Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det måtte väl ändå hon bäst veta, huru gement dåligt det är, och så kommer svaret, hånfullt och elakt. Om nu hon i sin ordning gifvit sig tid att tänka på, hvad det var, som framkallade dessa hårda ord — icke brist på kärlek och fördragsamhet i egentlig mening, utan endast en tillfällig trötthet och nervositet, som gjorde, att han för tillfället icke var sig själf fullt mäktig — då hade hela saken nu kunnat få ett slut med ett litet skämt, ett vänligt förebrående ord eller dylikt, och då hade det nog icke dröjt så länge, innan förlåtelsen begärts och lämnats. Men nu tänker hon endast på det otacksamma, orättvisa och elaka i svaret och söker ge lika godt igen: » Ja, jag rår verkligen inte för, att vi inte ha råd att köpa af det bästa köttet. » Och när det går så långt, är det vanligen fullkomligt omöjligt att hejda sig, förnuft och eftertanke blifva begrafna under det dåliga lynnet, och så fortsätter man med elaka, retsamma ord, beskyllningar och förebråelser, som man vid ett annat tillfälle skulle anse ogrundade och orättvisa. Om man blott vid ett sådant tillfälle gjorde sig tid att först till sig själf framställa den frågan: - » Hvarför vill jag säga detta », eller: » Ä r det till någon nytta att säga detta », så skulle många sådana elaka ord vara outtalade. — » Vi ha så förfärligt brådtom i dag, o m du vore riktigt snäll, gubben, så tände du på ett par brasor i våningen. » » Det ska ' jag visst det, om du endast visar mig, livar det finns något att tända med! » Nu börjar lian sitt arbete. Han plockar in en brasa i matsalens kakelugn och tänder pä. Det brinner alldeles charmant, och så fortsätter han i förmaket. Men nu är det sä misstänkt tyst i matsalen, och när han kommer tillbaka dit, så är det kolsvart i kakelugnen. Nu plockar han in mera torrved och blåser med sina lungors hela styrka. Slutligen får han det att flamma upp på nytt, men när han gör en undersökning i förmaket, så är det samma historia. När han så ändtligen tror, att hans bemödanden skola krönas med framgång, går han in på sitt rum.
Sjöfarten sjelf blir lifligare och mera omfattande, emedan den både förer varumassor till jernvägarne och af dessa emottager sådana, men icke derföre, att den undandrager deni denna tillförsel. Den genom den nya täflan med jernvägarne allt billigare fraktkostnaden på kanaler och floder, i förening med den omständigheten, att för några slag af varor, i följd af deras beskaffenhet, sjötransporten lämpar sig bättre, skall fortfarande förläna vattenvägen värde och lifaktighet; men de många genom jernvägstransporterna på en gång förverkligade stora fördelarne försäkra denna landväga transport om en afgörande öfvervigt, till och med om man hade flodernas riktningar mer i sin makt och anläggningen af kanaler vore lättare. — Sålunda hafva åsigterna i detta ämne utbildat sig i andra länder, och, äfven med billigt afseende å flere för Sverge egna förhållanden, låter det svårligen tänka sig, att den här uppställda grundsatsen om omöjligheten för jernbanorna att täfla med vattenkommunikationerna, i afseende hvarå någon erfarenhet ännu ickej här i landet finnes, skall tillerkännas större vitsord, än den annorstädes just på er - 38 Eg i dy ska metoden. farenhetens väg vunna insigt, att dessa kommunikationsmedel ömsesidigt befordra hvarandra. Det kan väl synas, som kommitterade ägt mindre anledning att yttra sina betänkligheter mot den merberörda satsens allmänna giltighet vid det förhållande, att en från Stockholm norrut gående jernbana, antingen den ena eller andra rigtningen väljes, till följd af landets naturliga beskaffenhet icke kan läggas särdeles långt från vattenväg; men besynnerligt nog hafva den vestra rigtningens vedersakare funnit den motsatta rigtningen hafva ett alldeles afgjordt företräde. Både Chefen för statens jernvägsbyggnader och jernvägs-undersöknings-kommittéen hafva, såsom redan sagdt är, gifvit den senare sträckningen stödet af sitt förord.
I anledn. af denna begäran behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifva, att något prot.utdr. i ämnet ännu icke från Högv. PresteSt. ankommit, men att, enligt en i bemälde Stånds cancellie erhållen uppgift, samma Stånd i afseende på mom. litt. a) till och med f) skulle fattat ett med Hr Rosenblads förslag fullkomligt öfverensstämmande beslut, men deremot bifallit de öfriga mom. af ifrågavar. §. Hr von Troil: Då Hr Rosenblad alltid inom detta Hus uppträder såsom skuldsystemets ifriga förfäktare, så är det visserligen icke förvånande att höra, det lian icke är belåten med de i denna § af BancoUtsk. efter min tanka ganska bankmessigt uppgjorda grunder, utan tvertom framlagt ett förslag att ytterligare utvidga denna lånerörelse. Min grundsats har alltid varit, att ju mera man lånar, ju mera sätter man sig i skuld, och af denna orsak kommer jag ofta till motsatta åsigter med Hr Rosenblad. Jag ber att få fästa uppmärksamheten på hvad ölsk. pag. 27, såsom mig synes ganska riktigt, yttrat: ”Etsk. måste afstyrka ytterligare förhöjningar i de för berörde ändamål anvisade fonder. Det har nemi. visat sig, att sådane lid efter annan meddelade förhöjningar endast haft till följd en ökad skuldsättning för föremål, som ingalunda bidragit lill mera lif i näringar och industriella företag, samt att återtagandet af ett för ifrågavar. lånerörelse meddeladt tillfälligt förskott, äfven på mindre summa, haft menligt inflytande på disconterna, hvilkas lagsökningsbalancer vid sådana tillfällen betydligen stigit.” Efter ett sådant yttrande skulle man i sanning icke hafva trott, att Utsk. skulle komma till det resultat, att dessa lånefonder borde ökas till 9 från 8| millioner. Jag erkänner, att, enligt Utsk:s uträkning, skulle dessa discontlån för närvar, utgöra 9,637,000 r:dr, men deruti äro likväl inberäknade såväl det förflutna årets alla upplupna räntor som de tillfälliga försträckningar, som Bancofullm. sjelfmant beslutat.
Den, somsett Alfvaren på Öland, vet ock om han på ena stället är mera fruktbärande än på ett annat, eller om fruktbarheten är lika öfverallt. Jag är således hufvudsakligen af samma mening, sorn Prosten Stenhammar, på sätt han yttrat sig uti sista mom. af sin reservation. Sedan jag nu talat om frågan i allmänhet, anhåller jag att få besvara en och annan af de anmärkntr, som å motsidan blifvit gjorda. Först bör man göra skilnad emellan rättighet till mulbete och äganderätt. Rättighet till mulbete ägde Öländningarne; men mot denna rättighet svarade deras skyldighet att låta sina ägor förderfvas af vildsvin, hjortar och andra djur den tiden Öland var att anse såsom en Kronans jagtpark. Detta ohägn har upphört; nu har en hvar sin utmark med äganderätt, kan infreda och använda henne huru han behagar. Man har sagt, alt Alfvaren bebos af colonier utaf liggare och brottslingar; att osäkerheten är så stor, att man nödgas medföra vapen på sina resor. Detta är en nyhet för mig, och troligen torde ingen Calmar läns innevånare hafva hört lalas derom. Det säkra är, att sedan kronoparken Rällatall blifvit, efter den tidens nya läror, försåld till skatte, nedhöggos träden o,ch försåldes af de första ägarne, så att man nu, i stället för den vackra skogen, endast ser den hvita ofruktbara sanden, hvari den vuxit; och snart skall denna Och ao Maj c. m. 133 trakt måhända vara förvandlad till flygsandfalt. Att åboerne på den ödelagda skogsmarken äro fattige, och alt brott begås af dem, såsom af andra fattiga menniskor, är sanning. Men förhållandet är icke sådant, till den öfverdrifna grad som här uppgifvits. Öländningarne äro liflige och lä 11— retlige, förgå sig derföre lätt af öfverilning; men de äro ett dugligt och förståndigt folk, sorn i allmänhet bergar sig väl och bättre än Småländningarne på andra sidan sundet.
Den, som, i enlighet med Utskottets af Borgareoch Bonde-stånden godkände förslag, bifaller, att augmentsräntor, äfvensom indelda anslag till gästgifverier, färjor och färjkarlar, postbönder och brefbärare samt de räntor och tionde, som städer åtnjuta, till statsverket indragas; samt att, i afseende på ersättningen härför, förfares på enahanda sätt, som i 23:dje punkten af Stats-utskottets utlåtande N:o 242, rörande ersättning till allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser, blifvit föreslaget, med iakttagande, att godtgörelsen för augmeutsräntor och anslagen till gästgifverier, färjor och färjkarlar samt postbönder och brefbärare liqvideras för hvarje år vid den tid det påföljande, då uppbördsstämmor för hemmansräntorna hållas; börande, vid beräkningen af augmentsräntorna vid båts - Slals-Ulskoltets Memorial, Ä:o 519. 17 båtsmanshållet i Blekinge, eller så kallade öfverskottsoch tillskottsräntorna, de vid 1834—1835 årens riksdag stadgade förvandlingsgrunder iakttagas, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, är ofvanintagne förslag af Rikets Ständer afslaget. I händelse åter Utskottets i 25:dje punkten gjorde tillstyrkande, angående indragning af de till allmänna verk och inrättningar indelda anslag, skulle vid votering i förstärkt Utskott varda afslaget, lärer, såsom följd häraf, jemväl förevarande 26:te punkt böra anses vara förfallen. 27:de punkten, angående afstyrkt indragning af frälseräntor, är af alla Riksstånden bifallen.
Så mycket är emedlertid vunnet, att jag nu äger en, så vidt möjligt är, tillförlitlig grund för bedömandet af skeende försäljningsanbuds antaglighet; och anledning saknas icke till den förmodan, att de fleste af ifrågavarande hemmans åboer snart nog torde omfatta tillfället att få till kronan försälja deras hemman. Otvifvelaktigt är också, att ett sådant inköp, i den mån det kunde omfatta alla de hemman, hvilkas läge synnerligast försvårar parkens bevakning, skulle vara af en stor nytta för denna kronopark och bereda tillfälle att med tiden göra den till en af de yppersta skogar i södra delen af riket. Kubikinnehållet af de skogseffekter, som under sistförflutna sex skogsår blifvit å Röda kronopark afverkade, samt den inkomst i penningar, som skogsplanteringskassan deraf njutit, visas af följande summariska förteckning: 58 Skogs-år. Beviljade utsyningar. För Par; kens eget behof använde. Genom auktioner försålde Skogseffekter. Summor. Influtne Penningar. Ved. Byggnadsvirke. Banko. Kubikfot. Kubikfot. Kubikfot. Kubikfot. Kubikfot. 60,508 5,610 14,588 84,675 165,182 1,695 19 3 Afverkningen har således varit något större, än under quinquenniet 1857—41, då den i medeltal utgjorde årligen 155,702 kubikfot; men skogsplanteringskassans inkomster under sednare tiden visa deremot en minskning i årligt medeltal från 1,736 R:dr 28 sk. till 1,695 R:dr 19 sk. 5 rist b:ko, hvilken minskning hufvudsakligen uppkommit derigenom, att under de sednare sex åren ganska betydliga qvantiteter skogsetTekter mast användas till byggnader och hägnader å parken. För de 585,511 kubikfot ved och byggnadsvirke, som under dessa sex år blifvit utsynte åt ortens invånare, har till skogsplanteringskassan icke influtit mera än 1,917 R:dr 24 sk. b:ko, emedan, enligt Korigl.
Bergslag andragit, huru som, fastän redan vid 1809 och 1810 årens Riksdag blifvit yrkad och begärd, till förmån för Tackjerns Bergslagerna, en fullkomlig frihet med Tackjerns-till verkningens försäljning, i detta ärende likväl icke sedermera någon åigärd blifvit vidtagen; förmodande han tiden nu vara inne, då Bergsbruket har skäl hoppas, att det tvång, s.oin denna handel är underkastad , måtte för alltid upphöra och Bergsmannen desto mindre böra bindas af urgamla föreskrifter, tillkomne i en tid , då Skråtvång och Privilegier förestafvades vid hvarje Närings» gren, iiiS Den 11 Juli. gren , som dessa , enligt hans tanka, grundat sig på de förmåner Bergslagen förut ägt, men hvilka tud 1809 ars Riksdag blifvit afskaffade, bestående derutinnan att Bergsiagerne voro dels lindrigt dels alldeles icke rot; rade , samt att Bergsmans-Ständet hade sig ensamt förbehållet Bergsmans-hemmans besittning. I grund hvaraf och med åberopande af flera förmenta ' skadliga följder af den^ öfver klagade inskränkningen , Riksdagsmannen yrkar , att en alldeles fri Tackjetmsliandel matte varda tillåten, så att hvem som ville kunde äga rätt uppköpa, upplägga och till hvad ställe och ort inom Riket han för sig nyttigt finner afsätta hvad Tackjern han äger, antingen köpt eller tillverkadt, och att, i följd häraf, hvarje Bruksägare må äga en lika obehindrad rättighet, att fran hvilken Bergslag eller Masugn sorn heidst med nödigt behof af Tackjern sig förse. Uti hvilken anhållan sig förenat [Riksdagsmannen Eric Pehrsson för Fernebo Härad och Philipstads Bergslag; Olof Larsson för Lekeoch Carlskoga Bergslager, Olof Larsson från Orebro Län och Sundbo Härad, Peter Pehrsson för Lerbecks Bergslag, Petter Jernström för Norbergs och Skinnskattebergs Bergslags Härader, Pehr Jansson för Wester-Bergs1- lagen, Jan Andersson för Hällestads och Wånga Bergslags Härader och Johan Långberg för Thorsåkers och Ofvansjö Bergslager.
Det är med afseende härå som jag yrkar att Lagoch Ekon.Utslen måtte yttra sig om uphäfvande af eller nödig förklaring öfver ofvanmde instrukt. såsom Just.Ombudsm., enl. hvad jag ofvan förmält och berättelsen visar, hemställt till R. St:r. Detta är min motion ord för ord, sådan den till profit mundtligen afgafs det ena plenum och skriftligen det andra, samt sedan ordentligen blef remitterad till LagUtsk. Hrnne hafva således orätt i det påstående, att det icke, utom Just.Ombudsrms berättelse, finnes någon motion i detta hänseende inom LagUtsk. Jag ansåg hvad Just.Ombudsm. yttrat, vara af den vigt, att det förvånade mig, att LagUtsk. icke deröfver afgaf något särskildt Utlåt., och till följd deraf åtog jag mig att åter uptaga frågan för att få den underställd R. Sfirs pröfning. En högtärad vän, Gr. Liljencrantz, har till mig framställt den frågan, hvad följden skulle blifva, om LagUtsk. icke inkommer med något Utlåt. Jag svarar, att om något sådant skulle inträffa, skulle jag anse det vara stridande mot grundlagen; ty det tillhör LagUtsk. att yttra sig öfver så väl de af Just.Ombudsm. som af enskilda motionärer gjorda framställningar, som blifvit till Utsk. remitterade; och dessutom skulle det kunna hända att Ekon.Utslcs Betänk, godkännes, och att Landshigelnstrukfin blir till laga kraft gällande, så framt icke något annat Utsk. gifver anledn. till en annan åtgärd. Det är just detta, som jag vill förekomma, eller att icke någon inkräktning på E.
Det är för vinnande af detta ändamål en sådan undersökning skulle af sakkunnige män på förhand företagas; — en undersökning, som jag anser särdeles vigtig, icke allenast för tillvägabringande af öfverensstämmelse de Skandinaviska länderna emellan i afseende å mynt, utan jemväl med afseende å mått, mål och vigt. Då jag emellertid ansåg olämpligt att i samma ämne till K. M. aflåta 2:ne skrifvelser och ansåg bifall till Ekon.-Utsk:ts Betänk, tillräckligt uttala R. St:rs önskan, anhöll jag, sist jag hade ordet, om bifall till Ekon.-Utsk:ts Betänk, samt att BankoUtsk:ts måtte läggas till handlingarne. Som jag likväl af den sednare diskussionen erlärit att inga formella hinder möta för bifall till dem båda, anhåller jag om Hr Gr:s o. Landtm:s proposition på bifall såväl till Banko-Utsk:ts Utlåt. N:o 25, som Ekon.-Utsk:ts Utlåt. Gr. Hamilton: Ehuru det lärer låta förena sig med formerna, kan jag icke annat än anse besynnerligt och oformligt att till K. M. aflåta 2:ne skrifvelser i samma sak. Härtill blifva vi dock tvungna, emedan Ekon.-Utsk:t tagit sig friheten att behandla frågor, som tillkomma Banko-Utsk:ts handläggning. Då det emellertid later sig göra att bifalla såväl det ena som det andra Utsk:ts Utlåt., afstår jag från mitt förra yrkande i afseende på Ekon.-Utsk:ts Betänk. Hvad angår det yttrande af ordföranden i Ekon.-Utsk:t, Gr. Björnstjerna, att det vore en så stor tanke, Ekon.-Utsk:t framställt, i jemförelse med Banko-Utsk:t, lemnar jag denna fråga derhän; min enskilta tanke är den, att det beror på huru man ser saken. Frih. Gripenstedt, Johan August: För min del tror jag icke att den, genom R. o.
N:o 268, ang:de verkställd omröstning i anleda, af RiksSttns skiljaktiga beslut, rör:de åtskilliga till regleringen af RiksStatens åttonde och nionde hufvudtitlar hörande frågor. Hr Gr. o. Landtm, påminte derom, att R. o. Ad. vid behandlingen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s hetänk. N:o 66, i anledn. af väckte frågor om förändrad reglering af presterskapets löningssätt m. m., ansett pröfningen af den deri förekommande punkt Litt. C, ang:de upphörande af förhöjd tjenstårsberäkning, böra uppskjutas tills frågan om det af StatsUtsk. tillstyrkta anslag åt Elementarläroverken och den deraf beroende ersättningen för de förhöjda tjensteåren blefve afgjord; hvarjemte Hr Landtm., enär förstärkta StatsUtsk:s nu till handiingarne lagde mern. N:o 268, innefattade R. St:s beslut rörtde sagde anslag, hemställde om R. o. Ad. ansäge förenämnde uppskjutne punkt af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 96, böra upptagas å föredragms-listan för nästa plenum. Ropades ja. Föredrogs StatsUtsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda mern. N:o 276, med förslag till andra afdelningen af det nya reglementet för riksg:s-kontoret. Gr. Lagerbjelke, Gust.; Jag hemställer om icke fö - 126 Den 3 Augusti. redragningen af detta betänk, bör försiggå på så sätt att nummerföljden å hvarje punkt uppnämnes, men att punkten icke uppläses med mindre än att sådandt serskildt begäres.
Imellertid, och som af uppgjorda uträkningar å kapitalålerstoden vid slutet af hvartdera utaf de år, som för liqvidens verkställande åtgå, efter så väl ena som andra beräkningssättet, det visat sig, att det i början lör låntagaren är vida förmånligare att betala i Bankosedlar, men att från och med 25:te året det alltid blifver för honom en vinst all betala i silfver, hvilken vinst naturligtvis ökas i samma mån som inbetalningarne fördröjts utöfver årsdagen, har hos Under-Styrelsen fråga uppstått om hvilketdera beräkningssättet borde iakttagas då lån af förenämnde beskaffenhet å 25:te året eller sednare på en gång lill Banken återgäldas; hvarvid Under-Styrelsen, för sin del, funnit det vara genom ordalydelsen uti ej mindre de för ifrågavarande lån afgifna skuldförbindelser, än äfven Kongl. Maj:ls förrberörde Nådiga Kungörelse af ilen 6 Mars 1830 och öfriga sedermera i ämnet utfärdade författningar tydligen ådagalagdt, dels att låntagaren icke kan åläggas annan betalningsskyldighet, än i silfver, om han sådant äskar, dels ock att Rikets Ständer med dessa stadganden afsell en lindrigare betalningsgrund för slutliqvid af lån emot återbetalningsskyldighet i silfver, än som förut var gällande; hvadan oek Under Styrelsen ansåg alla de lån, hvarom här vore fråga, böra lä med silf ver liqvideras; hvilken åsigt Under-Styrelsen uti Memorial den 15 Februari innevarande år hos Fullmäktige anmälde för den händelse, att Fullmäktige skulle finna skäligt meddela någon föreskrift, hvarige - 37 nom all tvekan i afseende å betalningssättet vid slutliqvid af merberörde lån kunde för framtiden undanröjas; men, efter hvad Fullmäktiges protokoll för den 13 nästpåföljde Mars innehåller, hafva Fullmäktige funnit Under-Styrelsens i ämnet gjorda framställning icke böra till något yttrande fl deras sida föranleda.
Presidenten vore beredd att nu svara eller önskade skriftlig del af Herr JustitieOmbudsmannens frågor, förklarat, att sådant vore svårt att bedöma, innan Herr Presidenten inhemtat beskaffenheten af hvarje fråga serskildt; så framställde Herr Justitieombudsmannen följande frågor till besvarande af Herr Presidenten Skogman, hvilken i anledning deraf utlät sig, på sätt vid hvarje fråga här nedan finnes antecknadt, nemligen: i:sta frågan. Erkänner Herr Presidenten Skogman sin underskrift å den nu företedda handlingen i det skick denna underskrift nu befiunes? Sedan Herr Presidententen fått beskåda handlingen, svarade Herr Presidenten: Han kunde ej finna annat, än att samma handling vore den, af hvilken en afskrift redan blifvit till RiksRätten ingifven. Då Herr Presidenten i den afgifna förklaringen erkännt, att han undertecknat en med afskriften lika lydande handling, hade Herr Presidenten nu emot sjelfva originalet icke heller något att anmärka. anira frågan. Ej mindre sjelfva handlingens uppställning och innehåll, än Hans Maj:t Konungens namnteckning derunder samt Herr Presidentens nedanföre befintliga namnskrift med en ofvan densamma dragen linea, som vanligen betecknade kontrasignation, syntes otvifvelaktig! utmärka handlingens officiella egenskap samt dess till forin fullkomliga likhet med andra från Regeringsmakten utgående officiella handlingar. Herr Presidenten hade emedlertid i förklaringen sagt, att formen och beskaffenheten af hans underskrift, äfvensom dess gemensamhet med Herr ExpeditionsSekreteraren Bergius, skulle ådagalägga, att den icke gafs af Herr Presidenten i egenskap af Statssekreterare. I afseende å sistnämnde omständighet eller underskriftens gemensamhet med Bergius komme Herr Justitieombudsmannen framdeles i tillfälle att sig yttra, men för öfrigt måtte det bero af Herr Presidenten att närmare utreda och bestämma, huruledes eller i hvad måtto formen och bi skaffenheten af sjelfva handlingen eller af Herr Presidentens underskrift derå skulle ådagalägga det af Herr Presidenten uppgifna förhållande? Svar.
Jag får alltså icke underlåta att till B. St:rs behjertande vördsamt anmäla denne nu gamle man, som ej allenast tillbragt sin kraftiga ålder i Statens tjenst och derunder bevistat alla de fälttåg, som under hans tjenstetid inträffat, nemi. så väl 1808 och 9, som 1813 och 14, utan derjemte, ännu på sena ålderdomen, sökt verka inom en föga afundsvärd krets. Jag hoppas sålunda att K. Propos. måtte vinna rättvist afseende. Bemitterades till StatsUtsk. Eöredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 7 dennes på bordet lagda Nåd. Propos:r till B. St:r. l:o ang:de rättighet för enkan Johanna Magdalena Wallberg att erhålla pension å Bikets Allm. IndragmsStat; 2:o ang:de pension å Allm. IndragmsStaten för LandsEiskalen i södra distriktet af Hallands län Isak Ulrik Motander; och 3:o ang:de anvisande af statsbidrag till en väganläggning mellan OfverTorneå och Pajala socknar i Norrbottens län. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 7 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelser till B. St:r. 1:0 ang:de gjord underd. framställning om statsbidrag för anläggning af kanal med bassin emellan staden Carlstad och dess hamn vid Kanikenäset; och 2:o ang:de tillhandahållande, äfven för nästkommande statsregleringsperiod, af det till bidrag vid inrättandet af pensionsanstalter för FolkskoleLärare beviljade anslag. D en 10 Mars. 125 Föredrogs ånyo oell bifölls Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 28 sistl. Febr. och d. 4 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 10, i ani. af väckt motion, att K. Skeppsholmen och till Flottans etablissement hörande strand på K. Djurgården måtte, emot vissa vilkor, uplåtas till Stockholms stad eller enskilde samt förses med byggnader och kajer för handelns behof.