Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och Hiskia gjorde sig glad med dem, och viste dem hela örtahuset, silfver, guld, speceri, och den bästa oljon, och harneskhuset, och allt det i hans fatebur för handene var; och var intet i hans hus, och i allt hans våld, det Hiskia dem icke viste. Så kom Propheten Esaia till Konung Hiskia, och sade till honom: Hvad hafva desse männerna sagt? Och hvadan äro de komme till dig? Hiskia sade: De äro utaf fjerran land komne till mig, ifrå Babel. Han sade: Hvad hafva de sett i dino huse? Hiskia sade: De hafva sett allt det i mino huse är; och i mina håfvor är intet, som jag dem icke vist hafver. Då sade Esaia till Hiskia: Hör Herrans ord: Si, den tid skall komma, att allt skall bortfördt varda utu ditt hus till; Babel, och allt det dine fäder församlat hafva intill denna dag; och skall intet igenlefdt varda, säger Herren. Dertill de barn, som af dig komma, som du födandes varder, skola varda tagne till att vara kamererare i Konungens palats i Babel. Hiskia sade till Esaia: Det är så godt, som Herren sagt hafver. Och sade ytterligare: Vare dock frid och sanning i min tid. Hvad nu mer af Hiskia sägandes är, och all hans magt, och hvad han gjort hafver, och om dammen och vatturännorna, dermed han ledde vatten in i staden, si, det är skrifvet uti Juda Konungars Chrönico. Och Hiskia afsomnade med sina fäder; och Manasse hans son vardt Konung i hans stad. Manasse var tolf åra gammal, då han vardt Konung, och regerade fem och femtio år i Jerusalem; hans moder het Hephziba. Och han gjorde det ondt var för Herranom, efter Hedningarnas styggelse, som Herren för Israels barn fördrifvit hade.
Ridderskapet och Adelns Protocoll anfort, att Hans Excellence visserligen icke misskände det nit, som lifvade Herr Hjerta i de förslag han framställer, och tillämpade äfven denna allmänna öfvertygelse på den af honom nu väckta serskilda motion, om införandet af ett gemensamt mynt de handlande Staterne emellan, och hvartill våra Diplomatiska Ombud skulle få befallning att medverka; men Hans Excellence vore öfvertygad, att detta försök skulle möta så stora svårigheter, att det, för att bespara oss mera anett afslag, aldrig borde bringas å bane. Erfarenheten torde vid detta tillfälle tjena till ledning. Efter Congressen i Wien påtänktes, å Englands sida, ett förslag i samma syftemål, som Herr Hjertås motion; men oaktadt denna magts rättmätiga inflytande, måste det likväl sättas å sido, och hade sedermera aldrig blifvit åter förnyad t. Det vore likväl icke att vänta eller begära, att våra framställningar i samma ämne nu skulle kunna blifva verksammare, och i sådant fall syntes de, i Hans Excellences tanka, aldrig hvarken böra äskas eller göras. Besv. och Octon. Utsk. Vidare har Hans Excellence tillkännagifvit, att de Svenska Diplomatiska Ombuden, i enlighet med den pligt som dem åligger och som ingår i bestämmelsen för deras befattningar, följa med oafbruten uppmärksamhet de framsteg, som konstfliten gör i de Länder, der de äro anställde; Cabinettets och Commerce-Collegii handlingar kunde härom lemna ojäfaktiga bevis. I afseende på Jernhandteringen vore serskild befallning gifven de fleste af våra Diplomatiske Agenter, att med Herr Directeuren C. D. af Uhr directe brefväxla och meddela de upplysningar han i delta afseende kan äska. Till beredande af nödige materialier vid den senaste Tull-Tariffens uppgörande, hade så väl af våra Missioner som Consuler, ej allenast Pris-Noter på varor, men äfven prof blifvit infordrade, i förening med alla dermed gemenskap egande uppgifter.
Direktörerne, utom Banko-ombudet, hvar dera arfvode, i ett för allt, å 1,000 Banko-ombudet, arfvode tillfällig förhöjning derå ä 33} % Kamereraren, lön tillfällig förhöjning derå å 33} % arfvode missräknings-penniugar l:ste Bokhållaren, lön tillfällig förhöjning derå å 33} % arfvode 2:dre Bokhållaren, lön tillfällig förhöjningjderå å 33} % Regislratorn, lön tillfällig förhöjning derå å 33^ % arfvode Ombudsmannen, lön tillfällig förhöjning derå å 33} % Vaktmästaren, lön tillfällig förhöjning derå å 33} % Husdrängen, lön tillfällig förhöjning derå å 33j % 3.000 1.000 1,500 500 300 300 1,200 400 300 1,200 400 1,200 400 300 900 300 450 150 250 83 Summa Riksmynt R 4,000: 4,000: — 2,600: — 1,900: 1,600: 1,900: — 1,200: — 600: 33. 333: 33. dr 18,133: 33. Banko-Utskottets Memorial N:o 51. 21 Varande ofvanberörde tillfälliga förhöjning å löner och Banko-ombudens arfvoden beviljade alt utgå intill 1859 års slut. (Följande mom. af denna § bibehållas oförändrade.)
R:dr matte kcnnma att anslås icke blott till taktäckningen, utan äfven lill öfrige ännu återstående reparalions-arbeten, hvarföre kostnaden, om nödig hushållning iagtlogs, ansågs kunna äfven med detta anslag bestridas, dels att Utskottet måtte upplysa, på hvad sätt Riddarholms-kyrkans underhåll tillförne blifvit bekostadt och med hvad vilkor kyrkan af den fordna församlingen lill staten öfverlemnals, äfvensom för Rikets Ständer framläggaen fullständig redovisning, huru de förut till reparationen disponible medel blifvit använde, och till hvilka återstående delar af reparationen det nu äskade anslaget erfordrades. Bonde-Ståndets samtlige ledamöter, som i denna punkt sig yttrat, hafva yrkat, att antingen icke något anslag måtte till Riddarholms-kyrkans reparation beviljas, eller åtminstone icke nrgra, än som erfordrades till dess förseende med tegeltak.
Brefvet d. 23 Januarii sistnämnde år, afförd på Anslaget för Fångars vård och underhåll för alt af nästa års ByggnadsAnslag för Kronans Hus i Landsorterna ersättas. Detta verkställdes ock år 1828, då K. M:t, i sammanhang med Regleringen af årets ByggnadsAnslag, under den 23 Januari förordnade om medlens anordnande till Styrelsen öfver Fångvåi dsanstalterna i Riket. Då likväl meranämnde ByggnadsAnslag, utgörande 35,ooo R:dr årligen, efter hvad Utskottet vid anställd forskning erfarit, helt och hållet erfordras för att i tillbörligt Stånd vidmakthålla Kronans förut ägande Slott och Byggnader i Landsorterna, samt dessa medels användande till ändamål utom deras egentliga bestämmelse, skulle hafva till följd de publike husens förfall och behof af ökadt anslag för deras iståndsättande, får Utskottet vördsamt tillstyrka; att R. St:r uti underd. skrifvelse hos K. M:t anhålla, det dylika för anslagets föremål främmande dispositioner för framliden ej må äga rum. Vid den af 1826 års RilsHufvudbok verkställda revision har Utskottet trott sig finna, det åtskilliga förändringar, ledande till enkelhet och mera fullständighet i RäkenskapsVerket, kunde och borde vidtagas. Och har Utskottet ansett lämpligast att , då dess yttrande afgifves öfver K. M:ts Nådiga comntunication i anledning af R. Sttrs underd. Skrifvelse »f den 23 October 1823, angående åtskilliga förändringar vid Krono-Uppbördsoch RedogörelseVerket, i ett sammanhang framställa hvad härvid förekommit lili ett serskildt betänkande; äfvensom Utskottet dä skall yttra sig öfver de hos ti. R. o. A. väckta motioner, dels innefattande den fråga huruvida icke AfräkningsContorets indragning försvagat Gontrolen på K. Räntekamrnaren samt dels om förändring i sättet för K. Räntekammarens assignering på Banken och RiksgäldsContoret, jemte hvad dermed i öfrigt kan ega sammanhang.
Jag wägar derföre ännu hysa den tankan, att det af Oeconomiä-Utskottet förelagda betänkande ej borde sä helt och hällit förkastas. Endast hwad stäberne beträffar sinner jag Utskottets förslag wara nägot obilligt. Jag tror att för städerne wore r8oo ars bränwins förordning lämpeligare, och i den händelse att parme antaler samt bränwinsbräm ningen till sä kalladt husbehof skulle i anseende til de drygare afgifteme ansenligen minstas, swilkel genom Den 9 Juli!- 141 genom ds ärlige panne upgifterne kan »tränäs, borde i min tanka Regeringen berättigas att i samma mon och mor »vilkor af i eller i Z R:dalers afgift för hwarje tunna som förbrännes, utwidga brannin. gen i större werk, hwarigenom ofelbart Starens inkomst af bränwins bränningen skulle ansenligen ö« kar. utan inträng af enstilkas rätt till sa kallad husbehofs bränning, och uran wada att bränwinsbränningen skulle kunna sträckas för långt. Grefwe klörnsn 6öran, förklarade att det icke warit i hans förmåga, att wäl följa alla de framställda anmärkningarne i detta Mäl, hwilket wore honom i samma mon föga bekant svin han sjelf för sin jord aldrig idkar bränwins bränning; men trodde, att de nu upgifne anmärkningar och uplysningar wore i manga delar af sädan skiljaktighet, akt han ansäge det bästa sältet till ärendets afgörande wara, om Herr Landt - Marskalken behagade der samma punctewis föredraga. Ganska mänga instämde häruti, andre önskade, att propositionen pä Oeconomia-Utskottets betänkande först mätte framställas. §11 sadan proposition klef af Herr LandtMarskalken gjord, men med manga Nej och nagra Ja befwarad. Herr Landt-Marskalken Hcmstälde derefter om Ridderjkapet och Adeln behagade punctewis företaga Herr Orukvas förslag.
I ett land, der industrien redan står på en ståndpunkt så hög, att nationen sjelf börjar anse den ytterlig och alltför artificiel (ehuru jag tror detta vara en förvillelse), der denna industri redan bildat många och stora capi.aler, der, såsom kännetecken på en sådan statskroppens pletliora, att nyttja en medicinsk term, det circulerande bytesmedlet, finnande få rum ouppfyllda, JNb. ej blott inom hufvudstaden, utan * äfven i landsorterna, åstadkommer likasom trängsel i alla kroppens ådror, äfven de ringaste och minst lönande, och icke kan skörda högre ränta, i säker väg, än knappa 3 proc.; i ett sådant land bar en extra tillökning af myntmassan obestridligen det metalliska myntets utdrifning till påföljd pä sätt IJtsk. yttrat, och sådant af samma skäl, som när en blodfull, hvilken ätit eller druckit för mycket, måste söka sin hjelp i näsblod eller annan bloduttömning. England gaf år 1825 en illustration af denna sats. Redan öfverfyldt af capitaler, men som idkeligen och obegränsadt ökades icke mindre af de utan system, men fritt uppstående privatbankernas, utan äfven af Londonska bankens tygellösa vinstbegär, hade detta lands industri fått derjemte en oförsigtig riktning af production till export åt Södra Amerika i en scala, hvars storlek var tilltagen efter ett ovaraktigt förhållande , nemi. de statslån, som de nya staterna uti England upptagit. Man har icke hört, att de nya staterna skakades genom nämnde statslån; men England deremot fick vidkännas en varnande stöt, som naturlagarna hafva i beredskap åt Den 3 Februari f. uru 65 ät de alltför rika, de öfvermätta. Men när inträffar väl sannolikt en sådan kategori för oss?
Loncle8tän<let, vill Lemissens beviljanöe, körcle protoeoll ak clen 3o sistl. ikpril, kvarak inkämtas, att, samtelige Liksclagsfullmägtige krän ^Vetmelanlls Län O. O/ssoit, lVi/rso/r^ 7-e/lgt O-rir/e/ ^/ic/c,Lso»^ O/o/ ^q8 8 katsoell Lanco-Utskottens /IV/sso/!^ >/. /.. !il!ge >/iru /-r,r.?.?or^ ^/iii/rrs /I^//sson^ ,/onas /k//s.?o» oc/r 0. /s,-/cs^o/r^ pä det ikrigaste talat, 5öi' i-ifall till kleo utaf /ands/ösdingeu r>s Wingård sökte skski isning, under andragande! att del vore ieke endast deras enskildta äsigt ak ämnet, som de uttr^ekts, icke endast deras egen laeksainlietskänsla emot /andsllökdingen af Wingård eller enskilda winrien ok det goda, llon clem gjort, som lio8 dem talade, dä cle inköi' 6. 8t:r sramllurn st /andsllötdingen ok Wingård -leo mä?t lijertliga oell omkonstlade gärd sk tacksainliet, skyldig/et, välvilja oell ollt livad 8om Ilon söi Ilinda menniskor emot sina likar, nion stt det vore clem såsom /ullmäktige ko,' Wermelands /än älagdtatt framställa, Iluru Wermelands /än uti /avdsIiöfdingen os Wingård ägt oell oger en 8t)-resmgn som lörvärkvat sig /änels mäst oinskränkta förtroende, 8s,nt iiuru /andsllökdingcn ok Wingärd Ilo; Wermelands innevänare, ester det vl^ekliga äret 1826, Ileredt sig ett oförgätligt minne, /vilket kör/ällande /emälde /iksdagskullmägtige ariett mägtigt nog tols till /esrielse kör /ands/ökdingen os Wingärd krän ott ersötto de förluster, ilon8 bedräglige under/akvande 8taten tillfogat, genom utkräkvande sk /vilken ersättning 8>luIIe /eredas för /ands/ökdingen os Wingärd sörlu8ten ok
Af desse samfälde skäl anser jag, att det uuvar. förhållandet hör bibehållas och önskar således att få blifva räknad bland protestantcrnc. Frih. Palmstjerna: Här är sagdt, ali det alltsedan 1810 varit kronofogdens skyldighet att föra prot. Under en synpunkt kan det verkligen vara så; men den förändring som vid sista riksdagen skedde, bestod egentligen deruti, all taxeringscomileerne upphörde och de förut varande beredn.comiteer erhöllo en förbättring i karakter och blefvo kallade taxeringscomiteer. De nuvar. taxe1'ingscomite'er äro derföre intet annat än de förut varande beredn.- comiteer. Vid dessa beredn.comiteer har kronofogden aldrig fört prot., emedan han icke var skyldig att vid dera vara närvar. Af de gamla taxeringscomiteerna återstår således intet annat än namnet, och vid beredningseomite'erna, som motsvaras af de nuvarande taxeringscomiteerna har det aldrig varit kronofogdens skyldighet att föra prot., hvarföre jag helt och hållet bestrider den slutledningen. Man har sagt, att Konungens Bef:h:de skulle kunna förmå socknarne att sluta sig tillsammans, så att många socknar förenade sig om en taxeringscomite". Detta torde visserligen på många ställen låta sig göra; men på andra ställen skall man måhända icke gå in derpå, dels för att icke nödgas begifva sig långt, för att infinna sig vid taxeringscomiteerna, dels emedan man ogerna underkastar sina inom socknen varande förhållanden bedömmande af de andra socknarnes deputerade. Jag skulle tro, att det icke åligger Konungens Bef:h:de alt, lill beqvämlighet för visse personer, men ökadt besvär för andra och tvertemot socknarnes intresse, söka att förmå dem att upphöra med den förut iakttagna ordningen vid uppgörande af deras taxering. Här är föröfrigt sagdt, att 2:ne taxeringslängder icke äro af nöden alt föra. Jag förmodar, att detta har afseende pä mitt yttrande; men jag har aldrig sagt sä, utan Den 2 December. 17 utan jag sade, alt, om på sätt Frih.
(Se hillänget till RiksStlns prot. 1812 Bandet 1, pag. 184-) ”Sedan i anleda, af skedda remisser ifrån det Ilögv. PresteSt. och det Vallört. BorgareSt. Konungens nåd. propos., rörtde en särskild författning med Svenska ultramarinska besittningars styrelse och drätsel blifvit föredragen, har Const.Utsk. väl i de orden i ingressen till Reg. F:n att för Svea Rike och Ihv underliggande länder stadga följande, igenkänt anledningen till den gjorda remissen, men tror sig tillika böra förklara, att då Konungens nåd. propos., föranledd af dessa länders särskildta läge och deraf härrörande särskildta behof och förhållande, åsyftade derefter lämpade politiska mått och steg, hvilka af grundlagens föreskrifter vore i de flesta delar oberoende, ansåg Const.Utsk. sig i dessa afseenden icke kunna ingå i någon pröfning eller fatta ett definitivt beslut, utan tiodde sig böra detta ärende till de 1 espeetive Stånden åter öfverlemna, då Utsk., efter sin mening, anser de ur Reg.Ftn införda orden: Svea Rike och Den i3 Februari f. m. thy underliggande länder, icke till alla delar kunna lämpas till andra än dem, hvilkas ombud i Svenska lagstiftningen deltaga. Örebro den 3o April 1812.” Detta kan man verkligen kalla eli frånstötande memorial i anledn. af en remiss å en K. propos. om ett undantag från grundlagarna, och genom denna stöt frånstöttes äfven i framtiden möjligheten att bringa under framtida Const.Utskrs granskning frågor om uraktlåtenhet i uppfyllande af utfästelse och villkor. Skärskådom nu fragmentariskt, för att undvika vidlyftighet, huru grannlaga man varit i uppfyllelser. Derom förekommer i K. M:s nåd. skrifvelse till R.
Men om hon nu hindrar det, och om barnet sedan rycks bort af den härjande mordängeln, skall hon alltid förebrå sig själf, att hon icke lyssnat till hans råd. Hittills har det ju endast bringat henne lycka, att följa hans råd. Han är en man med stora kunskaper och mycken skicklighet, och hon kan icke tvifla på, att han skulle uppbjuda alla läkekonstens resurser till det yttersta för att åstadkomma ett lyckligt utfall. Spänningen och oron försvinna så småningom, hennes ögon få ett uttryck af oinskränkt förtroende, och ett svärmiskt leende lyser upp hennes drag. Så trygg och lugn han sitter där på taburetten – så klok han ser ut – och så stark! Hvad tänker han månne om sin drottning? Hans väsen har på sista tiden fått en anstrykning af höfvisk förtrolighet, som icke kan väcka hennes misshag, då den alltid håller sig grannlaga inom gränsen för det passande, fast den någon gång öfverspringer en eller annan af etikettens skrankor. Men därtill har hon själfuppmuntrat honom genom sitt föredöme. För egen del bekymrar hon sig icke om formerna, och hvad de andra hofmännen ha för tankar, är henne likgiltigt. Om hon finner behag i umgänge med en människa, tänker hon icke ålägga sig själf att försaka hans sällskap. Tvärtom! Hon skulle vilja ropa ut för hela hofvet, att hon hedrar denne man med sin synnerliga nåd! Därför utmärker hon honom offentligen, befaller honom till alla större festligheter vid hofvet och visar på alla sätt, att hon föredrager hans sällskap framför de andras, marionetternas, hvilkas inlärda rörelser och tal tråka ut henne, medan han däremot alltid har någonting intresserande att berätta. Han tycks henne vara den första människa, hon mött sedan hon kom till sitt nya fädernesland. Icke ens fru Plessen, som hon dock hållit innerligt af, hade ingifvit henne så mycket förtroende som denne man; den stränga gamla frun var för mycket af en principdocka, och hennes principer hade icke fört lycka med sig.
Uppå serskilte af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställde propositioner, blefvo så väl hvad Utskottet i nämnde memorial yttrat och tillstyrkt af Ridderskapet och Adeln bifallit, som de föreslagne omröstnings-propositionerne godkände. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMar skalken yttrade, att sedan desse omröstnings-propositioner nu blifvit godkände, nödvändigheten fordrade, att ledamöter till BancoUtskottets förstärkande utsåges. Då Utskottet vore sammansatt af 9 ledamöter af hvarje Stånd, erfordrades 21 personer, likaledes af hvarje Stånd, till dess förstärkande, hvarjemte, i händelse af någon ledamots förfall, 6 Suppleanter vore af nöden. Hans Excellence hemställde således, om Ridderskapet och Adeln nästkommande Thorsdag den 18 dennes behagade företaga val af 27 personer till BancoUtskottets förstärkande, af hvilka de 21, hvilka erhölle de fleste rösterne, blefve Ordinarie Ledamöter, och de 6 öfrige Suppleanter. Bifölls. % Den 15 F e b r u a r i i f. m. 77 Föredrogos å nyo och biföllos BancoTJtskottets den 3o sistlidne Januarii afgifne, samt den ix dennes eftermiddagen på bordel iagde nedannämnde memorialer. Angående ett från Herrar BancoFullmägtige till BancoUtskottet ingifvet förslag lill BrandR.eglemente för Banken. Med förslag lill reglementariska föreskrifter i afseende på en skyndsam utmyntning af Bankens tillgångar i silfver och guld, och hvad härmed för öfrigt gemenskap äger. Företogs till pröfning Stats-Utskottets xlen 2 dennes under N:o 385 afgifne och den 8 derpåföljde eftermiddagen på hordet lagde ytterligare utlåtande angående af Marstrands stad sökt ersättning för utgjord inqvartering. Friherre Sprengtporten j, Jacob TT ilhelm:
Manne något förslag kan mera förringa näringsfliten, än just det, som betager ägaren rättighet, att till hvem han vill bortskänka sin aflingejord? Gr. Lagerbjelke har anmärkt, att med ärfd jord borde förhållas lika som med förvärfd. Det kan jag icke finna, ty deu ärfda har jag fått utan min förskyllan eller värdighet, om jag så må säga. Men den förvärfda jorden har jag genom egen omtanka och möda förskaffat mig. Hon är af helt annan art. Om den ärfda jordens öfvergång till andra, på hvad sätt som helst, må lagen förfoga; men icke så om den, jag sjelf förvärfvat. Grin har sagt, att man icke bör afsäga sig möjligheten att göra smärre lagförbättringar, derföre att man icke kan göra större. Gr:n måste dock medgifva, att det kan finnas sådana händelser, då man bör göra undantag ifrån denna regel, t. ex. om de små förbättringarne äro af beskaffenhet att hindra de stora. Detta är den utgång, hvilken jag befarar, om R. o. Ad. antager detta Betänk. Om följderna af det år 1845 begångna förhastandet redan äro sä kännbara, att de, som föranledde det, jemväl blifvit beredvillige till rättelses vidtagande: så böra vi nu akta oss för nya förhastanden. Man har omtalat huruledes författningen, om arfvejordens bibehållande inom släglen, upkommit, derigenom att man velat skydda henne mot testamenten till kyrkor. Jag vet icke hvarföre man numera skulle vilja sätta egendomen i säkrare förvar mot testamenten lill kyrkor än till andra. Om t. ex. någon har 30 kusiner, såsom nyss nämndes: så kan det ju hända, att en eller annan åf dem vore sådan, att en kyrka borde heldre än kusinen erhålla jorden. Frih. Cederström har anmärkt oriktigheten att göra skillnad mellan testamente i stad och på landet. Skulle det icke kunna gå au att omvända frå - 250 Den 2 December. gan så, att, i händelse raan är kär i jeralikheten, göres testamentsrätten i stad lika med den, som nu gäller på landet.
BnncoUtsk, har, vid helland-» lingen af min motion rörande belåning af vissa nederlagsvaror af Amerikanska och Westindiska producter, ställt denna motion i samma kategori med 2tne andia, som i BorgareSt. blifvit väckta, den ena af Hr Sanlesson, åsyftande belåning af spannmål, och den andra af Hr Wijk om belåning af alla pä nederlag liggande Nordamerikanska och Weslindiska producter utan undantag. Följden deraf har blifvit, alt TJtsk, afstyrkt min motion i sälskap tned begge de andra, och det på den grund, att så beskaffade varor vore ej allenast lill priset i betydlig mån föränderliga, utan äfven lätt underkastade försämring. Båda dessa omständigheter har jag i min motion till nederlagshandelns befordrande sökt undvika, då jag deri endast upptagit sex artiklar, som ej äro underkastade de vådor, hvilka skulle vara förenade nied belåningens utsträckande till de varor, som de 2:ne andra motionerna omnämnt. Spannmålen kan väl icke, i fall den är ritorr, på 6 månader förskämmas; men erfarenheten har visat, att den under denna tid kan variera ioo proc. i pris. Äfven så vådlig är Hr Wijks motion om oinskränkt belåning af alla Amerikanska och Westindiska producter, emedan flera af dem kunna genom magasinering, ulan någons förvållande, betydligen förlora i värde, särdeles om magasinet är fuktigt, hvarförutan t. ex. varuartikeln indigo är så svår alt bedöma till värdet, att misstag lätt kunna ske; äfvensom hudar, ela de vid inläggandet innehålla eller sedan i magasinet taga minsta fukt, äro af ringa värde, och vidare all sort tran (en stor impörtarlikel från Förenta Staterna) kan svårligen aktas för läckning. Deremot äro de af mig föreslagna varor icke underkastade sådana vådor. Sparbanken i Götheborg har alltid lemnat lån på dem och aldrig gjort någon förlust. Lika lätt som det är att controllera de af mig upptagna varornas olika beskaffenhet eller värde, lika gifvet torde det vara, att dessa coloninlvaror icke under 6 månaders tid kunna betydligt falla i pris.