Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men detta ämnets serskildte delar synas nu hafva blifvit något sammanblandade; Man hav ifrat mot Brännvins - bränning i allmänhet, på grund af dess mångfaldiga skadliga verkningar; Man har, utan afseende på förlusten och olägenheten af täta ändringar och författningar, föreslagit en ytterligare inskränkning af Panne-rymden; Man har yrkat fri fortsättning af Brännvins-bränningen, och synnerligen på den grund, att en del af Rikets södra Provincer förledne Sommar erhållit en rik skörd af Potatoes; och man har önskat en inskränkning af tiden för innevarande vinter. För min del vågar jag vördsamt föreslå, att den ser.aste frågan: Om Bränvins-bränningen nu fordrar inskränkning, eller ej, ensamt-af Ridderskapet och Addn till granskning företages, och att alla de öfrige frågorna, såsom ej fordrande så skyndsamt afgörande, må till annat tillfälle få hvila. Ingen ting synes billigare, än att Jordbrukaren bör fa förädla den snart enda vara han kan utbyta mot de mångfaldiga han från Stadsinbyggaren behöfver förskaffa sig; icke eller lärer någon kunna bestrida, atr, då dels en i åtskillige Provincer svag gröda, dels förlidne vinterns medtagande af alla gamla förråder, flerstädes torde föranleda till foderbrist, en oafbruten tillgång på drank skulle lätta utvägen att framföda kreaturen. Om således, såsom sjelf innehafvare af Landtegendom, jag blott skulle rådfråga mitt enskilta interesse, skulle jag till alla delar instämma i hvad Herr Grefve Hamilton nyligen anfort; men då mitt Embete åläg - Den I o December: 261 ger mig söka förebygga att 100,000 människor, Södermanlands Innevånare, medelst ett öfverdrifvet och oförståndigt användande af Säd till Brännvin, icke komma att sakna bröd, innan utväg åter, vid blifvande öppet vatten, blir verkställbar, att från sädesrikare Provincer införskaffa
Ank. till Exp.-Ulsk. den 11 Juli 1860, kl. 5 •, m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutions-Utskottet, tili Memorialet N:o 54, framställda förslag till tillägg uti 75 § Riksdagsordningen. Vid föredragning af Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o 34, afgifna förslag till tillägg uti 73 § Riksdags-Ordningen, angående förstärkning af sammansatt Utskott, har, enligt hvad Konstitutions-Utskottet tillhandakomma utdrag af Riks-Ståndens protokoll för den 22 och 27 nästlidne Juni utvisa, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden förkastadt; men af Bonde-Ståndet antaget, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Då dessa skiljaktiga meningar icke kunna sammanjemkas, får Utskottet detta förhållande till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla; hvarjemte Utskottet, för den händelsen, att Riks-Stånden komma att uti detta ärende vidhålla sina förut lättade beslut, anser sig böra, för frågans vidare grundlagsenliga behandling genom omröstning uti Förstärkt Konstitutions-Utskott, lika vördsamt till Rikets Ständers godkännande framställa följande Voterings-propositioR; Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet, uti Memorialet N:o 34 framställda, af Bonde-Ståndet godkända förslag till tillägg i 73 § Riksdags-Ord - Konslituliont-Ultkollfts Memorial N:o iS. 8 ningen, angående förstärkning af sammansatt Utskott, skall blifva hvilanda till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är nämnda grundlagsändrings-förslag förkastadt.
Kostnaden för rustning och rotering anses årligen utgöra för hvarje nummer: Vid Lif-Regemenlets Husar-Corps, utan afdrag för rusthållsoch augments räntor 179 R:dr men om nämnde räntor afdragas ... 118 » » Weslgötha regemente, efterafdrag för rusthålls-ochaugments-räntor 55 » » Skaraborgs d:o 51 » Knekte-rotefrihets-medel hafva utgått: lr 1818. ir 1849. Enligt labellerne äro såsom årliga statsbidrag beräknade: På Landet. Summa. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Banko. Hvaraf, såsom beroende på pantförsäljning, handräckning m. m. måst bala nceras: Banko. I afseende å allmänna onera anser jag mig särskildt böra i underdånighet afgifva följande upplysningar: l:o Väghållningen är inom detta Län särdeles betungande, i anseende till den betydliga mängd vägar, som der förefinnas, hvartill inom vissa delar af Länet, eller den egentliga slättbygden, kommer bristen på godt väggrus. Uti åtskilliga trakter äro derföre vägarne icke alltid i fullgodt skick, hvartill ock mycket bidragit, dels att dikning icke blifvit efter behof verkställd och vidmakthållen, dels ock att väglagningen i allmänhet försiggått vid mindre lämplig årstid. Åtgerder för att söka få sistnämnde förhållande ändradt skola blifva O O vidtagne och för öfrigt är det att förvänta att, genom väghållarnes omsorger och kronobetjeningens behöriga tillsyn, förbättring, der sådan fordras, skall i möjligaste måtto varda tillvägabragt. 2:o Krono-brefbäringen: I följd af Eders Kongl. Maj:ls nådiga cirkulärbref af den 30 November 1849 äro nödige åtgerder vid tagne för åstadkommande af dermed öfverensstämmande förändrad reglering.
Att, genom böternas uttagande, förbrytarens efterlemnade familj blir lidande, kan ej heller anföras såsom ett rättsgiltigt skäl emot deras utsökande, så snart det är afgjordt, att familjens rätt ej derigenom i något hänseende förnärmas. Att en förbrytares familj lider genom hans bestraffning kan i sjelfva verket aldrig förekommas. Eller tror man väl, att då en förbrytare straffas med halshuggning, landsförvisning, spö, flerårigt fängelse o. s. v., hans olyckliga familj ej derigenom lider vida mera, än genom böters uttagande ur hans sterbhus? Om detta skäl i sistnämnda fallet finge åberopas, skulle det lika väl kunna åberopas mot allt verkställande af straff å en förbrytare, som äger hustru och barn.” Jag vill härvid endast tillägga, att böter icke kunna anses annorlunda än såsom en skuld af den, hvilken blifvit dömd att dem erlägga. Denna skuld minskar naturligtvis hans tillgångar. Genom arf öfvergår hvad den döde ägt på dess arfvingar. Dessa kunna dock ingalunda härigenom erhålla större tillgångar på sig öfverlåtna, än den ärfde i lifstiden ägt. Arfvingarnas anspråk på dea efterlemnade qvarlåtenskapen måste således vara inskränkta inom hvad denna qvarlåtenskaps verkliga belopp utgör. Hr Cederschjöld: I anledning af den siste talarens yttrande och den reservation, han åberopat, vill jag blott erinra, att som det beror på den dömde att antingen erlägga böterna eller umgälla brottet med böterna motsvarande kroppsstraff, bör det afven vara honom öppet att i sin yttersta vilja förklara, att han vill hafva böterna i kroppsstraff förvandlade. Hr von Hartmansdorff: Om sterbhttsdelägarne i alla hänseenden inträda i den aflidnes rättigheter, borde val äfven alla hans skyldigheter åligga dem, följaktligen äfven 4o Den 4 December f. m. den att välja emellan kroppsstraffets undergående eller böternas erläggande? LagUtsk:s tnemor. Nio 162 återremitterades. Ånyo föredrogs OecomUtskis ytterligare betänk.
Med iaklagande af nu bestämda förändringar, blef Lag-utskottets afgifna förslag till vexeLlag, jemte yttrandet, pag. 4, i betänkandet godkändt, varande besluten i denna fråga af Dorgare-ståndet enhälligt fattade. och ]N:o 71, i anledning af väckta motioner,_ angående rättighet för underdomaren, att förklara ogift qvinna myndig. Återremitterades. Prot-utdrag den 46 September 4848. 707 Frän Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och biföllos Lag-utskottets, sedan sistlidne gårdag på bordet hvilande betänkanden: N:o 68, i anledning af väckt motion angående rättighet för judar att vittna; JV:o yo, i anledning af väckt motion om skyldighet att låta inteckna vid köp af fast egendom gjordt förbehåll, att, emot bestämd summa, få densamma återlösa; samt N:o yi, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för underdomaren att förklara ogift qvinna myndig. S. D. Föredrogos åter Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens’. Betänkande N;o //5, i anledning af väckta frågor om ändring i sättet för klockares och orgelnisters antagande; Bifölls. Dito JS'.o 4y, i anledning af väckt fråga om medborgare-rätt för den, som förvärfvar fast egendom inom riket; Bifölls. _ Dito N:o 48, i anledning af väckt fråga om fullständigmedborgare-rätt för i Sverige födda judar; Med godkännande af den utaf Utskotten uttalade åsigt, lades betänkandet till handlingarne. samt Memorial N:o 5o, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens betänkande N:o 28; Ståndet frångick sitt vid sistnämnde betänkandes afgörande fattade beslut, och antog Utskottens nu gjorda hemställan. Den 18 September. Från Idoglofl.
Att förslaget ej från fiskeriegarnes sida mötte motstånd är sannt, men att detsamma biträddes är ett fullkomligt misstag, ty vi voro då inkallade endast och allenast för att höras öfver ett utarbetadt förslag till specielstadga för fiskerierna. Åtskilliga af de i utslagen åberopade omständigheter äro af beskaffenhet att tarfva en förklaring. Så yttras att bark och affall från timmer vållar uppgrund-ningar. Något sådant hafva vi dock aldrig kunnat iakttaga, utan det säger sig sjelft att dylika affall, der det ej medföljer strömmen, afsatter sig vid stränderna, der dessa äro lågt belägna. Vidare yttras att fiskets afkastning förminskats; äfven detta är ett fullkomligt misstag, som erfarenheten motsäger. Slutligen säges, att flottning af obarkat timmer åstadkom-mer skador. Sådana äro dock förenade med all slags timmer * flottning och ersättas alltid. De omständigheter, som för öfverklagade utslaget åberopades, bero på de felaktiga upplysningar, till hvilka Konungens Be * fallningshafvande lyssnat, men äro alldeles icke resultatet af en samvetsgrann undersökning. Under dylika förhållanden måtte påbudets befogenhet vara tvifvel underkastadt. Men så bör icke vara händelsen. På grund af hvad vi nu haft nåden anföra och då Konungens Befallningshafvande hvarken genom ärendets remitterande till häradssynerätt eller på annat sätt vidtagit någon den ringaste undersökning af frågan, våga vi i djupaste underdånighet yrka, det täcktes Eders Konglig Majestät vid undanrödjande af öfverklagade utslagen för andra gången visa ärendet åter till Konglig Majestäts Befallningshafvande för behandling i den ordning författningar och Eders Konglig Majestäts resolution den 13 November 1874 utstaka. Umeå den 7 juni 1878. “ (Ett femtiotal underskrifter. ) Fastan vederbörande myndigheter alltjemnt slagit döf örat till. hafva de i sina rättigheter kränkta icke tröttnat att klaga. Märkligt är att se, i huru vexlande former samma tema varieras: den bristande sakkunskapen i flskeriin tendentens ut latande med dernf härflvtande orättvisa be t handlingssätt.
På Apothek må ej bränvin eller andra brända eller distillerade spirituösa drycker, med eller utan droguer eller andra tillsatser, till förtäring på stället utdelas eller ulskänkas. Sådan vara må icke på, Apothek i minut försäljas annorlunda än antingen efter läkares recept, eller ock till tekniska behof ål den, som företer behörigi intyg, att han idkar sådant yrke, till hvars bedrifvande sprit erfordras. Intyg härom skall, för alt vara gällande, för idkare af yrke i stad vara ut färdadi af handtverksförening, och på landet af socknenämnd. § (26) 27. Under söneller helgedag vare såväl å landel som i stad all utskänkning af bränvin förbjuden. Ej eller må å sådan dag bränvin, som är föryllradt genom partieller minuthandel, till köpare utmätas eller utlemnas. Under gudstjenst skall näringsställe alltid vara tillstängdt. 6 Bil. tili Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Be,sv.- och Ekon.-Utsk. Bet. Bränvin, som är försatt med något för helsan skadligt ämne, eller som icke är renadt från finkelolja, eller hvars styrka icke uppgår till minst 46 procent, får icke vid minuthandel eller utskänkning till salu hållas. § (35) 36. Med undantag af den i § 54 meddelade föreskrift om bränvinets rening och styrka, skall hvad i denna förordning är stadgadt om minuthandel med eller utskänkning af bränvin gälla äfven för andra brända eller distillerade, ineller utländska, spirituösa drycker, äfvensom för drycker, hvilka äro dermed tillagade. § (36) 37. Å gästgifveri, der rörelsen) är mellan flere åboer fördelad, skall en, af kronobetjent påtecknad, uppgift om den tid, hvardera åboen är till bränvins-utskänkning berättigad, vara anslagen hos den, som för tillfället försäljningsrätten utöfvar, och hos honom, under samma tid, jemväl skylt vara anbragt, på sätt i § 58 föreskrifves. § (39) 40.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då många oell betydliga anmärkmr blifvit gjorda vid denna § , och ptopostna i unledn. deraf torde böra delas, Hr Landtm, ville hemställa, om R. o. Ad. ansåg att första propostn borde angå början af §:n till och med ordet ”g a g n,” hvilket innefattar de allmänna föreskrifterna ang:de mål, som tillhöra sockenstämmas handläggning, och hvarvid blifvit anmärkt att specification derå borde äga rum. Hr von Hartmansdorff: Jag glömde, för en stund sedan, att yttra mig rör:de Gr. af Ugglas’ förslag om afgifterna. Jag tror att det bör företagas särskildt såsom ett nytt moment, för att ej inblandas uti en redaction, som blir 21 H. 33 aS8 Den 10 Mars f. m. nog svår och lung ändå. Detta ville jag blott erinra , ifall discussionen eljest anses slutad. Gr af Ugglas: Jag liar intet att invända emot Hr von Hartmansdorffs nu gjorda förslag, så mycket mindre, som derigenom en lucka kunde blifva fylld, hvilken för närvar, finnes i betänkandet. Hr Frih., o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla den del af 10 §:n, som han nyss omtalat. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverrösta* ja. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla af Hr von Hartmansdorffs förslag den del , som svarade emot nyssnämnda del af Utsk:ns förslag. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att dernäst forekomme den del af Utsk:ns förslag , som anginge bestämmande af afgifter, eller från och med orden ”i li v i I k a afse end en" till och med ordet ”biträden.”
Hofcancelleren von Hartmansdorff; ja, jag skulle till och med vara färdig att till en viss grad ursägta Hr f. d. t. f. Hofcancelleren mer än kamraterna; ty i den oroliga sinnesstämning, hvaruti han på den tiden befann sig, var det visst icke underligt eller besynnerligt, om han kunde vara villrådig och icke rätt besinnade hvad han gjorde, då, enl. hvad den värde ledamoten sjelf på f. m. nämnde, han hvarje ögonblick fruktade att blifva stenad ; men detta gällde icke den öfriga Conseljen, den hade deremot hort hafva mera lugn och sans, samt således funnit okloklieten uti Hr t. f. Hofcancellerens messurer. För öfrigt instämmer jag fullkomligt med Hr von Hartmansdorff i den åsigt , att saken visst icke blifvit förbättrad , om Hr t. f. Hofcancelleren, i likhet med hvad Utsk. föreslagit, åtalat tidningarna i stället för att indraga dem. Det förra hade varit ett lika opolitiskt och oklokt steg, som det sednare. Det förbiseende af Rikets sannskyldiga nytta, sorn härvid kan läggas Conseljen till last, var, att den icke insåg att alla hämmande åtgärder emot tryckpressen i allmänhet, och under denna spänning i sinnena isynnerhet , motarbeta sitt eget ändamål, och endast förvärra det onda, särdeles då det haft sin närmaste orsak just i en af opinionen förhatad förföljelse mot pressen. Jag torde väl anses partisk att yttra mig om pressens inflytelse på 1838 års händelser, men jag torde ej vara mera partisk å min än Ht von Hartmansdorff å sin sida, och jag får åtminstone förklara det vara min lifliga öfvertygelse, att det just var pressen, som lugnade sinnena och räddade Styrelsen vid detta tillfälle. Vid detta yttrande hprdes skralt af många utaf Ståndets ledamöter. Hr Dal m a n fortfor : Ja skratten, mine herrar ! skratten bäst J behagen, men jag påstår fortfarande att, på det sätt Styrelsen under den tiden behandlade sakerna och betedde sig, hade det kunnat Dcu i Juli t. m. flör henne blifva ytterst farligt, om pressen velat begagna sig af händelserna och sinnesstämningen.
Nedannämnde 3:ne lån, hvilka vid sednast förflutna riksdag beviljades samt under åren 1849 och 1850 utbetaldes, nemligen: lånet till staden Westerås å Tjugetusen R:dr, Por utvidgande och förbättring af stadens hamn; lånet tillstaden Christinehamn å Tjugefyratusen R:dr, för uppmuddring af hamnen och segelrännan vid denna stad, samt länet till staden Wadstena å Trettiotvåtusen R:dr, för anläggning af hamn derstädes, skola fortfarande återbetalas medelst erläggandet af sex procent årligen å hvart och ett låns hela belopp; kommande häraf fyra procents årlig ränta att godtgöras för det kapital, sorn vid hvarje liqvid återstår, samt den öfverskjutande inbetalningssumman att å samma kapital afgå. Skulle den sålunda föreskrifna inbetalningen icke inom bestämd tid verkställas, bör dessutom för det till liqvid förfallna beloppet erläggas fem procents årlig ränta, intilldess detsamma varder inbetaldt. §. 55. Det lån å Sextiosextusen sexhundra sextiosex R:dr 32 sk., hvilket vid scdnaste riksdag likaledes beviljades och år 1849 utbetaldes för anläggningen af jernvägen emellan Christinehamn och Sjöändans lastageplats, skall med enahanda årliga belopp och samma ränteberäkning, som Pöreskrifvits för de i nästföregående § upptagna lån, återbetalas; börande vid fördröjda liqvider jemväl erläggas sådan ränta å det förfallna inbetalningsbeloppet, som i nyss åberopade § är stadgad. § 56.
Ständer samt Conslitutions-Utskoltet föreslå desammas indragning; hvarefter Utskottet borde afgifva förslag, huru de löner, sora nu af Biskoparne uppbäras, lämpligast må kunna användas till folkundervisningens befrämjande och förbättring; af Olof Olsson från Östergöthland: att, med bibehållande af Erke biskops-embetet, hvilket han ansåg såsom oumbärligt i dess egenskap af kyrkans öfverhufvud, alla öfriga Biskops-embeten måtte vid inträffande ledigheter indragas och deras göromål bestridas af Domprostarne, hvilka äfven skulle ega att, i Biskoparnes ställen, vid Riksdagarne representera, samt att, såsom en följd af denna förändring, den Biskoparne tillkommande kronotionde borde ingå till Statsverket, och de Prebenden, som äro dessa Embetsman förunnade, förvandlas till Consistoriela Pastorat; af Anders Påhlsson från Jönköpings Län: alt, på sätt Pehr Pehrs son yrkat, Biskops-embetena målte indragas och deras inkomster användas till folksc holors inrättande, samt alt Domprostarne måtte blifva ordinarie Ordförande i Consislorierne samt Epbori för Stiftens läroverk; af Johan Andersson från Upsala Län: att Biskops-embetena väl borde bibehållas, men den Biskoparne tillkommande aflöning besparas Statsverket och dessa Embetsman åtnöjas med inkomsterne af Domprosterien, hvilka sistnämnde tjenster, hvars göromål af Biskoparne tillika borde bestridas, vid inträffande ledigheter, skulle alldeles indragas, såsom va rande, i Johan Anderssons tanka, öfverflödiga och af mindre nytta. Bih till R. St. * Allm. Eesv.- och Oecon.-Utsk, Utlåtande If.-o 35. Och hade flera af det Hedervärda Ståndets Ledamöter med Motionairerne sig förenat.
Denna grundsats tror jag Den 8 Juli f. m. 335 icke alt man hur i Sverige kan eller får flänga, och att för öfrigt det är klart, att hvarje försök till en sådan lagstiftning, som nu är i fråga, skulle betydligen inveckla vår Reg.- Form eller göra vår grundlag mera utsträckt lill particulariteter än den redan är; och då jag tillstått, alt jag önskat från denna grundlag skilja mycket, hvarom jag anser lag icke behöfva?, och att icke genom en framställning, sådan som Hr Cederschjöld yrkat, gifva anledn. till sådana skiljaktigheter, sorn han synes hafva trott möjliga: så kan jag icke annat än fortfara i mitt yttrade påstående, med tillägg likväl, att naturligtvis äfven 80 §:n Riksd.Ordn. malte få en lika beskaffad förändring, nemi. alt, då i sista mom. af nämnda § det heter, alt ”riksdag må slutas innan 3 månader tilländagått, enär samtliga Stånden sådant begära,’’ — må utsättas, i stället för 3 månader, 6 månader, för fullständighetens skull. Frih. Tersmeden, Wilh.: Hr Lagerhjelm har gjort den anmärkt), mot detta betänk, att, genom borttagandet af 80 §:n Riksd.Ordn., riksdag icke skulle kunna få afslutas före den för dess hållande bestämda tid. Jag tager mig friheten lästa Hr Lagerhjehns uppmärksamhet på böljan af den föreslagna iog§:n, der det heter: ”Ej må riksdag utan Konungens och samtliga RiksSt:ns bifall kunna upplösas” etc., således kan riksdag upplösas med Konungens och R. St:s bifall, — och intet hinder finnes, alt, om ärendena äro afslutade, åtskilja Ständerna.
Län väckte motioner, angående upphörande af eller nedsättning i personliga skyddsafgiften, så, emedan desse frågor rörde de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning, återlenumde Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, desse motioner för dea åtgärd, som fanns nied nämnde § öfverensstämmande. Ståndet beslöt, att ofvannämnda motioner må ensamt af Bevillningsutskottet handläggas, hvarjemte mein. N:o 9 lades till handlingarne. Si D.. Remitterades lill BUnco-Utskottet : l:o Ola Svenssons från Malmöhus Län motion: om förändrade sladgauden för skiftesoch odlingslån; 2:o Bengt Gudmunssons från Hallands Län motion 0111 förslag t dl förändring i grunderne för Rikets Ständers Banco-förvallning; hvaruti större delen af. Ståndet instämde. S. D. Remitterades följande motioner till Stats-r samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Wtskotten: l':o af Ola Jeppsson från-Blekinge Län, om lindring för egaren af Hanö i utgiflerne till lotsars underhåll;, 2io> af Henrik Andersson från. Örebro Län om: upphörande af Salpeter-committerades befattning; 3:o af Johannes Samuelsson från Jonköpings: Län, om fångars transporterande; 4:o af Cl. F. Huss från Wester-Norrlands Län,om användande af de trän Hernösands Stift till Upsala Domkyrka årligen utgående 124 tunnor spanmål, Lill byggande af förstnämnde Stills egen domkyrka; 5:o af Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län, om ersättningaf allmänna medel för forslande af lönings-spanmål till presterskapet ii Lappmarken;: 620 af. Petter ISaraldsson från Elfsborgs Län, om befrielse från. va Fröt.-Utdrag, den 25 Augusti 1844• rtI5 cance-afgift för tiden mellan gammal soldats-afmönstring och antagande af 113'; hvaruti Efraim Larsson från samma Län förenade sig.
Såsom skäl härföre har Motionairen anfort: att det nu ofta berodde på de inom Ilof-Rätten varande Embetsoch Tjenstemäns frivilliga meddelande, om så tidig kännedom angående rättegångens resultat kunde erhållas, innan dom eller utslag föll, att det Liefve möjligt att genom vanlig postgång åstadkomma de nödige prasstanda, ehuru partens väl eller ofärd tilläfventyrs berodde härpå; att man borde ihågkomma, huru betungande kottets Memi N'.o 17, 7 det vore, serdeles för den mindre bemedlade att under flere månader och ofta år, sorn rättegången, i synnerhet när den vore af vidlyftig beskaffenhet, kunde komma att i Hof-Rätten hvila oafgjord, ständigt hafva revisionsskillingen i beredskap; samt alt, då det oftast icke vore möjligt för dea rättsökande sjelf att bevaka sina fatalier, och lian således nödsakades anförtro sig åt någon annan, som befattade sig med detta slags ombudsmanskap, men sådane personer vanligen voro öfverhopade af dylika uppdrag, det lätteligen kunde inträffa, att en eller annan dag af den korta fatalietiden blefve förbisedd; och trodde Motionairen den föreslagna förlängningen häraf till 3o dagar böra desto hellre antagas, som Hof-Rätterne ofta nog godtyckligt och kanske öfverflödigtvis bestämde communicationstiden, i derstädes fullföljde besvärsmål, till 60 ä 90 dagar. Denna framställning, hvaruti Riksdags-Fullmägtigen Carl Gabrielsson från Östergöthland instämt, har Utskottet i öfvervägande tagit; men då lagelis stadganden i allmänhet, rörande rdttegångssättet vid Öfver-Rätt, finnas byggde på den grundsatts, att parten sjelf eller genom ombud skall vara tillstädes för att sin talan utföra och bevaka, i hvilken händelse det genom 3o Cap. 1 §.