Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man nu, med ledning af de åsigter här ofvan blifvit framställda, försöker bedöma förhållandet med den handelstraktat, som nu är i fråga, så förekommer att, efter det Rikets Ständer vid föregående riksdagar hos Kongl. Majit framställt anhållan om vidtagande af mått och steg för att, såsom det heter i Ständernas skrifvelse härom vid 1841 års riksdag, “i afseende å främmande magter för Svenska handeln bereda en förmånlig reciprocitet11, Rikets Ständer vid sisthållna riksdag, — dervid af Chefen och föredraganden för Finans-departementet tillkännagafs att underhandlingar blifvit med Frankrike inledda för åvägabringande af en handelsoch sjöfartstraktat samt att deraf, åtminstone till en början, minskning uti tullinkomsterna skulle blifva en löljd, — med förutsättning häraf äfven vid beräknandet af Statsverkets inkomster för innevarande statsregleringsperiod upptogo den del deraf, som af tullen påräknades, till ett något mindre belopp än hvartill tullinkomsterna i medeltal under de fyra sistförflutna åren uppgått och Kongl. Majit uti Sin Proposition om Statsverkets tillstånd och behof desamma beräknat; att sedan traktaten blifvit den 14 Februari sistlidet år afslutad och den 10 nästpåföljde Mars af Kongl. Majit ratificerad, densamma nästan omedelbart derefter eller ifrån den 15 April kommit till verkställighet och vunnit tillämpning; att, i enlighet med en uti traktaten införd bestämmelse, att den skulle underställas nationalrepresentationens godkännande, densamma äfven för detta ändamål blifvit till de vid innevarande riksdag församlade Ständer öfverlemnad; att, enligt hvad af ej mindre det angående ifrågavarande ärende i Stats-Rådet förda protokoll inhemtas än äfven af förbemälde ledamot af Stats-Rådet äfvensom den ledamot af detsamma, som kontrasignerat traktaten, vid öfverläggningen angående densammas antagande yttrats, denna hemställan skett icke till följd af grundlagens bud, utan allenast af grannlagenhet för representationen; samt att, ehuru traktaten blifvit af Ständerna, för deras del, utan någon inskränkning godkänd, det likväl med afseende å de högst olika omdömen, som under öfverläggningarne härom gifvit KonstitutionsUtskottets Memorial N:o 8. 17 gifvit sig tillkänna angående nyttan och fördelarne af densamma i allmänhet för landet, med skäl kan ifrågasättas huruvida detta godkännande från representanternes sida var föranledt af öfvertygelsen om traktatens fördelaktighet och icke lika mycket äf en känsla af grannlagenhet för landets Konung och Regering; — en känsla, sorn kanske äfven bidragit dertill, att
Uti denna motion hafva instämt Herrar Fåhreeus, O. J., och Hjerta, L., hvilken sednare till densamma föreslagit det tillägg, att anslaget endast må förskottsvis utbetalas af Staten, som sedermera borde ega att uppbära ersättning, så vidt sådan kunde erhållas af den inkomst, som tillföl le expositionen genom försålde biljetter. Utan att vilja ingå i bedömande, om och i hvad mon de genom slöjdexpositioners föranstaltande på Statens bekostnad åsyftade fördelar må kunna vinnas; och då Utskottet förmodar, att, för den händelse Kongl. Maj:t anser slöjderne inom landet kunna genom det sålunda ifrågasatte medlet verksamt befrämjas, erforderliga medel derför då skola blifva att tillgå af det vid sisllidne Riksdag till slöjdernas befrämjande i allmänhet å Riks-Statens 6:te Hufvudtitel uppförde och nu äfven af Rikets Ständer fortfarande anvisade anslag af 12,000 R:dr årligen, hemställer Utskottet, att något serskildt anslag för detta ändamål ej må af Rikets Ständer beviljas. Stockholm den 19 December 1844. Reservationer: af Friherre v. Kr terner, Hr v. Celsing, Hr Lagerberg, Hr af Harmens och Hr Gustafsson. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Ank. till Exp. Utsk. den 20 Dec. kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag till ersättande af de utaf Landt-Statstiens temän utgifne accord. (U. A.) I anledning deraf, att Rikets Ständer vid sistförflutne
Man vet icke så noga, om icke de länder, hvilka Svenska folket, eller rättare sagdt, Exped.Utsk., och det Utsk., som först afgifvit betänk, i ämnet, anser som icke civiliserade, likväl äfven konna vårda sina konstalster, om de äga några. Således är uttrycket högst oegentligt, och derföre yrkar jag att det måtte borttagas. Gr. Frölich: Jag gratulerar verkligen Hr von Hartmansdorff att genom denna discussion hafva fått tillfälle att ådagalägga huru vigtig den anmärka, var, som han gjorde emot denna fras. Jag hoppas, alt han sjelf bör vara den förste att inse det en anmårkn. af denna beskaffenhet är hvad man kallar en spik, på hvilken man kokar en soppa; och isynnerhet den siste värde ledamotens framställning är af den beskaffenhet, att jag vågar anhålla hos Hr von Hartmansdorff, att han ville göra den definition af den civiliserade verlden, hvaraf Hr Printzensköld synes vara i behof, samt derefter hos R. o. Ad. sjelf tillkännagifva, alt lian tillåter att denna fras står qvar, på det alt vi måtte få slut på delta ämne. Hr von Hartmansdorff: Jag tror tvertom, alt det är mine värde motståndare, som fästat större vigt vid denna sak än henne tillkommer; ty om de anse orden vara riktiga, men saken utan vigt, så hade de icke heller behöft tvista om orden, utan kunnat låta orden från den likgilltiga expeditionen utgå. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den föreslagna förändringen i 5:le punkten böra äga rum. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. Uppå derefter framställd propos., beslöt R. o. Ad. att utur 6:te punkten skulle utgå orden: ”för fäderneslandet hedrande. ” I Öfrigt blef förslaget N:o 172 af R. o. Ad. godkändt. Föredrogs ånyo Exped.Utsk:s förliden gårdag på bordet lagda mein.
Nto 3i, hvarest står att nämnda summa såsom ordinarie-anslag må. upptagas i riksstaten till dess förut bestämda belopp af 3o,ooo rtdr. Någon tvekan hade således icke bort uppstå för StatsUtsk., huruvida R. o. Adts mening varit den, alt anslaget skulle förblifva 3o,ooo rtdr. Men till yttermera visso, får jag nu upprepa del; och om Hr Frih o. Landtm, behagade inhemta Ståndets tanke derom, så finge SlatsUtskts närvar, ledamöter förnimma, att Ståndets beslut varit sådant, som jag nu omförmält, vid hvilket förhållande frågan om voterts-pi opositioner i denna punkt förfaller. Hr Lefren, Joli, Pehr: Här är bestämdt 3tne Stånds beslut derpå, att summan skulle vara 3o,ooo rtdr, enär R. o. Ad., i fråga om beloppet, bifallit Utskts betänk, vid första föredragningen; och något skäl finnes således icke hvarför StatsUtsk. skulle föreslå votering emellan en mindre summa och den större eller 3o,ooo rtdr, som Irenne Stånd bifallit. Någon annan skiljaktighet förefinnes icke, än att ett Stånd velat uppföra denna summa såsom förslags-anslag, och de öfriga Irenne såsom fast anslag. Jag yrkar afslag på frågan 0111 votering i förstäikt StatsUtsk., hvarigenom ett af RiksSltns pluralitet faltadt beslut kunde blifva upphufvet. Frill. Sprengtporten, Jac. Willi.: StatsUtsk. har icke kunnat för bis'iimdl antaga, alt R. o. Adts beslut innefattade att anslaget till K. Hofstallet skulle komma att utgå med 10,000 rtdr. Det är visserligen på ena sidan sagdt, att anslaget icke kunde komma att utgöra mindre än 3o,ooo rtdr; men då detsamma enligt R. o. Adts beslut skulle utgöra ett förslags-anslag, så kunde det äfven komma att öfverstiga 3o,ooo rtdr.
Låt vara att denna tid blefve bestämd till en månad; jag påslår deremot att det icke bör finnas någon sådan respittid. — Hr Rosenblad har talat om den solidariska ansvarigheten i England: den är dock orimlig, men icke i annat hänseende än att den träffar bankdelägarne, som icke vela huru mycket sedlar deras directioner utsläppa. Den är likväl icke orimlig, om jag vill utsträcka den så långt som lagligen medgifves, och i min Iilla brochure hatjag gått en annan och mera direct väg, för att göra den solidariska ansvarigheten mera tillämplig, endast derigenom, att sedan directtn icke med bankens cassa kunnat inlösa bankens sedlar efter skedd lagsökning, skulle sedelinnehafvaren genast få, icke blott vända sig emot hvilken ledamot inom bolaget som helst, utan äfven, på grund af samma lagsökning hvarmed han vändt sig emot en delägare, gå igenom hela bolaget med något likt vexelrätt. Härigenom tror jag mig hafva ådagalagt, att jag åsyftar det den solidariska ansvarigheten skall göras så effectiv som möjligt, dock icke som i England, der en person på öppen gata kan kräfvas för en sedel, utgifven af en bank, Iivari han är delägare. Detta exempel har Hr Rosenblad ofta åberopat, under förklarande, alt om ansvarigheten kunde blifva sådan, då ville han gerna vara med. I öfrigt får jag säga, att jag upp - 6o6 Den a4 Februari f. m. stod för att besvara Hr Aminoffs anraärkn., då lian ville taga bort ansvarigheten hos bankdirect:n; men deraf följer icke, att jag gillar Utsktns förslag. Jag har i min reservation sagt, att jag låter lagen vara som den är, emedan jag icke anser mig böra göra anmärkntr dervid, då Utsk:n gått ifrån de vigtigaste delarna i mitt förslag; men jag har icke gjort mig solidariskt ansvarig för redactionen och aldraminst i afseende på ordet oinlöst creditsedel; ty dessa ord kunna fattas så, som vore oinlöst creditsedel alldeles detsamma som om icke en sådan sedel varit till inlösen presenterad.
M. icke tillvägabringa en sådan öfverenskommelse som R. St:r begärt. För min del vill jag ogerna begära att K. M. skall inlåta sig i underhandling med kommuner, om icke K. M. kan tilltvinga sig hvad K. M. begär. l)å dessutom banans sträckning är bestämd, så hemställer jag, om icke det rätta vore att afslå ifrågav:de punkt, hvarom jag anhåller. Hr von Koch: Vi äro nu åter i samma ställning som vid lista punkten, att en ledamot af Stats-Utsk:t yrkat afslag på en punkt, som enligt Betänk:t blifvit enhälligt tillstyrkt. Det kan visserligen vara sannt, att det icke är så särdeles behagligt att, sedan banan redan är beslutad, komma in till K. M. med ifrågav:de framställning; men det är påtagligt att, sedan StatsUlsk:t kommit till det beslut i 7:de punkten, att vederbörande H. IV. 10 146 Den 9 Maj f. m. kommuner skola tillsläppa den jord, som erfordras till stambanorna, så bör Jönköping icke mer än andra kommuner befrias från de kostnader, som för en stambana skulle komma att uppslå. Då Frill, af Ugglas dessutom förklarat, att lian icke hyser något tvifvel derom, att icke Jönköping kommer att göra hvad den kan, och då det skulle se ut, om man afslog denna punkt, som man icke önskade något dylikt, så vore det skäl att något besinna sig, innan man afslog punkten. Jag skulle väl önska en annan lydelse af punkten, men dä den i alla fall är så uppställd, alt den lemnar tillräcklig latitud, så tror jag det rättaste vara att nu bifalla densamma. Ulifver 7:de punkten K. St:rs beslut, så bör Jönköping icke mer än andra städer befrias från att uppfylla sina skyldigheter. Om 7:de punkten afslås, så kan K. M. icke göra något i afseende på den 3:rije. Det hade derföre varit lämpligast, 0111 7:du punkten hade företagits till diskussion före denna. Emellertid tror jag, som sagdt är, det säkrast vara att nu bifalla punkten. Hr Bildt:
andelsf fem ister I A Nordisk Konstoch Slöjdutstallning, 9 Kungsgatan 9 erbjuder ett rikt urv. af. Idun Stockholm, N:r 25 (288) Prenumerationspris Fredagen den 23 juni 1893. pr år: l d u n m e d Modetidning och kolorerade planscher l d u n m. pl. ldun ensam k r. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas 4 b y r å n k l. Allm. Annonspris: Utglfningstld: hvarje Iduns h e l g fr i fredag. - r a d. Erkehertiginnan Stephanie af Österrike. f dessa dagar gästas vårt land och vår hufvudstad af en högättad främling, vid hvars namn Ur förenadt minnet af en bland de smärtsammaste katastrofer, som i våra dagar uppskakat världen. Det vore lika litet finkänsligt att nu i detalj upplifva de dystra episoderna från sorgespelet vid Mayerling, som det vore meningslöst att låtsa hafva glömt dem, då kronprins Rudolfs änka är Sveriges gäst. En djup och oförskylld olycka måste ingifva alla mänskliga hjärtan medkänsla. Men när den bä- res så, som Stephanie af Österrike burit sin — med förtröstansfull undergifvenhet och meden pliktkänsla, som icke sviktat vid något offer — då har den en underbar förmåga att höja henne, som icke lät sig nedslås. Inför en maka och en moder sådan som erkehertiginnan Stephanie må- ste hvarje kvinna känna en oförställd vördnad. 1 maj 1881 förenades den då knappast sjuttonåriga dottern till Belgiens konungapar med den österrikiske tronföljaren. Efter makens bortgång i januari 1889 tillbakavisade hon storsinnadt hvarje anbud att lämna det nya hemmet, och sedan dess har hela hennes lif varit ägnadt ät den nu tioåriga dottern Elisabeths uppfostran samt fullföljandet af den bortgångnes älsklingsidé, det litterära praktverket » Österrike — Ungarn i ord och bild?, hvartill hon själf lämnar bidrag både med penna och ritstift. Ty erkehertiginnan Stephanie är rikt begåfvad, mycket musikalisk och god artist.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagxamt Allmänna Besvärsoch Oeconomis-Utskottens under N:o 84 rfgifne, samt den 14 dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottens den 14 sistledne Februarii meddelte Betänkande, olver väckt fiåga om indelning af Byvägar till underhällande, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige frenne Riks-Stånden bifallit, äfven för siri del dervid nu mera låta bero. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo Lag-Utskottets under N;o 74 och 77 afgifne, samt elen 14 dennes på bordet lagde Utlåtanden, i anledning af gjord© Anmärkningar vid Utskottets den 28 sistledne Januatii och 20 sistledne Fcbruarii meddelte Bewnkanden: 1:0 Rörande väckt förslag om förändring af de Författningar, hvilka till förekommande af Barnamord äro utfärdade. 2:0 Öfver väckt fråga, om upphäfvaude af Kongl. Kungörelsen den 26 INovember ig 16, angående sättet för en Menighets höra no e i cuikiidte tillätdige äreoder. 144 Den ig April. Och sorn sistnämnde tvenne Betänkanden redan biifvit af Ridderskapet och Adeln bifall» ne, fann Ridderskapet och Adeln, att Utskottets ifrågavarande Utlåtanden endast borda läggas till' Handlingarne. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Serskildta Utskottets den 2 dennes afgifne, samt den ii i samma månad, eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande upplysningar om de hittills vidtagne åtgärder, i frågan om indragning och sammanslående af öfverflödige Embeten och Tjenster, beslöt Högloflige Ridderskapet och Adeln att nämnde Memorial borde hvila intilldess
Propos. intygas, inom Carlstad förvärfvat hela sin förmögenhet. Af alla dessa skäl vågar jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. ville bevilja återremiss utaf delta Betänk., på det alt StalsUlsk. mätte i förnyadt öfvervägande taga så väl K. M:s Nåd. Propos., som de af mig nu anmälda omständigheter, hvilket jag 188 Den II Mars e. in. hoppas måtle föranleda till den af Utsk. till R. St:rs afgifvande hemställan, att ifrågavar:de dana-arf måtte, på sätt K. M. föreslagit, till det här omnämnda ändamål, tillfalla Carlstads kommun. Hr Bildt, Didrik Gillis: Det är visserligen ganska sant, såsom den siste värde talaren anfört, att R. St:r många gånger efterskänkt sin rätt lill dana-arf åt kommuner och enskilda personer, men 0111 man genomgår de Utlåt:u ifrån StatsUlsk., sorn legat till grund för dylika beslut, så finner man att dessa eftergifter alltid blifvit gjorda med afseende pä summans obetydlighet. Man har nemi. ansett att en summa af några hundra R:dr för Statsverket är af föga betydenhet, men att den deremot kunde vara af vigt för kommunen, helst då dertill kommit bevekande omständigheter, såsom att kommunen varit fattig eller hemsökt utaf olyckor. Men då stora summor förekommit, har hvarken StatsUlsk. föreslagit eller R. St:r beviljat någon sådan eftergift. Jag ber att i detta fall fä uti minnet återkalla en fråga vid sisth Riksdag om efterskänkande till förmån för Norrtelje stad utaf ett efter enkan Sandelin fallet dana-arf, hvilket, såsom jag tror, upgick till 4,000 R:dr. R. St:r afslogo dä K. M:s i detta afseende afgifna Nåd. Propos., dels emedan summan var så stor, och dels derföre att tvist upstått om åtskilliga arfvingars anspråk; men detta afslag grundade sig icke på dessa arfsanspråk, utan på summans betydlighet, hvilket af StatsUtsk:s Betänk, i ämnet tydligen ådagalägges.
Hr von Hohenhausen har trott att en större säkerhet och skyndsamhet skulle vinnas, om posten fortskaffades med gästgifvarskjuts. Men jag kan icke inse, att någon större säkerhet derigenom vinnes, att, såsom vanligen förhållandet är vid gästgifvaregårdar, poslillionen får skjutsgossar med sig, än då fullvuxne drängar åtfölja honom, såsom oftare sker frän poslhemmanen och hvilka drängar alltförväl behöfvas, nu då posten så ofta öfverfalles. Den afväg, posten måste göra från allmänna landsvägen till posthemmanen är icke betydlig, enär dessa hemman i allmänhet icke ligga längre än högst -J:dels mil och understundom vida mindre från landsvägen. Någon öfverdrifven tidsutdrägt är således icke att befara i detta hänseende. När nu härtill kommer, att posthemman i allmänhet hafva goda hästar, och deras snabbhet ofta vida bättre än allt annat rädda posten från röfveri, kan jag icke finna något skäl för postskjutsens öfverllyttande på gäslgifvareskjutsen. Då man härförutan hört, att undersökningar redan äro å bane, hvarföre skall man nu begära hos K. M. hvad man åtminstone inom detta Stånd vet vara vidtaget. Man gör sig endast onödigt besvär, heldst man äger all anledn. tro, alt alla möjliga reformer i den delen, vidtagas, utan att man specielt derom anhåller. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då icke någon anmärkning förekommit emot Utsk:ns sednare tillstyrkande, att den af Riksdagsfullmäktigen Carl Ersson väckta motion om vissa fördelar för åboerne å hemmanen Stora Forssby och Nederby måtte förfalla, R. o. Ad. torde finna nödigt att ifrågavar. utlåt, blefve föremål för särskilde propos:r, och att propos. framställdes först å den del, hvaruti en und. anhållan hos K. M. blifvit tillstyrkt, samt att Hr Landtm, derföre nu finge hemställa om R. o. Ad. bifölie den första delen af Utskms förevar, utlåt.
N:o 150 samt Mern. JN:ris 389 och 458.) S. A. K. Med ättledning af hos Rikets Ständer derom gjord framställning hafva R kets Ständer, enär någon förlust eller olägenhet icke synes derigenom det allnänna tillskyndas, godtfunnit medgifva, att den vid sistlidne Riksdag till den 1 Juli näslförflutne år bestämda tid för uppförandet i fulländadt skick och brandförsäkrandet af de byggnader i staden Wenersborg, hvartill allmänna låne-understöd erhållits, må, med bibehållandet af förut stadgadt äfventyr, förlängas till den 1 Juli år 1843; äfvensom att, i följd häraf, den till samma dag innevarande år fastställda yttersta termin för samtlige låntagarnes skuldförbindelsers insändande från Committerade till Riksgälds-Contoiret må varda förlängd till 1843 års slut. Hvilket Rikets Ständer, under åberopande i Öfrigt af deras den 18 November sistlidne år till E. K. M. a flå tua underdåniga skrifvelse, angående förändringar i vilkoren för det vid sista Riksdag beviljade lån till återuppbyggande af staden Wenersborg, härmed få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 April 1841. Expedit ions-Ut skottets Förslag lill und. Skrifvelse, N-C 28c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 5 April 1841. Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 6 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående rättighet för åtskillige Rotehållare vid kVÖsterbottens Fält-Jägare-Regemente att återbekomma dem origtigt påförd vacance-afgift. (Stals-Utsk. Uti. N:o 125.) S. A, K.
Så väl ordföranden som ock öfrige gode män atlägge, före afgörandéts företagande, följande ed: »Jag lofvar och svär, vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag, utan väld eller mannamån, skall, elter mitt bästa förstånd och samvete, den pröfning verkställa, hvartill jag nu kallad blifvit; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ;» och ilyte i gode männens protokoll in, att sådan ed aflagd blifvit. Minst ätta dagar före sammanträdet skola parterne, genom ordförandens försorg, undfå bevislig underrättelse om tid och ställe för detsammas hållande, samt kallas att dervid sig infinna, för att gode männens blifvande beslut afhöra; men de ega icke att vara tillstädes under gode männens öfverläggningar; kunnande de dock, om gode männen sä nödigt linna, inkallas, för att upplysning eller yttrande afgifva. Åro gode männen af olika mening, galle den, hvarom de fleste sig förena. Beslutet föres i protokollet in och afkunnas genast för parterne, om de tillstädes äro, och aflemnas derefter af ordföranden till Rätten, för att i domboken intagas. Den part, sorn med beslutet icke åtnöjes, åligge att, i stad inom åtta dagar, och ä landet inom tre veckor från beslutets afkunnande, detsamma genom stämning å vederparten klandra: och lagge Rätten derefter parterne emellan. Försittes sådan tid till klander. vinner beslutet laga kraft.» I detta förslag, hvaröfver Lag-Utskottets yttrande blifvit infordradt. igenkännas till en del de grunder, hvarpå Lagberedningens förslag angående särskild Nämnd är bygdt och som, med några smärre modifikationer, vid sista Riksmöte af då varande Lag-Utskott framlades till pröfning af Rikets Ständer, hvilka emedlertid ej b i föllo detsamma. Den anmärkning, sorn hufvudsakligen föranledde Ständernas beslut, är dock af motionären ingalunda undanröjd. Tvärtom har han. genom afvikelse från förslaget, åt anmärkningen gifvit ytterligare stöd, och dermed gjort sitt förslag än mindro antagligt.
Ständer dessutom såväl vid föregående riksmöten, som äfven under det nuvarande, beviljat gjorda ansökningar om inlösen af Riksgälds-kontorets allysta kredit-sedlar, anser Banko-Utskottet sig böra tillstyrka, att ofvanberörde, till Utskottet allemnade sedlar å Daler kopparmynt, till ett antal af 45 och lydande å tillsammans 483 Daler nämnde mynt, nemligen 30 stycken å 12 Daler hvardera, 11 stycken ä 9 Daler och 4 stycken å 6 Daler, må med motsvarande summa i Riksmynt, eller 40 R:dr 25 öre, af Rikets Ständers Banks medel inlösas. Stockholm den 3 September 1860. STOCKHOLM, tryckt Uos A. L. NORMAN, 1860. Banko-Utskoitels Ullålande JV:o in. 1 Ako 40. Ank. till Exp.-litsle, den 8 Sept. 1860, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af gjorda achords-anbud för Bankens återstående fordringar på grund af protesterade vexlar. I följd af den i November månad år 1857 inträffade handelskris eger Rikets Ständers Bank ännu vexelfordringar hos följande i konkurstillstånd försatta handelsfirmor, nemligen Ullberg & Cramér och Chr. Matthias Schröder & C:i i Hamburg samt Johns & C:i, J. H. Menk och W:m Brusewitz & C:i i Stockholm; och då för samtliga dessa fordringar ackords-anbud under innevarande riksdag blifvit dels till Utskottet, dels till Banko-fulltnägtige ingifne, har Utskottet, efter inheintande af Fullmägtiges utlåtande deröfver, ansett sig böra omförmälde anbud i ett sammanhang till bedröfvande företaga. Enligt de upplysningar, Fullmägtige meddelat, hafva ifrågavarande fordringar ursprungligen i kapital utgjort för: af Johns & C:i trasserade och af Ullberg & Cramér accepterade vexlar Ilamb. C:i trasserade och af C. M. Schröder &