Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men under bättre inflytelser skulle hon nog kunna blifva helt annorledes, och jag såg i andanom, huru förädlad hon skulle kunna blifva under min omsorgsfulla vård. Jag återvände emellertid hem, läste ett par timmar, lade mig så och somnade, utan att någon Tegnéhr afhördes. Först framemot morgonen kom han inraglandes i rummet, der han törnade emot både möbler och väggar, innan han slutligen fick eld på en tändsticka och lyckades att tända lampan. Jag var visserligen vaken, ty en halfdöd skulle hafva blifvit väckt af det buller, som han åstadkom, men nu ansåg jag det behagligast att följa hans taktik ifrån gårdagen, hvarföre jag låtsade, att jag sof mycket hårdt, fast snarkningarna utelemnade jag. Det syntes mig bäst att slippa tala med honom i det tillstånd, hvaruti han för tillfället befann sig. Efter många och långa besvärligheter lyckades han slutligen komma ur kläderna. Då han skulle klifva öfver mig för att komma till sin plats i soffan, stötte och klämde han mig, så att en stock skulle kunnat vakna; men jag låtsade likafullt, att jag sof i godan ro. Han somnade straxt, hvarefter jag måste upp och släcka lampan, som fortfarande stod och rök på bordet efter honom. När Emelie på utsatt tid och timma kom in med morgonkaffet, var det ej möjligt att väcka Tegnéhr. Allt vårt ropande på honom båtade till ingenting och vid mina handgripligheter (ruskningar och knuffningar) mumlade han endast något otydligt, hvilket jag uppfattade som en grof ed, men åt hvilket Emelie hjertligt skrattade. »Han är la trött. Låt honom sofva litet till! Han får ta kaffet här,» sade hon och satte brickan ifrån sig på bordet. Hon kunde då skratta åt och urskulda allting, tänkte jag för mig sjelf. Och så lät jag Tegnéhr sofva ännu ett tiotal minuter, ty vi voro, enligt öfverenskommelse, väckta i mycket god tid. Men till slut måste jag gripa till kraftigare metoder för att få honom vaken, ty nu led det på yttersta tiden. Det skulle naturligtvis se misstänkt ut, om han vore frånvarande på första dagens första lektion, och dessutom kunde jag ej förlika mig med tanken, att han skulle vara ensam hemma med den vackra Emelie.
Vid skedd föredragning godkändes Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 26, med förteckning på varuartiklar, derå tullvärdena böra, jemte de i 1845 508 Prot.-Uidrag den 16 Augusti 1851. års Tulltaxa utsatta, tjena till efterrättelse med afseende på föreskrifterne i 22 och 26 §§ Tulltaxe-underrättelserne, angående beräkningen af städernas tolag, och andra efter tullvärdet utgående allmänna afgifter, dock med den rättelse af ett pag. 3 influtet tryckfel, hvarigenom, under artikeln ”Hudar och Skinn,” tullvärdet å ”ett skålpund finare skinn för tillverkning af Handskar samt Portföljoch Etui-arbeten” blifvit utförd med 16 sk., att samma tullvärde i stället utföres med 3 Rdr 16 sk., per skålpund. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets nedanföljande: Memorial N:o 71, angående förändringar uti bokföringen och redovisningen vid Tumba Bruk; Utlåtande N:o 72, i anledning af väckt fråga om anställande af en Kanslist till biträde åt Ombudsmannen vid Låne-kontoret i Götheborg; N:o 73, i anledning af väckt fråga om anställande af en kassör vid Lånekontoret i Götheborg; samt Memorial N:o 74, med förslag till åtskilliga förändringar uti lista, 2:dra och 3:dje artiklarne af Banko-ijeglementet. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Konstitutions-Utskottets följande Memoria! till Rikets Ständer. N:o 28, med voterings-propositioner, rörande det uti Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11, afgifna förslag om val af Ordförande i Utskott och andra delegationer af Rikets Ständer; samt N:o 29, med voterings-propositioner, rörande Konstitutions-Utskottets uti dess Memorial N:o 16, afgifna förslag till ändring i 49 § Riksdags-ordningen och 56 § Regerings formen, angående motioner.
Härefter hördes åtskilliga orediga rop, de flasta emot hivad Friherre liljencrants yttrat. Herrar Kloräenstolpo, /rnsters; klingsporr, 6etät och kiunAkiotk, Otto, hördes conformera sig med Friherre liljencrants. Herr Grefwen och LandtmarskalkenJag betygar, all propositionen, som utgjorde beflntet, blef med hög röst uppläst, och alt här hördes ej annat än bifall till densamma. Äler förspordes blandade tänkesätt. Fri - Den 2z Zebruaru. Friherre IcäannerlrLim. Jac; för min del ar fullkomligen öfwerlygad, att dä befturet i gär öfwer delta mä! fattades, skedde det i atl laglig form, och jag ar ej den, sam will styrka till förändrande af eit tagit besiur. Men jag ar lika östverkygad, art Högloft. Ridderflapet och Adeln icke frängär sikt i gär fattade bestut om hufwud-tiklarne; och i sadan händelse, pä det ingen ma äga att inwända, det hans rarr blifwik honom förment, äterstallom, mine Herrar, saken i sikt förra flick, lat ost anse detta plenum schom en fortsättning af gärdagens, och afgöra frägan genom votering. Ropades Ja och Nej. Grefwe I^övenlchelm, Larl ^xel. Min kanka är wisierligen ej art, i fall af Ridderflaper och Adelns bifall härtill, satta mig emot werkställigheren af den unväg Friherre lAannersteim nu föreslagit, hwilken i grunden ej saknar billighet. Men mitt bifall till densamma kan jag likwal icke lemna, uran ber, att jag kill Prokocollet matte fä reserwera, det jag anser votering om en afgjord sak icke kunna äga rum, af dek flät, akt den flulle förutsätta uprifwande af eti besiur, hwitket ä er wvre stridande mot cill ordning uti ärendernes förande och afgörande.
Majit föreslagna stadganden: a) att den, som inom samma fögderi eger två eller flera hemman, hemmansdelar eller jordlägenheter, hvilka bränvinsbräunings-rättighet åtföljer, må utöfva tillverkningen, om lian så för godt finnér, blott på en af dessa egendomar, med en pannerymd svarande emot deras sammanlagda värde, enligt förenämnde tariff, eller för en eller flera bland dem, der serskild ladugård finnes och utfodring sker, serskildt idka bränvinsbränning med så stor panna, som mot taxeringsvärdet af hvardera egendomen svarar; b) att serskilde egare och innehafvare af hemman, hemmansdelar eller jordlägenheter, som hvar för sig uppgå till minst 300 ridr taxeringsvärde, och som äro belägna i samma byalag, eller eljest angränsa hvarandra, må med en gemensam panna, i rymd svarande, enligt förberörde tariff, emot deras sammanlagda värde, utöfva bränvinsbrännings-rältigheten på den af dessa lägenheter, som dertill uppgifves; Hvarförutan utskotten ansett följande i Kongl, förordningen den 13 Juni 1845 befintliga stadgande böra bibehållas, nemligen: att åboer å sådana hemman, hemmansdelar eller jordlägenheter på landet, som icke uppgå till 300 ridr i taxeringsvärde, men hvilka Bevilln.- Lagsamt Allm. Eesv.- o. Ekon.-Utskottens Betänkandej N.-o t. 7 uti ordinarie eller extra ordinarie rotering deltaga eller vakans-afgift utgöra; äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till kronan eller till innehafvare af dess rätt, belagda torplägenheter, äfven åtnjuta samma förmån, med vilkor att det sammanslagna jordvärdet uppgår till minst 300 i:dr. 9:o Hvad Kongl. Majit, i frågan huruvida rättigheten lill bränvinsbränning i lia klassen må tillkomma städerna, föreslagit, hafva sammansatta utskotten, med nedsättning af det utaf Kongl. Maj:t föreslagna minimum af jordvärdet från 1,000 r:dr till 750 r:dr, antagit sålunda: att lör stadsjord, hvartill enskild person har full eganderätt eller ständig besittningsrätt, eller som för stadens gemensamma räkning brukas, eller är anslagen till tjenstemäns aflöning, eller på viss tid utarrenderad, bränvinsbränning må utöfvas med panna af minst 32 kannor utan, och 24 kannor med mäskvarmare, såvida jordens taxeringsvärde, utan någon beräkning af derå uppförde byggnader för en eller flere sammanslagne sådana jordlotter, uppgår till minst 750 r:dr, och må pannerymden för högre jord värde, på lika sätt beräknadt, ökas enligt förestående tariff till högst 63 kannor utan,
Begärdes pä border. -Zerr Grefwsn och Landt Marstalken, hemstälde, om icke da d ar förewaranse rrägan more gansta klar och enkel, Ridderskapet os Adeln skulle densamma till tidens minnande nu wilja afgöra, och d« som begärdt henne pä bordet derifrän asstä. ^err b4or<!en6o!p>6, ^.nclers, erindrade att redan i början ai Ri ödagen, pä Herr von 8ck»ust. ronkeims propo rtion ett beslut blif-.vit taget, atr alla >aker, innan de afgjorLes, borde ligga pä bordet. Arv Grefwen och Landt Marskalkenförklarade vet han i »odde eli fayant bestur hwarken wara tagit eller kunna tagas. Om en Ledamot begärde en sak pä bordet, wore det Hans rätt, att saken stuve hwila, men stuve han dersträn afstä, sa läge intet' Den 4 November» 2l7 intet beslut i wägen, att wälet till afgörande upplages. Herr ^orllenstolxe, Gullers, inwande det nu sä fä Ledamöier ware närwaranbe, att Han ej trodde nägra mät nu söra afgörss. Zerr Grefwen och Landt.Marffalken, yttrade att, dei ware hwar och en fränwarande Ledamots eget fel, om makt i desi sränwaro asgjordes. Nar Plenum ordente igen är anslagit, åligger,dek Skändets Ledamöter akt wara tillstädes, och de främvarande fä nöw sig med de närwarandes beslut.
Herr Ekerman har åberopat sin vid Bilagan Litt. G. lill Betänkandet N:o 54 afgifne reservation. Ankom till Exp.-Utsk, den 12 Julii. * Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Bilagan Litt. H. till Betänkandet N:o 54, hvarigenom den väckta frågan om nedsättning af Control-stämpelafgiften blijvit ajstyrkt. De häremot gjorde anmärkningar inom Borgare-Ståndet, och hvilka föranledt till återremiss, äro: att Staten icke bör hafva någon vinst af - denna afgift, som utgöres af en till antalet inskränkt medborgare-class; Slatss-XJiskottets Ullålande N.o Ht. alt afgiften således icke bör upptagas till högre belopp än sora motsvarar kostnaderne, samt att, om något Öfverskott uppkommer, detsamma bör användas antingen till en motsvarande minskning i afgiften eller reserveras till följande år, men alltid uteslutande användas till ControlStäniplingen.
Maj. komma ur vanan, äfvensom påminna dem huru litet naturen i min gammalmodiga uppfostran gynnat mig, då jag som bäst behöfde en grann compliment för detta respectabla RiksStånd och något af den konsten att med vältalighet förena hvad jag ärnade an* föra, blir min första vördsamma önskan, att nu, efter Representation bevisligen ännu äger qvar af gamla Verldens physionomie* undertecknad, Högloft. RiddersKapet och Adeln täcktes förlåta bevisliga brister, hvar-] emot, om de granska min välvilja att endast fästa mig vid saken, och likväl hög* akta Personer af stora och lysande egen* skaper, hvilket jag äfven har till föremål» så torde de bristande egenskaper förlåtas mig, och jag får den äran följande afgifva: Vördsamt Memorial! Efter det högljudda beröm, som flera år blifvit inberättadt från ena ändan af Riket till den andra, öfver Götha CanalArbe-; tets goda tillstånd och driftiga förvaltning, är jag för min del icke litet förundrad öfver Bolagets helt oförväntade, dock till det bästa anmälta, anspråk på nära Tre Millio-; ner R:drs understöd af Allmänna Medel, så framt Canalen, inom en viss, utöfver den från början påräknade, nu bestämda Arbetstid, skall hinnas färdig. Då någre af Sveriges framfarna Konung gar önskat detta, från längre tid tillbaka Den 8 Maj. projecterade, vidlyftiga företags utförande, Landets nu varande upplysta och kraftfulla Regering, i förening med Rikets Höglofl.
Då nu härtill komme, att inom orten vore förlagd en icke obetydlig styrka af både kavalleri och artilleri, och den föreslagna indragningen af 400 kavalleri-hästar, hvarigenom dessutom vunnes tillgång till mera befäl och större stam för Beväringsmanskapet i provinsen, alltså icke vore i militäriskt hänseende vådlig, men måste vara fördelaktig både för Staten och orten, har motionären hemställt, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att de i norra delen af Skåne indelta 4 Kavalleri-sqvadroner, nemligen två af Skånska Dragonoch två af Skånska Hussar-regementet, måtte få afsitta och förvandlas till Infanteri, samt rusthållarne således befrias från underhåll och anskaffande af hästoch sadelmunderingssamt kavalleribevärings-persedlar, men deremot tillförbindas att vid inträffande krig anskaffa duglig häst, att, enligt 6 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 79. vederbörandes bestämmande, begagnas antingen till Artillerieller Trosshäst, hvarjemte rusthållarne då äfven borde anskaffa nödiga utrustnings-persedlar. Hvad först angår motionärernes förslag 0111 ifrågavarande kavalleri-truppers afsittande, så får Utskottet tillkännagifva dels att Rikets Ständer år 1840 hos Kongl. Majit anhållit att en sådan åtgärd måtte i afseende å Smålands Hussar-regemente vidtagas; men att Kongl. Majit, i anledning häraf, förklarat att, med afseende å kavalleriets ringa styrka, i förhållande till de öfriga vapnen, berörde anhållan icke kunde bifallas, dels ock att, då förslag sedermera blifvit hos Rikets
Om i de fall, då åtal hos Konungens Befallningshafvande anställes, vittnens hörande erfordras, må vittnesförhöret, i vederbörandes närvaro, verkställas, der det beqvämkigast ske B ev.-) Lagsamt Allm. B esvioch Oecon.- Utsh:s Utlåtande N:o 8. 4 7 ”kan, vid Domstol i stad eller på landet. Öfrige förtrytelser emot denna ”Förordning skola så väl i stad som på landet upptagas och afdömas vid ”allmänna Domstolarne. Åklagare, som hesvärar med oskäligt åtal, vare ”skyldig gälda kostnad och skada;”” , af Herr Prosten Hallbeck: ”Uli Högloft Utskottens förslag i 55:e §., att köpare ej må till vittne åberopas eller för ojäfvig antagas i fråga 0111 försäljning af det bränvin, han sjelf sig tillhandlat, kan jag ej instämma, emedan jag anser ett af de säkraste correctiv emot oloflig utminutering derigenom försvinna. De skäl, sorn för detta stadgande blifvit anförde, äro förnämligast, att spioneri och värjemålsed skulle förekommas, och att köpare vore delaktig i förbrytelsen. Hvad nu beträffar spioneri, så kan det lika mycket ega rum, om köparen får till vittne åberopas eller icke, och hvad värjemålsed angår, så är det väl sant, att den ålägges, då blott ett vitlne är att tillgå, men just derigenom, att köparen får såsom vittne användas, har man ett vittne mer att påräkna, än om han skall för jäfvig förklaras. Mig sjmes således, att värjemålsed mindre ofta skall komma i fråsta,om köparen får vittna, än om motsatsen stadgas. Det skäl, som blifvit hemiadt från den omständigheten, att köparen vore medbrottslig, tyckes äfven sakna sin grund, då ingen Författning hittills stadgat ansvar för köparen, ulan blott för säljaren. Uti 64 §. föreslå Höglofl. Utskotten, att oloflig bränvinsförsäijning bör äfven å landet vid allmänna Domstolarne åtalas och afdömas.
Skrifvelse af den 5 Februari, ,83o, det Rikets Ständer, gfasti£ j skill,ge förberedande åtgärder , administrativ väg erfordrades, och hvarföre Rikets Stander voro foranlåtne uppskjuta frågans slutliga pröfning och reglering, likväl ansågo sig böra lill E. K. M. i underd. hemställa om icke den åsigt 1 ämnet, som förut af Rikets Ständer vid ,800 och ,8a3 årens Riksdagar blifvit framställd, finge, såsom grund för inkvarteringens framtida reglerande antagas och, i öfverensstämmelse dermed altryckligen ^estämmas: alt städernes inqvarterings-skyldigbet till de i stan* Bih. till R. St. l'rot. 7834 och i83S. 10 Sami Afd. S * g™* 498 Expeditions-Utskollets Förslåg lill und.
Om ni redan förstår er på tankeläsning, så måtte ni väl veta, hvad jag egentligen ville säga. Vilhelm: Ett äkta kvinligt schackdrag! Ni vill tvinga mig att uttala, hvad ni inte själf har lust att säga. Men jag frågar er, min kära fröken: hvarför börjar man meningar, som man sedan inte har mod att tala till punkt? Klara: Åhå! Inte m o d! Det är en utmaning! Jag är mycket modig, herr von Beran, mycket! Och om jag nyss inte alldeles rätlinigt fullföljde min tanke, utan lät den göra en liten afvikning från raka vägen, så var det för a t t. Vilhelm: Nå! Ni vill redan åter beskrifva kurvor! Klara: Hvad faller er in? Bara. Vilhelm: Jag ser, att jag måste besluta mig för att hjälpa er. Det var endast blygsamhet. Var det inte så? Klara: Blygsamhet? Ack, min Gud, jag vet knappt längre själf, hvarför jag afbröt den olycksaliga meningen midt u t i. Vilhelm: Er guvernant står ännu alltid i andanom bredvid er o c h ger er då och då en knuff med armbågen. Klara: Alldeles! Det måtte ha varit en sådan där knuff från fröken Ullas armbåge, som hindrade mig meddela er, att jag mycket väl vet, hvarför ni inte ville gå in på, att jag liknar min syster. Vilhelm: Vet ni det? Säg mig det då rent ut. Klara: Nåväl, låt gå! Jag måste blott ännu litet fundera pfver formen. Vilhelm: Är det nödvändigt, så fundera, men blott på det vilkoret, att ni ej under edra funderingar gömmer ansiktet bakom solfjädern. Det betraktas som en försvårande omständighet. Nå? Klara: Nu har jag det! Det gifves väsen, vid hvilka intet kan förliknas, hvilka det skulle vara en förolämpning att vilja likna. Iddio la feee e poi ruppe la stampa! Vilhelm: Jag förstår. Klara: Rent ut: ni har älskat Melanie, o c h jag vill svära. Vilhelm: Att jag gör det än! Det vore hvarken mer eller mindre än en mened. Hvad den förflutna tiden beträffar. Klara: Så förnekar ni det e j? Vilhelm: Nej, hvarför det! Jag bara förundrar mig, hur ni, fröken Klara, kan ha så noga reda på mina hjärteaffärer?
Och får Utä skottet för öfrigt, vid de serskilda af Motion jnairerne gjorda förslag till förändrade Lag-? stadganden, 1 ämnet afgifva följande yttran-* den ; a) Emot antagande af 2 o Gap. HandelsBalken och 7 Cap. Utsöknings-Balken i LagComiténs förslag till allmän Civillag, på sätt Herr Cederschjöld yrkat, möter den betänklighet, att dessa stå i så nära och oskiljaktigt samband med åtskillige andra i berörde Baijeer föreslagna stadganden, att de ej kunna par-< tielt pröfva* eller godkännas; vid hvilket förhållande granskning af de gjorda antnärkninningarne vid redactionen vore utan ändamål. Bih, till Rits-St. Prot. Igr8 eeh 1329, 7 Sami. 1 Afd3. v.dra B'.dett iö:ds H;t. ig Lag Vt stöttets Betänkande N:o 12?. b) att i löpande skuldsedlar utsätta påföljden af bysättning för underlåtenhet att dem å förfallodag inlösa, vore lika olämpligt och onyttigt, sorn att deri införa allt hvad Lag i öfrigt om gälds betalning förmår. Till undskyllan kan gäldenären icke förebära okunnighet; ty en allmänneligen kungjord Lag förutsättes vara af en hvar känd, och länder alla till efterrättelse. c) Då en ordentlig och skicklig arbetare vanligen icke sätter sig i större skuld, än han med sitt arbete inom kort tid förmår återgälda, samt, vid fråga om flyttning, den nye husbonden alltid är i tillfälle att ikläda sig arbetarens skuld till den förre, torde någon våda af de missbruk, Herr Cederschjöld ansett kunna uppkomma af de Författningar, enligt hvilka Bruksegare och Fabriksidkare ega hindra hos dem skuldsatte arbetare att afflytta innan deras,skuld blifvit godtgjord, icke i allmänhet vara att befara; hvaremot upphäfvandet af dessa Författningar tvifvelsutan skulle i högsta måtto vara äfventyrligt och skadligt för arbetarnes egen credit och betaga dem den utväg, de nu ega, att vid behof erhålla undsättning. d)
Län förklarade önskan, att icke bibehålla sistnämnda ränta, synes Kollegium hafva tillkommit under förutsättning, att den skulle framdeles komma att utgöras in natura, och således i saknad kännedom af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut om räntepersedlarnes lösande efter medel-markegångspris; hvarför Kollegium anser Deputerades framställning i detta amlie så mycket mindre förtjena afseende, som bibehållandet af denna räntepersedel, hvars utgörande in natura numera icke kan ifrågakomma, medför i allmänhet båtnad för dea skattdragande vid utskyldernas beräknande. Nuvarande räntepersedlarne hö, fläsk, strömming och lax samt tackjern i Wermland och Westmanland hemstäler deremot Kollegium icke måtte bibehållas såsom hufvudpersedlar, dels i anseende till beloppens mindre betydlighet, dels såsom efter Kollegii omdöme mindre tjenliga. I enlighet härmed föreslår Kollegium, att såsom hufvudräntor hädanefter må förblifva ; Kongl, Maj:ls Nåd. Proposition X:o S. 3 a) Penningar i alla Län; b) Spanmål, Smör och Dagsverken i de Län, der dessa nu utgå; eller spanmål i alla Län utom Jemtlands; smör i alla Län utom Blekinge, Christianstads, Stora Kopparbergs och Jemtlands; dagsverken i alla med undantagaf Blekinge, Christianstads, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens Län; c) Tackjern i Orebro Län; och yttrar Kollegium den mening, att öfrige af Kongl. Maj:t till ytterligare bibehållande föreslagna persedlar, om de ej böra till penningar förändras, må förbytas, inom Stora Kopparbergs Län, der smörränta förut icke finnes, till endast spanmål, och i alla de öfriga Länen till spanmål och smör, efter den proportion dessa persedlar för det närvarande i hvarje Län utgöra, dock så att minsta lämpliga bråk dervid användes. Derjemte tillstyrker Kollegium, att de af Kongl. Maj:t till förvandling uti penningar föreslagna persedlar måtte dertill förändras.
Gr, Mörner, Garl Göran Detlof: hade jemväl inlemna! 2:ne sålydandc motioner: 1 :o Irsta mom. i 47 § af Bränvins-förordn. innehåller, följande stadgande: ”Under sönoch andra beigedagar må bränvin ej för■'Läljas annorlunda, än i minut å gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsställen, vid måltider; och böra alla minuterings”slällen under gudsljensterne vara tillstängde. Bryter någon häremot plikte första gången 20 r:dr h:eo”. Vid tillämpning, af detta lagbud hafva skiljaktiga meningar i så måtto sig yppat, alt då fråga varit om en person, sorn, utan att vara till bränvins-minutering berättigad, tillåter sig, att sådan minutering ä söneller helgedag verkställa en del domare, stödjande sig vid det i § förekommande ordet någon, ansett den i nyssnämnde lagrum förekommande straff-påföljd äga tillämpning och fällt den tilltalade att böta 20 rtdr li:co, men andra deremot funnit § endast angå oloflig minutering å söndag af gästgifvare eller andra lill bränvinsminutering berättigade personer, och derför, med tillämpning af Den li December. 201 näslförcg:de 43 § samt 3 cap. 6 § 31. B., dömt den, sorn utan rättighet lill bränvinsminutering, blifvit beträdd att hafva sådan ä söndag föröfva! att böta för briUivins-minuteringen 10 ndr och för sabbatsbrott 3 r:dr 16 sk.; hvarigenom det olika förhållande inträffat, att den, hvilken genom bränvinsminuteringen icke allenast kränkt sabbatens helgd, utan ock tillvälla! sig ulöfvandet af en, honom icke tillåten närings rörelse, fått umgälla sin gerning med lindrigare bötes-ansvar, än den, som blott i förstnämnde hänseende förfarit orätt, samt ali vid fråga om bötcrnes förvandling två olika slags straff, nemi. enkelt fängelse och vatten och bröd kommit på cn och samma gång i tillämpning.
Af Riks-Statens 9:de Hufvud-Titel, Hingst kringföringsmedel, från Öfver-Styrelsen Stuteriet tillgodokomne 2,000: 4,000: såsom Lån till Ottenby öfverlemnade • 2>000: 4,000: 4,000: Af Riks-Statens 8:de Hufvud-Titels Anslag till Hästafveln, Lönförhöjnings-raedel 700: 700: * Stuteriets Ersättning för indragne Hjelpedagsverken, för år 1834 utgående af Öfverskotten å Stats-Verkets Inkomster, för år 1835 af Riks-Statens 8:de Hufvud-Titel 2,118:10. l. 2,120: Dagsverks-Lösen från Westmanlands Län . 8,932:17. 5. 8,932:17. 5. dito dito Nerikes dito för år 1833 303:44. 4. Försäljnings-Medel för Hästar, Hö, Ekbark och Salpeter 3,145:39. Betäcknings dito 3,539:16. - 3,388:16. - Anmärknings dito 285:35.11. 74:14.11. - Balance till påföljande året: Skulder 225: 258:16. Credit. Balance från föregående året: Upphandling af Inventarieoch Förbruk5,446: nings-Persedlar m. m • • • 46. 9. 6,534: 14. 5. Bahmee till påföljande året: Fordran af Ottenby Stuteri för Lån 3,000: 3,000: » s af Westmanlands Ränteriför innestående Dagsverks-Lösen . 67:15. Till Stuteriet anslagne Dagsverksmedel från Westmanlands och Öre 0. 0 hro Län äro icke nöjaktigt bokförde, enär desse medel dels debiteras två gånger, såsom för år 1833 från Örebro Län, dels alldeles icke äro debiterade, hvarken såsom uppbörd eller fordran, på sätt från sistnämnde