Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Elementarskolan är icke endast för Stockholms stad, utan äfven landsorterne erkänna med tacksamhet, ali skolans tillvaro är en fördel för dem. De afgifter der erläggas, anses icke för höga, tvertom har man funnit dem ganska låga. Såsom en talare före mig yttrat, skulle jag tro, att den föreslagna afgiften icke har något sammanhang med de missbruk, som tillförene kunnat äga rum. I så målto hafva de härmed sammanhang, som de nya afgifterne blifva genom lag bestämda vid inträdet i skolan, och alla andra måste då anses såsom olagliga; deremot, om några bestämmelser saknas, så lärer den gamla vanan, alt efterfråga hvad man skall betala, fortfara. I öfrigt får 394 Den 0 Maj t', m. jag förklara, alt jag icke kan inse, huru det i skolan skall mera än i allmänhet kunna lyckas att jemna förmögenhets-förhåliandena. I skolan, der man skall lära så mycket annat, torde det också icke var ur vägen, alt lära sig att fördraga, att den ene har litet mera och den andra mindre. Här är endast fråga om den materiella förmögenheten, men det kan blifva fråga om förståndsförmögenhelen och den torde i hvarje skola komma att göra sig mera gällande än den andra. Den kan icke reglementeras, om man än önskar det aldrig så mycket. Hr von Troil hatredan nämnt, för hvilka ändamål ifrågavar. afgift är afsedd, och lyckligt vore, om någon förändring kunde tillvägabringas i det nu gällande, men allestädes öfverklagade skolsystemet. Jag anhålletom bifall till betänk. Frih. Cederström: En värd talare har nyss, tillförordande af förslaget, sökt en anledn. deruti, att graderingen i afgifterne skulle vänja lärjungarne att bättre fördraga rikedomens öfvervälde. Jag tror, att olikheten i förmögenheten är tillräckligt känd, utan att den behöfver vidare inskärpas hos ungdomen. Icke förmodar jag dessutom att vid den åldern sådane företräden aktas särdeles högt. Lyckligtvis gäller nemi. öfverlägsenhet i kunskaper och krafter, vare sig de intellecluella eller de fysiska, framför alla andra konsiderationer; hvilket visserligen ock är ganska önskvärdt och i sin ordning.
Af enahanda anledning eller att en del af den för 15:de Söndagen efter Trefaldighetsdag föreslagna aftonsångstext 1 Cor. 7: 17—35 är mindre tjenlig att såsom predikotext begagnas, har Preste-Ståndet hemställt, att endast 29—31 vv. af sistnämnda Kapitel må anvisas såsom aftonsångstext på denna söndag. Då, beträffande den för 22:dra Söndagen efter Trefaldighetsdag, 2:dra årgången, föreslagna högmässotext, Marc. 4: 22—25, den 21:sta versen synes ej böra skiljas från de följande, helst densamma är medelst en causalpartikel förbunden med den 22:dra, har Preste-Ståndet tillstyrkt, att denna pericop må börjas med 21:sta versen. Expedilions-Ulskottets Förslag lill underd. Vid aflonsångstexten på 26:le Söndagen efter Trefaldighetsdag, enligt Kommitterades förslag, Uppenb. 20: 1—15, vordet anmärkt, att de första 10 verserna, såsom i och för sig mörka och ofta lagda till grund för en föga magtpåliggande, icke sällan förvillande lära, ej väl lämpa sig till predikotext; hvadan och enär, det till dagen hufvudsakligen hörande innefattas i 11—-15 vv., Preste-ståndet ansett sig böra tillstyrka, att blott dessa måtte komma att utgöra nämnde Söndags aftonsångstext. Efter den granskning af nämnda förslag, som Rikets Ständer deråt egnat, hafva Rikets
Det är icke heller alldeles enligt med förhållandet; ty inteckningarna kunna verkligen uppsägas, ehuru det för närvar. är i reglementet förbjudet. Jag tror altså, att Gr. Cronlijelms förslag, sådant sorn jag nu haft tillfälle se det och han troligen lärer detsamma framställa, är det bästa; och jag tillstyrker altså antagandet deraf. Öfver de följande punkterna skall jag dröja att yttra mig, tilldess de förekomma. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Sedan jag sist yttrade mig och uppgaf, huru jag föreställde mig, att redactionen Den a4 Juli c. ra. .5, af förevar. 3:dje punkt borde blifva, bar jag sökt något jemnka mig efter de talare, som i ämnet yttrat nära nog lika åsigter med mig, för att sålunda kunna undvika en ytterligare utsträckning af debatten; och jag tror, att, med undantag af Frihtna Cederström och Ehrenborgh samt Gr. Frölich, öfriga ledamöter skola vara belåtna med följande förslag, nemi. att, till förstärkande af metalliska cassan, Bancofullmägtige bemyndigas att, i den mån behof deraf göles, oell äfven med användande af de till Bankens grundfond hörande statsobligationer, förskaffa sig å utrikes ort, credit eller crediliv till ett belopp, motsvarande högst 2 millioner r:dr specie. Jag anhåller, att detta förslag må blifva föremål för propostn; och medan jag nu har ordet, samt discussionen synes långt framskriden, täger jag mig frihet erinra derom, att några talare framställt begäranden af formstridig natur. E11 talare har nemi. begärt, att ett utaf honom uppgifvet förslag må blifva contraproposrn emot Utsk:s. Detta sednare kan dock icke bifallas utan förändring, i följd af det fattade beslutet viri aldra punkten. Derjemte Ivernställer jag, om väl Hr Gr. o. Landtm, skulle kunna meddela propos., såsom motsats till denna ena punkt, å ett förslag, som innefattar 7 punkter. Jag tror, att detta förslag icke kan ifrågakomma förrän efteråt, så vida icke 11. o. Ad. nu genast vill med acclamation afslå alla 7 de ifrågavar. punkterna.
Lldgavns-ö, förklaring af Riksens Ständers beslut wid sistlidne Riksdag om arrendet deraf - 146. 150, 172. -93- Register 6 Electover; se Lista. — till wal afIustitiä-Ombudsmannen och dest Suppleant, 135. 169. — tiuwalafTryckFrihett^Committerade, rgö. 176. afsagelser frän att wara; ie Afsägelse. -a/ram, yttrande, 39- Enke-Drottnmgens fordran j anseende till Dest HeäratsEontract. ror. 110. Ersättningomäl, benådning i; se Lalance. Expeditions-Utffottets ledamöter; se Lista. — dest betankanden och memortalcr; se tNemorirl. Expeditioner till Ronungen: i anledning af Kron-Prin s-ns ^ frånfälle samt med tacksägelse för Riksdagens förläggande till Orebro, 32. 38. 39. 42.— 45- 50. — Om Wal-akt, Succesiions-Ordning och ÄronPrinsens Försäkran, aic>. 116. — om Thronföljarcwalet, 99. 101. 110. — med Riksens Ständers Hyllnings-Ed ät Kron-Prinscn och Kron-Priysens Hyllpings-Ed ät Konungen, 143. 2,53. — om Stats-Werkets afbetalningar ä de af Banquen till Staten gjorda fvrstrackningar, 193. — om de hinder och swäri-weter som mött wid werkstalligheten af den nya Chwtä-Sigillata-Fvrordningen, 193. — om arrende-wilkorcn för Eldgarns-ö, 193. — om uppskjutande med afgörandet af de frän den fednaste Riksdagen hwilande Lrundlags-frägor, 220. 227. — om bilehällandc af samrline Högste
Sparres förslag till eontrapropos., eller titl en sådan propos., hvarigenom R. o. Ad. kan sättas i tillfälle att genast, antingen afstå eller bifalla. Frih. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 18 December f. m. sats, att man på allt möjligt sätt bör lätta utvägarna för de fattigare och mindre arbetsföra folkclasserna att skaffa sig någon förtjenst, får jag yrka, att enbär, likasom flera andra varor, matte få utföras tullfritt. Fxporten af denna vara har under de sednare åren åtminstone fördubblats, och det vore högst önskligt, om densamma komme att än ytterligare öka sig. Gr. von Fersen: Utsk. har föreslagit erläggande af tull å enbär derföre, att varan är af det slag, som utgör föremål för förädling. För inkomstens skull kan det vara likgiltigt, ty hela exportbeloppet förlidet år uppgick till 122 tunnor; men för principens skull tror jag, att icke fullkomlig tullfri utförsel bör medgifvas för ett råämne, och den föreslagna afgiften, som är beräknad efter 2 proc. af varuvärdet, kan icke anses för hög. CJtsk:s förslag bifölls. Bokstafven F. Frih. Rantzou: Art. flyttsaker finnes ej i tulltaxan införd. Hittills har så tillgått, att K. M. för hvarje särskildt tillfälle tillåtit deras införande emot någon viss, då utsatt tull. Detta anser jag ej vara riktigt, enär det är R. St., som skola bestämma beskattningen. Jag föreslår altså, att art. flyttsaker må införas i tulltaxan, och att de, som bevisligen äro sådana, må få i Riket införas mot 10 proc:s tull af värdet. Hr af Billbergh: Jag vill icke motsätta mig, att flyttsaker må införas; men tillägget: bevisligen brukade hör då inflyta i föreskriften derom. B. o. Ad. beslöt, att bevisligen brukade flyttsaker skulle åläggas en införseltull utaf 10 proc. af värdet. Bokstafven H. Frih. Rantzou: Jag har förut reserverat min rätt att få gora anmärkn. vid tullbestämmelsen å hampa.
Men då mina värda motståndare vilja från häfden hemta sina anspråk, och jag hade för - Den 23 Mars e. m. 451 utsett att det skulle ske; så har jag trott mig böra i korthet uptaga hufvudmomenten af det historiska i frågan. Det ypperliga frälset består, såsom man vet, i sätesgårdar och veckodalseller insockne-hemman, hvilka man utom de eröfrade landskapen kal lar rå och rör. Dessa voro af ålder ifrån utskrifning befriade. Deremot består det allmänna frälset i berörda landskap af de s. k. utsockne-frälse hemmanen, hvilka voro utskrifning underkastade. När utskrifning icke egde rum i fredstid, så betalade åboerne i stället utskrifnings-penningar. Förloppet med denna utskrifnings utgörande har varit något olika. Hon har i allmänhet utgått i mindre mån af frälseän af krono-skatte; men Konung Carl XI förklarade d. 20 Dec. 1693, att frälsehemmanen borde med krono och skatte stå i lilia båtsmanshåll. Detta är oqkså öfverensstämmande med förhållandet i öfriga delar af riket, hvarest frälset deltager i rotering lika med krono och skatte. Under krig utgjordes manskap efter utskrifning och i fredstid betaltes i stället utskrifnings-penningar äfven af hemmanen i Halland. Detta fortfor till och med 1811 under hvarjehanda tvister, serdeles under frihetstiden, om hemmanen skulle utgöra antingen ordinarie rotering eller endast utskrifnings-penningar. Enl. Adelns beslut år 1810 skulle det ypperliga frälset öfver hela riket beläggas med extra rotering, d. v. s. dessa skyldigheter dermed ökas. Sådant angick ej det allmänna frälset, som antingen var roteradt eller, såsom i Halland, betalte utskrifnings-penningar. Enl. 1812 års Bevillnings-förordning skulle all oroterad jord, som var af lika beskaffenhet med sådan jord, som dittills dragit ständig rotering, beläggas med en rotefrihetsafgift af 12 R:dr på mantalet.
Officerares anställning i utländsk krigstjenst. Vid de tre sistförflutna riksdagarne hafva Rikets Ständer anvisat ett anslag af 9,000 rdr för åren 1858 —1866, att enligt Kongl. Maj:ts disposition användas till understöd ät officerare af arméens särskilda hufvudvapen, som kunde vara hugade att inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt, hvars armé till större eller mindre del befinner sig på krigsfot, med Kongl. Maj:t förbehållen rätt att hvad af anslaget inom ett år kan komma att besparas få under ett följande år för ändamålet disponera. Jemte upplysning att de härtill anslagna medel för de förflutna åren och till och med år 1865 äro disponerade, med undantag af ett för sistnämnda år ännu återstående belopp af 500 rdr, får jag i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets nu sammanträdande Ständer att, under samma vilkor, som blifvit fästade vid de förra anslagen, för år 1867 bevilja ett extra anslag af 9,000 rdr, att till dylika understöd, som förut nämndt är, användas. 7:o. De frivilliga Skarpskytteföreningarna. Till understöd åt de inom riket bildade frivilliga Skarpskytteföreningar, föreslog Kongl. Maj:t vid förra riksdagen tillhandahållandet åt dessa föreningar, så väl af exercisoch målskjutningsgevär, som af skarp ammunition. Rikets Ständer, som härtill lemnade bifall, beviljade derutöfver anslag till instruktörers aflönande och målskjutningspremier. Af Rikets Ständer uttalades dervid, att då med frivilligheten 1241 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd.
Men lyckligtvis är icke en så förstörande åtgärd, sorn indragning af allt kreditmynt i värt land, behöflig. Visserligen står en Statsbank underkastad de samma politiska revolutionernas omstörtningar, som alla andra Statsinstitutioner och sjelfva Staten, men lyckligtvis åro dessa stora omströrtningar högst sällsynta, och de mera tillfälliga förluster, som kunde föranledas af Svenska bankens läge på en farlig gränsort, böra genom klokhet och förutseende utan svårighet kunna förekommas. Om en gång CO Den 4 Mars e. m. den fördom försvinner hos dem, som styra vår bank och stifta dess lagar, hvilken hindrat inse sanningen af den sats, att endast man har nog tillräcklig silfvertillgång, för att motsvara de vanliga efterfrägningarne för bankosedlarnes lagliga inlösen med silfver, kan man utan betänklighet lägga en stor del af den öfriga metalliska valutan i guld, en metall, som genom sin större sällsynthet och genom dess vida högre värde, äger lättare användbarhet än silfver för liqviderne nationerne emellan, och derigenom vunnit en allt mer och mer ökad efterfrågan och således ökadt värde emot den andra metallen, allt i mån som handelsförbindelserne länderne qmellan blifvit mindre hämmade och lifligare; så skall man tillämpa denna sats, skaffa mera guld i de goda konjunkturerne, hvilket, om det behöfves, lätt kan omsättas i silfver, och som, genom sitt i förhållande till vigten ungefär 16-dubbla värde, med 16-dubbel lätthet kan skaffas undan fiendetillgrepp. Men äfven innan ett sådant utbyte skett, kan man vidtaga åtgärder emot vådan, endast de vidtagas i tid. För det närvar. har silfret i banken hopat sig till ett belopp, som motsvarar ungefärligen 1600 hästlass; och det mäste då vara angeläget, att en sä beskaffad valuta icke ligger vid rikets farligaste gräns, utan hvad som icke behöfves för de mest trängande behof, måste förläggas till en mera säker ort.
Jonas, den 6 dennes bordlagda motion om åtskilliga förändringar i Kyrkolagsliftningen, jemte de i anledning deraf nu afgifna yttranden; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: 1:o. Grefve Adlersparres, Carl August, den 16 dennes bordlagda motion, angående successiv indragning af Biskops-embetena i rikets samtliga stift, med undantag af Upsala, Lunds och Hernösands; tillika med de deraf föranledda yttranden; och skulle motionen jemväl kommuniceras Med-Stånden; 2:o. Grefve Adlersparres, Carl August, den 16 dennes på hordet lagda motion, angående bildande af en pensions-lond för prestmän utaf de tillgångar, som skulle beredas genom föreslagen indragning af åtskilliga Biskops-embeten; tillika med de i anledning deraf nu algilna yttranden; och skulle denna motion med de öfriga Riks-Slånden kommuniceras; 3:o. Friherre Alströmers, Jonas, den 16 dennes bordlagda motion, angående aflåtande af en underdånig skrifvelse lill KongL Maj:t med anhållan om åtgärders vidtagande till motverkande af irr-lärors spridande vid läroverken. S. D. Remitterades till BevillningsUtskottet: l:o. H. Exc. Grefve Löwenhjelms, Carl Axel, denna dag väckta motion, angående ett förändradt sätt för jordegendomars taxering; 2:o. Densammes motion, angående upphörande af all beskattning å embetsoch tjenstemäns-löner och pensioner; och 3:o. Densammes motion, angående utförselstull å guld och silfver, m. m. Lag-Utskottet: l:o. Herr Thams, Casper Vollrath, denna dag väckta motion, angående förändring af föreskrifterna i Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1 778; 2:o. H. Exc. Grefve Löwenhjelms, Carl Axel, denna dag väckta motion, angående inrättande al Förmyndare-kammare i länen; och 3:o.
Den fasthåller nemligen då uteslutande det från äldre tider hästammande föreställningssätt, enl. hvilket husfadren var oinskränkt rådande inom familjen och tjenaren följaktligen stod, likasom husbondens egna barn, under dennes stränga tuktan och välde. Men denna åsigt kan numera icke hufvudsakligen bestämma rättsförhållandet mellan husbönder och tjenstehjon, hvilka sednare icke kommit i de förras hus för att njuta upfostran, och således icke kunna jemföras ens med lärlingar eller fosterbarn, utan bör fastmera för detta förhållande läggas till grund ett emellan fria kontrahenter ingånget fördrag, ehuru man derföre icke får förbise att ett närmare samband finnes mellan tjenstehjonet och den egentliga familjen, än emellan denna och andra af husbonden legda arbetare. Då nu tjenstehjonslega onekligen är ett verkligt kontrakt mellan enskilda personer, som vid aftalets ingående och efter dess uphörande äro i förhållande till hvarandra lika fria, måste man betvifla giltigheten af den rättsgrund, enl. hvilken lagen ålägger den ena kontrahenten såsom ett tvång att för tjenstetiden underkasta sig den andras aga, hvars verkställighet alltid, enl. sakens natur, blir mer eller mindre godtycklig. Ty icke kan man antaga, att tjenstehjonet måste anses hafva fritt och otvunget medgifvit Den 28 December f. m. 18'J husbonden en sadan makt, då det vid städseln underlåtit att göra särskildt förbehåll om frihet från husaga. Ehuru ett sådant förbehåll utan tvifvel skulle vara bindande för husbonden om han dertill samtyckt, är det dock lätt förklarligt att tjenstehjonen icke gerna kunna framställa det, om de än allmännare insågo sin befogenhet dertill, emedan sjelfva förbehållet på visst sätt skulle innefatta en för dem förödmjukande bekännelse, att de torde göra sig förtjente af en hård behandling. Men om husagan alltså befinnes oförenlig med rättvisans fordringar, står den ännu bestämdare i strid med sedlighetens.
Vidare har jag sagt, att den utaf berörde credit å utländsk ort uppkommande vinst icke bör indragas, förrän Banken för sin vexling deraf är i behof, derföre att Banken alltid är i tillfälle att indraga den, dä hon vill; men i samma mån hon låter den föröka sig, stiger hennes credit och consoliderar sig på den utländska handelsmarknaden. Jag tror icke, att någon vidlyftig deduction behöfves för att bringa till öfvertygelse om riktigheten af dessa mina åsigter. Frågan är dertill alltför enkel och klar. Hr Le trön har i förmiddags yttrat, att kostnader för Banken skulle uppstå genom vexelköp. Här är icke fråga om några vexelköp, men väl möjligen vexelförsäljning genom öppnande af en sådan credit på större handelsplatser, så att Banken kan draga vexlar. Den concurrens, hvaruti hon i afseende härå kunde råka, kan aldrig blifva farlig, emedan Banken kan lemna och få credit för 3. ä i proc., då den enskilde ickekan göra det under 5 ä 6. Det är klart, att då vexlar bomme hit, dragna pä Banken med qo dagars sigt, inlöste Banken dem genast och vunne derpå räntan. Gr. von Fersen: Den af mig framställda begäran i afseende å behandlingsformen af denna och några följande punkter har blifvit utaf Gr. Han har fullständigt ådagalagt sammanhanget de ifrågavarande punkterna emellan, och jäg behöfver sålunda icke vidare härvid uppehålla mig. Jag har icke heller hört, att någon ens försökt bestrida min begäran, hvilken icke innefattade endast, att de särskilda punkterna måtte komma under gemensam» discussion, utan under gemensamt beslut. Jag kan icke tro* att denna begäran bör förvägras, och hade således deråt hoppats B., o. Ad:s bifall; men jag har likväl icke hort hvarken någon förklaring af Hr Gr. o. Landtm, i denna del, eller att han bevärdigat min framställning med någon propus.
Skärgårds-flottan är en af de väsendtligaste och minst kostsamma länkarne i Försvars-systemet, och intager, i vigt, rummet näst efter Beväringens vapenofningar; 3:0 att Central-försvaret för ingen del är afsedt för att utesluta försvaret å öppna fältet; att fienden tvärtom bör mötas med all den kraft, Landet kan åstadkomma; att ett fattigt folk bör taga till grundsatts att göra korta men alfvarsamma fälttåg, men Styrelsen vara betänkt på medlen att göra försvaret möjligt, äfven om de första kraftiga försöken misslyckats; och sålunda uppkommer begreppet af det Centrala försvaret, som till sin grund är ett nödfallsmedel, men säkert verkande och nödvändigt att förbereda. Herr Coijet,C. F., anser Skärgårds-flottan böra utgöra Hufvud-elementet i Sveriges Sjöförsvar, men att Fregatter och mindre seglande fartyg äfven böra finnas, synnerligen för att beskydda handeln, och derunder tillika gifva öfning åt Sjöbefäl och lölk. Statssamt Oec.-Utsfi. Uti. N:o 84 11 Genom remiss från Hedervärda BondeStåndet, har äfven till Utskotten ankommit Rera derstädes, i anledning af Friherre Anckar svärds ofvannämnde Memorial, afgifna yttranden, deruti Anders Håkansson fran Elfsborgs Län, med fästadt afseende på de menliga följder för Bonde-Ståndet, hvilka, med ett utvidgadt Conscriptions-system, synas Talaren förknippade, framställer Friherrens förslag såsom ledande till hela Svenska Allmogens förtryck och förvandlande till en för alla andra slags yrken otjenlig och för Landet desto mer kostsam Soldathop. Han anser: att stående Arméen alltid är kärnan i Landets försvar; att Allmogen i bebofvets stund otvunget offrar allt: Lif och Blod, för Konung och Fädernesland, samt anför bevis härpå ur Sveriges Historia. Uti detta yttrande har förenat sig Johan Bingtsson från Vester-Norrland, hvarefter de flesta af Ståndets Ledamöter förklarat Anders Håkanssons åsigter uttrycka deras gemensamma tanka.
samt för sådane Näringar och Egendomar till allmän Bevillning taxeras; Och således den erforderlige summan på desse personer i förhållande till den Bevillning, som hvardera i och för nämnde Egendornar för samma år påföres; Börandes Församlingens Innevånare jemväl härom vid allmän Sockenstämma i Maj månad öfverlägga och besluta. §• 8. De afgifter hvarom 6 och 7 §. §. handla, ege Församlingen att låta påföra och indrifva på det sätt henne godt synes: Men, om hon så äskar, vare vederbörande Tjenstemän, som med Debitering och Uppbörd af Bevillningen hafva befattning, skyldige att jemte densamma, och under enahanda ansvarighet, äfven dessa af? 14* Betänkande om Fattigvården i Riket. gifter påföra och indrifva sa vida Församlingen* Beslut derom meddelas från Julii månads utgång den person delli teringen tillhörer, samt emot det bemäldte Tjenstemän för sitt besvär åtnjuta hvardera En procent af denna Uppbörd, hvars belopp det då åligge Uppbördsmännen att inom den l Maj påföljande år hos Fattigvårds-Styrelsen redovisa* Och må Församlingen uppdraga åt Fattigvårds-Styreisen samt, om hon vill, derjemte åt flere sine Ledamöter, att gemensamtpåfö: ingen granska och å Fövsämlingarnes vägnät ändringar och rättelser deruti meddela* Art. Om tiammande af Tiggeri och syssellös! kringstrykande, samt om ansvar för andra förseelse? af deni sotn njuta Fattigvård* Sorn hvar och en verkligt Fattig, Nödlidande och Behöfvande bar rättighet att åtnjuta Fattigvård på det sätt och i den ordning denna Stadga foreskrifver, vare ock allt Tiggeri och syssellöst och lättjefullt kringstrykande stränge* ligen forbudit. 2.
— Då Utskottet icke kunnat underkänna det af Herr kVijk anförde skäl för en nedsättning i tullen å nämde vara, har Utskottet ansett sig böra vördsamt föreslå, att införsel-tullen å im, ohäckladt, må nedsättas till i R:dr L:U.:det. Ljus: Herr Prosten Ödmann har ansett tullen för Talgljus och Spermaceti-ljus ej vara rätt proportionerad, emedan de senare vore en öfverflödsartikel och borde mycket högt beskattas. — Utskottet har likväl icke kunnat på det skäl, som emot dess förslag här blifvit anfördt, frångå detsamma, utan hemställer ytterligare, att den för Ljus af alla slag tillstyrkta tull måtte af Rikets Höglofl. Ständer antagas. Malm, rå och osmält: af Herr Ekerman, som yrkat, att Malm måtte till utförsel förbjudas; men då Utskottet, hvars uppmärksamhet, i anledning af denna anmärkning, blifvit ånyo fästad å Art. Malm, under öfver läggningen derom inhemtat ytterligare upplysningar om de outtömliga till gångar af Jernmalm, sora skola finnas serdeles i de norra orterna, så har Utskottet icke allenast icke kunnat gilla, att utförseln deraf må ytterligare försvåras, utan får af ofvan anförde skäl, med frångående af sitt förslag om 5o procents utförsel-tull, nu tillstyrka, att denna lull mätte för Jernmalm bestämmas till endast 25 procent af värdet. Muscot: af Daniel Danielsson från Örebro Län, som yrkat, att tullen å insyltad Muscot måtte höjas; men Utskottet har ej funnit skäl, att å denna anmärkning lemna något afseende, helst Tull-Specialerne utvisa, att icke något af denna vara inkommit under de sista fem åren. Muscotblomma: af Herr Cederschiöld, att denna vara blifvit åsatt en tull af 12 sk., då Saffran, som vore vida dyrare, blifvit belagd med i R:dr 8 sk. tull; men äfven denna anmärkning har icke kunnat föranleda Utskottet att frångå dess förra förslag i detta fall.