Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Vi skola resa emedan herrn så vill det, men omtala hela sanningen, det våga vi icke. Herre Gud", tillade hon efter en stund, "är eders välborenhet kanske sjelf den nye polismästaren?" Och den sköna qvinnan böjde knä för den unge finske litteratören, som rent af blef rörd. "Att icke allt står rätt till", tänkte denne, "är säkert." Han tillade derpå högt: "Jag är icke någon polismästare, jag bär ju ingen uniform, det ser ni ju. Min bön om förtroende vill jag icke förnya, men jag upprepar mitt råd: res." "Genast, min herre, och tack för ert råd", svarade Nikifor och räckte wiborgaren sin hand. Men denne emottog icke den framsträckta handen, bugade sig djupt, men förläget för Nadeschda, öppnade dörren och gick ut. "Hvarför gaf han dig icke handen, Nikifor?" frågade Nadeschda. "Gud vet!" svarade denne i sorgsen ton och ringde på uppassaren för att beställa hästar. Men vi skola förklara hvarför den unge mannen varit så oartig emot Nikifor. Några minuter efter det Nadeschda och Nikifor intagit sitt rum å hotelet, hade värden inträdt i källarsalen och sett sig omkring med en spejande blick. Han träffade snart uppå hvad han sökte. Vid ett bord i hörnet af salen sutto några unge män. Värden nalkades dem med betydelsefull min. "Rara resande, rara resande", sade han. "Hvilka då?" frågades likgiltigt af någon i sällskapet. "Åhå", menade värden, "det voro allt något för er tidning, det." "Huru så?" "Jo, jo, men. Jag har en del af det stora salttjufbandet här." "Prat!" "En ung herre och ett ungt fruntimmer utan saker, märk väl, utan effekter, blott ett skrin med pengar förstås, hi hi hi och han i frack, hon i balklädning; de ha rymt, rymt för polisen, det berättade dessutom skjutsbonden, som också visste omtala att de för färden öfver gränsen skola hafva betalt tretusen rubel. Nå, herr redaktör, hvad sägs om detta?"
Af de angående konkursmassornas ställning meddelade upplysningar synes det nemligen vara »tvifvelaktigt, att genom anbudens förkastande Banken skulle icke allenast gå i mistning af de inbetalningar å fördringsbeloppen. gäldenärernes vänner och anförvandter erbjudit sig att erlägga utöfver hvad konkursmassorna efter all sannolikhet kunna antagas komma att vid slutlig utredning lemna, utan äfven få vidkännas utgifter för fordringarnes fortsatta bevakning, utan förhoppning att den i en måhända långt aflägsen framtid inträffande slutredogörelsen skall gifva ett så fördelaktigt resultat, som det nu erbjudna. Under sådana omständigheter, som de förevarande, skulle i de aldra flesta fall den enskilde säkerligen icke draga i betänkande att, såsom för sig fördelaktig, ingå på den öfverenskommelse, som här blifvit föreslagen; och med öfvertygelse härom anser Utskottet sig endast handla i Bankens sannskyldiga intresse då Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Bankofullinägtige hemställt, vördsamt tillstyrker, att FuIImägtige måtte bemyndigas att antaga de ackord för Rikets Ständers Banks vexelfordringar hos handelsfirmorna Ullberg & Cramér och Chr. Matthias Schröder & C:i i Hamburg samt Johns & C:i, J. H. Menk och W:m Brusewitz & C:i i Stockholm, hvilka nu blifvit erbjudna, så vida ackords - 8 Uanko-Ulskotlels Ullålande N:o io. beloppen till Banken eller för dess räkning till Bankens hus i Hamburg kontant inbetalas inotn två månader efter det Fullm äg t ige af Rikets Ständers beslut härom undfått del, samt att Futlmägtige derefter må ega att låta i Bankens räkenskaper afskrifva återstoden af Bankens omförmälda fordringar, på grund af protesterade vexlar. Stockholm den 3 September 18fi0. Reservationer: af Herr Riks-arkivarien Nordström, som ansåg skäl ej förefinnas att af de föreslagna uppgörelserna antaga amira än den, som afsåg Christian Matthias Schröder & C:is i Hamburg konkursmassa.
Då Introduction begäres åligger den Sökande ej allenast att inför RiddarhusDirectioncn uppvisa sä väl C 33 ) väl Konungens Nådiga Diplom i Original, som vederbörliga qvittencer öfver de i författningarne påbudne Introductionsafgifter, utan ock att till densamma ingifva Sköldebrefvet i afskrift, jemte Vapenplåt, och fullständigt upprättad Biographisk Genealogie öfver alla till ätten hörande personer. §. 3. Ej må någon upptaga annan lef§• 53. vande eller utdöd ätts namn eller vapen, med mindre han dertill undfått Konungens Nådiga tillstånd, efter alt, i händelse ätten ännu lefver, hafva inför Kgl. Majit uppvisat ättens medlemmars samtycke. §• 4- Alla de Commendeursätter, hvilS7- ka tillkommit före den 6 Junii 1809, bibehålla det högre säte å Riddarhuset de nu innehafva. Dock må hädanefter icke någon ny sådan ätt bildas, ej heller någon ätt ur sin ordning flyttas. §• 5. Stamfader för en ätt är den, 2 och 8 55. som till samma ätts värdighet först C 34 ) upphöjd blifvit, och Ättemän, hvar och en sorn deraf sedermera är lagligen delaktig vorden, och sorn sjelf ej innehafver högre värdighet på Riddarhuset. Hufvudman är äldsta Ättemannen af den ättegren, som i hvarje led från Stamfadern varit äldre än någon af de öfrige lefvande grenarne af samma ätt. Äldre Ättemän är den som förr, och yngre Ättemän den som sednare kan ärfva Hufvudmannarälten. §. 6. 3 §. När Riksdag hållas skall ege Hufvudman, som sig vid den i:a eller 2:a af de i i3 och i/f. §§, ornförmäldte anteckningar anmäler, rätt att Säte för ätten intaga. Har Hufvudmannen vid andra anteckningen sig icke infunnit, äge annan Ättemän samma rätt, och bland flere, den sorn är Ilufvudmannarätten närmast.
Ada med sin smala, hvassa blick. — Ni sitter där ni och resonnerar om, hur »enkel hjärna» den karlen hade och förstår inte, att det just är styrka att inte ha den där mätta, trötta kritiken öfver sitt varande som europén har, det är ungt — man vågar något då. Lättjefull och road, med händerna om nacken hvilar Ada i hängmattan. De glimmande ögonen taga in allt utan möda. — Bara så fränt och robust — retas hon. Pryhl stannar och ser på henne. — Och ni som skrifvit så stort och ungt en gång, säger han stilla. — Den barnsjukdomen ha vi alla haft, säger Ada men blir litet röd i huden. Pryhl tar uti: — Åh ni skulle känna alla de härrliga kvinnorna här, ni skulle se hur fast och segrande de sätta ned sina fina fötter på den här välsignade jorden; ser ni lilla Matilda kommer nu ut, och Pryhl skyndar fram och skakar hjärtligt hennes hand men är allt för upptagen att egentligen tänka på, hvad han gör. — Fröken lilla, här fins tryck och filisteri och hyckleri här som i Europa, men här fins inte traditionens tryck, och det är hvad som hämmar europén. Amerikanen har rifvit så många broar, som ni ännu ha slagna mellan er och det förflutna, han har hoppat öfver så många skeden, hans andliga atmosfär — den är lika tunn och lätt — Pryhl leker entusiastiskt med sina utspärrade fingrar i luften — lika klar och elektriserande som hans lands luft, han andas med fullare lungor. — Man kan väl inte hoppa öfver den historiska utvecklingen heller, afbryter Ada, och hennes forskande blick släpper icke ett ögonblick mannen framför. — Där ha vi det, ropar Pryhl blixtsnabbt — amerikanen har inte att tänka efter om den »historiska bakgrunden», den »kulturella utvecklingen», den »oafbrutna kontinuiteten», den »auktoriserade synpunkten» och hvad de heta allt, de där frascrna — om de skulle lida litet afbräck, därför gör han, hvad han vill — nyskapar — det är så naturligt för honom att skapa nya värden som att andas, och det är det, som är så osmältbart för er ...
Sedermera hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Calmar län anmält, att jemväl - Stats-Ulskuilets Utlåtande N:o )24. val för lotten N:o 12 årliga räntan äfvensom loltegarens personela kronoutskylder, för Hera af de sednare åren voro oguldne och i räkenskaperna balanserade med ett sammanräknadt belopp af 919 R:dr 45 öre. Till gäldande häraf funnes ingen annan tillgång än lägenheten, hvilken också blifvit tagen i mät och vid utlysta auktioner, till försäljning förgäfves utbjuden. Och då äfven på denna lägenhet all den skog, hvarmed den vid försäljningen från Kronan varit försedd, blifvit afverkad och jorden, som bestode af mager betesmark af llygsandsnatur, således vore till od ing oduglig, — af hvilken orsak det ock varit omöjligt för iouehafvaren att utgöra deu åsätta räntan, hade Kongl. Maj:ls Befallningshafvande hemställt, att enahanda nedsättning i räntan, som genom nyssnämnda Kongl. Bref den 30 Oktober 1845 medgifvits för ofvanomförmälda lägenheter, jemväl måtte få ske för nu ifrågavarande, hvarigenom hindret för försäljningen möjligen kunde undanrödjas.
R:dr 37 sk. 2 r:st skolat bokföras uti 1834 och 1835 årens räkenskaper, hade, af samma skäl, jemväl den ersättning, stor 7,334 R:dr 18 sk. 11 r:st, som sedermera blifvit 2:dra Hufvud-Titeln tillerkänd för af Civil-Statens Pensions-Inrällning för mycket uppburne Vacance-besparingar under — .169 — åren 1826 med 1834» bort komma 2:dra Hufvud-Titeln för berörde år tillgodo, hvarigenom bristen å nämnde Hufvud-Titel, i stället att, såsom Revisorerne uppgifvit, ökas med 4*696 R:dr 37 sk. 2 r:st, förminskats på det hela med 2,637 R:dr 29 sk. 9 r:st. Under åberopande af hvad så väl uti Rikets Sländers år 1835 församlade Revisorers Berättelse, som i Stats-Contorels deröfver afgifne utlåtande, blifvit anfordt, i afseende å bristen på Riks-Statens ardra Hufvud-Titel samt tillkomsten af samma brist anser sig Stats-Contoret i anledning af de yttranden om bristen å 2:dra Hufvud-Titeln, som uti sednaste Revisions-Berättelse förekomma, böra anmäla, att de medel, som under åren i832, 1833 och i834, eller intill dess nya Stats-Regleringen vidtog, utöfver de bestämda Stats-anslagen erfordrats för befrämjandet af ärendernas obehindrade gång inom Eders Kongl. Maj:ts Canzli-Expeditioner, samt Dess och Rikets Kammar-Collegium och Kammar-Rätt, hafva utgjort: För år 1882. Till Justitiae-Revisions-Expeditionen „ Krigsdito „ Kammardito „ Handelsoch Financedito „ Ecclesiastikdito „ Kammar-Collegium För år i833. Till Justitias-Revisions-Expeditionen „ Krigsdito „ Kammardito „ Financedito , Ecclesiastikdito „ Kammar-Collegium
»Den är piffig, hva?» »Hvad föreställer den?» frågade jag. »En aftonstämning. »Jaså», sa jag undergifvet, »jag trodde det var en bit blå barnkammartapet, jag. »Tant Lova!» Villy lät förgrymmad. »Nå, än den här då?» Nu spärrade jag upp ögonen det värsta jag kunde, men jag var inte människa att se hvad den föreställde ändå. »Men tant Lova lilla, ser du då inte, att det är ett hvitt segel i en hvit luft mot en hvit himmel? Så’nt är konst, ska jag säga.» »Det är möjligt», sa jag, »men för mig ser det ut som en våt tvätt upphängd till torkning.» Ester skrattade. Villy såg sårad ut. »Det är kanske så godt vi går», sa han stelt. »Modärn konst roar tydligen inte tant Lova.» »Söta du», sa jag, »jag begriper ju ingenting, och de där otäcka ärterna förstörde alldeles ögonen på mig. Jag är visst road, förfärligt road.» »Kanske den här slår an?» Därmed drog eller rättare släpade Villy mig fram till ett fruntimmer, som stoppade strumpor. »Det får du ursäkta», sa jag bestämdt, ty nu kände jag mig på säker mark, »men hvad det där fruntimret kan, men stoppa strumpor kan hon inte.» »Jag skall säga tant Lova, att det där är ett förbannadt dugtigt arbete; ett bland de käckaste vi har.» »Det resonnerar jag inte om», sa jag, »men stoppa strumpor kan hon inte. Och det är då häller inte underligt», tillade jag, »hon är ju vanför, stackars människa, i högra armen.» »Vanför!» På Villys röst hörde jag, att jag sagt något fasligt dumt igen, men det brydde jag mig inte en smula om, för sannt var det. »Kanske han är »vanför» den där med?» frågade Villy och pekade på en ståtlig herre med gråsprängdt hår, som just tycktes ämna säga något, så lefvande såg han ut i ramen.
Han sade, »att när man vet huru det går lill på landet vid auktionstillfällen», vet man, att om några artiklar äro qvar, när kl. slår 7, så begår man ett lagbrott och fortsätter auktionen. Mig förefaller att just detta talar för förslaget, ty en lag, som ej efterlefves, bör väl afskaflas. Hr Bohnstedt har rigtigt anmärkt att man vanligen efter en auktion har föga nytta af folket den Den 24 Januari. 231 följ:de morgonen. Nu frågas: år det skäl att utsträcka detta till 2:ne dagar, i stället för en. Att börja en auktion före eftermiddagen, har jag redan sökt visa vara en ren omöjlighet, och hvarken husbönder eller arbetsfolk gå till dylika förr än de spisat middag. Jag tycker icke om auktioner; anser således att de böra räcka så kort som möjligt; för att vinna detta mål, föranledes jag att fortsätta mitt yrkande om bifall till Stats-Utsk:ts Betänk. Frih. af Schmidt, Georg: Då jag inom Utsk:t tillhört deras antal, som röstat för bifall till förslaget, anser jag mig med några få ord böra försvara detsamma. Jag har sjelf varit i erfarenhet om »hurn det tillgår på landet vid auktionstillfällen,» och tror mig kunna vitsorda, att oordningar dervid visst icke så ofta förekomma, som man velat låta påskina. En orsak, som härtill bidragit, har varit det förhållande, som funnits seden 1848, att rättigheten att utskänka bränvin blifvit inskränkt; också är det vid högst få auktionstillfällen som bränvin utskänkes, och jag tror icke några olägenheter skulle uppstå efter auktionen, derföre att denna slutar sednare än nu är fallet. Inom Utsk:t höjde sig icke mer än 2:ne röster mot förslaget, och det var så mycket mer oväntadt för mig att här få höra en mängd personer uttala sig mot detsamma.
Dess inkomster samma år, bestående af räntor och hyresmedel, utgjorde 5,563 R:dr 42 sk. 8 r:st., hvaraf till pensioner och sjukvård användes 4,375 R:dr. Understödstagarne voro 160, bland hvilka 140 bodde i Stockholm och tillsammans erhöllo 3,650 R.-dr. ff) Sällskapet de fattiges vänner, som ej har någon Capital-fond, har af Sällskapets Ledamöters frivilliga bidrag åj' 1842 utdelat understöd i penningar och matvaror åt 1,152 personer, till ett belopp af 1,798 R:dr 40 sk. gg) Flera af de under Stadens Handels-Collegium lydande Societeter och Embeten hafva serskilda Begrafningshjelps-Cassor och Pensions-Fonder, hvilkas belopp för år 1842 uppgifvits omkring 55,000 R:dr, med lemnade understöd till några och Sextio personer. hh) Bland de Handtverks-Embeten, som höra under PolitieEinbetsoch Byggnings-Collegium, äro 11 uppgifne alt äga Cassör för begrafningshjelp och andra välgörande ändamål, till belopp af 40,000 R:dr; hvarjemte några Embeten och Gesällskaper hafva egna hus, i hvilka herbergen och sjukrum äro inrättade. 45 ii) Under Drätsel-Commissionen lydande Jernbärare, Tackjernsbärare, Sillpackare, Saltoch Spannemålsmätare, Parmmätare samt Vågkarlar vid Östra och Södra Victualievågarne äga äfven Sjukoch Begrafnings-Cassor, hvilka utgöra tillsammans omkring 10,000 R:dr.
Johanna Sofia Dahlberg insomnade måhända vid åsynen af den, som skulle bli hennes mördare ... Mordet blef med djefvulsk grymhet utfördt. Det är ett lönnmord af rysligaste slag. Mördaren har ej, så att säga, öppet framträdt, hotat att taga och tagit Sofia Dahlbergs lif. Han har låtit henne insomna i fullaste förtroende till den, som stunden derefter handlöst och obarmhertigt skulle störta hennes själ i evighetens djup... När allt var tyst omkring honom, när hon somnat in, oförmögen att försvara sig, började mördaren sitt gräsliga verk ... Sedd af ingen, i den mörka nattens stillhet, fäster han snaran oförmärkt omkring hennes hals. Hon gör måhända några rörelser, men vaknar ej ...Sedan han gjort sig noga försäkrad om, att snaran är i ordning, tilldelar han den sofvande med något tillhygge ett starkt slag vid ena tinningen. Detta gör han för att hon skall döfvas; hon kunde annars möjligen vid snarans åtdragande vakna upp och en, låt vara kort, men förtviflad, strid blifva följden ... I och med slaget vid tinningen, drager han häftigt och hastigt till snaran! Offret vaknar måhända för en sekund ur sin sömn, för att, efter några vanmäktiga försök att rädda sig, insomna för alltid! Mördaren drager åt snaran så hårdt han förmår ... offrets krampaktiga rörelser afstanna, ögonen trängas ur sina hålor ... ansigtet blånar ... Det är stilla! Lifvet har flytt! Mördaren kastar en blick på det förvridna ansigtet, som nyss log, på de blånande läpparne, som nyss skämtade. En känsla som af samvetsförebråelse ... eller spökrädsla genomfar kanske hans mörka själ. Han tager en af hufvudkuddarne i sängen och lägger öfver den mördades ansigte, på det att likets stirrande ögon ej skola förfölja honom ... Derefter släcker han ljuset, som under illgerningen varit tändt, begifver sig ut ur den mördades bostad, smyger ned för trapporna, sedd af ingen ...! Så har, enligt alla antaganden, mordet tillgått.
Ständers berörda underdåniga framställning från Kongl. Kammar-kollegium infordrades, uppgaf, i fråga om de fall, då afgifter och prestationer beräknas efter matlag, bemälda Kongl, kollegium, att, sedan de så kallade Djekne-penningarne, äfvensom Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan, blifvit afskaffade, några efter matlag utgående, på allmänna författningar sig grundande skattebidrag då,mera icke utgjordes, men att deremot följande efter matlag utgående tjenstbarheter presterades, nemligen: l:o dagsverken till byggande eller underhållande af kyrka och hvad dertill hörer, såsom klockstapel, kyrkomur, sockenstuga och fattigstuga, enligt 26 kap. 1 §. Byggninga-balken; 2:o Skallgång, rörande hvilken skyldighet stadgades i 23 kap. 3 §. nämnda halle; 3:o Skogselds dämpande, hvarom sades i 15 kap. 4 §. samma balk; och 4:o Strömrensning; och hemställde Kongl, kollegium i underdånighet, att, då, på sätt sålunda utredt blifvit, några skattebidrag till Stats-verket numera icke utgöras efter rök eller matlag, utan allenast tjenstbarheter, som, i anseende lill sin beskaffenhet, syntes böra hvarken med penningar fä lösas eller lämpligen kunna -efter någon annan grund, än efter rök eller matlag, till utgörande åläggas, Rikets Ständers förut anmärkta anhållan icke måtte till någon vidare åtgärd föranleda; hvilken hemställan Kongl. Majit, jemlikt dess nådiga skrifvelse till Kongl. Kammar-kollegium den 13 April 1850, behagade i nåder bifalla. Vid sisthållna riksmöte väcktes sedermera af en motionär det förslag, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af ett stadgande, hvarigenom innehafvare af två eller flere hemmansdelar under samma eller olika hemmans-nummer, hvilka hemmansdelar tillsammans icke uppgingo lill ett mantal, berättigades att dessa hemmansdelar, då de gemensamt brukades, såsom ett matlag eller en rök beräkna.
Grefwe ttlörnor. Jag har för min del aldrig kant nägon prioritet för någon persons meningar : men om sä stulle wara har Friherre <le6erkttöur först wäckt frägan VM tillsättande af ett nytt Utstött. Af sadan anledning borde denna motion blisiva hus» wudproposition. ^Zerr tillstyrkte att Voterings-proposi tion mätte blifwa sadan den af Herr Grefwe» och Zjerde Band. Landt - 4Z0 Den 7 November. LandtMarstalken förut blifwit framstäld, samt contrapropositionen efter Friherre Ivlannerkeims förflag Zriherre Dilljencrantr:. Fragan syntes honom helt enkes, om remisien bolde ste till ett nytt Utskott eller ej. Uppstod något buller. Zriherre Uistäerstolxe, L^rl, yttrade sig i likhet med Friherre Uilljencrsntir. Grefwe De la 6aräie, erindrade, att dä LandtMarskalken gjordt en proposition, fordrade lagligheten i förfarandet/att nar votering ar begärd, den öfwer samma proposition anstäldes. Herr Grefwen och LandtNarffalken uppläste derefter till Justering följande voterings proposition: Den som bifaller att ett särskildt Utskott stall sättas, dit den del af Konungens Nädiga proposition, som rörer NationalBewäringen, bör remitteras, skrifwer: Ia Den det ej will, skrifwer: Nej. Winner Nej, fä rages i öfwerwagande till hwitket af redan satta Utstött högstberörde Nädiga Proposition kommer att remitteras. GilladeS; men Herr Den 7 November. 4Zr Herr l>lor6en6oIxe:, ^näers, yttrade stg önr fia del förbehåll, att om fåken till något «f de äldre Utskotten remitterades, det da mätte sta Ridder» skåpet och Adeln öppet, att öka amalet af detta Ut» skotts Ledamöter. Ropades Nej.
icke saknar sina betänkligheter, helst det så lätt öfverskrider de gränsor, för hvilka det är afsedt och inom hvilka det borde vara slutet, och ovisst är, huruvida något gagn härigenom kan sjelfva saken beredas, eller dem, som med densamma en gång komma att taga befattning, så vill det synas, som hade den nu beslutade skrifvelsen kunnat, utan någon skada, uteblifva, ty ehuru offentligheten är en god sak, plär dock och torde, i afseende på frågor som denna, hemlighållandet hvarken böra underskattas eller förbises». i) Emot den afgifna berättelsen rörande sjöförsvaret; dels af Herrar Lagerhjelm, G. Ii., Bogeman, G. A., Odelstierna, E., von Francken, G. W., Kyrkoherden Sjöding, Kontraktsprostarne Bergman och Lundberg samt Herr Witt, G. O.: »Mot Revisorernes yttrande med anledning af de angående sjöförsvaret erhållna upplysningarne få vi reservera oss, ur det skäl, att yttrandet, hvilket i Revisorernes plenum blef antaget med elfva röster mot tio, utgör endast en, dels ofullständig, dels förändrad afskrift af åtskilliga delar uti ett annat förslag, hvilket sistnämnda förslag blifvit uppgjordt af en för detta ärendes behandling sammansatt, af sexton ledamöter bestående Afdelning af Revisionen. Betta Afdelningens förslag, hvilket sålunda föll genom blott en rösts pluralitet, få vi såsom vårt yttrande upptaga. Det lyder sålunda: »Revisorerne, hvilka likaledes genom Hans Excellens Herr Justitie-statsministern under den 23 September från Kongl. Förvaltningen af sjöärendena erhållit upplysningar rörande rikets sjöförsvar, hafva, efter ett noggrannt genomgående af hvad sålunda blifvit meddeladt, äfvensom efter hvad Revisorerne för öfrigt inhemtat, trott sig finna, att, hvad först och främst sjöförsvarets fartygsmateriel beträffar, kan densamma under nu inträdda nya förhållanden i sjökrigsväsendet ej vidare anses såsom tidsenlig stridsmateriel.
I stadens fattighus underhålles och vårdas 6 ä 7 medellöse personer, som af ålder eller sjuklighet sakna arbets-förmåga, och åtnjuta Öfrige fattige ärligt understöd af fattigmedlen, med hvilka jemväl bestrides kostnaden för flere i torftighet lemnade faderoch moderlösa barn, sorn, till erhållande af föda och uppfostran, blifvit inackorderade hos enskilte dels i staden och dels på landet. Sjukvården besörjes af stads-läkaren och af den i staden boende provincial-läkaren. Angående handtverkeriernes och handelns tillstånd, stadens inflytande på landets kultur, näringar och konstflit, samt användandet af stads-jorden, gälla de för Hernösands stad gjorde anmärkningar. Hernösand å Lands-Canzliet den 12 December * 833- H. MÖRNER. S. HILLBERG. Uträkning öfver Medium af nedannämnde Fem årens Marke gångs Taxor, uti Westernorrlands Län. Gistad Spanmål med 4 kapFör år För år 1 För år För år i83i. För år Mediu ta. par på Tunnan: ! Skjälspäck . En funna Tjära En Tolft Halfbottens bräder En Tolft Plankor En Sågstock Ett Lass Tallved Ett Öränge Dagsverke Ett öke dito Båtsman sUtredningspersedlar: En Kapprock af blått Valmar En Kappsäck af Segelduk, Skinn eller Väf En nåckad Rya eller Ylletäcke En Hängmatta af Buldan Beklädnads-Persedlar : En Tröja af blått Valmar En dito af grått dito . För år 1828. För år 1829. För år i83o. För år i83i. | För Or iS3a. Ett Lisp. SAM. SELLING. Tabell lör Slätterne uti Wester-Norrlands Län Bidrag. Medel-afkastning sedan utsädet är afdraget. Uppskattadt Välde, •Stats. Utsäde af Underhållne kreatur. Clereciets underhåll. Ständiga Räntor Sevill ning. Efter Bevillnings Förordningen, Elter a:dra Ari. Hernösands stad °ch Tomter