Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-kontoret tillkommande observationsmedel; äro lika lydande med §§ 197, 198, 199 och 200 af det vid sednaste riksdag utfärdade reglemente. § 185, angående återstoden af det vid sistförflutna riksdag anvisade bidrag af Statsverkets inkomster, motsvarar § 201 i nu gällande reglemente. § 186, angående det bidrag af Statsverkets inkomster, som vid innevarande riksdag blifvit anvisadt för bestridande af de på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter, grundar sig på Stats-Utskottets hemställan i Memorialet N:o 137. § 1.87, angående Riksgälds-kontoret tillkommande behållna öfverskott å 1864 och följande års statsinkomster, är lika lydande med § 202 i nu gällande reglemente och innehåller samma föreskrifter, som i detta ämne från längre tid tillbaka varit i Riksgälds-kontorets reglemente intagna. § 188, angående återstoden af anslaget till aflöning åt de på indragningsstat qvarstående civila tjenstemän vid flottan; § 189, angående ersättning för en del af det till Teknologiska Institutet beviljade ordinarie anslag; § 190, angående de från landtränterierna till Kongl. Statskontoret inlemnade äldre depositionsmedel; § 191, angående köpeskillingen för den s. k.
Men uti det nu förevarande Utlåtandet hafva Utskotten ansett den egenteliga platsen böra vara för uppgiften af de grunder, hvilka föranledt Utskottens förslag örn fördelningen af Disconteringens verkställighet, att, under en gemensam ölverstyrelse och efter enahanda föreskrifter, ega rum,'utom här i Hufvudstaden, äfven uti Götheborg och uti Sveriges södra landskaper. Det har, vid ett närmare eftersinnande af Discont-låne-rörelsens särskilda beskaffenhet ej kunnat undfalla Utskottens uppmärksamhet,likasom det, efter hvad Utskotten förmoda, äfvenledes lärer af hvar och en, som å samma ämnen fäster nödig eftertanka, klarligen inses, att den allmänna lane-anstalt, som är ämnad att, genom utlåning af allmänna medel, efter den så kallade Discont-methoden, sorn gör hela säkerheten för de utlånade summ orne beroende af enskildes personliga ansvarighet, tillhandahålla landets särskilda näringsgrenar en lätt och säker tillgäng af erforderligt förlag till begagnande å kortare tider, skall i flera afseenden förfela sine välgörande ändamål, om uti sjelfva sättet för anstaltens inrättning och förvaltning anledningar finnas därtill, att begagnandet af de fördelar, den erbjuder, icke, i anseende till rr,edborgares olika tillfälliga ställningar, kati med lika lätthet och förmånlighet vara öppet för alla, sorn skulle nyttigt kunna använda de dem meddelade biträden. Utt sådant förhållande hafva Utskotten ansett lika obestridligen inträffa ge - Stats och Banko-Utskottens Utlätanden. xtnr nom Banco-Discontens, endast till ett utlånings-contoir här i Hufvudstaden fästade verksamhet; hvarigenom näringsidkare uti Rikets vidt aflägsné landskaper, särdeles de vestra och södra, der en större folkmängd , fullkomligare natur-odling, och till betydligare företag utsträckt näringsdrift, gör en större och lifligare penninge-rörelse nödvändigare än i de norra, och i visst afseende alldeles oumbärlig, hittills måst vidkännas flere svårigheter för erhållandet, och olägenheter vid begagnandet, af erforderlige
Den som bifaller det af Riksg:s-Afdeln:n upgjorda och af Hr Bildt i dess reservation vid StatsUlsk:s Utlåt. JU 273, pag. 20 och 21 förordade förslag till tillägg i 2:dra punkten af Utsk:s förslag tid stadganden, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnde tillägg. Vid voteringens slut befunnos att rösterne utfallit som följer: Ja — 22. Nej — 45. 3:dje punkten. Bifölls.' Gr. Lagerbjelke: 4:de och 5:te punkterne handla om Utsk:s förslag, att till K. M:s dispos. ställa ett större anslag för utförande af undersökningar, samt om en underd. anhållan, att K. M. täcktes låta till näst sammanträdande Ständer afgifva Nådig Propos. i ämnet. Antingen nu 6:te och 7;de punkterna bifallas eller icke, kan det ändock blifva nödigt att bevilja det föreslagna anslaget till undersökningar; men proposm derom måste naturligtvis framställas på 192 Den 22 September e. m. annat sätt, om något anslag vid denna Riksdag beviljas eller icke. Jag vågar fördenskull föreslå, att R. o. Ad. behagade upskjuta afgörandet af 4:de och 5:te punkterna till dess' 6:te och 7:de punkterna blifvit af Ståndet pröfvade. Uppå Hr Gr. o. Landtmrs i anledu. häraf gjorda hemställan, beslöts alt behandlingen af 4:de och 5:te punkterne skulle upskjutas tills R. o. Ad. fattat sina beslut i afseende på 6:te och 7:de punkterne. Di härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., enär 6:te punkten torde föranleda en långvarigare öfverläggning och tiden redan var långt framskriden, behagade upskjuta fortsättningen af förevar:de ärendes pröfning till morgondagens plenum, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Hjerta, Fredr.
Ack, kunde du se här vid lågan, Jag sitter så ensam och nöjd, Du kanske gjorde den frågan: Hvad vållar mitt barn dess fröjd? Då skulle jag låta dig veta: Alltsedan mitt valspråk blef Att bedja och arbeta, All ängslan ifrån mig dref. * Hösten 1891 bereddes henne tillfälle att flytta upp till Stockholm för att vid Röda korsets skola fä den afslutande utbildningen i sitt fack. På tre månader genomgick hon här de kurser, som annars pläga kräfva år, och hennes brinnande nit, kärleksfulla och friska väsen samt flit och rika begåfning väckte rundt om beundran och varma sympatier. Bland de hundratal af sjuke på Serafimerlasarettet, där hon tjänstgjorde, fick hon ymniga tillfällen att lindra lidanden och hugsvala hjärtan. Hon lekte och sjöng de sorgsnaste glada; det var som en trollkraft öfver hela hennes personlighet, som smittade, som omsvepte med något berusande friskt och ömt, likt doften från en b l o m m a. Men där till och med hennes sprudlande kärleksglädje måste dämpas, där grät hon med de, spm gräto. T y ingen må tro, att hon icke kände djupt. Se här, hur hennes bref till hemmet vittna från denna tid. » Det var, » skrifver hon i ett bref, » förfärligt att åse denne store starke pojke brottas med döden i det längsta. O, hur jag bad Gud, att han skulle få lefva till klockan slog 1, då stora porten öppnades och besökande, bland dem gossens föräldrar, finge komma; jag satt där och höll honom kvar i sängen, närmare och närmare kl. 1, men äfven närmare döden, och — 5 minuter före kl. 1 fick han ro. » » Vårt arbete går så lätt, » skrifver hon i ett annat bref till sina anhöriga, » men en sådan dödsbädd och många, många, många trycka ned oss alldeles invid grafvens dörr, dit vi följa med. » Och i ännu ett: ». H v i l k e n strålande vintersol! Snön ligger där så bländande hvit. Sabbatsberg reser sig så majestätiskt och lugnt, men inom dessa murar. ack, hvilka strider, hvilka kval, hvilka dödsbäddar! » » Blek ligger han, där hon, på knä vid hans säng.
I Preussen yttrade sig detta behof så lifligt, att man på flere ställen, jag tror det var först i Stettin och sedermera i Berlin m. fl. städer inrättade enskilda kompromissdomstolar för att handlägga vissa handeln och näringarne rörande mål, hvilka parterne ansågo icke blifvit genom bristande sakkännedom så behandlade som sig vederbort vid de allmänna domstolarne, hvarken till skyndsamhet eller sakkunskap. Till följd häraf och på grund af de ansökningar derom som från alla håll ingifvas, beslöt regeringen derstädes ungefärligen vid samma tid som i Sverige hallrätterne afskaffades, att inrätta s. k. handelsgerichte. Jag har blott velat nämna detta och instämmer för öfrigt i deras mening som yrkat återremiss. Hr Den 10 Oktober. 577 Hr Printzensköld, Carl: Om också icke vid de dom stolar, hvilkas indragning här blifvit ifrågasatt, ät ender förekomma af disciplinär beskaffenhet, så kan Hr Akerman väl icke bestrida att dit höra mål, till hvilkas behandling ovilkorligen fordras speciel sakkännedom. Jag vill i det fallet lill Hr Akerman framställa ett exempel. Om en bruksägare instämmer sin hammarsmed, med påstående, att han skall ansvara för vårdslöshet, derföre att han genom oskicklighet bortsmidt jern för ägaren, hur vill då Hr Akerman, som i brukshandteringen icke äger den rin ° n gaste sakkännedom, sig bete? skall Hr Akerman icke då blifva nödsakad infordra utlät, från bergmästaren, gesch worn erniel ler fast hälldre från öfvermasmästaren, till hvars omdöme Hr Akerman då måste sätta blindt förtroende utan alt kunna kontrollera dess riktighet. Deremot om man i domstolen insätter personer, hvilka studerat bergsvetenskapen, så skulle ovilkorligen derigenom en säkerhet för parterne uppkomma att deras tal och svar med tillräcklig sakkännedom uppfattas och att deras yttranden skola föranleda den i saken kunnige tjenstemannen alt framställa sina frågor så, alt domstolen sättes i tillfälle att bedöma målet och ali deröfver fatta eli med sakens verkliga förhållande öfverensstämmande beslut.
Deputerade i delta amne fattade beslut, böra äfvenledes tillämpas i alla frågor, som afse fastställandet af spanmålens minimi-vigt; samt f) att de förändringar, sora författningsenligt kunna ega rum uti de vid markegångs-sättningarne vidtagne bestämmelser, i afseende på spanmålens minimi-vigt, böra, på sätt i hänseende lill prisen ofvanföre blifvit omförmäldt, gälla för samtlige räntegifvare, ehvad räntorna utgå till Kronan eller enskilde. Med anmälan af hvilka beslut, Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att E. KM. täcktes dertill lemna Nådigt bifall samt om verkställigheten förordna. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 18 April 1845. Uppläst och godkändt, hos Ridd. och Adela den l5 April 184.5. Preste-Ståndet den 16 Borgare-Sländet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en förändrad regiering i afseende på stapelstädernas Tolag. (Stals-Utsk:s Ull., N:ris 117 och 239). S. A. K. Uli afbiten Nådig Proposition har E. K. M. behagat till Rikets nu Bih. till R. St. Fröt. 184S. ro Sami. 1 Afd. 49 385 E xpediiions-Ulsk ttels Förslag till anel. Sk’ ifvelsej, N'.o t6o. församlade Stander framställa ett förslag om den så kallade Tolagens upphörande, såsom en serskild stipelstäderne i Riket directe tillfallande, efter fastställd procentberäkning för hvarje stad utgående, afgift å inkommande och utgående varor, emot ersättning till dessa städer genom bestämda anslag af tullmedlen.
Uti det präglade myntet, men synnerligast uti sjelfva speciestycket, ligger sålunda en exportpremie, som icke vinnes medelst uttagning af silfver i plants eller omyntad t skick, helst sedan detsamma numera endast säljes efter gällande kurs å Kölnisk mark finsilfver, och hvilken exportpremiö derföre dels sporrar till spekulation å export af myntade specier i och för sig så snart konjunkturen det föranleder, dels företrädesvis manar det verkliga och naturliga behofvet af silfver för de utländska differensernas liqviderande, att derför hellre använda myntadt än omyntadt samt, af ganska välberäknade skäl, af det myntade helst och nästan endast speciestycken. De exportförsök som gjorts med de mindre valörerna, lära icke hafva slagit sig särdeles fördelaktigt ut för spekulanten och mana alldeles icke till försökens upprepande. Deremot är det Svenska speciestycket en särdeles kurant vara i utlandet, och blifver det nästan mera med hvarje dag i mån som motsvarande myntstycken i andra länder börja alltmera indragas och upphöra. En af anledningarne till denna begärlighet, och förmodligen den hufvudsakligaste, är den faktiska omständigheten, att man vid vexling i Rikets Ständers bank verkligen erhåller för samma se.delbelopp mera finsilfver under formen af specier, än i plants. Bevisen härför återfinnas utförligt afhandlade uti den förtjenstfulla motion i ämnet, hvilken Herr J. Lindström gjorde förliden riksdag och till hvilken jag derföre endast behöfver hänvisa.
Då kunde Kronan fullgöra det löfte, sorn för 200 år sedan gafs, och jemväl vara belåten med att erhålla denna ränta i Den 22 Mars f. m. 847 kontanta penningar. Men, såsom nu är föreslaget, skulle räntegifvarne erhålla den fördelen, att få betala deras salpeterhjelp efter det värde, som för 200 år sedan var gällande, under det att Kronan icke finge den ringaste ersättning för hvad den sålunda förlorade. Men om äfven det skulle anses vara billigt, att Staten förunnade hemmans-innehafvarne i Småland denna fördel, kan jag för min del ingalunda finna någon rättvisa deruti, alt man tillerkänner åtskilliga embetsman, hvilka hafva ifrågavande ränta å deras löner indeldt, full ersättning för hvad de genom räntans olika beräkning förlora, men utesluter andra räntetagare, såsom åtskilliga inrättningar och milda stiftelser, från en sådan godtgörelse. Jag anser att då Staten skänker de Småländska hemmans-innehafvarne en så betydlig minskning i deras skatt, som skilnaden emellan det nuvar:de värdet å de räntepersedel1, som ingå i salpelerhjelpen, och dessa persedlars värde för 200 år tillbaka, så måste också hvarje innehafvare af denna ränta vara berättigad att af Staten erhålla ersättning för den förlust, honom derigenom tillskyndas. Jag yrkar följaktligen återremiss af Utlåt., på det att StatsUtsk. måtte taga i öfvervägande, huruvida icke, derest kronovärdiet icke kan bringas till sitt rätta belopp, åtminstone alla de, som i sina räntor ega salpeterhjelpen inbegripen, måtte få full ersättning för den förlust de komma att lida.
Lika med den siste talaren fi liktaljag, att derest, pä sätt Hrr Aminoff och von Hartmansdorff yrkatj ”eller största delen af året sig uppehåller, ” från förslaget uttages, skulle en mängd personer komma att finnas, hvilka aldrig i någon mantalslängd blefvo synlige. Det händer icke sällan, på sätt Frih. Cederström yttrat, att personer, utan att äga någön bestämd vistelseort, begifva sig ifrån den ena örten lill en annan, utan att ens vid sådana tillfällen äga prestbevis, så att deraf kan inhemta* hvar de varit skattskrifne. Skulle nU desse personer icke få tecknas i mantalslängden inom den församling eller den commun, der de hela året om, kanske lill och med D c n i o O c t o b c i' i. m. 31 l flera år, sig uppehållit, utan derifrån blifva uteslutne, så skulle en oreda uppkomma, samt K. M. och Kronan ganska ofta ga i mistning om de personliga utskylder, sorn desse personer böra till Kronan erlägga. Det förekommer ganska ofta oell oftast i landshöfding»! nes resolutioner om afskrifning af k rono-utskylder exempel på sådana personer. Jag skulle tro, att om äfven afskrifnings-resolutionernes antal skulle minskas, derigenom att sådana personer rent af från skattskrifning uteslölos, så skulle likväl icke derigenom någon vinst för Kronan uppkomma; ty antagas måste det, att om en stor del a( utskylderna för dessa personer afskrifvas, så finnes dock en stor mängd, föl hvilken de utgå. Jag tillstyrker således, att denna punkt af Utskts förslag mätte få oförändrad qvarstå. Hr von Rosen: Ju mera jag begrundar hvad som är afgjordt i eommunal-lagen , desto mera inser jag detta moments vigt; ty hvad man sökt att der vinna , kunna vi här förlora, nemi. förmånen för den obemedlade, att vistas der lian lättast kan sig försörja, utan att föranleda tvist ined församlingen , sorn ganska ofta vägrar honom alt der blifva i mantal antecknad.
Fjerde d:o „ Femte d:o , . Provisore!', se handel—expediter. Skeppare, Skutoch Ilat-, som icke äro borgare, i fem klasser: Första klassen c ’ - •> Andra d:o . .. Tredje d:o Fjerde d:o .. ä « «. Femte d:o „ » Ega flere del i skuta eller båt, påföres förenämnde afgift den, som förer skutan eller båten. Coopvmrdie-skeppare, m. 11. Se inom. 3. Sprsqrarters-, Färdshus-, och dylika näringshållare, se krögare. A n m. För den spisqvarterseller värdshus-rörelse, som idkas under uppsigt af kommunen, mot förbindelse, att hvarken vindler sprit-drycker dervid tillhandahållas, eger bevillning efter denna artikel ej rum. Språkmästare, oberäknad lön på stat, taxeras med afseende på deras inkomst af information, dock ej under B:ko R:dr 1: 10. —- Bih. till R. Sl. Styrmänr i trä. klasser: Första klassen Andra d:o B:ko R:dr 2: jo, 1: 16. Öfrige sjömän. Se mom. 2. Tobaksplantör are, lika med trädgardsmästare. Traktörer, se krögare. Trädgårdsmästaresorn ej äro borgare, i fem klasser: Första klassen B:ko R:dr Andra d:o . » Tredje d:o > Fjerde d:o . » Femte d:o - » o 1 Akare, som ej äro borgare: . / Slockholm och Götheborg, T fem klasser: Första klassen Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o Första klassen Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o I Öfrige> St ader ne i fyra klasser: B:ko R:dr 7)' B:ko R:dr 12: 9: 6: 3: 9; i)Z. 16. 2:o Nedåt/nämnde personer i städerne erlägga afgift till följande bestämda belopp nemligen:
Uti dessa motioner, hvilka hufvudsakligen äro af samma innehåll och hvaruti flere medlemmar af bemälde Riks-stånd instämt, anföres, att, då frågan om skatteförenklingen af Rikets sednast församlade Ständer afgjordes, det väl kunde förutses, att de ränteoch tionde-gifvare, hvilkas räntor voro anslagne till sådane embetsoch tjenstemän, som ej voro förbundne att emottaga lösen efter medelmarkegångs-pris, skulle blifva hårdare betungade än andra, som fingo efter nyssnämnde pris lösa sina räntor, men att man deremot icke kunde föreställa sig, att denna skillnad skulle blifva så betydlig, som, i följd af de sednare årens höga pris å alla ränte-persedlar, nu verkligen inträffat. Med detta förhållande kunde naturligtvis de ränteoch tiondegifvare icke finna sig belåtne, hvilka fått betala sina ulskyldér efter årlig markegång, under det deras grannar fått erlägga lösen efter det vida lägre tioåriga medelpriset; —• och de förstnämnde kunde dessutom komma att på ett dubbelt sätt få vidkännas denna tunga, derigenom att, sedan de under flere år betalt sina räntor efter högsta gångbara pris eller ock forslat dem sex mil från räntegifvarens hemvist, det lätteligen kunde inträffa, att då de framdeles ändthgen erhållit rättighet att lösa räntorne efter medelpris, de föregående årens höga markegångar redan uppdrifvit medel-markegången så högt att den, om gynnande år inträffade, stöde vida högre än de gångbara prisen. Stats-Utskottets Utlåtande M 94. 19
Betrin lan deri, N:o ror. 7g Transport 137,71g. — - Andare, jernbarlast samt den coinpletta Tiinmermans-inventarie-uppbörden, i godt stånd, till fulla värdet 9.3,000. S:a B:co R:dr 160,71g. Klargöringskostnaden 3:ne månaders Varfsoch Ar tillerie-utredning 3,020. — - Krutets kostnad 4i022- —• - Heloch halfliggare m. fl. vattenkärl 5,o85. tag99 _ . Totalt värde af Örlogsfregatten Euridice, försedd med completta inventarier, behörigen upptacklad, utredd och armerad 173,418. Hvarförutan, enligt den af Cornmend.Capit. Trygger afgifne, ofvannämnde Promemoria, utaf d. 22 April 1826, å de på aflägsne Expeditioner utöfver Nordsjön bestådde inventariepersedlar, berörde fartyg af på 3:dje stället segel, flaggor och linor m. m., erhållit: Skeppet Försigtigheten, inventariepersedlar, till värde af 3,oig: 41• 2- Fregatten Camilla, dito dito . 2,049: 37. 9. Fregatten Euridice dito dito 2,o63: 6. io. Uti underd. skrift af d. 29 October 1825 har H:rr Michaelson & Benedicks, under åberopande af Engelska Handelshuset Barclay, Herring Richardson & Comp. till dem, genom Handelshusets i Stockholm vistande 8o Stats-Utskottets Commissionair H:r S. Rudyerd aflåtne skrifvelse hos K. M:t i underdrhet anhållit om återgång af det emellan H. E. GeneralAmiralen m. m. Grefve Cederström och dem, för bemälte Handelshus räkning afslutade köp om Linieskeppet Försigtigheten samt Fregatterne Camilla, och Euridice, dervid H:rr Michaelson &
Återigen kände hon, så djupt att det nästan blef till smärta, det kvinliga behofvet att omhulda, att vara nyttig, att ge. Han låg och lyssnade, välbehagligt, till hennes lätta steg. »Jag tycker om att höra dig surra omkring i rummet», sade han. »Det ger en sådan förnimmelse af trygghet. — Har du hört talas om den lifdömde fången, som en vårmorgon fann en fluga i sin cell? Hon var den första lefvande varelse, han sett under långa vintermånader — hvad under att han gladde sig åt hennes muntra surrande och att hon inom kort blef honom så kär. När det var kallt i cellen, satt hon på hans finger, och han värmde henne med sin andedrägt. Han gaf henne en liten puppa af bomull att sofva i, och när han hvisslade sakta, kom hon surrande och satt sig på hans näsa —» Det första hade han sagt med ett tonfall af den innerligaste värme, men som alltid, när han rycktes med af sin känsla, reserverade han sig med ett småleende emot sin egen sentimentalitet. Jag önskar så innerligt, att jag kunde vara er till minsta glädje», sade hon. Det vet jag. Jag känner med hvarje nerv i min sjuka kropp, hur alla goda tankar och önskningar sväfva från dig till mig. I dina händer skulle jag kunna lägga det dyrbaraste, jag eger, utan ett ögonblicks tvekan jag kände det så från första stund.» Det blef ett ögonblicks tystnad. Hon kämpade emot sin rörelse. »Skall jag läsa för er?» frågade hon. Hon sade det endast för att fylla tystnaden och få magt med sig sjelf. »Ja, läs någonting — hvad som helst bara jag får höra din röst. Den verkar som musik på mina nerver.» Hon tog en bok, som låg uppslagen på hans nattduksbok, men studsade och ville hastigt lägga den tillbaka, då hon såg att det var en bibel. Han märkte det och smålog — ett hjertegodt barnaleende, som lyste upp hela ansigtet. »Jag läser ofta i bibeln nu», sade han. »Det är en härlig bok, som med rätta kallas böckernas böcker. Jag menar rent literärt jag dömer som fackman.
Likväl skulle Statens hela bidrag, då äfven deruti inberäknas räntan af det redan i nåder beviljade anslaget, endast komma att utgöra årligen 4600 r:dr b:co, hvilka sammanlagde med kommunens bidrag utgöra en summa af 62914 r:dr b:co, hvilken summa betydligt understiger den stat, som är anslagen lill rikets gymnasier. Jag skulle ej framställt denna motion, om jag ej fruktat att det stora och samhällsvigtiga ändamål, som genom läroverkets upprättande åsyftats, icke fullt kan uppnås, så vida icke läroverket utrustas med de materiella tillgångar, som äro oundgängligen nödvändiga, och hvaraf största delen af Statens öfrige läroverk äro i besittning, samt om jag ej vore fast öfvertygad, att alhenaji framgång skall utöfva ett stort inflytande på en talrik samhällsklass’ bildning, icke blott inom kommunen, ulan öfver hela landet, helst det är mer än sannolikt, att en mängd andra kommuner skola bemöda sig att erhålla dylika bildnings-anstalter; hvaremot athenaei misslyckande utan tvifvel skulle komma att högst ofördelaktigt inverka på realbildningens öde inom fäderneslandet. Jag anhåller att denna min motion må blifva till vederbör. Utsk. remitterad. Hemitterades till SlatsUlsk. 476 Ben 23 DeeemDer e. m. Frih. Toll, Gustaf, hade inlemnat följande mern.: Såsom föremål för en allmännare uppmärksamhet har jag redan vid 1823 års och nästföljande riksdagar (hvarom R. o. Ad:s prol:r vittna) ifrat för hästväsendets rälla iordningbringande inom landet; högt påkalladt af behof för alt äga de bästa och för nödvändiga bruk säkraste och passande, så väl i anseende lill sin natur minst ömtålige, som till sin varaktighet längst uthållande, hästar. Jag har härvid fäslat mig hufvudsakligen vid 3:ne synpunkter, hvarifrån utgående man lättast kan göra sig reda i omdömet öfver vigten och högsta angelägenheten häraf. l:o