Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber att för min del få instämma med den siste värde talaren, ehuruväl jag, af det goda skäl att man icke kan hinna att sitta och författa reservationer vid alla de tillfällen man är af olika tanka med Utsk:s majoritet, icke har bifogat min reservation vid detta betänk. Då frågan förevar till behandling på den afd. jag tillhör inom Utsk., sä hade afd:n, på de skäl, som äfven finnas i betänk, införda, afstyrkt ifrågavar. fyranläggning, men Ulsk:s majoritet stannade vid annat beslut. Jag förenar mig uti Gr. Lagerbjelkes anhållan om afslag å betänk. Då nu IL Ex. Hr Frih o. Landtm, liemstälde om R. o. Ad. bifölle förevar, utlåt., ropades nej, hvarpå propos. till afslag derå blef framställd och med ja besvarad. Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Cederström, Rud., och Gr. Björnstjerna Carl Magnus, ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 8 dennes e. m. första gången bordlagda betänk. N:o 53; i anledn. af väckte motioner, om utvidgande Den 15 Mars e. ni. 493 af de rättigheter, som åro Mosaiska trosbekännare här i riket tillerkände. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 8 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 54, i anledn. af väckt fråga om beviljandet af stapelrätt för staden Skellefteå. Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg: Motiverne för detta utlät, gifva mig anledn. att förmoda ett annat och motsatt resultat af frågans ompröfning ånyo, då jag har mig bekant, att åtskilliga uplysningar kommit motionären nyligen tillhanda, hvilka han icke lärer underlåta att framlägga för Utsk., i händelse af återremiss. Bland dessa handlingar anhåller jag alt få nämna följande: l:o Upgift å de Bruk, Sågverk och andra inrättningar, hvilkas naturliga afsättningsort är Skellefteå, uptagande förteckningen, utfärdad af vederbör.
Kassel; varande af förstbemälde motionär anfördt: att bland andra, vid 1840 och 1841 års riksdag meddelade, beslut och föreskrifter angående förökningen och förräntandet af den i Riksgälds-kontoret afsatta fond för Hjelmare kanals och slussverks framtida underhållande, stadgades, att de ränteroedel som inflöto för sagde fond tillhörande och till Riksgälds-kontoret aftemnade laneoch säkerhets-handlingar, skulle, genom kanaldirektionens försorg, förvaltas och göras för fondens räkning fruktbärande efter en, tillsvidare, till 5 procent bestämd räntefot, så att fonden, under hvarje år, tiHvexte med en summa, motsvarande 5 procent å fondens ursprungliga belopp jemte den vid årets början befintliga räntebehållning; och borde direktionen, genom särskild förbindelse, åtaga sig att, vid uppgifna tidpunkter, till Riksgälds-kontoret aflemna ytterligare laneoch säkerhets-handlingar för då påräknade och till beloppet bestämda räntesummor. Till följd häraf, håde Hjelmare kanaldirektion till Riksgälds-kontoret afgifvit en sådan förbindelse i afseende på lånehandlingarna för den intill 1854 års slut upplÖpande och till ett sammanlagdt belopp af 16,000 r:dr beräknade räntan.
Om äfven det utrymme, som uti Stadsgården finnes att tillgå, skulle kunna vara tillräckligt för den närvarande trafiken och fastän således denna plats, med dryga kostnader, skulle kunna göras användbar till anläggande af en bangård, som någorlunda tillfredsställde den närmaste tidens billiga anspråk på tillräckligt utrymme och beqvämlighet, år det verkligen tänkbart att, utan oerhörda penningeuppoffringar, derstädes vinna tillräcklig plats för en framtida utvidgad och måhända mångdubblad personoch godstrafik? Yore det ens rått att sålunda borttaga den dyrbaraste plats Stockholm eger för all dess varuoch handelsrörelse på Saltsjön eller Målaren? Stockholms stad må förvärfva större eller mindre del af Skeppsholmen, handelns och sjöfartens ökade anspåk må tillfredsställas med nya kajbyggnader både der och vid Munkbron eller Riddarholmen, så förblifver likväl Stadsgården genom sitt läge vid både Saltsjön och Målaren och i synnerhet såsom hela Södermalms enda hamn för Stockholm allt framgent till hvarje alns bredd alltför dyrbar, för att icke hvarje hufvudstadens innevånare borde på det kraftigaste protestera mot ett dylikt förslag. Men äfven om detta oöfverstigliga hinder icke redan gjorde alla förslag om en bangårds anläggande uti Stadsgården förkastlige, vore det vål klokt och förtänksamt att med en stark jernvågstrafik ytterligare belasta den kommunikation mellan staden och Södermalm, som nu öfver de begge slussbroarne eger rum, i stället för att å den föreslagna jernvågsbron öfver Riddargården medelst gångvägar å sidorne fördela den nu befintliga lifliga rörelsen mellan staden och en så stor stadsdel som Södermalm med sina 30,000 invånare? Man klandrar Kongl. Maj:ts förslag såsom hinderligt för trafiken öfver Riddarholmsbron, men finner ingen betänklighet uti att sammanföra all jernvågstrafik med den förut befintliga öfver slussbroarne, hvilka dessutom, i händelse af en påstötning eller påsegling, lätteligen kunna skadas, hvarigenom kommunikationen mellan söder och staden för längre eller kortare tid ytterligare för vecklades, om ej tillintetgjordes.
Ville man deremot, såsom jag nyss nämnde, nöja sig med en gemensam president, men för öfrigt låta den collegiala formen bestå, så sluppe man äfven att belasta Statsverket med den utan tvifvel dryga indraguingsstal, som blefve en följd af de båda Collmes upplösning, emedan ingen af de nuvar. Collegii-råden kunde tvingas att, i st. f. sin nuvar. befattning, öfvertaga någon annan med den förra olik. Jag anhåller att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja remissen af den K. proposm. Jag vill icke nu besvära R. o. Ad. med något genmäle å hvad Hr Gr. Anckarsvärd på f. m. yttrat, särdeles som en så stor del deraf, efter min öfvertygelse, icke hörer till saken. Hr Fåll raeus, Olof Immanuel: I anledn. af de anmärkmr, som af Hr von Hartmansdorff blifvit framställde emot den K. proposm om Statsverkets tillstånd och behof, har, då såsom af det vid proposm fogade Stalsråds-prot. synes, ämnet, hvarom fråga är, varit af mig handlagdt, jag ansett mig vara moraliskt förbunden att söka utreda de frågor, emot hvilka dessa anmärkmr äro riglade. Det är egentligen 2:ne omständigheter, hvarom den värde talaren nu här yttrat sig, nemi. den ena, huruvida det kan sammanslå med grundlagens anda att borttaga den collegiala naturen från våra administrativa verk; men då han i sjelfva verket icke nekande besvarat den uppkastade frågan, utan endast gjort den till föremål för tvifvel, synes det icke vara beliöfligt alt länge uppehålla sig dervid. Det är visserligen sanni, att om den collegiala formen för ifrågavar. båda Colhrs verksamhet borttages, sä minskas antalet af Riksrättens ledamöter; men jag har häruti icke trott något lunder böra möta för antagande af en förändrad organisationsplan, om denna för öfrigt befmnes vara ändamålsenlig. Den andra frågan, sorn afser ändamålet af besparing, är af jemförelsevis underordnad vigt.
Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående val af en Ledamot i Hemliga Utskottet. S. A. K. Sedan Kontre-Amiralen, Riddaren af E. K. M:ts Sviirds-Orden m. m., C. A. Virgin afsagt sig Ledamotskapet i det af E. K. M:t äskade Hemliga Utskott, har till Ledamot derstädes, i hans ställe, blifvit utsedd Kammarherren, Riddaren af E. K. M:ts Nordstjerne-Orden Nils Tersmeden. Hvilket Rikets Ständer få i undérdånighet anmäla, framhärdande etc. Stockholm, den 29 Mars 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Mars 1834. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrif veise, angående rättighet för Justitia;- Ombudsmannens Sekreterare att erhålla ledighet från annan tjenst. (Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 61.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer funnit skäligt bestämma adöningen för Justitiae-Ombudsmannens Sekreterare till Ett tusen tvåhundra R:dr årligen, emot skyldighet för honom att Expeditions-Vtskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 32.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärdes votering. Vid den nu uppkomna fråga om conlra-propostns innehåll, yrkades, dels att den borde uppställas i öfverensstämmelse roed Hr Grapengiesser vid betänk. N:o 21 fogade reservation; dels att den borde innehålla antagande af samma föreskrifter, som 1835 års taxa innehåller; hvarjemte äfven yrkades, att så väl i ja-propos:n, som i contra-propostn, ifall den ej komme att innehålla blott hänvisning till i835 års föreskrifter, borde införas ett stadgande, som gåfve sådana varor, som denna artikel innehåller, rätt alt, då de komma från Ostindien, få införas emot en tull af io proc. af värdet. Sedan Hr Frih, o. Landtm, förklarat, att något tillägg i afseende på Ostindiska sidentyger icke kunde göras i ja-propos:n, då alldeles ingen fråga derom varit väckt innan R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad, och åtskilligt, dels i anledn. häraf, dels i fråga örn contra-propos:ns innehåll, ytterligare blifvit yrkadt, förenade sig R. o. Ad. slutligen om att godkänna följande voter:s-proposition: Den som bifaller Bevilln.Utskts förslag lill tullbestämmelser i afseende på taft, kypert eller levantin, satin eller sidénsarge, enfärgade eller skiftande, rutiga eller randiga genom olika färgadt silke, men ej genom väfnadssättet, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. de föreskrifter, som i i835 års taxa i afseende på ofvannämnda artikel finnas stadgade. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 33. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 18 Februari e. m.
För öfrigt anser jag, att E. o. Ad. ej behöfver vidtaga den förändring i 3:dje mom. som Gr. Liljencrantz föreslagit, ty den af Utslcn föreslagna bestämmelsen, kan ganska väl uprepas i den nu gällande g:n, om blott i det 3:dje mom. deraf införes det som Utsk:n infört i det första mom. af den nya <§:n. I en för ordning, som så ofta tillämpas som den nu ifrågav:de, bör man ej göra mera betydliga redaktions-förändringar, ty då föreställer sig allmänheten vanligtvis, att förändringen i sak är vida större än den i sjelfva verket är. Jag anser mig ej böra föreslå någon ny redaktion utan jag öfverlemnar till R. o. Ad. att afgöra, huruvida §:n bör bifallas med den af Gr. Liljencrantz föreslagna förändring eller återremitteras för att erhålla en bättre redaktion. Frih. Raab: Jag har med min framställning ej haft någon annan afsigt än att söka förekomma, att nya hinder läggas i vägen för bränvins-tillverkningens bedrifvande. Om, på sätt Hr Hjärne yttrat, grundtanken i författningen är, att man på allt sätt skall söka förhindra bränvins-tillverkningens ökande, så vore det väl bättre att vinna målet genom skattens ytterligare förhöjning än genom att upstapla onödiga hinder, som ej uträtta annat än att tillskynda näringsidkarna förluster; ty jag vidhåller mitt påstående, att sadan en bränvinstillverkare städslat folk och i allt öfrigt arrangerat sig för en bränvinsbränning af 1,000 kannor pr dag, så är det för honom icke möjligt att på förhand bestämma, huruvida han skall få 800, 900, 1,100 eller 1,200 kannor bränvin af de produkter han ämnar afverka, och vi böra ihågkomma, mine Hrr, att om en bränvinsbrännare vid slutet af bränningstiden måste inskränka tillverkningen för att undvika öfverskotts-tillverkning, så måste han ändock vidkännas alla de med tillverkningens drifvande förknippade kostnader, hvilka således tillskynda honom en ren förlust utan att någon vinst för Statsverket derigenom beredes.
Derföre fruktade jag, att DistrictMagazinen i det fallet kunde leda till missbruk, och trodde fördenskull ej en bestämd föreskrift böra stadgas, att man inom ett år skulle Den »4 Del ober /, rn, S87 hafva afgjort detta ämne. Jag trodde, att terminen af ett år alltför väl kunde i allmänhet stadgas, men att till Kongl. Maj:t borde öfverlemnäs att pröfva, i hvad man åtgärden vidare kunde utsträckas, ty när anslaget är gifvet, är det ej onyttigt, att igenom ett sådant uppdrag ta^ ga en medelväg, sorn kan vara nödig. Följakteligen var min anmärkning ej gjord derföre, att jag ej sett, att det beror på Länens innevånare, att ingå uti inrättningen eller ej; men derföre, att jag trodde prasscriptionstiden kunna förändras. ^Att förvaltningskostnaderne genom detta sätt komma att förminskas, vill jag förmoda; men man bör gå varsamt tillväga, i anseende till missbruken. Grefve von Platen, Ballzar Bogislaus: Då jag förut varit af den mening, alt i detta ämne så väl producentens som consumentens nytta bättre beredes derigenom, att man öfver. lemnar saken ål enskilt åtgärd, än derigenom att man med en vidsträckt Magazins-inrättning vill styra Spanmåls-handeln , så tillstår jag, att af allt hvad jag hort , har ej denna mening kunnat förändras , såsom grundad på långlig erfa-1 renhet. Likväl får jag säga , att förhållandet är något olika i Sverige, som kan delas i tvenne delar, den södra och den norra. Deri södra de^ len ligger nedanföre Mälaren , Hjelmaren oell Wenern. Denna del är i den belägenhet , att den kan helt oeh hållit öfverlemnas åt den enskylla omvårdnaden. Jag är öfvertygad, att med den tillväxande industrien, lättade transporter och det ökade åkerbruket »kall der ingen brist 288 Den 24 O ti ober f. m. uppsta.
Eldskenet bländade mina förgråtna ögon, jag slöt dem sakta och lyssnade till mammas ord: » Ser du, min älskling, bur ledsamt allt är, när du har varit häftig. Minns du, så allvarsam pappa var i middags, och hur tyst det var i den annars så muntra lilla kretsen? Och inte bara här är det ledsamt, Elsa. - Tänk på Gud och änglarna, som måste gråta för din skull. Hvem vet, kanske höllo änglarna däruppe på att glädjas öfver ett människobarn, som motstått frestelsen, då du med din synd förstörde deras glädje. Kanske de stodo samlade kring Guds strålande tron och sjöngo tusenstämmigt i klingande toner hans lof. Ser du dem, Elsa? De äro så många, att man ej kan räkna dem. I skimrande, hvita kläder stå de sida vid sida, så långt blicken kan nå. De spela på harpor och lyror, de blåsa i basuner och sjunga för att prisa alltets skapare och uppehållare, de fröjdas öfver att få stå framför hans anlete och tjäna honom i frid och kärlek. Men det klappar ett olycksbådande slag på himmelens port, och in träder din skyddsängel, Elsa, i dystra, svarta kläder, och med sorgsen stämma ropar h o n: » I fån ej sjunga mer! Läggen bort harporna och lyrorna, kasten basunerna ifrån Eder och sörjen med mig! Det barn, som den allsmäktige anförtrott åt mig, har syndat mot sin moder, mot mig och mot lefvande Gud. » — Och änglarnas sång tystnar, de kasta ifrån sig sina harpor, vid hvilkas ljud de nyss gladt sig. De fly bort från det saliga rum, där Guds tron står, de fly bort för att sörja och gråta för din skull, Elsa Mitt barn, mitt innerligt älskade barn, hur kan du vilja bedröfva dem s å? » Nu är min moder själf en ängel och står däruppe, väntande på mig. Många, många år hafva svunnit sedan den omtalade kvällen, och många gånger har min moder måst sörja öfver mig. I klara barnaögon har jag dock sett stora tårar, ångerns heta välgörande tårar, när jag för dem berättat o m änglarna, när de gråta. » YCKO ». KNÄCKEBRÖD PRYDNAD.
Månglerskor, af alla slag, i nio klasser Första klassen » 50: — Andra d:o » 40: — Tredje d:o » 30: — Fjerde d:o » 20: — Femte d:o » y> 42: — Sjette d:o » 8: — Sjunde d:o » 6: — Åttonde d:o » 4: — Nionde d:o » » 2: — Mästare, vid sockerbruk, manufakturier och fabriker, i fern klasser: Första klassen B:ko Rdr 25. — Andra d:o » 45: — Tredje d:o » 10: — Fjerde d:o » 6: — Femte d:o » 4: — Mästersvenner och Gesäller vid dito, i två klasser: Första klassen B:ko B-dr 4: — Andra d:o » 2: — Parmmätare, i sex klasser: Första klassen » 40: — Andra d:o » 30: — Tredje d:o » 20: — Fjerde d:o » 42: — F"emte d:o » 6: — Sjetto d:o » 3: — Provisorer, se handelsexpeditör. Skeppare, skutoch båt-, som icke äro borgare, i fem klasser: Första klassen B:ko R:dr 20: — Andra d:o » 42: — Bevillnings-Vtskottets Betänkande, M 4. ]å Tredje klassen B:ko R:dr 8: — Fjerde d:o » 5: — Femte d:o . » >, 2: 24. Ega flere del i skuta eller båt, påföres förenämnde afgift den, som förer skutan eller båten. Coopvcerdie-skeppare, m. fl., se mom. 3. SpisqvartersVärdshusoch dylika Näringshållare, se krögare. Anm. För den spisqvarterseller värdshusrörelse, som idkas med understöd af kommunen, mot förbindelse, att spritdrycker dervid icke tillhandahållas, eger bevillning efter denna artikel ej rum. Språkmästare, oberäknadt lön på stat, taxeras med afseende på deras inkomst af information, dock ej under .
Nu sedan alla Tidningar njuta samma fördel till godo, visar man samma farhåga för Tidsskrifter, likasom Postförvaltare ej kunde få sig öppet lcmnadt, att efter omsländigheLerne fördela försäud - 6ao Stats-Utsktotets Betänkande^ ningarne; Jag för min del anser åtminstone sådant möjligt och tror, att i Stämpelafgiften ligger correctivet mot farhågan» att denna utväg skulle af öfversättare med flere missbrukas. Jag finner således VeckoMånadsoch Qvartals-Skrifter höra åtnjuta lika rättigheter som Dagblad och det skulle verkcligen förundra mig, omen ny läsning i blandade ämnen, i händelse någon dermed uppträdde, skulle med 48 ark om året mera belasta Post-väskorne, än Dagligt Allehanda med sina 4°o eller 5oo ark. Ut Supra. Ex Protocollo. j i. _ CLAS LIVIJN; N:o 565. Ankom den 31 Octob. 1823. Utlåtande, angående förrättad granskning af Kongl. Num - Stats-Utskottéts Betänkan den. 621 mer - Lotteriets Räkenskaper för år 18*1. Efter verkställd granskning af Kongl. Nummer-Lotteriets Räkenskaper för år 1821 i sammanhang med Revisionen af Stats-Verkels förvaltning och Räkenskaper, får Stats-Utskottet afgifva följande yttrande derom: Vid årets ingång utgjorde Verkets Jjehållne tillgångar uti Contanle medel, fordringar och fastigheten Huset N:o 2 & 3 vid Svartmangalan här i llufvudstaden R:dr 208,o34: 6. 8. Under året försålde Lotter för 287,224: 3i. 5. Deremot hafva utgått följande belopp: Di vorse omkostnader och utgifter i2,5oo: 5. r. Till LazarettsDirectionen årlig afgift, i följd af Kongl. Brefvet den 2o:de Februarii 1806 5oo: Lik a ledos till Kongl. Musicaliska Academien 200: Lefverering lill Kongl. Räntkammaren för . Utom influten
Men Förordningen af år 1745 hade längesedan blifvit upphäfven, äfvensom dödsstraff för annan itererad eller qvnlilicerad stöld, i följd af mildare principer i lagstiftningen, blifvit i de liesta fall afskaffadt; • och ännu qvai’sto«l likväl Förordningen den 5 Mars 1746, som, ehuru groft än det brott vore, hvilket den afsåge, likväl syntes, vid jemförelse med de för andra stölder stadgade straffbestämmelser, utsätta svårare straff än på ifrågavarande stöld i allmänhet följa borde; för hvilken mening Motionaircn hemtade ytterligare styrka af den omständigheten, att Kongl. Majrt i senare tider alltid behagat lili dylika mål den brottslige till lifvet benåda. Af dessa skäl, och under förmodan, alt behofvet af en förändrad lagstiftning i förevarande ämne länge varit insed t, föreslog Motionairen, att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 5 Mars 1/fG , och de i ofvan åberopade Kongl. Bref, till följe deraf, gi fne föreskrifter , — så vidt de afsåge stöld utur bref, som icke äro å Post-Contor eller under annan allmän säkerhet inlemnade, i hvilket sistnämnde fall den förut varande straffbestämmelsen, af skäl, sorn Motionairen ej trodde sig behöfva andraga, äfven hädanefter ansågs böra bibehållas, — det måtte stadgas , att den, som olofligen uppbryter andras bref, hvilka icke äro å Post-Contor eller under annan allmän vård inlemnade, och derutur täger penningar eller penningevärde, skall undergå det straff, som, för annan stöld med inbrott finnes i Lag utsatt; och af Herr S.
JustitiaeStatsMinistern, H. Exc. ll:r Grefve Gyllenborg. 364 Stats-Utskottets StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, H. Exc. Hr Grefve af Wetterstedt. StatsRåden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Cederström. H. E. Hr Grefve Skjöldebrand. II. E. Hr Grefve Mörner. Hr Friherre Wirsen. Hr Grefve Löwenhjelm. HofCanzleren von Schulzenheim. StatsSecreteraren Skogman. K. M:t behagade, efter inhemtande af hela StatsRådets tankar och enligt dess enhälliga underdåniga tillstyrkande, i Nåder förklara, att H. M:t fann oundvikligen nödigt, att för andra högst vigtiga och angelägna utgifter, än dera, som utomordentliga anstalter för Rikets försvar kunna påkalla, nu disponera 260,000 R:dr å de 5oo,ooo R:dr af mindre CreditivSumman, hvilka för sådant ändamål äro afsedde. Och K. M:t befallte, att Bref skall under denna dag till Fullmäktige i R. Sttrs RiksgäldsContoir i behörig ordning expedieras, med förständigande, att tillhandahålla förrberörde 25o,ooo R:dr, för att till StatsContoiret, uppå dess requisitum, utbetalas. Ex protocollo A. F. Normelin. Genom K. SlatsContoirets till Hrr Fullmäktige, under d. i5 Mars, allåtne Skrifvelse, om utbekommande af liela den på Greditivet anordnade summan, upplyses, alt den samma skulle, efter Fullmäktiges i Jern - Betänkande n. 365 Contoiret fördelning, användas till Låne-biträde på korrtare tid för Bruksoell Sågverksegare i Wermeland. Oell Lief, på grund af en sådan erhållen upplysning, K.
Föredrogs å nyo Grefve Brahes, Mag* nus, den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagde hemställan, att Högvördige PresteStåndet och Yälloflige BorgareStåndet, hvilka, lika med Ridderskapet och Adeln och BondeStåndet bifallit Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens under N:o 108 och 122 meddeldte Utlåtanden, om Beklädnadsoch BeväringsDirectioners inrättande vid RusthållsRegementerne, måtte inbjudas att jemväl instämma uti det af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet, vid 2:dra Punkten i förstnämnde Utlåtande gjorde tillägg, hvarigenom berörde punkt skulle komma att erhålla följande lydelse: ”Förvaltningen af ”dessa medel, för dermed afsedde ändamål, ”uppdrages åt en inom hvarje Regemente ”eller Corps sammansatt Direction, bestående af Landshöfdingen i det Län, inom ”hvilket största delen af Regementet eller ”Corpsen är förlagd, Regementets eller ”Corpsens Befälhafvare, en Ryttmästare el”ler Capiten, samt fyra Rusthållare, hvil - 3o Dea i Mars e. ro. ”ka sistnämnde de rustande sjelfve äga, ”att hvart fjerde år utvälja;” och fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, för godt, att Grefve Brahes ofvanomförmälte hemställan bifalla.
Alt den förklaring af LagUtsk., som jag här föreslagit, lämpar sig till 88 § Reg.f., vågar jag äfven till uppmärksamhet antyda. ' Remitterades till LagUtsk. Hr Rosenblad, Bernhard, uppläste följande 7 motioner: 1. Otvifvelaktig! har icke någon enskild Corporation i Sverige gjort större uppoifringar för allmänt nvtliga företag, med rin 1 H. “ 02 490 Den 25 Auga s t i. gare egen ersättning, än Götha canalbofag. Det har Dör rar!a lens byggnad af egna medel sammanskjutit öfver 3,140,000 r:dr b:co samt sedermera, för anläggning och utvidgning af Motala verkstad, npp,olfrat öfver 300,000 r:dr, en uppoffring sorn tfvarlemnat skulder ännu tryckande bolaget. Den vinst, sorn vid bolagets stiftande förespeglades genom beviljad disconträtt, inträdde aldrig, då denna discont af bekanta orsaker föll i förtid. All den utdelning, bolaget någonsin erhållit, har varit åp 1828 2 proc., 1837 2 proc, 1840 1 proc. 1841 3 proc. och vid början af 1843 likaledes 1 proc. eller inalles 7 proc. för bästa dassens adier och 4| för den andra; men af dessa ut delningar utgitigo de begge första och största i bolagets egna obligationer, som pä samma gång ökade dess skulder, och som då icke utan ganska stor rabatt kunde förvandlas i contant. Dock har bolaget för dessa ringa utdelningar, utom för den första, mäst erlägga bevillning, ehuru andra bolag för allmänt nyttiga inrättningar, hvilka gjort vida mindre uppoffringar, såsom t. ex. nya bolaget för Höganäs stenkolsverk, varit derifrån befriade.