Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För tillfället vill jag åt minstone icke tänka på något sådant. Nu behöfver jag hela min kraft för att ägna mig åt det politiska lifvet.» »Det är bra, min älskade Aromasia!» utbrast Vera och smekte den unga flickan. »Det politiska lifvet bör taga din verksamhet i anspråk. Du har mycket att där uträtta och kan äfven uträtta mycket.» »Jag far till Göteborg. Nytt val skall nu hållas efter Oxygens afsägelse. Jag skall denna gång visa mig värdigare det förtroende man skänkt mig. Jag skall uppträda på alla valmöten, infinna mig hos alla valmän, höll jag på att säga, göra allt hvad i min förmåga står för att få de flästa rösterna.» »Jag hoppas, att man ej skall, såsom vid förra valet, anse dig död.» »Det beror på mig själf att visa mig lefvande. Jag känner mig stark i min sträfvan att uträtta något inom lagstiftningen.» Den unga flickans ögon glänste som ett par flickögon för fem hundra år sedan, när deras ägarinna bjöds upp till första valsen. »Mina välönskningar följa dig, det vet du,» sade tant Vera, »och jag skall rätt ofta fara till Göteborg på någon stund för att höra dig tala i folkförsamlingen. Jag hoppas ock, att du ej glömmer ditt ododion.» »Ack, nej! Men jag fruktar, att allmänheten snart glömmer det. Hjärnorglarne öfversvämma jorden.» »Innan du far till Göteborg, skulle vi, tycker jag göra en liten lusttur ut åt skärgården. Vädret är så vackert, och jag har icke på flere dagar höjt mig en enda mètre öfver hustaken. Vill du?» »Gärna! Jag behöfver förströelse och jag vill njuta af ditt sällskap, kära tant Vera, så mycket som möjligt.» »Jag har sagt till flere af våra bekanta. De hafva lofvat att träffa mig ofvanför den stora förlustelsefabriken på det gamla Mosebacke. Vi komma att vara ett sällskap på åtta eller tio personer och skola göra oss en glad dag.» »Ack, så roligt!» Leendet återvände till Aromasias sköna läppar. Hon såg åter så bekymmerfri ut, som under den tid, då hon trodde på Oxygens oägennyttiga kärlek och på ododionkonstens doftande framtid.
S45 tionen, så bekänner jtg, det jag tror att det är just inom dessa Verk, som en sådan förändring skulle kunna äga rum. JustitieDivisionen af CommerceCollegium kunde i sådan händelse förenas med HofRätten, och ManufacturDivisionen kunde göras till ett Departement under FinanceStatsSecreterarea med några få Ledamöter. Bergscollegium kunde reduceras till en scientifique Corps, och de mål, hvilka nu höra till nämde Collega befattning och hvari det utöfvar Domsrätt, kunde upptagas och afgöras af KammarCollegium. Jag tror således att det ej vore enligt med den af Riksens Ständer redan yttrade önskan för en förändring i vissa delar af adminietrationssäitet, att genom det uti ifrågavarande §. af Regeringsformen föreslagne uppräknande af Collegierne tiil deras namn lägga derföre hinder i vägen. När 1809 års Regeringsform, uppsattes, så var det af detta skäl och för att ej göra Collegierne icamovibla, sora dessa Verk ej uppräknades» man åtnöjde sig med att blott nyttja uttrycket Rikets Collegier. Om nu fern Collegier i §. nämnas, kan ingen förändring i dessa Collegiers organisation, utan en dermed tillika förenad förändring a! §, äga rum. Hvad StatsConioirst angår, så är det säkert att detta Verk, hvartill Rikets alla intrader ingå, alltid varit ett RiksCollegium och i anseende till dess befattning icke kan reduceras samt är af lika vigt med öfriga i $:n uppräknade Collegier. Jag kan således ej finna, att blott för det att detta Verk i<ke kallas Collegium, det samma skall varda ifrån deras antal från 544 Den 11 Junii f. nu hvilka Ledamöter i RiksRätt tagas, uteslutet: Jag får äfven anmärka att StatsContoiret både uti 1720 och 1772 års Regeringsform är ibland RiksCollegierne inbegripet, och har länge sedan burit namn af Kongl. Maj.ts och Rikets StatsContoir.
Ut dr. d. n Dec. issi. 5:0 Petter Petterssons från Jönköpings Län Memorial, om utfärdande af en Taxa öfver afgifterne tili Presterskapet; n 6;0 Göran Anderssons från Vesterås Län Memorial , örn slitpenningar m. m. för Soldater, som till arbete cornmenderas; 7:0 Johan Olssons från Vesterås Län Memorial, att i almanachorne må införas Extract af Post-Taxan , i afseende på lösen för reccommenderade Bref. Banco . Utskottet t Olof Mathiassons från Bohus Län Memorial, om granskning af Banco - Författningarne. Statsoch Bevilltiings-Utskotten: ilo Anders Nilssons från Lilla Isie, Malmöhus Län , Memorial, om nedsättning i afgiften för Nya Tull-Väder, qvarnar; a:o Casper Wijkmans från Upsala Län Memorial, om upphörande af den till Veneriska Smittans hämmande hittils ntgångne afgift: Pro t. Vt dr, d, 11 Dac, isis. Las, - Utskottet: I:o striders Håhanssons Iran Elfsborgs Län Memorial, om åliggande för Utmätnings-man att, vid utmätningar, till biträde antaga närmast boende Nämndeman eller en redlig och besuten Bonde; 3:0 Nils Perssons från Södermanlands Län Memorial, om skyldighet för Testamentstagare att deltaga, i mon af Testa-i menterade egendomens värde, uti Boupptecknings-kostnaden rh. fl. utgifter; Sevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtshotten; I:o Carl Ericssons från Vermlands Län Memorial, om bevillning af dem, som idka jagt och djurfång; 8:o JohanEric Janssons fran Vermlands Län Memorial i samma ämne, jemte Nils Strindlnnds från Vester-Norrlands Län skriftliga anförande, och hvad i öfrigt muntligen blifvit anfördt; 3:0 Per Persson Lundströms irån Vesterbottens Län Memorial, om lindring i Postföringsskyldigheten eller förökning i Skjutslegan, Den •Fröt. IJtdr, d. ig
I det sed - Den 23 April e. m. 63 nare afseendet verkar dock det tillstyrkta anslaget förmånligt, och det bristande torde vid ett annat tillfälle kunna fyllas. Den saknad af horn-blåsare för signaleringen hvaraf Skärgårdsflottan fortfarande kommer att lida, genom Utsk:s uti 7 mom. afstyrkta bifall till K. M:s propos. om anslag för detta ändamål, kommer att blifva känbar, ty ingen i ämnet erfaren inom detta Hus, lärer bestrida vigten af att under en batalj kunna hastigt och säkert meddela ordres, och för en skärgårdsflotta finnes intet tjenligare medel dertill, än genom horn-signaler. Då emedlertid de för ändamålet erforderliga kostnader äro mindre betydliga, lärer någon annan utväg icke finnas, än att, åtminstone till den oundgängligasle delen deraf, söka tillgång inom titelns besparingar lill afhjelpande af den mest tryckande bristen, intill dess, vid ett blifvande riksmöte, Ständerna blifva i tillfälle, att taga ämnet i närmare skärskådande. Emot den summa, som StatsUtsk. uti 8:de mom. tillstyrkt lill Reservstat vill jag intet anmärka, ehuru detta belopp upgår lill blott hälften af hvad K. M. äskat. Utsk. är bäst i tillfälle att bedöma lillgångarnes omfattning, och derefter måste dock Statsmachinens behof rättas, vid fall då ej serdeles förhållanden göra undantag. Deremot befarar jag att den af Utsk. föreslagna bestämmelsen för öfverflyttningen till denna Stat, att, nemi., ”de förtskrifter ”rörande alder och tjenstetid, sorn f. n för rättighet till pension ”är gällande, äfven böra tjena till rättesnöre”, icke vid tillämpningen skall finnas för vapnet och Staten medföra de fördelar, sorn K. M. med Sitt nåd. förslag i detta afseende åsyftat.
Detta yttrande bevisar blott, att den värde talaren icke tillräckligt känner hvarken våra äldsta lagar, eller 1734 års lag, och aldraminst dc nya lagförslagen. Han skulle eljest hafva kommit till en annan åsigt; han skulle då hafva funnit, att 1734 års lag utgjorde en mycket större revolution i vårt lagväsende och skiljde sig både i uppställning och innehåll vida mer från den förut gällande gamla lands-och stadslagen, än de förslag till civillag, hvarom här är fråga, afvika från 1734 års lag och de sedermera lid efter annan utkomna förklaringar och förändringar deraf. Om Hr Rääf gjorde sig mödan att studera del nya lagförslaget, skulle han utan tvifvel (inna delta omdöme bekräftadt, och de egentliga nyheterna vara färre, än han 1111 hafvar för. Samma talare har äfven påstått, att del allmänna tänkesättet icke vore mognadl. för de nya lärorne och alt lagen alltid borde vara i öfverensstämmelse med detta tänkesätt. Om talaren med det allmänna tänkesättet menade tänkesättet bos honom och hans själsförvandter, så hade han ostridigt rätt uti sin sats; men detta skulle troligen äfven blifva händelsen, om vi väntade lills den värde talarens söners (i fall han har några) och sonsöners tid. derest de följde Den 2 Februari f. tn. 207 stamfaderns fotspår; men om med det allmänna tänkesättet förstodes opinionen hos flertalet af upplysta medborgare, både inom och utom representationen, så kunde man med trygghet säga, lika med StalsUtsk. ., alt nationen ”längtade efter” ett nytt lagverk och godkände de s. k. nya grundsatserna. Beviset härpå vöre t. ex. antagandet af den nya arfs-lagen, som af alla folk-klasser, när vi endast undantaga protestanterna inom detta hus, emoltogs med glädje och tillfredsställelse. Denna nya arfs-lag var likväl en bland de mest genomgripande nyheter i det nya lagförslaget, och när det allmänna tänkesättet varit moget för denna s. k. nyhet, så kunde man knappt tvifla på, att det icke äfven skulle biträda öfriga förbättringar, ledande till rättvisa, förenkling och tydlighet.
Bankens grundfond skall i räntebärande, lätt säljbara obligationer, efter uppskattning af värdet i särskildt stadgad ordning, nedsättas i Rikets Ständers Bank under Rikets Ständers Banko-fullmägtiges kontroll. Dispositionen öfver dessa obligationer tillkommer Sveriges Bank endast i den ordning, sorn 11 § här nedan stadgar. Bankens verksamhet omfattar alla föremål för bankrörelse. § '!■ Banken utgifver egna kreditsedlar, som tagas i Kronans uppbörd. Dessa kreditsedlar ställas till innehafvare]!, lyda ä minst En R:dr R:mt samt skola, vid anfordran, inlösas med Svenskt silfvermynt eller Hikets Ständers Banks sedlar. Pä en gäng mä Banken ej hafva utelöpande kreditsedlar eller andre till innehafvaren ställde, tryckta eller graverade förbindelser af hvad namn och beskaffenhet som helst, härunder jemväl inbegripna sådana invisningar, sorn emelian Banken* hufvudoch afdelningskontor kunna utställas, till sammanräknadt högre belopp, än Tretio millioner riksdaler utöfver hvad sorn motsvaras af: a) i Bankens kassa befintliga Rikets Ständers Banks sedlar eller andra bevis öfver i Rikets Ständers Bank deponerade och för Sveriges Banks räkning liggande metallisk valuta. b) metallisk valuta som för Sveriges Banks räkning finnes under fullt betryggande säkerhet nedsatt i London. Hamburg eller annan hufvudplats för den Svenska affärsförbindelsen med utlandet; c) inköpte, af inom riket boende personer antingen utställde eller endosserade, pä utländsk ort betalbara, men ej till betalning lörlällne goda vexlar. § 8. Banken vare förbjudet att inlåta sig i handel eller industriela företag, elle]’ att ega annan fastighet, än sorn för egen rörelse erfordras, men må likväl inropa pantsatt eller utmätt egendom, sorn uthjudes på auktion, dervid Bankens rätt och säkerhet kunna vara i fråga. Sådan inköpt egendom skall dock åter försäljas, så snart sådant lämpligen kan ske. § 9. Sådana Statsverket och derunder lydande kassör tillhörande medel, sorn. enligt gällande eller blifvande föreskrifter, böra på löpande räkning insättas, skall Banken pä dylik räkning emottaga.
Den t. ex. af Bonde-Ståndet godkända tullfriheten för nyssnämnde artikeln redskap och machinerier har Utskottet ansett sig böra föreslå endast i sammanhang med tullfrihet för de liera rå- och berednings-ämnen, såsom tackoch stångjern, jernplåtar, oarbetade sammansatta metaller m. fl., hvilka i redskapsoch machin-tillverkningen ingå såsom hufvudsakliga beståndsdelar. Utan denna tullfrihet för råämnena vore måhända icke rättvist att göra de fullfärdiga arbetena tullfria. Af dessa och dylika förhållanden, samt enär Bonde-Ståndets förutsättning i afseende å tolags-regleringen numera fallit, finner Utskottet sig föranlåtet att, jemte vidblifvande af sitt afgifna förslag till inoch utförsels tarifer, inbjuda Bonde-Ståndet att frånträda sina derifrån afvi kande beslut och godkänna förslaget. Hvad slutligen angår förslaget till tulltaxe-underrättelser, så hafva Preste och Borgare-Stånden äfven derutinnan vidtagit de här förut vid inoch utförselstariferna omförmälda beslut. Ridderskapet och Adeln åter har, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterat dels Utskottets tillstyrkande, att 12 § af nu gällande tulltaxe-underrättelser, upptagen under § lii förslaget, samt larifen för Creditupplaget och transito-afgiftep, sådan denna tarif finnes Betänkandet bilagd, måtte godkännas och lända till efterrättelse intill dess Kongl. Majit annorlunda förordnar, dels de af Utskottet, i Iråga om nu varande 15 § gjorda hemställan, dels ock Utskottets förslag till förändring af den nu gällande 17 §; men bifallit hvad Utskot tet i öfrigt rörande tulltaxe-underrättelserna yttrat och hemställt, med den förändring att för lista och 5:dje mom. af 2 afdelningen i 17 § af Utskottets förslag bibehölls den lydelse, de deremot svarande stadganden hafva i nu gällande § 20.
a53 ”Jag vill göra mig begriplig genom ”det exemplet att vi behöfva återställandet ”af en oss, under fagra löften, afloekad tryckfrihet, och jag påstår, att det är en Ri”kets Ständers pligt, att genom Bevillnings”beloppets bestämmande, till den lägsta ”punkt, som kan förenas med Statens jemna ”oafbrutna gång, sätta sig uti en ställning, ”att kunna bevilja Skattebidrag, såsom vil”kor för Styrelsens begifvande, i anseende ”till sådana Nationens fordringar, som afse ”lika mycket den Styrandes, som de Styr”des, sanna och verkliga fördelar!” Jag har nödgats upptaga denna långa period af Friherrre Anckarswärds yttrande, för att icke ur sitt sammanhang rycka taflan öfver afsigten med dess yttrade önskan. Af de anmärkningar jag redan i det föregående har gjort, är jemväl detta till det mästa vederlagdt. Jag har dock velat fästa uppmärksamheten på Herr Friherrens caracteristika medel, att sätta Konungamagten i tillfälle erfara Folkets behof, samt att kunna bevilja Skattebidrag, såsom vilkor för Styrelsens begifvanden, i anseende till sådane Nationens fordringar, som afse lika mycket, den Styrandes, som de Styrdes, sanna och verkliga fördelar, t. ex. sådane, som Fri herr ens, jör Försvarsverket. Herr Friherren fortfar: ”Det gifves ”icke något annat sätt att bibringa Konun - 254 Den 21 Januarii. ”gamagten ett sant begrepp om Folkets ”förtroende lill verkställande Magtens förmåga, att leda de allmänna angelägenheterna till det för Folk och Konunga”magt gemensamma föremål af ett jemt ”stigande inbördes förtroende, såsom följd ”af ett åskådligt begär hos Styrelsen, att ”utan återhåll befrämja tillfredsställandet ”af Folkets billiga fordringar, och oemot”sägeliga behof.” Det vore i sanning högst illa stäldt med de Constitutionella Styrelseformerna, om man skulle söka alt vidmakthålla förtroende emellan Styrelse och Folk, genom de af Herr Friherren föreslagne, allt förtroende störande, åtgärder.
Vid detta förhållande och då dessutom Banco-Fullmäglige, hvilkas Utlåtande i ämnet är vordet af Utskottet infordradt, jemte flere emot förslaget anförde skäl, förmält, att den länge åsyftade och nödige ansedde förjainskningen af Banco-Verkets Tjenstemanna-personal och förvaltnings-kost - H/Adng till R, éSr. Vrot. 1834 00^ i835. 6 Sami. 1 Aji. 3 Bandet» i.sta Häftet. / 3 i8 Banco-Uishttets Memorial iV;o ra5. »ad skulle genom motionens antagande till en del komma alt motarbetas, finner Utskottet sig ej kunna till Herr Grefve Frölichs ifrågavarande motion tillstyrka bifall. Stockholm den 8 April j835. Ankom till Exp.-Utsk. den 9 April. Memorial, mecl öfverlemnande af j örslo g till reglementariska föreskrifter , i anledning af Rikets Ständers beslut om foliiajgifts erläggande till Banken af privata Assignanter. Sedan Rikets Högloflige Sländer, enligt förstärkta Banco-Ulskottets Memorial N:o 4&> i anledning af 17 punkten i Banco-Ulskottets Utlåtande N:o i6j förklarat, att privata assigne! ings-rätligheten i Banken må Lills vidare få fortfara, emot en afgift af 4 R-'dr Banco för hvarje folium om ho rader af den löpande räkningen, med förbehåll tillika, att den minsta algiften, som för hvarje år beräknas, hlifver Tjugu R:dr banco, motsvarande 5 folier, har Riksdags-Fullmägtigen för Fahlu Bergslag, Herr Bruks-Palrooen E. E. Falhem, i egenskap af Ledamot uti Banco-Utskottet, derstädes väckt motion, att bestämmas måtte, huru oeh på hvad sätt de, sorn förut (utan folii-afgift) innehaft aSsignerings-rätlighet på Banken, men nu mera ej vilja af denna rättighet sig begagna, må kunna varda befriade från sådan afgifls erläggande.
Det är på det störande missförhållandet emellan Söndagens Gudstjenster och indelningen af det borgerliga dygnet, jag utbeder mig H. R. o. Ad:s uppmärksamhet. Tidsbestämningen för de förra härleder sig från tider, då verksamheten var nära liktidig med naturens dag. Förhållandet är förändradt. Solens uppgång bestämmer näppeligen under vintersolståndet början af dagens arbete; men då midnatten är aftontimma, kan det icke vara annorlunda. Emed - Den 37 Februarii. lertid kalla lempelklockorna till Gudstjenst, innan åhöraren uppfyllt dagens första bestyr, om de äro företagna så tidigt. Säkert är, att mången icke alltid vet, om och när ottesång hålles. De flesta af dem, som vilja tira söndagen i templet bereda sig derföre till högmessan; men de slamrande kyrkooch bänkdörrar, hvilket störande buller illa passar till de heliga förrättningarna, gifva högljudt tillkänna, att ganska många ägt för kort tid till beredelsen för sin Gudstjenst. Hos den sjelfberoende är det alltid ett fel att med sin sena ankomst öka denna oreda; men den tjenande torde hafva ett icke alldeles ogiltigt förhinder deruti, att han icke hinner fullgöra sina pligter, hvarföre han ofta nödgas uteblifva, men vanligast komma sent och aflägsna sig tidigt. Predikans amen är en nästan allmän uppbrottssignal. Så pre-< dikas för brådskande åhörare, och boner Jäsas och psalmer sjungas under det utströmmande folkets larmande buller: slutvälsignelsen bortljuder uti de tomma hvalfvén, sedan kyrkotjenarna ensamma gifvit Gudi ärona i sitt ”tackom och låfvom Herran.” Aftonsångerna lida mest af all Gudstjenst genom bibehållandet af den gamla ordningen. Kl. 2 är middagstimman. Kyrkornas bänkar äro derföre tomma, medan borden äro fullsatta. Likväl är jag fullkomligt öfvertygad, att mången husfader skulle med maka och barn, äfven om han bevistat högmessan, gerna deltaga uti denna vackra och korta andaktsstund. Ändamålet med flera Gudstjenster på samma dag har af ålder varit, att de alla skulle beqvämligen kunna begagnas af den, som det önskade.
Om man jemnförer skillnaden i Spannemåls prisen för 5 år sedan, eller sistlidne Riksdag och nu, lärer det medgifvas, att man vid berörde tidpunct, icke kunnat för de kommande 5 åren, stadga något sådant allmänt pris, som varit svarande mot alla de höjningar och sänkningar i värde, hvilka Spannmålen under denna tid undergått. Emot förslagets antagande förekommer jemn vål, att de långe öfverklagade olågenheterne Räntegifvare och Räntetagare emellan, vid Afradsoch Krono-Tionde Spannmålens utgörande, skola ån vidare förökas, enär det kan antagas för afgjordt, att Markegångs-priset Stats-Vtskottets JBetänkanden. gr£ då alltid mera, ån nu, kommer att skilja sig från det gällande; hvarigenom beredes tillfälle till prejerier och förluster, ömsom å ena, och ömsom å andra sidan; och slutligen synes det Utskottet vida lämpligare att, såsom nu sker, Deputerade af hvarje Lån, efter fritt val, Ståndsvis sammanträda, för att, med afseende å hvarje Landsorts särskilda beskaffenhet, sätta Markegången, ån att detta skulle ske af Riksens Ständer sjelfve vid hvarje Riksdag. I anledning af Riksdags-Fullmågtigen Anders Nilssons anförande, har Allmänna Besvärs och Ekonomi -Utskottet skolat vördsamt upplysa, att Riksens Ständer redan vid sista Riksdag i underdånighet anhållit, att den i Lånen på foreskrifvet sått stadgade Markegång måtte för hvarje Lån orubbad blifva gällande, och ej af något Åmbets-verk kunna förändras, samt K:gl. Kammar-Collegii befattning med Markegångs-Taxorne, i följe häraf, komma att upphöra i alla andra fall, ån då fråga vore, om upprättande af Riks-Markegången , eller upptagande och afdömande af de Besvär, som antingen af enskilda Räntegifvare och Räntetagare , eller å fromma Stiftelsers vägnar, eller af Kongl. Kammar Collegii Advocat-Fiscal, såsom bevakande Kongl.
Ständer för högre graderingsklassen bestämda afgift, och hvad beträffade andra brännvinsslag afgifterna redan förut varit för dem alla lika; att visserligen, i afseertde å vanligt sädesbrännvin, den tullprocent, som i allmänhet antagits såsom högsta skyddstull, vore genom en sådan medeltull öfverskriden, men att, då i betraktande toges icke blott den öfverlägsenhet i tillverkningsmetoden, som närbelägna länder allmännare tillegnat sig, och sorn, i mån af en större materialbesparing, medgåfve ett i allmänhet lägre varupris, utan ock förnämligast den föränderlighet i handelsvärde, som denna vara mer än de hesta andra vore underkastad, hufvudsakligen i följd af olika utfallande årsväxter, hvarigenom detta ock kunde komina i ett mera märkbart missförhållande till det å utrikes orter gångbara pris, kommitterade ansågo ett undantag häri vara af tvingande omständigheter påkalladt. Bröd Böcker. Caffe. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 29 Då berörda af kommitterade antydda förhållanden fortfarande äga full tillämpning, så, och under instämmande i hvad kommitterade, angående den ifrågavarande artikeln, för hvilken enahanda tullbestämmelser nu äga rum, som enligt 1835 års tulltaxa voro gällande, då frågan af kommitteen behandlades, hemställt och förrslagit, tillstyrkes i underdånighet, att, med ändring i sagda tullbestämmelser, inlörselsafgiften för brännvin och sprit af alla slag, odestilleradt eller destilleradt, må antagas till 24 sk. kannan, då varan håller till och med 8 graders styrka, samt för hvarje öfverskjutande full grad ökas med 1 sk.; dock att, enär på utgången af nu för handen varande underhandlingar med fransyska regeringen torde böra ankomma, huruvida fransk konjak bör under denna allmänna bestämmelse inbegripas eller undantagsvis bibehållas vid derför nu gällande tullafgifter, sistberörda slag alltså måtte tills vidare i taxeförslaget särskilt specificeras med dess nuvarande tullbestämmelse.
Om ärendet nu återremitteras och ITtskrt finner sig ej böra vidhålla sitt nu gjorda tillstyrkande, så vore det önskvärdt, att man åtminstone utfunne något sätt att ställa så till, att denna skatt, om äfven något nedsatt, komme att utgå mera jemnt, och således i städerna de husegare, som oftare ombyta hyresgäster, ej finge bära hela tungan. Men äfven den af Utsk:t föreslagna redaktionen kan leda till orättvisa och missförstånd. Det är nemi. på annat ställe stadgadt, att vid konkurser bilagorna icke skola karteras, och det kan v ara ganska kinkigt att bestämma, om vid ett såda.it tillfälle ett arrendekontrakt, som eljest skulle vara belagdt med stämpelpapper, kan anses och behandlas som bilaga till konkurshandlingarne, samt således vara friadt från kartering. Yill man gå i den riktning, Utsk:t ås}Ltat, och som jag anser mest önskvärd, såvida statens tillgångar sådant medgifva, så borde man föreskrifva, att kontrakter skola karteras endast då de intecknas, hvarigenom man undveke den olägenhet, som nu inträffar, att mången underlåter att upprätta skriftligt aftal, utan i st. blott gör det mundtligen, för att undvika den föreskrifua karteringen. Jag anhåller om återremiss. Hr Printzensköld: Som bevis på olämpligheten af mitt förslag om uppskof med detta ärende och en underd. framställning hos K. M:t, för att kunna med visshet bestämma hvad påföljd förändringen kunde medföra i afs:de å statens tillgångar, har Gr. Lagerbjelke anmärkt, att man visserligen kunde erfara hvad belopp, som hittills under denna titel utgått, men icke hvad som komme att för framtiden enligt det nya stadgandet utgå. Deri har Hr Gr:n mycket rätt, men det 472 Den 2fi Maj f. m. är klart att man i detta fall, likasom i andra, sluter från det förflutna till hvad som skall framdeles blifva förh:det, och den enda riktiga grunden för vidtagande af dylika åtgärder, tror jag vara att hemta från föreg:de tiders erfarenhet.