Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Första Classen - - R:dr 20: — Andra d:o 15: — lied je d:o - 12: — Fjerde d:o - 10: — Femte d:o 8: — Sjette d:o 5: — Sjunde d:o 2:24. Åttonde d:o 1: 12. Fruntimmer, som idka klädsöm med en eller flera medhjelperskor, jern lorås med Handtverkare, §. 11, och deras medhjelperskor med Handtverksgesäller. Försäljare af utländska lottsedlar, i händelse sådan försäljning tillätes, i två Classer: Första Classen - - R;dr 100: — Andra d:o - - 50: —. Försäljerskor, så kallade Bröd jungfrur, samt alla öfriga personer af qvinkö neL, som förestå försäljning i bodar eller på näringsställen för andras räkning, i fyra Classer: Första Classen . R;(]r jq. Andra d:o g. i4 Bil. lill Bevillnings-Utskotlets Betänkande, IV.o 11. Tredje Classen - - R:dr 5: —• Fjerde d:o 2: —■ Gesäller - 2: —* Guvernanter, och Iiiformations-fruntimmer i privata hus 1:24. Fruntimmer, som hemma hos sig hålla Pensions-inrättningar eller Skolor, betala i sådan egenskap ingen afgift efter denna Artikel. Gästgifvare, likasom på landet, §. 27. Hampvräkare - R:dr 2: — Handels-Expediter och Cornmissionärer, som icke äro Borgare, Cassörer, Bokhållare oell Betjente samt Inspectorer och Facto r er , med flera vid städernas Bruk, Manufacturier och Boktryckerier, jemte Provisorer och Fältskärs-Gesäller i Stockholm och Götheborg samt Första Glassens Stäcler, i Ätta Classer: Första Andra d:o - 25: — Tredje d:o - 16: 32.
Just derföre höja vi äfven våra röster, och om pluraliteten anser det uttryckas genom ett sådant beslut, som här blifvit föreslaget, hvarföre må icke Ståndets flesta ledamöter då, lika väl som Hr Hjerta, få göra sin mening gällande? Och månne icke Ståndet har både rätt och skäl alt, vid ett sådant tillfälle, vädja till den högste representanten i Sverige för rätt och sanning? Ganska många ledamöter yttrade härtill bifall. 224 Den S Februari e. m. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Om förhållandet vore sådant, som Gr. Frölich på f. m. uppgifvit, eller att R. o. Ad:s ledamöter här voro församlade i en comité', der hvar och en särskildt medlem borde tillkännagifva sin enskilda önskan om sättet, huru han ville att arf efter honom skulle skiftas, så vore visserligen äfven jag benägen att förklara mig för den lika arfsrätten. Men nu är förhållandet icke sådant. Här är alldeles icke fråga derom, att R. o. Ad. nu skola fatta något beslut, huruvida de vilja att den lika eller den olika arfsrättenskall tillämpas; ty derom har Ståndet redan beslutat, då det vid ett föregående lillfälle förkastade det förslag, som blifvit uppgjordt för den lika arfsoch giftorättens införande; och dådetta beslut vid innevar. riksmöte är oåterkalleligt; så måste det vara en pligt för hvarje medlem af detta Hus, ej allenast att respectera samma beslut, utan äfven att deråt söka bereda verkställighet, så vidt sådant kan ske med bibehållande af grundlagens helgd. Frågan, som nu utgör föremål för öfverläggning, är endast den, huruvida den för R. o. Ad. till en del olika arfsoch giftorätten, är af privilegii natur eller icke. Ar den det icke, så måste det beslut, som 3:ne Stånd fattat om den olika arfsoch giftorättens upphörande blifva lag, derest K. M. kunde finna för godt alt gifva sin nåd. sanction åt ett beslut, hvarigenom R. o. Ad. skulle påtvingas en genomgripande förändring uti deras vigtigaste rättsförhållanden.
Skälet hvarför jag nu omskpifvit densamma är endast det, att Hr Ridd.- Sceret. önskat få den uppsatt uti en mera bestämd form, såsom motion, hvarvid jag jemväl tillåtit mig, med R. o. Ad:s tillstånd, den förändringen, att begränsa förslaget sålunda, att räntaus fi>igifvande icke borde fä sträcka sig till eapitaler, sorn äro uti fast egendom intecknade på längre lid. Skulle R. o. Ad. anse denna begränsning vara en anledn. att ytterligare begära motionen pä hordet, så vill jag visserligen icke sälta mig deremot, men skulle likväl tro, ali någon längre betänketid för denna omständighet icke behöfves, ulan alt de som vilja göra anmärkmr mot motionen, alllförvä! nu kunde framställa deni. Gr. F rölich: Efter den förklaring motionären nu afgifvit, afstår jag ifrån mitt yrkande, att motionen må läggas på hordet; men jag hemställer till motionären, om icke, genom det vehikel, sorn han äger till sin enskilda disposition, motionen kunde blifva tillgänglig för deni, sorn kunde vara lingade att ytterligare göra anmärkn:r dervid, hvilka anmärkmr sedermera kunde åtfölja till det Ulsk., lill hvilket motionen kommer att remitteras. Ilr von Hohenhausen, Michael Silvius; 1 anledn. af de anmärkn:r vid min motion, som Hr Hjerta nu uppläst, och den motion, sorn han i sammanhang dermed liar afgilvit, vill jag i största korthet yttra några ord. Hvad beträffar hans anmärka:!' emot den af nvig väckta motionen, som blifvit remitterad till Hevilla.Etsk.; så skulle det leda till en vidlyftighet, som skulle gränsa till en föreläsning i slatshushällningsiäraii, hvilken icke passade pä della rum. Det synes mig göra tillfyllest, att den af mig väckta motionen, likasom Hr Hjertås aumärkmr dervid, blifvit läste på samma gång. De sorn äro något djupare kännare i ämnet behöfva icke mera, och för okunniga lönar det icke mödan att hälla föreläsningar i ämnen af denna beskaffenhet.
Majit, att berörde anslag ma så framt icke Rikets Ständer hellre vilja sammanföra detta anslag, ökadt till 8,000 Ridr, med förslagsanslaget till fouragering för värfvade kavalleriet och artilleriets hästar samt O O tillika medgifva, alt kostnaden för underhållet af artilleriets legda hästar äfven får af detta sistnämnda anslag bestridas, hvarigenom icke allenast redovisningen af fourageringskoslna O O O O derna för artilleriets egna och legda hästar blefve mycket förenklad, utan ock kontrollen öfver redogörelserna betydligt underlättad. Med hänvisande till hvad Departemenls-chefens under - dåniga förslag lill ordnande af försvarsverket till lands inne O - håller, angående behofvet af en särskild ingeniör-lrupp, hvil - Bih. till R. Majds Nåd. Prop. till R. Transport R:dr 74,786: 20. 8. lien svenska armeen ännu saknar, ehuru sådana trupper uti alla väl organiserade anneer finnas och anses ou m bär liga, vill Kongl. Majit nu, i och för årliga underhållet af en dylik trupp, bestående, utom nödigt befäl och under-befäl, af 60 man värfvade sappörer och påräknad att utgöra starn för det beväringsmanskap, sorn kail finnas tjenligt att densamma tilldelas, af Rikets Ständer äska ett årligt anslag af .. 3,640: hvilket belopp Kongl. Majit anser böra sammanföras med anslaget för Ingeniör-korpsen och denna korps, sedan den sålunda blifvit försedd med trupp, ä 4:de Hufvudtiteln upplagas under rubriken:
Anledningen till detta lagstadgande var sålunda ursprungligen icke någon civilrättslig nödvändighet, utan endast en kommunal-financiel åtgärd; man ville icke, såsom det kunde synas, genom första stadgandet härom, bereda större ordning och reda uti sterbhus och arfsförhållanden, der boet såsom i städerna gemenligen till stor del bestod af en lätt förskingrelig lösegendom; utan man afsåg hufvudsakligen tillskapandet af en ny stadsinkomst. Derföre nämnes icke heller denna beskattning förr än i 1636 års privilegier för Stockholms stad, hvarefter den, dock endast hvad borgerskapet angick, för samma ort, men inga andra städer i riket, närmare ordnades och bestämdes i Kongl. Förordningen om Arfsoch Förmyndarekammaren i Stockholm den 27 April 1667. Detta var första upphofvet härtill. Först 1693 utsträcktes denna, borgerskapet allena dittills drabbande, sterbhusskatt äfven till alla andra ofrälse samhällsklasser i Stockholms stad. Detta hufvudstadens exempel verkade snart på rikets öfriga städer, som småningom införde enahanda beskattning. Den utbildades således af sig sjelf och olika i de särskilda städerna, tills slutligen hela detta ärende och det, med civilisationen och vidgade affärsförhållanden, stigande behofvet af större reda i sterbhus ordnades och reglerades genom 1734 års lag. Det var och är dock ännu i dag mera genom en sjelfmyndig tolkning och tillämpning af sistnämnda allmänna lagbud, jemförda med bestående kommunal-stadganden samt Kongl. Förordningen den 10 December 1756, än, såsom sedan skall visas, i följd af lagens tydliga föreskrift och mening, som det urgamla bruket och rätten i detta hänseende småningom förvandlades uti rikets städer från en sterbliusdelegares förut oqvalda rättighet, att till bouppteckningsoch arfskiftes-förrättare sjelfve kalla hvilka redliga män som helst, till en numera föråldrad både vidrig, obillig och betungande skattskyldighet under städernas magistrater eller, på några ställen, deras drätselverk.
Sjö-Asturance-Contoim syra procent af hela Utdelnings-Summan. Jern-Contoiret Tre Tusende Riksdaler. §. y Om Bewillning af Sterbhus, Testamenten, Gäfwor och Fidei-Commitz. För Gäfwa eller Testamenten af Lös eller Fast Egendom, Capital eller Fordringar som tilldelas andra än Maka, Barn eller Arfwingar i rätt upp»ch nedstigande led, eller icke ansläs till allmänna Underwlsnings, och Skole-inrättningar. Stipendier, Arbetshus, Hospitalsoch Fattig-Försörjnings-anstallter, sann i öfrigt alla Fromma Stiftelser, stal», da Gäswan eller Testamentet stioer i warde kill zco R:dlr och deröfwer, betalas Sex för Hundradet. Behörigt intyg att denna afgift bliswit erlagd eller säkerhet derföre hos Uppbördsmannen ställd skal! alltid uppwisas, dämed Testaments-eller Gäfwo-Brefwet Lagfares; äfwensom af alla Sterbhus der ej Maka, Arfwingar t rätt uppoch nedstigande led elter 2is8 Den Z2 Julli. Syskon finnas, bör erläggas utaf behällne förmögenheter, ware sig i Lös eller Fast Egendom, Capitalcr eller Fordringar tre procents Bewillning för den summa som öfwcrstiger TeflamentS - tagarnes Lagliga arfs-andel; och börFastighetö-wardeti Bouppteckningar alltid wara grundat pä de Wärderings. Summo», hwarefter ärliga Bewiliningarne blifwit erlagde. För de Fidei-Commiss som hädanefter fa stiftas, ware sig till förmohn för närmare eller fjärmare Slägtinge eller oskyld Person, stola alltid Tio procent af det warde Örtens Taxeringsmän dera utsätta till fullo erläggas, innan Fidei-Commiss. Brefwet^s Domstolens Protokoll införas ma. z Art. Gm Bewillnings, afgift i progressivt förhållande för större Förmögenhet. §. lista.
Marstal ke» förmälts sig hafwa ärnat namna det, sedan ?rvjeQsc til Tiliäggniugarna were upiast. Hanö Axcell enes lat derefter detsamma up» läsa, sa lydande: 948 Project til Ptierligare Tilläggningar Riddarhus-Ordningen af den 6 Junti 1626 Tilläggningarna af den z Ncvember 1778» Riksdagen sig infinna, äger hufwudman ensam ratlig» het at af någon annan pä Riddarhuset inrraclueersä Adelig Utt förordna en redlig och skicklig Fullmäktig, hwilken bör wid Anteckningen, eller efter befi flut, för det »ilkommande Riddarhus-Utskottet fin Fullmagt förete. Om Hufwudmannen ej upnatt sina myndiga ar, och ingen af Famillen sig infinner, åge Förmyndare, i fall han ar af Adelig imroäuLersä Akt, räkkighet at intaga Famkllens Säle, och i händelse af förfall, ar förordna Fullmägtig. M Förmyndaren Ofrälse,Man eller Hufwudmans moder, som förordnad är lil sina Barns förmyndare, da mä den af Atren, som a manssida» när, mast är til Hufwudmannen, utfärda Fullmagt. Är ej någon af Etten mer än den omyndige, förordne den näste Frände af Adelig börd för honom en Fullmägtig. och §. r S4Y Dör Hufwudman för ditten sa korrt för en inträffad Riksdag, at Förmyndare för Hans omyndiga Son ej hunnit förordnas, ware Lag samma. §. Z Upstar twist vm Hufwudmanna rätten tvid anteckningen, bör den af det kilkommande RiddarhuSUlffottet pröfwas, ock emedlertid den af Astren antecknas, som esker de wid Riddarhuset förworade 6oneaivAistcg Isbellsr besinnes wara den äldste, intil dest den andre med lagliga bewis siyrkr stt påstående. §. 4» ^Sedan Hufwudman förordnat
Elektorerna böra vid samma tillfälle, då Justitie-Ombudsmannen utses, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denna embetsman erfordras, för att honom efterträda, i fall han, innan nästföljande Riksdag, skulle med döden afgå, samt att utöfva embetet under den tid Justitie-Ombudsmannen kan vara af svår sjukdom eller annat laga förfall derifrån hindrad. I händelse Justitie-Ombudsmannen vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår utöfvas. l:o. Till följe af Regerings-Formen» 96 § och på sätt densamma närmare bestämmer, skola Riksens Ständer förordna en —• behörigen fullgöra. Elektorerne böra för att honom efterträda, i fall han skulle med döden afgå, — derifrån hindrad. I händelse Justitie-Ombudsmannen under det Riksens Ständer äro församlade afsäger sig förtroendet, eller med döden utöfvas. § 64. Vid hvarje Riksdag skola Riksens Vid hvarje Riksdag, som efter forslander i deras särskilda Plena, genom rättade nya val först sammanträder, skola allmän omröstning, välja Tolf Ledamöter Riksens Ständer i deras — —• af hvartdera Ståndet till en Nämnd, som äge att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, —■ föreskrifves. föreskrifves. 32 Konstilutions-Utskottets Memorial M 2. § Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer, vid hvarje Riksdag, förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män, jemte Justitie-Ombudsmannen, som bland dem före ordet. Desse röste samfält. Afgår emellan Riksdagarne någon bland de Kommitterade, välje de öfrige till det lediga rummet en behörig
Hvad således dessa 2:ne delar af motionen angår, äro redan åtgärder i af motionären önskad syftning af Regeringen vidtagne, men i afseende å den militära sjukvårdens ordnande, förekomma omständigheter af allt för invecklad art för att det skulle vara lämpligt att dem härstädes relatera. Jag vill endast nämna, att så snart bestämmelserna rörrde Arméens proviantering — Detta yttrande blef härvid af Hr Gr. o. Landtm, afbrutet, med erinran till talaren, att liär icke vore fråga om en pröfning af motionen, utan att den fråga, som nu borde af R. o. Ad. behandlas, endast afsåg att bestämma lill hvilket Utsk. motionen rätteligen hörde. Frih. Klinkowström: I sådant fall her jag endast att få till motionären hemställa, huruvida han icke ville återtaga sin motion; men skulle han ej villfara denna önskan, anhåller jag om motionens remiss till Ekon.Utsk. Hr Stjernsvärd: I sitt sednaste yttrande har Gr. Sparre påstått, att LagUtsk. ej skulle kunna åläggas uptaga motionen i dess helhet, utan endast den del deraf, som rörer Krigs-Art:ne. Om 33 § Riksd.Ordn. fullständigt genomläses, torde Hr Gr:n linna, att han härutinnan misstagit sig. Slutet af §:ns första mom. lyder nemi. sålunda. ”Under civiloch criminal-lag böra äfven förstås de delar af krigslagar och Författningar rörande krigsväsendet:, som ega tillämpning till medborgare utom Krigsstaten”. Härutaf finnér man, att äfven andra Författningar, än de egentliga Krigs-Artme kunna komma att af LagUtsk. behandlas.A 182 Den 18 Januari.
Högst lättsinnigt gick det till vid afvittringsförrättningarne. Afvittringsstadgan föreskrifver nemi. att hvarje hemman, som icke lått fatställd tilldelning af skog, deraf borde tilläggas ett område af ifrån 2000 till 4000 tunnland. Detta fattades icke af den afvittringsman, hvars förslag jag granskade, så, att tilldelning skulle ske mer eller mindre efter skogens beskaffenhet, och att 4000 tunnland vore maximum, utan att detta kunde utgöras af graderad skog. När landtmätaren intresserades för saken, gjorde han derföre upp graderingen så, att somliga hemman kunde få en arealrymd af ända till 18 å 20,000 tunnland. Vid denna gradering tillgick understundom så lättsinnigt, att jag, under granskning af protokollet vid en afvittringsförrättning, sattes i tillfälle öfverbevisa landtmätaren, att han graderat hela qvadratmil skog, utan att eris hafva gått öfver dem. För att, i' hvad på mig berodde, hindra skogsförödelsen, förklarade jag genom utslag, att nybyggesutsyningen afsåg markens uppodling och derföre icke kunde ega rum för andra personer än som för sådant ändamål nedsatte sig på stället, hvilket icke kunde, anses vara fallet med sågverksbolag; men detta beslut, som öfverklagades, blef å högre ort ogilladt. Den talare, jag nyss nämnde, ansåg att det icke skulle vara så farligt att bevilja utsyning, om blott tillräcklig kontroll lunnes. Ja, det är just det som behöfves; vi må gifva hvilka lagar som helst, men om vi icke anslå penningar och anställa ett tillräckligt antal skogstjensteman för att kontrollera att hvad man här lagstiftar verkligen uppfylles, kan aldrig någon rationel hushållning med statens skogar komma till stånd. Vi ha redan i Skogsordningen af 1805 åtskilliga föreskrifter för skogshushållningen, hvars iakttagande vöre öriskvärdt, men af brist på skogsbetjening kunna de icke kontrolleras. Nu har man väl på sista tiden lått några tjenstemän, men på långt när ej tillräckligt.
De olägenbeter, man för öfrigt velat krän klen nu varanöe skjuts-inrättningen bärlecla, ärv, clels att jorllbruket skall licia derigenom, att ciragar» oeb kvik, som clervicl erfordras, okta mäste i stället använcias till skjutsning, ecb att genom iocirets bortförancle vicl skjutsnings-tillkällen, spillning vill bemmanen minslcas; clels att, clä )mgre personer vanligen ätkölja bästarne i skjuts, cle genom vistanclet vicl Oästgifvaregärciarne, vänjas vill oorclentligliet oeb lillerligbet. Dessa olägenlreler 810 cloek ielce sä allmänna, som man s^nes föreställa sig, oeb äro clessutom ak clen beslcadenbet, att clet anlcoinmer pä cle sicjutssk^lclige sjelfva, att clesamma ssbjeipa eller Åtminstone lör - Lo/rZ/. ^/a-/:t>5 lV.o 27, 15 minska. Dastar kekökvas, lon det egentliga iordkruket, klott kolsva liden sk äret oek under denna lid icke alla dagar. Dä källskiutsen utgöres pä viss», förut kestämd» lider, kunna iordkruks-göromälen lätt derefter lämpas, men med reservs-kjutsen, kvilken när 80m keist kan päkordras, kan det visserligen Ilända, all en vid jordkruket angelägen förrättning mäste, för skjutsningens fullgörande, »skrötås eller uppskjutas. Della kan likväl ieke alllid inträda oell en 8ä keskallfad tillfällig olägenket, är i alil fall as mindre vigt, dä vid 8törre Ilemman8delar vanligen llere dragare u»derliälla8, än kvarmed skjuls utgöres, oell deremol, vid de mindre, skjutsningen mera 8ällan påkommer.
Enligt detta stadgande skall det vara beloppet, hvartill den behållna inkomsten uppgår, som bestämmer stället, hvarest rörelsen skall beskattas, men häraf kunna flere olägen - Den 15 Maj. 133 heter uppstå dels derigenom att större svårighet möter för Beskattnings-Komitécrne i den ort, hvarest fabriken är belägen, att öfvervalla det bevillning verkligen blir den ifrågavarande rörelsen påförd, då inga uppgifter rörande nämnda rörelse behöfva till dessa komitéer ingifvas, dels ock derigenom att, i händelse berörda komitéer, det oaktadt, taga befattning med samma rörelses beskattning, dubbel sådan kan komma att, ega rum. Låtom oss t. ex. antaga att fabriksegaren sjelf uti sin egen mantalsskrifningsort uppgifver den behållna inkomsten af rörelsen till ett belopp understigande 400 rdr och blir i förhållande dertill taxerad till bevillning af BeskattmgsKomitéerne uti sagde ort, men att deremot Komitéen i den ort, der fabriken finnes och rörelsen drifves, anser densamma böra upptagas högre än till 400 rdr, och till följd deraf, sin pligt likmätigt, äfven påför egaren bevilln:gs-afgift och derutöfver tilläfventyrs anmäler honom till böter för uteblifven taxerings-upgift. Yid sådaut förhållande kan, efter mitt förmenande, följden blifva, att fabriksegaren varder påförd bevillning på två ställen, nemi. både der fabriken är belägen och der egaren sjelf bor. Om han nu hos PröfningsKomitéen öfverklagar TaxeringsKomitéens beslut, men PröfningsKomitéen finner, lika med TaxeringsKomitéen, att hans inkomster böra antagas uppgå till högre belopp än 400 rdr, så finnes sedermera ingen utväg för honom att vinna rättelse, emedan enligt TJtsk:ts förslag PröfningsKomitéernes beslut ej få öfverklagas.
Hvilket Rikets Ständer, i anledning af Eder Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition, få i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 25 Augusti 1834- N:o 109. Uppläst och godkändt lios Ridd. oell Adeln den 25 Aug. 1834. Prtste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den a5 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående uppförande å allmänna Indragnings-Staten af förre Commendanten i Warberg, Öfverste-Lieutenanten Friherre J. K. Bennets Commendantsarfvode. (Stats-Utsk. N:o 89, sjunde punkten). S. A. K. Genom Nådig Skrifvelse af den 20 sistl. Januarii har E. K. M. behagat gifva Rikets Ständers Stats-Utskott tillkänna, alt, sedan det för Commendanten i Warberg bestämda arfvode af 35o R:dr jemte anslag för skrifmaterialier blifvit, i anseende till Fästningens demolition, ifrån Commendanls-Staten uteslutet, men E. K. M. likväl ansett Commendanten i Warberg, Öfverste-Lieutenanten Friherre J. K. Bennet, böra bibehållas vid innehafvande Commendants-arfvodet, med derunder beräknade ao tunnor spanmål, dock utan åtnjutande af inqvartering eller anslaget till skrifmaterialier; har E. K M. förordnat, alt ifrågavarande arfvode skulle, intilldess detsamma kunde å Indragnings-Stat öfverflyltas, utgå af besparingarne å Riks-Statens 3:dje Hufvud-Titel; och har E. K. M. till Rikets Ständer nu i Nåder öfverlemnat, att detta arfvode, med tillökning för derunder beräknad spanmål, å allmänna Indragnings-Staten uppföra.
489 att bereda den på sina ålderdomsdagar tarfligt underhall, rom uppoffrat sin tid, helsa och krafter i Statens tjenst Till Borgmästare i de mindre Städerna är det svårt att kunna utse särskildte Ordförander, och vid yppande ledigheter känner åtmindstone jag få, som vid benaktande af Ernbets-värdighet och dess inflytelse pä allmänna ordningen, böra komma i fråga, och jag är således fullkomligen öfvertygad derom, att sådane Städer skola sakna Styresmän, hvarom Söder Telge torde redan erlarit verkningarna. Det är allmänt bekant, att uti HofRätlen danas och beredas nästan alla Civile Embetsman: och utom denna tillgång skulle de fles'a Collegier och Verk förfalla. Enär nu 1 os HofRätten saknas ämnen och nödig betjening för eget behof, så är följden gilven-, hu.u denna förändring tillkommit, då tillförene så betydligt antal Ausculterande sig infunnit, är ej svårt att utreda Vid valet af hvart och ett lefnadssätt kommer ostridigt en nödig utkomst för framtiden i beräkningen. Ett yrke som medförer i beredningen ansenlig kostnad och flera års mödosamt arbete och ändtligen ansvar och anmärkning för hvar och en handling, men ingen bergning, kan ej uppmuntra någon tänkande, som ej tillfälligt tvång fört på den vägen att använda sina tillgångar , sin tid , sina krafter och sin helsa, utan att vinna det 490 Den 19 April. ändamål, hvarefter hvar och en lefvande varelse sträfvar, ett nödigt uppehälle. Enär HofRättens betjening, som på ordinarie Stat äro uppförde, i obetydlig mån kunna hämta sitt underhåll af den tjensterna åtföljande inkomsten, och när de ock inse, att om de skulle hinna att räknas ibland Ledamöternes antal, deras villkor snarare försämras, så vida de då alldeles komma utur tillfälle, att söka andra biförtjensfer, så blifver utsigten för framtiden mörk och ändamålet för flit och skicklighet alldeles försvunnet.