Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer vördsamt till Högh R. o. Ad., om det passar sig att anbringa dylik monumental inskription å t. ex. en sådan kyrkobyggnad som den nyssbeskrifna, eller andra likartade, om ock med någon längre varaktighet? Jag tror mig genom det nu anförda hafva ådagalagt behofvet af den i K. Proposin föreslagna Läns-arkitekts-institulionen. Den nu till afgörande föreliggande punkten rörer dock beviljandet af de i samma K. Propos. föreslagne löneförbättringarne till en del tjenstemän vid K. Ofver-lntendents-embetet. Då jag i hvarje fall finnér sagde löneförbättringar högst befogade, måste jag så mycket mera dertill yrka bifall, som jag hoppas och förutser, att Läns-arkitekter snart nog måste tillsättas, om ej landets byggnadsväsende skall komma att stå allt för långt efter andra konstoch näringsgrenar. Den ständigt stigande och, för så vidt den utan Läns-arkitekter kan vara det, gagnande verksamheten inom K. Ofver-lntendents-embetet skall, efter tillsättandet af Läns-arkitekter, och till landets verkliga fördel, ännu mera öka samma embetes ansvarsfulla och redan synnerligen trägna göromål, hvilket bör nogsamt beaktas. Jag anhåller vördsamt att HÖgl. R. o. Ad. i denna punkt måtte godkänna K. M:s Nåd. Propos. Frih. Klinckowström: I afseende å de af den siste värde talaren citerade äldre och nyare författningar, vill jag H. III. 14 210 Dea 10 Mare f. m. endast anmärka, att dessa författningars beskaffenhet icke utgör föremål för den närvarande öfverläggningen, saint alt det tillhör regeringen och i första hand det embetsverk, som utöfvar öfverinseende öfver byggnadsväsende! i landet, att, derest författningarne äro antiqverade och mindre ändamålsenliga, afhjelpa de bristfälligheter och felaktigheter, som vidlåda dem. Beträffande den omnämnda kyrkobyggnaden, vill det synas mig som om man kunnat ställa den byggmästare, som i stället för murbruk användt lera, till ansvar för hans oriktiga förfarande.
October afgifne betänkande angående ffärpning i straffet för tjnfnader m. m. anfört blef af Preste-Ständet till alla delar Madl; Hwilket genom Utdrag af Protokollet skulle de Respeciive Med-Ständcn samt Lag-Utskotter »Vördsamt och wänligen rillkännagifwas. Vt luxra. S. DEfter upläfande af Riksens Höglofl. Ständers Lag-Ulffvkts Uti Peo ocollv Utdrag as den »fö Vennes afgifne uttalande öfwer Prestc-Srändets anmärkning wid samma Utskotts betänkande, rörande Herrar sl?k»n)s och LZZes, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om tillökning i underhållet för bysatte personer, andragne yrkanden, pch da de öfrige Respeciive Ständen UiMkters ofwauberörde betänkande oförändrgor anragil, atijäg Stäm *598 Den 27 November. Sländet all werkön af Desi sälnnda gjorde anmärkuina komina alk förfalla. Hwarom de Refpecrive M-d-Sränden samt Lag-Ulskorrel härigenom ffulle wo.dsaint och wänligen Underrättas. Ol supra. S. DI anledning af RikfcnS Höglofl' Ständers Statx-Utskolts ttki memorial af den 17 dennes gjorde anmälan, ait Stats-Werkets möloltnde tillstånd, icke lämnar någon utwäg till det understöd för Tackjerns-Bergslagerne fom Kongl. Majit uti nådig proposition af den i.sta i denna manad äskat, samt med afseende kippa Riksens Högloft.
Öfver protest skall skriftlig handling upprättas, innehållande: fullständig afskrift af Vexeln med hvad derå finnes tecknadt; — den sökandea anhållan eller påstående; — det svar derå gifves; — det förbehåll, som lör sökanden af förrättningsmannen göres; — ort och tid, hvarest och när protesten sker; samt förrältningsmannens och vittnets eller vittnenas egenhändiea underskrifter. 38 §. Anträffas ej den, emot hvilken protesteras skall, bör protesten verkställas vid hans bostad: i händelse underrättelse derom icke kan erhållas, bafve Sökanden ändock förvarat sin talan, derest han, så fort ske kan, och senast inom 14 dagar, förhållandet anmäler hos Konungens Befallningshafvande eller närmaste Rrådstufvu-Rält. Vexel-innehafvare är ej befriad från skyldigheten all protestera derigenom, att den, på hvilken Vexeln är dragen, aflidit eller kommit i concurs-tillstånd. Cap. Om laga Domstol och om rättegången i Vexel mål. 4° §. Rätter Domstol för Vexelmål, deri vexelrätten icke är förlorad, vara Rådstufvu-Rätt i den stad, der Svaranden bor eller anträffas, men om han å landet bor, eller anträffas, Rådstnfvu-Rätten i närmaste stad derintill/ llihopg till R. år. Vrot. 1834 oel> 1835. 1 Sami. t Afd. z8:de Häftet. 3 *4 Kongl. Mops Nådiga Proposition Nio 79. 4* §■ Stämning i Vexelmål skall, när Sökanden så äskar, meddelas till samma dag, om Rätten då sitter och Svaranden är så till hands, alt han kan sig före rättegångstimmans slut infinna» 42 §•
Maj:t funné godt att samtlige klaganderne en sådan lindring förunna, på det sätt, att de skattskyldige, så vidt prescription emot dem vore öppen och de i följd deraf kunde tillförbindas att ifrågasatta afgiftea för ett eller annat Expediiions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 328. 6i5 af de då förflutna åren betala, blefvo tillåtna att för 2:ne år i sender, nemligen för det löpande året och efierräkningsvis för ett restår, afbörda sig berörda utskyld, med vilkor likväl, att de restskyldiges under ägande eller besittningsrätt innehafvande jord blefve för resterne i ansvar. Slutligen hafva Rikets Ständer inhemlat, att i afseende å nyssnämnde prescription för utkräfvandet af de föiflutne årens vacance-afgifter, hvarom serskild talan varit hos Kongl. Majus Befallningshafvande förd och till Kammar-Rätten fullföljd, sistnämnde Embetsverk, genom Utslag den 19 December 1844, enär den för klagandetnes hemman belöpande vacance-afgift, hvilken, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835, från och med samma år borde utgöras, ej inom 3;ne år från uppbördsårets utgång blifvit för år 1835 klaganderne afiordrad, pröfvat i törmågo af Kongl. Brefvet den 20 October 1741, skäligt ogilla den till utbekommande af samma års afgift af Konungens Befallningshafvande meddelade utmätningsåtgärd; och blef till följd häraf Konungens Befallningshafvandes öfverklagade beslut på det sätt rättadt, att, derest vacance-afgiften för åren 1835 och 1836 skulle sammanlagdt öfverskjuta hvad för åren 1836 och 1837 rätteligen borde utgöras, det öfverskott, som på sådant sätt kunde komma de skattskyldige till godo, borde dem kostnadsfritt återställas.
I)å Rikets vid sednaste riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 28 Augusti 1851, anhållit, att ett enklare system för rikets mynt, grundadt på decimalindelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, måtte utarbetas och vid denna riksdag föreläggas Rikets Ständer, så har Kongl. Majit tagit denna vid flera föregående tillfällen väckta fråga ånyo uti öfvervägande. 24 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, M 29. Redan vid 1844 och 184S årens riksdag gjorde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 15 Februari sistnämnde år, hos Kongl. Maj:t framställning derom, att svenska myntets räkne-enhet måtte fastställas till en fjerdedels riksdaler i silfver, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-ordningen af den 9 Maj 1835 bestämmer, och att denna räkne-enhet, svarande emot En riksdaler riksgälds eller Trettiotvå skillingar banko, skulle benämnas Riksdaler och indelas i 48 skillingar samt hvarje skilling i fyra styfver, och lemnade Kongl. Maj:t härtill sitt nådiga bifall, hvarom Rikets Ständer uti skrifvelse den 8 Maj samma år underrättades, med förklarande derjemte, att Kongl. Majit, sedan de för det nya mynt-systernets fullständiga ordnande och tillämpning i afseende å allmänna räkenskapers förändring, utskylders debitering, vexel-kurseos noterande, böters beräkning rn. m. nödiga upplysningar hunnit inhemtas, ville i nåder förordna om tiden och sättet för det nya mynt-systemets bringande till verkställighet. Vid meddelandet af nådigt samtycke till Rikels Ständers förberörda underdåniga framställning undföll det icke Kongl.
Den 24 £17aj f. i anleDning af Kongl. $Jlaj:tö nåDiga pro» pofition, angåenDe åtgärDer till bel)öfvanbeö unDfättning t mijjveptår; 118:o af famma Dag, angåenDe föränDringar i fdttet för utgöranDe af inDelta räntor famt Dejiaö, jemte §ionDe»fpann!ålenö, inDragning till 0tatö» verf et nt. m.; 119:o af famina Dag, angåenDe bereDanDet af np lofalför D\ifö»2lrfiret; 35 120:o af femma bag, i fråga om afpttranbe till ©tocfholmd frat) af ten ©tåren tillhöriga f. f. §ateburéegcnbomen å Dl.Dbarf) ölmen; famt l2l:o ef femma i>eg, angåenbc öfmerlcmnanbet till Äcngt. 2^aj:t af bet npa Dceglementet för DciBgälbé^ontorct. §. 19. f£ill fpUanbe af ©tatömetfetS behof hflfme åtagit Df cn allmän år* lig SSemillning af 1,730,000 Dv:br Sö;co, att utgå för 1846 och följanbe år intill flutet af bet, bå np D5emillningéftabga mavbér af DvlfetS ©tanber an* tagen; Dd) äro be till ©tatémerfet ingåenbe Söemillningémebel af Djj fövjlagé* mtö upptagna till följanbe belopp, nemligen: £ullmebel
— 75 torr eller rökt: gråsidor eller sej i centner. l 25 lax och ål 1 centner. 6 —■ längor och lorsk, med derunder inbegripne rotscher, samt klipp-, stockoch platteller bred-fisk 1 centner. 1 30 andra slag 1 centner. 2 50 ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 15 öre. Förslag till Tulltaxa. 11 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Fiskben; se Ben. Fiskskinn, oberedda eller beredda Fria. Fjcdrar: till begagnande för jernvägsmateriel — Fria. s. k. krinolin-, öfverkladda, omspunna eller omväfda; se Karkasser. ur-; hänföras till delar af Ur, ej specificerade. andra slag, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Fjäder, ospritad — Fri spritad 1 skalp. IS Fjäll, hvalfisk-, eller Ossa Sepiae — Fria. Flaskfoder förtullas lika med det ämne, arbetadt. hvaraf de bestå. Anin. Flaskorna med deras innehåll förtullas särskildt. *Flintor —. Fria. Flintsten — Fri Flottholz; hänföres under Korkbark.
Denna omständighet medför flere fördelar, men i synnerhet den, att förenkla frågans behandling hos R. St. och förkorta öfverläggningarne ,i ämnet. Vi kunna alltså nu genast gripa ämnet i dess hufvudmoment, utan att nödgas sysselsätta oss med disputer, huruvida det är eller icke är gagneligt att bygga jernvägar i Sverige. Vid detta tillfälle anser jag det nödvändigt att icke allt för mycket ingå i vidlyftiga debatter, och icke fördjupa oss i detaljerne af Den 21 December. 357 frugan. Egentliga föremålet för närvande öfverläggning är en af, Gr. Rosen väckt motion och vi känna ännu inga andra förslag i ämnet än denna motion och den K. propos:n. Resumerar jag de framställningar, som innefattas uti dessa 2:ne handlingar, så finnér jag, att den egentliga frågan f. n. gäller en vigtig princip, nemi. huruvida, såsom det heter i den K. proposrn Staten, ”genom sin omedelbara försorg” skall utföra jernvägslinierne, eller, såsom Gr. Rosen föreslagit, R. St. skola antaga den grundsats, att jernvägsanläggningarna skola uplåtas åt enskilda entreprenörer. Till lycka för min mindre förmåga, att uttrycka mig så klart sorn jag önskar, är jag i betydlig mån förekommen af de 2:ne sista talarne. Jag vill således endast i korthet uttrycka mina åsigter i ämnet. Jag anser det mindre väsendtligt, af hvem dessa jernvägar bygga_s, antingen det blir staten eller enskilde, som öfvertaga bestyret härmed.. Deremot fäster jag stor vigt dervid, att Staten från början är egare af hufvudbanorna, hvarifrån de mindre skola utgå. Hr v. Troil har redan utvecklat skälen härför, men jag går ännu längre än han, då jag påstår, att Staten bör ega dessa jernvägar icke endast derföre, att den må kunna nedsätta taxorna, sedan anläggningskostnaden blifvit medelst inkomsterne af jernvägen godtgjord, utan derföre att, enl. mitt omdöme, det är Statens pligt och med dess interesse förenligt, att, om i en framtid af 20 eller 30 år efter vägarnas eller banornas fullbordande
I kännedom om ett olika förfarande med Bilagors Charrering, har ock Utstottec trott i denne §. böra införas det genereile stadgande: 2lt da flere Bilagor skrifwaspa etrArk, bär detsamma ock wid hwad Rätt eller ställe som hälst det jngifwes, förfes med sa stor Charta som sig skulle belöpa, om hwac Bilaga wore ftrifwen pä särskilt Ark. 4- §. Hwad hos HögloftRidderskapet och Adeln Llifwit erindradt, at uti 1748 ärs onartD SiZillstW Förordning, stall med Börds-Bref förstas Bewis om skyldskap och älder, tyckes strida sä wäk emot föregående delen bade af denna och z H.,der sadane bewis öfwer Födsel och Slägtskap särskilt namnes, samt utfatt ar, a hwad Charta de stola strifwas, som emot Registrets innehåll uti 4:de Tomen af ^o6Le8 Werk under order Börd; och kan Utstottet altsä för sin del ej antaga den har yrkade ändringen 7- §. Z enlighet med Högloft. Ridderstapets och Adelns sä wal som Högwördige Präfte-SrandetS anwisning, finner Utstorcet, ari stallet för (ÄncLlisLureuu här bör nämnas: Efter Högwördige Präste-Ständets begäran torde ordet Lupvli^uernL här fa förändras til ^jnlagorne. 9. §- Inom Högloft. Ridderskapet och Adeln har dels blifvit ästadt, al bestämdt matte utsättas i denna der den Part, hwilken tillätes för sm oför mö Sjette Bandet. N:.o §Z4 Den 17 Mars. mogenhet, at utan Uevisions-Skilling draga sitt sak lil Konungen, frikannes frän ettan» LiZillar» a Handlingarne derstädes, och dels ater asten annan Ledamot pastarr, at llevistons-sökandet zratis ej berättigar til befrielse fran stampladr papper.
I min ungdom — för så vidt jag då alls om alls trodde mig i stånd att uppnå en så hisklig ålder — i min ungdom var jag viss på, att vid den tiden allt skulle vara slut, sagan för länge sedan ändad, det underbara, som naturligtvis måste inträffa, upplefvadt, tillvaron en torr, skrämmande öken. Jag tyckte, jag då rent af måste blygas för att gå och skräpa bland folk, som ännu ägde rättighet till lifvet. Och det är väl så ock — sagan är slut. Men — hvarifrån komma drömmarna? Är det ett ålderdomstecken? Kommer möjligen för alla kvinnor en sådan lönlig tid — en hägring, en dröm, lefvande som lifvet själft ...? Ehuru de tiga, dölja Här sitter jag, som aldrig skrifvit en dagbok, som hatat allt det där, som sträckt mig blott efter lifvet, och talar till ingen, till ett dumt papper, till mig själf. Men jag måste — detta ovärkliga, som kommit öfver mig, sannare, hungrigare än värkligheten, förtär min själ. Hvem skulle förstå den fyrtioåriga med lifvet bakom sig, ett fylligt lif till och med, och som känner lifsångest, som skriar efter lif, hon aldrig lefvat! Icke ett snille, icke ens en god människa skulle fatta det, endast jag själf känner, hvad jag mist. Morgonen därpå. Återigen har jag drömt — drömt ... Jag vet icke, hur jag blef klädd. I spegeln mötte mig ett ungt ansikte, mjuka drag, fuktiga ögon — du Louise! — Jag kastade mig öfver toalettbordet och gömde ansiktet i händerna. Med tio ögon såg jag, med tio öron hörde jag de smygande fjäten, de lätta glidande konturerna af honom — min drömbild. En ljuf, förintande känsla steg upp i bröstet, beröfvade mig andedräkten. Jag ville resa mig, gå ut i solljuset — till nyttig id, till mina barn — skrifva till min make, som färdas långt borta. Men jag låg kvar. En vällustig smärta ... en gnagande smärta — den brann som eld, men den var ljuf. Åh, icke ville jag ... jag var rädd för att göra det — men ändock skedde det.
På denria grund tror jag alt vexlingen afven nu Banco-UtsÅöttets Belänhanätn. 495 skulle luta sig göra; i synnerhet om min icke införde Metalliskt mynt, utan endast i Banquen emottog och utleirinade omyntadt Silfver i bestämda afvägda qvantiteter. Mine åsigler derom skola närmare utvecklas i Bilagan; I,it. I., men som jag märkt att de icke af många delas,' anser jag rnig här böra grunda mitt förslag om Banqueris beredande till liqvid, på införandet af Metalliskt mynt; fastän jag icke anser detta lika tjenligt. Då i följe deraf Banquens fond måste förstärkas, för att förekomma all fruktan för vexlingens afbrytande, anser jag likväl En million Riksdaler Specie vara allt hvad dertill behbfves; Jbelst ifall Silfver-inköp efter vexlingens början någon tid fortsättes; emedan Banquen derigenom egde så stor fond, som den någonsin förut haft. Detta kunde tillvägabringa® på följande sätt: 1:0 Som Banquens nuvarande Elne-vinst, ■sedan kostnaderne afdragits, uppgår -till ungefär 700,000 R:dr Banco, skulle deraf lemnäs VexelBanquen till Silfver-inköp så mycket, att under loppet af de nästföljande 3:ne år 600,000 R.dr ■Specie i Silfver kunde inköpas. 2:o Ar 1826 skulle Vexel Banquen upptaga ett Lån i Silfver på 3 års uppsägning till ett belopp af 500,000 R:dr Specie; hvilket om så behöfdes, kunde contracteras på Amortisseanent i 10 år. Banquen egde således ultimo
Vid indelda kavalleriet finnas deremot endast 3 korpraler på sqvadron eller 15 på bataljonen. Då dessa 15 icke kunna jemnt fördelas pä 4 sqvadroner, hafva kommitterade, som icke velat minska den befäl-reserv, som uti denna grad kan sökas, ej heller den utsigt till befordran manskapet eger, ansett rättast att öka korpralers och vice-korpralers antal till 16 på bataljon. Något giltigt skäl, 136 hvarföre vid lif-gardet till häst flere korpraler skulle behöfvas på sqvadron än vid husar-regementet Konung Carl XV, torde deremot icke finnas, hvarföre kommitterade i underdånighet föreslå: att vid hela kavalleriet må anställas 4 korpraler och 4 vice-korpraler på sqvadron. Af de smärre förändringar i befälets organisation, som kommitterade (se bil. E) ansett böra vidtagas, torde endast särskildt böra anmärkas, att regements-qvartermästare-beställningen vid Jemtlands hästjägare-corps blifvit utesluten, emedan vid denna lilla corps dennes tjenstegöromål af adjutanten säkerligen kan bestridas. Äfven har, med anledning af depöt-sqvadronens mindre styrka vid samma corps, endast en andre löjtnant jemte andre ryttmästaren blifvit uppförd. Då lika många underofficerare äro anställde vid dessa som vid öfriga sqvadroner, finnas af dem två att till depöt-sqvadronen kommendera. Efter hvad kommitterade sålunda i underdånighet föreslagit, skulle svenska kavalleriet, bestående, oberäknadt befälet, af 4,818 man och 5,201 hästar, blifva fördeladt på 9£ bataljoner och 42 sqvadroner, samt vid utryckning i fält kunna qvarlemna en fullt organiserad depöt-sqvadron för hvarje bataljon, äfvensom för den half-bataljon, som bildas af Jemtlands hästjägare-corps. Den kostnad, hvartill här i underdånighet framställda organisations-förslag för svenska kavalleriet föranleder, uppgår till: För en gång.
Jag föreställer mig, att, då arbetet på banan emellan Arvika och Norska gränsen nog tager i anspråk alla de krafter, som i Wermland för ändamålet kunna åstadkommas, ett års uppskof med ifråga - 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. varande rigtuingens bestämmande är af ingen betydelse i jemförelse med den ohjelpliga olägenhet, som måste blifva följden af ett misstag vid banans anläggande, och föreslår alltså: att Rikets Ständer ville afslå Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, för så vidt den afser att bestämma rigtningen af nordvestra stambanan genom Wermland emellan Christinehamn och Frykerud och anvisandet af medel till byggande af denna bandel; samt i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes till nästa Riksdag genom jernvägsbyggnadsoch trafikstyrelserna närmare undersöka och utreda de tekniska förhållandena på Norum—Nilsby-banan och de ekonomiska fördelarue med afseende å hvardera af båda bansträcknin garne. Under tiden må det ock visa sig, om aktieteckningen för FilipstadNorums-banan blir så fullbordad, att man deraf kan draga någon säker slutsats, om denna bana kommer till utförande eller icke;“ Och hafva i denna reservation Riksdagsfullinägtige Jonas Andersson från Östergötlands och P. O. Hörnfeldt från Wester-Norrlands län sig förenat. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 55. 1 SS. Alik. till Exp.-Utsk. den 19 Mars 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af motion om anvisande af medel till ett vägarbete i Jemtlands län och beredande derigenom af arbetsförtjenst åt den derstädes, i följd af missvext, nödställda befolkning. (R. A.)
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: På det all saken må blifva sedd å båda sidor, önskar jag att Hr af Puke och Råfelt måtte låta trycka deras anföranden såsom Gr. von Platen gjort med sitt, eller ock, alt deras vänner måtte taga samma befattning dermed, som hans vänner gjort med hans yttrande. Uplästes till justering och godkändes följande från Exped.Utsk. inkomne förslag lill R. St:s underd. skrifvelse till K. M. N:o 82, ang:de lindring i Rotehållarnes på Gottland skyldighet all anlägga Båtsmanstorp; N:o 83, ang:de befrielse för åtskilliga Pastorsoch Komministers-boställen från utgörande af rotering eller om åtnjutande af ersättning derföre; N:o 84, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför; N:o 85, ang:de Post-bevill ningen; N:o 86, ang:de förändrade tullbestämmelser för raffineradt socker och sockersirap med hänseende till serskild sockerraffinaderiet i Fredrikshall beviljad förmån; N:o 87, ifråga om beredande af ändamålsenlig kommunikation emellan Gottland och öfriga Sverige; och N:o 88, ang:de uphörande af mätare-penningar för stenkol, som till riket införas. Äfvenledes uplästes till justering och godkändes ett af Exped.- Ulsk. under N:o 7 afgifvet förslag lill § i Riksdagsbeslutet, ang:de post-bevillningen. Föredragos ånyo och remitterades till SlatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 18 dennes f. m. på bordet lagda nåd. skrivelser och propos. till R. St:r. l:o ang:de den tillökande ordinarie Soldat-roteringen i riket; 2:o ang:de understöd åt Ofverste-löjtnanten J. Z. Dunckers
St:r komma i tillfälle, att, efter anspråkens beskaffenhet, fatta sine beslut. Men skulle, emot förmodan några sådane utgifter, i och för Riksdags skuld komma i fråga, hvilka böre af K. M:t anbefallas, så kunna de verkställas af StatsGontoret förskottsvis, mot ersättning från RiksgäldsContoret. På grund häraf; och, till vinnande af den förenkling i åtgärder, som motionen åsyftar, har Utskottet ansett sig böra vördsamligen tillstyrka, att, derest omkostnaderné för innevarande Riksmöte varda, efter vanligheten, på RiksgäldsContoret anvisade; och hvilket Utskottet för sin del finner lämpligast, nämnde Contor får sig uppdraget, att omedelbart bestrida alla särskilde utgifter, så att Redogörelsen för Riksdagskostnaderne i hela sitt omfång fästes vid RiksgäldsContoret. Om R. St:r skulle täckas härtill bifalla, blir nödigt, att, jemte det beslutet härom hos K. M:t i underd:het varder anmäldt, tillika göres underd. anhållan, att, derest sådane utgifter, i och för Riksdag skulle komma i fråga, hvilka böra af K. M:t anbefallas, K. M:t då täcktes derjemte anbefalla StatsContoret, att till RiksgäldsContoret afgifva requisition å ersättning för den gjorde utbetalningen, jemte öfverlemnande af behörige verificationer. I sammanhang härmed torde hos K. M:t äfven böra anhållas om Befallning till StatsContoret, att, derest till äfventyrs någre förskott redan derifrån skulle vara meddeldte eller räkningar förskottsvis godtgjorde, Förskotfcs-qvit - io Stats -Utskottets teneen och räkningarne, emot behörig ersättning, varda ofördröjligen till RiksgäldsContoret öfverlemnade. I den händelse R.