Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» » Ja alldeles. » Och hon drog fram flere exempel för att låta mig döma, o m hon inte gjort rätt, som varit försiktig och misstrogen. Jag tror det. Har hon en någorlunda klar föreställning om sin yttre människa, undrar j a g ej på, att hon kommit till ett nedslående resultat. Jag satt och såg på henne, medan hon talade, och försökte se henne m e d en mans ögon. Nej, det är omöjligt att känna sig intagen af denna kantiga, nästan knotiga figur, de utstående blå ögonen, det linfärgade håret utan den minsta strimma af sol eller guld, den nästan tragiska lilla uppnäsan, som gör att hennes ansikte i profil förefaller näslös! O, hvad det gör mig ondt o m en sådan stackars flicka, hvars hela längtan, medveten och omedveten, står till att blifva maka och mor, och som af några rent yttre tillfälligheter, en centimeter eller möjligen blott en half centimeter för kort eller för lång näsa, några drag eller former, som ej tilltala skönhetssinnet, blir hindrad att uppfylla denna sin kallelse! Eller skulle bli det, om hon vore en fattig flicka — under det härvidlag den motsats äger rum, medvetandet o m den tolerans dessa brister möta, till följd af den allt förskönande rikedomen, gör denna unga flicka bitter och beröfvar henne alla ungdomliga illusioner! Den 3 februari. H v a d naturen är grym, som nedlagt denna glödande själ i detta opoetiska omhölje! I dag har j a g fått henne att tala. En bikt, aflagd m e d en passion, som var formligen ängslande. Hennes varmaste önskan, mest brännande åtrå är att bli älskad för sin egen skull, endast under denna förutsättning, m e d denna fullkomliga visshet kunde hon ingå ett äktenskap! Och hon vill gärna gifta sig. Någon annan framtid kunde hon inte tänka sig, hur m y c k e t hon än försökte. H o n visste, att hon kunde lyckliggöra den man, som älskade henne, genom sin gränslösa hängifvenhet, sitt fullkomliga uppgående i alla hans intressen och sträfvanden.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 3 dennes under N:o 131 afgifne, och den 12 derpå följde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskilde Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer. Friherre Boije, Fredrik, uppläste följande : Efter 7 månaders förlopp har Ekonomiutskottet aflemnat sitt Betänkande angående väckt Motion om undanrödjande af hinder för enskilde Theatrars inrättande jemväl i Hufvudstaden, och denna tid bör icke anses för lång, när man finner, med hvilken möda och skicklighet, man skulle kunna säga: diplomatisk fullkomlighet, Utskottet behandlat frågan, för att komma till ett resultat —• som. är i uppenbar strid med dess egen åsigt. Då Utskottet, hvad hufvudeller principfrågan angår, icke trodt sig tillständigt besvara den, såsom liggande utom gränsen Den aa Junii e. m. 153 fortess bedömande, måste jag denna gången inskränka mig till några anmärkningar mot den aesthetiska och ekonomiska delen af Motionen, eller den, hvaröfver Utskottet yttrat sig. Bland flera af dessa förträffligen yttrade åsigter, säger Utskottet (pag. n): friheten är det element, hvari all skön konst säkrast fortgår och tillväxer, och hvarje tvång är missgynnande för densamma &c, (pag. 12). Huru mycket, till konstens fullkomnande, dess fria utöfning och deraf uppstående täflan måste bidraga, synes således vara afgjordt, äfvensom de möjliga hindren derföre af ett motsatt förhållande ingalunda kunna undgå uppmärksamheten &c. &c. Utskottet medger, att om blott en enda monopoliserande Theater finnes, den måste menligt inverka på den National-Dramatiska Litteraturen, ty, säger Utskottet, hvem finner icke, att en Theater-inrättning, som ser sitt bestånd väsendtligen försäkradt genom uteslutande rättighet till konstens utöfning, utan särdeles äfventyr kan åsidosätta såväl konstens, som det allmännas fordringar.
III:dje klassens inkomst med 5 procent samt af II:dra klassens, från 600 till 1,000 fl. med 1 procent; frän 4,000 till 2,000 fl. med 2 procent; från 2,000 lill 3,000 fl. med 3 procent och så vidare intill 9,000 fl., som beskattas med 10 procent och hvilken skatteqvot ej får öfverstigas. Skattekommissionen (Bezirks-Steuer-Kommission) väljes af ståthållaren och utgöres af två administrativa och en skattetjensteman samt två med ortförhållandena väl bekante förtroendemän. En af administrativa tjenstemännen förer ordet, men röstar blott vid lika röstantal, då hans röst är den afgörande. Såsom rådgifvande, utan rösträtt, adjungeras en ledamot af kommunalstyrelsen och två af kommunalföreståndaren valde förtroendemän. Tystlåtenhet och strängt hemlighållande af de insända uppgifterna lofvas med handslag i eds ställe. Skattekommissionen har att granska och pröfva de inkomna uppgifterna till form och innehåll, med specielt hänseende till vissa vigtigare kännemärken, såsom rörelsekapitalets storlek, arbetsbiträdens antal, mängden af uppköpta och försålda råämnen och varor, hyresoch arrendebelopp, lefnadskoslnader, familjeledamöler, antal tjenstehjon m. m. Förefinnas fel eller ofullständigheter i någon uppgift, så lemnäs vederbörande tillfälle att rätta eller godtgöra desamma; men förekomma skäl till tvifvel om uppgiftens rigtighet, har kommissionen 195 rätt att af den skuttskyldige infordra hehöfliga upplysningar utö/ver de i uppgiftsformulären föreskrifna, t. ex uppgift på mängden af förarbetade råämnen, på storleken af årliga omsättningen, antalet af hjelpmaskiner, antalet af färsäljningsnederlag och varumagasiner etc. samt såsom sista steget: en speciel uppgift på inkomster och utgifter. Uraktlåtenhet att dylika infordrade uppgifter afgifva straffas med böter, hvilka i vissa fall kunna uppgå till skattens tredubbla belopp. Det af kommissionen påförda skattebelopp tillkännagifves den skattskyldige genom debetsedeln.
Strinnholm måtte fortfarande få uppbära det årliga understöd af 2,250 R:dr R:mt, som vid sistförflutna riksdag blifvit honom beviljadt för utarbetning och utgifvande från trycket af »Svenska folkets historia från äldsta tider.» För att bereda nämnde författare tillfälle att fortfarande egna sin verksamhet åt fortsättningen af förberörda arbete, hvilket numera fortskridit så, att, enligt författarens uppgift, 6:te delen innevarande år lägges under pressen, hemställer Utskottet, att ifrågavarande anslag, 2,250 R:dr R:mt årligen, äfven uuder nästa statsreglerings-period må från allmänna indragnings-staten utgå. 31:o. Uti de nu på indragnings-staten uppförda Emeriti-löner för 2 Professorer vid Upsala och 4 Professorer vid Lunds universitet, utgörande för hvardera 3,000 R:dr R:mt. har Kongl. Maj:t föreslagit förhöjning med 1,000 R:dr för hvarje, med tillsammans 6,000 R:dr R:mt årligen. Sedan Utskottet uti sitt förslag till reglering af utgifterna under 8:de hufvudtiteln för yngre Professorer vid Upsala och Lunds universiteter tillstyrkt lönernas ökande till 4,000 R:dr R:mt; anser sig Utskottet, i öfverensståmmelse härmed, böra hemställa, att ifrågavarande emeriti-löner äfven må höjas till det af Kongl. Maj:t nu äskade belopp. 32:o. Jemte det Kongl. Majt under den 23 Maj 1856 förklarat, att Rikets båda Veterinär-inrättningar i Stockholm och Skara, vid hvilka Öfver-direktören S. A. 16 Stats-Utskottets Utlåtande JM 167.
Embelels förlust för den StatsRåds-Ledamot, som, bland annat, tillstyrker Konungen att vidtaga något steg ”lill förhöjande af den bevillning, R. St. sig åtagit, eller af sådana artiklar, hvilka i 60:de §:n R. F. till bevillning räknas; dock härunder icke begripna sudane, i denna 60:de § ej omnämnde afgifter, hvilkas föremal äro inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom bak-, bro-, färgoch andra afgifter af dylik beskaffenhet.” Till sådana afgifter lärer icke bränvinsförsäljnirigs-afgiflen kunDa räknas, och Den 28 Oktober f. m. 55 skulle man vilja göra det, så skulle detsamma kunna medföra gauska belänkliga följder. Jag ber att få framställa ett exempel härå Vi önska alla, att landet skall förses med jernvägar. Dertill erfordras mycket penningar och om vi tänka oss, att de skulle anskaffas sålunda, all antingen endast 3:ne Stånd eller ock K. M. i ekonomisk lagstiftningsväg allena bestämde, att en viss skall skulle åläggas antingen hemmanen eller innebyggarne i en viss provins, lill bestridande af utgifterna för jernvägars anläggande inom densamma; så inse vi genast, att ett sådant förfarande är lika orimligt som grundlagsvidrigt. Vi böra ej förgäta, att det här icke är fråga om någon obetydlig summa, ty, om kontrollen riktigt handhafves, kommer densamma kanske ali upgå lill en millin R;dr. Jag kan icke fatta att en sådan afgift kan hänföras till något annat slag af afgifter än Bevillning, och tror att ett prejudikat i motsatt syftning skulle för framtiden blifva ganska vådligt. Då ■ frågor äro af tvistig beskaffenhet, pläga praejudifcater ofta åberopas. Gr. Lagerbjelke har åberopat ett i afseende å fattigvårds, afgiftens bestämmande. Jag å min sida ber alt få åberopa ett annat, beträffande kurhus-afgiften. Denna afgift utgår länsvis och användes endast för länets behof, alldeles såsom del är föreslaget i afseende ä ifrågavande afgift. Nå väl!
Ej vare någon skyldig att dervid biträda förr, än honom är sagdt, för hvad brott det ske skall. § 8. Ehvad Kronobetjent sjelf på sitt ansvar häktar, eller hos honom undersökning anställes, såsom i 4 § sagdt är; skall af Kronobetjenten skriftligt besked öfver häktandet lemnäs den häktade inom tolf timar efter det Kronobetjenten med honom tagit befattning. I det besked utsättes brottet, som fången tillvitas, och tiden, då han häktad biel. Varder tjensteman häktad; då skall anmälan derom utan dröjsmål göras hos hans närmaste förman. § 0. Ej skall häktad person annorstädes än i allmänt häkte förvaras längre tid, än som fordras för hans forslande till samma häkte. Å natthärbergen och hviloställen skola minst tre personer vakande sig hos honom ständigt uppehålla. Skor annorlunda, eller forslas fånge så långsamt, att mer än en dag åtgår på mindre än fyra mils väg; vare då häktningen för olaglig ansedd, och straffes derför den, som fången gripit, eller Kronobetjent, sedan han honom om händer fått. § 10. Hvar som någon häktat eller häkta låtit, skall för Konungens Befallningshafvande eller Kronobetjent, när fången till honom aflemnas, styrka sig vara vederhäftig för det ansvar, som å häktandet följa kan. Vederhäftig anses den vara, som allmän tjenst innehaiver, eller äger säkra tillgångar för femhundrade riksdaler *) och ej för vanfrejdande brott straffad varit. Felas honom betyg om någotdera, och kännes han förthy ej god; äge då att, för hvad i vederhäftigheten brister, ställa borgen, som fullgod är. Den i sådan borgen går, vare för häktandet lika ansvarig, som hade han det sjelf begärt. Dock skall den, som för förmögenheten borgar, ej häfta för annan påföljd, än skadestånd, och ej heller den häfta för skadestånd, som endast för det öfriga ansvaret i borgen går. § 11.
Det är väl kändt, att man icke kan med så stor visshet erhålla kännedom om en industri-idkares inkomst som om en embetsmans; men det är också lika väl kändt, att procrn är rättad derefter. Till Hr Brakel får jag hemställa, huruvida, då han medgifvit att lefnadskostnaden för så väl de industri-idkande klasserna som för löntagarne stigit lika mycket, men han tillika ansett att förmågan att bära den högre lefnadskostnaden stigit i en annan proportion, det likväl, på samma gång som icke obetydliga löneförhöjningar blifvit vid denna Riksdag begärda, och troligen varda beviljade, skulle vara lämpligt att det oaktadt ytterligare höja löntagarnes från bevillning fritagna inkomst. Jag tror för min del att sådant vore orätt, emedan det icke rimligen lärer kunna antagas att inkomsterna för mängden af de små handtverkare, om hvilka här är fråga, stigit i samma förhållande som de äskade löneförhöjningarne. Jag tror således, att Utsk:s förslag bör förkastas, synnerligast som jag anser att, då man ieke kan neka till att ej sjelfva grunden är oriktig, det vore orätt att medverka till en ytterligare skärpning i stadganderne i berörde hänseende. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt att i afseende på denna punkt och den i sammanhang dermed förekommande § 2, blifvit yrkadt af Gr. af Ugglas, att R. o. Ad. med afslag derå måtte godkänna § 2 såsom den lyder i nu gällande BevillmsFörordn. med den förändring, 476 Den 28 Mars f. m. att deri införde lönebelopp oell afgifter utföras med motsvarande belopp i Ernt, uti hvilket förslag åtskillige andra talare instämt, och af Hr Brakel bifall till Utsk:s förslag med den förändring att bevillning af en Rdr Rmt skall erläggas för hvarje 100 Rdr in komst utöfver 500 Rdr; hvarjemte Hr Bildt yrkat återremiss af denna punkt, blef Propos. till bifall å förev:de punkt först framstäld och besvarad med starka
Qvamström var osäker i de stora linierna af menniskokroppen, vare sig emedan han afsigtligt försummat dem för att vända sig med hela sin förmåga till framställande af ett visst själsuttryck i anletsdragen — något som dock sällan fullständigt lyckades — eller derför, att han verkligen icke kunde åstadkomma bestämda, kraftiga och sanna former, sådana som bildhuggaren måste fram-ställa för att i sitt material återgifvra naturen. Mennisko-kroppen försummades, vare sig af den ena eller andra orsaken, och den fick ej göra sig gällande under nutids-drägten. Qvamström var nog sanningskär, att icke framställa nutidsstorheter i antik nakenhet, och om han Tcunde det är tvifvel underkastadt, men hans sanningskärlek eller hans förmåga sträckte sig icke så långt som andra, utländska konstnärer i vårt århundradel hvilka icke bäfvat tillbaka för samtidens byxor och rock, utan han dolde de plaggen under den veckrika kappan, ett föga värdigt sätt att komma ifrån en kinkig uppgift, hvarpå hans Berzelius är ett exempel som stockholmarne hafva dagligen för ögonen. Icke var Qvamström mannen att väcka till lif den medkänsla för bildhuggarkonsten som måste finnas hos ett folk, så vida denna konst skall kunna gå framåt och utöfva en välgörande verkan på samhället. Molin kom något närmare, utan att derför vara större konstnär. Mot hans bekanta “ Bältespännare * skulle från skönhetslärans synpunkt mycket kunna anmärkas, men han har genom denna grupp uträttat mera för väckandet af allmänhetens deltagande för konsten än det mesta af alla våra andra konstnärers verk och mer än hans egen Karl XII, mycket mer än “ Molinska fontänen ", hvilken var på sin plats i gips uti ett slöjdutställningsrums virrvarr, men icke är så fullkomligt på sin plats i brons i fria luften på ett torg. De som obetingadt rosade denna springbrunns figurer, så länge den stod på 1866 års industriutställning, och då gjorde det med fullt skäl; hafva sedermera nödgats pruta af på loforden. “ Bältespän-narne " torde dock alltid, åtminstone ganska länge, fortfara att vara ett folkkärt verk som väcker intresse. Hvarför?
Besv. och Ekon. Vak. Betånkanden. 377 sorn ej äro förpassade» - Anmärkning. Skinn af alla sorter Smide af dito Band Handskar Knappar Victualievaror Tobak Humble Trädvaror Glas dito etc. etc. ' Lars Olander, Tullskrifvare. Enligheten med det till Kongl. Majit, jemte öfrige Handlingar uti Gårdfarihandel» frågan, i underdånighet ingifne OriginalUtdrag intygar H. Wall, Copist i Kongl. Finance-Expedition - Litt. G. General Persedelsarmnandrag öfver de varor, som blifvit förpassade till andra orter nied denna stads Rese-, Stadsoch Gårdf ar ihandel sborgare, samt deras handelsbetjent er, år 1822. A. Träaskar B. Sidenband — Band, grofva — 64 duss. — 3 st. 144,900 aln. Besv. och Ekon, Utsk. Betankanden, D. Näsdukar af Bomull och Linne 9765^ duss, D:o D:o 22,541 aln. D:o D:o — —* 11,467 8t< Madrasdukar 5541 duss. Dräll *6,4x4 aln, IL Handskar *70tS duss. Gåsfjäder 7*7 £& Räfskinn, röda 12 st. Rehnshudar ber, | 30 st. Bock-, Getoch Fårskinn — 2»*74 8t' D:o D;o *7 m Humbla 197 gft I. Smide 527f Hakeringar —- — 1,84° £& Synålar 384 bt» Sylspett, Svenska — 8,200 st. Saxar, sämre 10 duss. Knifvar D:o 70 duss. K, Kardor och Skrabber — 1,4241 ^**8S Kläde, Hallstämpladt — 110 aln. L. Larfter af diverse couleurer —- 66,203 aln.
Ridderskapet och Adeln nedlägger Preste Sländet, igenom sina Deputerade, desi wördnadötnkla chälsninq och lyckönskan kill framila!, 'ien af närwarande R-^smole, som Kongl. Ma-:t af »ådig omsorg för Rikets wäl sammankallar. Twer hafwa fr mfinklt, under hwilka de mörkaste olycksmoln, täkt efter hwarandra, utbredk sig öfwer wärk Fosterland. Och , deras förskingrande haswa bewrfen as den Aiomägriges ward om det uraamla Swerige sa synbart wisal sig, att, utom de förenade medel, som H m nyrtjar till desi und» sätlninn, ingen twiflat om Rikets undergäng. Minnet häraf, utur Swensk» hjerran outplånligt och af deras oskrymtade tacksamhet och wörd» nåd förewigat, kan icke uphöra, att, under allg kommande bekymmer, befästa deras hopp om Rikets fortfarande sjelfständighet och desi framtid» tillwäxt i wälmaak och anseende. Att ingen Swensk man gifweS, som med de listigaste känslor icke behjertar dest» föremal för Swenska Folkets önskningar, desta wigtiga ämnen för Rikets Ständers omsorger, är för PresteSrändet en glad föreställning. Och under det samhälliga bemödande, förutan hmilker Vesta föremal icke kunna ernäs, anser Preste Ständer sig och sine med-Ständer lyckliga, atr i de öfwcrläggningar, som Kongl, Maj:t för Rikets a gelägeiihercr pröswar nödige, njura eftersyn och stöd as den up-ysning och den warma kärlek för Konung och Fosterland, som at det första ibland Riks-Standen gifwa en fördubblad ära. Med denna tillförsigt, delta bewis af sann hög. 10 Den 18 April Högaktning och tiilgifwcnhet , förbinder Preste-Standet sin wördnadöfnlla anhållan, alt i Högwälborne Herr Landt-Marskalkens samt det Högloft.
Sandels fått emottaga ifrågavarande boställe i det mest förfallna skick både till jord och åbyggnader, så att företrädarens sterbhus derför ålades utgifva en ersättningssumma af 5,459 R:dr 19 sk. banko, hvaraf dock utur dennes konkurs icke kunde utbekommas mer än 2,994 R:dr 23 sk. 10 rst, så att en brist uppstod af 2,464 R:dr 44 sk. 10 rst banko eller nära 3,700 R:dr R:mt; dels att Sandels fått vidkännas betydliga kostnader i följd deraf, att bostället varit underkastadt laga skifte, och dels att, utan ett sådant lånebiträde, åbyggnaderna, sorn af Sandels blifvit med kostnad af 6,000 R:dr uppförda, icke kunnat af honom fullbordas. Häradshöfdingen Sandels hade sedermera, utan att hafva uppburit berörda lån, den 3 November 1860 afiidit och efterlemnat ett skuldsatt bo, hvars tillgångar, afträdda till borgenärerna, icke försloge till gäldens betalande. Afsigten med omnämnda räntefria lån ansåges hafva varit att, medelst den efterskänkta räntan å kapitalet, åt Häradshöfding Sandels bereda en ersättning för den uppoffring till det allmännas gagn, som han oförskyldt fått vidkännas genom företrädarens eller hans sterbhus oförmåga att bekosta boställets af Sandels hufvudsakligen med egna medel verkställda iståndsättande. Den tillfälliga omständigheten att Sandels, förr än lånet hann utgifvas, abed, borde icke göra någon förändring i Rikets Ständers redan gjorda erkännande af hans, på billighet grundade, rätt, att för denna uppoffring erhålla någon godtgörelse, som numera, sedan han atiidit, syntes med allt skäl böra tillkomma hans i fattigdom efterlemnade enka och fem oförsörjda barn.
Det speciella förhållande, som der synes hafva utgjort hufvudsaken, är af en underordnad beskaffenhet, åtminstone efter hvad jag, som Utsk:s-ledamot, kunnat inhemta, och jag fritager Utsk. från hvarje tadel, derföre att det icke kunnat uptäcka en så vådlig riktning inom Bankoverket, som att rätt och sanning icke der skulle finnas iakttagne så, som annorstädes inom Sveriges Rike. Öfvarläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., enär Hr Ehrenhoff sjelf förklarat, att den nu förevaride frågan rörde honom personligen, hvilket äfven syntes af Utsk:s Utlåt., som innehöll upgift derom, att det mål, som blifvit af motionären åsyftadt, rörde honom sjelf, anmodade Hr Ehrenhoff att, enl 41 § Riksd:sOrdn:n, taga afträde medan K. och Ad. fattade sitt beslut i frågan. Sedan härefter Hr Ehrenhoff lemnat Riddarhussalen, blef propos. å bifall till BankoUtsk:s förevar:de Utlåt, framställd och med Ja besvarad. Föredrogos och b iföl los BankoUtsk:s nedannämnde d. 17 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 6, i fråga om eftergift af öfverränta af 2:no hos Lånekontoret i Götheborg uptagne handels-diskontlån; och N:o 7, i fråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekontoret i Götheborg utgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfvorräntor å dylika lån. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från LagUtsk. inkomne Utlåtm. N:o 6, i ani. af väckt motion om ett tillägg till MilitieBoslällsOrdn:n; och 712 Den 20 December. N:o 7, i ani. af väckt motion om utfärdande af en förordnrg ang:de skötseln och vården af civile embetsoch tjenstemäns boställen. H. R. o.
Han skickar sig icke ohöfligt; han söker icke sitt; han förtörnas icke; han tänker intet argt. Han gläds icke öfver orättfärdigheten, men han fröjdar sig öfver sanningen. Han fördrager allting, han hoppas allting, han lider allting. » Lycklig den, som redan i ungdomsåren, då hjärtat lifligare än eljes törstar efter vänskap, funnit » en vän i det goda ». En sådan är en oskattbar pärla, om hvilken men väl må se till, att han icke förloras, att man icke gör sig honom ovärdig. Föräldrar, sen till, hvilka vänner edra barn välja. Däraf beror så mycket, ja, må hända hela deras kommande lif. K. A. Hagström. Varmhjärtade läsarinnor, hvad I hunnen göra blir kanske ej så stort; men af det lilla fröet kan växa ett stort träd, som öfverskygger tusentals af ängens späda blomster; och en god gärning, om ock än så ringa, den har en förunderlig kraft inom sig till att kunna sträcka sina verkningar, längre än mänskligt öga spanar, genom dagar och år, genom mörker ock ljus, genom tid och evighet! Förtröttens icke! Ännu finnes del helt visst otaligt många ibland Eder, som ömmen för de små fattigmetnsbetrnens sornmarhvila, som med ett ringa bidrag både kunneij. och vilfen i Eder mån understödja » Iduns skollofskoloni ». Dröjen då icke längre, att det ej blir för sent! Ännu kan insamlingen under de närmaste dagarne fortgå. De minsta bidrag mottagas med tacksamhet; ingen, som något kan offra, skall draga sig undan — det är vårt vissa hopp! Insänden därför, ärade läsarinnor, oförtöfvadt Edra bidrag till Redaktionen af Idun Stockholm, i postanvisning eller postsparmärken (ej frimärken). Vid försändelsen bör tydligt angifvas, all den är afsedd för » Iduns skollofskoloni ». Älla inflytande, bidrag redovisas i Idun. V i begynna här nedan redovisningen öfver hittills influtna medel: Red. 1 0: —; Elin M. 1 0: —; O. A. 5: —; Ellie 2: —; Tom Tebbis 5: —; H. A. W. 3: —; Pren.