ned o c h trots strapatserna hoffotografen tagit sitt i luften sida s o m medfört de danska perspektivet. har för ön människor, Öfver det mörkblå glittrande pusta gande aplar. kyrkans hvilka vänta tusen taga i betraktande. småbåtar spänstig, nog äro mellan t u n g a o c h värdiga lastdragare, s o m släpa hararnes. hvita där s o m en svan gästerna. folk k o m m e r m y c - under att branten » Drott » med de hararnes ö, de kungliga storamiralens däraf dessa k o m m a, hafva vy fiskebåtar hvilka återstå. tigaste förbi. inga ankula. v i d fyratiden går färden mest d e n stora a s t r o n o m e n heller grannkusternas finnas ned jägarnes Bäckvikens under Men de kungliga. hade o c h ett singlar blifvit konung i hvita vingar, Här så reser h a n En handslag, falk harar Skånsk och dansk till e t t obetydliga ruiner ket, ty här Och men flygel. äro d ö d e n s. Sverige. Tycho i vackraste sig s o m mm Turisten nu s o m från hundratals seglare breda ilande ut hör folk, p å post för seglaren skådat att dra norr o m den En räddar finnas F y r a d r e f återskutta hararne framför b ö s s m y n - Seniorerna undan. rakt p å jägarkedjan gräns. stycke är och ännu ningarna. Sundets drömmer bad och temperatur ingenstädes bättre i n o m stå bak Han funnit skyndar gymatt dölja sig, orden för d e n allmänna meningen. åDgbarkasserna o c h de fyllda Landskronabåtarne E n tafla, s o m är v ä r d att söka oss till fallrepet, damerna först! — fyrfaldigt hurrah!
Detta arbete har sedermera tillvunnit sig ett stort anseende inom alla Europas länder och fyllt deras tidningar med beröm öfver en Furstes företagande af ett sådant arbete och öfver de philanlropiska äsigter, som deruti gjort sig gällande, Jag måste säga, att jag för inia del under hela min ungdomstid löfval i hoppet, alt vi en gång skulle motse en Regering, som, i likhet med den Store Gustaf Wasa, skulle med styrka och kraft omfatta de erforderliga stora samhällsreformerne. Jag har förgäfves drömt en sådan tid under mera än SO år; också är det med verklig njutning det hopp i denna del hos mig iuträdt, alt en sådan tid numera icke torde vara så aflägsen. Men jag känner mig äfven derföre pligtig att, hvad på mig ankommer, söka understödja en sådan Regerings bemödanden, och jag be - 180 Den 26 April e. ra. giir i delin hänseende alldeles ieke någon inconseqvens. Man skulle kanske mot mig vilja anföra, all jag under min mesta lid deltagit i oppositionen emot Regeringen. Det bar kommit just deraf, alt Regeringens åsigler aldrig förr öfverensstämt med mina; men då nu ett annat förhållande inIrädt, så kan jag icke opponera mig emot mina egna meningar. Jag är för min del glad alt se reformer af vårt samhällstillstånd i alla möjliga hänseenden bragta å bane, men jag förtänker icke dera, som hafva en motsatt lanke. Det är alla tiders tillhörighet, alt tankarne skola vara delade, men mängdens öfvertygelse blir likväl alltid den, sorn i sådana fall slutligen segrar. Detta är den politiska sidan af saken, mine Hrr! Det är möjligt, att jag gör mig skyldig lill förebråelsen för ett oparlamentarisk handlingssätt, dä jag inblandar en hög personlighet. Men det får icke hjelpa. Jag skall emottaga förebråelsen, om jag slutligen förtjena!- den. Det är omisskänneligt, att. Konungen önskar framgång ål det nya eriminallagförslaget: eljest skulle han icke framlagt det.
Grundlagen gifvetingen anledn. till sådan tillämpning på någondera sidan. Hvar och en fråga måste sålunda behålla sin natur oförändrad; och då de begge icke kunna gemensamt behandlas, måste de väl åtskiljas, — en operation, sorn, i första början verkställd, hade förekommit allt besvär. Detta åtskiljande är nu i flera frågor gjordt af 2:ne Stånd mot 2:ne, hvarigenom den ekonomiska delen är efter grundlagen förfallen, så att i alla sådana fall det mäste förblifva vid Den ii November f. m. det gamla. Deremot måste den återstående anslagsfrågan genom votering afgöras, så framt icke 3:ne Stånd förena sig till beslut Jag anser derföre StatsUtsk. lili alla förevar, frågor endast böra anmäla bos R. St., all den ekonomiska delen är förfallen, oell all det återstående anslaget ännu beror af Ständers beslut, hvartill Utsk. ville vara betänkt alt inkomma med förslag. Ali Konungen i alla fall äger i ekonomiska frågor sitt veto, är väl sanni; men lika sannt, att R. St. tiga sitt, hvilket, då det förut grundlagligen uttalas, befriar Konungen ifrån begagnande af sitt. På detta sätt bär jag ansett alla de frågor hafva bort behandlas, deni Utsk. hänfört till den första classen, Dervid anser jag duck volei :s-propos:n N:o 14 hafva bort på eli särskildt sätt behandlas. Uti svaret på ålerremisserna i denna fråga hade Utsk., i betänk. JXfto ig'5, förklarat sin mening vara, ingalunda alt förändra Medico-chirurgiska Institutet till en medicinsk facilitet, ulan allenast att det skulle erhålla en sådan organisation, som 1822 års K. bref stadgar. Jag kan icke annorlunda förstå denna föiklaring, än alt densamma bort anses så spill Utskrs verkliga mening, och således äfvenväl anses såsom beslut hos de Stånd, som bifallit betänk. I följd häraf hade voterts-propostn öfver denna punkt burti enlighet dermed inrättas, då jag förmodar den skulle bhfyit godkänd, i stället för att nu samma propos. fått sin lydelse i enlighet med det första betänk.
Län för hand varande förhållanden, i öfrigt hufvudsakligen yttrat: att en stor del af de landets produkter, hvaraf hos mängden af skattdragande, eller landtmännen, tillgång till utskylderne skall påräknas, är realiserad redan före vinterns ankomst och för hvad, som återstår, eller en del af spanmålen och skogsprodukterne, den förmånligaste realisationstiden i allmänhet är, medan tjenligt väglag underlättar forslingen, det vill säga tiden näst före och under den, då uppbördsstämman efter nuvarande stadganden fortgår; att denna period, äfven med afseende på landtmannens tid och öfriga ekonomiska förhållanden, är den tjenligaste; att, i fråga om stadsboer, den vanliga uppbördstiden likaledes kunde antagas vara den rättaste, jemväl på grund af förhållandet med exporten af landets produkter; att de sålunda uttalade åsigter om lämpligheten af nuvarande uppbördstid fullkomligen bekräftades af Kronans räkenskaper, hvilka för de 20 sistförllutna åren ådagalade, att utskylderne i allmänhet ingått utan betydliga restantier; att således, långt ifrån att det skulle för Gottland vara nära nog omöjligt att punktligt erlägga kronoutskylderne på utsatt tid, provinsen härutinnan icke står efter Rikets öfriga Län; att, om undanlag härifrån någon gång egt rum, anledningen dertill icke varit att söka i saknad af nödiga kapitaler, utan i sådana förhållanden, som lagt hinder i vägen för deras användande, såsom ofördelaktig handelsconjunctur, otjenlig vinter, föranledande direkt minskning i tillgång på skogseffekter, eller, efter missvexter, brist på landets värderikaste produkt, spanmål; att i sådana undantagsfall det onda icke är hjelpt med uppbördstidens framtlyttning, utan tvärtom just då angeläget, att slik framtlyttning icke sker; samt att den föreslagne förändringen skulle, äfven med hänseende till de svagt lönade tjenstemännen och möjligheten för dem att medhinna sina öfriga göromål, medföra icke obetydliga svårigheter vid utförandet; och liar Eders Kongl. Majtts Befallningshafvande af alla dessa skäl i underdånighet afstyrkt den ifrågasatte förändringen, med hemställan, att uppbördsstämman må förrättas å vanlig lid, men att, om dervid genom allmänna missöden af ofvanantydda slag större restantier skulle visa sig och derjemte communicationen vore afbruten, det måtto vara Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillåtet att, efter moget bepröfvande och för hand varande omständigheter, uppskjuta de executiva åtgärderne för samma restantiers indrifvande, intilldess Kongl. Maj:ts Nådiga vilja hunne blifva känd;
M. blifvit hegardt, synes visserligen vara svårt att bereda, då StatsUtsk. nu förklarar, att inga tillgångar finnas; men min öfvertygelse är, att StatsUtsk. redan från början bort för sig utsätta såsom ett oafvisligt ögonmärke, att ovilkorligen bereda medel till sådana ändamål som det ifrågavar., äfvensom till vägars förbättring; föremål hvarigenom man gör både sin Konung, och Dess regering älskade af menige allmogen uti alla landsorter. Föremål af sådan vigt, att man i min tanka under hvilka omständigheter som helst hade bordt utfinna möjlighet att bevilja de af K. M. dertill äskade medel. Jag får således anhålla om återremiss, på det att StatsUtsk. måtte taga i öfvervägande vigten och behofvet att företrädesvis utväg mäste beredas för beviljandet af hvad K. M. i detta fall föreslagit. Frih. Palmstjerna: Om R. o. Ad. vid de här nu afgifna yttranden fäster den vigt, att R. o. Ad. återremitterar denna punkt; så anhåller jag för sådan händelse, att StatsUtsk. behagade fästa sin uppmärksamhet dervid, att sådana anslag eller understöd af statsverket, som de ifrågavar., från början icke hafva varit afsedda till förmän för andra än menigheter, eller flere hemmansägare eller större mängd af delägare af en sank mark eller en sjö, som skulle aftappas, eller en å som skulle upprensas; och att dessa anslag alldeles ej varit afsedda till att understödja enskilda ägares fördelar vid företag, der det blott varit fråga om deras fördel enskildt. Emedlertid har det dock inträffat, att en hel hop dylika företag hafva fått del af ifrågavar. anslag, ehuru dervid endast ensamme personer varit ägare och således ensamme deraf dragit nyttan.
Beträffande den gjorda anmärkningen, att Utskotten begått en inconsequence, då de föreslagit, att Staten skall bekosta servicen för Svea ArlilleriRegemente, så få Utskotten förklara, att uti det afgifna Utlåtandet N:o 2, rörande inqvarteringen i Stockholm, Svea Artilleri-Regementes cassern-byggnader väl ansetts böra bekostas af Staten, men deremot intet undantag, i afseende å detta Regemente, blifvit gjordt från den uttalade grundsatsen, att Staden bör bekosta servicen för sin Garnizon; hvadan anmärkningen torde förfalla. Slutligen och i afseende derå, att Utskotten icke skola fästat tillbörlig uppmärksamhet å de äldre rörande inqvarteringen utfärdade Författningar, så få Utskotten anföra, att, då den af Rikets Ständer vid 1834 och 1835 årens Riksdag gillade och antagna samt af Rikets Stander vid innevarande Riksmöte tillämpade grundsats, att, för beredande af lindring i inqvarterings-bördan för de inqvarterings-skyldige, staten skulle åtaga sig hyres-ersättningen åt inqvärterade trupper, och corpser, emot det att Inqvarterings-gifvarne fortfarande bekostade, hvad 8 Statssamt Allni. Besv. och Ekon. Utsk. Utlåtande, N.-o 83. under namn af service förstås, i dess tillämpning innebär en fullkomlig rubbning af de förhållanden, som rörande inqvarteringen hittills egt rum, och hvilka af Rikets Ständer, såsom alltför betungande för städerne, just ansetts böra undergå en rättvis och billig förändring, Utskotten omöjligt kunnat, med erkännande af denna nu mera fastställda förändrade grund för inqvarteringens utgörande, fästa det afseende å de äldre Författningar i detta ämne, som den gjorda anmärkningen synts åsyfta. Och få Utskotten således vidblifva sitt förra, af t vänne Riksstånd gillade, Utlåtande. Stockholm den 19 November 1840. Ank. till Exp. Utsk. den i o Nov., kl. Jo f. m.
Söker någön Borgenär ändring i Rättens Dom, det galle ej för deni, sorn ändring icke sökt. 42. §. Där Concurssalc genom Vad till Hof-Rätten inkommit, varde den genast efter inställelsedagen lottad. Om Rättegången derstädes, så ock, då Konungens Nåd. Propositioner.' 507' då 1 sådan sak Konungen emot Hof-Rattens Dom sökes, gil lie hvad i allmänna Dagen stadgadt är^ ^ 43- §• Hvad om pröfning af Rikets Ständer3 Banks eller andre Allmänna Verks fordringar i Concurser, så ock om förfarande i de Goncurser, der Borgenäre ■ i Sverige äga fordringar å St. Barthelemy, e 'er Borgenärer å bérörde ö hafva fordringar i 5 erige, särskildt stadgadt är, lande i dessa fall ti i efterrättelse. 6. Cap. Om Sysslom ris redovisning och om Utdelning j. §. Sedan tom 1 Concurssak gifven är , skola Syssloman enast kalla Borgenärerne så ock Gäldenaren tilsammankomst, och till deras granskning då förete skri fiel i g redo för egendomens förvaltning. Vill Borgenär den redovisning klandra, anmäle sitt klander inom sex månader derefter hos Rätten, som i saken dömt, och varde redovisningstvisten der pröfvad, ändå att Concurssaken i högre Rätt ful följ d är. Gäldenär äge ock lika tid att redovisning klandrat Gitter han visa, att Boet genom olaglig förvaltning tagit skada, vare den skada honom godtgjord. Syssloman skola, ehvad deras redovisning blifvit godkänd eller klandrad, genast till Borgenärerne utdela den behallne tillgången, i mon af livärderas faststälde fordran och rätt. 3- $• Borgenär ma lyfta den fordran, som honom Éihang till Rih-St. Prot, 1817—181-8. litt» Sami, Njr»7>i8« 208 Konungens Nåd.