Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men bancoförvaltningens oafbrutna gång fordrar ett snart afgörande, ty intill dess befinner sig hancostyrelsen, efter införandet af en ny aflöningsstat för banken, i stor förlägenhet, huru den vid förefallande afskedsansökningar af bankens tjenstemän eller deras förflyttning på pensionsstat skall med pensionernas bestämmande sig förhålla. Då nu förslaget till privatbanklag är för andra gången inne, och Ståndet i afseende derå sålunda efter behag kan besluta, och ett uppskof med öfverläggningarna derom, för att gifva företrädet åt förra betänk., är utan vigt, men deremot deltas ställande efter lagförslaget skulle, med afseende på det sistnämndas vidlyftighet, troligen medföra flera dagars uppehåll; så får jag vördsamt anhålla om Hr Landtmts propos. till R. o. Ad. derom, att BancoUtsk:s betänk. N:o 14i måtte få föredragas framför utlåt, om privatbanklagen, ehuru ordningen på föredragn. listan är motsatt; discussionen i detta ämne kan ej blifva lång. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be - Don 18 Februari f. m. 3g5 hagade bifalla, på salt Hr Edenhjelm yrkat, att S!atsTJtsk:s utlåt. N:o 427 kominc att ställas främst på föredragn.listan till nästa plenum, såvida icke något mål då vore påbörjadt men ännu icke afslutadt. Bifölls. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att Hr Rosenblads förslag varit, alt BancoUtskts betänk. N:o 143 oiålte företagas lill pröfning före Bancooch LagUtsktns utlåt. ]N:o 5, hvilket nu stod främst på föredragn.listan.
Höghet Arfprinsen , Hertigen af Södermanland, Prins Joseph Frans Oscar, genom en stor Deputation framföras} i hvilket beslut de öfrige Rcspective Stånden ®kulle vanligen inbjudas, att sig med Höglofl, Ridderskapet oh Adeln förena. Herr Grejven och Landt Man ek allen hemställde, om icke, då detta Plenum vöre det sista för Den 5 Januarii» ) 145 för Motioners framställands, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att de, sedan sista Pleauni på Bordet hvilande Mål, icke måtte till remitterande föredragas förr, än efter det alla både skriftelige och muntelige Motioner först blifvit framställde. Bifölls. Herr Hammarhjelm, Carl Fredric, hade inlemnat tvänne Memorial, hvilka upplästes, så lydande: Vördsamt Memorial! Ibland de i senare tider utkomne Författ* ningar, sorn för Landets uppodling varit gan» ska tjenlige, och medfört många fördelar, kati med allt skäl räknas Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 9 Februarii 1802 om Stäng» selskyldigheten: Men då flere svårigheter möta Stadgande af Oeconomiska ärender med afseende på tid, local och öfriga omständigheter, hvilka äro underkastade förändringar3 så synes äfven denna goda Författning, i anseende till dess tillämpning, i vissa delar fordra nå* got närmare bestämmande. Det är isynnerhet 5:te §. af denna Kongl. Förordning, hvarvid jag skulle våga fästa Hög* lofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Orden derstädes äro följande: De förändringar, Skog och Utmark kunna undergå genom uppodlingar Ridd, 0, Ad, Fröt, II. B. 19, 20. 146 Den 5 janmrit. till Åker9 Äng och Planteringar, böra icke verka till annat förhållande uti skyldigheten till hägnads upprättande, och underhållande , utan varde Jorden eller Marken, oagtadt sina förbättringar, ansedd efter dess förra beskaffenhet.
”På detta sätt bibehålles en tydlig skillnad imellan gamla oeh nya testamentets heliga skrifter och allt hvad andre skrifvit, och den heliga Skrift allena betin nes *) vara domaren, normen och regeln, hvarefter, såsom med en probersten, alla dogmer skola granskas och bedömas, huruvida de äro gudaktiga eller ogudaktiga, sanna eller falska.” ”Men de öfriga syjnboler och andra skrifter, sorn vi nyss här ofvan omtalt, innehafva icke domsrätt (autoritatem judicis); ty denna värdighet tillkommer endast de heliga skrifterna; utan de hära blott vittnesbörd för vår religion och uttyda henne, samt ådagalägga, huru dessa heliga skrifter på hvarje särskild tid, uti de artiklar, som inom Gods församling varit omtvistade, blifvit af då lefvande lärare förstådde och tolkade, och på hvilka skäl de mot den heliga Skrift stridiga dogmer blifvit förkastade och fördömde.” Ett annat ställe, hvilket förekommer uti den i samlingen intagna Repetitio quorundam articulorum Augustana3 Confessionis, sid. 632, lyder i öfversättning sålunda; ”Först antage och omfatte vi, således af allt hjerta de profetiska och apostoliska, gamla och nya testamentets skrifter, såsom de klaraste och renaste Israels källor; och vi tro de heliga skrifterna allena vara den enda och vissaste regel, hvarefter alla dogmer höra granskas samt alla både lärare och läror bedömas/’ Längre fram i samma Repetitio, sid. 635, heter det: ”1 sitt företal (till katechesen) har Dr Luther uppställt denna skillnad (imellan gudomliga och menskliga skrifter); alt endast den heliga Skrift skall erkännas för alla lärosatsers enda regel och norm, och att med denna skola alldeles ingen menniskas skrifter hållas jemngoda, utan fast mer alla vara dem undergifna (subjieienda).”
Herrarne höllo sig alltid på ett vördnadsfullt afstånd från henne, och hon sjelf hade en känsla af, att en stor tragédienne antingen bör ha en stor, helst olycklig kärlek — och det är så ansträngande — eller också ingen. Hon förhöll sig passiv, och inga oemotståndliga nya intryck störde hennes lugn. Då hände det, att man en vinter hade inöfvat ett nytt stycke, hvaraf man lofvade sig mycket, och att den skådespelerska, som hade hufvudrollen, i sista ögonblicket blef sjuk. En annan, som man valde att sätta i hennes ställe, fick också förfall, och Dina erbjöd sig att spela rollen. Instruktören invände, att det ju icke alls var en roll i Dinas stil, men hon bad så mycket att få göra ett försök, att man lät henne få sin vilja fram. Repetitionen var en stor öfverraskning, och Dinas spel på sjelfva aftonen var en lysande framgång. Hon spelade en helt ung flicka, som är nära att förgås af nyfikenhet och afundsjuka öfver de andra unga damernas kärleksaffärer, och genom sitt dumma och komiska uppförande hålles på att förderfva alltsammans. Då allt emellertid går väl trots hennes upptåg, slutar hon med att vara öfvertygad om, att det är henne, de alla ha att tacka för det lyckliga resultatet. Dina var klok nog att kunna spela en ingénue, och allt det uppsluppna och skälmaktiga i hennes natur fick luft i denna roll. Den komiska och litet tafatta anstrykning, som hon gaf sitt utseende och sitt sätt, gjorde hennes skönhet på ett egendomligt sätt pikant och rörande. Publiken var förtjust, och ju längre det led på aftonen, dess mer fri och lössläppt kände sig Dina. Hon hade den nyckfullaste och mest öfverraskande uppfattning af replikerna i rollen, så att det nästan gjorde intryck af, att hon sjelf improviserade den. Då slutligen ridån föll, var både hon och publiken ense om, att de hade haft en ovanligt uppfriskande afton. Från denna qväll nedsteg
I anledning häraf hafva Banko-fullmäktige, i deras till nu församlade Revisorer afgifna berättelse, under förmälan, det tillfälle under sednare tid icke erbjudit sig att anställa jemförelse af de resultat, införskrifningen af silfver från både London och Hamburg på det hela lemna, anfört att, derest silfver måste till Banken införskaffas omedelbart genom uppköp af vexlar, inköpskursen visserligen, såsom Revisorerne yttrat, borde läggas till grund för beräkning af den kostnad silfverindragningen för Banken medfört, och att på denna väg jemförelsen måste utfalla tillförlitligast, utan att dock deraf kunde dragas någon slutsats för förfarandet framdeles, emedan de särskilda kurserna kunna på olika sätt erfara inflytelse af tillfälliga förhållanden; att om deremot den verkliga kostnaden för Banken skall genom jemförelse utrönas, denna måste utfalla annorlunda i det fall att uppköp eller indragning af silfver sker för å utrikes ort stående behållning, emedan dagskursen icke antyder hvad behållningen, till den del den disponeras, kostat Banken; erinrande Fullmäktige att sådan behållning bildas till hufvudsakligaste del genom uppköp af vexlar till olika kurser och dessutom tillkommer genom ränteoch kapitalavbetalningar å obligationer, ställda i utländskt mynt, samt ränta å sjelfva behållningen; hvarjemte Fullmäktige yttrat hurusom, för anställande af en jemförelse af värdet å silfver, indraget från London och Hamburg, äfven kunde begagnas den väg, att angifva den kurs å £ Sterling och å Hamburger Banko, det indragna silfret utvisade; att en så beskaffad jemförelse, hvad angick det nu ifrågavarande silfret, lemnade, transportkostnaderna oberäknade, följande resultat, nemligen: att då det i London inköpta silfver, utgörande i Riksmynt R:dr 90,001: 31, kostade 5,108 .£ 10 J3. 1 d., sådant angåfve en kurs å vista å £ St. af R:dr 17,618, och att, då det i Hamburg inköpta silfver, utgörande i R:mt R:dr 790,868: 67, kostade 598,434 m$. 10 J3.
Vid början afhvarje år, later Directionen genom vederbörande RiddaihusCancellie eller Contor upprätta förteckningar in dupplOj dels öfver de till Genealogiska samlingarne hörande underrättelser, som till följe af Kongl. Majtts Nådiga förordnande den 31 Augusti '762, Directionen årligen har att införvänta , från Herrar Landshöfdingar, Regementschef* och Consistorier, dels öfver de Auctoriteter, hvari, från Capitationsafgifter och medel till Direction böra ingå , och dels öfver de räntor som på bestämda tider skola för utlånte Capital inflyta ; kommandes det ena Exemplaret a^ dessa Förteckningar att 3 §• Vid början af hvarje år låter Directionen, genom vederbörande RiddarhusCancellie eller Contor , upprätta Förteckningar in dupplo , dels öfver de lill Genealogiska Samlingarne hörande underrättelser, sorn till följe af Kongl. Majtts Nådiga Förordnande den 31 Augusti 1762, Directioneo årligen har att inlörvänta, från Herrar Landshöfdingar, Regementschefs och Consistorierne, dels öfver de Auctoriteter, hvarifrån Capitationsafgifter och medel till Direelion böra ingå, och del* öfver de räntor som på bestämda tider 6kola för utlånte Capital, inflyta; kommandes det ena exemplaret af dessa Förteek - Den Ig Julli c. m, 439 alltid qvarligga på Directions Sessionsbord, så att derå må kunna göras anteckningar i den mohn handlingar och medel inkomma, och det andra förvaras hos Secreteraren och Kansereraren, som hvar och en för gin detaille inom årets slut hos Direction anmäler hvad härutinnan kan vara underlåtit, på det Direction må vara i tillfälle utfärda påminnelse ora fullgörandet. 4 §.
Dylta bruk förenade, ansett Sig böra ännu en gång underställa frågan Rikets Ständers öfvervägande; Och vill i sådant afseende härigenom, med förnyande af den i nådiga Skrifvelsen den 27 Oktober 1859 gjorda framställning, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna, huruvida icke för verkställande af ifrågavarande reglering, enligt de uti Krigs-, Kammaroch Bergs-kollegiernas underdåniga utlåtande den 5 April 1857 förordade grunder, det af Rikets Ständer redan beviljade anslagsbeloppet, 88,587 Riksdaler 80 öre, må förblifva till Kongl. Maj:ts disposition. Handlingarne i detta mål skola Rikets Ständers vederbörande Utskott tillställas; Och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl nåd och ynnest städse välbevågen. CARL J. A. Gripenstedt. Utdrag Kongl. May.ts Nåd. Proposition K:o 66. 9 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 29 December 1865. N ärvarande: *>» Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition i fråga om inlösande af de så kallade frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ditt ansikte är hos sådana människor som Krysanteus och Hermione ett anbefallningsbrev; de skola fägna sig åt din önskan. Krysanteus skall förelägga dig något verk, som, medan du avskriver det, kan inviga dig i hans vetenskap, ifall du tänker, medan du skriver. Han skall ordna det så, att du kan bilda din själ genom samma arbete, varmed du förtjänar ditt bröd. Och märker han, att du begagnat dig av detta tillfälle, så skall han från avskrivare göra dig till sin lärjunge, föra dig ut till Akademia och giva dig rum bland patricier och söner av romerska senatorer. Därmed är ju din lycka gjord, Alexander. Du varder, vad kejsar Julianus är, en lärjunge av Krysanteus. Du blir knäkamrat med kejsaren, min gosse, och du varder filosof, full av moln och idéer, av dimmor och begrepp. Nu har jag icke mer att säga dig, om icke det, att du frambär min mantel och tänder lampan i bokrummet. Fy, inga tårar, Alexander! Du är ful, när du gråter. Gå din väg! En stund efter att Alexander hade avlägsnat sig, gick Karmides till det lilla bokrummet invid sängkammaren. Hans ansikte var blekt och bar stämpeln av dyster beslutsamhet. Sedan han funnit den rulle, efter vilken han sökt, flyttade han lampan till en soffa, lade sig och öppnade boken, men glömde att läsa och försjönk i sina egna tankar. - Dock, jag måste skriva till henne ... endast några rader ... för att rättfärdiga mig ... befria mig från varje ytterligare tanke på henne. Han steg upp igen, lämnade boken och satte sig att skriva: »Karmides hälsar Rakel för sista gången. Jag tog det steg, vartill min plikt manade mig, och varav vi båda hoppades fastare knutna de band, som förenat oss. Du vet nu utan tvivel, att jag gjorde det förgäves. När jag i dag hos din fader anhöll om din hand, förstummades han av harm och förvåning. 'Du, hedningen, du, den lättsinnige, liderlige, utarmade Karmides!' Det var hans svar. Jag behövde ingen utläggning av det; jag behövde endast se den blick, varmed han ledsagade det. Tyvärr, min Rakel, har din fader rätt.
Om den ifrågavarande bokföringen skall äga något vitsord; så måste det vara i fråga om kontanta penningar, som blifvit insatta eller uttagna; ty något annat är icke föremål för denna bokföring. Kraften af ett sådant vitsord, i fall det finnes, kan väl då svårligen vara mindre än den, som tillkommer en handelsbok i de ämnen, hvilka utgöra dess rätta föremål, nemligen borgade varor och för dem erhållen betalning. Under denna förutsättning ankommer det således på domarens pröfning, huruvida bokens vitsord får fyllas med bokförarens — 77 — ed, eller ock den person, sorn efter boken kräfves, bör med sin ed, i brist af annan mot bevisning, från krafvet sig värja. Det torde vara tvifvel underkastadt, huruvida ett så beskaffat vitsord kan frånkännas bokföringen uti en med Regeringens oktroj försedd inrättning, sådan som en privatbank, hvars rättighet och skyldighet att föra bok öfver penningeinsätlningar och uttagningar innefattas uti sanktionerandet af dess behörighet att med enskilda personer, under stadgade vilkor, föra de uppoch afskrifningsräkningar hvarom nu är fråga och i hvilka ingenting,annat ingår, än kontanta penniqgars insättande och uttagande. Antager man motsatsen, eller att Privatbankens bokföring må skäligen äga ett så beskaffadt vitsord; så uppkommer deraf den följd, att i förevarande fall antingen Bankens bokförare bordt få med sin ed bekräfta riktigheten af de i den omtvistade uppoch afskrifningsräkningen gjorda anteckningar, så väl om uttagna, som om insatta penningar, eller ock att svaranden ägt rätt, om han det gittat, att genom värjemålsed fria sig från krafvet, men i annat fall ej kunnat undgå betalningsskyldigheten.
Detta intubikaffe säljes i hvarje välordnad specerioch diversehandel i paketer å 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdelösa efterapningar, som gä under namn af akta, prima eller andra benämningar, hvarför man bör efterse att ä hvarje paket är tryckt firmans namn, Stockho ms Kaffe-Aktiebolag, samt dess fabriksmärke med ordet » Patent », ty endast dessa äro verkligt äkta och garanterade att innehålla ett hälsosamt och godt fabrikat. Vadstenaspetsar o c h Bro\ y derier. Låga, bestämda priser. / / / 1 VadstenaTboden 2 2 Sanna JPeterson &amp; C:o. Regeringsgatan SÖMMERSKA, fullt skicklig i all slags klädsömnad, får fri bostad och vedbrand vid Forsmarks Bruk, hvaruti god tillgång pä arbete torde kunna påräknas — Goda rekommendationer fordras. Sökande vände sig till Forsmarks Brukskontor, Forsmark. (G. 76869) BILDAD och anspråkslös, hus-} ^: Ö R lig EN flicka, villig att deltaga i lättare göromål inomhus samt kunnig i linnesöm, erbjudes plats i Stockholm nu genast. E^genhändiga skriftliga svar med uppgift på ålder, referenser och löneanspråk samt fotografi motses till » Frans hjälp » under adress Djurvännernas Tidnings Exp, Klara Södra kyrkogata 5, Stockholm. {243) V L D R E, ANSPRÅKSLÖS, snäll, [barn_Zl kär, frisk, pålitlig flicka, fullt hemmastadd i matlagning och öfriga inomhus förefallande göromål, som på egen hand kan förestå landthushåll, erhåller plats i bildad mindre familj på landet. Svar, jämte betyg och fotografi, märkt » Landet », ins. till lduns exp. _ _ _ _ _ _ (2 4 0) att biträda vid privata sjukvården i Halmstad är ledig från den lrsta April. Villkor: af staden garanteras årlig lön 250 kr jämte 1: 50 per tjänstgöringsdygn. Fordringar: att hafva betyg om fullständig sköterskekurs samt helst tjänstgöring någon tid å epidemiskt sjukhus. Bref, betyg och porträtt torde sändas snarast till doktor J. Nordström, Förste stadsläkare, Halmstad. (G. H USHÅLLERSKA.
Sr D. Bestöt Ridderskapek och Adeln, atk till desi projekt till en Finance - Plan hunnit till Riksens Ständer inkomma, hafwa anständ med slutelig» företagandet af StatS »UtskoltelS Protokoll Utdrag af den I9'.de Augusti och Banco - Utskottets af den 26 t samma mänad, rörande beha Utskotts sammanträde till öfwerläggning om säkerheter för de af Banken gjorda förskott: Om hwilkek beslut de öfrige Respektive Ständer» skulle wänligen underrätta-, luxra. Utdrag af Protokollet, hällek i Högloflig Ridderskapekoch AdelnS kie-. num den 6 September 1809. S. D. Höglofl. Ridderskapek och Adeln bestöt för sin del, att Tabeller öfwer RiketTjensteoch Lösings - Stat ifrän är llLZL till närwarande tid skulle 236 Den 11 September. skulle upprättas och inlcmnaS, till hwilka Tabellers uppsättande twännc Ledamöter af Ridderskapet och Adeln skulle utses;. Och skulle genom Utdrag af Protocollct de öfrige Rcspcctive Stänbcn härom wanligcn underrättas. Ot supra.
Skulle dessa Cpptract, till ett obegränsadt mehn för Bonde-Ståndet, kb.nna förändras, oaktadt detta Stånds protest emot sådant å snart sagdt hela den Svenska jordbrukande Folkmassan inverkande beslut P Innebär Ordet, samfäldt med Konungen, att Tre Stånds beslut, tillika med Konungens sanction härutinnan, kan göra Lag, till allt för möjligt ingrepp uti egande-rättens helgd, så var det icke serdeles mödan värdi att uti Grund-Lagen blott gifva ett skenbart skydd åt ett af den jordbrukande Allmogens mest ömtåliga interessen. Jag är ej i okunnighet om det stöd, man vid detta tillfälle vill hemta ifrån 76 §:n Riksdags ordningen, för giltigheten af Tre Stånds Beslut , i så beskaffad fråga som den förevarande. Jag nekar icke, att jag i 75 §. Riksdags* Ordningen saknar 80 Regeringsformen, ibland de undantag, som deruti hafva sitt ruto; och det blifver således visserligen icke omöjligt för Rikets Ständer att, genom Tre Stånds pluralitet, åt 80 §. Regerings-Formen gifva en sådan tydning, att endast Tre Stånds Be - Bd.tiStaibs.Allm.Besvlo.Oec. Utsk.Utl.N.o 7**79 slut skulle fordras , för att samfäldt med Ka* nungen rubba Indelningsverkets hufvudgrunder, men jag utbeder mig likväl att få påkalla uppmärksamheten å den omständighet, att samma fio §. stadgar: att ingen ny eller tillökad Rotering kan utan genom Konungens och Ständers sammanstämmande beslut tillkomma. Jag anser ordet, Ständers sammanstämmande beslut, här innefatta samma mening, som alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut, uti 75 §.
R:dr 2,976,587:81. utaf anslaget till lärare och elever i civilingeniörsämnen vid Mariebergs Artilleri-läroverk, å tillsammans 18,000 R:dr, dito „ 7,500: — utaf anslaget till anläggning af nya samt förbättring eller omläggande af backiga eller eljest mindre goda vägar, 150,000 R:dr, dito 223,235: — utaf det särskilda anslaget, till anläggningen af väg från Stor O DD D5 ... backen i Ofver-Lulcå socken till sjön Waikijaur inom Jockmocks Lappmark, 40,000 R:dr, dito ., 15,000: •— utaf det utan åtcrbetalningsskyldigbet, beviljade statsbidraget för brobyggnad öfver Ume eif, 27,500 R:dr, dito , 13,750: — utaf anslaget till mindre liamnbyggnadslöretag och årensningar, 60,000 R:dr, dito 31,000: — utaf de utan återbetalningsskyldigbet beviljade statsbidragen för hamnbyggnaderna vid Grenna och Åmål, tillsammans 45,500 R.dr, återstå „ 14,500: — hela anslaget för färjbållningen vid Röhälla, Färjestaden och Beijershamn på Ölands vestra kust innestår med „ 4,500: — utaf anslaget till inköp af Landsböfdinge-residenshuset i Hernösand och uppförande derstädes af en byggnad med embetsrum för Landsstaten, 100,650 R:dr, återstå „ 20,650: — utaf anslaget till den beslutade förenklingen af beskattningsväsendct samt de nva Jordeböckernas afslutande och granskning, 74,100 R:dr, dito 30,958:33. utaf anslaget till räntcförenklingcns tillvägabringande inom det s. k. Salbergs län i Westmanland, 7,200 R:dr, dito „ 4,609: 8. hela anslaget till
Aflider befälhafvaren eller öfvergifver han fartyget; tage styrmannen befälet och fortfare dermed till dess, enligt § 26, ny befälhafvare tillsättes. § 55. Hvar och en af besättningen är, med de undantag, § 70 innehåller, förpligtad att följa fartyget till den Svenska hamn, der lossning slutar. Andras, när fartyget är till utlandet bestämdt, resan till annan utländsk ort än i förhyringskontraktet är uppgifven, eller kommer fartyget, efter fullbordande af den i kontraktet aftalade tesa, att gå vidare till utländska hamnar, vare den förhyrde ändock förpligtad att åtfölja fartyget, såsom sagdt är. 30 Exp e di tio n s - fils ko dets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 164. I dessa fall skall hyran, antingen den är bestämd för tid eller resa, beräknas efter månad, enligt den i förbyringsorten gångbara högsta månadshyra till de hamnar, fartyget under hela resan anlöper, i förra fallet för hela den tid, den förhyrde tjenstgör å fartyget och intill dess afmönstring sker, och i sednare fallet för tiden efter fullbordandet af den i kontraktet aftalade resan; dock att, om resan, i förra fallet, slutar inom så kort tid att på detta sätt bestämd hyra icke uppgår till det belopp, som, för den händelse att hyresaftalet är för resa uppgjordt, motsvarar samma aftal, hyran ej må utgå med lägre belopp, än som i förhyringskontraktet förut sagdt var; skolande, i brist af godvilligt åsämjande, sådan hyra bestämmas af domstol, eller, om frågan uppstår utrikes, af Svensk konsul. § 56. Inställes resan i följd af krig, embargo, hlokad, uteller införselförbud, is eller skada, som drabbat fartyget och gjort det till resan odugligt, erhåller besättningen, som må genom afmönstring från tjensten skiljas, hyra för den tid, den å fartyget tjenstgjort. År den förhyrd för resa, bestämmes hyrans belopp, i brist af godvilligt åsämjande, af konsuln, eller, i Svensk hamn, af domstolen, efter jemförelse med de i förbyringsorten gångbara månadshyror för samma resa å samma tid.