Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konserter, som konsten frambragte vintertiden på Stockholms slott, skänkte naturen, af egen drift, i Svartsjö park, hvars näktergalar tycktes hafva begifvit sig så högt upp i norden, endast för att fira snillets drottnings triumf, och hvilka, sorgsne och klagande, flydde hän mot söder, sedan de kring Lovisas dödssäng uppstämt sin rörande, försmäktande afskedshymn och på harmoniens ljufva böljor gungat den förklarades ande till odödlighetens rymder. Svartsjö slott är numera till hälften en ruin; Axel Oxenstjernas vackra bildstod af hvit marmor vaktar, mossbelupen, den förvildade parken, sedan Lovisa Ulrikas herrskareblick för evigt slocknat och den milda sången af hennes näktergalar för evigt tystnat. Drottningholm delade med Svartsjö det gamla hofvets gunst. Huru skulle Lovisa Ulrika kunnat lemna åt sitt öde sin egen skapelse, sitt kära China! 56 års händelser voro i det närmaste förgätna, de tårar längesedan aftorkade, de suckar hämmade, som det då gjutna förrädiska blodet utpressat ur nära anhörigas bröst: – ja, Brahes enka smålog till och med redan åt de ljufvare band, hon sedermera knöt med statsmannen, riksrådet Ulrik Scheffer, och Riksens Ständer funno ej längre nödigt, att låta i kyrkorna uppstämma det Te Deum, som der flera år afsöngs, i anledning af den fara fäderneslandet undgått, då Braheska ligans onda anslag upptäcktes, tillintetgjordes och bestraffades. Efter freden med Preussen, bemedlad af drottningen, och thronföljarens förmälning med danska kronprinsessan, tänkte man ej mera på de förödmjukelser, hofvet varit underkastadt, i följd af Braheska sammansvärjningen.
Domstols pligt att föra ordentligt och fullständigt Sakprotocoll, samt hvarje parts rätt att begära och; erhålla protocolls-justering i de mål , som honom angå, anser jag, med bifall till den härom väckta Motion , ett lagstadgande af nöden, innefattande bestämdt förbud mot det missbruk, sorn genom en långlig häfdvunnen vana tillvunnit sig anseende af i Lag godkänd rättighet , att vid Underdomr stolar endast föres så kalladt Memorial-pro* Bil• till LagXJtskoltets Betänkande N:o 89. 91 tocoll, eller korrta, oftast ganska ofullständiga anteckningar öfver det, som förekommer, för att sedermera, med ledning deraf och minnets tillhjelp, författa det fullständiga Protocollet. Om, 3 ena sidan, detta bruk har den fördel med sig, att Protocollet kan blifva bättre ordnadtoch skrifsättet mera vårdadt, inedför det, å andra sidan, olägenheter af den största vigt, hvilka torde böra föranleda detsammas afskafiande. Bland dessa må i första rummet nämnas, att, då Protocollet icke föres fullständigt under det sakerna förehafvas, så att Parter och Vittnen genast kunna få höra sig föreläsas deras afgifna yttranden och upplysningar , samt såmedelst beredas tillfälle att controllera, huruvida desse blifvit rätteligen fattade, och att icke något deraf blifvit uteglömdt, minskas den lör ett vitsordegande Protocoll nödiga säkerheten om detsammas ofelbara rigtighet ; Och förgäfves torde det vara att söka vinna denna säkerhet genom föreskrifter i afseende på sättet alt verkställa protocolls.justeringen. Dessutom kan det lätteligen inträffa, hvarå flere exempel skulle kunna anföras, att något ordentligt och fullständigt Protocoll hvarken blifvit eller kan blifva uppfattadt rörande mål, vid hvilkas behandling Domaren endast fört Memorial-protocoll; Och denna oreda kan inträffa äfven hos den mest ordent-: lige Domare^ utan haus förvållande, derest y2 Bil. lill L.agUtskottcts Betänkande N:o 8g. han, under det ett vidlyftigt Ting påstår, hastigt sjuknar eller dör.
Aiksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utstötts Utlärande, i anledning af ätstillige anmärkningar »vid sistnämnde Utstötts den 74 October sistlidet är afgifne Betänkande, angående Lorsoch Bäk-inrattningen. Sedan Allmänna Beswärsoch OeconomiiU - 848 Den 8 Mars. Utskottet, i grund af dit remitterLös ^semorigler i detta amne, pä sätt desi förra Betänkande innehåller, sig yttrat, har, enligt derom fran Högloft. Ridderskaper och Adeln, Wällofl. Borgare-Ständer, sanik Hederwärda Bonde-Stander ankomne krolocolls-Utdrag, denna fraga jemte anmärkningar blifwit äter-remittsrLcl, med förklarande tillika stätt dehe kespeÄive Ständ, at densamma borde af Statsoch Oeconomis-Utffotten gemensamt behandlas. De anmärkningar emot Allmänna Beswärsoch Oeconomis-Utffottets förra Betänkande, som antingen föranledt lil nägon olikhet emellan detta och bägge Utffotcens nu afgifwande yttrande, eller dem detta Utskott för sin enssildta del anser sig pligtig!, ac i allmänhet beswara, äro följande: 1:0 Af Herr Lapitains dkorclsnstolps. 2:0 Af Herr Oftverste-HutsnLlttsn och Riddaren Lcbutrercrrmts, och z:o Af Herrar Brukö-Patronerne Ljubr och NalmkerZ. Allmänna Beftvärsoch Osconomie-Utskottet har i afseende pä detze Anmärkningar, säsöm er förswar för de delar af detz Betänkande, dem Utskottet icke kunnat frängä, för sin enskildte del welat anföra följande: Utskottet, som ej twiflade pä upgisterne af de besparingar Lotsoch Bäk-afgifterne lemnat, men wäl pä sin rättighet at deröfwer dömma, kunde derföre ej föreflä ändringar i en sak, som icke tilhörde Utskottets omfattning.
Enligt hvad en jemförelse såväl med saluvärdena som hypotheksvärdena å landet utvisar, kan, på sätt äfven i en del af Läns-Styrelsernes berättelser finnes anmärkt, taxeringsvärdet å landet emellertid ej antagas hafva uppgått till mer än omkring ' af det verkliga värdet, under det taxeringsvärdet å stadsfastigheter står det verkliga saluvärdet nära. Anmärkningsvärd är den stora tillökningen, som under senaste qvinqvennium ägt rum i fråga om husvärdena, i det skilnaden i taxeringsvärdet å hus och tomter m. m. 1855 och 1860, enligt hvad tabellerne till Läns-Styrelsernes femårsberättelser för 1851—1855 samt 1856—1860 innehålla, utgör nära 861 millioner R:dr, hvaraf komma ensamt på Stockholms stad (der under perioden 149 tomtstyckningar ägt runi) omkring 314 millioner. Att, i fråga örn qvadratrefsbeloppet af städernas jord, de i tabellen anförda summor flerestädes ej öfverensstämma med de tal, som af Ingeniör Ljunggren i de af honom utgifna stadskartorna angifvas, torde hufvudsakligen bero derpå, dels att stadsplanen ej är i tabellen medräknad, dels att impedimenter m. m. pä åtskilliga ställen synas inberäknade i summorna, men på andra ställen icke. Beträffande fasta egendomens fördelning mellan de särskilda stdndsklasserna, förekommer uppgift endast i berättelsen lör Östergötlands län. Deraf inhemtas bland annat, att, under det egendomsvärdet i det hela under perioden ökats med 5,394,748 R:dr, såväl den Ridderskapet och Adeln sorn Preste-Ståndet tillhörande egendom — den förra med omkring 700,000 R:dr, den senare med omkring 56,000 R:dr — minskats. Deremot har Borgare-Ståndets fasta egendom stigit med 4,229,000, Bondeståndets med 1,100,000, ofrälse Ståndspersoners med 500,000 samt boställsoch aflöningsjord med omkring 324,000 R:dr.
Ej må Ledamot af Riddarhus - Direction derjemte kunna vara Fullmägtig i Riksens Ständers Bank eller i deras RiksgäldsContor, eller Revisor öfver dessa Verks samt Stats Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning , utan att i och med detfamma upphöra vara i RiddarhmDir edion. skåpet och Adeln till Revisorer uti Rikets Ständers Banco DiscontVerk. Vid alla dessa val, då 2:ne få lika många röster, anställer Dtre_ etionen genast dem emellan lottning. Skulle den sålunda genom lottning utsedde, befattningen sig afsäga, anställes nytt val. Vid alla andra tillfällensker omröstningen inomDirectionen öppet till Protocollet och i händelse af paria vota, blifver den mening gällande, uti hvilken den efter Matrikeln äldste närvarande Ledamoten instämmer. Ej må Ledamot af Riddarhus - Direction derjemte vara Fullmägtig i Riksens Ständers Bank, eller i deras RiksgäldsContor, eller Revisor öfver dessa Verks samt StatsVer - Dea rg Julii r, nr. 4ai 5 §• Directeurerne kunna begagna sig af g.ne månaders tjensteledighet årligen, i den ord ning de anmälan derom göra inför Direction, dock ej fler än högst a:ne på en gång, erne dan fem DireCteurer böra minst vara närvarande, då beslutskall fattas eller något val anställas. Amäler Directeur laga förfall att vara längre än gme månader frånvarande, inträde för denna tid Suppleant i hans ställe uti Directionen. Rbf v er någon Directeur öfver denna tid frånvarande , utan att de/f förinnan haf Va anmält laga förfall, anfes de.fj' plats vacant, vell erfättes genom en af Suppleanterne, eller om alla deffe af Ridderfkapet och Adeln valde. Suppleanter redan i Directionen kets tillstånd, Styrelse och Förvaltning. 5 §• Vid Directions sammankomster skola alltid 5 Ledamöter minst vaa ra närvarande. Directeurerne kunna begagna sig af g:ne månaders tjenstledighet årligen, i den ordning de anmälan derom göra inför
— Efter att detta betänkande blifvit hos de två Hiks-Stånden återremitteradt samt Presteoch Borgare-Stånden fattat skiljaktiga beslut har Lag-Utskottet i nytt betänkande N:o 49 kommit till det resultat: att all rätt till börd af jord å landet skulle upphöra; mot hvilket beslut återigen reservationer i olika syften blifvit anmälde. — Af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, N:o 160, den 15 Oktober 1860 synes, alt den mening, som uttalar sig i Herr Grefve Sparres ofvanomförmälde reservation, blifvit Rikets Ständers beslut; men synes icke hafva vunnit nådig sanktion, enär någon författning i ämnet allt hittills uteblifvit. De stora olägenheter, sorn börderätten i vissa fall medför på landet, qvarstå ännu oförminskade och stadgandena uti 1 Kap. 1 § Jorda-Balken, att köp år laga fång samt 2 § uti 1 Kap. Handels-Balken, alt: ”laga köp; thel skall stånda och ej återgånga;” — qvarstå, som meningslösa fraser, hvilka sakna all betydelse, ■ då en egennyttig slägting till säljaren har mod att framstå och genom en undantagslag tvinga köparen från sin ärligt förvärfvade egendom, samt dymedelst göra uppenbart gyckel åt båda de positiva lagbud, som innefattas uti ofvanåberojjade paragrafer. Om än denna inkonseqvens i lagstiftningen vid något enstaka fall skulle låta försvara sig ur moralisk synpunkt, kan sådant dock aldrig ske ur den juridiska; ty ingen regel är nödvändigare än den, att man bör hålla i helgd hvars och ens eganderätt till sitt välfångna gods. —• Ju oftare denna helsosamma regel äfventyras, desto bjertare framstå de lyten, som fräta på samfundslagarne, och desto kraftigare underhålles begäret att för slem vinning åtkomma nästans välfångna gods; ty att kärleken till fädernetorfvan skulle vara den mägtigaste driffjedern i de ofta förekommande bördetvisterna svär helt och hållet mot den erfarenhet, man på sednare tider fått göra i de flesta orter inom landel.
Med Originalet lika lydande, betygar i\ • E. Miiller, ) (Bilagor till Riks, St. Revisorers Berättelse om Fonderne under Kongl. KommerceCollegii förvaltning, intagen un. der N:r 7 i Bihanget till RiksStåndens Prot. 1817 I8i8» a;dra Sami. och slutande sid. 159.J A General slut öfver Manu R:dr sk. r^st DEBET. Balance från är 1814. Fondens Skuld : Till Banken på Bakning N:o 8 - 89>10I 5 4 Dito på N:o 5 • ' - 328,626 IO 1 Utelöpande Attester 5,7233110 'V 423,450 47 3 2 Balance till år lgl5> Fondens tillgångar t Hog säkra Låntagare • ... 841,551 26 8 _ Cessionanter ■ » » 75,017 27 2 _Ull-Discont Fonden « - *49,855 5 10 1,066.424 11 —* i Summa : i5489.87S IO IL Stockholm, af Manufactur-Discoi.t - factur-Discont-Fonden Ar i8r5* R:dr sk. rist CREDIT. Ealance frän år 1814 Fondens tillgångar : E. F, Ström, H. L. Willman, General slut öfver Ma nu - R:dr [sk. r;st DEBET. 1 Balance frän år I8l5> Fondens Skuld : Till Banken på Räkningen N:o 8 - 89,iot 5 4 Dito på Dito N;o 5 - 386,535 35 7 Utelöpande Attester : “ å * - Balance till år 1817. ■ Fondens Tillgångar : R;dr rnt CREDIT. Balance frän är 1815- Fondens Tillgångar : Hos säkra Eåntagare
Hr Lefren tycktes nemi. vilja beskylla sina motståndare att sätta högre varde på Svenska 12 sk:r, än på Svenskt blod. Jag hoppas, att detta utrop icke inverkar på de andra Stånden; men jag får likväl erinra, att äfven Svenska 12-sk:r äro ganska väsendlliga, så vida folket skall kunna äga den trefnad och belåtenhet, som fordras för att det må sätta mera värde på sin frihet än, om det gäller, på sitt blod; och i samma mån ett folk nedtynges i materielt elände, i samma mån 8o Den i!5 Augusti f. m. blir det ock likgiltigare för sin sjelfständighet. Att icke de oupphörligen ökade skattebördorna må leda till detta resultat torde likväl vara något vigtigare, än om exerciscompagnier finnas eller icke, särdeles då folket ser, huru i2-sk:r användas till flärd och öfverflöd just af dem, som upphäfva nödropen om faran för Svenska blodet. Vi hafva likväl hitintills i århundraden varit utan exerciscompagnier och hafva dock kunnat med ära utföra våra krig, och vi lära, som jag hoppas, äfven kunna det hädanefter. Jag bestrider dock visst icke nyttan af öfningsanstalter för arme'en; men då de icke äro oundgängligare, än att Styrelsen icke ansett det löna mödan att för deras skull göra indragningar å hvad som ovedersägligen är af natur att kunna undvaras, såsom prålande rangregtter, lustläger &c., kan jag icke förmås att lemna min röst till ökade anslag för detta föremål. Jag upprepar, att den ifrågaställa inbjudningen, lindrigast sagdt, måste förefalla sårande för de öfriga Stånden; och äfven om jag instämde i saken, skulle jag aldrig kunna biträda ett försök att åstadkomma rubbning i ett R. Sirs beslut.
Men fall kunna inträffa, som undantagsvis fordra ett sammanträde af allmän Rådstuga inom kortare tid, ja! redan nästa dag; hvadan Utskottet trott en möjlighet äfven till så snara sammanträden böra medgifvas. Då emellertid i sådana fall kallelsen måhända icke kan införas i någon tidning och ett offentligt anslag icke lärer vara tillräckligt att på så kort tid göra kallelsen bekant, anser Utskottet att kallelsen tillika bör kungöras på något annat sätt, såsom genom budskickning, uppläsande på stadens gator och torg eller dylikt, hvars bestämmande för hvarje stad lämpligen synes kunna öfverlemnas åt dess Rådstuga. Slutligen torde äfven vara nödigt att här intaga 16 §:s i Förordning om kommunalstyrelse på landet stadgande att å sådana sammanträden, hvilka hållas efter kortare kallelsetid än den i allmänhet föreskrifna, icke få fattas beslut om utgifter eller uttaxering af nya utskylder. Med iakttagande häraf och med någon förändring dessutom af l:sta momentets redaktion till öfverensstämmelse med den af Borgmästaren Stolpe föreslagna, skulle således denna § böra erhålla följande lydelse: Kallelse till allmän Rådstuga utfärdas af Magistraten samt kungöres minst fjorton dagar förut genom offentligt anslag. Utgifves tidning i staden varde kallelsen ock der införd. Kallelsen bör innehålla förteckning på de ärenden, som vid sammanträdet skola till öfverläggning förekomma. För ärende, som fordrar så skyndsam handläggning, att kallelse icke medhinnes så tidigt, som nu är föreskrifvet, må allmän Badstuga kunna hållas efter kortare kallelsetid, men icke förr än dagen efter den, då kallelsen kungjordes, hvilket i sådana fall må ske genom offentligt anslag och på annat lämpligt sätt, som vid allmän Rådstuga på förhand blifvit bestämdt. Bock må beslut om utgift eller uttaxering af nya utskylder vid sålunda utlyst allmän Rådstuga ej fattas. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 29 § 28.
Ridderskapet och Adeln den 29 i samma månad; och som, enligt 75 § Riksdags-Ordningen, frågan sålunda är genom trenne RiksStånds beslut afgjord, så få Utskotten tillkännagifva, att å Utskottens sida någon vidare behandling af samma fråga icke kan ega rum. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Mars, kl. 6 c. m. Memorial, i anledning af , dterrerniss ä Utlåtandet, JS:o 36. Utskottens nämnde utlåtande, angående Kongl. Maj:ts Kådiga Pro - 14 Statssamt Allm. liese. o. E kun.-Ltskot tens Memorial. N:o (iO. position om rolhållarnes vid Forssa, Delsbo och Jerfsö compagnie: af Helsinge regemente befriande från åtagandet att förse Under-oilicerare \id nämnde compagnier med bus och ved samt muhlbete för tleras kreatur, har af Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit återremitteradt; men dä detsamma är vordet bifallet af Vällofl. Borgare-Ståndet den 24, afHögv. Preste-Ståndet den 25 och af Hederv. Bonde-Ståndet den 28 sisLl. Januari, i anseende hvartill frågan, jemnlikt 75 § Riksdags-Ordningen, är genom Irenne Riks-Stånds beslut åtgjord, så kan någon vidare behandling deraf å Utskottens sida icke ega rum. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. tili Exp.-Utsk. d. 5 Mars, kl. 6 e m. Memorial, i anledning af .ät er remiss ä Utlåtandet, N:o 4 1 Detta utlåtande, som afgifvits i fråga om ökadt anslag till Folkskolelärare-seminarierne i Riket, är af Höglofl. Ridderskapet och Adeln återremitteradt, men deremot bifallet af Hederv. Bonde-Ståndet den 5, af Vällofl. Borgare-Ståndet den 10 och af Högv.
Likasom jag tror, att hvarje Konungens Befallningshafvande skulle högst ogerna öfvertaga den ifrågasatta inqvisitoriska magten. är jag än mera öfvertygad derom, att. på samma gång ett sådant lagbud skulle, såsom oberättigadt, i allmänhet mötas af den största ovilja, förslaget dessutom lider af sådan brist på tydlighet, hvarigenom blotta försöket att tillämpa denna magt skulle vara tillräckligt öfvertygande örn det lika opraktiska som onyttiga, hvaraf förslaget i fråga är behäfta dt. Så mycken aktning för den enskildes rätt bör väl åtminstone tillerkännas densamma, att de stadganden, som meddelas, gifvas den bestämdhet, rörande hvad den enskilde har i afseende å skogsvård att göra eller låta, att tvetydighet vid tillämpningen i möjligaste måtto undvikes, så att spelrum ej lemnäs för illviljans, egennyttans och det ovisa tjenstenitets störande ingrepp i hans verksamhet; men att hvarken den kontrollerande eller den. som skall kontrolleras, uti detta förslag kan finna någon sådan gränspunkt eller ledning för sitt görande eller låtande, att icke tillräckligt utrymme för trakasseri eller godtycke nästan sjelfmant i hvarje fall genom sjelfva förslagets otydlighet skall kunna framkallas, derom vittnar tillräckligt hela det ifrågavarande lagförslagets innehåll; och jag vill blott påpeka någon del deraf för att derå fästa nödig uppmärksamhet. Efter förslagets ordalydelse skulle Konungens Befallningshafvandes rätt och Skyldighet att vidtaga hämmande åtgärder vara inne, då någon ”frälseeller skatte-egare å till skogsbörd egnad mark sköflar och föröder skogen utan ändamål af odling” etc. etc. och vidare: "då en trakt af till skogsbörd egnad mark, i strid mot vil koren för ordentlig hushållning, och utan ändamål af odling, så afbrukas, att hvarken fröträd, ungskog eller vexande plantor finnas qvar & marken till den mängd och beskaffenhet, som sakkunnige män pröfva erfordras för fullgod återvext med afseende å skogens art och öfriga naturförhållanden”.
— Contoiret hade dä fatt tillfälle att sjelf bestämma och förestrifwa wilkoren i anseende till Läne-Terminerne, Räntan och Hypotheqven^ och icke, såsom nu stedt, bchöft'atnöms utan åtskilnad med Panken af inteknade och lösa Reverser, bättre och sämre Actier; utom det, akt §enom etk sä öppet sätt att handla, asta misttankar derom kunnat undanrödjas, att Contoirets Lantillgängar förnämligast hlifwit tillhanda hällne för dem, hwilka uti Contoiret kunna äga rela» tioner. z:o Synes den ordning bordt iakttagas att Län icke annorlunda, än uppä strifteliga ansökningar, kommit att meddelas, och att alla sädane ansök' uingar, chwad de kommit att bifallas eller afstas, blifwit inregistrerade och till deras innehöll uti Herrar Fulimägtiges Protocost unteknape, hwaris genom Riksens Högloft. Ständer och Revisorer med mera tillförlitelighet kunnat utröna, huruwida Contoirets säkerhet och förmän wid alla lillfällen blifwit bewakade. 4:0 Har det förekommit anmärkningswärdt, alt endast A procents ränta blifwit fordrad, dä likwist 6 procent eller wänlig ränta troligen kunnat erhällas, i synnerhet om Contoirets urläningar blifwit Almänhelen kundgjprde. En Den i3 Novemberrooz En sadan lanka har Stats-Utstottet ansett icke kunna wederlaggas dermed; att Lane. Capitalen ärv utlämnade pä korri are äterbetalningslid, enär de är 180Z, utgifne Län till enskilde Personer befinnas wara meddelte emot Reverser ställde pä Sex mänaders ups'gning: att Contoirer sjelft endast betalar fem procents ränta, torde icke kunna äberopas säsom något stal, att bewilja Läntagaren eftergift af en procent i den Ränta, som manligen för Län betalas.
Då jag anförde min ifrågavar. motion, var min mening, icke allenast, att gagna det vapen jag under så många år haft hedern att tillhöra, utan äfven fäderneslandet; och jag hoppades alt dess ombud medelst mina, under lång erfarenhet, grundade uplysningar, skulle komma i tillfälle, att göra rättvisa åt det vapen, som under krigstillfällen är af sådan väsendtlig betydenhet, och som vid dylikt tillfälle icke lemnar tid för att organiseras. Då jag i många år förgäfves sökt orsaken dertill, att' Artilleripersonalen skall vara sämre lottad än den öfriga delen af arméen, så vill det synas som dertill icke finnes annat skäl än den gamla sägen, att ju mera menniskan är sysselsatt, ju mindre är hon i tillfälle att njuta lifvets nöjen och beqvämligheter, som alltid äro förenade med kostnader, och således kan åtnöjas med mindre inkomster, än den som har mindre att göra, hvarföre Utsk. ansett sig böra kunna göra en besparing till Statens gagn, å den löneskillnaden, som är emellan Artilleri-personalen, och dess vederlikar inom andra vapen. Huruvida denna besparings-grundsats för Statens behofver är moraliskt riktig, öfverlåter jag till R. o. Ad:s eget bedömande. Uti min motion, som jag ytterligare hänvisar lill Ulsk:s granskning, åberopade jag åtskilliga besvärligheter och faror, för hvilka Artilleri-personalen äfven under fredliga tider är blottställd, emot personalen vid andra vapen, men glömde att nämna att befälet vid Götha Artilleri-regrtet, äfven förlorat i sina inkomster, genom att Stäuderna åtagit sig inqvarterings-skyldighelen för de garnizonerade reg:tena. Under de 45 år jag tjenstgjorde i Götheborg, satte stadens aktningsvärde inqvarterings-skyldige sig aldrig emot att föröka inqvarteringen i förhållande till hyrornas stegring, som i början af detta sekel för en suhaltern-officer gick till 33 r:dr 16 sk. b:co, och när staden befriades från denna utgift till 95 r:dr b:co årligen.
Till svar härpå får jag åberopa den 56 § R.F. som tydligen visar, all jag ej öfverskridit min rättighet. Der står nemi.: ”Göras åter uti RiksSl:nsplena emot Utsk:s yttrande anmärhvr ; blifva de, hvilka hvarje Riksstånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Coust. Utsk. hänvisadeJag har ingalunda, såsom Hr von Hartmansdorff synes föreställa sig, före - Den 10 Juni. 123 slagit någon förändring uti Grundlagens stadgande om grundskatterna, utan jag föreslog endast en förändring uti den redaktion, som af Utsk. blifvit upställd, hvilket enl. den nyss citerade 56 § R. F. är min ovilkorliga rättighet. Jag får således förnya min vördsamma anhållan att R. o. Ad. ville, såsom sin gemensamma tanka, antaga den redaktion jag föreslagit, helst i annat fall, och derest den föreslagne rpdaklionen godkändes, följden deraf ovilkorligen blefve den, alt R. St. blifva förpligtade att åtaga sig alla de bevillningar K. M:s Propos. innehåller. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke påstått det vara stridande mot Grudlagens bokstaf, all Const.Ulsk. vid samma Riksdag, dä ett förslag blifvit förkasladt, framkommer med en förnyad uplaga deraf, ty, i sådant fall, förmodar jag att Hr Gr. o. Landtm, icke skulle hafva föredragit densamma. Men jag har trott del vara stridande mot Grundlagens anda; och del är derföre jag åberopat det Betänk. 1809 års Const.Ulsk. afgaf. I annat fall, skulle jag hafva upgifvit den gruhdlags-§, mot hvilken jag ansåge förfarandet vara stridande. Gr. Lagerbjelke har trott del blifva för Konungen nyt tigt, att fä i Grundlagen infördt ett sådant stadgande, sorn det föreslagna.