Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna Nådiga befallning fullgjordes på det sätt, att alla tre Commitiéerne sammanträdde och efter gemensamma öfverläggningar i detta ämne den 6 April 1820 afgåfvo underdånigt Betänkande Vid frågans föredragning har Kongl. Maj:f, såsom dess Nådiga skrifvelse till Committerade den 16 Januarii ig2i utvisar, funnit den vara af sådan vigt och grannlagenhet, att, förr än Riksens Ständer deröfver yttrat deras tankar, Kongl. Maj.-t icke velat deruti fatta något Beslut; dock fingo Committerade Kongl. Maj;ts tillåtelse, att, utan afbidan derpå, vid utarbetande ai sitt förslag till ny reglering af Rikets ämbeten och tjenster, antaga och tillämpa de grunder, och de deri emellan Förvaltningsoch Domare-Myndigheterne föreslagne gränsor, som förenämnde underdåniga Betänkande innefattade; hvarjemte Kongl. Maj:t i öfrigt, för att så mycket mera bereda tillfälle för de indragningar af ämbeten och tjenster, hvilka möjeligen kunde blifva en följd af de förändringar i nu varande Styrelseverk, som kunde komma att framdeles beslutas, u *) Sid. 1 af nämnde Committéers Betänkande , rörnnde rättsfrågors skiljande från de Administrativa verken. **) Särskildt tryckt och biand Riks-Stånden ut* deladt. 7 tan att belasta Stats-Verket med fortfarande Löne-anslag till personer, som under tiden, till erhållande af slike tjenster, kommo i fråga, i nåder beslöt, att intill detta Riksmöte icke återbesätta de ämbeten och tjenster, hvilka Kongl. Maj;t ansåge kunna blifva föremål för framdeles indragningar, och att endast till sådana, som Kongl. Maj:t funne för ärendernes jemna gång ovillkorligen böra bestridas, provisionelt förordna skicklige personer, att, emot tillgodonjutande af de tjensterne anslagne löner, såsom arfvoden, desamma under ledigheterne förrätta.
Några unga engelska damer ur den högsta societeten, hvilka begagnat sig af fru Holmboe-Schenströms sångundervisning i Paris, öfvertalade henne att öfverflytta sin verksamhet till L o n d o n under » the s e a s o n ». verklig o c h sann sällskapsnjutning o c h sällskapsglädje, — de erinra sig utan tvifvel dessa timmar såsom några af de rikaste o c h angenämaste stunder i deras lif. D e torde också instämma med författaren, då han slutar denna lilla uppsats med det påståendet, att fru H o l m - boe Schenström såsom maka, m o d e r o c h värdinna är ej mindre värd vårt erkännande än såsom konstnärinna o c h sånglärarinna. Clamo. Nu skola vi resa till en stjärna i det blå ... " j&amp;flf skola Emellertid kallade tjänsten vid regementet kapten Schenström åter till fäderneslandet, oeh fru H o l m b o e - S c h e n s t r ö m, som kände att hennes rätta plats var vid hennes makes sida, afbröt sin undervisningsverksamhet i den stora världsstaden. ° där vilja vi bygga oss en hydda. Men såg, du min kära, når vi den stjärnan nå, och såg, du min kära, hur vi den hyddan få, som månde oss hägna och skydda? P å de olika ställen, där numera major Schenström m e d sin hustru bosatte sig efter återkomsten till fäderneslandet, har fru H o l m b o e - Schenström emellertid alltjämt med framgång fortsatt sin verksamhet som sånglärarinna. Ej fågelens vinge så högt i rymden bär att anda upp till stjärnan han hinner, men om du endast vet, att du håller mig så vet jag förvisso att vi snart äro där, fast stjärnan så fjärran oss brinner. D å hennes stora förmåga som sådan dock tydligtvis kräfde ett större verksamhetsfält än en liten landsortsstad kunde erbjuda, beslöto de bägge makarne sig slutligen för en bosättning i S t o c k h o l m. O c h här samlade sig genast kring den utmärkte lärarinnan eu liten skara tacksamma o c h beundrande lärjungar.
Gör någon våld eller annan misshandel å embetsman, i embetsärende, eller för att honom till någon embetsåtgärd tvinga eller derifrån hindra, eller att å honom för sådan åtgärd hämnas; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, tiden för straffarbetet till sex månader nedsättas. Med embetsman förstås i denna lag den, som med Konungens fullmakt å embetet försedd är, eller embete af lika värdighet innehafver, eller i sådan embetsmans ställe lagligen satt är; så ock domare, ändå att han ej blifvit af Konungen förordnad. 2 §. Talar eller skrifver man smädligen, eller förgriper sig med hotelse eller anuan missfirmlig gerning, mot embetsman, i eller för hans embete; vare straffet böter från och med tjugofem till och med ett tusen Riksdaler eller fängelse i högst ett år. 3 §. Hvad om brott emot embetsman i 1 och 2 §§ stadgadt är, gälle äfven för det fall, då ledamot i Taxeringseller Pröfnings-komité eller Styrelse öfver allmänt verk eller allmän inrättning eller den, som i nämnd eller jury sitter, våldföres eller förolämpas, i eller för utöfningen af sådan befattning, dock må, der omständigheterna i dessa fall äro synnerligen mildrande, tiden för straffarbetet, om 6ådan å gcrningen följa bör, till två månader nedsättas. 4 §. Förgriper sig någon, såsom i 1 eller 2 § förmäles, mot Norsk embetsman; vare lag, som i sagda §§ för hvarje fall skils. 5 §. Förbryter man sig, såsom i 1 eller 2 § sägs, emot tjensteman eller annan, den der icke innehafver embete eller sådant uppdrag, som i 1 § omtalas, men är förordnad eller vald att offentligt tjensteärende förrätta eller annan allmän befattning utöfva, eller kallad att vid offentlig förrättning tillhandagå; dömes, i det fäll, som i 1 § sagdt är, till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader, men, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, till böter, och i det fäll, som i 2 § sägs, till böter eller fängelse i högst sex månader.
Justitieråden Qviding och Cramér yttrade, att det vore att förutse, om olycka timade någon tid efter det fartyg inlupit i hamn, rnen innan lossningen helt och hållet slutat, att tvister skola uppstå, huruvida lossningen vid tidpunkten för olyckan y>bort kunna sluta», så vida nemligen försäkringsgifvarens ansvarighet, såsom Förslaget vill, då skulle anses upphörd; samt att detta kunde undvikas, om man, i likhet med 1750 års Försäkrings-stadga, bestämde en terminus af vissa dagar efter ankomsten tili lossningsorten för försäkringsgifvarens ansvarighet. .§ 247. Af Justitieråden Alexanderson, Qviding och Cramér erinrades, att orden: »den ort, derifrån försäkring tagen är» borde utbytas emot: samma ort. § 250. Justitieråden Qviding och Cramér ansågo försäkringstagarens skyldighet att kungöra försäkringsgifvaren den skedda omlastningen lika maktpåliggande, som den förres åligganden alt anmäla inträffadt olycksfall eller befälbafvareombyte, och kunde derför icke inse anledningen dertill, att underlåtenhet härutinnan skulle få ansvarsfritt aflöpa. §§ 252—255. Justitieråden Alexanderson, Qviding, Cramér och Wretman förmälde sig, med afseende å de definitioner, som i dessa §§ gåfvos å »totalförlust» tillstyrka, att orden »eger rum» måtte utbytas mot: anses ega rum. Justitie - 41 JustitierSdet Naumann yttrade: »Åberopande min anmärkning vid början af förevarande Afdelning (§ 192), anser jag mig dock böra fästa uppmärksamhet på innehållet af Förslagets 252 och följande §§, hemtade ur Tyska Sjölagens 858 och följande artiklar. Sistnämnde Lag har der för afsigt att noggrannt beskrifva, hvad som skall anses för totalförlust. Sjelfva ordet kan visserligen sägas uttrycka detta begrepp, men det gestaltar sig olika efter det föremål, hvarom är fråga.
Först efter -10 års tjenst höjes denna lön till 1,200 R:dr R:mt, det högsta hvartill en dylik lärare kan komma, En adjunkt deremot erhåller genast, och utan att behöfva aflägga något högre lärdomsprof 1,000 R:dr, hvilka hvart 5:te år ökas med ytterligare 500 R:dr intill 3,000 R:dr. Om denna lön erfordras för adjunkten, hvil - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 11. 39 ket jag ingalunda bestrider, hvarföre skall då gymnastikläraren afspisas med så betydligt mindre. Bådas behof och samhällsställning äro ju enahanda. Adjunkten har utsigt till ytterligare befordran, gymnastik-läraren deremot ingen. På dessa skäl och då lärare vid samma läroverk onekligen böra någorlunda lika aflönas, hemställer jag vördsamt: att Gymnastik-lärare och adjunkter vid högre elementarläroverk erhålla enahanda löneförmåner. Stockholm den 8 November -1865. C. M. Björnstjerna. N:o 17, Af Herr Lagercrantz, Carl Gustaf, om ett anslag å 100,000 R:dr till vägbyggnadsarbelen i Jemtlands län, för beredande af arbetsförtjenst åt länets till följd af inträffad missvexl nödlidande innebyggare. I egenskap af t. f. Landshöfding i Jemtlands län har jag haft den sorgliga pligten att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, hurusom, till följd af tvänne frostnätter i början af sistlidne September månad, förhoppningarna i Jemtland om en god skörd, hvartill årsvexten ännu vid nämnde månads ingång berättigade, plötsligen blifvit förbytte i bekymmer och bedröfvelse öfver missvext.
5^vbint>elfer m. m. cmellait eitfftlbe pcrfonetr. l:o SlrrenDe» odb anDra Sontracter emellan enfilDe perfoner, angåenDe egen» Domar, f)Ué, rum, boDar, fällare, tomter, träDgårDar, åfrar, ängar ocb betes» bagar m. tu., få på SanDet forn t 0täDerne, fola, utan affeenDe å Det fått, hvarpå De finnar uprättaDe, jemväl om De blifvit för veDerböranDe ämbets» werf ocb genom Deröfver meDDelaDt fProtocoUS*UtDtag affutaDe, antingen frif» vaS på eller beläggas rneD fämplaDt papper, beräfnaDt efter Den arrenDe*fum* ma, bpta etter afgälD, forn för €tt år i penningar eller penningars värDe ut» göres, ocb för fortare tiD t förl)åHanDe Derefter, Dorf alDrig lägre än 3 fillin» gar, på följanDe fatt nemligen: Derutöfver för f>tDarje fulla 50 £K:Dr — 24. fSegagtias konträrt utöfver Den Deruti befämDa tiD, bör cbartan Derefter lämpas, Docf ej till ^ögrc belopp, än forn fvatar emot <Stt åtS arrenDe eller bpra, ocb belägges ej Sontract meD np charta förr än nptt fåDant uprättas, ener, i följD af nptt aftal, artenDet ener ^pran förböjeS, Då cbartan Derefter lämpas, eller när Sontract på np arrenDatot etter fypcämatt transporteras. 3o ©11 nila Slvrenöen, Sontractet odj SlfljanDlingar, utan »ig fumma, ilan, efter famina grunt) od) föreflåettDe $artf, Sparta anffaffaé till
Befinnes det då, att egaren låtit borttaga eller 'förstöra grufve-byggnader eller inventarier, vare han förfallen till böter från 30 till 200 R:dr, med skyldighet, derest något af de, till förekommande af ras, i grufvan anbragta förtitnringar och förstämplingar eller af de i grufvan varande vandringar, blifvit borttaget eller förstördt, alt detsamma i dess förra skick återställa, eller derför gifva ersättning till grufvans blifvande innehafvare. 20 Lagsami Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. Varder, genom försummad grufvedrift, grufva sönad, och egaren förthy dömes att densamma till annan afträda, vare den förre ansvarig för och den sednare berättigad till grufve-byggnaderne och inventarierne, efter hvad här ofvan stadgadt är; dock att allt, som är underkastadt lösen, får af egaren fritt disponeras, derest den blifvande grufve-innehafvaren icke om inlösen deraf sig anmäler inom en månad från resolutionens dalum. Uppstår tvist om beloppet af den ersättning för grufvas tillhörigbeter, som enligt denna § gifvas eller tagas skall, förfares, för bestämmande deraf, på sätt i 13 § sagdt är. § 31. När grufva öfvergifven är, eller egaren blifvit densamma förlustig dömd, må hon af den, som enligt nästföregående § dertill berättigad är, öfvertagas med samma rättigheter och förbindelser i hänseende till utmål och grufvedrift, hvilka förre egaren innehaft. Då ett år förflutit från den lid, då rättigheten lill grufvans öfvertagande inträdt, utan att gruf-arbetet blifvit ånyo påbörjadt, skall all den mark, som, enligt denna författning, varit till inmutare afstådd, hemfalla till grundegaren, dock att ur grufvan uppbruten malm må kunna för egarens räkning under ytterligare ett år afgiftsfritt å marken qvarligga. § 32.
Wid stutcligt företagande af Stats - Utskottets den 19 sistledne Februari! afgifne utlätandc öfwer de anmärkningar, hwilka blifvit giorde wid ätskillige delar af den bftaga till Utskottets Betänkande om StatsRegleringen som innefattar Militair - Statcrne till Lands och sjöst , biföll Bonde - Ständer hwad Stats-Ulskottct i detta Betänkande hcmstält, utön, hwad anaärds wid'Skånsta Husar - och Smälands Dragon - Regemente inrättade Exercitie-Esqvadroncr, i afseende pä hwilka hos Kongl. Majit i nnderdänighet skulle anhällas, att de matte helt ,ch 846 Den 17 April. och Hallit indrags, samt med förbebäll, akt Ståndet? redan pttrade önskan om hela Wästgötha Dragon-Regementets förmildring till Infanterie icke mä anses harigeliont wara r någon män ändrad eller äterkallad. vt sup-s. S. D. Gillade Bondc-Ständet Stats-Utskottets den 28 Februarii pä bordet lagda Betänkande, af den 2g i samma, mänad, öfwer de anmärkningar, hwilka blifwit gjorde wid Utskottets den 22 sistlidne December afgifne Betänkande, rörande Kronofiffen, Qwarnar, Färgor, Broar och Krogar med flera dylika Kronans Lagenheter, vc suprs. klx l?rc>toco!lc> 8. D. 'piägarflli Utdrag af Protocollet, hället hos Bonde-Ständct, den lstdje Marö igro. S. D. Biföll Bottde-Ständct hwad Stats-Utskottet rörande Financc-Planen föreflagit, pä enahanda fält som Högloft. Ridderflapct och Adel» itti desi ProtocollsUtdrag af sistledne gärdag sig utlåtit med följande tillägg: r o
Ständer ej böra taga befattning med tillsättandet, utan detta öfverlemnas åt Banco-Fullmäktige, Det får icke förglömmas, att enda skälet, som bestämt Ständerne, att bevilja utgreningar af Disconten, är ortens allmänna förmån; och att den orsak till ojemn utlåning, som legat deri, att Discont-Directionen icke kände de Lånesökande, skulle häfvas. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag får endast anmärka, att po §. Regerings-Formen talar tydligt om Statens Embetsman, men icke om Riksens Ständers Ombud; hvilka väl kunna hafva en likartad befattning sorn de förra, men icke ställas under samma cathegori. Herr Pereswetoff Morath: Sedan Herr Grefven och Landt-Marskalken täckts gifva 170 Den 7 November f m. Ridderskapet och Adeln sin åsigt tillkänna, och discussionen i följd deraf kommer alt fortgå, anhåller jag, att i anledning af hvad Herr Hjerta anfört, få namna några ord, äfvensom de motiver, hvilka föranledt mig, att instämma i Utskottets Förslag. Herr Hjerta har yttrat mycket bekymmer öfver de olägenheter, som i det tillkommande kunna uppstå af Discont-Fondens fördelning. Jag vill ej bestrida, det ju sådane möjligen kunna inträffa, men hvad som är ostridigt är, att i ett land, så vidsträckt som Sverige, det sedan 1818 gällande Systeme, att på en punkt sammanföra hela Rörelse-Capitalet, är den värsta af alla olägenheter. Min öfvertygelse är attén utgrening måste ske derföre, att, om allt förblef såsom det hitintills varit, sådant skulle förtröga rörelsen i Provinserna till den grad, att deras undergång ej länge skulle uteblifva. Samma värde Ledamot har hufvudsakligen fästat sig dervid, att Grundlagen ej skulle medgifva, det Directionerne fingo tillsättas af Riksens Ständer. Jag har ej i Grundlagen funnit något enda ställe, der det blifvit Riksens Ständer förbjudet, att till Ledamöter af Riks-Stånden lemna sitt förtroende, att förvalta en större eller mindre del af deras penningeverk.
– Ack ja, det va’ för väl – sade Elin – jag är ändå alltid så rädd och dann20 för denne otäcke skogen. Bara vi intet slutligen kommer dit bort, der de slog ihjäl patron! Gunnar släppte plötsligt hennes hand. – Nej, nej, nej! – ropade Elin – gå för all del ej ifrån mig! – Och hon hakade sig fastare än någonsin vid Gunnar. – Jag! gå ifrån dig! – svarade Gunnar långsamt. – Nej, se dertill skulle döden, men bara döden kunna locka mig. – Ja, då följde jag med – sade Elin sakta, och nästan mot sin vilja. – Gjorde du! – sade Gunnar, som dock hörde henne och som kände en glädjestråle lysa upp sitt dystra sinne. De tego länge och gingo saktare än förut. Gunnar bröt dock slutligen tystnaden. – Så att du är så rädd för den platsen! – sade han, likasom talade de ännu om samma ämne som för en stund sedan. – Hvad skulle du då säga om sjelfva banemannen? Honom kunde du väl aldrig lida i all din tid? Gunnars röst var bruten, när han gjorde Elin dessa frågor. – Nej usch! – svarade hon, och tog ånyo ett fastare tag i Gunnars hand. – Aldrig har jag tålt honom frå’ första stund, och efter denna dag kunde jag aldrig se honom, utan att få helt ondt. Nej fy! vi skola ej tala om mördare, när vi gå så här i mörka skogen. – Men om det icke vore Olle? – sade Gunnar. – Ja, så vore det ju alltid en missdådare ändå, och så’na kan jag aldrig ens se på – genmälte Elin. – Ja, men om det nu varit någon som begått detta mord, väl i vredesmod, men ändå alldeles mot sin vilja – fortfor Gunnar med stigande ifver. – Ja, jag kunde ändå aldrig lida’n – svarade Elin rysande. – Tänk då om jag vore’t! – utropade Gunnar häftigt. – Du! – sade Elin förskräckt och stannade plötsligt. – Ja, jag säger bara: tänk dig om det vore jag, jag som ä’ häftig och ofta oregerlig utaf mig när sinnet sätter till, jag som aldrig tålde patron tänk nu om det varit jag, som råkat i en sådan olycka i en osalig stund. – O! det hade du aldrig gjort, du gode, käre Gunnar! – menade Elin.
Utskotten voro förbundna att afgifva ett särkildt Betänkande för hvarje punkt, som ändock kunde anses höra till samma ämne. Jag tillstyrker således bifall till de båda första punkterna af Betänkandet, roen afslag på den sista, lika med hvad Friherre Ehrenborgh yttrat. Herr Rosenblad: Jag finnér ej betänkligt, att afslå hela Betänkandet. Ty ett Den 3 April. ogillande är ju ett ej afseende; och om Utskottens förslag till afslag å motionerne skulle förfalla, blir ju saken derigenom i sin gamla ställning. Den sista punkten i Betänkandet, nemligen om väggärden, är den enda positifva åtgärd Utskotten föreslagit, och då den ej gillas, kan således hela Betänkandet afslås. Derigenom vunnes för vårt Cancelli en besparing af onödigt skrifveri. Jag tillstyrker vördsamt afslag på hela Betänkandet. Grefve Posse, Arvid: I anledning af Grefve Frölichs anmärkning deremot, att flere ämnen innefattas uti Betänkandet, får jag blott upplysa, att alla motioner, som Betänkandet besvarar, rörer väghållningen, och hafva således icke kunnat åtskiljas. Jag önskade visserligen, att Betänkandet skulle punktvis behandlas, men om Herr Grefven och LandlMarskalken skulle anse det strida mot Grundlagarne, anhåller jag om återremiss såsom den enda möjliga utvägen; emedan i händelse af afslag på Betänkandet, såsom Herr Rosenblad föreslagit, ett dylikt afslag och bifall på motionerna skulle komma att vara detsamma. Jag anhåller således om återremiss, ehuru den kan medföra ett för Cancelliet opåräknadt besvär. Friherre Ehrenborgh: Äfven med äfventyr att trötta Ridderskapet och Adeln, nöd - Den 3 April. gas jag förfäckta en satts, hvars åsidosättande verkeligen skulle medföra ett obehagligt resultat. 56 §. RegeringsFormen innehåller: ”Utskottens förslag;” jag måste fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att förslag ej är detsamma som numereradt betänkande.
Besv. o. Ekon.-Utsk. fösklarat fjerdingsmannabefattningen vara ett menigbetsbestyr och K. M. har Sjelf i Sin Nåd. stadga af d. 6 Juni 1850 uttryckt denna åsigt. Sjelfva ordet menighelsbeslyr innebär ett åliggande för hvar och en inom menigheten att deltaga i bestyret. Jag skulle också tro att en sådan skyldighet finnes; ty ingen lärer väl vilja bestrida att boställsinnehafvare!) i lika mån som hvarje annan har nytta af ordning och skick, att han lika ofta som andra behöfver åkalla biträde och erhålla hjelp från fjerdingsmannen. Hvarföre skulle han då icke, likt hvarje annan medborga)e, bidraga till denna persons aflöning? Nej, säger man, ty bostället är en ersättning för arbete, som verställes för Statens räkning, och detta arbete bör således icke betungas med vidare afgifter. Nåväl, om vi betrakta den värfvade officeren, civila embetsman, domare i städerne o. s. v., liro icke deras löner en ersättning för dylikt arbete? Likväl hafva dessa personer ständigt deltagit: och deltaga ännu, i alla menighetsbestyr. Ja, jag tror det skulle väcka löje om man nu yrkade att de derifrån skulle befrias. Bör då en särskildt lag finnas för landet, och en annan för städerne? Jag skulle dock säga mindre derom, i händelse det vore, såsom Frih. Schmidt yttrat, »en princip”, att boställsinnehafvaren icke skall deltaga i något kommunalbestyr. Men så är ej förhållandet; han deltager sådan i byggande af skolor, prestgård m. m.; hvarföre skall han då undandraga sig detta lilla onus? Rätta orsaken hvarföre detta så länge lyckats, är, att som Hr Nordenfelt uplyst, bestyret från början var ett personen åliggande, som embetsmannen hvarken ville eller kunde upfylla.
M. anhålla, att en fullständig utredning af Bolagets ställning till Svenska Staten, så snart som möjligt måtte företagas. I sakens närvartde outredda skick, anser jag deremot intet annat steg från R. St:s sida böra tagas i denna fråga, än att på sätt jag tagit mig friheten föreslå, nödiga medel ställas till K. M:s disposition för inlösande af det ifrågavar:de jernvägsarbete!, om Bolaget erbjuder sådant på billiga vilkor, eller Staten i sammanhang med sina öfriga jernvägsplaner nu finner det lämpligt. Statens rätt, att när som helst till sig lösa jernvägen med dess tillhörigheter enl. 11 § af K. M:s Nåd. privilegium för Bolaget, med 25 proc. förhöjning utöfver värdering, finner jag alldeles obestridlig, likasom jag anser Svenska Staten hafva en moralisk skyldighet att om Bolaget så önskar, företasa en sådan inlösen, på grund af hvad i detta ämne förut förekommit. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: För den hän delse att den underd. ansökning, som från Köping-Hult-Bolaget blifvit inlemnad till K. M. och af Hondm till R. St. remitterad, i ett eller annat afseende skulle föranleda till något aftal mellan detta Bolag och Svenska Statsverket, anhåller jag att få uttrycka den önskan, att detta aftal då måtte gå ut derpå, att Staten inlöser banan, då ett sådant erbjudande göres på billiga vilkor; men jag kan icke tillstyrka att Staten, sålänge Bolaget fortfar, ikläder sig några nya förbindelser till detsamma. Då jag har ordet, ber jag att få fästa upmärksamheten på hvad sorn synes mig vara en formel brist i Direktris ansökn., nemi. att, då fråga är om så betydliga förändringar i Bolagets ställning, som att ikläda detsamma nya åtaganden, och för öfrigt gä ut på en förlängd oktroy m. m., Direktrn icke åberopat den fullmakt af Bolaget, som mäste vara nödvändig för Direkt, för att kunna uptriida med sådana förslag. Jag föreställer mig derföre att StatsUtsk. skall hafva svårt i sakens nuvarrde skick åt saken lemna någon behandling.
AF FRU LINDBERG, FRÖKNARNA EDSTRÖM OCH HALLMEN IBLAND TYCKTES DET — ÅTMINSTONE FÖREFÖLL DET prisbelönta vid iSgj års Försäljes i våra butiker samt hos alla finare Parfym 9 BEGÄR PROFVER p å våra nyheter i svart, hvitt eller kulört från 55 öre till 15 kr. pr meter. S p e c i a l i t e t: NYASTE SIDENTYGER FÖR SÄLLSKAPS-, BALOCH PROMENADTOALETTER samt till blusar och foder. De utvalda sidentygerna sändas till Sverige e n d a s t DIREKT TILL PRIVATPERSONER TULLOCH FRAKTFRITT till hemmet. SCHWEIZER &amp; CO., LUZERN SIDENTYGS-EXPORT, (SCHWEIZ). ORIGINELLASTE FANTASIMÖBEL EN SOM VILL SMYCKA SITT JULBOID MED G U R K O R, I FORNNORDISK SLIL NÅ D GON TYSK JULKLAPP BLIR REELT OCH TERMT FÖR GLÖDBRÄNNING ELL. TJÄ NAD I EXPORTATIAREN. SYNNERLIGEN DELIKATA, AF EGEN INLÄGGNING, HOS MÅLNING. PRIS OMÅ- ILLUSTRERADE GEORG F. G. KLEFE, LAD KR. 25, STOPPT H. BJÖRKLUNDS SÖNER, NING AF SOFFO. STOLMAMMOR. MÅLAD I HVITT OCH GULD, STOPPAD 50 KR. STARKA, ROLIGA OCH BILLIGA DOCKOR FÖR SÅVÄ REGERINGSGATAN 2 0. MÅLNING I ÖNSKADE KULÖRER VERFCSTÄLLES. GOSSAR SOM FLICKOR. SOM LAGRET EJ ÄR STORT ÄR DET BÄST ATT KÖPA I TID. BANKAKTIEBOLAGET (FÖRSÄLJN.-MAG. 27 BERIDAREBANSG.