Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förhållandet har likväl varit att en stor del af de civile t jeuslemännen förr hufvudsakligen varit aflönade genom sportler. När då sportlerna frångått dem utan alt göromålen derföre upphört, så har det förefunnits ett slags anledn. att gifva dem ersättning. Men då göromålen helt och hållet upphöra, kan väl icke något skäligt anspråk på ersättning göras. Hvad stämpelmåstarne vidkommer, så var det handtverkare som dertill antogos och hvilka icke kunde annorstädes erhålla ersättning för förminskade inkomster. Här är nu blott fråga om vanlig renskrifning. Hr Rosenblad: Vår konstakademi torde väl blifva föga belåten med Hr von Hohenhausen, som nedsatt en af dess ledamöter till egenskap af simpel handtverkare. Hvarföre jag egentligen begärde ordet, så var det för att i anledn. af Hr von Hartmansdorffs anmärkn, tillkännagifva att då möjligen Fullmäktiges förslag kan inora andra Stånd vinna bifall, vill jag till förekommande af den oreda han befarat skola kunna af mitt förslags antagande inträffa, från detsamma afstå. Hr von Hohenhausen: Jag skall icke upptaga tiden med något vidlyftigt ordande. Det var blott i afseende pä Hr Rosenblads yttrande om den nedsättning en ledamot af konstakademien skulle hafva lidit deraf att jag jern fört hans arbete med hvitstämplingen inom banken med ett handtverk. Jag får då i hans minne återföra alt många fordna Konungar särdeles i Frankrike, på lediga stunder sysselsatt sig med handtverk och att de alldeles icke funnit sig stötta deröfver att man gifvit deras sysselsättning ett sådant namn. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle BankoUtsk:s förevar, utlåt. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde sedermera om R. o. Ad. behagade bifalla Ulsk:s utlåt, med den förändring att ersättningen för i följd af upphörande sedelsktifning mistad inkomst, bestämmes i öfverensstämmelse med Banko-fullmäktiges förslag.
St. en afskrifning af dessa fordringar, sorn nära nog allesammans kunna anses afskrifna, emedan tillgångar för betalningen brista, ansåg StatsUtsk. ganska oriktigt, emedan derigenom åtskilliga missbruk kunde insmyga sig, och dessutom ansåg StatsUtsk. det vara högst obilligt, att sådane personer, som, genom trilska eller förbiseeude af kronobetjeningen, ännu icke gäldat sina skulder, då kanske andra med mindre tillgångar redan gjort det, skulle befrias från betalningen. Detta skulle verka en ovilja, ganska naturlig och icke förmånlig hvarken för det mindre samhället eller Staten. Derför trodde StatsUtsk. aldra bäst vara, om bela communen gemensamt, d. v. s. sockenstämman enhälligt, i luonobetjeningens närvaro tog denna fråga i öfvervägande och afgjorde på sitt ansvar, att all tillgång saknades hos den gäldbundne, då således ingen vidare åtgärd från Kronans sida skulle öga rum; men, om en enda skiljaktig tanke i en sådan sockenstämma yttrades, skulle kronobetjeningen fullfölja talan samt söka indrifva Kronans fordran. Att äfven detta sätt att förfara skulle tillämpas på alla provinser i Riket, tycktes vara påkalladt af den största billighet, om nemi. det antogs för en ort, och då, enligt de upplysningar StatsUtsk. kunnat inhemta, det verkligen är förhållandet, att största delen af hvad Kronan nu har utestående hos individerna, om icke alltsammans, är att anses såsom förlorad; så tror jag, att, i händelse äfven ett klokare systeme för undsättningar komme framdeles att äga runi, icke något praijudicat, sådant som Hr von Hartmansdorff föreställt sig, kan ligga i vägen för antagande af det förslag, som StatsUtsk. framställt.
Han började gnola en stump af ”tiggarstudenten”, men svarade icke. När han skulle gå vände han sig om i dörren och sade: ”Fru B; jag skall säga att det fins vissa hufvuden, som icke låta styra sig af horntömmar som annan fänad.” ”Det gör ingenting, om de bara kunna styras på något sätt eller åtminstone förstå att styra sig sjelf.” Med ett flin stängde han dörren och gick. Förlegad, längesedan haltlös bildning, hvaröfver han stoltserar. Han sätter sin ära i att anses farlig, elak och listig. Han är lumpen och smickrar sig med att vara en bof.244 Anna har anlag för snålhet. Härom dagen då hon skulle taga fram ljus åt Christian och mig, ville hon skära ett ljus midt af, ehuru hon hade ett helt skålpund att taga af. Det var ”slöseri” att gifva oss hvars ett helt ljus, men hon tänkte ej på att man alltid spiller något när man skär af ett ljus. Fru Berlin har fått i sitt hufvud att jag skall kalla henne ”Charlotte”, naturligtvis i det hemliga hoppet att jag då skulle erbjuda henne att säga mitt namn. Jo, jag tackar! Då skulle huset komma på stöttor.245 Hon brukar ofta säga om förnämt och ansedt folk. ”Han umgicks mycket i min fars hus.” Jag förvånade mig mycket först, men nu har jag fått veta, att hennes far var – gästgifvare. Sist vi voro till Palmens, talade Anna om att Axel skrifvit till Marie Lundegård: ”fröken Ågren är den minst egoistiska menniska jag känner.” Anna trodde att han skrifvit detta i hopp att Marie skulle bära fram det till vederbörande och på så sätt höja hans aktier hos denna inflytelserika person. Anna sade att menniskor börja spå att han snart kommer igen, samt att icke hon heller är obenägen att tro detta, men att i så fall har hennes uppfattning af hans karaktär varit allt igenom oriktig. Han skulle falla i hennes aktning, om han komme åter. Hans födelsedagsvers till Anna äro temligen missmodiga. Der talas om att hans mod från början varit svagt och att nöden förmodligen skall släcka det. ”Medgif ändå att det är någonting rysligt stiligt att bli gift så ung.”
Ilar ICKE VALD vunnit vid så många, att, sedan samtliga blifvit slutade, någon del af nämnda ändamål ännu ej är uppfylld, blifve valförrättningen genast, i afseende på denna del, förnyad; och geflle vid sådan ny valförrättning Jlesta rösterna, utan afseende pä, cm halfva antalet af de röstande sammanstämt; dock må ej röstas på andra, än som vid ofvannämnda föregående omröstningar fått röster, men ej valde blifvit, ej heller vid lika röstetal lottning äga rum. Hal till Konung eller Throrföljare förrättas afoch Riks-Akten Riksförsamlingen, på det i 112 § föreskri fria sätt. §• 3» Ar ingen till Throrien arfsberättigad Prins, och har Konungen sammankallat urtima Riksdag till T hron följ ar eval, eller har Konungaätt pä manliga sidan utgått och Riksf örsamling antingen enligt 53, eller enligt 5f §, blifvit sammankallad, äge i f örsta fallet Konungen, och i det andra Interims-styrelsen, alt inom Åttonde dagen ejler den, dä Riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, afgifva till Riksförsamlingen förslag om Thronföljden; äfvensom i alla dessa fall hvarje Riksdagsman inom samma till samma rätt. Ilar lagtima Riksdag varit sä nära för handen, sorn i 56 § säges, eller är den samlad, när Konungaätt på manliga sidan utgår, bestämme Riksf örsamlingen, i öfverensstämmelse med den i 143 § omförmä/da Riks-act, den dag, hvarifrån den ofvannämnda Aäonile skall räknas. Riksförsamlingen ut sätte K al da gen, meri icke senare, än den Tolfte efter deri för förslagens aflemnande fastställda. Bih. till R. St.
Dufbohl, emot utgörande af boställsränta, \ af dess uppskatlnings värde, då derefter återstår 450. uppbär derjemte det till fyllande af l:ste majorslönen anslagna kontanta belopp 200. och är i besittning af lista majorsboställe! Broby, uppskattadt till . 1,600. Summa ridr 2,250. 432 Den 23 December e. m. Häraf synes alt under år 1850 öfverste B. tjenar för endast 200 r:dr, ehuru chefslönen uppgår till 3,500 r:dr, och l:ste majoren D. för 2,400 då de lista majoren anslagne inkomster egentligen icke uppgå till mer än 1,800 r:dr och att under år 1851 öfverste B. tjenar för 1,100 r:dr, då deremot l:ste majoren D. åtnjuter 2,250 r:dr. Genom det anförda exemplet finnes således ådagalagdt, att, på grund af det åberopade morn., kaptenen D., hvilken från kapten blifvit befordrad till l:ste major och således öfverhoppat 2:dra majorsgraden samt följaktligen erhållit hastigare befordran än B., blifvit, derigenom att han med bibehållande af dess kaptensboställe under 2 år genast får tillträda lista majorsboställe!, tillagd en större ekonomisk förmån än honom rätteligen tillkomma bordt, derest den billiga och rättvisa fördelning af inkomster ägt rum, att B., som enligt förenämnde lagrum icke fått tillträda l:ste majorsboställe!, erhölle någon ersättning för den förlust honom sålunda drabbar. Vid bestämmande af denna ersättning borde den norm, enligt milt förmenande, följas, att då boställets tillträdande synes vara mindre lämplig såsom förorsakande täta ombyten af boställsinnehafvare, uppskattningsvärdet af bostället utgjorde beräkningsgrunden.
Kammar-advokatfiskals-embetet uti Landshöfdinge-embetets ofvannämnda beslut sökt den ändring, att merberörda räntedagsverken måtte till Kronan indragas, har, efter hvad Revisorerne inhemtat, Kongl. Kollegium, genom utslag den 12 Mars innevarande år, förklarat att, som med dispositionen af de till Kungsöhrs kungsladugård anslagna kronodagsverken de förändringar sedermera ägt rum, först, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 22 Mars 1810 och Kongl, brefvet den 12 November 1816, att lösen derför skolat för Strömsholms stuteris behof uppbäras och användas samt derefter, jemlikt 9 § i Kongl. Stats-kontorets kungörelse den 25 November 1851, att samma lösen skolat till stats-verket indragas emot kontant ersättning till Stuteriet, Kollegium, enär, enligt hvad upplyst blifvit, någon lösen för räntedagsverkena af förenämnda hemman Bjurnäsboda och Karmdalen icke utgått, pröfvade rättvist Landshöfdinge-embetets utslag på det sätt ändra, att lösen för ifrågavarande dagsverken skall, med efterräkning för de 3:ne sistförflutna uppbördsåren, till Kongl. Majit och Kronan år - -12- ligen utgöras; vederbörande för Strömsholms stuteris räkning dock öppet lemnadt att, om ersättning af statsmedel för samma dagsverkslösen ansåges böra Stuteriet tillgodokomma, derom göra underdånig framställning efter befogenhet. § 8.
Med afslag å Utskottets Betänkande antog Preste-Ståndet Kongl. Maj:ts Proposition i dess helhet, med följande förändringar och tillägg: l:o Stadgandet i 3:dje punkten ändradas lill följande lydelse: ”För det i l:sta punkten angilna ändamål skall, så snart Kongl. Maj:t lämpligt finner, samtidig utredning Prot.-Utdrag den 10 Oktober 1860. 817 utredning ske af alla de med hvarje Biskops-ljenst förenade löneförmåners belopp, dervid afkastningen af boställen, hemman, lägenheter eller jordar med noggrannhet uppskattas.” ”Vid löneregleringens verkställande skola de hemman, lägenheter eller jordar, som icke af Biskopen bebos eller brukas, eller för boställets skötsel äro behöf liga, så snart lagligen ske kan, utarrenderas, hvarje gång för så lång tid, som för utarrendering af Kronans egendomar i allmänhet är eller varder bestämd, allt i den ordning och på det sätt, Kongl. Majit täckes närmare föreskrifva. 2:o Till 4:de punkten, i fråga om prebende-pastorats skiljande från Biskopslön, fogades det tillägg, att, derest utredas skulle, att ett pastorat, innan det blef anslaget till prebende, varit i afseende på ordningen för Pastors tillsättande af Ivonsistoriell egenskap, borde pastoratet samma egenskap återfå. Härjemte beslöt Ståndet för sin del, alt till de i Kongl. Propositionen förekommande bestämmelser borde tilläggas följande stadganden: a) Vid utredningen af Biskopslönerna skola Kronotionde, boställsafkaslning, arrenden af öfrige hemman, lägenheter eller jordar, indelta räntor m. m. beräknas efter de nästföregående 20 årens medel-markegång och komma de löneförmåner, som efter skedd reglering i Biskopslönerna ingå, fortfarande såsom hittills att af Biskoparne omedelbart uppbäras. b) Afkastning af boställen, hemman, lägenheter eller jordar, som för all framtid blifvit
Statens sida äsystadr ändamäl säledes befordras pä ett sätt som ej hett och hällit kränkte BergSgetS rättigheter; clltsä och när den omständighet, alt i sednare tider Grufmans afkastning med en minskad tillrverknmgs - kostnad stigit, syneS gifwa anledning alt Grufman ännu förtjenar mera uppmärksamhet, än att den skulle ät plundring och total förstöring öfwerlemnas, wägar jag föreflä, om icke den anstalt ma »vara nödig, akt en ordenrelig och pä wetenffapliga grunder byggd undersökning, angående fä »val Sala Gruswas werkeliga tillstånd, samt hivad hopp den för framtiden katt lemna, lvm ock rörande hushällningens mängfaldidiga brister och medlen, att, till besparing i kostnaden wid Wsrletö drift, de samma achjelpa, bör af Bergeckunnige män förrättas, samt Bergslags-I? teretzenterna lemnäs tillfälle, att t samräd med de till undersökningens »verkställande utsedde personer söreflä och bereda den förändring 1 Werkris närwarande författning, som närmast förenade Statens och Bergslagets ömsesidiga fördes, hrviiket allt kunde för sig gä innan nästa Lagtima Riksdag och dä till Riksens Ständers pröfning öfwerlemnas. Alt den förlust Staten, enligt Commissionens calculer, ärligen för Silfwer - Werkets skull »vidkännas, anses säsom ett skäl ett wägra bifall till denna hemställan» förmodar jag sä mycket mindre, som den sörestagne -undersökningen just har till foremäl, att icke genom ett förhastat bcflut om Grusivans ödeläggande , enlängt större förlust mä tor framtiden d«k Allmänna tillskyndas, samt Riksens 51L Den !O Iamn-nr'. HägloflSkändlr d<tzutom lära finna, att om ock ben prvjecterode förändringen nu biMes, Bergslaget i allt sall borde lemnäs nägon tiilräc» kelig tid alt bereda sig dertill, och pätänka de utwägar till bergning, sim med Grufwe» drillens upphörande bletwe »ör den samma lä' högst nödwändiga.
17 lärer densamma äfven genom Statens mellankomst icke annorledes kunna upphäfvas än derigenom att Lindberg befrias från all ansvars-skyldighet jemväl för ofvanberörda redan mbetalde 1,000 R:dr och således berättigas att af Stats-verket återbekomma så stor elei af samma belopp, som af Stats-rådet af Wingårds sterbhus-delegare eller rätts-innehafvare kan varda hos Lindberg uttagen. Om ock ett dylikt medgifvande, hvarigenom redan i Kronans kassa inbetalda balansmedel efterskänkas den redovisningsskyldige, är mindre vanligt, får Utskottet likväl å andra sidan erinra, att de omständigheter, som i detta fall förekomma till stöd för en sådan mildhet å Statens sida, ej heller kunna ofta inträffa. Då nemligen Kammarrätts-rådet Lindberg åt Statens tjenst egnat 48 år af sin lefnad och derunder 37^ år förestått den trägna och ansvarsfulla befattningen såsom Lands-kamererare med det af Kongl.
Utskottet, som instämmer uti hvad sålunda blifvit äf Banko-Fullmäktige vltradt och föreslaget, får, på grund deraf, hos Rikets Ständer hemställa, att Nyman, för den tid han, i följd af Fullmäktiges förordnande den 28 Augusti 1851, Stereotyperingsoch Tryckeri-Föreståndare-befattningen i Banken bestridt eller från och med den 1 September 1851 till och med den 30 September 1852, må af Bankens medel tilläggas ett arfvode af 650 R:dr banko, motsvarande hälften af den för Tretton månader besparade Stereotypcringsoch Tryckeri-Föreståndare-lönen. Stockholm den 3 Februari 1854. Banko-Utskottets Utlåtande, N:o ii. 5 I:o 14. Ani;, till Exp.-Utsk. d. i Febr. 1854, kl. 1 e. m. Utlåtande, öfver Kongl. Majus Nådiga Pt oposition och inkovme motioner angående Decimalsystemets tillämpning pä rikets mynt. Jemte Protokollsuldrag af den JO, 14 och 17 December nästlidet år har Utskottet från samtlige Riks-Stånden emottagit römiss af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition af den 6 i samma månad, angående decimalsystemets tilllämpning på Rikets mynt, införd i l:a Sami. 1 Afd. af Rihang till Riks-Ståndens Protokoll och lydande, som följer: »Då Rikets \id sednaste Riksdag församlade Ständer, uti underdånig Skrifvelse af den 28 Augusti 1851, anhållit att ett enklare system för Rikets mynt, grundadt på decimalindelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, måtte utarbetas och vid denna Riksdag föreläggas Rikets Ständer; så har Kongl. Majit tagit denna vid flera föregående tillfällen väckta fråga ånyo uti öfvervägande.
Vid granskningen al uppgifterna, angående de orters ekonomiska förhållanden, som banan i ena eller andra fallet skulle komma att genomgå, och hvilka uppgifter hufvudsakligen vunnits genom den sednast tillförordnade komitéen, fin - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. ner man äfven, att de fördelar å ena eller andra sidan, hvilka skulle afses vid endera liniens antagande, i det hela taget väga temligen jemut mot hvarandra. Dä man t. ex. uppgifvit, att på den östra sidan, inom trafikområdet för linien Stockholm—Upsala—Sala, efter antagna beräkningsgrunder, finnas 238,052 tunnland åker, så upptagas, i närmaste likhet dermed, på den vestra sidan, för linien Stockholm—Örsundsbro—Sala samt ÖrsundsbroUpsala, 237,169 tunnland. Af ängsmark upptagas på östra sidan 177,347 tunnland och på den vestra något mindre, eller 150,855 tunnland. Innevånarnes antal inom banrayonerna är på den östra sidan 102,570, på den vestra 100,453, eller nästan lika på båda sidor. Spanmålsproduktionen slutligen beräknas för don östia till 389,990 tunnor utöfver konsumtionen och för den vestra till 392,016 tunnor, eller med cn obetydlig öfvervigt för den vestra sidan. Betraktar man de allmänna skäl, som under ärendets behandling blifvit åberopade till grund för det omdöme, att den ena eller andra ortens ekonomiska förhållanden företrädesvis skulle påkalla anläggandet af en jernväg, så visa sig dessa skäl likaledes vara å båda sidor ganska talande. Till fördel för den vestliga sträckningen är anfördt, att den skulle genomgå en folkrik ocb fruktbar ort och beröra Stockholms naturliga handelsområdc. Den skulle underlätta gemenskapen med bergslagerna och öka afsättuingstillfällena för den spanmål, som nu genom land-transporter på långa afstånd måste föras antingen till bergslagsorterna eller till hufvudstaden.
Rdr, hvarigenom för Fortifikations-Afdelningen i detta afseende skulle blifva tillgänglig en årlig summa af 90,000 Rdr. Beträffande härefter Intendents-Afdelningens behof, så förekommer dervid, på sätt redan blifvit antydt, alt större delen af de belopp, som Krigs-Kollegium föreslagit att på ordinarie stat upföras, förut utgått såsom extra anslag, nemligen 55,265 Rdr 52 öre sedan år 1858 och 4,335 Rdr 32 öre sedan år 186!, eller tillhopa 59,600 Rdr 84 öre, hvaremot öfriga delen eller 26,347 Rdr 70 öre egentligen utgör det belopp, för hvilket nytt anslag erfordras från 1864 års början: varande emedlertid detta belopp intill 1863 års slut af Eders Kongl. Maj:t anvisadt att utbetalas från 4:de Hufvudtitelns anslag lill Extra utgifter. Eders Kongl. Majit yttrade till Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag i anledning af då ifrågaställda anslag af dylik beskaffenhet, att, med hänseende till de tid efter annan stegrade pris å beklädnadsmaterialier, särdeles å kläden och yllevaror samt läder-persedlar, äfvensom förhöjda arbetslöner, någon nedsättning i utgifterna härför icke kunde förväntas; och erfarenheten har nu vidare ådagalagt, att dessa pris, långt ifrån att minskas, snarare hafva benägenhet alt stiga.
Rikets Ständer hade nemligen anvist lill stadens nya planläggning och gatureglering 10,000 R:dr, och till uppförande af publika byggnader 15,00o R.di , emot j piocenls ärlig ränta och frihet under 10 år, räknade från den 1 Januarii i83o till och med år i83p, för afbetalning å Capilalet, men derefter åliggande 10 procents årlig afbetalning, jemte förut stadgad ränta, så att hela länet skulle vara inbetaklt inom i84,Q års slut, samt lill uppförande af privata byggnader 60,000 R:dr, emot 5 procents ränta och 5 års afbelaJningsfrihet, men derefter. 10 procents årlig afbetalning, så . ali hela länet blelve inom 1844 års slut inbetaldt.
14 io6 Den 4 Nore in ber e. m. förslag i detta afseende, sorn nya civil-lagen innehåller, och hvilket alltså sannolikt i sammanhang med denna lag vid en kommande riksdag varder godkändt. Det vore i sådant fall endast för den, som jag högligen hoppas, korta tideryrnden till den nya lagens antagande, som det nu föreslagna stadgandet komme att gälla, och då i8o5 års författning hittills fortfarit, utan kända betydliga olägenheter, så synes äfven denna författning, under den ännu återstående liden; intill dess nya lagförslaget hinner pröfvas och antagas, kunna fortfarande gälla och tillämpas. Jag anser nlig således, under åberopande af de utaf Hr Lagergren i dess reservation anförda skäl, böra tillstyrka afslag å detta betänkande. Frih. Gederström, Jacob, begärde få veta huru de öfriga Stånden afgjort detta mål. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, alt betänk, blifvit bifallet af samtliga de öfriga RiksSCn. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Efter den upplysning, som nu är lemnad, verkar det visserligen icke på sakens utgång huru R. o. Ad. afgör den; men jag skulle likväl tro, att Ståndet, för sitt eget anseendes skull, borde afstå betänkandet. Jag instämmer således med Hr Stuart. Gr. Frölich, David, och Hr Printzensköld, Carl, instämde äfven med Hrr Stuart och von Hartmansdorff. LagUtsk;s betänk. N:o 133 Lief derefter af R. o. Ad. afslaget. Företogs till pröfning StatsUtskrs den 7 och i4 sisth Oct. på boillet lagda utlåt, N:o 326, i anledn. af återremiss å utlät. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. ansåg detta utlåt, böra i sin helhet uppläsas. Ropades nej. Frih. Cederström, Jacob:
I 155, 175, A. 175. — —, i anledning af hans motion i afseende på kärande-parts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofs-beslut: B. II.' 612, 620; lil. 163, Å. 172, 173; U. V. 244, 297, 331, A. 340, E. 561. —, Rikets Ständers nyvalde, och hans Suppleant, om anmodan till Expeditions-Utskottet att uppsätta förslag till så väl förordnanden för dem, som ock underdånig skrifvelse om valen till Kongl. Majit: II. 156; V. 553. — Expeditions-Utskottets förslag: II. 299; V. 702. K. Kalling, Grefve Carl, dess yttrande: I. 138. Kalling, Grefve Carl Napoleon, dess yttrande: I. 447, Kalling, Grefve Pehr, dess yttrande: I. 446. — K — 75 Kalmar, i anledning af väckt motion om upplåtelse af en jordrymd till nämnda stad: B. II. 298, 532, 535, A. 535. —, angående beviljande af anslag för byggande af en stambana emellan nämnde stad samt Wexiö och Karlskrona; motion af Friherre Knut Erik Sköldebrand: se Motioner. —, angående åtgärd till underlättande af en jernvägs-anläggning derifrån till Lamhult; motion af Herr Gustaf Reinhold Charpentier: se Motioner. Kanal-anläggning, om arislags beviljande för en sådan emellan Alshult och sjön Salen, samt för en jernväg emellan Alshult och Karlshamn; motion af Friherre Anders Magnus Koskull: se Motioner. Kanal-station, i anledning af väckt motion om rätt för fartyg att verkställa lossning vid dylik station eller annan hamn, der tull-kammare saknas: B. II. 365, 533, 552, A. 552.