Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I kunnen nog dela med er af er rikedom åt den barnlösa tanten, som nu blir så ensam, när det vore obilligt att längre beröfva kapten Nordenskans sin enda dotter.» Angenämt öfverraskad kysste lagmannen sin tants hand, och gaf sitt bifall, äfven hans fru syntes nöjd, och prisade Emmas lycka, som fick resa till en stad och vara der. «För oss andra blir lifvet tråkigt i vinter,» sade hon, «ty R—s flyttar in till staden i nästa månad. Äfven i andra afseenden är Emma lycklig,» fortfor hon, «ty vi äro ej nu i tillfälle att antaga en guvernant. Ännu är Bata för ung och barnslig att rätt kunna profitera af en så dyrlejd person, och Emma, med sitt olyckliga stammande uttal, kan icke lära sig fransyskan. Jeanette får öfva sig deruti, äfvensom i musiken på egen hand, ty när Bärendorf är borta, ligga alla bekymmer på mig. — Jag har riktigt varit orolig för Emma.» «Utom musik och språk är det ju så mycket annat en ung flicka har att lära,» anmärkte friherrinnan, «och Jeanette hade ju kunnat meddela sin syster hvad hon sjelf har lärt. Och i fröknarna Strutz har du ju dem, som kunna åtaga sig de mindre barnen och lära dem sådant, som tillhör deras ålder.» «Ja den som hade tid och tålamod med sådant,» svarade lagmanskan leende. «Renata går mig litet tillhanda i hushållet, och Eva töra vi ej få hålla hos oss så länge.» På Evas bestörta utseende såg man, att hon tog detta yttrande som en invite att laga sig bort. «Låt Emma genast få komma med oss till Löfsala,» bad tanten, «hvad som icke är i ordning för henne, kan ju komma efteråt. Intet behöfver du sörja för något nytt. Hon skall få lärft och bomullstyg af mig, sy skall hon göra sjelf; jag gör det ännu, fastän jag är gammal, men ull måste du skicka oss. Min Anna spinner så utmärkt vackert garn, och det skall blifva ett trefligt göra att under vinterqvällarna sticka sina strumpor sjelf, eller huru tycker du Emma?»
Då skall du låta blåsa i basunen öfver allt edart land, på tionde dagen i sjunde månadenom, rätt på Försonedagen. Och I skolen helga det femtionde året, och skolen kalla det ett friår i landena, allom dem som bo derinne; ty det är edart klangår. Så skall hvar och en när eder komma till sina ägor igen, och till sina slägt. Ty det femtionde året är edart klangår. I skolen intet så, ej heller uppskära det af sig sjelfvo växt är, ej heller afhemta i vingårdenom det utan arbete växt är. Förty klangåret skall vara heligt ibland eder. Men I skolen äta allt det som marken bär. Det är klangåret, i hvilko hvar man skall komma till sitt igen. Om du något säljer dinom nästa, eller något köper af honom, skall ingen besnika sin broder; Men efter klangårens tal skall du köpa det af honom, och hvad åren sedan draga kunna, derefter skall han sälja dig det. Efter som åren äro mång till, så skall du låta risa köpet, och efter som de äro få till, skall du låta köpet falla; ty han skall sälja dig det efter som det draga kan. Så besnike nu ingen sin nästa, utan frukta din Gud; ty Jag är Herren edar Gud. Derföre görer efter mina stadgar, och håller mina rätter, att I dem gören, på det I mågen tryggeliga bo i landena; Ty landet skall gifva eder sina frukt, att I skolen hafva nog till att äta, och bo tryggeliga derinne. Och om du vorde sägandes: Hvad skole vi äta på sjunde årena; ty vi så intet, och församle ingen årsväxten? Så vill jag bjuda min välsignelse i sjette årena öfver eder, så att det skall göra eder treåra växt. Det I sån på de åttonde årena, och af den gamla årsväxten, der äter af intill nionde året, så att I äten af det gamla, intilldess åter ny årsväxt kommer. Derföre skolen I icke sälja landet evinnerliga; ty landet är mitt, och I ären främmande och gäster före mig. Och I skolen i allt edart land låta landet till lösen.
Kroppkakorna nedläggas i kokande vatten och få koka en timma. I s. k. » bättre » hus på Oland lagas kroppkakor sålunda: i några matskedar mjölk vispas 3 ä 4 ägg, hvarefter den slås till kokt rifven potates; sedan inknådas mjöl i massan tills den blir en lagom hård deg; på bordet » ältas » massan och formas till plättar af en tums tjocklek; på hvarje plätt lägges bräckt fläsk och lök, beströdt eller kryddpeppar. Derefter till kroppkakor och nedläggas vatten. Kokta om 15 min. smält smör. med stark formas de i kokande Ätas med Emelie. Efterrätter. F r u k t p a j. T en form af eldfast lera nedsättes ett dricksglas med botten upp. Häromkring nedläggas hvarf tals med socker friska bär såsom: körsbär, hallon, jordgubbar, röda vinbär, äpplen i skifvor, plommon m. m. — ju flera sorter dess bättre, men endast en sort duger ock. En smördeg tillredes och utkaflas trenne gånger åt hvarje håll. VI vilja särskiidt fästa uppmärksamheten pa Iduns lämplighet for plats * sökande och platsutbjudande annonsorer, afvensom för alla Öfriga slags 3 Till 3 " B deg behöfs blott / 9 smör till denna paj. Formens kanter fuktas med vatten och klädas med smala remsor af degen. Kesten utkaflas och lägges öfver formen; med en knif göres 3 skåror på midten. Tål 20 minnter eller ' / s timma i varm ugn. I glaset samlas saften från bären, hvilken kan efter smak serveras till hvarje portion paj. Cili. 4 A r r a c k s pudding. Ett qvarter grädde, 3 lod socker och en liten bit vanilj uppkokas tillsammans; sedan afiyftes det från elden och 3 mindre äggulor ivispas, påsättes åter öfver elden att nppkoka under flitig vispning. — Nu upplöser man ' ji lod gelatin, som tillsättes det kokta, sedan det är något afsvalnadt. — Arrack ihälles efter smak. (Punsch eller konjak i nödfall). Sedan slår man blandningen i en form och ställer den på ett svalt ställe att den stelnar.
Nu år fulltalig nämnd utsedd; kalle då Rätten den att å viss dag sig infinna, der den ej genast tillstädes år. Ledamot af nämnden skall inför Rätten med ed bekräfta, att han, utan våld och mannamån, enligt lag och efter båsta förstånd och samvete skall verkställa den pröfning, hvartill han kallad blifvit. Sedan eden svuren år, öfverlemne Rätten genast till ordföranden i nämnden alla af parterne i saken ingifna handlingar, så ock protokoll öfver hållet förhör och sammanträde derefter nämnden utan dröjsmål att saken granska och afgöra. § 314. Ej må, vid nämnd, muntligt förhör tillåtas, utan så år, att nämnden, till närmare utredande af någon omständighet, finner parternes hörande nödigt. Har öfver något ersättningsanspråk dispacheur sig ej utlåtit, eller år hans utredning i annat afseende ofullständig och kan det icke, efter dispacheurs hörande, af nämnden omedelbarligen råttas; håfve nämnden magt att målet i de delar till ny utredning af dispacheuren återförvisa. Den nya utredningen varde derefter af dispacheuren insänd till Rätten, som, efter det parterne lemnats tillfälle att deröfver sig yttra, handlingarne till nämnden för vidare åtgärd öfverlemnar. § 315. Kommer, under det parternes tvist hos nämnden anhängig år, någon och begår att hörd varda, förty att saken hans rått rörer, och visar han skål dertill; låte nämnden honom få kunskap om det som i saken förekommit, höre ock parterne öfver hans påstående och infordre, der hans anspråk outredt år, dispacheurs yttrande. Sedan utlåte sig nämnden, i ett sammanhang, öfver den mellankomnes och de förre parternes talan. Åberopar mellankommande part vittnen, att sin talan dermed styrka, öfverlemne nämnden till Rätten att om sådant förhör i laga ordning besörja. Protokoll 86 Expe(liliorisUts kottets Förslag till underd. Skri/velse, N:o 164. öfver förhöret skall till nämnden aflemnas inom åtta dagar efter det förhöret skett, såvida det inför Rätten egt rum, eller inom två dagar från det protokollet Rätten tillhandakomma, der förhöret vid annan domstol föregått. § 316.
Den 1 December f. m. il sannt, såsom den ädle Grefven anmärkt, att de öfrige föredragande Ledamöterne af StatsRådet skulle få en större befattning med Statens egenteliga administration , än de förra. Likväl blefve ingen af dem , hvad man i andra Länder förstår med Ministrar, Att de 2:ne förnämsta Stats-Råden äga och bibehålla benämning deraf, synes mig lämpligt, i anseende till den representation , som bör tillkomma Justitim-Stats-Ministern , i egenskap af högste embetsman för inre ärender, och Utrikes Ministern för de yttre. I ett fattigt Land bör man undvika att öka titlar och värdigheter. Det behöfves ej heller i detta afseende , emedan hvarje Förvaltnings-chef kan , under namn af Stats-Råd , äga samma verknings-förmåga , sorn om han hette Minister. Att a:ne af StatsRåden skulle beklädas med den högsta embetsVärdigheten, under namn af Stats-Ministrar, och de öfrige heta Ministrar, med närmaste värdighet till de förra, hvilket Utskottet föreslagit, anser jag, ehuru mindre vigtigt , dock olämpligt; ty om alla Stats-Rådets Ledamöter blifva Ministrar; så skola de förmodligen alla vara Excellencer , eller åtminstone anses derför. Enär nu tillsättandet af en Förvaltnings-chef lätt kan misslyckas , alldenstund man icke på förhand kan så noga känna hans skicklighet till ett så vigtigt kall , bör man ej genast bekläda honom med så hög värdighet, att, i fall Kongl. Majit skulle nödgas entlediga honom, både Embetsmannen sjelf och Staten blefve för framtiden besvärade af denna värdighet, antingen axman beställning eller pension kpmine i fråga, 12 Den 1 December f. m. Ytterligare torde man finna, att, då alla de vigtigaste embets-förrättningar skola utföras genom Förvaltnings-Cheferne, fordras dertill män i deras bästa ålder, och som följaktligen ofta måste väljas ibland dem , som icke redan äro högt uppsatta. Ett icke obetydligt hinder mot deras anställning skulle öfvergången från en ringare till den högsta embets-värdigheten utan tvifvel blifva.
Det torde sålunda, i följd af denna §., vara en Rikets Ständers pligt emot Svenska folket, att icke utsätta det för den oreda och de lidanden, hvilka af ett sådant förhållande kunna uppstå, och att vid alla Riksdagar, nu och framdeles, innan utgången af den 3:dje Riksdagsmånaden, eller innan den 14 Februarii, hafva infordrat StatsUtskottets vigliga Betänkanden öfver Inkomst-beräkningen och de på RiksStaten grundade Utgifterne. Motionstiden har visat de vanliga resultaten, att allmänna och enskilta Ortseller Glass-angeliigenheter gemensamt äro föremål för Riksdagsmannens behandling} men ingen redlig medborgare lärer tveka, att underordna dessa enskilte förhållanden under de Allmänna, samt räkna dessa sednare till egentliga föremålen för^Rikets Ständers Beslut och underdåniga önskningar. 9 H. ii Den 9 Januari i. Det torde således få antagas såsom säkert, att ibland Rikets Ständer allmänt inses, luiru vigtigt det är, att icke mängden af enskilte motioner måtte föranleda lill öfverdrifna utgifter för folket och hindra Rikets Ständer, att uppfylla sin första och heligaste pligt, såsom Representanter, hvilka utöfva Svenska Folkets urgamla rätt att sig beskatta. Måtte också den dag aldrig komma , då Rikets Ständer, enskilt eller allmänt, skulle förgäta, att det är en vis utöfning af denna rätt, som tryggar våra efterkommande för svekfulla magtinnehafvares inkräktningsbegär på folkets friheter: dessa stora politiska friheter, förutan hvilka alla enskilta rättigheter allenast äro bländverk. Det torde äfven vara gifvet, att samtelige RiksStånden erkänna nödvändigheten att hålla i helgd Representationens värdighet. Huru delade tänkesätten än må vara om vårt Representationssätts ofullkomligheter, äger den redlige Riksdagsmannen en helig pligt att fullgöra sitt kall, så godt han kan, efter sitt samvetes röst. Han har, i min tanka, blott rätt att fordra aktning för sig sjelf, i den mohn han håller de föreskrifne former helige, och efter all förmåga verkar i desamma: huru svårt det än kan synas.
— Emot denna åsigt anför jag den öfriga representativa verldens, sorn staller dylika materiella ämnen för parlementära debatter och vota utom den politiska tummelplats, på hvilken, likmätigt denna statsforms väsende, frid aldrig blifva kan — och sorn anser att frågor om allmännyttiga arbetens företagande enkannerligen tillhöra dem,- hvilka böra på fridlyst gebit afhandlas. -— Aldraminst användes i dessa parlament benämneisen förtroende-vota på anslag, hvilkas föremål blifva i sjelfva beslutet orubbligen bestämda och hvilkas belopp oftast, icke ens af Regeringen, men af arbetenas speciella styrelser blifva disponerade. Ar nu sådan åsigt häfdvunnen inom representationer, der, i anseende till deras enklare mekanism, majoriteter framstå i den arithmetiska evidens, och i det compacta opinionsskick, hvarmedelst de mäkta att inom påstående session ofelbart framgå till sitt mål; oell der, för öfrigt, ett i passion begånget statsekonomiskt misstag, endast för den korta mellantiden till nästa session, är beslutet, — huru mycket riktigare må ej sådan lära åkallas hos oss, der ingen beräkningsförmåga förslår att tillförlitligen spå 0111 och när en opposition når sitt syfte, och der lika många år, som annorstädes månader, förflyta innan närmsta påräkneliga sammanträde af Representationen. — Item må ju antagas alt icke något, till sitt ursprung fosterländskt, misslynne, huru välgrundad! det än förmenar sig vara, skulle vid lugn samvelspröfning vilja gå ända derhän att i harmen låta Sverige i åratal sakna ett ända till påtaglighet demonstreradt gagn — ja, kanske sakna det alltid; ty — mine herrar! — con jun c tur är något, som ingen förmår commendera eller i förväg beräkna; och mycket annat än ett statsverks ti11— fälliga habel är med och bildar det der, som kallas coujunctur. — t alla fall förblifver caleuiativt sannt, ja obe - D c n a4 Mars c. ra. 335 stridligt, alt en affär, när elen göres, blifvit mindre gotl med hvarje nr man egen villigt fördröjt tilltaget och profiten.
"så länge sådan ansvarighet fortfar, under fem år, räknade från afflyttningen från husbonden, enskildt vidkännas etc.” Då hlir det ett band på husbonden att draga försorg om den person, hvars krafter han till sin nytta användt. Jag har ansett mig böra yttra detta, för alt ådagalägga motiven till Utsktns tillstyrkande. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Frih. Cederström liar i min tanke yttrat sig så fullständigt och så väl öfver den politiskt statsekonomiska delen af frågan, att jag skulle anse det vara helt och hållet fruktlöst att dertill vilja lägga något, för att bibringa en högre grad af upplysning för frågans behandling inom Huset; äfvenså har Frih. Boye på ett högst öfvertygande sätt ådagalagt följderna af ett sådant stadgande, som här nu är i fråga. Jag kan icke annat än verkligen beklaga, att Hr von Rosens erfarenhet om förhållandet är sådan, som den värde talaren uppgifvit. Jag beklagar innerligen, om uti den provins, hvars styrelse honom är i nåder anförtrodd, det allmänna förhållandet emellan 4 I 2 D e 11 i3 Mars f. m. husbönder och tjenare är sådant, som den skildring utvisar, hvilken han inför Huset framställt. Jag skulle önska, alt vid detta tillfälle landshöfdingarne uti de län, der jag har mina egendomar, vore tillstädes, då jag icke skulle underlåta att appellera till deras vitsord, huruvida förhållandet inom dessa län afviken från det läns tillstånd, om hvilket Hr von Rosen, i följd af sin ställning i egenskap af länets styresman, naturligtvis äger en närmare och speciellare kännedom. Min erfarenhet åtminstone är lyckligtvis icke sådan, med undantag af ett eller annat enstaka förhållande, hvilket visserligen icke måtte kunna utgöra föremål för er. lagstiftning af denna art; men såsom jag yttrat, bör jag icke förlänga discussionen med att upprepa eller närmare detaljera hvad af andra talare blifvit framstäldt, vida bättre un mig skulle lyckas; dock torde mig tillåtas att ännu en gång nämna, hvarom jag någon gång tillförene haft äran erinra, att ett af de första och väsendtligaste villkoren för en ändamålsenlig lag är egenskapen alt vara på samma gång begriplig och verkställbar.
Jag vill blott för min del förklara, att jag icke betviflar, det ju Hr Stjerncreutz Den sS April ». m. kunnat hafva fullkomligt skäl alt söka ersättning; men jag har sökt göra mig noga reda för förhållandet och har, på grund deraf, funnit mig böra biträda Utsk:s tanke. Hr Gyllenhaal: Jag förenar mig äfven denna gång med Frih. Silfverskjöld och begär nu, att äfven mina yttranden må få qvarstå i protocollet. Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad. StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda memorial N:o 56, ang:de en gratification åt Commissarien I). Ek för hans hafda befattning med reparation och inredningen af Riksg.Cont:s förra hus, som nu begagnas af de ofrälse RiksSt:n samt R. St:s Utskott. Företogs till pröfning StatsUtskrs d. 21 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 57, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse om ytterligare statsanslag för Arme'ens Pensionscassa, om dispositionen af accordsregleringsanslaget och om belåningsrätt å accordsfondens obligationer. Hr von Troil, Emil: Jag för min del erkänner, att jag ej kan fullkomligen instämma i det nu upplästa betänk. Utsk. uppgifver de inkomster, hvilka Pensionscassan skall -äga af statsverket, och har derunder inberäknat besparingen för de s. k. vacanceoch liggemånaderna, som icke utgör annat än afdrag på tjenstemänuens löner och således icke är statsanslag. Om tjenstemännen, såsom nu är fallet, få tjena io månader, förrän de få någon lön eller förrän den ökas, hafva de sjelfva lemnat dessa bidrag, likasom bidragen voro deras och icke statens, om de först efter 20 månader skulle uppbära sina lön.
De öfrige 1,450,000 R:dr utgöra en t i 1 lok t kostnad utöfver 1815 års förslag, härrörande, på sätt ofvannämnde utredning närmare utvisar, af den rubbning hela planen undergått, genom förminskning i de årliga tillgångarne för arbetets bedrifvande, på hvilkas fortfarande hela förslaget var grundadt; af den större fullkomlighet och varaktighet, canal-byggnaden vunnit genom begagnande af de förbättringar, som egen och andras erfarenhet gifvit vid handen; af oförutsedda svårigheter vid arbetets uiforande och deribland de förändringar i Canalens sträckning, sorn locala omständ igheler gjort oundvikliga, Samt förhöjda pris på åtskilliga materialier, och ändteligen af missräkningar i sjelfva förslaget, desse dock ej uppgående till fullt 6 procent af hela kostnads-summan. Då enligt hvad Directionen förut vid flera tillfallen yttråt, minskningen uti de år 1815 på. räknade tillgångarne for Canalbyggnadens utförande förorsakat tidsutdrägt och derigenom en hufvudsaklig del af den tillökta kostnaden; så har Directionen ansett sig böra uppgifva en sådan plan för det återstående arbetet, som med 6 68 Proposition angående Götha Canal. minsta kostnad leder till målet på möjligast koria (id. I följd häraf har i det nu upprättade förslaget blifvit beräknadt, att hela arbetet skulle till 1828 års slut vara fullbordadt om det erforderliga byggnads-bidraget kan erhållas, fördeladt sorn följer, nemligen: innevarande år 1823 — R:dr 400,000. 1824 •—• 400,000. ■—■ 1825 — 400,000. —■ 1826 — •— 350,000. ■— 1827 — 300,000. — .—. — ig28 — 200,000. tillsammans R:dr 2,050,000. med lemnad rättighet, att, när så behöfves, få ett föregående år uppbära högst 50,000 R:dr af det påföljande årets anslag.
Du 1111ga J I I O ~ I ~ svenska U qvini~n, S; visst SOJJZ ii&amp;a d14 kao och briha, UII segra skol /. Gurhard Tun. d -. de flesta e u r o p e i h länder arbeta och agitera qvinnorna oförtrutet, men beklagligtvis ännu i allniänhet med föga d framgxng, Mr att komma i besittning af en rättighet så dyrbar som den, hvilken våra svenska qvinnor redan i mera än tjugo ar egt, men tyvärr s3 föga begagnat rättigheten att deltaga i stadsfullmäktigeval. Ej ens i norra Amerikas Förenta stater med blott några undantag - kommit sa lingt soni har man hos oss. S5 har t. ex. ännu blott för några veckor sedan en motion. angående den municipala ( I det demokratiska Frankrike arbetas oförtrutet år efter hr på att f3 qvinnans municipala röstritt erkänd. ; \ langa framstaende qvinnor och män offra tid och krafter för detta vigtiga mals uppniende, men ännu har man i sjelfva det radikala Paris ej kommit Iangre än att, d i i sistlidne januari manad en petition Bnyo framlades inför Paris generalrBd med begäran, att qvinnorna måtte tillatas afgifva sitt kommunala votum, beledsagade en viss monsieur Georges Berry det officiela referatet öfver petitionen nied ett afstyrkande utliltande, hållet i så ria och för qvinnans värdighet sarande uttryck, att vi har ej vilja upprepa desamma. Petitionen afslogs också med 37 röster mot I I. I de niånga skrifter angieiide qvinnofrigans tillsthd i den kamla och nya verldens olika länder, som tid efter annan utkomnia, framh5lles alltid vart kara Sverigc som ett af de land, hvilka i detta afsecndc gått i spetsen for civilisationen. och man skattar allmänt den svenska qvinnan lycklig att vara i besittning af en så betydelsefull medborgerlig rättighet. Men huru är det hos oss? Värdera vi denna rätt?
Slrifv. Jen; i händelse af Nådigt bifall till hvilket sålunda framställda förslag, Torget, som nu endast är 135 alnar långt i sträckningen från O O iiorr till söder, skulle erhålla en längd af omkring 2io alnar. I detta ämne har E. K. M. den 16 sist]. Maji behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåta Nådig Proposition, deruti E. K. Sig hafva funnit de uppgifne olägenheterne af Hötorgets otillräckliga vidd för det behof, såsom försäljningsplats för Landtmannavaror å Norrmalm, hvartill det är anvisadt, vara grundade, samt både säljares och köpares nyLta och beqvämlighet påkalla ett ökadt utrymme derstädes, hvilket också lämpligen och utan egentlig afsaknad för E. K. M. och Kronan kunde beredas derigenom, att, på sätt föreslaget blifvit, Torget med en del af Kronans derintill belägna Tomt, Beridarebanan kallad, blefve utvidgadt; men då E. K. M. ansett verkställigheten af detta förslag, enligt n’-j §. i Regeringsformen, fordra Rikets Ständers bifall, har E. K. M. genom högstberörde Nådiga Proposition till Stats-Utskottet öfverlemnat, att hos Rikets Ständer föreslå , det norra delen af meranämnde Tomt, till hela Tomtens bredd och till en längd af omkring 8o alnar må, för att dermed utvidga Hötorget, till Stockholms Stad öfverlåtas, under vilkor, att det å samma Tomteandel utmed Torget belägna Vagnshus, hvilket E. K. M. funnit för Dess och Kronans räkning icke kunna uma bäras, varder på Stadens bekostnad å den återstående delen af Tomten inflyttad!. Exp. Utsi-. Förslag till und. Slrijv. 253 Efter häraf erhållen del samt efter -.Öfvervägande af hvad i ämnet förekommit, hafva Rikets Ständer funnit sig böra bifalla E. K. M:ts ofvan högstberörde Nådiga Proposition, med dermed förenadt vilkor, att de å norra delen af Beridarebanan nuvarande, för E. K.
Jag anser st t en besparing för Statsverket hurde åstadkommas, genom en sådan indragning , och anhåller derföre om återremiss ; eller ock att Betänkandet måtte få hvila, tills Utskottens yttrande uti enahanda ämne, rörande Jämtland och Härjeådalen inkommer, på det dessa likartade frågor, i ett sammanhang må kunna upptagas, pröfvas och afgöras. Den 14 Augusti f, m, Herr Hartmansdorff, Augurt: För min del kan jag ej finna annat, än att Utskotten rigtigt behandlat målet. Om man skall hoppas » att de aflägsne Länen skola vårdas med den sorgfällighet som erfordras, så är det nödigt att en närmare tillsyn af Embetsman äger runi, och att den nya organisationen icke förändras. Jag får således tillstyrka bifall ä Utskottens Betänkande ; och inser intet skäl, att uppskjuta med afgörandet, till dess en dylik Iråga förekommer om andra Län. Jag tror , att samma skäl tala emot den som emot detta förslag , och sakerne synas så väl kunna åtskiljas, att jag anhåller, det förevarande Betänkande genast måtte få afgöras. Mängden af uppskjutne mål, är redan så stor, att man icke bör öka den med nya. Friherre Toll, Gustaf Philip , förenade sig med Herr von Hartmansdorff. Herr Hammarskjöld, Lorenzo: De skäl sorn den siste värde talaren anfört, för bifall till Betänkandet, måste jag förklara, icke vara talande. Då Landshöfdingar mera äro tillsatte för innevånarne , än för vidsträckta ^nen-i niskotomma Lindskaper, så, enär folkmängden uti de fiågavarande Länen är oändeligen ringa , tror jag den besparing kunde ske, att Länen sammanslogos , och får derföre förena mig med Herr Montgotnmerie, i anhållan om återremiss. Herr Berghman, Ambrosius Maqnus : Dg Den 14 Augusti f. m. skäl, sorn Utskotten anfört, till bibehållande af Länens delning , tror jag ej vara så giitige, att de bestå vid en noga granskning.