Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under den 14. i denne Månad, har Kongl. Majit i Nåder täckts till Riksens Ständers Statsutskott öfverlemna så väl Chefens för Skånska Carabinier-Regementet, Herr Öfversten och Riddaren Friherre Stjerncronas underdåniga ansökning, som Kongl. Krigsoch Kammar-Collegiernes deröfver afgifne underdåniga utlåtande, angående förbättrade Röningsvillkor för Regementets Öfveroch Under-Befäl. Herr Öfversten Friherre Stjerncrona har uti den underdåniga ahsökningen, jemte ådagaläggande af Eönernes otillräckelighet, sådane de nu, oförvandlade, utgå, hos Kongl. Maj t i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t i Nl - Stäts-Vtskotleti Btlänkanden'. der täcktes göra Proposition till Riksens nu församlade Ständer, att Indelningsliafvarne vid berörde Regemente måtte anses berättigade att hädanefter få uppbära de dem anslagne Fördelsoch Hästehemmans - Räntor med förvandling, eller ock, i fall detta icke skulle kunna beviljas, att Riksens Ständer då måtte serskildt anslå medel till de Liöneförhöjningar, sorn tidernes förändrade skick nödvändigt fordrar. Uti det underdåniga utlåtande, som Kongl, Krigsoch Kammar-Collegierne häröfver afgifvit, har Kongl, Krigs - Gollegiutn anfört: Att ifrån äldsta tider inga Persedle-Räntor inom Skåne blifvit utgjorde: Att vid den Refning och Skattläggning, som Ilandet år 1671 undergeck, skola endast Penninge-Räntor blifvit alle Hemmanen åsatte: Att Indelningen, utan afseende på någon enda persedel, blifvit, för så väl Öfversom Under Befä! samt Rusthållare, uti anslagne Röningsoeh Tillöknings-Hemman afslutad, samt med Kongl. Maj ts Nådiga underskrift ir 1730 stadfästad på blotta Peninge - Räntor, hvarpå den endast och allenast sig grundar:
Den starkaste klyfningen förekommer i allmänhet inom skogsbygderne och, isynnerhet på öarne samt å hemman vid kusten, hvilkas innehafvare idka fiske; och må såsom exempel i sistnämnde afseenden anföras, att i mantal i Sanda, beläget på Sturkö, men tillhörande Läsens socken, är deladt i 16 lotter, deribland de fjorton gå under l mantal ända ned till ToB;del; att på Tjurkö, som tillhör Augerums soc ken, förekomma åbolotter om blott mantal, då på fasta landet af samma socken, oaktadt klyfningen äfven der är högst betydlig, minsta hemmandel, som tillhör särskilt åbo, är -f's mantal; alt Hasselö 3pf mantal i Förkärla socken är fördelad i 107 delar, deribland 95 äro under Ty mantal ända ned till jPjidels; äfven på fasta landet förekomma icke sällan dylika mindre äbolotter, såsom Aldel, ,is:del och så vidare till och med Alt ingen åbo 15 kan vara besuten å så ringa hemmantal är uppenbart; men emellertid måste, till följd af hemmanens olika storlek qch godhet, mantalet i fråga om besutenhet alltid blifva en osäker mätare: sålunda visar sig ock, att oaktadt sock narne Sturkö med 68, Sillhöfda med 76 och Backaryd med 88 utklufna lotter under ett } mantal, i förhållande till hemmantalet företer den starkaste klyfningen, hemmansinnehafvarne der i allmänhet dock berga sig bättre än de, livi 1 ka inom andra socknar bebo vida större hemmansdelar. Inom Sillhöfda socken finnes 1 mantal Baggetånga med 1$ åboer samt en befolkning af 317 personer; och det oaktadt berga de sig i allmänhet väl. Till posthemman äro anslagne lUj mantal och 6f£ mantal utgöra gästgifveri. Skiftesverket bar fortgått till allmän belåtenhet.
Ledamöter b a sira med wälgrundave skäl andragit, at i wista Höfdingcdömen inga Säterier funnos, och säledeö af , deste ägendomars deltagande i Kronoffjutsen ingen lindring derstädes för allmogen wunnes: at annorstädes Säteri-mantalen wörö af en sä inskränkt rpmd i aker - och äng, at de föga swarade emot et halft eller fjerdedel Mantal Skatte-jord: at wista Nä- och Rörs-Hemman blott wörö at anses som Torp: at Nä - och Rörs-Hemman föga eller alldeles icke funnos i Upland, Westmanland, Nerike och de norra provincerne, och at sä kallade insocknehemman allenast gäfwos i de mest södra Höfdingedömen. — Til följe af en sadan olikhet i frälsejordens beskaffenhet, sä wäl som i anledning af de ffiljaktige meningar wid det r fraga warande biträdet uti Kronoffjutsens förrättande, antingen in natura eller med ersättning efter den warande hällskjutslegan, önskade jag at, i likstämmighet med Friherrarne , ^1rlnnerbeim8 och 8iUver8llöl(l8 tilstprkan, wälet til en billig jämnknin.gs minnande samt til undvikande af mannamon och ogörlighet i werk> stalligheten wid höga Mantals belopp mä beredas af en särskild ComitL eller Utskott bestäende af flera Provincers Postestionater, som med det första inkommer med sitt Betänkande om Det möjeligaste werkställighets - sättet eller om det sa kallade guo mostowäl öfwertpgad at Utflaget eller det bewiljade biträdet blifwer ffä ligt - 940. Den 23 Junit. ligt samt HöglosU Nidderffapet och Adeln wärVigt. Härwid ropades alternativs starka
D e r e m o t är ridsporten, idkad med förstånd och måtta, säkerligen ej skadlig och många gånger af stor nytta för soeietetslifvets beklagansvärda bleksotsmartyrer. J a g har gjort den iakttagelsen, att damer under ridning som oftast äro vida djerfvare än männen! Hvarfor? Troligtvis emedan de ej ännu fattat den fara, som är förenad med denna sport, och 30m deras egen oforsigtighet i hög grad förstorar. D e skola visa sig modiga, gudbevars, o c h derför rida de löst pä allting ä la D o n Quixote kontra qvarnvingarne. O m dessa » m o d i g a » damer k o m m e g e n o m eget förvållande och slarf att falla från hästen ett par gånger o c h derigenom förskaffade sig några skråmor o c h blånader, tror jag nog, att några helsosamma reflexioner ej skulle uteblifva och i följd häraf dumdristigheten (ursäkta det mindre smickrande uttrycket!) utbytas m o t ett mera sansadt m o d. G a l o p p är nu så elegant att rida, man visar sig alltid fördelaktigast så förstås, men om detta tempo rides på en härd väg, makadamiserad landsväg eller gräsvall, derpå fästes intet afseende, bara det går undan. O c h så traf utför baoke med lösa tyglar o c h derefter venlre-å-terre uppför backe, för att sedermera plötsligen tvärstanna Oftast äro dessa ryttarinnor medlemmar af djurskyddsföreningen! — K a n hända vore det ej så malplaceradt att här säga några ord om deras merendels rätt opraktiska ridkostym. Vanligtvis är ridkjolen för lång, hvilket är obeqvämt, när man skall gå o c h i dåligt väglag högst obehagligt, då den blifver nedstänkt o c h tillsmutsad, till föga båtnad för den stackars kammarjungfrun, som sedermera timvis får nöta sina fingrar o c h sin matmoders bästa klädesborste.
Jag anser att då StatsUtsk. icke haft något att anmärka vid att denna tjenst fanns till, så borde Utsk. hafva föreslagit lön för densamma. Utsk. har endast fäst sig vid Beg:tets fåtalighet, men enl. min tanka är frågan: huruvida en SqvadronsPredikant är nödvändig vid Lifgardet till häst eller icke? Jag har sjelf någon kännedom om hans tjenstebefattning, och jag vet att det förhåller sig så som 2:ne ledamöter uplyst, att han hela året om har mångfaldiga arter af tjenstgöring, och att han icke en enda dag kan aflägsna sig från staden utan att erhålla permission. Han bestrider BegdsPastorstjenst, då denne är sjuk eller frånv:de utan att derför erhålla den ringaste ersättning. Om således ett substitut för Beg:tsPastorn är nödvändigt, så bör detta äfven hafva lön på stat. StatsUtsk. har icke en gång vid sitt tillstyrkande af lönetillökning åt Reg:tsPastorn fogat det vilkor att han skall afstå sin lön åt SqvadronsPredikanten, om lian af sjukdom eller annat förfall är hindrad att utöfva sin tjenst. Man bör likväl alltid fasthålla den vigtiga principen att en tjenst på stat bör vara försedd med lön på stat, och då man tillika tager i betraktande de göromål, som med denna tjenst äro förenade, så synes mig 500 Bdr icke vara för mycket. Jag tillstyrker således bifall till K. M:s Propos. Hr Brakel: 1 likhet med Hr Funck får äfven jag tillstyrka bifall till K. M:s Propos. Är Beg:tsPastorn förhindrad, så finns ingen utom SqvadronsPredikanten som kan förrätta hans tjenst, och dessutom äro Iieg:tsPastorns göromål jemförda med den nu för honom förelagna lön så mångfaldiga, att han mycket väl behöfver någon som hjelper sig. Under hela vintern mellan exercis-tiden håller Bat.Predikanten vexelvis med Reg:tsPastorn bibelförklaringar en gång i veckan; dertill kommer husförhör, begrafningar m. m.
En sådan lönlös tjensteman borde, efter min tanke, snarare än andra godtgöras för sitt arbete, derföre att han behöfver det mer än någon annan, enär han blott har en tillfällig förtjenst, och icke en ständig inkomst, såsom den med lön försedde tjenstemannen. Pä grund af hvad jag nu yttrat, anhåller jag alt R. o. Ad. behagade antaga PresteSt.-s inbjudning. Hvad skulle motsatsen innebära, om icke att R. St:r velat vara de ordinarie tjenstemännen bevågue, men de extra-ordinarie obevågne? Hvad skulle skälet dertill vara, annat än sparsamhet, som synes mig nog hård på deras bekostnad, som minst kunna uthärda den? Gr. Lagerbjelke, Gust.: Utsk. har föreslagit ett arfvode af 400 R:dr för den extra-ordinarie tjensteman, som förrättar en ordinaries tjenst. Detta är af R.'o. Ad. samt BondeSt. bifallet, hvaremot Presteoch BorgareSt:n beviljat ett arfvode af 500 R:dr. Utsk. har inbjudit de öfriga Stånden att förena sig med R. o. Ad. samt BondeSt.; PresteSt. åter har inbjudit dessa tvenne Stånd att förena sig med Presteoch BorgareSt:n. Nu skall naturligtvis Utsk:s inbjudning föredragas i Preste-, och BorgareSt:n, likasom PresteStrs inbjudning skall föredragas hos R. o. Ad. samt BondeSt. Om R. o. Ad. nu ingår på PresteSt:s inbjudning, kan det äfven låta tänka sig, att BorgareSt. jngår på Utsk:s, vid hvilken utgång man skulle råka in i mycket trassel. Mig synes derföre det lämpligaste och enda sättet att undvika ytterligare förvecklingar vara, att hvarje Ständ vidblifver sitt beslut, hvarigenom frågan af Förstärkt BankoUtsk. ganska snart och 15 H. 15 226 Den 29 November. utan tidsutdrägt kan vara afgjord. Jag anhåller fördenskull, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut. Hr von Hartmansdorff: Om
Maj:ts Befallningshafvande anordnas på de brukande bergsmännen, af hvilka hvar och en måste ega minst 4 fjerdeparter och som, dels i egenskap af egare och dels såsom arrendatorer, innehafva nämnde hytteugnar, de der jemväl till någon del, under föreskrifna kontroller, begagnas till slaggbruk; egande ofvanbemälde hytteegare, som utgöra en från det egentliga bergslaget eller fjerdepartsegarne afskiljd korporation, att uppbära den så kallade liytterevenuen, eller skillnaden mellan det genom Kongl. Resolutionen den 5 Mars 1S05 bestämda progressiva lösningspriset för kronans behållna räntekol och markegångspriset för de öfriga skattckolen, hvilka skola godtgöras efter sistnämnde pris för hvarje år; att, vid sammanträde den 24 Maj 1844, fjerdepartsegarne, i förening med hytteegare och brukande bergsmän, under fortsatt yrkande af kopparräntans nedsättning från hvart tionde till hvart trettionde skeppund, såsom ett, efter bergslagets förmenande, oeftergiflig! vilkor för kopparliandteringens fortfarande bestånd och näringsiökarncs skäliga utkomst, uti till protokollet afgifvet skriftligt anförande, förklarat, det bergslaget, emot det att kopparverket, så i beskattnings väg som i andra afseenden, försattes, i likhet med andra bergverk, vore villigt afträda de privilegier och förmåner, som bergslaget ännu åtnjuter, och hvilka, efter bergslagets uppgift, egentligen skulle bestå i köpekolsrättigheten inom det den 2 Juli 1816 fastställda skogsdistrikt, bergs-frälsejords-afgiften och kronans deltagande i den så kallade prostekopparen eller bergslagets bidrag till presterskapets aflöning, äfvensom rättigheten till skattekolens vidare åtnjutande, samt medgifvit allmogens befriande från skyldigheten att samma kol in natura utgöra, under förbehåll, att hyttegarne må ega att framgent tillgodonjuta den dem tillförsäkrade skillnaden emellan det å de behållna räntekolen bestämda progressiva lösningspris och årliga mark'' Kongl. Majlis Nåd.
Banko-Utskottets granskning och bedömande öfverlemna såväl ritningarne till nya sedlar, som de till förändring af samma ritningar uppgjorda förslag, med anhållan att Höglofl. Utskottet måtte med den skyndsamhet handlägga detta ärende, att 25 Professoren Bagge kunde före mediet af November månad nasti, år härifrån afresa. Med anledning häraf hade Utskottet låtit uppgöra en ny ritning, hvilken, enligt Utskottets förmenande, ägde ett afgjordt företräde framför såväl de af Fullmäktige redan gillade ritningar, som de till ändring deri hos Fullmäktige framställda förslag; hvarefter Utskottet, genom utdrag af protokollet för den 14 i sistnämnde månad, denna sin åsigt för Fullmäktige tillkännagifva, med öfverlemnande ål dem att, jemlikt föreskriften i sista punkten af Banko-Reglementets 129 §, i frågan besluta; men enär af det upplästa protokollsutdraget sig visade, alt, ehuru Utskottet visserligen, oaktadt Fullmäktige till Utskottets bedömande hänskjulit förevarande fråga, åt Fullmäktige öfverlemnat att deri besluta, Utskottet likväl, efter granskning af såväl de af Fullmäktige till Utskottet insända ritningar, som den sedermera uppgjorda, här ofvan omförmäldla ritning, förklarat denna sednare äga ett afgjordt företräde framför någondera af de förra, hvilket omdöme Utskottet i så bestämda ordalag uttalat, att någon tvekan om rätta sältet för tillämpningen af Utskottets mening icke kunde uppstå; så ansågo Fullmäktige berörde från Utskottet till dem aflemnade ritning, såsom befunnen vara den mest ändamålsenliga, höra läggas till grund för graveringens utförande å Bankens nya sedlar.
Styrelsen öfver hvartdera Lånekontoret består af fem ledamöter, nemligen en mom Kontorets distrikt boende, af hvarje Riks-Stånd, samt ett Banko-ombud Mom. 2. Riks-Ståndens ledamöter, äfvensom suppleanter för desse ledamöter, utses af Rikets Ständer, på sätt, som vid valen af Fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret iakltaees. O Banko-ombudet i hvardera Styrelsen förordnas af Fullmägtige. Ledamoten af Ridderskapet och Adeln är Ordförande i Styrelsen. I hans frånvaro föres ordet af den honom, efter stånds-ordningen, närmaste ledamoten. I händelse antingen någon af de genom Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden, hvar för sig, utsedde Styrelse-ledamöter och suppleanter vid Lånekonloren, eller Styrelse-ledamoten jemte en suppleant af Bonde-Ståndet, eller ook begge suppleanterne af sistnämnda Riks-Stånd skulle, före nästa riksdags början, med döden afgå, eller sättas ur tillfälle att delta uppdrag bestrida, förliAlles på sätt vid riksdagen år 1829 blifvit förordnadt, så alt den Lånekonlors-styrelse, der sådan ledighet uppstått, derom gör anmälan hos Fullmägtige, derest den afgångne tillhört Ridderskapet och Adeln, Presteeller Borgare-Stånden, samt hos Ståndets Kansli-direktion, om ledigheten yppats ibland Bonde-Ståndets ut - Jernf. § 78. Mom. 1. Direktionen öfver hvartdera Lånekontoret består af fem ledamöter, nemligen en inom Kontorets distrikt boende, af hvarje Riks-Stånd, samt ett Banko-ombud. Mom. 2. Riks-Ståndens ledamöter, äfvensom suppleanter för desse ledamöter, utses af Rikets Ständer, på sätt, som vid valen af Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret iakttages. Banko-ombudet i hvardera Direktionen förordnas af Fullmägtige. Ledamoten af Ridderskapet och Adeln är Ordförande i Direktionen. I hans frånvaro föres ordet af den honom, efter ståndsordningen, närmaste ledamoten.
Gustaf A d o l f skulle d o c k få erfara, att denna öfversvinnliga kvinnliga ö m h e t hade sina skuggsidor. H a n fick söka både sin moders kloka råd o c h sin systers förståndiga ömhet f ö r att få makt öfver en varelse, lika envis o c h nyckfull s o m v e k o c h kärleksrik. Gustaf A d o l f behöfde e j frukta, att hans gemål skulle blanda sig i politiken. F ö r den var h o n alldeles likgiltig, m e n h o n kunde ej inse dess kraf på hennes gemåls tid o c h krafter. O m Gustaf A d o l f reste bort, var hon förtviflad, blef sjuk, lät sig af intet tröstas, ville resa efter, försökte det, m e n kunde ej såsom sin svärmoder m e d lugn o c h m o d trotsa faror o c h mödor. Gustaf A d o l f u p p h ö r d e ej att ägna sin maka en trofast ö m h e t, m e n äfven hans tålamod kunde tröttna på hennes ojämna lynne, på tårar, ö m m a scener o c h öfvermått af kärlek. Astrologerna spådde en son. D e t blef en dotter. Gustaf A d o l f tog dock missräkningen gladt. H o n måste åtminstone blifva rätt slug m e d tiden, då h o n nu redan narrat oss alla ». 9 I inrihopfT Qöpl / nTono m CtoHnQtTci P LlulJUuljJ « D Q Li i \ JJ I G11 0 111 Cl O M 11 (1 II fl I I 392 Då Gustaf Tyskland, lät H a n befallde, på ett h o n o m A d o l f stod såsom segerherre i han kalla till sig sin drottning. att h o n skulle i allo utrustas o c h svenska folket värdigt sätt. H u r u svag Maria Eleonora än var f ö r kvinnliga prydnader, gaf hon sig d o c k ej till tåls med de långa tillrustningarna.
Då sade de som tillsatte voro att bortföra henne, att hon skulle uppgifva hvart hon ville föras. Men hon visste det icke, utan bad dem föra henne hvart de ville, Herren skulle väl gifva henne ett hem. Och då de satte henne på kamelen och började tåget, då lemnade krafterna henne, och hon sjönk ned afsvimmad. Då kom Esra gående den samma vägen och sade: „hvem är denna unga qvinna?“ Och folket, som stod omkring, svarade gråtande att det var Moabitiskan Simrith, Banis hustru, som hade gifvit sina ägodelar åt Herrans hus, och nu skulle gå i landsflykt med sitt barn. Och Esra frågade vidare, då svarade honom Simriths gamla amma, som gret omkring sin matmoder: „Herre, när furstar och konungar ville qvarhålla denna mitt hjertas dotter i hennes land, ja, då sjelfva den man, hon ville följa, bad henne qvarstadna i ära och rikedom, då sade hon lik Ruth: din Gud skall blifva min Gud och ditt land skall blifva mitt land, och så sade hon: hälften af mina rikedomar vill jag gifva din Guds hus, och så har hon gjort, och från barndomen har jag, din tjenarinna, lärt henne att dyrka Israels Gud, och nu bortjagas hon, lik en missdåderska, och fråga alla dessa här hurudan hon varit“. Då ropade allt folket med hög röst: „Du Guds man, låt icke förjaga henne. Se hon har varit en mor för våra barn, hennes visthus har varit den fattiges, och hennes gudsfruktan har varit vår lykta“. Då bad Esra att hon skulle återföras i sitt hus för att vederfås, och så gick han åter upp till Jerusalem, dit mycket folk följde honom och der de äldstas råd ännu var. Och han gick upp i templet och bad inför Herran om insigt i denna saken, och så samlade han åter de äldsta och dem som voro beställda häri, och berättade dem om Banis hustru, och de sade alla med en mun: „Herren varder henne upptagande för hennes fromhets skuld“. När folket hörde domen, vandrade det åter till Banis stad och togo honom af vakten och prydde honom med kransar och buro honom omkring med jubel och lust och sjöngo och ropade:
Inte sant, det gläder dig, du längtar FRU VINGE. mycket ondt, jag har så mycket att försona. RICHARD. det är för min skull du har så mycket att försona mot honom. FRU VINGE. icke sant, Richard, och jag behöfver icke dela längre, denna förfärliga delning! RICHARD. nu få ägna dig helt åt honom, helt åt att försona, äfven för mig, om du kan det. FRU VINGE. Hvad menar du? Följer du då icke med? RICHARD. Nej, lilla mor, jag följer icke med. Du skall icke behöfva dela längre. Du skall Nej, nej, men nu äro ni försonade igen, Jag förebrår dig det icke, jag vet, att Åh, Richard, jag har gjort honom så och Sten! 185 FRU VINGE. Då reser icke heller jag. RICHARD. för min skull, mamma, res! Jo, du skall resa, jag ber dig därom, FRU VINGE. Och hvad skall du göra under tiden? RICHARD. Detsamma som jag brukar, förmodar jag. FRU VINGE (ser på honom). bort mig, för att under tiden Richard, du tänker lämna mig. RICHARD. är så, vi måste skiljas. Nå ja, jag vill icke bedraga dig, det FRU VINGE. Richard! RICHARD. Känner du det icke själf, vi måste skiljas. FRU VINGE. aldrig! Jag skulle öfvergifva dig! Nej, Richard, RICHARD. tviflan! Jag ber dig, mamma, låt mig gå, Vill du då bringa mig alldeles till förRichard, du bedrar mig, du vill ha 186 släpp mig af fri vilja. Annars rymmer som ligger bakom oss, låt oss ha minnet jag ifrån dig. Låt oss icke förstöra allt det kvar åtminstone, minnet åtminstone obedig, icke med någon af dem som jag sudladt. Jag kan icke vara tillsamman med skulle kunna komma att afsky dig! Ser du då icke, jag blir en usling här, jag blir det kanske ändå, men jag vill åtminstone bli det ensam. Jag längtar efter ensamheten jag jag gör! måste vara ensam, annars vet jag icke, hvad FRU VINGE.
Med anledning häraf, och då ofvannamnde, för deimed afsedda ändamål framgent behöfliga afgift icke är bestämd att utgå för längre tid än till och med det år, då innevarande riksdag slutas, här Serafimer-ordensgillet i underdånighet hemställt, att nådig proposition om fortfarandet af samma afgift måtte varda till Rikets Ständer allåten. I betraktande af hvad Ordens-gillet sålunda anfört, vill Kongl. Majit hos Rikets nu församlade Ständer i nåder föreslå, att ifrågavarande s. k. kurhus-afgift må till samma belopp och med enahanda vilkor som vid sednaste riksdag af Rikets Ständer bestämdes, fortfarande utgå till och med det år, då nästa riksdag slutas. H Kongl Majit förblifver Rikets Ständer xr.ed all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut sopia. OSCA R. P. Genberg. Bih. till II. St. Proposition, N:o 3t>. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rädet pä Stockholms Slott den 28 December i85o Närvarande: Hans Excellens, Justitiae-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneldy Stats-råden: Fåhraus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg , Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för Ecklesiastik-departementet Stats-rådet Genberg uppläste till justering underdåniga förslag till följande, af Kongl. Maj:t förut beslutade, nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående den så kallade Kurhus-afgiftens fortfarande; Kongl. Maj:t behagade, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla, och befallte att i enlighet dermed nådiga propositioner, sådane de finnas detta protokoll bilagda, skulle till Rikets; Stander aflåtas. Ex protocollo, Carl Gust. Brusewitz.
Motionären har erinrat, hurusom Kongl. Majit i Nådigt Bref till Dom-Kapitlet i Hernösand den 29 Januari 1817 förordnat, att DomKapitlet, i anseende till de inom en del af Stiftet då uppkomna religions-stridigheter, borde med sorgfällighet tillse, att Presterskapet tillät hvar och en, som det åstundade att nyttja den äldre eller med Svebilii förklaring försedda Lutheri Kateches, samt att denna äfven helst blefve använd intilldess all fördom emot den nya af Erkebiskopen Doktor Lindblom utarbetade Katechesen kunde vara undanröjd, äfvensom att Presterskapet jemväl, då den nya Katechesen nyttjades, i synnerhet i anseende till de derstädes införda, enligt den nyare Bibelöfversättningen, förändrade skriftens språk, iakttoge all försigtighet och tjenlig uppmärksamhet; samt att Kongl. Majit den 10 Mars samma år täckts genom vederbörande särskildt meddela Biskopen i Hernösand den närmare underrättelse om Kongl. Majits Nådiga afsigt i ämnet, att meningen ingalunda vore att utesluta Bih. lill R. St. Prot. 18S3 & iSSi 8 Sami. Si Häft. 1 2 Allm. Iiesv. ock Ekon.-Ilsk. VetänkA':o 90. nya Katechesens begagnande, helst vid de yngres undervisning, då sådant utan fara af olägenhet kunde ske, men att det måtte verkställas efter föräldrars önskan och med nödig varsamhet, isynnerhet i anseende till språken ur nya Bibelöfversättningen, •— hvarigenom Kongl. Majit sålunda i Nåder afsett den fördom och de betänkligheter de s. k. nya böckerna eller utom Katechesen den år 1811 antagna Kyrkohandboken hos en del enfaldiga och samvetsgranna Christne föranleda hvilket Nådiga afseende äfven egt, rum i fråga om den sedermera år 1819 antagna nya Psalmboken, hvars ovilkorliga begagnande vid den allmänna Gudstjensten ännu icke blifvit anbcfaldt.