Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom den Förlags-fond till Skoiböckers tryckning, som Eders Kongl. Maj't redan Nådigst låtit ställa under Commitéens disposition, skall sjelfva utgifvandet af Böckerne visserligen betydligt lättas, men åtskillige vid .Rikets Gymnasier och Skolor studerande Karn och Ynglingar, äro till den grad fattiga, att de ej kunna förskaffa sig de nödigaste Läroböcker, äfven till det lägsta pris. Undervisningen försvåras häraf till oberäknelig skada. Samma förhållande är med nödige Chartor, Räknetaflor och Skrifmaterialier. Om detta ej blifver afhulpet, skola andra förbättringar blifva fruktlöse. Anser man, att Udel af Gymnasiioch Skol-ungdomen är så fattig, att den behöfver detta understöd, och dertill skulle anslås 400 Tunnor Spänne* mål årligen, eller deras värde i Penningar, så uppkommer deraf ett biträde af omkring 3 ]R:dr 16 sk. Banco åt hvarje medellös Yngling för detta behof, som då torde kunna anses vara någorlunda afhulpet. Skulle detta Förslag af Eders Kongl. Maj:t i Nåder gillas, lärer Eder Kongl. Maj:t äfven Nådigst täckas låta fördela anslaget till hvarje Stift, i man af discenternes antal, samt lill hvarje serskildt Skola inom Stiftet efter samma beräkningsgrund, dock med iakttagande af de böckers högre värde, hvilka •vid Gymnasierna måste nyttjas. Stats-ZJtskottets Betänkanden. 1003 Ehuru Commitéen tagit till grundsats, att ■vid Skolverken ej föreslå högre Löner, än att det matte blifva Lärarnes interesse, att, sedan de förvärfvat befordrings-meriter, söka sig derifrån till andra Ecclesiastique Sysslor, innan de så åidrats i den mödosamma Skoltjensten. att de ej kunna uppfylla dess åligganden, hvartill god hälsa och mycken liflighet erfordras; kunna dock inånga omständigheter dertill föranleda, att ibland Skol-Staten Personer skola finnas, hvilka, då de ej mera uppfylla en Lärares pligt, genom.
För min del är jag af den underdåniga tanke, att för våra förhållanden lämpligast är, att kannan fortfarande förblifver enheten för rymdmåttet, och att tunnan bibehålies för mätning af spanmål och andra mera skrymmande varor, och anser jag mig desto hellre kunna i underdånighet tillstyrka denna modifikation i Vetenskaps-Akademiens sednast afgifna förslag, som derigenom all väsendtlig rubbning i redan för handen varande förhållanden undvikes, utan att, så vidt jag kan fatta, någon annan olägenhet uppstår, än att de, som sysselsätta sig med förfärdigande af målkärl, måste hädanefter, såsom hittills, hafva särskild kännedom om målkärlens konstruktion och sidornas dimensioner på de fyrkantiga kärlen.» Uti Grefve Mörners yttrande instämde Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Stjerneld och Stats-Rådet Grefve Gyldenstolpe. Stats-Rådet IVallensteen biträdde föredragande Departements-chefens underdåniga tillstyrkande, utom i hvad angick rymdmåttet, i afseende hvarå han Kongl. Majas Nåd. Proposition, N:o OS. 67 yttrade: »I det förslag till författning angående mått, mål och vigt, som af Rikets åren 1828—1830 församlade Ständer pröfvades, var tiotalseller decimalfördclningen iakttagen, utom i afseende på vigten, hvars grader voro beräknade i hundratal. Rikets Ständer ogillade denna centesimal-fördelning, och begärde, att äfven å vigten decimal-fördelningen skulle iakttagas. Det skäl, som anfördes, nemligen att för den i räkning mindre öfvade, som dervid behöfver flere hvilopunkter för sin tankegång, är svårare att i minnet behålla och tillämpa de siffertal, som förekomma emellan 10 och 100, än talen emellan 1 och 10, synes mig förtjena synnerlig uppmärksamhet i afseende å nu förekommande förslag, att bestämma rymdmåttets grader ännu mera afskiljda från hvarannan, nemligen efter tusentalseller millesimalfördelningen.
följa med min läsning; de sysslade envist med Då jag, ett par timmar senare, tagit mitt bad prostinnan. Jag spratt nästan till, då jag fick se och därefter trädde ut på den långa badhushenne komma upp på verandan. Jag kände, att bryggan, mötte mig en syn, som sedermera unhon med en forskande blick betraktade mig, och der mången lång natt kom sömnen att fly mitt plötsligt kom hon fram till mig, presenterade läger, en syn, hvars fasa jag icke på åratal sig själf och frågade, huruvida hon var igenkänd. kunde föijaga, och som jag aldrig skall kunna » Ni påminner mig, » sade hon vid ett annat förgäta. Det var båda de ungas liflösa, af vattillfälle, då hon helt plötsligt, vid de första to•«_ ten drypande gestalter, som i detta ögonblick nerna af Wicniawskis legend, rest sig, fattat lyftes ur en fiskarbåt och buros fram till badmin arm och gått utom hörhåll för musiken, huset. Det blef några fasans och förvirringens » om mitt lif s på en gång gladaste och sorgligaögonblick, under hvilka vi litet hvar sattes i ste minne, dess ungdomsglans och de drömmar &lt; (B rfCL och förhoppningar, som så sorgligt gingo i kvaf. » I hennes ögon glimmade det fram en undertryckt eld, som tydligt förrådde, att en smula romantik dock slumrade kvar på bottnen af den till utseendet så prosaiska lilla prästhustruns själ. » Fast jag blott var tjugu år, då detta slag drabbade mig, trodde jag, att lifvet för alltid för mig fallit i spillror. Efter några år miste jag min mor. Jag stod då alldeles ensam och öfvergifven, utan huld och skydd, utan energi och lefnadslust. Då bjöd mig en god, allvarlig prästman sitt hjärta och sin hand. Jag tvekade länge och tyckte, att det skulle, vara ovärdigt att mottaga så mycket af honom och hafva så litet, så oändligt litet att gifva. Men han var enträgen, fordrade så litet, och jag — jag kände ett så stort behof af att finna en hamn och ett hägn. Jag fann bådadera: en trofast, öfverseende make och ett kärleksfullt välsignadt stöd.
Då först blir det tid för Riksens Ständer att gripa sig an, och åtaga sig detta började Canalarbetes fortsättande. Afkastningen af Canalen blir då Statens och icke enskildt Bolags, som synes villja, att Staten med halfva kostnaden skall fullborda hvad det sig åtagit. Den stora Discont-vinsten, som nu tillfallit Actieägarne, blir då Statens. Ty som Den 22 Juli f. m. CanalBolaget fatt Disconträttighsten, icke blott för Canalarbetets börj andé, utan ock för detsamma* fullbordande, följ -r af sig sjelf, att då Bolaget icke det åtagna CanalVerket fullbordar, den dermed förenade D iscont-förinanen frångår Bolaget, som genom den vinst det af densamma redan njutit, bör vara rikligen ersatt för sina på CanalActierna insatta 4.0 ProCentCanalarbetet skall då af Staten fullbordas, och da dervid, samt vid aflöningarnas reglerande för Direction och Betjening, de kloka grunder följas, som nyttjades vid TrollhätteGanals fullbordande, är jag öfvertygad, att likasom denna inom få år fullbordades, skall ock Götha Canal, inom kort tid, och utan förlust för Staten blifva färdig. Grefve Löwenhjelm, Gustaf: Nyttan af Götha Canal, bör efter min tanka bedömas med åsigt af La dets oeconomi ska nytta, af Statens mercantiliska interesse och af Rikets ökade försvarsstyrka. Ehuru öfvertygad jag är om de ofelbara fördelarna, som detta Verk skall i oeconomiskt och mercantiliskt afseende medföra, anser jag mig, i anseende till bristande egen kännedom i dessa ämnen, obehörig att mig deröfver yttra. Mina grunder kunde och borde ej af Ståndet anses annorlunda än ett upprepande af deras me - io5i Den 22 Jul! /. ra. ningar, på hvars sakkännedom mitt öfvertygelse hvilar.
Ändamålet med dessa donationer af jord har varit, dels löningsvilkor, dels någon ersättning för det å handeln åtagne Båtsmanshåll af Städerna, men synnerligen för att i Sverige införa och producera alla de slags växter som till förädling vid Fabriker hår i landet kunde framdragas och hvilka på Landsbyggden i brist af nog arbetskraft, af nog gödningsämnen och borttagning af den bästa jorden, ämnad till säd och andra till jordbruket hörande produkter ej gerna derstädes kunde frambringas. På Stadsjorden borde således endast planteras Lin, Hampa, Tobak, Färggräs, Kardborrar m. fl. dylika alster — men hvar sker detta? ingenstädes endast Tobak plan teras något allmänt å vissa ställen och å de öfrige endast Landtmannaalster. Då Sverige åger en så betydlig Handelsflotta, då Seandia naviens enda och rätta försvar ligger i dess sjö^ vapen, tyckes att Sverige inom sina egna områj den bör skaffa sig materialier till dessas unders Den 3 Martil, hållande. Ett af de betydligaste' dertill är Hampa, och säkert skulle Sverige genom ökad odling deraf få sitt eget behof fyldt jemte ett öfverskott till förädling och afyttring. Jag får derföre hemställa till Ridderskapet och Adeln att skatten och bevillningen af Städernas jord bör utgå in natura af Hampa, i likhet med Hammarskattoch Tiondejernet. Grunderna till denna min begäran ligger ej allenast i det oeconomiskt nyttiga utan i förut varande Lagar och Författningar som detta bjuda, men som af vanlig slapphet kommit under rubrik af dem som ej mera behöfva följas. Då dessa antyda specielt att minst 2 kappland af hvarje tunnland böra besås med Tobak en mängd fördelar för dem som göra plantager af förenämnde sorter alster, öfvergående äfven till arfvingars fördelar. Dylika planteringars tillgodonjutning af Manufacturfondens förmåner och bidrag. 3nbefallningar att flottans styrelse skall köpa dylik i Sverige växt Hampa betydliga premiers utsättande för dylika odlingar så synes att styrelsen gifvit nogsamma anledningar och befallningar fast de i sednare tider blifvit förgätne.
Med sta/skenor och stå/band omkring hjulen, blifver förhållandet annorlunda. *) Kapten Nordenfells kostnadsberäkningar äro upprättade på grund af samma rälvigt för de olika spårvidderna, — samma bredd å backarne, med afdrag endast utaf en vertikal rimsa i midten, af samma bredd som spårförminskningen, men med bibehållande af samma vid de mindre banorna oproportionerliga bredd utanför nilema, — lika tung och kostsam eller vid de mindre banorna t. o. m. kostsammare rörlig maleriel m. m. Härigenom har han kommit till resultater, som visserligen öfverensstämma med af honom uttalade åsigter, men som motsägas af verkligheten samt sålunda måste vara vilseledande och omöjligen kunna läggas till grund för en rättvis jemförelse emellan de olika systemerna, då de uppenbarligen strida emot förhållandet vid ändamålsenligt befunna existerande banor; ty enär premisserna äro origtiga, så mäste också de slutsatser, som deraf dragas i hela resonnementet, hvad spårvidden beträffar, vara felaktiga. en svag Stats-Utskottets Memorial M 77. 41 en svag 3,3 fots bana, J\s 8, med 13 fots bankbredd, 12 fC räler och 264 centner tunga lokomotiver. Alla dessa sist upptagna banor äro fingerade, men beräknade på fullkomligt enahanda grunder, samma profil och samma priser som de förstnämnda. För bestämmande af rörliga materielens (lokomotivers och vagnars) kostnad vid de olika 8 jernvägar, som äro upptagne, har jag vid banan JV2 1 antagit så stort antal lokomotiver och vagnar, som erfarenheten bär i landet visat vara ungefär behöfligt för en trafik, som lemnar S procent ränta på anläggningskapitalet, eller 1 lokomotiv, 2:ne passagerarevagnar och 20 lastvagnar per mil. *) Rörliga materielens storlek för de smalare banorna samt för dem af starkare elier svagare byggnadssätt, har erhållits efter beräkning af det relativa antal låg, som i de olika fallen erfoidras för samma trafik, som å banan JV2 1.
Del unFör Allmänna MagazinsFonden bär 1827 års Räkenskap i (ler lig iKongl. KammarRätten undergått Revision; men då 1828 års Hufvudbok Statsförst under den nu afslutade Allmänna Revision af Statsverket hunnits Contorct färdig, har någon granskning deraf af Kongl. KammarRätten ännu ej lydande kunnat äga rum. Allm. Mana1 • .J redi zms Contor. Räkenskaperne för Länen finnas uppgjorda i olika form på olika ställen, hvarigenom tidsutdrägten vid granskningen och vidlyftigt arbete med omslut i Allmänna MagazinsContoret förorsakas; — dock är, efter hvad upplyst blifvit, detta förhållande redan anmärkt af Kongl. StatsContoret, som förständigat vederbörande, att verkställa de formella förändringar i redogörelsen för LänsMagazinen, som ansetts nödige för att få det hela i ordentligt systeme. Inför Rikets sistförsamlade Ständer framställtes af StatsUtskotlet så väl de förhållanden som uppstått emellan Allmänna MagazinsFon - Hufvudböckerne för bägge åren hafva befunnits med ordning och et förda. ( 35 ) elen och CredilivFonden, i följd af undsättnings-åtgärderne efter den år 1826 inträffade missväxt, såsom ock de orsaker, som ännu vid slutet af år 1828 hindrade en fullständig liqvidation emellan begge F onderne. Tillika uppgjorde Rikets Ständers Statsutskott dels en Calcul öfver de undsättningar, som åtskillige Län, efter 1826 års missväxt, erhållit, bade af Creditivet och af Allmänna Magazinsfondens lager, jemte hvad deraf intill 1828 års slut blifvit till hvardera Fonden återbetaldt, eller vid samma tid ännu innestod, äfvensom öfver Allmänna MagazinsFondens fordran, som af CreditivFonden komme att ersättas, dels en Summarisk Tableau, hvilken, efter approximativ beräkning, enligt erhållne uppgifter, utvisade MagazinsVerkets ställning den 3i December 1828.
Den, som blir positift frikänd, synes böra njuta till godo alla sina fordna rättigheter; men den, som blifvit endast negatift frikänd, och mot hvilken svåra gravamina existera, bör, oaktadt han icke kan fällas, likväl ej kunna åter insättas i utöfningen af ett så stort förtroende, som alt Den 2t December f. m. vara Rikets Ständers Fullmägtig. Då likväl i gamla Ansvarighetslagen ingenting derom är stadgadt, hemställer jag, om ej Utlåtandet bör återremitteras, på det Utskotten må komma i tillfälle att föreslå ett tillägg, hvilket är så nödvändigt, och hvarigenom de stridiga meningarne bäst torde kunna förenäs. Herr Munck af Rosenschöld s Eberhard: I anledning af Herr Rosenqvists yttrande om motivet, hvarföre man begär att veta, hvad de öfriga Stånden beslutat, får jag, som begärt detta, upplysa, att milt motiv var att inhämta, om det ändamål jag ville vinna kunde ernås genom en discussion och votering; ty jag anser det gamla stadgandet böra bibehållas. Man bör ihogkomma, att man här stiftar Lag för framtiden, och man kan då tänka sig en Regering, som vill använda inflytelse på Rikets Ständers Fullmägtige. Om i ett sådant fall Svea HofRält dömmer en eller flera Fullmägtige skyldige, så kan Konungen, som utomdess i Högsta Domstolen ännu har två röster, derstädes utöfva ett sådant inflytande, attFullmägtigen blir frikallad från det fel, till hvilket lian blifvit öfvertalad. Jag påminner mig, att Fullmägtige i RiksgäldsContoiret emellan 1792 och 1800 låto af Regeringen förmå sig att inblanda Contoiret i handel med kaffe och jern m. m., och detta var Mi hufvudorsak, att Riksgäldssedlarne se - Den 17 December f. m. dan folio i sådant vanvärde. Om den gamla Ansvarslagen då hade användts, hade Full' mäglige säkert blifvit fällde af Svea HofRätt och förlorat sina platser.
Oberäknadt föreslagna bötesbeloppet, som förmodligen framkommit genom något misstag, skulle med förslaget åstadkommas en inskränkning i st. f. en utvidgad frihet. De religiösa rörelserna höra mötas icke motas genom upfyllande af de åligganden som kyrkolagen, så föråldrad den är, föreskrifter våra nuvande Apostlar, om jag så får benämna våra Biskopar, våra kyrkoherdar, nemi. med att gå ur hus och i hus, att tillse huru Gudaläran hålles vid makt äfven under sådana som de ifrågavande sammankomsterne, och dervid möjligen få anledn. mera att loforda än fördöma dem. Herdarne mäste skaffa sina hjordar föda, i vidrigt fall inträder sjelfförsörjningsrätten. Jag skulle anse för en skam om Svenska lagstiftningen anlitades att hindra denna rätt, söm är grundad i naturen och Guds uppenbarade ord. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Jag anhåller att med några få ord få beledsaga den under öfverläggning var:de motionen, hvilken i lnifvudsaken uttrycker mina egna åsigter. Hon afser tvenne enl. min upfattning verkligen oafytlerliga rättigheter, den ena nemi., att uti sitt hus icke allenast med sina barn och tjenare utan äfven med gäster och umgängesvänner läsa och begrunda Guds ord. Detta synes mig verkligen vara någonting så oafytterlig! att jag icke ens kan inse huruledes en sådan rätt någonsin kunnat ifrågasättas. För utöfvande af en dylik rätt har motionären icke förutsatt, att någon anmälan bör ske hos församlingens pastor. Detta anser han icke höra till offentliga myndighetens bepröfvande, till hvilka myndigheter, i frågor som (lenna, församlingarnas pastorer måste hänföras. Hr Ribbings anmärkmr såvidt de angå den ifrågavar:de motionen, mäste enl. Den 11 J an nar 151 min åsigt i denna del förfalla. Den andra ifrågasatta rättigheten är den att få församlas till religionsöfning utan att dervid inskränkas lill vänner, barn och tjenstefolk, men med förbehåll att föremålet för sammankomsten utgöres endast af läsning i Bibeln och andra godkända religionsböcker. Denna rättighet anser jag vara lika obestridlig och oafytterlig som den förre.
Kommer till inlastning gods, som är skämdt eller skadadt, eller hvars yttre beklädnad är bristfällig, eller som är slutet i packor, kistor eller käril, så att innehållet är befälhafvaren obekant, eller har han ej emottagit lasten efter mätning, räkning eller vägning, eller har han eljest gjort anmärkning eller förbehåll i afseende å godsets beskaffenhet eller vård, bör han, till sitt fredande från ansvarighet, derom å konnossementet göra anteckning. § 105 Lasten skall, enligt konnossementets innehåll, till emottagaren aflemnas. Saknas styckegods lill antal, nummer eller märke, eller är brislen i vägeller mätbara varor större, än som kan härleda sig från deras egen förderflighet, läcka eller olika mätningssätt, eller har godset annorledes tagit skada; vare befälhafvare, derest lian ej tecknat konnossementet med sådan anmärkning, som i § 102 sägs, skyldig att bristen ersätta, såvida han ej gitter visa, att under resan inträffad olyckshändelse, som ej stått i hans eller besättningens magt att afvärja, förlusten vållat. Penningar, värdepapper och dyrbarheter ersättas endast såvida de blifvit för befälbafvaren angifna. Bih. till R. St. Har befälhafvare underskrifvit konnossement med sådan anmärkning eller förbehåll, som i § 102 sägs, svare han likväl för den skada å godset, som, genom hans eller besättningens vållande, bevisligen tillkommit. § 105. Yid inrikes sjöfart må, i stället för konnossement, fraktsedel kunna begagnas, i hvilket fall befälhafvaren ansvarar för lasten, enligt fraktsedeln, då han den utan anmärkning emottagit. Det vare honom dock tillåtet att bevisning emot fraktsedeln föra. Har fraktsedel sålunda blifvit utfärdad, galle den, såvida fel deri icke visas, i stället för konnossement, i alla de fall, der, efter denna lag, något förhållande i afseende på lasten skall genom konnossement styrkas. § 106.
Säljares, Löntagares och icke producerande folkklassers återställande till deras lagliga tätt, ingalunda är att befara, om den. blifvande Penningstocken, efter återställd Realisation, betydligen höjes öfver fordna beloppet, emedan Fastighetsvärden och Varupriser i sådant fall aldrig kunna nedfalla till den punkt hvarvid dé förr voro.' * j0fn 7 Juli. f. >JI, I anledning af de Anföranden jag 'anti er förevarande Plenum hört framställas, bör jag anmärka: Att i sumnian af de nu rrtelöpande BancoSedlar icke allenast innefattas en verklig Riksskuld, utan i min tanka den heligaste af all Rikets gäld , emedan den, utan föregånger» Taxering, pröfning och fördelning, är godtgjord genom direct skattläggning på medborgare; att Agioteling å Stat ^Obligationer skulle äga rum., kan jag icke inse i annat fall an om Alljnänlielen ålades att dem emottaga såsom mynt, och att de icke vid fixerad tid inlöstes; men deremot finnér jag ingen anledning till lifgifvande deraf, örn icke deri plan fattades, att från Banken till RiksgäldfConloiret öfverföra den Riksskuld, sorn Banken är 1809 blef ålagd att inlösa. Till hvilken operations reglerande en längre tid erfordras, än Riksens Ständer nu kunna deråt lemna. Ehuru detaillerna vid regleringen aF den blifvande RiksDiscontrörelsen icke lära kunna bestämmas utan i ett sammanhang;, då afgjordt är hvilket af Riksens Ständers Verk härmed får befattning, kan jag likväl icke dölja det jag, af mångå skäl, för min del förenar mig i dven tanka, att Rentan kunde nedsättas till 5 procent Då ännu 6 Ledamöter voro antecknade att tala i detta ämne, och tiden var Den 7 Juli e. m. 4°5 långt liden , hemställde Herr LamltMarshalken om icke Ridderskapet och Adeln nu skulle behaga åtskiljas, för att på eftermiddagen klockan 5 återtaga öfverläggningen öfver nu förevarande ämne. Bifölls. - Högloft.
diifning, allt skiiintsamina] &lt;nappnilsstyng, livers filin iidd triiffade, inen shnde ingen. Utmiirkt deklaiiiatioii acli s h g bjödos, den glad&amp;te, angeniiiiiaste stiiinning var riidmde och först I h g t efter inidnitt bröt siillskspet upp. Ett kvinnomöte i Washington. wom men ' s iiatioiial couiicilw, som stiftades; .rr 1888 och saiiiinantrader hvart tredje ar, Iiöl1 den 23-25 februari sitt möte i Wasliingto !i. Tiisents1.s kvinnor hafva ströiiiin,zt till för att följa ine.2 Iöi.liaiidliiigarna~, och Albaiighs teater, dar dessa iigt rim, liar inader alla saininaiitriiden .varit fylld till sista plats. Man nr de lagstif taiide försaiiilingrwna ocli dainer ur högsta societeten ined presidentens frii och dotter i spetsen ii3rvoro vid inötena, ocli de olika föredragen följdes nied det lifligaste intresse af. den talrika ocli el.eganta piiblikeii och Iiafva sanivetsgrannt och, iitförligt 5tergifvits af hela den sinei: ikanska presseii. I ltiggs hotell liade mötets styrelse ocli delegerade f r h frlinmaiide orter sitt hi if vi id kvar te^:. Niirinare 50 olika kviiiiiosamfiiiid ' friii olika stater vor0 representera (1e. ' Utlandet daremot Imde endast att uppvisa en represeii tant, 31iss FEorence Balgarqzie fraii Engliznd, hvilkeii medförde Iialsiiiiigar ocli 14ilönskniiigar f r h 90,000 kvinnor, tillliöimde olika engelska föreningar och iiyl~terlietss~illskap. Kl. l / 2 11 f. iii.
Namnet mammut, som väl ursprungligen är af tartariskt ursprung, tyckes äfven Witsen vilja härleda af »Behemot», om hvilken talas i 40:de kapitlet af Jobs bok. Den första mammuttand bragtes till England 1611 af Josias Logan. Den var inköpt i trakten af Petschora och väckte mycken uppmärksamhet, såsom synes af Logans anmärkning i ett bref till Hakluyt, att man ej skulle drömt om att finna en sådan vara i trakten af Petschora (Purchas, III s. 546). Då engelsmän vid den tiden ofta och länge vistats i Moskwa, så synes denna förundran antyda, att fossilt elfenben först en tid efter Sibiriens eröfring blef kändt i ryska rikets hufvudstad. Det har visserligen ej lyckats mig att under Vegaexpeditionen göra något märkligt och för mammutens forna lefnadssätt upplysande fynd226, men då vi nu framsegla mellan stränder, sannolikt rikare på mammutlemningar än någon annan trakt af jordklotet, och öfver ett hav, från hvars botten vår skrapa jemte drifvedsbitar upphemtade halfförmultnade stycken af mammuttänder, och då de vildar, med hvilka vi kommo i beröring, flere gånger åt oss utbjödo ganska vackra mammutbetar eller af mammutelfenben förfärdigade redskap, så kan det kanske vara på sin plats att här i korthet redogöra för några af de vigtigaste mammutfynd, som blifvit för vetenskapen bevarade. Det kan härvid endast blifva fråga om fynd af mammut-»mumier»227, ty fynden af mammutbetar tillräckligt väl bibehållna för att kunna användas till sniderier äro allt för talrika för att ens kunna förtecknas. Middendorff beräknar antalet af de betar, som årligen komma i handeln, tili minst hundra par228, hvaraf man kan sluta, att under de år, Sibirien varit kändt, användbara tänder blifvit tillvaratagna från mer än 20000 djur. Restaurerad bild af mammut. Efter Jukes, The student’s manual of geology, Edinburgh 1862.