Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och när dertill kommer, att just under de sednast förflutna decennierna ett framskridande eller snarare framåtilande i materiel odling och välmåga egt rum, hvilket våra fäder för 50 år tillbaka icke ens kunnat ana, medan det andliga lifvet på långt när icke företer samma mägtiga utveckling, om än såväl för folkundervisningen, som — i synnerhet under de sista åren — för elementarläroverkens stora offer och välsignelserika ansträngningar högsint framburits på vetandets altare, torde det väl ej anses förmätet att våga uttala den tanke, att tiden är inne att sätta kronan på verket, genom att i Linnés och Berzelii fädernesland öka den vetenskapliga odlingens förnämsta helgedomar — högskolorna. Att såsom plats härför främst hufvudstaden måste framställa sig är naturligt, ty dels lärer det väl få anses både i sig sjelf utom allt tvifvel och af den erfarenhet, andra länder — deribland syskonländerna Danmark och Norrige — förete, bekräftadt, att i den stad, der samhällets politiska och nationela lif eger sin brännpunkt, der bör ock en härd finnas för den högre vetenskapliga odlingen, dels finnes redan i Stockholm såväl en färdigbildad medicinsk fakultet som ock rika samlingar för flera af de till filosofiska fakulteten hörande discipliner, dels kan företrädesvis i hufvudstaden ett af universitetens hufvudändamål — danande af duglige män för statens offentliga platser — vinna sin fulla praktiska tillämpning och äfven till fromma för förvaltningen fullfölja embetsmannaståndets bildning och sanna humanitet utöfver de mer eller mindre tvungna examens-studierna. Från hufvudstaden, mer än från någon annan punkt i riket, komme att utbreda sig de strålar af upplysning och vetenskapligt lif, som en högskolas närvaro ovilkorligen i större eller mindre mån måste tända, och som — särdeles i en åt materiela syften företrädes - 6 Motioner hos Riddershapet och Adeln 1865.
bristen p å punktlighet skada både för oss själfva o c h sedan andra är ansatte utom, o m v i i ett a f s e e n d e v i s a o s s m i n d r e ett underlåta pålitliga, spörja, för att en o c h hur att vi geKänn ligger hur till då det gäller den dock fördömlig — det vi finna till hands dikts såg ingenting säga därom, utan ex. för de stackars s ö m m e r - honom m e d att säga, en u n d e r b a r allt t y d l i g a r e, h u r varit, och Mitt andra så själf! H. Skaldernas kvinnor. att af Emil Linders. förmåga Kommen III. för m i g berättigade j a g fattade de hade då det beslutet Esaias Tegnér. mig när obarmhärtiga Franzéns ska, hafva hans åren, sånger s o m så låtit en delvis falla i g l ö m - varit mildare m o t en annan samtida, Hon ma ligtvis vara h e m m a. » hörde gladt ö f v e r r a s k a d ut, uppmärksamt tonfall så innerligt, på stolarna inre strid Till och slut, ändad oroligt blickade m o t tydligen med efter skarp själföfvervinnelse, episod svärden käcke och tusende ynglingar d r ö m m a o m k u n g Beles fagra Ty k v i n n o r för dotter. » ders klockan. det. » att oss i andra. timret ej blefve Saken har. d o c k o c h allvarligare sida. Min lig. upp mig berätta men personligen o c h mellan gifta det något m a n man, undrade jag. hålla, det b e h ä n d i g a tilltalsord, s o m v i d samspråk sin k ä r e slagen n o g att var hon det icke, hvarför jag, med med andra sade hon beHennes namn bekant, tid, o c h o b e h a g b å d e för oss själfva o c h andra Pettersson, huldaste men g ö r a de det n o g, eljes då m e d ens hela kunde jag lyckades kom jag det — P. stod för m i g. Han det. » fram läppar, litet först.
Skrifvelse, N:o 6. hvarmed Sverige, då dess årliga spannmålsproduktion öfverstiger dess konsumtion, kan och bör konkurrera på verldsmarknaden. Mot denna beskattningsgrund kan visserligen invändas, att, då mäskens rymd beskattas, söker bränvinsbrännaren med biträde af vetenskap och uppfinningsförmåga att bringa inmäskningarne till jäsning med en mycket mindre tillblandning af vatten, än man hittills anat, och således afverkar han ur ett visst mått karrymd mera bränvin, än lagstiftaren förmodat. Så har skett i Preussen. Men der har man också ökat beskattningen, sedan den tjocka mäskningen börjat blifva allmän. Om man nu vid denna beskaltningsgrunds införande här i landet, gör sin beräkning efter den tjockaste mäskning, som man med här kända jäsningsmedel anser förenlig med full afkastning i bränvin, bör något betydligt misstag ej cga rum. Skulle nya, ännu okända, utvägar alt utdraga spriten ur säd eller potates uppfinnas, som paralysera mäskbeskattningen, måste, ehuru skadliga alla omvexlingar i näringslagstiftningarne äro, ett annat beskattningssätt då antagas. Vidare kan man med mycket skäl invända mot denna beskattningsgrund, att alla den åtföljande kontroller äro för bränneri-idkareu besvärliga, och att förbrytelser dock skulle spårlöst kunna ega rum. Jag erkänner visserligen, att mäskekarens beskattning kräfver många föreskrifter, som taga bränvinsbrännarens omtanka i anspråk, men de äro ingalunda af invecklad art, eller i någon mon svåra att iakttaga, ej eller hinderliga för näringens utöfning. Det torde då ej få au ses för mycket fordradt af denna näringsidkare, att han skall på förhand utstaka sitt arbete och sedan efterlefva den ordning, han sjelf åt sig uppgjort. Med en sålunda föreskrifven arbetsordning, med föreskrift, att alla mäskekar skola vara af lika stort kubikinnehåll och att hvarje söknedag lika många tillmäskningar skola verkställas, tror jag, att i större brännerier, der alltid flera personer äro sysselsatta, hvilka omöjligen kunna af bränneri-idkaren med någon säkerhet bindas till tystlåtenhet, öfverträdelser af författningen ej ofta skola förekomma.
M:dr§ samlad inkomst aflider, och lemnar efter sig fem arfwingar som säledcs fä 4000 R:drs inkomst hvardera, sä betala be efter ben uprättadc tariffen 2 procent eller Fo R:d, tilsammans 40-2 R:k> i stället för IOOO R:d som Kronan fört arfsdelningcn hade af denna Egendom, äfwcnsom den händelsen ofta skulle kunna inträffa, att en eller flere af Mfvingarnc hade för. ut sä stor skuld, att hela arfwct dertill medtogs och att filjaktcligcn ingen inkomst blef qvar, för hwilken beskattning kunde gifwas. Det som ändä aldramcst talar emot detta BeIvillningS-projcct och gör det i högsta mätko wädcligt för Konungen och Riket, är att det supponerade antalet contribucrande och i synnerhet förmögne, är mycket högt tiltagit, och aldeles icke bygdt pä den säkra kännedom om JnbyggarncS tilständ och förmögenhet i Rikels särffildta landsorter, som till grund för Beskattningen, särdeles i nuwarande tider erfordras. För min del ser jag intet skäl till ben nyheten emot hwad tilfdrcne warit manligt, att till förökande af be skattskyldigas antal, pälägga gifta hustrur en witz efter mannens omständigheter afpassa!) afgift. Hvarföre kan man intet föra alt pä mannen hvarigenom ben härdheten undwikes att af Enkan efter en Tjensteman, som dör under de första mänadernc i äret, och med samma män-ad förlorar lönen, som kan hända warit deras enda understöd, utprässa Bevillning, den hon i sin fattigdom förmodeligcn ej annorlunda än med be« grafningshjclpcn kunde gälda, hvilket härda öde jämväl kan träffa mänga andra Enkor, som genom Männens fränfälle, sakna sin och sina barns bergning. Skall vcksä Enkan alt framgent, ehuru fattig hon är, med afgiften belastas? eller den sedermera uti räkenskaper» e fä afskrifva-?
Derefter voro, på förekomna anledningar, af E. K. Majit förklarad!, dels genom nådigt Bref den 10 November 1855, att 1854 års nådiga Kungörelse borde tillämpas ej allenast vid syner och extra förrättningar, som angingc landtoch sjöförsvaret, utan äfven viii sådana, som rörde till andra statsdepartement hörande angelägenheter, hvarvid den vederbörande för dylika förrättningar tillkommande ersättning borde anordnas af anslaget till reseoch traktamentskostnader på den Riks-statens Hufvudtitel, hvars rätt ansåges hafva varit af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen beroende, dels ock genom nådigt Bref den 23 Februari 1855, att vågsyner icke vore att hänföra till sådana extra förrättningar, för hvilka skjutsoch traktaments-ersättning af allmänna medel, enligt berörda Kungörelse, åt nämndemän bestodes. Bodan Krigs-kollcgium, förvaltningen af sjöärendena och Kammar-kolleo-ium med gemensamt underdånigt utlåtande öfver ifrågavarande ämne inkommit, samt jemväl samtliga Domkapitlen i stiften äfvensom Scrafimer-Ordens-gillet blifvit hörda i frågan om den af förbemälda kollegier föreslagna ersättning till nämndemän för syner och besigtningar å kupellansbol samt till hospital och fromma stiftelser anslagna hemman och lägenheter, har E. K. Majit, som, på grund af hvad kollegierna anfört, funnit giltig anledning icke förekomma tili utsträckning af redan meddelade stadganden i fråga om skjutsoch traktamentsersättnino-ar i vissa fall åt fjerdingsman, deremot, lika med Rikets Ständer ansett, att sådan ersättning bordo nämndemän tillkomma äfven vid en del andra förrättningar, än dem, som i nådiga Kungörelserna don 25 Januari 1842 och den 11 Augusti 1854 vore afsedda; och har E. K. Majit, med förklarande att de af kollegierna föreslagna grunder för 8 Expeditions-Utskottets Fiirs/ag lill underd. Skrifvelse.
Landtm, förut hade åberopat! och nu finge till nplysning för Hr Munck af Rosenschöld upläsa: ”Under R.St.-rs eller deras Utskotts öfverläggniugar och pröfning, ”må icke uti något annat fall eller pä något annat sätt, än denna ”Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om Embets”och Tjenstemäns tilloch afsättande; Regeringsoch Domare”Makternés Beslut, Resolutioner och Utslag; enskilda Medborgares ”och Corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon ”Lag, Författning eller Inrättning”. Hr Munck af Rosenschöld: Denna § är mig bekant, och dä deruti stadgas att man icke eger rätt att ingå uti pröfning af domstols utslag på annat sätt än grundlagen föreskrifver, så ämnar jag icke eller göra det på annat sätt än det af 7 § Riddarh.Ordn. omnämnda, eller huruvida detta utslag är behörigen tillkommet eller icke. —- Hr Gf. o. Landt m. afbröt talaren ånyo samt yttrade derjemte, att det var oförenligt med ordningen i en rådslående församling, att en ledamot sökte tillämpa grundlagen på annat sätt, än Ordf:den eller Talmannen förklarat vara dess åsigt. Hr Munck af Rosenschöld kunde vara af en annan mening än Hr Gr. o. Landtm, och begära Ståndets förklaring, att det instämde med Hr Munck af Rosenschöld, men intilldess det H. Ståndet instämt med honom och Const.Utsk. gillat hans åsigt, måste Hr Gr. o. Landtnäs mening anses gällande, och Hr Gr. o. Landtm, finge förnya sin anmaning till Hr Munck af Rosenschöld, att ställa sig den lill behörig efterrättelse. Hr Munck af Rosenschöld: Jag skall då lemna frågan om utslagets behörighet å sido, och hänvisa blott till Just.-Ombudsm:s action mot Consist. Acad:cum i Lund.
Majit icke skulle finna skäl att härom framställa förslag, bolaget i sådant fall, och då hvarken den tillförene ifrågasatta räntegarantien eller något statslån till företaget vidare ansågs af nöden, måtte i nåder berättigas att, under benämning Stockholm—Upsala jernvägsaktiobolag, anlägga och trafikera jernväg mellan hufvudstaden och Upsala, öster om Sigtunafjärdon, samt att bolaget måtte erhålla samma förmåner, som blifvit Köping—Hults, Gefle—Dala m. ii. andra bolag beviljade; hvarjemte sökanderne — under förmälan, att bolaget visserligen för sin del ansåge det vara tillfullo utredt, att en jernväg norrut från hufvudstaden borde gå rakaste vägen till Upsala, eller öster om nämnde fjärd, men att möjligtvis någon tvekan ännu kunde förefinnas, hvilkendera väglinieu, öster eller vester om Sigtunafjärden, kunde vara den fördelaktigaste för landet i sin helhet, och det vore att befara, det frågan t lyckliga lösning derigenom kunde komma att förhindras eller fördröjas — i underdånighet hemställt, huruvida icke det skulle anses lämpligt att, för vinnande af en sådan fullständig utredning, som i och för pröfning af bolagets gjorda anhållan kunde finnas erforderlig, åt sakkunnige personer uppdraga anställandet af ytterligare undersökningar i ämnet. Med anledning häraf hade Kongl. Maj:t den 7 Mars sistlidet år förordnat en komité af sju personer, för att ytterligare utreda de förhållanden i statistiskt och ekonomiskt hänseende, äfvensom andra på frågan inverkande omständigheter, som kunde bestämma företrädet emellan de två ifrågasatta sträckningarne för en jernväg från Stockholm till norra orterna; hvarvid jemväl borde af komiterade tagas under öfvervägande och utredning, dels frågan om den för rörelsen å denna jernväg ändamålsenligaste anslutningspunkt till Gefle—Dala jernväg, dels ock de fördelar och olägenheter, som kunde anses uppkomma, å ena sidan, om norra jernbanan i Stockholm förenades, på sätt föreslaget vore, med den för vestra stambanan å Södermalm anlagda bangård, och å andra sidan, om norra jernbanan utan en slik förening erhölle sin utgångspunkt från lämpligt ställe å Norrmalm.
Boktryckares åliggande att aflemna fri-exemplar af tryckta arbe ten, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men af Preste-Ståndet återremitteradt, med förklarande, såsom Ståndets gemensamma tanka, att ifrågavarande stadgande i Tryckfnhets-förordningen borde erhålla den af Utskottet föreslagna lydelse, med den förändring, att efter orden: Ml Kongl. Biblioteket» skulle tilläggas orden: »och Riks-arkivet.» Då Utskottet anser sig icke kunna föreslå en sammanjemkning af de skiljaktiga meningar, som i nämnda hänseende sig yppat, får, jemlikt föreskriften i 81 § Regerings-formen, Utskottet sådant anmäla, med vördsam hemställan, huruvida icke Högv. Preste-Ståndet skulle vilja efter de öfriga Riks-Stånden sig foga. Stockholm den 13 April 1853. Bih. till R. St. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o IS. 1 IV: o 13. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Sept. 1863, kl. 5 e. m. Konstilulions-Ulskoltets Memorial till Rikets Ständer, angående Talmannens i Bonde-Ståndet vägran af proposition på ett inom Ståndet fr arns laid t förslag om föreläggande för Expeditions-Uiskottet att inkomma nied afskrift af protokoll, hållna vid åtskilliga Förstärkta Slats-Utskotlets sammanträden. Medelst utdrag af det i Hedervärda Bonde-Ståndet den 19 sistlidne Augusti förda protokoll, hvilket den 29 i samma månad kommit Konstitutions-Ut.skottet tillhanda, har för Utskottet blifvit tillkännagifvet, att då förstnämnda dag till bordläggning anmäldes Stats-Utskottets Memorial N:o 143, angående verkställd omröstning i Förstärkt Stats-Utskott rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor, hade Riksdagsfullmägtigen Paul Fritz Mengel fästat
IFatténj Mineraleller Helsö-, krå- 1 stycke 100 40 — sén och bouteillerna inberäknade . 1 kanna — 4 - F ri tt — 36 — Wax: Gult 1 skålp. — 4 — i Dvitt 1 skålp. — 12 — |F ri tl 1 8 — Färgadt . i skålp. •— 18 — J 2 20 — Wekar: Lamp I skålp. — 36 — 1 v 1 28 LjusWerktyg, för Slöjderna och IlandtI skålp. " 24 i r ri a. verkeiien, ej specificerade 100 Rd. v. 20 F ri a. införda med Commerce - Collegii tillstånd för uppgifne behof. iooR:d v. 5 D:o d:o såsom prof eller modeller. Väfnader: Helsiden: Alngods: Felb och Peluche 1 skålp. 3 F ri tt "Walnötter, se Nötter. Wantar, se Strumpor. Watten, Lutt-, se Luktvatten. Wau, se Färger. Waabilder, se Bilder. Waxduk, se WUfnader. Waxljus, se Ljus, TVed, se Trädvaror. Wicker, se Spanmål. Bih. till R. St. Prot. 184*• to Sami, 1 Afd. 114 go6 Expcditions-Utskottets Förslag till und. SkriJvelsej IV■ o 377. Tullvärde. Qvantitet för Tullber. Inf.- Tull. Utf.-Tull. R:dr s. r. fVäfnader: Helsiden: Alngods: R:dr s. r.
Hwad således först angar Abraham Lars. sons yrkande om Härads, Allmänningarnes förde, lande, sa har der a ena sidan icke kunnat undfalla Ulstottet, akt de sa kallade Harads, Allmänningar, i grund sa wal af aldre Författningar, som 77 §. uti 1809 ars fastställde Regeringsform ärv Kongl. Mast och Kronan tillhörige, och sta under Kongl. Majtts och Riksens StanderS gemensamma dispo, sition, och a den andra, att erfarenheten fullkomli, gen besannat, akt defte, jemte öfrige Krono-Skogar, oaktadt Författningarnes föreskrift och den noggrannaste tillsyn af Kongl. Majus Befallnmgshafwande samt 2ozs Den 27 Julik. samt Jager!/Staten, arv i märkeligt aftagande, utan att under tiden wasendteligen hafwa uppfylldt de ändämal, som med deras begagnande till nödwändige behof för stoglöse Hemmansägare förnämligast äsyftats; äfwensoni Utstottet med enahanda erfarenhet förenat den stadgade öfwertygelsen, att sädane Statens tillhörigheter icke närma det mål af allmän nytta genom bade uppodlingar ost) skogsmård, innan de inga uti enskilde personers ägo.
Leijonhufvud: Efter hvad H. Exc. Hr Frih. De Geer anfört, har jag ingenting vidare att tillägga. H. Exc. har så tydligt och klait framställt fördelarne af att antaga K. M:s förslag, att jag anser mig i denna fråga icke vidare böra upptaga R. o. Ad:s tid. Hr af Ström: Då icke något ovilkorligt yrkande af återremiss blifvit framställdt, men jag, i öfverensstämmelse med hvad jag förut i ämnet haft äran anföra, anser mig hvarken böra tillstyrka antagandet af K. M:s förslag eller kunna framställa begäran om bifall å §:n i dess nuv:de lydelse, får jag vördsamt anhålla att densamma måtte till förnyad pröfning återremitteras. 378 Den 17 September e. m. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats, dels att §:n mätte till Utsk:t återremitteras och dels att R. o. Ad., med afslag å §:n, skulle i stället antaga §§:na 302 och 303 i K. M:s Propos.; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till §:n enligt Utsk:ts förslag, hvartill svarades nej, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med blandade ja och nej, samt slutligen propos. på afsteg å §:n och antagande af §§:na 302 och 303 i K. M:s Propos., hvarvid likaledes svarades flere ja och nej i blandning; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Tyvärr ar0 de endast tryckta i engelsk öfversättning. De fyra afdelningarna behandla den svenska kvinnans verksainhet inom: 1) uppfostran 2) valgörenliet, 3) litteratur och skön konst, 4) statens ocli det allmännas tjanst, yrken och affarer. I första afdelningen - uppfostran - redogöres sardeles noggrant för de undervisningsanst.alter i v&amp;rt land till hvilka kvinlig ungdom liar tilltrade: folkskolor, högre flickskolor, seminarier, folkliögskolor, imiversitet, slöjdskolor, tekniska skolor, liusli~llsskolor, mejeriskolor, trädgårdsskolor. Dar meddelas en kort öfversikt af namnda undervisningsanstalters organisation, ocli den undervisning, som dar lamiias, samt af den larareverksamhet kvinnor vid dem utöfva. Efter en redogörelse för den svenska gyinnastiken och den roll kvinnan på detta område spelar, omtalas de donationer, soin af .kvinnor gifvits eller testainenterats till universitet eller niidra undervisningsverk .. Dessa donationer representern ganska betydliga summor, så ha ensamt till stipendier vid Upsala universitet af kvinnor skalikts .400,000 kr. Endast ett af dessa stipendier a r uteslutande afsedt för kvinliga studeranden. Andra afdelningen ined äiniiet kvinnans verksainliet inoin utilgörenheten ä r den niest omfattande. Det har också af ålder ansetts för kvinnans företrädesrätt att vara mänsklighetens barmhärtiga samarit, ocli frainställningeii af hennes verksamhet på detta omrhde innefattar afven nästan alla barmhärtighetsverk inom landet, till alla liar Iion på ett eller annat sätt bidragit, genom sitt arbete eller genom sina penningar. Välgörenhetsarbetet delas i rapporten i preventiv och effektiv välgörenhet. Till den förra räknas allt livad som göres för a t t hjälpa barnen - barnkrubbor, barnliein, arbetsstugor, praktiska hushållssBolor, skollofskoloiiier, abnorinskolor - vidare föreningar för sj älf Ii j alpens befrämj ande, för frigifna filngars Iijalp, missionsverksamliet (den rent religiösa såväl som den för sedlighet och nykterliet).
På dessa med flere skäl syntes Utskottet bordt afstyrka ifrågavarande utgift. Som Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet likväl bifallit förevarande punkt, kunna ofvanberörde redan förut hos Utskottet pröfvade omständigheter icke föranleda Utskottet att frånträda dess förra yttrande i ämnet. Bonde-Ståndet har återremitterat dels 26:te punkten, om pension till Hofgravören D. G. Forsells enka, dels 28:de punkten, om enahanda förmån åt enkan efter Konrektorn J. E. Lyth. Då de öfriga Riks-Slånden likväl bifallit dessa punkter, hvilka sålunda, enligt Riksdags-ordningens 75 §., äro af Rikets Ständer afgjorda, kan Utskottet ej dermed taga vidare befattning. Å 32:dra punkten, afstyrkande bifall till väckt förslag om pension af 200 R:dr till hvardera utaf framlidne Rektorn vid f. d. Elementar-skolan i Gede G. F. Vierecks 2:ne efterlemnade döttrar, har Utskottet erhållit återremiss från Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden. Emot förra Utlåtandet är vordet hufvudsakligen erinradt, att, då rektor Vierecks förtjenster såsom skollärare och författare mäste erkännas, samt att han på egen bekostnad och med stora uppoffringar företagit en resa till Schweitz för att inhemta närmare kännedom om skolväsendet samt utbilda sig för lärarekallet, hvartill komme att Viereck under sin mångåriga tjenstetid haft obetydlig lön; så borde hans nit, sjelfuppoffring och duglighet af samhället återgäldas med det föreslagna understödet åt hans 2:ne sjukliga och ålderstigna, i utblottad belägenhet efterlemnade, döttrar. Härtill funnes jemväl ett skäl derutinnan, att Utskottet föreslagit pensioner, i 28:de punkten, åt en skicklig skollärares enka och i 29:de punkten åt en annan förtjent mans, i bättre vilkor efterlemnade, dotter.
Agardh väckt motion om ett anslag af 2,000 R:dr lill förstärkning af Bibliotheks-fonden vid Carlstads Gymnasium; men då bidrag af Statsmedlen till vidmagthållande eller utvidgning af Stifts-Läroverkens samlingar tillförene icke utgått, och Udskottet tror sig kunna förutse, att, om något i sådant afseende för Ett Läroverk beviljades, enahanda anspråk från de öfriga skulle derigenom framkallas, afstyrker Utskottet bifall till motionen. O Uti serskilde från Preste-Ståndet till Utskottet remitterade motioner hafva förslag blifvit väckte; Stats*Utsiottets Utlåtande, N:o 4t. 15 af Professoren Knös, med hvilken H. H. Erke-Biskopen instämt ! att, på det Upsala Cathedral-skola, sorn både till läroämnen, lärotid och lärjungars antal fullt motsvarade Gymnasium och dermed förenad högre Lärdoms-skola, skulle äfven till lärames antal och aflöning komma att motsvara förenämnde (Vänne med Cathedral-skolan likartade Läroverk, Skolans stat, som för närvarande utgjorde 700 tunnor, måtte ökas till 1,570 tunnor spanmål, eller med 810 tunnor, motsvarande, å 6 R:dr, 4,860 R:dr.; af Professoren Doctor Reuterdahl: att för det fall Rikets Ständer för Upsala Cathedral-skola bevilja, hvad af Professor Knös blifvit begärdt, samma förmoner måtte tilldelas Cathedral-skolan i Lund, hvilken befunne sig i alldeles lika ställning med den i Upsala; samt < af Biskopen m, m. Hallstrom, om löneanslag för en Con-Rector vid Wisby högre Lärdoms-skola. I anledning af dessa motioner, får Utskottet anföra! att, dä KongL Majit, enligt hvad den Nådiga Propositionen gifver vid handen, icke funnit