Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deduetioner eller skäl ledande till en annan öfvertygelse, än den Utskottet redan, såsom tillhörig dess pluralitet, i Betänkandet framställt, är det för Utskottet angenämt att nu få förklara, hurusom Utskottet, utan ändring, förblifver vidi dess ofvannämnda, med berådt mod och i bästa afsigt gifna Betänkande. I sådan sinnesförfattning blir det äfven möjligt för Utskottat att bestå den af någon bland de anmärkande gifna vinken till jemförelse med ett Utskott vid någon föregående Riksdag, »om varit nog Svenskt att afslå förslag af förment lik» beskaffenhet med det som Särskilta Utskottet nu haft äran uppgifva. Afven Särskilta Utskottet är nog Svenskt för att i Fäderneslandets sak fatta omdömen och tillstyrkanden efter dess ledamöters bästa förstånd och öfvertygelse 5 och, då, såsom en lätt förklarlig följd af olika förmögenheter eller tänkesätt, det, som Utskottet tror leda till Svenska frihetens bibehållande Och Nationalkraften» utveckling, af andra blifvit ansedt sorn farliga försök deremot, och en framställning i sådana ämnen funnits oväntad och egentligen förtjent af ott kort afslag, så finner sig Utskottet i dess a hårda bedöm - Serskildta Utskottets Eetänkandsm 911 mandén icke så mycket böra se ett oförtjent misskännande, som uttryck af den irves för Sverige och al!t Svenskt, som kan lifva en Talare äfven ti;i misstag i sjelfva d n Sak som discuteras. Utskottet, sorn förnummit huru förra Ständer önskat att den begärta Commitén, för att så mycket säkrare vinna ändamålet, mått® arbeta utan hinder af gällande lagar och författningar, har af sådan anledning trott sig, med bibehållande af ali tillbörlig aktning för Jagarne, likväl kunna föreslå utvägar, de der möjligen medföra nödvändigheten att ändra några ord i Regeringsformen, uå ändamålet är att med rent Svenskt intressse befordra afskaffandet af en mangi tjänster, utan synnerlig nytta, dera Nationen ej har råd eller ens utväg att underhålla. Skulle
Vidare har Direktm uti denna § anmält, att Frih. Anton von Liewens testamentsfond, som vid 1843 års slut uppgålt till 29,053 ridr 43 sk. 9 rist. bico och hvaraf, enligt H. R. o. Adis beslut vid förra riksdag, endast 2me af de i testamentets 4:de § omnämnde 10 pensioner, bordt till Fröknar von Liewen utdelas, intill dess kapitalet, genom besparda räntor vuxit lill eli belopp af 31,200 ridr, vunnit den tillökning, att dess fordringar och tillgångar vid 1846 års slut uppgingo till 32,589 ridr 43 sk. 8 rist.; i följd hvaraf, och sedan jemväl fondens räntebärande kapital kunnat uppbringas till del af R. o. Ad. stadgade minimi-belopp af 31,200 610 Den 19 Februari e, m. ruis, Direkt:n, under sistl. år, förordnat om utdelningen af de 8 å nämnde fond innehållne pensioner. Likaledes gifver Direktai i denna § vid handen, att den uti Direkt:ns berättelse vid sednaste riksdag omnämnda tvist ang:de framlidne öfversten A. M. Berghmans testarnenlariska disposition. hvarigenom han uppdragit åt Direkt:n att hans efterlemnade egendom förvalta och afkastningen deraf till stipendier och pensioner använda, blifvit genom K.
Men om äfven låneoch kreditiv-rörelsen skulle vid något tillfälle förete större eller mindre oanvände öfverskott; tror Utskottet det icke vara lämpligt att tillgodogöra dem genom inköp af sådana obligationer, hvilka från långifvarens sida äro ouppsägbara, enär, genom vidtagandet af en dylik åtgärd, de fastställda lånefonderna skulle komma att till beloppet förminskas, eller ock Batiken möjligen nödgas att med förlust afyttra dylika obligationer. Under anmälan, att Utskottet framdeles, i fråga om uppköp för Bankens räkning af räntebärande obligationer, kommer att yttra sig i förevarande ämne; får Utskottet 77:o nu afstyrka bifall till Grefve Gyldenstolpe^ ofvanberörda motion. Sedan Utskottet sålunda genomgått låneoch kreditiv-rörelsen samt till besvarande upptagit de angående densamma väckte och till Utskottet remitterade motioner, får Utskottet framlägga följande jemförelse emellan förlagskapitalen för de serskilda låneoch kreditiv-rörelsegrenarna, enligt nu gällande Banko-reglemente och likmätigt det af Utskottet här ofvan upprättade förslag: 46 Bauko-Utskottets Betänkandey N;o 42. För lån på guld och silfver, jern, koppar m. fl. vågförda effekter samt tackjern „ »på fast egendom „ „ till skiften och odlingar Kreditiv till Riksgälds-kontoret Dito till Kongl. Kommers-kollegium för manufakturernas och fabrikernas understöd Dito till Jern-kontoret Dito till Fahlu bergslag, Stock holms stads brandförsäkrings-kontor samt sparbankerna i riket Dito till hypotheks-föreningar . Dito „ associationer och privat banker för spanmåls-be - Dito larling Till belåning af Enligt Bankomentet. 3.500.000 6.500.000 80,000 1,000,000 M a x i m u m. regieEnligt Utskottets förslag.
Om nu en man ingått en entreprenad, beräknad på att underhålla ett visst antal personer, under hopp om en knapp vinning för sin möda, dä detla antal är bestämdt, men antalet, ulan hans förvållande, sedan nedsältes, och om derjemte inträffat, att varuprisen, efler den lid, dä entreprenaden slöts, betydligen stegrats, och man tydligen finner alt förlust skulle uppkomma, ej mindre för enlrepreneuren än statsverket, om en känd och pålitlig enlrepreneur skulle nödgas afstå frän sitt conlract, och detla öfverlåtas på en annan, som fordrade vida mer än den förre, men hvars pålitlighet icke vore känd; så hemställer jag, om ej grundsatsen af klok statshushållning fordrar beviljande af ett obetydligt, anslag flir att bibehålla en pålitlig, emot att contrahera med en annan mindre pålitlig. Jag tillstyrker afslag' a denna puukt. IIr Lefren: Som jag, då detta inträffade, var Gouverneur för Krigsacademien, så behöfver jag ej säga annat för denna sak, än alt instämma i Hr Rääfs och Frih. Cederströms yttranden. Hvad desse Hrr anfört, hafva utgjort de motiver, som ledt mig vid framställningen om behofvet af den ifråga var. gralifiealioncn Enlrepreneuren var icke en man, som öfvertog nämnde entreprenad på ett år eller par; han hade flere år innehaft densamma lill styrelsens belåtenhet. Det var son, efter far, sorn öfvertog den, och den förre, långt ifrån alt sköta sitt åtagande sämre än företrädaren, gjorde lian det än bättre, utan alt visa den ringaste snikenhet.
Härvid framstår genast den stora olikhet, sorn förefinnes emellan pensioneringen af militära och af civile tjenstemän. Desse sednare hafva likasom Arméen sin särskilda pensions-inrättning, hvartill Staten i bägge fallen uti viss mån bidrager; men de civile tjenstemännen hafva dessutom den väsendtliga fördelen att vid upphunnen viss lefnadsålder och tillryggalagda bestämda tjensteår få roed hela lönens bibehållande såsom pension förflyttas på Allmänna Indragningsstaten. En motsvarande förmån saknas helt och hållet för de militäre tjenstemännen. Att den civile tjenstemännen sålunda tillerkända rättighet äfven i allmänhet och till betydlig del begagnas, synes deraf, att statsutgiften för desse Ijenstemäns pensionering på nämnda stat för närvarande uppgår till omkring 500,000 Rdr Eko. Jemföres åter Arméen med flottan i afseende å pensioneringen, visar sig äfven den ofördelaktiga ställning, hvaruti Arméens löntagare jemförelsevis sig befinna. Vid flotttan utfalla nemligen pensionerna efter en fastställd procent af sjelfva lönerna, sålunda, att innehafvare af 500 Rdrs lön-fördelar och derunder erhålla i pension hela lönebeloppet; deröfver till och med 600 Rdr — 95 procent, deröfver till och med BOO Rdr — 90 dito, deröfver till och med 1,200 Rdr — 85 dito, deröfver till och med 1,600 Rdr — 80 dito, deröfver till och med 2,000 Rdr — 75 dito. Vid Arméen äro löntagarne deremot indelade i vissa klasser med bestämda pensionsbelopp för hvarje klass, i enlighet hvarmed Ofverstar och Regements-Chefer uti pension erhålla Bko Rdr 800: — Ofverste-Löjtnanter och Förste Majorer . ... y> » 600: Öfrige Majorer Ryttmästare och Kapitener Löjtnanter Under-Löjtnanter Fanjunkare och en del Sergeanter Öfrige Sergeanter samt Furirer _
Dat hade 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JYz 46. ock utan tvifvel varit önskvärdt, om den kunnat erhålla någon förbättring, förr än nu i fråga varande reglering af presterskapets löner kan ifrågakomma. Då emellertid Komministrarne ej mer än Pastorerne böra af Staten aflönas, och de förras förhållanden i särskilda orter både med hänseende till inkomster, tjenstgöringsskyldighet och lefnadskostnader äro så olika, att en gemensam grund för deras aflönande svårligen kan uppställas, samt bestämmandet af ett visst och för alla gällande förhållande mellan Pastors och Komministers löne-inkomster icke heller skulle medföra rättvisa och belåtenhet, synas olika föreskrifter härom böra blifva för särskilda fall meddelade, och utredningen af denna fråga lämpligen kunna till en blifvande Kommitté öfverlemnas. 2) Alt presterskapets inkomster, utan att ingå till Statsverket böra i annan ordning än omedelbart ur den enskilde medborgarens händer komma prester skåpet till godo. j? Denna punkt, åsyftande att afhjelpa en af det nuvarande aflöningssättets väsendtliga olägenheter, torde i allo förtjena godkännande. Visserligen finnér jag ingen oöfvinnerlig svårighet vid en ytterligare bestämmelse, att presterskapets inkomster skulle af Statens uppbördsmän debiteras, uppbäras och redovisas mot den uppbördsprocent, som skäligen kunde stadgas, men då denna fråga jemförelsevis blifvit föga afhandlad, och några från hvarandra afvikande föreskrifter angående uppbördssättet torde för särskilda orter blifva nödige, lärer en ytterligare utredning af ämnet böra föregå de stadganden, som i detta hänseende vidare kunna vara hehöfliga. 3) Att all tionde, vare sig tertial-, smör, eller qvick-tionde utbytes emot' en gång jör alla bestämda a/gifter. Detta är tvifvelaktigt den mest genomgripande af de förändringar i presterskapets nuvarande aflöningssätet, som af Rikets Ständer funnits tjenlige och kan jag under närvarande förhållanden icke å densamma tillstyrka Eders Majits nådiga bifall.
Tillgång på timmer för de större sågverken har ännu ej alldeles saknats, men med afseende derå, dels att det måst hemtas från aflägsnare trakter och dels att priserne betydligt stegrats, är behållningen å dessa verk otvifvelaktigt något minskad. Den tid är också utan tvifvel att snart motse då denna tillgång kommer att ytterligare minskas. En vid Trollhättan anlagd Mekanisk verkstad med jerngjuteri sysselsatte, under året 1860, 80 arbetare och hade ett tillverkningsvärde af 106,156 R:dr, hvilket årligen högst betydligt ökas. Denna verkstad, hvartill förtroendet alltmera växer, och hvarest flera ångmaskiner af utmärkt beskaffenhet tillverkas, lofvar att för denna och angränsande orter blifva af högsta vigt. Vid Trollhättan finnes jemväl ett Oljeslageri med ett tillverkningsvärde af 54,000 R:dr, en Fabrik för beredning af träd till pappersmassa med ett tillverkningsvärde af 60,000 R:dr, samt ett Pappersbruk med ett tillverkningsvärde af 6,600 R:dr. Alla dessa å Trollhättan anlagda fabriker lida af den olägenhet, att äganderätten till den grund, hvarå de äro uppförda, tillhör Trollhätte bolag, som enligt dess privilegier ej äger afyttra densamma. Detta föranleder icke allenast en viss osäkerhet för fabriksidkarne, hvilka i saknad af grundäganderätten tveka att nedlägga erforderliga kapitaler, utan äfven omöjlighet att emot inteckningssäkerhet upplåna dessa, och hämmar således deras vidare utveckling. Vid Limmareds Glasbruk i Tranemo socken af Kinds härad och det i sammanhang dermed anlagda Bollsjö Glasbruk, har tillverkningen under perioden bedrifvits med synnerlig omsorg, och värdet deraf stigit till 78,000 R:dr. Dessa bruk, ehuru belägna i en ort, som saknar alla kommunikationsanstalter, och hvars produkter således måste föras på axel dels till Jönköping och dels till Statens vestra Stambana, afyttra likväl dessa till alla orter af Riket. Råämnen finnas till större delen inom orten likasom tillgång på ved, hvilket i förening med omsorg vid tillverkningen förklarar dess tillväxt.
Dessa verk hafva hvart för sig tillräckligt att skaffa; men ehvad man må hafva vunnit genom arbetets fördelning, enhet har man hvarken vunnit eller bibehållit. Det gifves för närvarande, egentligen att tala, i detta land ingen embetsmyndighet och ingen person, som är skyldig att fullständigt känna rikets financer, så vida man för möjligheten af en sådan skyldighets uppfyllande ännu behagar antaga som ett vilkor, att en sådan myndighet eller en sådan person skulle genom sin offentliga ställning vara satt i tillfälle till en öfversigt af hela Stats-capitalet. Att söka häruti vinna, icke en olämplig återgång, men en med sakernes närvarande skick förenlig rättelse, synes mig vida vigtigare och för de i detta betänkande uppgifna ändamålen vida tjenligare, än att några banco-attester gömmas i Riksgälds-Contoret, som deremot måste åtaga sig nya vidtutseende penningeförsträckningar.
Herr Doctor Wijkman kunde för sin del ej anse detta Compagnie som Monopolium, då det står hvar och en 932 Riksdagen 1815. fritt att deltaga deruti, men hade det ej varit så, hadi Compagniet kunnat anses som Monopolium. Herr Professor Munch af Rosenschöld: En fråga är om Ostersjö-Compagniet är nyttigt, en annan om det är inconstitutionelt. Om förra frågan tillstår jag, att ja» ännu icke hunnit stadga min öfvertygelse. För min del anser jag Compagniet vara det sednare, eller inconstitutionelt, då det blifvit Monopolium derigenom, att vilkore» för deltagande deri äro sådane, att en stor del af Rikets innevånare icke kunna deruti ingå. Herr Commerce-Rådet Egge: Product-Placatet är redan till en del hvilande, och dessutom är svårt att bedöma följderna af Compagniet, då det ännu icke tagit sin början. Begärdes på hordet. De dervid gjorde anmärkningar förföllo. Protocollerne för den 20 Maji 1812 och den 5 Maji 1813 angående förhöjning af nederlagsprocenten. Herr Professoren Rosenschöld: Härvid har jag anmärkt, att sedan Herr Stats-Secreterarcn Baron Wirsén redan i Maji månad 1812 föreslagit, att nederlagsprocenten skulle betydligen förhöjas, och Kongl. Maj:t befallt, att frågan skulle hvila tills Tull-Directionen blifvit hörd, gick denna förhöjning först efter mer än ett års förlopp i verkställighet, i anledning af Herr Stats-Secreterarcn Grefve Mörners derom afgifne underdåniga Promemoria, genom hvilket dröjsmål den oåterkalleliga högst förmånliga conjuncturen gick obegagnad för Stats-Cassan förlorad och Stats-Cassan i mistning af flere hundrade tusende R:dr, under det att en mängd öfverfiödsvaror ofört aliade under sken af nederlagsoch transito varor spriddes omkring i Riket.
Ständer våga alltså hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. ina i Nåder täckas förbjuda Dykerioch Bergnings-Kornpaniet allt slags åtgärd med fartygen vid sist omförmäldta tillfällen utan Skeppares och Godsegares medgifvande, samt, i följd deraf, lika Nådigt förordna, att de Kompaniet eljest tillerkända afgifter icke mätte ega rum då Dykeriets biträde icke begäres. Riksens Ständer framhärda etc, N:r 54. Uppl, o. godkänd hos Sandi, Riks-St. <3, 2 Mars 181S,' Underdåniga Skrifvelser'. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om befrielse för Götheborgs Stad från Jnqvarteringen ät den derstädes förlagde Eskader af Arméens Flotta. Af Riksdags-Fullmägtige för Göteborgs Stad är hos Riksens Ständer anmäldt huruledes Staden, fastän genom äldre Författningar samt Kongl. Brefvet den 4 Maj 1798 fritagen från Inqvarteringskostnaden för den derstädes förlagde Eskader af Arrnéens Flotta såsom icke utgörande någon del af Stadens Garnison, likväl nu i sådant hänseende vidkännes betydlig utgift sedan Eskadern år j 812 förstärktes med Malmö och Carlskrona Eskadrer samt ett 75 Mans Kompani derjemte uppsattes och Kongl. Majit under den 2 G Februari samma år, vid svårigheten att få detta Manskap med dess Befäl och Civil-Stat inqvarteradt, i Nåder anbefallt Landshöfdingen foranstallta, att Göteborgs Stad derom besörjde så länge kriget räckte, eller intill dess Kongl. Majit framdeles orri inqvarteringen hunne förordna; Och, emedan, efter åtskillige åtgärder så väl å Stadens som å Kongl. Majus och Kronans sida till befrielse eller lättnad och jemkning för Staden uti nämnda besvär, Kongl. Majit funnit godt att uppskjuta målet intill dess den uppstådda frågan om Arméens Flottas sammanslående och förening med Orlogs-Flotta» kunde till pröfning och afgörande förekomma, men Göteborgs
Uti detta sednare mål hafva Revisorerne, på enahanda grund, som här ofvan finnes åberopad i frågan om Banco-Commissarien Kolmodins besvär, väl ansett Banco-Fullmägtige ej hafva öfverträdt Banco-Reglementets bokstafliga innehåll, men, vid det upplysta förhållande, att Boman, hvars skicklighet till den befattning, som varit i fråga, blifvit på ett utmärkt sätt vitsordad ej mindre af Bankens Commissariat än af Notariens vid Fullmägtiges Expedition närmaste förman, Banco-Secreteraren, haft flere Tjensleår, än Thyselius, funnit Banco-Fullmägtige icke hafva handlat rättvist, då de, nied förbiseende af dessa omständigheter, framför Boman, befordrat Thyselius till den lediga Notarie-befattningen. Med anledning af hvad sålunda uti ofvanberörde 2:ne befordringsmål förelupit, hafva Revisorerne ansett sig böra, lill förekommande för framtiden af godtyckligt förfarande vid Tjenslers tillsättande inom Banco-Verket, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att 1 mom. i 48 §. af Banco-Reglementet bringas till mera öfverensstämmelse med innehållet af 3 mom. i samma §. §. 12. Tumba Papp ers-Bruk. Revisorerne hafva, efter fulländad granskning af Tumba Bruks Förvaltning och Räkenskaper, ansett sig böra för Rikets Ständer anmäla följande dervid befunna förhållanden. Brukets Hufvud-Böcker för åren 1833 och i834 hafva befunnits vara lill ziffran riktige och de deruti förekommande utgifter med verificationer bestyrkte. ~ Oaktadt Instructionen för Bruks-Förvallaren vid Tumba uti §. ig stadgar, att Bokslutet bör vara färdigt och lill Bankens Revisions-Contor inlemnadt den i'Maji för det föregående året, har i834 års Hufvud-Bok först den 11 nästlidne November, och utan att då vara granskad af RevisionsContoret, kommit Revisorerne tillhanda.
Skrifvelse, N:o 436. att gods må kunna transporteras från en Stads kredit-upplag till en annans, dock med kredit-tidens beräkning ifrån den dag, godset först till uppläggning angafs; att varor må kunna afgiftsfritt öfverflyttas till kredit-upplag från nederlag, med beräkning af kredit-tiden från angifningen till kredit-upplaget; att varor må, efter anmälan hos General-Tull-Stvrelsen, öfverflyttas från kreditupplaget på nederlag, emot erläggande af så väl transito-afgift, som inkommande rekognition; samt att genom kredit-upplaget någon förändring icke sker i den nederlagsfrihet, som Kongl. Majit redan i Nåder förunnat vissa Städer eller framdeles i Nåder förunnar andra. §• 13. Egare af fartyg om minst 40 lästers dräglighet, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fallfärdigt skick, och sådant inför General-Tull-Styreisen styrkt blifvit, fä, uppå tillika der skeende anmälan, tillgodonjuta restitution med två tredjedelar af erlagde införsels-afgifter för de skepps-förnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visat hafva varit till fartygets tackling och ntredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda. De skepps-förnödenheter, hvarmed ett Svenskt, från utrikes ort återvändande fartyg under resan blifvit försedt, äro icke underkastade tull, så länge de förblifva i samma fartygs bruk. Kommerse-Kollegiun) eger att, efter pröfning af behofvet och på derom i hvarje särskildt fall af vederbörande gjord ansökning, lemna tillåtelse till tullfri införsel af varuprof i så ringa qvantitet, att det ej kan till verklig förbrukning användas, samt af modell, införskrifven af inhemsk slöjdidkare, som åstadkommer likartad tillverkning, dock ej för honom mera än en af hvarje slag. Klädespersedlar, guldnipper och silfverprydnader äro från denna tillåtelse undantagne. , §• 14.
Ehuru Utskottet, enär bötesbeloppen blifvit af tre Stand god kände, ansett sig icke kunna deruti föreslå någon förändring, har Utskottet likväl, med fästadt afseende å vigten deraf, att icke taxerings-förrättningarna må varda uppehållna i brist på tillgång till Beredningens förslag och öfrige dertill hörande handlingar, funnit sig böra föreslå, alt ordförande i Bevillnings-beredning, hvilken underlåter att inom föreskrifve» lid aflemna Beredningens förslag och öfriga handlingar, skall vara underkastad samma bötesansvar, som derest han underlåter vidtaga erforderliga åtgärder för Beredningens sammanträde; och torde § 41, med den förändrade ordalydelse, som af nämnda tillägg påkallats, varda af Rikets Ständer godkänd. 2:o. T ax er in g s-kommittée r n a. § 43. Ridderskapet och Adeln har återremitterat denna <§, i anledning af gjord erinran derom, att Taxerings-kommitté borde omfatta större distrikt och att Konungens Befallningshafvande ej borde fä bestämma, om de må sammanslås; men då §:n, hvilken är af reglementarisk! innehåll, blifvit af de öfriga Riks-Stånden godkänd, anser Utskottet sig endast böra detta förhållande tillkännagifva. § 44, Denna § är af samtliga Riks-Stånden bifallen; men, i följd af det sammanhang, hvari den här bestämda tid för taxerings-förrättningarnes afslutande står till de uti §§ 36 och 37 meddelade föreskrifter, dels om liden då mantalslängden 56 Ucvillnings-Utskotlets Utlåtande JVs 31 bör vara till Bevillnings-beredningen aflemnad, dels om tiden, då Beredningarnes arbeten skola vara afslutade, anser sig Utskottet böra hemställa, att Rikets Ständer måtte besluta, att den uti § 44 till Juni månads slut bestämda tid för taxerings-förrättningarnes alslutande må utsträckas till Juli månads utgång. § 45.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats återremiss af förevarande Betänk.; hvarefter H. Exc. framställde propos. i enlighet med berörde yrkande, dervid svarades ja och nej i blandning; med ani. hvaraf H. Exc. framställde propos. å bifall till Betänkit, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarade H. Exc. sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs, men begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, StatsUtskits den 1 dennes bordlagde (Hinte N:0- 165, i ani. af de under nuvtde riksdag framstälde förslag ang. inrikes skeende uplåning emot Svenska fonderade statsobligationer. Föredrogs och bifölls Stats-Utslcts den 1 dennes bordlagde Uthde N;o 166, i ani. af gjorda framställningar om beredande af annan embetslokal för R. St:rs Justitie ombudsman och hans ex pedition. Vid föredragning af StatsUtsk:ts den 1 dennes bordlagde Mern. N:o 167, ang. kostnaderna för tryckningen af RiksStuis protokoller vid nuv:de riksdag, jemte dertill hörande bihang, biföl (os Utskits uti detta Mern. gjorda hemställanden; och lades till handlingarne hvad Utsk:t i slutet deraf omförmält. Föredrogs StatsUtskits den 1 dennes bordlagde Utl.'de N:o 171, i ani. af väckt fråga om ersättning af allmänna model till Häradsskrifvaren G. E. Ruckman för den förlust, han lidit derigenom att hans innehafvande boställe blifvit för högt upskattadt. Gr. Mörner: Det vili synas mig vara, som man säger, »något för starkt», om R. St. skulle komma in lill Kongl. Majit med begäran om förnyad upskattning af hvarje boställe, med hvars förra upskattning en boställsinnehafvare kan finna sig missbelåten.