Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 23; N:o 66, i anledn. af väckt motion derom, att kronoarbetskarlarne å Carlsborg må hädanefter inom fästningen undergå de deni ådömda kroppsstraff; N:o 67, i anleda, af väckt fråga om meddelande af närmare föreskrifter i afseende på utländningars bosättning i Sverige och tillåtelse för dem att der idka borgerliga näringar; N:o 68, i anleda, af väckt motion om förändring i bestämmelsen af protocollsoch doms-lösen vid rådstufvuräller samt lösen för fastebref ocb burbref i städerne; N:o 69, i anledn. af väckt fråga om indragning af Förvaltningen af Sjö-ärendena; N:o 70, i anledn. af väckt motion om stadsskolans i Sköfde förening med folkskolan derstädes; N:o 71, i anledn. af väckt motion om upphörande af nämndemäns befrielse från skjutsningsbesvär; samt N:o 72, i anledn. af återremiss utaf U t sk :s betänk. N:o 29, afgifvet i anledn. af väckt fråga, alt fullmakter å namn, heder och värdighet utan verklig tjenstebefattning icke mätte med delas. Upplästes och lades till handlingarne ankomne protuldr. från de öfriga RiksSl:n, nemi. från PresleSt. af d. 23, 24, 26 110 Den 7 November. och 30 sistl. Oci., från BorgareSt. af d. 25, 20, 28, 30 och 31 i samma månad, samt d. 1, 2 och 4 dennes, och från BondeSt. af d. 23, 25, 26, 28 och 30 nasti. Oct. samt d. 1 och 2 dennes. II. R. o. Ad. åtskildes kl. | lill 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Thorsdagen den 7 November 1844. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 10 prot.utdr. för gårdagen, deraf ett för håde f. och e. m. samt de öfriga för e. m.
BondeSt. må i denna dass erhålla sin fulla andel, utan atl erhålla eli alldeles öfvervägande inflytande, fastst tilles antingen ett minimibelopp af hemmansdel, under hvilken valrätt icke erhållcs, eller fördelas classen i 2:ne nnderafdelningar för de lägre eller högre beskattade, enligt det af Gr. Anckarsvärd i gär afgifna förslag. 2:o. Städernas innevånare. Denna dass inbegriper borgerskapet, husägare samt andra, till ett viss belopp der skattskrifna innevånare. Detta torde vara så mycket billigare, som borgerskapet i alla Rikets släder, hvilkas folkmängd uppgår till 300,000, utgör icke mer än 60,000, (gesäller och lärlingar inberäknade). 3:o. Lärarcclassen. Denna inbegriper det Högv. PresteSt., lärare vid universitetet-, gymnasier m. m. 4:0. Ridderskapet och Adeln samt Krigsbefälet till lands och vatten, delta sednare i en viss proportion. Ofrälse ståndspersoner erhålla medelst denna fördelning den dem tillkommande valrätt, ulan att behöfva afskiljas i ett särskildt Stånd, svårt att definiera. De som äro skattskrifna i stad, erhålla der valrätt och valbarhet. De som äro skattskrifne på landet, erhålla dessa förmåner derstädes i förhållande lill deras ägande hemmantal. Samma förhållande äger rum med ofrälse embetsman pä landet och i städerna. Classval utgöra en medelväg e - 31(5 Den 14 M a r s. mellan slåndsval oell samfällda val, en medelväg, som möjligtvis skulle kunna förena de stridande tankarne i denna fråga. R. o. Ad. torde så mycket mindre förkasta denna medelväg, som R. o. Ad. redan vid förra riksdagen medgifvit, alt valen skulle ske ståndsvis eller classvis. Att neka detta nu, vore alt gå retroactivl tillväga i sina beslut. Hr Lefren: Om man såsom utgångspunkt vill göra sig be grepp om huruvida stånd innefattar class eller class stånd, såsom den siste värde talaren förmenat, så behöfver man icke gå längre tillbaka, än till att taga i öfvervägande den organisation, som R. o.
Till undvikande af irrigt begrepp om Verkliga förhållandet, bör dock härvid noga observeras, att med de fyra första årens uppgifne kostnads-summor, de under desse år verkställde ganska betydliga utoch invändiga reparationer på gamla Bancohusel äro sammanräknade och inblandade, samt att de härföre belöpande utgifter oundgängligen borde, till bestämmande af på- och nybyggnadens verkliga kostnads-belopp, afdragas och frånskiljas, derest sådant nu efteråt vore möjligt, sedan båda desse arbeten blifvit under en längre tid, af gemensamma materialicr och dagsverken bestridde, och gemensamt i Bankens Räkenskaper redovisade.' Revisorers Berättelse. §. io. Då vi, på sätt vid förra Revisionen iakttogs, jemföre de Provisionella beräkningar öfver Banco verket, som åtföljde Statsoch BancoUtskottens vid sista Riksdag afgifne betänkande om allmänna penninge-rörelsen och myntvärdets upprätthållande, emot de Anträffade resultaterne, hvarom efterföljande uppgifter dock ej längre än till ultimo December 1821 kunnat grunda sig på afslutade Räkenskaper, och således för år 1822 äro blott approximativa, visar sig utslaget i rund Summa sålunda: Utestående Fastighets-lån Stats-och Banco Verkliga förUtskottens behållandet räkning R:dr Ultimo Decemb. 1820 6,204,000 6,213,000 - 1821 6,076,000 6,184,000 1822 5,955,000 6,140,000 Den af Statsoch Banco-Utskotten påräknade minskning af 2 proCent öfverhufvud för hvarje år, har ej i verkställigheten kunnat ega rum. Sådant härleder sig ej från någon efterlåtenhet vid lånebevakningen. Men då anmaning å ett
Faller saken inom representationen, skall åtminstone den tanken kunna göra sig gällande, att åsigterna huruvida det nuv:de tillståndet är godt eller dåligt, äro delade. Här har mycket talats om konventioner. Jag anser det för min del vara ganska vigtigt, att dylika konventioner så mycket som möjligt åvägabringas, emedan derigenom ofta förekommes ett spändt förhållande mellan pastor och församling, hvilket åter ogynsamt inverkar på det inflytande, som den förre bör utöfva på den sednare. Men jag anser det icke vara så vigtigt, som man här velat göra det; ty jag förutsätter, att den Komité, som skall behandla frågan, ovilkorligen kommer att råka in på många andra frågor af högsta vigt för en god själavård. Lika vigtigt, och mycket vigtigäre än dessa konventioner är, t. ex. frågan om beloppet af prestens lön, eller huruvida han skall kunna beräkna sig en sådan inkomst, att han utan ekonomiska bekymmer kan vända sin håg åt det embete, som han valt; ty med ett af bekymmer nedtyngdt sinne kan man icke begära den verksamhet, som man af presten har rätt att fordra. Enahanda är förhållandet, om presten genom vården om ett stort boställe blifver med sina tankar dragen ifrån det kall han egentligen har att sköta. Det är för mycket begärdt att presten, ifall han ser att vården om hans ekonomiska förhållanden inverkar icke allenast på hans egen, utan äfven på hans hustrus och barns framtid, skulle kunna lösgöra sig derifrån, och endast egna sig åt sitt kalls upfyllande. Ty hvad begär man af en prest ? Icke blott dessa D en 16 Juni e. m. 325 förrättningar, som äro honom af Kyrkolagen ålagda; icke blott hans predikningar hvarje söndag, utan i främsta rummet vården om församlingens själar. Och om denna vård skall rätt utöfvas*. så bör han egna hela sitt lif deråt. Detta torde ieke af någon, med kunskap om förhållauderna, kunna bestridas. Må man dock icke förebrå presten, att han så icke gör. Det är på detta förhållande, som jag önskar, att man måtte fästa K. M:s upmärksamhet, på det att någon ändring deruti måtte åstadkommas.
Ryda kungsgård för inrättande af en så kallad byskola. S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln, vid behandlingen af Stats-Utskottets Utlåtande, M 87, angående fortsatt utförande af jernvägsarbete!) för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, afslagit Utskottets i 14:de punkten af samma Utlåtande gjorda hemställan och biträdt Vällofliga Borgare-Ståndets beslut, att för vestra stambanans framdragande till Clara sjö och en bangårds anläggande derstädes, gemensam för vestra och norra stambanorna, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Proposition, bevilja en summa af 3,070,000 R:dr R:mt, så beslöt Ridderskapet och Adeln nu, uppå framställning af Grefve Taube, Henning Adolf, vänligen inbjuda Högvördiga Preste-Ståndet att i detta beslut jemväl sig förena. S. D. Prot.-Utclrag den 20 Maj 1863. 369 Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag, JY$ 279, af Höglofliga Ridderskapet och Addns Protokoll den 13 dennes, med inbjudning till Preste—Ståndet att förena sig i det beslut, som Ridderskapet och Adeln vid behandling af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV2 2, angående vilkoren för bränvinstillverkning, fattat att, med afslag å Utskottets sednaste hemställan i afseende å § 48 i Förordnings-förslaget, godkänna det 4:de momentet i samma § med uteslutande af orden: »utom tillsyn vid malteller gästberedning». Sedan af inkomna Protokolls-utdrag den upplysning vunnits, att 3:ne Riksstånd i frågan redan fattat sammanstämmande beslut, fann Preste-Slåndet förberörda inbjudning ej föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Skulle jag bara finna på ett bättre sätt att g å till väga... ELISE. (entusiastiskt) Det fins intet bättre sätt, än ärlighet. SEGERSTEDT. (beslutsamt) Ja, vi måste v åga steget nu , s å vet vi att vi försökt al t. Men inte ett ord åt någon. Ingen får ana någonting, innan j ag i yttersta nödfall vädjar till dig. ELISE. Ja, j a, det är utmärkt! Och nu ska vi skiljas åt. Vi f år inte vara så länge på tumanhand. Det drar ögonen på oss. SEGERSTEDT. dörren. Skall själf gå ut till höger, när fru Segerstedt möter (räcker händerna mot honom) FRU SEGERSTEDT. Ja, Viktor, jag vet att du tänkt på att resa, baron Fredrik h ar sag t mig det. Och det är bra. Men du måste göra det snart. Jag h ar redan s agt ti ll om häst fö r dig till j ernvägen. SEGERSTEDT. (bestämdt och lugnt) Jag har ändrat beslut. Säg till att man för hästen i s tallet igen! FRU SEGERSTEDT. Men Vik tor...! Spill inte ord på det, mamma! Mi tt beslut är oryggligt. FRU SEGERSTEDT. SEGERSTEDT. Men du förs tör all ting för dig, Viktor! SEGERSTEDT. Det gö r j ag inte. FRU SEGERSTEDT. (halfgråtande) Viktor, Vikto r! Har j ag förtj änt att du lönar mig så? SEGERSTEDT. Du får se mor! Det är inte att löna dig illa. FRU SEGERSTEDT. (gripen af en aning) Herregud, Vik tor! Du må bara inte ... nej , nej du må bara inte ... med fröken Elise..! SEGERSTEDT. (lugnt) Oroa dig inte, mor! Du ser ju huru lugn jag är. Generalen kan v äl inte mörda mig häller! FRU SEGERSTEDT. Han ska jaga oss alla på porten! T ro mig, jag känner honom. Det blir en förfärlig skandal! SEGERSTEDT.
Frankrike dels förmält sig hafva, genom sorgfälliga undersökningar i ämnet, kommit till insigt derom, att medelpriset på de allmännaste helsidentyger och dukar, sådana de här hufvudsakligen tillverkades och förbrukades, kunde antagas utgöra omkring 40 rdr pr skålpund, i allmänhet något högre för de Svenska än de utländska till verkningarna, samt att i den färdiga varans värde, hvilket naturligen hufvudsakligast berodde af priset å råämnet, tillverkningskostnaden härstädes inginge med endast 9 rdr pr skålpund, hvadan den i 1863 års taxa för Helsidenväfnader, »andra slag», bestämda tullen af 6 rdr pr skålpund motsvarade omkring 15 procent af hela varuvärdet, men 66§ procent af tillverkningskostnaden, äfven sådan den inom landet beräknades, dels, i betraktande häraf, förklarat sig anse, att nämnda tull kunde, på sätt å Frankrikes sida yrkats, utan skada för den inhemska sidenindustrien, och efter det denna tull i angifven ordning förut öfvergångsvis blifvit minskad, nedsättas för år 1867 till 2 rdr samt från och med år 1868 till 1 rdr 50 öre pr skålpund, hvilken slutliga afgift efter den skedda beräkningen motsvarade 161 procent af tillverknings - 152 kostnaden, och dessa senare tullsatser genom bemälda Traktat antagits, hafva de äfven här blifvit till oförändrade belopp uppförda. Efter den i ofvannämnda taxa följda grund i detta hänseende, skulle tullen å Halfsidenväfnader af jemnförlig sort, eller »andra slag», hvilken tull varit bestämd till hälften mot den för helsidenväfnader, hafva för sagda tider satts till respektive 1 rdr och 75 öre pr skålpund.
I följd af de flere erinringar, som äro gjorda dervid, att Utskottet uti punkten 5:o föreslagit, att utöfningen af de med vexelköp och försäljning förenade göromål och bestyr måtte uppdragas åt Tre personer, hvaraf en skulle kunna väljas utom Banco-Styrelsen; har Utskottet funnit sig föranlåtet tillstyrka, att detta antal inskränkes till Två, hvilka inom Banco-Styrelsen utses. Som Utskottet ansett det vara mera likgiltigt, om de uti punkten 6:o upptagne detalj-bestämmelser för Deputerade inflyta i de reglementariska föreskrifterne, har Utskottet, med anledning af anmärkningarne så väl härutinnan, som i afseende derå, att gränsen emellan Banco-fullmägtiges och Deputerades göroipål icke skall hafva blifvit noggrant uppdragen, uti en punkt sammanfört de bestämmelser i punkterna 6:o och 7:0; hvilka Utskottet funnit varg af egenskap att ovilkorligen böra bibehållas. För att undvika behofvet att vidtaga den på en köpmans credit möjligen menligt inverkande åtgärden, att, om orsak till missbelåtenhet med eller misstroende för någondera af deputerade skulle ifrågakomma, skilja denne från befattningen, har det ansetts, att val till deputerade bör anställas vid hvarje qvartals utgång; och då Utskottet instämmer i denna, af flere Ledamöter inom Riks-Stånden uttalade åsigt, har Utskottet, till öfverensstämmelse dermed, ändraFpunkten 8:0 i memorialet N:o 22, såsom af 7 punkten här nedan närmare inhemtas. Under förutsättning att Rikets Ständer godkänna nu gjorde förslag, att deputerade skola utgöras af ledamöter inom Banco-Styrelsen, har sednare perioden af punkten 9:0, såsom obehöflig, blifvit utesluten. 6 Bank-o-Ut skol tets Utlåtande, N.o 3g. Punkten t0:0, mot hvilken någon anmärkning icke blifvit gjord, är oförändrad bibehållen. På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, får Utskottet afgifva följande, i åtskilliga delar förändrade, förslag till reglcmentariska föreskrifter i och för vexelhandel, nemligen: i:a Punkten.
Aro Riddarh.-Sekretms löneförmåner redan bestämda, måste han erhålla ersättning för dessa 2me rum; men om, såsom jag förmodar, så ännu icke skett, kan ju saken ordnas utan någon vidare kostnad och dermed blifva de (öreslagna paviljongerna öfverflödiga. Återstår då blott Frih. Cederströms förslag att planera och plantera gården, samt omgifva den med ett passande jernstaket; icke så storartadt, som på ritningen, således betydligt billigare. Ett sådant ordnande af platsen skulle enligt min tanke vara det vackraste. Riddarhuset skulle då presentera sig ganska fördelaktigt från alla håll. Planerings-kostnaden kan otvifvelaktigt betäckas med hvad uthusens och ridhusets byggnads-materialier på auktion inbringa. Denna försköningsoch snygghets-åtgärd skulle således icke föranleda någon direkt utgift. Jag medgifver dock att den inkomst af 4,500 rdr, som dessa byggnader nu inbringa, kommer att försvinna. Frågan år då, om Riddarhuset kan undvara denna inkomst. Rristen i Riddarh.-kassan utgör för närvtde 46,750 rdr. Skulle den af Frih. Cederström föreslagna förändringen äfven kosta 15,000 rdr, uppginge hela byggnadsskulden till omkring 62,000. Rristen i Riddarh.-kassan, sedan hyresmedlen för uthusen, 4,500 rdr, försvunnit, benäknas till omkring 2,000 rdr årligen. Men då dessa uthus ej torde böra rifvas förr än om 2 år, då platsen dock bör hinna ordnas innan riksdagens början, torde icke bristen i kassan nu behöfva beräknas. Till ränta och amortissement för de 62,000 rdr, byggnadsskuld, hafva vi att påräkna 4 års kapitations-afgift, å 12,000 pr år, eller 48,000 rdr. Vi kunna ju således med säkerhet antaga skulden, oaktadt planeringen, vid nästa riksdag böra hafva nedgått till omkring 24,000 rdr. Att betala denna obetydliga summa samt betäcka kassa-bristen, dertill lemnar ju efterföljande års kapitationsafgift riklig tillgång.
Som endast Högvörd. Preste-ståndet godkänt Utskottets ifrågavarande förslag, men Högloft. Ridderskapet och Adeln, med afslag å detsamma, godkänt § 2, sådan den lyder i nu gällande Bevillnings-förordning, med den förändring, att deri införda 4 lievillninys-Utskolteis Utlåtande 9. lönebelopp och afgifter utföras med motsvarande belopp i Riksmynt, samt Hedcrv. Bonde-ståndet likaledes afslagit Utskottets tillstyrkande oell för sin del i stället antagit det af Nils Larsson från Jemtlands län uppgjorda och i hans viel Utskottets Betänkande fogade reservation intagna förslag, har Utskottet trott sig böra, med frånträdande af sitt förra tillstyrkande, hemställa, att tarifen för embetsoch tjenstemäns bevillning måtte, på sätt Ridderskapet och Adeln beslutat samt inom Borgare-ståndet jemväl blifvit yrkadt, erhålla följande uppställning: af alla löner, som öfverstiga 300 till och,med 450 R:dr Runt, en afgift af i R:drR:mt. 1. r r\ n a A ,1 . r A 450 — 600 » » — 1: 50. En för hundra etc 7 m. 11. I öfverensstämmelse med den uttryckta åsigten, att bevillning af näring och rörelse bör utgå med en procent , har Borgare-slåndet återremitterat så väl § 7 som öfrige §§, nemligen 24, 25, 27 och 28, deruti den högre procent-beräkningen finnes stadgad; och torde, sedan Utskottet nu utlåtit sig öfver frågan i allmänhet, särskild redogörelse för den endast af nämnde anledning beslutade återre missen af omförmälde §§ icke erfordras. § 9. Denna § har af Vällofl. Borgareståndet blifvit återremitterad, med förklarande, det Ståndet ansåge alla minimi-tabeller och all klass-indelning emelian städerna, hvad beskattning angår, böra försvinna.
T y den plägade upprepas hvarje j u l d a g, så ofta det var snö på m a r k e n och vädret var vackert. P a p p a skulle gå fram till fönstret och se illistig ut. » Och då skulle Georg skrika af öfverraskning och glädje. Midt på bordet tronade d e n femarmade pappersljusstaken m e d s i n a tjocka gröna ljus. D e n stod där, icke därför att den skulle t ä n d a s, u t a n därför att den gaf hela bordet en så festlig prägel, och därför att det var jul, Allt detta sågo den lyckliNär det lilla sällskapet åter körde in i staden, s å g det ut, s o m o m en mörk ström af h ö g t i d s k l ä d d a människor flutit g e n o m gatorna, och luften var full af kyrkklockorn a s klang. D e läto så underligt, lustigt och starkt. * I inackorderingsMgan. IDUN 1898 mårksamhet. ^ T o g a hur jag genomläst och begrundat sign. 7 r Stades uppsats i inackorderingsfrågan och gärna vill jag ställa min mångåriga erfarenhet i » yrket » till tidningens tjänst. Att anse affären i fråga för ett yrke kan ingalunda vara något nedsättande, men ej heller kan man vinna något därpå, om ej möjligen alla inackordenter enade sig och utsåge en yrkesinspektör, som toge alla dessa h e m och värdinnor i n ä r m a r e skärskådande. Helt säkert skulle då inspektören k o m m a till insikt om, att det stora flertalet värdinnor ej förtjänar Stades skarpa klander. Omotiverad är, synes mig, Stades anmärkning, att de flesta äldre damer, utan att närmare göra sig reda för, om de äga anlag eller yrkesskicklighet nog därtill, likväl kasta sig in på inackorderingsyrket, då de måste börja försörja sig själfva. Därtill äro de helt enkelt nödda och tvungna. De skulle säkert med glädje byta med hvilken någorlunda aflönad kontorist, lärarinna, telegrafist som helst. Men för att få anställning i statens tjänst eller få inträde vid fackskolor får man i allmänhet ej ha öfverskridit en viss ålder. De flesta banor äro således stängda för dem.
0m ock din dröm blef oftast bedragen, S&amp; tro på lifvet, tro, att det kan hjelpas! Och skulle än lasset ofta stjelpas, S&amp; stig d&amp; af och lassa igen! Och blir du liggande? N&amp;, än se ’ n! Ditt lif är väl ej för mer än de andras, Du m&amp; nu prisas eller klandras. Detta är onekligen något annat än pessimism, än den svarta tröstlösheten, som hotar att förlama all handlingskraft och synnerligen lägger sig tung på ungdomens armar. Här hade August Strindberg fått ett mål, värdigare sin stora förmåga än det ofruktbara, småaktiga begabberiet af några enskilda, för honom misshagliga personer. Länge dröjde det ej heiler, förr än han i första häftet af sitt nyaste arbete, kalladt ” Likt och olikt ”, egnadt åt ” det allmänna missnöjet, dess orsaker och botemedel ”, började drifva sitt vérlds-förbättrareyrke på ett annat sätt än förut. Nn vänder han sig mot samhället, mot dess förvända inrättning. Han vill ej, ta ’ a om de ” närande ” och ” tärande ”, en förhatligbenämning, utan kallar samhällets två mot hvarandra stående avdelningar ” naturmenniskan ” och ” kulturmenniskan ”. Den senare alstrar ingenting, endast styr och förvaltar (embetsmannen), roar ' (konstnären), upplyser om misstag och våld på natnren eller upptäcker nya utvägar, då de gamla äro stängda (vetenskapsmannen). ” Naturmenniskan ” deremot är bonden, hvilken, om förf. toge Darwin till hjelp, skulle af dennes anhängare erkännas vara ” det fullkomligaste species af slägtet menniska, för så vidt som han eger alla kroppsliga och andliga egenskaper, som fordras att hålla ett kraftigt slägte vid lif ”. Bondens konservatism lofprisas af August Strindberg, framåtskridandets målsman, hvilken anser, att den förebråelse, som kul-tnrmenniskan gör naturmenniskan för att vara ” stationär ” eller ” konservativ ”, är ett beröm.
Man tyckes förgäta eller illa beräkna den våda, som är å färde, när en till hälften förvunnen, ettdera skall afstå från yrkande fördelar, och| blygas öfver orättfärdig sak, eller med bibehållande af gods och anseende afsäga sig Guds hjelp till Lif och Själ. Mig synes att detta brott, sä vida 7& LngUtskottets BttKnkandtnl möjligheten af dess begående skall qvarstå, borde äfven med fästningsarbete umgälla*. Om MenEdaren år brottslig, så är ej eller LagStiftaren utan förebråelse, om han fordrar Eder, som ej kunna hållas, eller med ovarsamhet behandlar Edgångssåttet. Mine Herrar! dessa frågor äro af hogsta vigt, ty hvartill tjena dessa fina bestämmelser mellan rätt och orätt, dessa noga afvägningac mellan brott och straff, när sjelfva grunden, hvarpå Domslutet hvilar, är falsk och osäker. Jag anhåller ödmjukast, att desea motioner måtte med den skyndsamhet behandlas, att de vid denna Riksdag kunna afgö. ras, och torde detta Memorial till Lagutskottet blifva remitleradt. Christer Tosse. Vid den öfverläggning, som i anledning af detta Memorial inom Utskottet egt rum , har Utskottet ansett några andre Edsformulairer ej böra komma under dess granskning, än de, som uti allmän Civiloch Criminalsamt Kyrkolag , med till dessa Lagar hörande särskilde författningar finnas föreskrifne; hvarföre ock, under förmodan, att granskningen af alla de Eder, som för öfrigt kunna anses vara åsyftade uti Memorialet, ligger utom gränsen af den befattning, som enligt 33 (j. Riksdagsordningen, Lagutskottet tillkommet, Utskottet i LngUtskottits Betdnkanden. afseende på dem, anser sig icke hafva vidare yttrande att meddela.
Ehrenborgh: att Herr Fri herren ansåg Betänkandet böra återremitteras, på det Utskottet måtte få tillfälle i ett sammanhang å nyo pröfva alla de uppstådda frågor, som angå förmya* dare-vården. Inom Vallöf. Borgare-Ståndet, af Herr Leffer, att lian hade hoppats, det Utskottet, om än icke motionen kunde godkännas i allt, dock skulle finna hufvudsaken förtjena mera afseende, än som deråt nu syntes vara lemnad; att han icke föreställde sig, det någon Domare kunde till förmyndare lagenligen antaga en person, om hvars rätta hemvist han icke egde säker kännedom, men alt, om detta vore möjligt, så, enär man icke kunde af Domaren fordra mera än han Vöre i stånd att verkställa, måste han också i nämnde fall vara befriad från skyldigheten att annan Domstol om förmyndare-förordnandet underrätta; — alt det deremot oftast inträffade, att den person, som förordnades, vore till sitt hemvist känd, antingen af Domaren sjelf, eller af dem, sorn. på blifvande förmyfldaren gifvit anvisning, och Rik. till R. St.