Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
C) Det af Stora Kopparbergs bergslag, genom deputerade, under den 22 Februari 1831, afgifna särskilda utlåtande i anledning af de skattskyldiga hemmansegarnes inom Hedemora, Folkärna, By och Grytnäs socknar, genom riksdagsfullmäktigen Anders Ersson gjorda ansökning om förvandling af den kolränta, som till Avesta bruk erlägges. Med åberopande af det mellan kronan och bergslaget under den 12 November 1777 om Avesta f. d. kronobruk afslutade köpekontrakt och den bergslaget deri uttryckligen tillerkända rättighet, att, likmätigt Avesta bruks privilegier och särskilda författningar, icke allenast nyttja den åt bruket upplåtna kolhandels-rättigheten i berörde fyra socknar, utan ock uppbära, kol-skatten i dessa socknar emot betalning för de räntekol, som äro indeldte, efter årlig markegång, och för kronans behållne räntekol med 16 sk. per stig, har bergslaget, som af dessa kolräntor jemte köpekols-privilegierna påräknar fyllande af brukets kolbehof, i underdånighet yttrat, att, under hänsigt till skogs-och kol-privilegiernas i allmänhet stora värde för bergslaget, det icke billigen kunde ifrågasättas, att bergslaget skulle, utan särskild ersättning, afstå från de på köpe-aftal grundade skogsprivilegierna för Avesta bruk, hvilka dessutom, enligt bergslagets förmenande, ej hade någon gemenskap med Fahlu kopparverks privilegier; och bar bergslaget således, hvad de indeldte räntekolen beträffar, förbehållit sig att af statsverket årligen få uppbära skillnaden emellan det bestämda 36 Kongl. Slaj-.ls Nåd.
När Betänkandet återkommer,- skulle jag tro att det bör äga en annan form. Det reglementariska bör ej framställas , såsom resultat af Ständernas mogna pröfning; Ständerna kunna Ridd. e. Ad. Pr. VII. B. 2;dra Afd. 15. 226 Den 27 Augusti e, m. icke äga hvarken den local-kännedom, eller den tid som dertill fordras. Det reglementariska synes mig blott böra anmälas till Kongl. Majits visare pröfning. Herr Lefren, Johan Pehr: Jag har så många gånger haft tillfälle, att bekänna de grundsatser uti allmänna StatsOeconomien, hvilka jag anser böra vara gällande, att det kan vara öfverflödigt, att å nyo upprepa dem. Jag tror nemligen, att en portofranco år en skola för lurendråjeri och tullförsnillning i complett skick, men sedan genom votering grunderne för trallbevillningen blifvit afgjorde så påstår jag,fatt en portofranco ej står tillsammans med desse grunder. Ridderskapet och Adeln har, oaktadt frågan var oecononiisk, och hade bordt af OeconornieUtskottet behandlas, fattat sitt beslut om nederlagsfrihet för åtskillige Städer. Jag tror, att en portofranco ej står tillsammans med de grundsatser, som sålunda blifvit antagne, och af. styrker derföre Betänkandet, men i fall en återremiss skulle] beslutas, anhåller jag att mine anmärkningar måtte få åtfölja. Jag tror nemligen det vara vådligt, att bestämma en lång tid af 5o år till detta försök, som kan slå obehagligt ut. Om det t. ex. om feni år befunnes, att det vore skadligt för Rikets handel och näringar, tror jag ej Stånderne hade visligen fattat sitt beslut, om det blir på så lång tid, och att återtaga det, går ej an. Jag vill ock nämna, att om portofranco går igenom, skall jag enskilt ej sörja deröfver, ty jag år öfvertygad, att den skall blifva ett bevis för riktigheten af de Den 2 7 Augusti e, ml 227 grundsatser jag under denna Riksdag sökt göra gällande ehuru förgäfves.
Tore en dag kom hem och berättade, att han hädanefter skulle arbeta på styck, var det som om friskt blod strömmat in i tillvaron. Fantasin, drömmarna väcktes på nytt. Hur mycket kunde han förtjäna i dag – i denna vecka? Lördagen blef nu veckans stora, uppslukande tanke. Det var något i detta – drömmen om det tillkommande. Louise kunde gå som i feber, planerade ånyo, räknade ut; det lif de förde gjorde åter intryck af tillfällighet. Hon såg högen där i byrålådan växa och med den möjligheterna – lifvet. Hela rymden vidgades, nuet var ju alltid en bur, hinsides nuet låg lyckan, den stora njutningen ... Men när lördagen kom och silfverdollrarna blänkte på bordet, och sedan den första glädjen att räkna och räkna dem om igen, var öfver – ja då satt man där mätt och dock egendomligt otillfredsställd. Louise reflekterade öfver detta, det hela rörde sig om idéer nu, sedan de hade det bra. Hon kände klart, att lyckan icke låg i de grå, glänsande slantarna utan i hoppet om att få dem, i perspektivet af fler och fler. Glädjen låg i den spännande väntan på njutningen – i själfva njutningen dolde sig redan förgängelsen. Vissheten dödade ... Och hon började tänka med hjärtat: – I Amerika arbetar man, arbetar, sträfvar oupphörligt, guldet växer; man njuter sällan, man endast arbetar för att få njuta. Men är icke just detta hemligheten, den stora konsten att lefva? Det var den lyckligaste tiden i Louise Hultmans lif – alltsammans en lugn himmelsblå dröm, något som icke kunde upphöra och som hon alltid ägt. Och ändock blef det aldrig fullt verkligt. Hon längtade icke hem till sitt land, men det nya var därför icke hennes i fullt medvetande. Det var som väntade hon på att få medborgarrätt, och som kunde denna först vinnas genom det som nalkades, den stora segern, den jublande fullbordan – barnet. Barnet skulle komma med Guds belöning för hennes trofasthet mot sig själf och Tore, det skulle ju blifva ett förkroppsligande af idén i Tores och hennes äktenskap – barnet skulle rycka bort den egendomliga räddsla, som darrade innerst i hennes bröst och göra det nya fast, klart, naturligt. FEMTE KAPITLET.
Att de sålunda bestämda jernvägslinierna indelas uti vissa, någorlunda lika afdelmr, hvilka utföras i den ordning, som af K. AI. efter entreprenörernes förslag i Nåder fastställes. 3:o Att entreprenörerne åtaga sig anläggandet och underhållet af de serskilda jernvägarne jemte alla dertill hörande arbeten, innefattande stationer, verkstäder, afvikningar, mötesplatser, infarter samt alla nödiga och vanliga inrättningar och beqvämligheter, äfvensom anskaffande af rörelse-materiel och alla lösa inventarier. 4:o Samtelige jernvägslineerne skola vara fullbordade och försedde med allt tillbehör samt öpnade för allmän trafik inom ett visst antal år, som bestämmes före det kontrakts nprättande, hvarigenom entreprenörerne berättigas lill arbetets utförande. 5:o Entreprenörerne upgöra för hvarje jernvägsafdelning fullständiga planer, profiler och ritningar, hvilka skola K. AI:s Nådiga pröfning och godkännande underställas, innan något arbete å samma afdelning får företagas. 6:0 Till säkerhet för kontraktets upfyllande å entreprenörernes sida deponeras af dem hos Svenska Statsverket ett lämpligt belopp, uti reda penningar, aktier eller eljest antagliga räntebärande papper, hvilket depositum förblifver i Svenska Statens vård, intill dess samtelige jernvägslinierne blifvit fullbordade, eller ock till entreprenörerne delvis återställas, i den nion de serskilda afdeln:ne af sagda linier blifva efter vederbörlig afsyning till allmän trafik öpnade.
Och huru har han väl skonat Sveriges högst uppsatte dygdige Domare — Sveriges mest erfarne General — den Styresman, hvars rätt till aktning och tillgifvenhet är lika erkänd på Riddarhuset som i hufvudstaden — det erkända Snillet förenadt med en sann allmän oeconomisk förtjenst — ett aktningsvärdt Borgerskap — den från tjensten återgångna Medborgaren — Alla har han" med djerfhet, i allmänt tryckta skrifter, angripit; och emot alla voro hans vapen Pasquillantens, det vill säga, den fräcka Lögnens. Hvilken af oss Den 16 Maj. 459 kan väl hafva glömt den afsky Allmänheten känt vid allt detta? Och hvilken rys* liv känsla erfare vi icke., då vi nu höre ö > honom skryta af att hafva genom sina Skrifter lagt fyra personer i grafven? Det är då hög tid, att hvarje Orostiltare straffas, och att nationen ernår visshet derom, att den ädla anda för en lagbunden frihet, sorn stämdes genom lgoq års revolution, icker redan urartat till Jacobinförtryck, samt visshet derom, att man ännu i Sverige äger aktning och säkerhet för personlig heder och ära. Denna aktning och denna säkerhet fordrar, för sitt bestånd, urskillning och rättvisa i allmänna omdömet; och dessa dygder skola säkrast vara att påräkna inom det Stånd, som äger rätt att föregå sina Medborgare med exemplen af ali slags dygd. Herr Tham, Pehr, anförde skriftligen: Våra vägsyner i Skaraborgs Län ske på sina ställen väl med utiysning, då synerna skola börja, men icke, som af gammalt, dagen med utsatt Föreller Eftermiddag; som åter gör, att ingen väghållare kan vara tillstädes för att få veta hvilka lörbättringar på deras vägstycken be höfvas. En Länsman och 2‘ne Nämndemän hålla vägsynen, och väghållarne blifva stärn* v Maj de och pliktfälde — okunnige om sina förbrytelser.
Härvid, har inan följt exempel frin lagstiftningen i andra länder såsoin den i flere af Nordamerikas Förenta stater, i England (där genom lagen af den 18 aug. är f ullkoinligt upphäf d, och hustru liar samma rätt som ogift myndig kvinna att förvärfva, besitta och förvalta ägendom, afsluta kontrakt, fnngera som testaments&amp;ekutor, förmyndare och god man, etc.), samt nu senast i Norge (dar genom lagen af den 29 juni 1888 gift kvinna är myndig, ehuru agen dom^.^ gemenskapen i dc flesta fall ekvarstår). I denna riktning gick äfven den skrifvelse, som 1884 års riksdag ställde till lcongl. m: t och hvari begärdes framläggande d ' ett sådant förslag af ändring i lagstiftningen rörande äkta makars ägendoinsförh~landen, att den obilliga undantagsställning, som enligt svensk lag gift kvinna intager shom juridisk person blefve i vissa angifna .afseeiiden upphäfd. Nya lagberedningen fick samma å r i-uppdrag att utarbeta ett lagförslag i nämnda syfte. Detta förslag, som blifvit färdigt den 1 juli 1886, blef föremål för en ganska skarp kritik bkde fran högsta domstolens och pressens sida och blef den .S1 ' dec. sistl. 511. förkastadt af. regeringen, som bes1öt; att det icke skiige läggas ti.11 grund för nhgoii frainställning från kungl. &amp; t till riksdagen. Nya lagberedningen fick i stället uppdrag a t t utarbeta förslag till ändring i gällande bestaniinelser angriiende boskilnad ocli darnied sammanhängande lagstadganden, .i syfte att dels Ziittare tillfälle till vinnande af boskilnad beredes hustru, dels hustruns eller enkaiis betalningsansva%) Vi liiinvisa till deu i dagame af Föreningen för gift kvinnas Bganderiitt utgifna broschyren) ~ufvud~unkterna af den svenska lagstiftningen om kvinnan, af e. o. h~fr~ttsnotsrieii Km4 Staajf.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då tiden nu vore långt framskriden samt ännu 6 ledamöter hade anmält sig för att yttranden i frågan afgifva, H. Exc. finge hemställa, huruvida B. o. Ad. behagade upskjuta den vidare pröfningen af förevarande Betänkande till eftermiddagens plenum och nu åtskiljas. Bopades ja, hvarefter B. o. Ad. åtskiljdes kl. % 4 e. m. In fidem, O. Hrakel. Lördagen den 18 Februari 1860. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.utdr. för förmiddagens plenum. Fortsattes pröfniugen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utslcts Betänk. Hr Adelborg: De fleste af R. o. Adis medlemmar, som med upmärksamhet följt förmiddagens diskussion i denna fråga, hafva troligen funnit, att öfverläggningen hufvudsakligen vändt sig om det nya katekes-förslaget, och man har i allmänhet varit ense om att någon förbättring i det nuv:de förhållandet vore önskvärd. Men en del talare hafva yttrat den tankan, att då vi hafva ett af en Komité ularbetadt katekes-förslag, som ännu icke blifvit af PresteStits pastoral-afdelning granskudt, så vore något behof af ännu ytterligare ett nytt förslag icke för handen. Månne då det nya katekes-förslaget verkligen innebär, hvad man önskar? Jag vill derpå blott svara: att detta förslag, i likhet med den gamla katekesen, är upstäldt i frågor och svar. Detta torde vara tillräckligt uplysande; ty så länge denna upställning qvarstår, befinner man sig på samma punkt som förut. Vissa egna svagheter, som 572 I)on 18 Februari e. m. vidlåda menniakonaturen, skola alltid verka derhän, att lärarens till en början lifvade krafter så småningom slappas, om ej undervisningssättet tager hans fulla sjelfverksamhet i anspråk. Då lärarens fråga och lärjungens svar aro bestämdt gifna, inträffar också ett sådant förhållande säkrast. Så har äfven gått med katekesundervisningen i vårt land.
Innan större eller mindre del af ofvanomförmälda lån får lyftas, bör bolaget, genom sin Direktion, hafva till Riksgälds-kontoret aflemnat eller der företett: a) för hela lånesumman, jemte derå upplöpande ränta, å bolagets vägnar, utfärdad skuldförbindelse, som af Fullmäktige i nyssnämnde verk godkännes och antages; b) utaf bolaget, genom Direktionen, ingånget samt af K. M:t i nåder antaget kontrakt om jernvägs-arbetets utförande och anskaffandet af all för jernvägens begagnande erforderlig materiel, i den ordning och inom den tid, arbetsplanen bestämmer; c) bevis, att aktie-teckningen, äfvensom den i ofvanstående 2:dra punkt stadgade deposition af deruti omförmälda handlingar skett för ett belopp, som åtminstone motsvarar två tredjedelar af den föreskrifna tecknings-summan; d) bevis angående behörig verkställighet af den första inbetalningen å alla, enligt punkten litt. c, tecknade aktier; e) vederbörligt intyg, att arbetet inom föreskrifven tid blifvit påbörjadt och sedermera, i öfverensstämmelse med arbetsplanen, fortsatt; samt Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 197. 623 f) särskild, likaledes å bolagets "vägnar, utfärdad förbindelse, innefattande åtagande att, under ali framtid och utan något ytterligare bidrag af allmänna medel, vidmakthålla hela jernvägen, med allt hvad dertill hörer, i sådant skick, att den kan för allmänna trafiken begagnas. 5:o.
Om f/// Hes6-§fr^e/rc/r67', nr-Lfen oe/r rö/r. I underdånigt potänkande al den 19 Ootober nästlidno är, kar Konsistorium Kcadomicum i kund lorn;at den al kärovorks-komitden don 20 December 1828 /ok. Ko s, -i <!// /»//. Kär/, pirip. k/// K K. 1840. 3 18 gjorda kemställan, att till Rese-stipendier, Räroböekers oell Rärda Verks utgikvande. ett ärligt anslag ak 11,000 R:dr mätte i Mcler bevisas; för bvilka debot Lonsistorium ^eademicum i Upsala, enligt dess vid lionde Rukvudtiteln förekommande uppgift om de för Universitetet erforderliga Stats-anslag, hemval i underdänigbet anbällit, att tillgängar mätte beredas. I)ä för dessa vigtiga ändamäl nägra medel ieke blifvit af Rikets 8tänder bittills anvisade, förutom de, bvilka 8undbet8-6oIIegium kunde till rese-understöd för unga Rökare använda, oeb till följd deraf dylika bebof mäst bestridas af extra utgiftsmedlen, bvilka sälunda blefvo otillräekliga för alla de utgifter, bvartill de beböfde anlitas, oeb enär det dessutom vors angeläget, att tillgäng bereddes, sä val till reseunderstöd ät zngre 8kol-lärare, för inbomtande af fullständig kännedom om andra länders Undervisningsverk, som ock till befrämjande af vetenskapliga rön oeb försök, bvilka, i saknad af dertill användbara medel, okta mäst undorlätas; tillstyrkte VilHorordnade 8tats-8ecr6teraren , äfvensom 8tats-Rädet, i underdänigbet, det Rongl. Naj:t mätte af Rikets 8tänder äska ett ärligt anslag af 10,000 R:dr att af Rongl. Naj:t för dessa ändamäl användas. Rongl.
För att sa, mycket fullkomligare sätta den ifrågavaranda §, i öfverensstämmelse med det motsvarande stadgandet i TryckfrihetsförordningenÄjhar jag; i hufvudsaken nyttjat samma ordalag; men blott» för ytterligare tydlighet, tillagt Konungens gerningar epithetet; enskildta. Härigenom har ja g velat skarpt uppdraga den gräns, som Grundlagen utstakat emellan Kongl. Maj-.ts Regeringsåtgärder, samt Konungens person och gerningarl’ Konungens/wso» och gerningar tillhöra nemligen Bil. till Ridd, 0. Ad. Pr, II Band, 47 Dm 15 Martil, blott hans en/kildta lif och lefverne*, men i det offentliga lif vet är Konungen endast den styrande magtens högsta vilja, utan att likväl sjelf äga några kroppsliga organer, för att till verk och gerning bringa denna sin vilja. Kongl. Maj:ts regeringsåtgärder och författningar måste således, enligt Regeringsformen, anses såsom tori' trasignentens gerningar; ett ytterligare bevis för denna mening kan hämtas från sjelfva Regeringsformens ordalydelse. I 3 § heter det nemligen: ”Konungens Majestät skall hållas i helgd ”och vördnad; hans gerningar vare från allt åtal fredade.” Men samma Regeringsform medgifver, att Kongl. Majtts regeringsåtgärder kunna hos Föredraganden och rådgifvarne åtalas, enligt 106 §. inför Riksrätt, och enligt 107 §. inför Ständernas opinions domstol; följaktligen måste Kongl. Maj:ts regeringsåtgärder omöjligen kunna vara det, som förstås med de i 3 §. fridlyste Konungens gerningar. Grefve Gyllenborg, Johan Henning ’: Det har varit, likaså oförmodadt, som smärtande för mig, och jag förmodar, de öfrige Riksens Ständers Revisorer, som med mig delat samma åsigter utaf Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angåenderevi80n af tullräkenskaperne, att inhämta, det Kongl. Maj:t ansedt Riksens Ständers revisorer, med afvikelse ifrån den för dem 1813 utfärdade
S: Ltirfter celi Linnetyger se väfnad af linne Lok, alla slag Vy. 50 1 !, Blomster se Litt-B. M. Machinerier W 2 5 1 Magnesia 1 0 Magnet-Sten, oinfattad IO 1 » 5, infattad W. *5 1 Madrasser , stoppade med Tagel W. 5° 1 „ med andra slag W. 50 1 Maccrill se Fisk l. Manchetter med eller utan \ spetsar, samt sydde eller broderade W. 30 Malm eller Minera , alla slag W. 30 30 Manchester se vefnad af Bomull Mandel, alla slag Creditupplag 500 1 „ Skal 3° **s Inkom Utgå- Tranm a n-de ende sito TullTirllT LillProc. Proc. Proc. L. Mango W Manna 50 10 L. „ Gryn Se Gryn Manufacturer, Handtverkeri och andra Slöjdevaror, hel eller half färdige, af alla namn och slag, ej Specificerade W 5° 1 Marien-Glas Se Färgor Markacit Se Metall Marmor , Oarbetad i stycken eller Block W. 5 1 „ „ i Skifvor oslipade W10 1 „ Arbetad, Bilder Se Hitt. B F„ Alla andra slag W. Maroquin Se Fäder Carduans Maskfrö Se Frö 85 1 L. Masker W. 85 M astix 15 1 Mattor „ Bast 10 1 „ „ till garnering och emballage uti in. kommande Far*yg T u lif r i a 2 24 Inkom Utgå- Tranmande ende s.to TulirnliTull-' Proc. Proc, Mattor L„ Turkiska, Golf W 2 5 t T. , Alla andra slag från Utländska Örter W. 30 1 „ , från Inländska Or. ter W 1 Medailler af Guld och Silf, ver Fria. 5 L. „ af Tenn och annan oäkta Metall W. V i L.
Hörd Öfver Lindbergs ofvanberörde, efter hvad det vill synas, utom kännedom om 1848 års syn och 1856 års dom författade underdåniga ansökning om eftergift af han ersästtnings-skyldighet, har åklagaren, som i nyssnämnde dom funnit en anledning att afstyrka bi all till ansökningen, likväl icke kunnat vägra Lindberg det vitsord, att han, under sin långa tjenstetid, i allmänhet med både nit och skicklighet fullgjort de värf, som varit honom anförtrodda; och beträffande särskildt den försummelse, hvars för Lindberg olycksbringande följder nu liro i fråga, har åklagaren redan under sjelfva åtalets handläggning medgifvit, att denna försummelse kunde i viss mån ursäktas derigenom, att Lands-kontoret icke fått del af den till Läns-styrelsen med Krigsoch Kammar-kollegiernas skrifvelse den 7 November 1822, öfversända afskrift utaf arrende-kontraktet om Elfvetorp Jtä 1, jemte borgens-förbindelsen, utan ärendet i stället blifvit i Läns-styrelsens kansli-afdelning behandladt, äfvensom den med nämnda Kollegiers skrifvelse den 7 November 1827 till Lands-kansliet ankomna afskrift af arrende-kontraktet angående alfvetorp JV2 2, med tillhörande borgens-förbindelse i original, qvarstadnat i Lands-sekreterarens Stats-Utskottets Utlåtande Jri 225. 15 vård, anda till dess han den 24 Maj 1833 aflemna! dessa handlingar till Landskontoret.
M:s Bef:h:des i samma län gjorda förslag skulle komma att upgå till minst dubbla beloppet. Men så är förhållandet med det så kära aflöningssättet medelst boställen. Hvad åter beträffar det i K. M:s Nåd. Propos. förekommande anslag af 265,000 Rdr Rmt, för inrättandet af det å Alnarp förutsatta Landtbrukslnstitutet, så synes det mig vara allt för högt tilltaget, och icke alls af nöden för tillvägabringandet af det ifrågasatta Landtbrukslnstitutet. I Skåne finnes nemi. den anda inom befolkningen, att den icke kommer att sky enskildta upoffringar, endast Staten i någon mån vill mellankomma och underlätta företaget. Att Alnarp i alla afseenden lämpar sig till inrättandet af ett Landtbruksinstitut delar jag fullkomligt, ty der finnes både ler - Den 25 April. 269 och sandjord samt tillfälle till skogsplantering — en egendomlig angelägenhet för Skåne. I öfrigt är belägenheten nära allmänt Läroverk och den emellan Malmö och Lund gående jernvägen. Hvad åter sjelfva uplåtandet af kungsgården vidkommer, är min åsigt derom följande. Jag tillstyrker nemi.: l:o Att Statsverket måtte utlösa den var:de arrendatorn med den äskade afträdes-summan 45,000 Rdr Rmt, hvilken till en betydlig del bör få anses godtgjord med å stället var:de, arrendatorn tillhörige, byggnader. 2:o Att Staten måtte tili Skånska Hushållningssällskapet afgiflsfritl öfverlemna Alnarps kungsgård, såsom den vid afträdet sig befinner, under skyldighet att derstädes anlägga och uprätta ett Laadtbrukslnstitut, med dertill erforderliga byggnader; allt i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som af K.
— Madame Loulou — han talade till Madame Junot, men hans blick smekte hänryckt, leende Edmée — hvad tror ni väl er man skulle säga, om han nu såg er stå der och förvrida hufvudet på pojken? Han knep Eugène i örat — kanske litet hårdt och inte fullt så vänligt, som det såg ut. — Beskyll inte mig, general! Monsieur Eugène, ni måste verkligen försvara mig. Som om icke jag blott stod här och agerade förkläde för er och Mademoiselle de La Feuillade! — Det är alltså ni, Mademoiselle, som ... Han vände sig om och såg på henne. — Monsieur de Beauharnais gör sin kur! Hon böjde graciöst, mokant tackande, sitt hufvud. General — han förlorar sin tid! — Min stackars Eugène! Förste Konsuln skrattade. Han tog sans façon Edmées arm och lade under sin, Madame Junot gick efter med Eugène. Och ändå kan det icke nekas, att han är en vacker gosse. — Ni är vackrare, general! Det är omöjligt att återge den skälmska innerlighet, den öppna, smickrande beundran hon lade i sin stämma. Och med kärlekens ljufva, tanklösa dristighet tryckte hon ett ögonblick hans arm intill sitt runda, unga bröst. Han kunde känna hjertat klappa under det lätta tyget. — Edmée, mumlade han, hör du — du skall ... Hans stämma kväfdes i den bölja af våldsam lidelse, som steg i honom. Hon var blott obetydligt mindre än han. Ett ögonblick lutade hon blixtsnabbt sitt hufvud intill hans — hennes hår och kind rörde vid hans ansigte. Hon svarade intet. Madame Bonaparte var mycket vänlig mot Edmée. Hon ville ha henne bredvid sig vid bordet och talade nästan oafbrutet med henne — om Caulaincourts och Rastignacs och andra gemensamma bekanta från Faubourg de St. Germain. Engång förde hon samtalet öfver på Louis de Châteauneuf, som hon med leende diskretion lät förstå, hon visste var bestämd till hennes brudgum. Edmée svarade på allt, småleende, säker, fullständigt oberörd.