Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan försökte jag socialisterna, jag träffade bara materialister, såna där som ser kulturhinder i mässor och böner och förundrar sig över att medeltidsmålarna valde religiösa motiv, och svärmar för grekernas konst, som de tror är världslig bara för det de inte känner till namnen på alla deras gudar i brons och marmor. Jag var hos nykterhetsfolket som hade förbudet till religion, som levde för förbudet och dog för förbudet. Jag var över allt och jag vart hemlös vi har bara socialdemokrater som tror på historisk utveckling och småpojkar till vänster som tror på preventivmedel och arbetardiktatur. Vart ska man ta vägen? Är det då så omöjligt att vara ensam? frågade han lugnt. David tyckte han vände bort huvudet och snyftade. Önskar du sällskap med din egen far? fortsatte han ännu stillsammare. Han är visst bra tacksam om någon talar vid honom ibland. Han är en kristen och han har inte läst Schopenhauer. Han är bra ensam, men om Buddha vet han ingenting. Om du vore en kristen så flydde du inte ifrån honom. Men jag skall gå du vill inte ha någon hjälp från byn? Nej, fader Arvidsson, då kommer bara Nilenius. Du skulle sluta med Nilenius, mumlade han, han är en ond människa. Mycket ond men kanske han också kunde räddas. Farväl! Han var säkert för gammal, tänkte David, och alla andra jag försökt med för unga. Jag måste träffa Hartman igen. Långsamt reste han sig upp och stapplade ut genom den halvöppna dörren. Vad dalgången var glödande vacker just nu, solen brann som påskeld mellan Rousannas mörka åsar. Själva skatornas vingar lyste av glädje. Hur kunde Gud Fader ha en så vacker värld åt alla sina fula ungar? Blev han inte otålig på oss? Hade han ingen profet att sända hit ned och tala om det där för oss som han sade sig ännu icke kunna säga åt lärjungarna, emedan de då ännu ej kunde bära det? Nej, han bara tiger, han tycks vänta på något, han är inte så beställsam nu som på kopparormens tid. Men då var det likväl stil på eländet offer, rening, röd ko och nu bara lort! Luften är som vin. Stormen dånar i asparna, det är som badade man i ett hav av ljus och luft, ett vinddrag från någon av verandorna i paradiset.
Institut för Lärarinnor, angående anslag till inrättande af ett sådant: I. 123, R124 (motion af Friherre Rudolf Cederström; se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel.) Institutet för döfstumme och blinda, angående åtgärders vidtagande för bättre ordnande deraf: B. XI. 258, 288, 297, A. 297. Instruktion för justerare af mått och vigter, angående ändringar dels i Kongl. Stadgan den 21 Januari 1855 om mått och vigt, och dels i Kongl. Maj:ts under samma dag utfärdade nådiga —: B. IV. 99, 305, 393, A. 393; E. V. 58 —, Kongl, Majlis Nådiga, af den 10 November 1855 för Landshöfdingarqe i Rikets Län samt de vid Läns-Styrelserna anstälde tjenstemän, angående dels revision af, dels särskilda ändringar 106 — J — uti: B. IV. 472, 496. 515, A. 515; U. V. 445; VI. 428. A. 428. Instruktion för Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af RiksgäldsKontorets tillstånd och förvaltning, förslag till förnyad sådan, af Ridderskapet och Adeln godkänd: lil. 47 (se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 15, 16 Instruktionen för Rikets Ständers Banko-Utskott vid nästa Riksdag, angående: B. XI. 289, 313, A. 313. — af år 1773 för den så kallade Bibel-Kommissionen, angående dess omarbetande; motion af Herr Carl Christian Estenberg: se Motioner.
M. har rättighet borttaga förbuden, äfvensom nedsätta tullbestämmelserne, och således försvinner den punkten som genom Ständernas åtgörande kan uppkomma. Man har vidare sagt, att till följd af förbudens upphäfvande, Den 3 Juni f. m. 341 det bästa tackjernet skulle gå ur landet och det sämsta endast qvarblifva, hvaraf följden blefve att vårt stångjern försämrades. Jag beklagar om så skulle inträffa, men hvilkens är felet? Om icke bruksägarne ensamt som låta den bättre varan gå sig ur händerne. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk, i denna punkt. Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, för den händelse att R. o. Ad. skulle bifalla Utsk:s ifrågavar:de förslag, ansåg sig böra fästa uppmärksamheten derpå, att R. o. Ad. ännu icke piöfvat Ulsk:s hemställan, att serskilda tariffer för inoch utförseltull måtte uppgöras, och att det derföre, enär Utsk. här vid inoch utförsel föreslagit olika tullvärden, syntes vara nödigt att nu från beslutet undantaga tullvärdesbestämmelserne, på det R. o. Ad. må kunna fritt besluta i frågan, huruvida serskilda in-och utförseltariffer må upprättas: hördes R. o. Ad. häruti instämma. Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare, att då de hittills gjorde anmärkn:ne endast haft afseende på tackoch ballastjern, blott detta slags jern nu först måtte företagas, och de öfriga slagen af jern sedermera skulle förekomma till beslut; hvilkket bifölls. Hr Ribbing, Bengt: Jag utbeder mig, att blott få nämna några ord om hvad som blifvit anfördt om detta förbud. En värd talare har fästat sig dervid, att del vore att befara, att det bästa jernet komme att gå ur landet lill skada för slängjernstillverkarena. Ja! se der en sjelfbekännelse å bruksegarenas sida, alt de ej hafva hunnit så långt i konsten att tillverka stångjern, som ulländningen ; ty hade de det gjort, så behöfde de alldeles ej befara, att jernet gick dem ur händerna.
De bleka, giriga anletena, der passionens strider förvrida dragen; allas blickar på det gröna bordet ... der var dödstystnad, utom dukaternas rullande och det dofva tärningsslaget ... och markörens: "Gagné!" ... "Perdu!" och när jag satte in sista gången ... då hela min välfärd berodde på detta slag och jag hörde hans "Perdu!" allting gick omkring ... jag flydde och de satte efter mig och så kom jag hit ... Mina penningar äro borta, (ser på sin toilette och de hängande manchetterna) mitt ur, mina ringar, mina juvelsknappar, min heder ... ty spelskuld är hedersskuld ... Man skall lätt ertappa mig i denna klädsel ... och hvarifrån skall jag få en annan Tredje Scenen. von SCHÖNLEBEN. KEXÉL VON SCHÖNLEBEN. Tyst. se der ett knyte! Hvad kan det innehålla? Måhända något klädesplagg KEXÉL. (hållande sig försigtigt vid sidan; afsides) Mitt dyrbara knyte, det blir då inte af ... (hostar.) Hm! Hm! VON SCHÖNLEBEN. (rädd, slår med handen mot sidan.) Min värja? Det var sant ... den också ... (ropar) Qui vive? KEXÉL. God vän! VON SCHÖNLEBEN. KEXÉL. God vän! Har jag någon sådan här? (framkommer) Om förlåtelse, det der är mina tillhörigheter, min snart sagt enda jordiska egendom. VON SCHÖNLEBEN. (vändande sig bort) Jag ber så mycket om föråltelse. KEXÉL. (för sig.) Han ser inte ut som någon björn eller någon ledamot af Borg-Rätten; man katten tro Themis jensteandar; de kunna nog ha andra skinn, än scharakanskapporna. (högt) Min Herre! von SCHÖNLEBEN. (vändande sig bort) Ja min Herre! Han vill inte visa fygsiognomien. (högt) Ni ser efter om månen skall gå upp, tror jag. (afsides)
En sådan indragning för de militaire indelningshafvarne, äfvensom för Ecclesiastike Staterne verkar i mindre mon än för de Civila, lill förminskning i löntagarnes inkomst, enär de förra merendels nödgas emot dryga arfvoden begagna främmande biträde till deras räntors uträknande, uppsägning och infordrande, dels ibland Krono-Betjeningen och Regementenas Civila Tjenstemän, dels andra i orterne boende personer utan tjenst, livilka icke sällan vid räntornas utgörande vidtaga åtgärder ledande till förfång för hemmansegarne, utan att räntetagarne deraf hemta vinst eller ökad löneinkomst. Det är dessutom i allmänhet af vigt för Militaire, Civile och Ecclesiastike Embetsoch Tjenstemän, att förhållanden till folket upphöra, sorn i större eller mindre mon kunna minska den aktning och det förtroende de böra åtnjuta. Stals-Secreteraren föreslog 1 underdånighet på dessa skäl oeh grunder, att Kongl. Majit må täckas till Rikets Ständers pröfning och bifall framställa: o Att räntepersedlarne må sammanslås och förenklas i öfverensstämmelse med det af Kammar-Collegium i dess underdåniga skrifvelse af den 8:de December 1829 afgifna och af Rikets Ständer vid sista Riksdag godkända förslag. 2:0 Att denna omsättning af räntepersedlarne verkställes på den allmänna grund, att ingen räntegifvare skall erhålla högre eller mindre grundskatt än förut, och att den räntegifvare, som anser sig på ett eller annat sätt härutinnan förnärmad, må i behörig ordning deri söka ändring, hvilken rättighet äfven Kronans Ombud förbehålles. 3io Att åtgärderne för räntepersedlarnes förvandling må, efter fastställde grunder, ljandhafvas af serskilde Comiterade i hvarje Län, under Ordförande af Kongl.
Men jag ser ej, huru det kan fattas i ett Stånd, utan att fattas i alla, och då skulle målet först remitteras till Utskott. Jag tillstyrker så mycket mer att saken må förfulla, som det enligt grundlagarne är hvar och en obetaget, att, med biträde af en annan Ledamot, lägga en sak för andra gången på bordet. Den 9 Jun ii f. m. 249 Herr Rosenqvist: Då det är bestämdt, att Utskottens Betänkanden skola tryckas, måtte väl meningen dermed vara, alt de af Ståndets Ledamöter skola läsas, innan de discuteras; ty jag kan aldrig föreställa mig afsigten vara, att Discussion skall gå förut, och Betänkandet komma efter. — Det är ej lang tid, som jag föreslagit; blott att ett Plenum skall förbigå, sedan Betänkandet inkommit. I händelse Plenum inträffar om Måndagen, och Betänkandet då bordlägges, samt Plenum utsattes dagen derpå eller Tisdagen, bör discussion då ej kunna företagas, utan först i det derpåföljande Plenum. Under detta Riksmöte, då Hans Excellcnce Herr Grefve Carl de Geer är LandtMarskalk, kan visst aldrig någon surpris befaras, mindre inträffa; men Hans Excellcnces tid är som hvarje clödligs obestämd, och jag betviflar möjligheten att erhålla en annan Carl de Geer, eller en LandtMarskalk, som äger den fullkomlighet i både vilja och förmåga att handla så opartiskt båda Statsmakterna emellan, som Hans Excellence under loppet af 2:ne Riksdagar gjort. Våra Protocoller under förflutna Riksdagar lemna beklagligt nog upplysning om motsatta förhållanden, och det är till förebyggande deraf i en framtid, som jag väckt den ifrågavarande Motion. — Jag anhåller vördsamt, att frågan måtte till RiddarhusUtskottet varda remitterad. 25o Den 9 Jun ii f. m. Herr Hjerta, Gustaf: Jag anser något heslut i denna del ej kunna fattas.
Sverige mera än de fleste andra länder är i behot af en Allmän Magazinsinrättning, anhåller jag dock. att få upplära några rader af ett tal, som är infördt i allmänna Journalen den 28 J u 1 i i detta år, och som blifvit hållet i Franska NationalFörsamlmgen, till försvar för en sådan Inrättning i ett Land, som hela året igenom, likasom England, kan hafva fri tillförsel utifråo, hvarifrån det endast kan hindras, i händelse af krig med England. ”Om man vill — säger Talaren stödja sig vid exempel, så behöfver man blott se Geneve, Schveitz och Holland, hvilka, oaktadt en otacksam och inskränkt jord, likväl lefva i ett betryggadt öfverflöd, derföre att de hafva Allmänna Mag^ziner: under det att Polens och Cicil ens Bönder ofta sakna bröd, ehuru dessa Länder förse hela Europa med Spannmål. ” Vi hafva, säger man, skäl att frukta monopolierne, om vi inrätta Magazinerne. Ja, denna invändning är riktig, om de skola bero af enskilta personer; det är de privata Magaziner, som åstadkomma den allmänna hungersnöden; men man behöfver icke frukta något dylikt, om SpannmålsMagazinerne tillhöra Nationen, och förvaltas af Provinceförsamliogarne. Dessa skulle visserligen kunna inskränka dem endast till fördel för sina egna Provin - Den a September /, m. sig cer, hvilka sjelfve hade öfverflöd, under det de nästgränsande Landskaperne råkade i behof. Men detta kan icke inträffa under Nationalförsamlingens tillsyn, som, underrättad igenom brefväxling om det ena Landskapets öfverflöd och det andras brist på säd, skulle derom underrätta Konungen, och förmedelst dess åtgärd underhålla i hela Riket en ordentlig jemnvigt i anseende till lifvets första behof.'* Härvid är att marka, att National-församlingen var ståndigt tillsammans, hvarföre icke som i Sverige en serskilt EmbetsAuctoritet för Msgazinerne behöfdes. Min mening år ingalunda att försvara vår Allmänna Magazinslnrättning, sådan som des hittills varit.
Om sådant sker synes det mig åt - 302 Den 18 Mars e. m. minstone icke vara tvifvelaktigt, att äfven under vanliga år och ännu mera under goda år Sverige i framtiden kommer att ega en betydlig qvantitet spanmål alt utföra till fremmande länder. Spänmålshandeln fordrar derföre stadga och jag tror icke, Mine Hrr, att det vore skäl att just börja den banan genom att, utan någon slags större nödvändighet, inlåta sig i undantag i detta afseende. Man har .sagt, att denna åtgärd kunde väl vidtagas utan att medföra serdeles stora förändringar. Jag har redan tagit mig friheten yttra, att jag anser, att man icke bör gå ifrån principer om icke af vigtiga skäl, och aldra minst för att vidtaga åtgärder, om hvilka det voreo tvifvelaktigt, huruvida de leda till något resultat eller icke. A alla dessa skäl får jag tillstyrka afslag till TJtsk:s Betänk., under instämmande till alla delar i de åsigter, som af reservanterne inom Dtsk., Hr Silfverstolpe och Gr. Wachtmeister blifvit uttalade. Gr. Sparre, Erik: Jag instämmer till alla delar med den siste värde talaren. Det är ett gammalt erkändt factum,\ att handeln i vår lid skall blifva den häfstång, som uphjelper industrien och förekommer de ytterliga behofven. Ibland all slags bandel är spanmålshandeln, (det säger redan den berömde Schmidt i sitt utmärkta verk). — underkastad många äfventyr, som den vanlige köpmannen icke har till den grad att befara. Tillgången pä den vara, med hvilken han handlar, beror af väder och vind. Producenter åro hela den jordbrukande befolkningen och vid hvarje förmodad stegring i priserna spekulera dessa mångtusende. Derigenom inträffar ganska ofta en hastig stegring i spanmålspriserna, äfven om någon verklig brist på vara icke eger rum. Detta inträffade här förliden höst: spanmålspriserna stegrades då i en <hast oerhördt, men likasom om man småningom kommit underfund dermed att tillgången på varan, såsom sedermera visat sig, icke varit så knapp, så har denna vara sedermera visat tendens att falla och dess pris är nu på flera ställen icke högre än i höstas.
Hvad, en släkting! Han hade alltid hört, att alla hans släktingar voro döda. Men pater Josef påstod, att detta var en lifslefvande signora, som var släkt med honom och ville taga honom ur klostret. Det blef värre och värre. Ville hon taga honom ur klostret? Det måtte hon väl ej hafva makt till! Han skulle ju bli munk. Han ville alls icke se den signoran. Kunde icke pater Josef säga henne, att Gaetano aldrig skulle lämna klostret och att det ej tjänade någonting till att bedja honom. Nej, pater Josef sade, att det ej gick an att låta henne resa, utan att hon fått se honom, och han halft släpade Gaetano in i mottagningsrummet. Där stod hon framme vid ett fönster. Hon var gråhårig, hyn var brun, ögonen voro svarta och så runda som pärlor. Hon hade spetsslöja på hufvudet, och hennes svarta klädning var blanksliten och litet grön såsom pater Josefs allra äldsta kaftan. Hon gjorde korstecknet, då hon fick se Gaetano. »Gud vare lofvad, han är en äkta Alagona!» sade hon och kysste honom på handen. Hon sade, att hon var ledsen, att Gaetano hunnit till sitt tolfte år, utan att någon af hans egna frågat efter honom. Men hon hade ej vetat, att det fanns någon af den andra grenen i lifvet. Hur hade hon då fått veta det nu? Jo, Luca hade läst namnet i en tidning. Det hade stått bland dem, som fått premium. Det var nu ett halft år sedan, men det var en långresa till Palermo. Hon hade måst spara och spara för att få respengar. Hon hade ej kunnat komma förr. Men fara dit och se honom måste hon. Santissima madre, hon hade blifvit så glad! Det var hon, donna Elisa, som var en Alagona. Hennes man, som var död, hade varit en Antonelli. Det fanns ännu en Alagona, det var hennes bror. Han bodde också i Diamante. Men Gaetano visste väl ej hvar Diamante låg. Gossen drog hufvudet bakåt. Nej, det kunde hon nog tro, och hon skrattade. »Diamante ligger på Monte Chiaro. Vet du hvar Monte Chiaro ligger?» »Nej.»
Då mängden och omfallnihgen af Riksdagsgöromålen omöjligen medgifva deras afslutande inom. den uti Grundlagen för Riksdagen bestämda lif! af Irenne månader ifrån den dag, elier dell 3ö sisth Januarii, da Kgl. Majrts Nådiga Proposition, om Stals-Werkets tillstånd och behof, blifvit tiII Rikets Ständer öfverlemnad, hafva Rikets Ständer, genom underdånig skritvelse af den i5 i denna månad, hos Kongl. Majrt i underdånighet anhållit, Di/t, till II, St, Vrot. i834. 1 Sami. 1 ål fihl. 3 i/gde Häftet, . r8 Kongl. Maj\t Nådiga Svar K:o 5i. att Riksdagen må på en månad, räknad från den 3o innevarande April, varda förlängd. Kongl. Maj:t liar, med stöd af stadgandet uti 109 §. Regeriilgs-Formen och 80 §. Riksdags-Ordningen, till denna Rikets Ständers anhållan härmedelst velat lemna Sitt Nådiga bifall; kommande sålunda Riksdagen, att tili den 3o nästkommande Maji varda förlängd Kongl. Majit förhlifver Rikets Ständer med all Kongl.. Nåd och ynnest städse välbevågen.. Datum ut supra.. CARL JOHAN. ' D. von Schulzenheim. Protocollhållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 19 ylpril i834- Närvarande! Hans Excellence Juslitise Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad _, Hans Excellence Stats-Ministerfr för UtrikesÄrendena Herr Gref ve af Wetterstedtj, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner_, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke_, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm , Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm Undertecknad Hof-Canceller.
St. hufvudsakligen inhemtat: att, under 1812 års Riksdag, de flesta dervid närvarande Possessionater af Ridderskapet och Adeln samt Representanter för Presteoch Bonde-Stånden i Skåne hos E. K. M. i underdånighet förklarat sig beredde och villige att, uppå vissa i sammanhang dermed uppgifna vilkor, beständigt underhålla det manskap, för hvilket deras roterade jord borde ansvara; att E. K. M.. med häraf hemtad anledning, under den 37 October 1812, behagat i Nåder uppdraga åt cl. V. General - Bt fälhafvaren i Skåne, En af Rikets Herrar, Fält-Marskalken m. ni. Dikan g t. R. S:s Prat. wide Saini. 3 Band 3 Hirf t. 22 i i<j Exp. Vtik. Forsing till it)ld. Skrifv. Herr Grefve Toll att, gemensamt med E. K. M:ts Befallningshafvande i Malmöhus och Christianstads Län, höra samtlige Extra Rotehållare öfver en, till grund för den dittills varande Extra Roteringens förvandling till ständigt Knecktehåll, gillad Nådig Proposition; att, sedan E. K. M. af nyssbemälde Embetsmäns afgifna underdåniga berättelser inhemtat* att Extra Rolehållarne, vid antagandet af den Kongl. Propositionen, fästat vissa nya vilkor och förbehåll, E. K. M.> efter Nådig pröfning af hvad sålunda föreslaget blifvit, genom Nådiga Skrifvelser, den x?> Mars i S13, täcktes anbefalla
Uppå derefter af Dans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjord proposition blef Statsutskottets Utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt. Den 27 Maji. 5 03 Upplästes och lades på bordet följande från mdannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Statsutskott et: 1) Af den 20 dennes, angående väckt motion om inlösande af de så kallade Schlegclska godsen i Hallands Län. 2) Af den 26 dennes, angående tryckningskostnaden af Tabell-Commissionens afgifne Utlåtande och Tabeller. 3) Af den 26 dennes, angående förändring uti Indeldte Infanteriets Beklädnadssätt, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottet* förra yttrande i samma ämne. Från BancoUtskottet: Af den 22 dennes, i fråga om förbättrad reglering, rörande de från Banken utgående lånebitraden till understöd för nyttiga odlingar. Från Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottet: Af den 25 dennes: 1) Angående förslag till jemkning uti RiksStåndens särskilt fattade beslut, rörande husbehofsbränvins bränniagen, och dermed sammanhang ägande ämnen. {504 Den 27 Maji. '' / 2) I anledning af återremiss af Utskottets förut afgifne Utlåtande öfver Prosten Doctor Stenhammars Memorial om saknad eller fördröjd verkställighet af Konungens och Riksens Ständers uti åtskilligt, Rikets inre hushållning rörande ärender, vidtagne beslut. Från Expeditions-Utskottet: Af den 26 dennes, angående Register till Bihanget och renskrifningsbjelp för Utskottets Cancellister. Justerades följande; Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög-' loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 27 Maji 1818.
Men jag vet, att om någon den tiden hade sagt åt Nationen: alla de fördelar, som visas eder uti de handelsutbyten, hvilka gå genom edra händer, äro blott bedrägliga frestelser, den vinst ni gör igenom commissionsarfvoden, igenom hyror, igenom frakt förtjenster, ändtligen igenom tilltälliga speculationer, allt detta är blott ett bländverk, sorn framdeles skall skada Eder; Edra nederlag böra rensas för allt hvad som ej är tillåtet gods, för att hindra edra. medborgare att köpa sig fattiga på det förbudna; afgifterne böra ifrån ett ögonblick till ett annat förhöjas, för att betaga köpmannen ali säker beräkningsgrund , och edra hamnar skola stängas för den Nation, som vill påföra Er en så öfverflödig mängd af sina Fabrikater och Colonial produeter, emedan vanan att se dem kunde förmå Er att starkare förbruka denHvad som i sådant fall må hända med er Exporthandel, det är lika mycket. Transito rörelsen är afgjordt skadlig och vådlig. Det är 6o8 Den 28 Juni, blott Export-handeln som skall uuppmntras, och om nu edra exporter icke äro begärliga, sa måsten J vänta tills de blifva det Emedlertid blott Ni ingenting köpt af utländningen, har Ni ingenting förlorat. Om, säger jag, man hållit ett sådant eller ett ungefär dylikt tal till någon af dem, som sett Götheborg, nyss uppstiget ur askan, täfla med Hamburg och Köpenhamn i rörelse och handels företag, som sett Carlshamn, ifrån en snart sagdt obetydlig Köping , förvandlad till eil betydande Handelsplats, som sett de kringliggande provinserna finna på dessa ställen en lätt och förmonlig afsästning för sina varor och mång* falldiga tillfällen till arbetsförtjenst, som insett, att denna h2ndels-rörelse var nästan den enda vi kunde hafva och det enda vilkoret för möjligheten af Exporthandeln ; visserligen hade denne man (och jag vågar säga, att större delen a,f Nationen hade med honom deruti instämt ), ansett förslaget antingen icke vara af en förnuftig man, eller icke böra utan ovilja emottaga?.
Fransyska lagen, som måhända utgör den fullkomligaste vi äga, och som är antagen äfven i Rhenprovinserne samt i några af de Italienska och flere stater, innehåller: Ingen kan under 10 dagar före concursens början förvärfva sig förmånsrätt i cessionantens tillgångar. All afhandling, som gäldenär ingått inom 10 dagar före concursen, förmodas å hans sida hafva skett med kännedom om sitt obestånd; den återgår, om visas kan, alt äfven medcontrahenten haft kännedom derom. Likaledes återgår: Hvarje öfverlåtelse af fastighet, utan contant betalning, gjord inom 10 dagar före concursen. Hvarje dylik afhandling, äfven mot contant, om domaren finner anledning till alt obeståndet varit kändt. Hvarje betalning, som inom dessa 10 dagar blifvit lemnad för icke förfallen skuld. Hvarje affär eller betalning, utan afseende på liden, som med afsigt blifvit gjord till creditorernes förfång. Enligt faillits-lagen af 1838 återgår äfven: All afhandling, (inom 10 dagar före concursen) hvarigenom tillgång i fast eller löst blifvit såsom skänk eller gåfva afträdd. All betalning, gjord inom samma 10 dagar, för förfallen skuld, och som skett annorlunda än i contant eller handelspapper. All pant eller införsel, frivilligt eller lagligen beviljad inom 10 dagar för skuld förut ådragen. All betalning för förfallen skuld, och andra affärer under liden emellan insolvensen och domstolens concursförklaring, så vida mottagaren ägt kunskap om insolvensen. Holländska faillits-lagen 1838 går ännu längre, ty enligt densamma ogillas: All betalning för icke förfallen skuld, som blifvit erlagd inom 40 dagar före concursens början. Pant, som inom 40 dagar blifvit lemnad för förbindelse, ingången före sagde tid. Pant, som blifvit lemnad för förbindelse ingången under 40 dagar, ulan att vid förbindelsens ingående, bafva varit vilikorad. Dessa stadganden gälla ej för pant, som sökes af förmyndare eller curator för skyddlings räkning.