Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N;o 88 afgifne samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande , i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, uti någre, rörande Götha Canal-Verks angelägenheter, hos Utskottet förekomne frågor. Grefve GyllenborgJohan Henning hade inlemnat ett Memorial, som upplästes, så lydande : (Se Bilagan N:o 1.) Herr Gref ven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af Banco-Utskottets förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Herr Berghman> Ambrosius Magnus: Jag tror det vara billigast, att förblifva vid Utskottets första Betänkande i denna fråga , samt vä. Ridd. o. Ad. Brot. XI. Band. 22 338 Den 4 December e. m. gar anhålla hos Herr Grefven och Landt-Marskalken om Proposition derå, för att höra, huruledes rösterne då utfalla. Grefve von Platen , Baltzar Bogislaus: Jag kan visst icke hindra någon Ledamot att begära proposition, som honom godt synes, och jag förmodar den lärer äfven få göras ; men jag hör likväl påminna , det jag icke finner hvartill detta skall tjena. Här är icke fråga om något vidrre anslag till Götha Canal. Detta är redan gjordt, och Irågan angar nu blott , huru dessa anslag skola kunna användas, att det'sökta ändamålet vinnes. Jrg hemställer, om det någonsin varit vigtigare än nu , att lemna Styrelsen orubbad, dä man vid alla granskningar icke haft något att tillvita den, utan tvärtom erkänt, att, ehuru summorna varit stora , arbetet likväl blifvit utfördt med en kostnad vida under den, hvartill det kunnat stiga. Men jag hemställer äfven, huruvida detta hädanefter skall blifva möjligt , om Styrelsen skall så förlamas af fruktan för en framtida räfst, att den ej kan vidtaga några verksamma åtgärder. Och jag hoppas, att den värde Ledamoten lärer finna , huru vigtigt det är, att Styrelsen får fortgå efter samma föreskrifter, som igio och 1815 års Ständer stadgade.
V id föredragning af Riksens Ständers Särskildta Utskotts derom gjorda' hemställan, ait ytterligare derstädes skulle få antagas två Cansslister, blef densamma bifallen, med tillägg, att deras tractamente borde fran början af tjenst-; göriiigeu beräknas. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn, Robsahm{ S. D. Upplästes och remitterades till ConstitUtions-Urskottet, Kongl. Majas Nådiga Proposi-, tion till Rikets Ständer af den -24 Maj 1815» om tillägg i 81 §, Regeringsformen. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn.' Robsahm, SD. T ill Statsoch Banco-Utskotfen remitterades Kongl. Majas Nådiga Proposition af d, 24 dennes, angående understöd för Hielmare Slussverk. Ut supra, Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm s. n. Uppl astes Kongl. Majtts Nådiga skrifve!» Se til! Rikets Ständer af den 24 May 1815, angående de af särskildta Riks-Stånd , vid åtskilliga Riksdagar gjorda underdåniga ansökningar , om förändrade bestämmelser, i afseende pä leverelifigen af hö och halm samt angående en fri Den 25 Maj. 391 .Victualie-handel. Remitterades till Allmänna Besvärs - och -Oeconomie-Uiskottet. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm* Utdrag af Hedervärda Bonde-Standets Protocoll vid Urtima Riksdagen istockholm den 25 Maj 1815. S D. Vid ytterligare föredragning biföllos föl. janeie den 22 i denna månad på bordet lagda Betänkanden, af Allmänna B&svärsoch OeconomieUtskottet.■ 1:0 I anledning af yrkad skyldighet för Bruk och Qvarnar, att deltaga i vägrödning och väghållning. 2:0 Rörande Invånarnas i Norrvikens Fögderi anhållan , att få lemna Afraden och »Crone. Tionden i Strömstads Magazin. 3:0
Äfven i min hembygd hafva ansträngningar i della hänseende egt rum och icke saknat framgång, ehuru det är tydligt, alt vid den derstädes rådande brist på kommunikalionsanstalter, det icke kan vara möjligt alt hålla jemna steg med det nedra Sverige. Stora sträckor af sällspordt fördelaktig jordmån ligga der ännu obegagnade, enär de af nästan ofarbara trakter skiljas från de bebodda delarne af landet. Men äfven i dessa sednare har emellertid, i följd af lokala förhållanden, i Norrland mera än annorstädes det egentliga åkerbruket fått, om ej stå tillbaka för, åtminstone intaga en jemförelsevis mot boskapsskötseln mindre framstående plats. Boskapsskötseln och häslafveln stå i Norrland ganska högt och denna för orten vigtiga näring förtjenar allt omhuldande äfven från det offentligas sida. Det är derföre med god förhoppning om framgång jag vänder mig täll Rikets Ständer med anhållan om afhjelpande af en högst kännbar brist härutinnan i min hembygd. I hela norra Ångermanland finnes för närvarande ingen veterinärläkare, ulan nödgas man vid yppadt behof anlita antingen inom orten boende så kallade qvacksalvare, elier ock hemta examinerad läkare i Umeå elier Hernösand, till hvilka städer afståndet från Örnsköldsvik, som i norra Ångermanland innehar ett centralt läge, är åt hegge hållen 11 mil. Under sådana förhållanden och vid osäkerheten att träffa den inom sin trakt mycket sysselsatte veterinärläkaren hemma samt i betraktande deraf, alt Ångermanelfven, som på vägen till Hernösand måste öfverfaras, under isläggningen och islossningen langa tider är ofarbar, eller åtminstone endast med en omväg af tre till fyra mil farbar, och alt läkaren i Umeå ej har rätt att lemna sitt län för tjenstgöring i det angränsande, är det klart att den examinerade läkaren icke ofta kan anlitas, utan man måste åtnöja sig med hjelp af den oftast bjeiplöse, ofta skadlige qvacksalfvaren; och det är fördenskull ingalunda ovanligt att bondens der på orten, i högre Bih. till R. St.
Jag vågar göra tillämpning af denna sats på den sista värde T,laren. Hans föregifvande af 90 kannor pan« nornes skadlighet är ingalunda bygdt på rättvisa eller verkliga förhållanden. Dessa pannor åstadkomma visserligen mindre ondt än mängden af de öfriga, och skall man göra nå»; gon inskränkning i detta afseende, vore i min tanka den progressiva Pannerymd n den, som först borde komma i fråga att nedsättas. Jag har förut bevist , att ett enda Hemman af 2 å 3000 Ra*rs värde, deladt i tio serskilta Lägetp Den g Maji, f »»• genheter, kan begagna en sammanräknad pan« nerymd till 500 kannor för mindre Skaft, äq ett Egendom på flera 100,000 R d $ värde, hvilken endast får hafva tvänne pannor på 90 kannor hvardera. För öfrigt täger jag alldeles icke ät mig den yärde Tvärens uttryck , att egna fördelen j detta fall är den mäst verkande. Jag idkar ingen Brännvinsbränning eller ens har någon Brännvinspanna. Men jag har känsla för rättvisan och för glitt Fosterlands sanna fqrdel ; och med denna känsla skall jag alltid strida emot det mindre val öfverlagcja eli mindre klokt brukade omdömet, alltid söka *ft försvara den enda Näring, som Landet nu gg r, intilldess någon bättre kan af tiden och erfarenheten uppfinnas ; af hvilken anledning jag också vördsammeligen yrkar den af mig förut begärdte Propositionen, Friherre Wrangel: Det tyckes sorn Herr Ankarsparre är så kunnig j Brännvinsbränning, alt jag ej vågar motsäga honom i detta |mne. M-n då Herr Ankarsparre tror sig hafva upptäckt det endast vara egennytta, som föranledt att yrka bibehållandet af nu gäilapBrännvinsbrännings-Författningar, så finner jag mig föranlåten förklara Hery Ankarsparre, att denna känsla är alldeles främmande för mig. J}å Herr Ankarsparre? ser, det tonen är för bibehållandet af 1815 års BrännvinsFörfattniq^ar, tycker jag han kan afstå från sin begäraq af Votering.
Jag kan icke neka, det förundrar mig som resultat af Betänkandet, finna tillstyrkt, blott en revision af Militaira Läroverken, då det föregående bedömandet af ämnet klandrat Bil. till Ridd. v. Ad Pr. VII Band. a3 354 jVen 25 jiagttsfi c, m, militaira uppfostrans ensidighet och allt igenom varit till den grad verldsallmånneiigt i åsigter, att det någon gång för min fattning deruti synts ensidigt. En verklig och stor nytta för Riket synes kunna uppstå af en gemensam undersökning utaf de civila och militaira Läroverken, såsom Friherre Björnstjerna föreslagit, hvarföre jag anser mig pligtig yrka, att detta förjlag måtte blifva föremålet för den underdåniga skrifvelsen och nödgas på den grund anhålla om återremiss af Betänkandet. N:o o. Hörsamste Memorial! Genom ProtocollsUtdrag af den 12 sistlidne Julii, har Högloffige Ridderskapet och Adeln behagat till Riddarhusutskottets Utlåtande remittera en af Herr von Hohenhausen, Michael, väckt motion, att Ridderskapet och Adeln måtte bestämma ett premium för den Adelsman, som till nästa Riksdag förskaffade sig kunskap och färdighet i snabbskrifning, på det han då kunde anställas såsom Extraordinarie Canzlist vid Ridderskapets och Adelns Canzli; varande såsom 6kål för denna motion anfördt, att genom berörde anstalt, en möjlighet skulle kunna beredas, att få Ridderskapets och Adelns Protocoller färdiga till justering från ett Plenum till det näst påföljande, samt den fördel vinnas, att det hittills brukliga sått, att före justeringen kring - Den 25 Augusti e. m. 355 skicka till påseende hos de Ledamöter, hvilka muntligen utlåtit sig deras yttranden, då mera icke skulle behöfvas, utan finge det ankomma på talarne sjelfve, om de ville å Riddarhuset genomläsa de för dem uppsatte anföranden, hålst Protocollet i allt fall skulle stå under RiddarluisSecreferarens tillsyn och ansvar.
Till fullgörande af högstberörde Kongl, brefs innehåll, ingaf Kling till Kongl. Kollegium, inom behörig tid, åtskilliga säkerhetshandlingar, bestående utaf inteckning för 10,000 llidr uti en mängd stadsfastigheter i Alingsås, en inteckning på 1,000 Rulr i Nolhaga stamp samt förlagsinteckning för 10,000 llidr uti Kling tillhöriga maseliinerier, redskap, inventarier, rudimaterier och tillverkningar, dessa sednare försäkrade mot eldfara för 7,100 R:dr, med dertill hörande gravationsoch brandförsäkringsbevis med flera handlingar; efter granskning af hvilka dokumenter, undertecknad, i memorial af den 21 April 1843, förklarade samtliga ofvanberörde inteckningar uti fasta egendomar, i Advokatfiskals-embetets tanke, icke medföra säkerhet för större eller mindre belopp af 10,000 Ridr; hvaremot, med afseende dels på den säkerhet, som första förlagsinteckningen kunde anses innebära, dels ock derpå att, derest Kling fortsatte ombyggnaden af de nedbrunna fabrikshusen å tomterna Niris 190, 191, 192 och 193 i Alingsås, hvarefter, enligt gravationsbevisets föranledande, i sagde fastigheter skulle qvarstå allenast en inteckning på 712 Ridr 20 sk. med förmånsrätt framför den, som erbjudits fonden på 10,000 Rulr, jag, af uppgifna skäl, tillstyrkte de ingifna handlingarnes godkännande för 3,258 Ridr 42 sk. 8 rist., med hemställan derjemte, att, innan fraga om ytterligare försträckning mot nyssnämnde dokomenter kunde ifrågakomma, Kling borde åläggas till Kongl. Kollegium ingifva åtskilliga uppräknade nya säkerhetshandlingar; varande härvid att anmärka, det under nämnde summa af 3,258 Ridr 42 sk. 8 rst. var inbegripen en skuldpost å 2,018 Rulr 42 sk., enligt revers af C. F. Holmgren, hvilken, under då befintliga förhållanden, var att anse såsom osäker. Kongl.
I afseende pä sjelfva hufvudfrågan ber jag att få uppläsa det yttrande, som komitterade derom afgifvit. Det lyder: ”Vid fråga derefter om det ena eller andra af förutnämnda 2:ne allernativers" (nemi. att räntorna skulle för framliden antingen utsättas i penningar, eller ock utgå i färre persedlar,) ”företräde i öfrigt ; så har såsom skäl för hemmansränlornas bestämmande i persedlar, blifvit anfördi, att denna skatt derigenom alltid komme att jemkas i förhållande lill varuvärdenas omvexling. Detta skäl är likväl endast riktigt under förutsättning, att de skattskyldiges inkomster af sina egendomar och följaktligen tillgångarne för skatternas utgörande, som alltid borde vara grunden för deras belopp, i samma mån omvexlade; men att så icke är händelsen, inses lätt vid öfvervägande deraf, att då priserna stiga, sådant vanligen är en följd af missvexter och dylika omständigheter, som vålla ringa tillgång på de produkter, hvilka äro i fråga, hvadan en i dylika produkter bestämd skatt då innefattar vida större andel af afkastningen, än under vanliga omständigheter, och således det orättvisa, och för jordägarne menliga förhållande uppkommer, att skattebördorna ökas i den mån, tillgångarne för deras utgörande förminskas, hvaremot när ymnig tillgäng uppstår och priserna falla, motsatt förhållande eger rum”. (Detta är ett förhållande som jag anser stridande mot all riktig beskattningsgrund). ”Derjemte inträffar äfven, i följd af ett dylikt beskattningssätt, att i alla de, ej sällan förekommande fall, då skatterna äro utsatte i sådane effekter, hvilkas värde, vare sig i följd af ständigt tilltagande konsumtion eller småningom minskad tillgång, mer och mer stegras, såsom t. ex. skogsprodukter, beskattningens tyngd och ojemnhet förökas.
Oeconomi^- och Beswärs - Utstottecs Betänkande, i anledning af Herr Ueckor Silverstolpes Memorial om allmänna Upfostringen. Der är framstäldt, at ^ca^enne. (Storne ej äro för närwarande tilräckelige för de Byggnader och flere Inrättningar som än erfordras, och at flere anslag Penninge-Medel wörö nödige, om de utwägar til l-ittersturens tillväxt och Uplysningcns Utbredande widtagas, som Herr l^eQorn föresiagit. Detta, som sagt är, har wunnit flere af Kespecki. ve Standens bifall; men icke desto mindre älägges ^crrclemier nu icke allenast Bewillning, Utan Upsala i dubbelt förhållande. Huruwida detta kan förenas med rättwisa, billighet och den ömma ward Underwisnings-Werket altid warit lyckligt, at af Riksens Högloft. Ständer njuta, hemställeö til uplyst granskning och ömt behjertande. Detze tankar anhaller jag ödmjukast matte til kespec - r;c>6 Den zo Mars. liexpeÄlVL Standell ätfölja Höglofl. Utskottets Betänkande. Wilk. ?axe. Tx krotocollo 1^. 6. InAMäN. Utdrag af kiotocoll^t, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Bewillnings-Ucskott wid Riksdagen i Stockholm den 21 Marni igro. S. D. I fraqan om koi-mulär til upgifter tvid ck'Eim§en, jnlemnades af Herr Profetzoren 1)ocko>- följande anförande: Den ätgard, som til följe af Högloft. Riksens Ständers licmi8> äligger Utskottet, ar, i min ranka, ar, i öfwerensstämmeise med §. i RiksbagS-Ordningen, sammanjemka sa nära möjligt är Kespeckivs Standens olika meningar, och med Forsing öfwer denna jemkning ti! Riksens ^äglosi. Ständer inkomma.
Ad. sitt i afseende å 7I:sta §:n förut fattade beslut, och godkändes Utsk:s i fråga om 108 §:n afgifna förslag, hvarjemte de i denna punkt förekommande yttranden, ang:de genom 3 Stånds sammanstämmande beslut afgjorde frågor, lades till handlingarne. Lades till handlingarne. 29:de punkten, ang:de §:n 91. Lades till handlingarne. 62 Den 19 Augusti e. m. 33:dje punkten, ang:de §:n US. Utsk:s i denna punkt afgifna yttranden biföllos, med undanlag af den föreslagna redaktions-förändringen i 145:te §:ns 2:dra mora., hvarom Gr. Lagerbjelke yttrade: I denna § har R. o. Ad. vid förra tillfället afslagit den redaktions-förändring, sora Utsk. föreslagit. Så vidt jag af Utsk:s Betänk. kan finna, har Lisk. icke framdragit några nya skäl hvarföre R. o. Ad. skulle frångå sina förra beslut. Jag vågar derföre vördsamt anhålla att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut, måtte afslå Utsk:s yttrande i denna punkt. Uppå härefter frarastäld propos. vidblef R. o. Ad. sitt i afseende på redaktionen af 145:te §:ns 2:dra mom. förut fattade beslut. Föredrogs ånyo Hr Rosenblads, Bernh., motion, angtde en underd. hemställan till K. M. om beviljande tills vidare af tullfri införsel landvågen från Finland af bjelkar, bräder, plankor, sparrar, master, spiror och tjära, om hvilken motions remitterande fråga i R. o. Ad:s sista plenum upstätt och blifvit bordlagd. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: På sätt jag i förra ple num anförde, anser jag det icke tillhöra BevilIn:sUtsk. att föreslå underd. framställningar till K. M. om förändringar i gällande stadganden.
Boskapsskötseln, en af hela ortens uråldriga näringar, ännu ganska vigtig, särdeles inom Lappmarken, der den kan anses såsom hufvudnäringsfäng, tilltager i samma förhållande som åkerbruket, oaktadt de fordom så ymnigt gräsgifvande naturlige ängarne på de flesLa ställen aftagit i växtlighet, ty nya odlingar, ej mindre af utväxt äng, än myror och kärr, verkställde med behörig beräkning af hemmanslägenheternes öfrige afkastning, så att jemnvigt i växelbruket bibehålles, ersätter fullkomligt minkningen af foder från de naturliga ängarne. Genom vattenledning och uppdämning af vatten på gamla ängar, myror och mossar samt sjöars utdikning, hvartill tjenlige lägenheter ännu icke saknas, har hötillgången särdeles inom fjelltrakten betydligen ökats, hvilket föranledt och framdeles otvifvelaktigt föranleder Boskapsskötselns utvidgande, så att, ehuru ladugårds-afkastningen till en stor del ingår uti den ökade folkmängdens bergning, ett betydligt öfverskott af smör, talg och hudar årligen afsättes. Betesmarkerne äro på en del ställen goda och tillräcklige, på andra åter inskränkta och mindre fördelaktige. Kreaturen befinnas af medelmåttig godhet. Under den tid berättelsen omfattar har ingen anmärkningsvärd förändring med kreaturs racerne ägt rum, eller kreaturs-sjukdomar härjat. Stallfodring har härintills ej brukats. Oxars begagnande till dragare har småningom tilltagit och nyttan deraf blifvit insedd, oaktadt bruket icke är allmänt. De köras ej parvis, utan enbets, med sele i stället för ok, hvarigenom oxens Styrka att draga lass bättre och naturligare kan användas. Renskötseln, Lapparnes hufvudsakliga näring, är i aftagande genom odlingens framskridande, men lemnar dock ännu tillräcklig bergning för ägarne samt betydligt öfverskott af kött och hudar till afsalu. Skogar: Tillgången och beskaffenheten deraf, som fordom i allmänhet varit särdeles ymnig, är nu ganska skiljaktig.
Ständer behagade besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan, att Hans Majit täcktes i nåder af erfarne, för undervisningen intresserade män tillsätta en Kommitté med åliggande att inom viss tid, efter inhemtande af utlåtande från städernas innevånare, uppgöra ett fullständigt organisationsoch kostnadsförslag för högre, på nyaste erfarenheter byggda, för utveckling af själens, hjertats och kroppens krafter ändamålsenligt inrättade bildnings-anstalter för qvinnor i alla de städer, hvilkas folkmängd i förening med den omgifvande ortens uppgår till det belopp, att en skola der bör grundas, dervid beräknande såväl hvad städerna och orterna äro villiga eller böra åläggas dertill bidraga, som ock hvad Staten för organisationen och sedermera för underhåll af lärare och lärarinnor, materiel m. m. bör tillskjuta; samt att Kongl. Majit täcktes till näst sammanträdande Rikets Stander afgifva ett fullständigt förslag i ämnet. 2:o att Rikets Ständer behagade besluta ett reservations-anslag af 100,000 Ridr, hvilket för denna statsregleringspcriod ställes till Kongl. Majits disposition för alt användas till organisation, materiel och allöningar vid sådana för flickor inrättade bildnings-anstalter, som före nästa riksdag knnna med bidrag af distriktet sättas i verksamhet i städer, allt efter den plan för undervisning och öfningar, som Kongl. Majit nådigst tacktes fastställa. Om remiss till vederbörliga Utskott får jag anhålla. Stockholm den 15 November 1862. Th. T. Bolmstedt. Motioner hos Hidderskapet och Adeln 1862. Af Herr »rake, Carl Adolf Willielm, angående befrielse för embetsoch tjenstemäns enkor och barn från erläggande af bevillning för dem tilldelade pensioner.
Rolerings-prestalionen, sorn nu mera, efter allmännaste förhållandet, beräknas och bestämmes lill visst värde årligen vid markegångssättningarne, har sålunda år 1841 ansetts motsvara for hvarje sohlat-rote vid Elfsborgs och Westgötha-Dahls regementen, vanligen bestående al' 1 ‘ mantal, äfvensom för Westgötha regementes hvarje rusthållsnummer, 38 R:dr samt likaledes lbr ett helt hemman tillhörande båtsmansi oteriimen 10 R:dr Banko. Sammanlagda beloppet al alla i Länet belägne ruslhållsslammars och föl ruslaingejl ansiagne räntor utgör, efter medeltalet af 1837 med 1841 års markegångar, 97,800 li:dr 3 sk. 7 rst. Banko. 29 Den kostnad, Länet får vidkännas i och för Be vä ringsskv ldigheten, bar hittills icke vaiit och är icke heller nu upptagen uti statisliske labellerne. Men här torde böra upplysas, att samma kostnad, som utan tvifvel är att räkna bland statsbidragen, lärer kunna approximativ. beräknas till värdet af 2 dagsverken per man i och för Beväringsmönstringame: således, under åren 1837 med 1841, för medeltalet 3,376 man ä 18 sk. om dagen 2,532. samt halfva värdet af 16 dagsverken per man i och för den approberade styrkans öfningsmöten; följakteiigen för 1,541 man ä 9 sk. dagsverket 4,623. eller tillhopa årligen 7,155 R:dr. Clereciets aflöning ingår endast till så vidt i statistiske labellerne, som den af skattdragande hemman, inrättningar, näringar och personer särskildt och ärligen utbetalas. 1 sådan del rättar den sig merendels efter tiondesättning och gamla elier nyare öfverenskommelse!-, som dels äro af Kongl. Majit stadfäslade för viss tid eiler oek i allmänhet endast gälla för den lönade prestmannens tjenstetid.
En annan fråga är den, huruvida högsta domstolen i sitt närvar, skick medhinner de måls afgörande, hvilka nu tillhöra bans pröfning. Att de efterliggande eller s. k. balanserade målen i högsta domstolen icke tilltagit i sednare tider skall jag hafva äran upplysa. Det uppgafs väl i den K. proposm, Den 19 Januari f. m. 155 alt målen tilltagit samt att balanserna tillika ökats, så att dä de år 1813 utgjorde 274. slego de 1823 till 421. 1833 1097. och 1843 , 1261 mål. Sedan högsta domstolen, i sednare lider, fått dels flere dels yngre föredragande och domstolen sammanträdt äfven e. m. 1 gäng i veckan, hafva de eflerliggande målen så förminskats, att under de 3 sista näst efter hvarandra följande åren, för hvilka uppgifter äro tillgängliga, utgjorde balansen' är 1844 1017. Om nu ärendena med samma nit och drift fortfarande skötas, och jag vill icke betvifla att det sker, så bör man hoppas, att om 10 år få se ett ännu fördelaktigare förhållande. Man bar sagt, att stats-rådet borde hufvudsakligast sysselsätta sig med organisationsfrågor och befrias från författningars tillämpning. Jag är icke alldeles af den meningen, utan tror, alt det varit väl, om stats-rådets ledamöter hade, mera än som ägt rum, haft distraktioner af besvärsmålen. Frih. Hermelin har yttrat, att lagstiftaren finnér sig besvärad af lagarnes tillämpning. Del är just hvad jag önskar, på det alt han mätte vara desto försigtigare vid lagförslags afgifvande. Hr Hjerta har sagt, alt det vore för Konungen förnärmande alt deltaga i högsta domstolens förhandlingar. Hvarföre? Utan tvifvel derföre alt han kunde blifva öfverröstad. Om det förhåller sig så med justilieärondena, bör man väl dä påbörda högsta domstolen äfven besvärsmålen och sålunda förringa Konungamakten ännu mera? Ingen vill annat, säger flr Hjerta, än lag och rätt.
Det skulle vara mycket illa, om ej de förvaltande verken skulle lä pröfva frågor 0111 anstånds meddelande vid leverancers fullgörande och dertill kunna lemna bifall. Hittills har aldrig deraf någon förlust för Staten uppkommit. Dessutom får jag nämna att i fråga om vigtigare och större leverancer, är det Konungen som pröfvar ansökningen. Ulsk:s förslag i den nu föredragna §:n blef af R. o. Ad. nfslaget. 118, 119, 120, 121, 122 och 123 §§tne. Ansågos icke erfordra någon åtgärd, eller föranleda till framställande af någon proposition. 124 §:n. Utsk:s tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet. Hr Nordensköld: Då denna punkt förra gången förevar, så anhöll jag om ålerremiss, sedan jag upplyst, att icke några besparingar, som på extraoch expectance-staten uppstått, blifvit för ordin, aflönings-staten anvand, utan alltid öfvergålt lill ökande af anslaget lill materielen. Sådant har äfven inträffat i år, så att hvad som besparats genom minskade utgifter på extraoch expectance-staten har blifvit tillagdt anslaget för materielen. Jag tillstyrker afslag å denna punkt. Ulsk:s förslag afslogs. 126 §:n. På begäran af Hr Nordensköld upplästes äfven Utsk:s yttrande i 3o:de punkten af utlåt. Hr Nordensköld: Sedan Utsk. sagt, att framdeles medel skulle finnas lill bestridande af kostnaderna för ekvirkes-förrådens inventering, så har jag visserligen ingenting att 366 Den 12 September e. m. deremot invända, ulan tillstyrker bifall till denna punkt, elter medel lill behofvet komina att finnas. Hr von Hartmansdorff: Hr Nordensköld liar trott, att efter som man får medel, så vore det skäl att bifalla Utskrs yttrande.