Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hot 1 j CSÅkande erbjuder sig öfver hela Länet, fast icke i allmänhet andr* Un j !i.n husbehof; men i skärgården kan det anses såsom mest bibeskT^ follcets utkomst’ hvarföre längre fram skärgårdsfisket kommer lid JoydWen> hvarmed här menas odalåkern eller den som från längre Cr It.,Ilb?ka bållit,s öppen, är i allmänhet gifvande och består af stark seda p lTa blandad med svartmylla, hvilken, mycket hård brukad, dock, kind1 broddfn f^mskjutit, uthärdar långvarig torka, utan menligt inflyallnv6 Pa a;kastmngen; dock galler detta endast om höstsäde, som derföre tide'tnnas*- bär brukas. Aftappningar af mossar och kärr hafva i sednare tå sj. betydligt blifvit verkställde, hvilket troligen bidragit till de förr ’öa liostnätternas aftagande, och hvarigenom stora sträckor jord, förr 4 - . frambringande ej annat än sqvattrani, ljung, buskar o. s. v., nu äro förvandlade till bördige sädesfält och ängar. 2. Innevånare. Folmängden utgör 58,g34- Mantalsskrifne personer, nemligen 28,1 manoch 3o,y4° af qvinnokönet, och gemenskapen vid armen 1,245 roan samt skattfrie 22,142 män och 24,936 qvinnor eller tillhopa 107,257 pe»’- söner; dock anmärkes, att bland mantalsskrifne äro räknade 1,214 personer af Eskilstuna fristads invånare som njuta skattfrihet på grund af fristads privilegierna. Folkmängden, som då sista berättelsen afgafs, utgjorde 106,392 personer, har således ökat sig med endast 865 personer. Hvarken missväxt eller stor mortalitet bär vållat denna obetydlighet i folkökningen; hvaremot tjenstehjon^ borlflyttande torde hafva dertill mest verkat.
Oberäknadt de sinnrikare af de vidfogade ”Anmärkningarne”, interesserar detta mellanting af prosa och vers nu mest genom sin vackra – tillegnan till Kellgren. Mera ett ”poem i form”, oaktadt sina tvifvelsutan temligt formlösa sträckor af utrop och namnregister, är lärosången ”Passionerna”: der samma naturalistiska Känslo-philosophi, hvars sista utbildning Archimetrien är, helsar oss i sin första uppränning. Väl delar detta ungdomsverk med ”Inbildningens Nöjen” så långt både vissa förtjenster och vissa lyten, att understundom skulle Hammarskölds utlåtelse kunna tillämpas äfven här: men form, – jemväl såsom bristfällig, – är dock alltid att föredraga framför oform. Den här valda hexametriska versen har Thorild, såsom nyss antyddes, ej rigtigt förstått sig på; Stjernhjelms hexametrer äro, i allmänhet, långt bättre gjorda. Men sjelfva bemödandet att begränsa sig inom denna form har verkat förmånligt; den uppbär med en visserligen ojemn, men åtminstone ofta lyckad flygt, en mängd i sanning höga tankar. Detta poem har dymedelst blifvit ett utkast till en stor Natur-lärodikt: sjelft endast styckevis utfördt; men hvaraf, med största lätthet, ett förträffligt helt skulle kunna göras. – Synbart är, att han mer och mer, och slutligen alldeles, öfvergaf den såkallade ”prosaiska poesien”; bland hvars ”oder och elegier” dock åtskilliga intaga genom en egen poetisk vältalighet, som liknar musikaliska fantasier af ord. Från dessa ynglings-försök införde han – å ena sidan – i den verkliga prosan all sin andes verkliga poesi, och blef derigenom en så stor prosatör, att i månget afseende kan en större ej på svenskt språk uppvisas.
Med anledning häraf, och då jag antager, att fördelning på en ännu något längre tid af det för botaniska ‘”ädgårdens flyttning afsedda anslag vore så myckel mera lämplig, som sjelfva flyttningen måste ske under flera år, och vissa arbeten, såsom terrassering, gångars upptagande m. m., kunna efter hand företagas, hemställer jag underdånigst, att Eders Kongl. Maj:! behagade föreslå Rikets Ständer att bevilja: för nybyggnad, efter vetenskapens fordringar, af ett växthus i Lunds universitets botaniska trädgård R:dr 33,000: — samt för den botaniska trädgårdens flyttning 42,000 R:dr, 38 Bil. No 6 till Kongl. Maj:ts Nild. Prop. N:o i om Statsverket 1859. af hvilka likväl under nästföljande stalsreglerings-period be liöfva an\isas endast „ 21,000: — att utgå under åren 186 1, 1862 och 1803 med 7.000 R:dr årligen. 9:o. Elementar Vid sistlidne riksdag förklarade Rikets Ständer sig anse, att då lärjungarläroverken. neg ;inla} vj([ högre elementar-läroverk stiger till 200, ett normal-antal al 16 a) Anslag for ° u 1 i ökade antal lärare bör antagas, samt att, när clet dä uppgifna antalet lärjungar tillökades med oU högre en ^rarc ytterligare borde påräknas, till följd hvaraf ock Läroverks-styrel Elementar-lä- sen i hvarje Stift skulle tilläggas rättighet alt för hvarje gång lärjunge-antalet vid rave,k. ell jgr0verk ökades med 30 eller 40, om så lämpligt prölvas, inkomma med anmälan om behofvet af ännu en ny lärare, som då finge anställas med samma rättigheter och skyldigheter som de öfriga.
Utom dessa de egentliga handskrifterna („codices“) af nya testamentet på grundspråket, hafva vetenskapsmännen genomgått en mängd från gamla tider härstammande grekiska „lektionarier“, det vill säga böcker, som, bestämda för gudstjensten, endast innehålla de utdrag ur epistlarne, som blifvit valda till uppläsning på sönoch högtidsdagar. I ingen enda har man funnit orden om de tre vittnena i himmelen; alla återgifva 1 Joh. 5, 7 & 8 på följande sätt: „Ty tre äro som vittna, anden, vattnet och blodet, och de tre äro till ett.“ De äldsta österländska öfversättningarne. Det till kristendomens moderjord närbelägna Syrien var det första land, som egde en öfversättning af nya testamentets skrifter, gjord redan i slutet af andra eller början af tredje århundradet och känd under namnet Peschito. En syrisk biskop Polykarpus fulländade år 508 en andra öfversättning, bekant under namnet den philoxeniska; och en munk Thomas af Heraklea år 616 en tredje, som egentligen är en omarbetning af den andra. Uti ingen enda handskrift af dessa trenne syriska öfversättningar förekommer det omtvistade stället i sjelfva texten. I några få är det skrifvet i brädden af en sednare hand. Icke lång tid efter Syrien erhöll Egypten sina öfversättningar af nya testamentet, hvilka efter egyptiska folkspråkets munarter kallas den thebaiska (eller sahidiska), den memphitiska (eller koptiska) och den basmuriska. Ingendera af dessa öfversättningar känner de tre vittnena i himmelen. Till det ofvan Egypten belägna sagolandet Etiopien trängde kristna missionärer i fjerde århundradet, och äfven detta land, hvilket sedermera fört ett från den öfriga kristna verlden isoleradt lif, erhöll en öfversättning af nya förbundets urkunder, hvilken jemte andra litterära skatter (t. ex. Henochs bok) först i nyare tider blifvit för den europeiska vetenskapen tillgänglig. Versen om de i himmelen vittnande fadren, ordet och den helige ande finnes icke i den etiopiska öfversättningen. Äfven i den heter det blott: „Ty tre äro som vittna, anden, vattnet och blodet, och de tre äro till ett“.
Om man besinnar, att en landtdomare under tinget nödgas att uprepa detta formulär 30 å 40 gånger om dagen, så är det naturligt, alt han tröttnar att vid edens förestafvande derå lägga den vigt, som dess alfvarliga innehåll kräfver, utan förestafva!’ eden med den lik - 102 Den 12 April. giltighet, en ofta uprepad utanlexa vanligtvis framkallar. Vid sådant förhållande imponeras ej edens förestafvande ä de personer, hvilka aflägga densamma, och den högtidliga sinnesstämning, som genom eden borde väckas hos dessa personer, uteblifver. Af dessa orsaker har LagUtsk. lyssnat lill de framställningar, som vid alia de Riksdagar jag varit ledamot af detta Ulsk. blifvit gjorda och föreslagil eli nytt edsformulär, hvaruti det nuvarandes öfverklagade brister skulle vara afhjelpta. Då ingen anmärkn. mot ordalydelsen i det nu föreslagna formuläret blifvit gjord, så kan jag för min del icke liona något skäl att bibehålla det gamla och i min lanke olämpliga formuläret, blott derföre all det är gammalt, och får derföre tillstyrka R. o. Ad. att bifalla ifrågvavartde Betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: I sak har såvidt jag hört, intet annat blifvit anfördt till det föreslagna edsformulärets fördel, än att orden ”allt hvad frågadt varder” icke finnas deri intagna. Derigenom skulle de som vilja undskylla sig dermed, alt de icke rörande vissä omständigheter, icke blifvit tillfrågade, komma att sakna grunden för en dylik undflygt. Jag anser detta skäl vara af ganska liten vigt; ty en domare, som märker, att ett vittne vill fördölja något, lärer icke underlåta att upmana vittnet till sanningsenligt omtalande af allt hvad det om saken vet. En sådan upmaning är ju intet annat, än en omklädd fråga. Ar vittnet samvetsgrannt, så omtalar det nog allt hvad det känner. I motsatt händelse, är det vä! fruktlöst att söka, genom ett annat edsformulär drifva vittnet längre än det sjelft, i sin berättelse, vill gå.
Regerings-formen, af hvilken sistnämnde det åtminstone synes mig otvunget följa, alt, enär en obetingad rättighet att åsamka Riket skuld blifvit Konungen förvägrad, samma rättighet med ännu mindre skäl bör den andra Statsrnagten ensam tillerkännas;’’ af Herr Doctor Engeström: ”Jag kan icke finna annat än alt det beslut, som af Högloflige Utskottet nu blifvit fallalt, grundar sig på ett missförstånd så väl af Betänkandet N:o r3i, som af den motion, hvilken föranledt detsamma. Att döma af de skäl, som för sistnämnde Betänkandes frånträdande blifvit anförde, har man ansett deraf kunna följa ett inrymmande för Regeringen uti Bankens styrelse och förvaltning, som skulle vara oförenligt med den bibehållna redaclionen al 72 §. Regerings-Formen. Sådant bar likväl icke, och kan icke hafva varit meningen. Frågan rör alldeles icke bedömandet, hvarken när creditivet behöfver anlitas, eller när de d rpå dragna summor skola återgäldas — hvilket Rikets Ständer Öf Verlein na t åt Banco-Fuli.mägtiges egen pröfning —, utan endast B.-inco-Ut skottets Vildt an de JV.o ufi. t endast en förberedande åtgärd att, då behofvet påkallar detsamma, vara förvissad om dess erhållande. Del är nemligen mera än sannolikt, och för mig gränsande till full öfvertygelse, att det ifrågaställa creditivet antingen alldeles icke, eller åtminstone icke utan onödiga både svårigheter och kostnader, får af Banco-Fullmägtige lyftas ensamt på den af Ständerna dem lemnade autorisation; då deremot Kongl. Majrts Nådiga medverkan onekligen skall bereda lättad och säker utväg till dess erhållande. — Möjligtvis har det uti motiveringen för förra Betänkandet influtna ordet garantie vållat misstaget.
För öfrigt och ined frånträdande af sitt förut, i fråga om uteslutande af 19 § i nu gällande tulltaxe-underrättelser, fattade beslut, godkände Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet uti förevarande utlåtande yttrat och hemstält, dock med rättelse af det i Utskottets förslag till redaktion af 3:dje punkten i 25 § af tull-taxe-underrättelserne förekommande tryckfel, hvarigenom orden ”direkte från orter” blifvit införde i stället för orden ”direkte till orter.” S. D. Föredrogs och bifölls Stats-utskottets den 15 dennes på bordet lagda memorial N:o 305, med förslag till stadganden i Riksgäldskontorets reglemente, angående de vid innevarande riksdag beviljade utgifter samt anslagen till folk-undervisningen m. m. S. D. Föredrogs och lades till handlingarna Stats-utskottets den 15 dennes på bordet lagda memorial N:o 306, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 287. Från Hög v. Pheste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-utskottets betänkande N:o 60, i anledning af väckt motion om upphäfvande af författningarna, angående 10:de pennings erläggande af arf, som föres utur stad. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorial N:o 305, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, angående de vid innevarande riksdag beviljade utgifter samt anslagen till folk-undervisningen m. m. Bifölls, med den anmärkning allena, att tryckfelet i 78 § af det föreslagna reglementet ”hamnbyggnaden vid Linköping’’ bör rättas till ”hamnbyggnaden vid Lidköping”. S. D. Föredrogs ånyo en från Hederv.
Härmed förenade sig Herr Prosten Afzelius samt Herrar Moberg och Nordvall. Af Herr Carlberg: ”Sedan Stats-Utskoltet föreslagit en tillökning af 2,000 R:dr uti det Lunds Universitet beviljade anslag för materiella behof, anser jag att conseqvencen fordrat, att samma fördel äfven blifvit tillstyrkt för Universitetet i Upsala, helst dess antal studerande är betydligt större, än det i Lund varande, och i öfrigt inga gillige skäl blifvit anförde till ådagaläggande deraf, att behofvet i förenämnde afseende är mindre vid detta Läroverk, än vid Lunds Universitet.” Yid 3:dje punkten, litt. c. I frågan om Grundlagarnes föreläsning vid Universiteten. Af Herr Biskopen m, m. Hedren: ”Emot det vid utlåtandet fästade vilkor af Grundlagarnes föreläsning vid Universiteten, anhåller jag få reservera mig, såsom både öfverflödigt, enär en sådan föreläsning redan eger rum, och i öfrigt olämpligt, enär en sådan reglering bör i annan väg åstadkommas. ” Yid 3:dje punkten litt. d. Angående anslaget till befrämjande af Persiska och Sanscrit-språkens studium. Af Herr Biskopen m. m. Hedren: ”Jag anser olämpligt alt inskränka detta anslag lill den ena Academien, enär lätteligen kan hända, alt den skickligaste personen kunde finnas vid den andra.” Härmed instämde Herr Gejerstam. Af Herr Prosten Stenhammar: ”Det hade varit värdigt och med den aktningsvärde motionärens afsigt öfverensstämmande, om Utskottet bifallit Afdelningens förslag, att på Kongl. Majrls pröfning skulle bero, vid hvilketdera Universitetet detta anslag måtte för någon lärare användas. Sedan med en enda rösts öfvervigt vid voteringen, det större anslaget af 2,000 R:dr, som är tillerkändt Lunds Academi, blifvit Upsala Universitet frånkändt, innebär delta åt sistnämnde Universitet ensidigt beviljade företräde, visst icke någon tillfiedsställande ersättning.” Häruti instämde Herr Prosten Afzelius. Vid 4;de punkten litt. c.
Han kände sig dock djupt nes hand, som han kramade hårdt. sårad o c h olycklig öfver hennes tystnad Tysta gingo de så en stund tillsammans. och grämde sig öfver, att hon ej ens beÄndtligen var hon färdig m e d sitt svar, värdigade honom m e d ett svar. men orden kommo dröjande öfver hennes Nu, när de båda pröfvat så mycket af läppar. lifvet o c h båda voro mera sansade — ville » För elfva år sedan skulle svaret ha uthon kanske nu uppriktigt säga honom mofallit s å: Jag älskar er Malcolm o c h vill tivet till ett sådant handlingssätt? pröfva lifvet tillsammans m e d eder — men » Motivet » — stammade h o n — » det var nu. » • — att j a g aldrig fick eder biljett. » » Men nu. » Han tvärstannade och såg henne spändt » Nu känna vi ej hvarandra fullt så väl in i ögonen. som då, och åren ha väl gjort oss mera » Aldrig fick min biljett, säger ni. Hur betänksamma. Jag tviflar ej på, att ni är var det möjligt, jag lämnade den j u själf? » en fullt hederlig man, likaväl som j a g kan » Ja, det vet j a g nu, men då — j a g säga mig vara en hederlig flicka, men vi måtte ha varit alltför upprörd — pappa skola båda vara förståndiga o c h låta det kom hastigt öfver oss — ja, m e d ett ord, skimmer från fordom, som möjligen bidrar jag märkte ej, att ni lämnade någonting i till att försköna detta vårt första sammanmin hand. » träffande, blekna bort igen, så kunna vi sedan mera klart döma till halten af våra » Men nu vet ni det? » verkliga känslor. » » Ja, sedan i morse. » » Oförklarligt! » » Ni är mycket förståndig » — suckade » Ej ett sådant under som ni tror. Den Malcolm — » men ni har kanske rätt.
Der linnes ock en motvigt emot den för detta folk alldeles egna industriskicklighet. Men sådant är icke förhållandet hvarken uti våra mindre städer eiler på landsbygden; och allmänna tänkesättet torde bestämdt, dela dessa åsigt er, så vida det ej i detta hänseende undergått förändring sedan år ] 838. Under aktningsfullt erkännande af det i allmänhet berömliga sätt, hvarpå judar inom vårt fädernesland uppfyllt sina medborgerliga och husbonde-pligter, eli förhållande, som icke lika allmänt torde ega rum, der judar äro till ett större antal bosatte, synes detta för Utskottet vara ett bevis på lämpligheten af vår nuvarande lagstiftning för judarne, hvars visa måtta på samma gång ådagalägger billig fördragsamhet mot främmande religionsförvandter och skyldig omtanka om samhällets och kyrkans trygghet och ordning. Khuru visserligen mycket kunde vara att ytterligare härvid anföra, har dock Utskottet ansett sig kunna, för undvikande af alltför stor vidlyftighet, underlåta att detsamma här intaga, under förhoppning, att de af Utskottet här titti, tilt B. Sl. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 107. framställda hufvudgrunder må anses tillfyllest giltiga för ådagaläggande af oläinpligheten att bifalla den ifrågaställa utvidgningen af judarnes medborgerliga rättigheter, och får Utskottet derföre, med åberopande häraf, vördsamt hemställa, att denna fråga må förfalla Hvad beträffar den af Herr Palmeer serskildt väckta fråga derom, att Rikets Ständer måtte gemensamt med Kongl. Majit deltaga uti lagstiftningen för judarne, så lärer det ej kunna förnekas, alt ju deruti ingå på samma gång bud, som afser både grundlagen, allmännaoch kyrkolagen, samt den ekonomiska lagstiftningen, och att det torde vara svårt, om ej omöjligt, att, med dessa serskilda frågors ryckande ur det inbördes sammanhang, sorn de i afseende å lagstiftningen för judarne ega, afgöra dem hvar för sig och på olika sätt. Den enhet, som bör finnas och bibehållas i hvarje lag, kunde derigenom äfventyras.
Kostnad för Rättens protokoll, hvilka skola förmyndare delgifvas, äfvensom för sådant delgifvande, förskjutes af den omyndiges medel, men ersättes af den tredskande eller eljest felakt;ge förmyndaren Finner Rätten gode männens anmälan af beskaffenhet att ej föranleda åtgärd, bör väl anteckning i protokollet derom ske, men gode männen vare ej skyldige att detsamma utlösa, såvida de ej vilja klaga i högre Rätt; och må i intet fall ersättningsskyldighet dem ådömas, utan så är, att de, efter klagan i högre Rätt, finnas dertill skyldige och omständigheterna ej föranleda dertill, att ersättnin gen bör af den omyndiges medel gäldas. §13- 1 afseende å de förmynderskap, som äro under Hofrätts vårdnad, galle för Hofrätt hvad i § 3 angående förmynderskapslängd blifvit för Rätt i stod och domare å landet stadgadt. Men tillsynen å dessa förmynderskap utöfvas af de enligt § 2 valde gode män i den stad eller det härad, der omyndig är i husförhörsbok antecknad. Finnes rörande dessa förmynderskap fog till anmälan enligt § 7, ege gode männen att inlemna densamma, ställd till Hofrätten, hos Rätten i stad eller domaren å landet, att befordras till Hofrätten, som vidare förfar enligt hvad i §§ 10 och 11 är förordnadt. § 14. Der Förmyndare-kammare finnes, lände hvad derom särskildt stadgadt är till efterrättelse.»
Då bär icke nämnes hvad slags säkerhet som menas och dä jag tycker mig finna, att med ”vederbörande direktion” förstås direktionen öfver något af bankens diskontverk, så befarar jag, all, äfven emot Utslcs mening, om delta uttryck utan förklaring antogs, det skulle tolkas, på sätt man hittills galt tillväga i bankodiskonten, sä nemi., alt ehuru enligt 216 § bankoreglementet enskilles reverser, dä de äro af löpande egenskap, få belånas af fonden för lån å namn och reverser, utan någon vidare bestämmelse huru reverserne skola vara beskaffade, så förkastas vanligen alla reverser, så snart de äro intecknade, äfven om, jemte en obestridlig säkerhet i inteckningen, skulle finnas en eljest antaglig i namnen å dokumenterna. Nu är förhållandet likväl, att dessa kreditiver, såvidt mig Den 22 April. 255 är bekant, af privatbankerna företrädesvis beviljas emot inteckningar, hvarigenom naturligtvis en vida större säkerhet emot alla förluster beredes. Skånska privatbanken lärer t. o. m. endast bevil ja dem emot inieckningssäkerhet. Om nu denna säkerhet skulle vara utesluten ifrån bankens kreditivrörelse, så blefve den ganska troligt mindre säker än privatbankernas, aldra helst då man betraktar att dessa röra sig inom en inskränkt krets och förvaltas af direktioner, oftast väl bekanta med alla krediti vsökandes förhållanden, och hvars medlemmar draga egen skadaaf begående misstag, samt fördel af moisanen, under det att bankens diskontverk förvaltas af direktioner, ägande intet eget intresse i förvaltningens resultaler, ingen skada, om förluster skulle uppkomma, vare sig å beviljade kreditiv eller genom onödigtvis ofruktbart liggande fonder, endast de strängt iakttaga alla former, och då t. ex. bankodiskontens rörelse omfattar rikets hufvudstad och 17 af dess 24 län, samt direktionens fleste ledamöters enskilta förmåga att bedöma namnsäkerhet är inskränkt till hufvudstaden. Jag får derföre underställa förfa liarne till denna §, huruvida icke något förtydligande borde äga t ura och om det åtminstone icke bordt uttryckas, att inieckningssäkerhet är tillåten att emottaga. Hr Ribbing:
Och får jag i anledning häraf underdånigst tillstyrka, det Eders Kongl. Majit täcktes Assessor Wensters ifrågavarande anhållan i så måtto bifalla, alt Eders Kongl. Majit behagade hos Rikets Ständer föreslå honom att, sedan hail från Kapellmästare-tjensten erhållit afsked, varda uppförd å Allmänna Indragningsstalen, att der under sin återstående lifstid få årligen uppbära ett belopp, svarande mot den lön han, enligt Universitetets stat, såsom Kapellmästare åtnjuter, eller 900 Ridr Riksmynt. 36:o. I öfverensstämmelse med Eders Kongl. Majits Nådiga beslut all föreslå de för Embetsoch Tjenstemän nödige ansedde löneförbättringar att utgå från och med 1857 års början, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer äska, att ett belopp, motsvarande de å 8:de Hufvudtitelns ordinarie stat föreslagne löneförhöjningar för ett år måtte såsom extra anslag beviljas; utgörande dessa löneförhöjningar: för Bil, JYs 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1856. 75 för Departementets Expedition 13,863 » Riks-arkivets tjenstemän 8,873 » Kongl.
Om byggnings-hjelpens förvandling och säkrare bestämmande. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den i3 dennes under N:o i54 afgifne samt den x5 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om all jords lika beskattning samt om en allmän ny refning och skattläggning; biet samma Utlåtande, på grund af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. * 9 Pen '2l Alet}i c, m. S. D Föredrogs å nyo oell återremitterades, i anledning af de utaf Herrar Bergsledt, Eric, och Rosenblad, Bernhard, dervid gjorde anmärkningar, BancoUtskottets den 6 dennes under N;o i3 afiåtne, samt den 12 derpå följde eftermiddagen på bordet lagdé Memorial, med hemställan om prägling af så kallade JubelRiksdaler, i enlighet med hvad iörut blifvit iakttagit. Ut supra, S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, Allmänna Besvärs-och OeconomieUtskottets den 531 och 29 sistlidne April afgifne, samt den 12 och 15 dennes eftermiddagarne på bordet lagde Betänkanden; N;o 61. Angående föreslagne förändringar i Kongl. Förordningen den 26 Febr. 1817, rörande Socknestämmor och KyrkoRåd, särdeles i hvad angår den Presterskapet genom samma författning til lagde myndighet, N:o 82. I anledning af föreslagne medel till befordrande af Gymnastiska öfningar. Ut supra, S,?D, Föredrogos å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch OeconomieL tskottet inkomne, samt den 12 och i5 dennes eftermiddagarne på bordet lagde Betänkanden; Af den 29 sistl. April; N:o 84 Rörande väckte motioner, i afse - Den '21 Maji e. nu 467 ende på Arbet$_com mentieringar af Indelta Arméen.