Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om detta är ett lyckligt resultat, börjag, å andra sidan* ej underlåta att upplysa* det knappt hälften af denna sill blifvit fångad * och säkerligen ej tredjedelen saltad , så vidi ej Kongl. Maj;t * af vanlig Nådig oriivårdnad för sine betryckte undersåtare, anderstedt Fisket ined 20*090 R:dr Banco * som utlånades till Salteri-ldkaié och Fiskare; ty nöden i Götheborg, Uddevalla, Marstrand och Strömstad vaf så stör, att man, af bl ist pä petiningar då Sillen sorn mäst gick till, icke bjöd mera än 32 å 24 Sk. tunnan för den färska Sillen, och hade ej då den ofvannämnda Låneanstaltén rnellankommit, skulle Fiskarne varit nödsakade att tipphöra med Fisket; ■ Efter alla probabilitéter häfva Vi ätt i höst åt rvänta Sillen i större mängd, än förut* då alla tecken gifva förhoppning att den skall återkomma lika talrik, sorn fördom under det mäst gynnande Fisket; men huru skall en för Sverige sä gagnande Näringsgren kunna begagnas, om ej till dess upphjelpande i sin böM jan något Capital förefinnes ? Jag får således förena mig med Friherre Cederström och anhålla , att minst étt Creditiv af 200,000 R:df till Konungens Disposition* i fall af behof* Éhåtte anslås 3 hvilka penningar sedermera *f 84 Den 4 Maji, /. m. Landshöfdingen, emot godkände säkerheter, till Fiskare och Sillsaltare skulle utlånas emot 3 procents ränta på 4 å 6 månader, och där andra antagliga Hypothequer ej lunnos, kunde den saltade Sillen pantsättas, samt förvaras under KronoBetjeningens vård och ansvar. På detta sätt vore ej någon förlust för Banquen att befara, biträdet endast temporairt, rantanen vinst för Banquen , och en välgörande utsigt för en af Sveriges dyrbaraste Näringsgrenar, den lyckliga följd, som vöre att förvänta. Jag anhåller att dessa i korthet yttrade tankar måtte få åtfölja återremissen till Utskottet.
Discontförvaltning blir pröfningen likväl i mångå fall en egentlig opinions-sak, ej blott hos Directionen, utan äfven hos de Embetsman och Auctoriteter, hvilkas intyg oftast äro enda ledningen för Directionens beslut; och det kan ej nekas, att ju flere, den senare tiden i synnerhet, inträffade lika oväntade, som betydliga fallissementer nogsamt bevisat vanskligheten äfven af de efter bästa öfvertygelse och på grund af en allmännare opinion meddelade omdömen om personers säkerhet. Vid senäste Discontrevision fanns summan af Verkets äldre, på utsökning, Concurser och andra rättegångar beroende fordringar, förfallne före den 1 Januarii 1827, utgöra 195,310 R:d. — 1 r:st. samt de under nämnde år förfallne och ännu vid Revisionen obetalde, 94,000 R:d. /\o sk. 6 r:sf., således tillsammans då, på utsökning beroende: 289,310 R:d. 4° sk. 7 r:st. I denna summa - 108 Banco Discont-DLreet. Berättelse. ma äro utan tvifvel många poster af den beskaffenhet, att större eller mindre förluster derå med visshet föreses. Alt dessa förluster likväl, vid sidan af Bankens ofvannämnde ansenliga vinst, och i förhållande till rörelsens total-belopp, icke med skäl skola kunna anses betydande, är det högsta mål, dit Directionen i detta hänseende vågar sträcka sin förhoppning. Men en mera detaillerad uppgift härom tillhör först den speciella redovisningen för Verkets lånbalance, då denna efter det nu löpande årets slut* kommer att undergå särskild granskning och revision. Vid hvilket tillfälle hos Högloflige Banco-Utskottet jemväl torde komma i öfvervägande, hvad vid senaste Discont-Revision hemstaldt blifvit, nemligen:
Moder till Vidga Valandsson, en af det första storkrigets hjältar. Balder, solgud, son af Oden och Frigg. Gift med Nanna, dotter af Nöckve, luftkretsens och månens väktare. Balder har binamnen Fal (»den älsklige») och Meile. Om Balders död och bålfärd berättar »Gylfaginning» (en afhandling i prosaiska eddan) följande historia: »Sedan det blifvit kunnigt för alla, att ingenting skulle skada Balder, blef det ett tidsfördrif för Balder och asarne, att han skulle ställa sig på tingsplatsen, men alla de andra skulle, somlige skjuta på honom, somlige hugga, somlige kasta stenar. Men hvad man än gjorde, skadade det honom icke, och det tycktes dem alla vara en stor heder. Då Loke, Laufejs son, såg detta, förargade det honom, att Balder ej skadades. Han gick till Fensal och Frigg och förvandlade sig i kvinnoskepnad. Då frågar Frigg, om den kvinnan vet hvad asarne förehade å tinget. Hon svarade, att alla sköto på Balder, utan att det gjorde honom men. Frigg sade då: »hvarken vapen eller träd skada Balder, ty jag har tagit ed af dem alla». »Hafva alla ting svurit att skona honom?» frågade kvinnan. Frigg svarade: »det växer en späd telning östan om Valhall, som heter Mistelten; den syntes mig för ung att aflägga ed». Därefter gick kvinnan sin väg. Men Loke tog Mistelten och ryckte upp den och gick till tinget. Der stod Had ytterst i mankretsen, ty han var blind. Loke sade till honom: »hvarför skjuter du icke på Balder?» Men han svarade: »emedan jag icke kan se, hvar han står, och dessutom är jag vapenlös». Loke sade: »gör du som de andra och visa, likasom de, Balder heder. Jag skall visa dig hvar han står. Skjut på honom med denna telning!» Had tog Mistelten och sköt den på Balder efter Lokes anvisning; skottet gick igenom Balder, och han föll död till jorden Men asarne togo Balders lik och buro det till hafvet.
Maj:t, med afseende på den ovanligt långa tid, hvarunder Expeditionschefen von Schantz till det allmännas båtnad på ett synnerligen förtjenstfull t sätt med sällspord!, nit och skicklighet utöfvat det ansvarsfulla och magtpåliggaudo expeditionschefs-embetet, dels i Landtförsvarsoch dels i Sjöförsvarsdepartementet, föreslagit Rikets Ständer att medgifva, det bemälde Expeditionschef må berättigas att, vid afskedstagandet efter upphunnen pensionsålder, utöfver den efter expeditionssekreterare-lönen beräknade honom tillkommande pension af 3,600 Riksdaler, under sin återstående lifstid från Allmänna Indragningsstaten uppbära ett årligt belopp af 800 Riksdaler Riksmynt. Oaktadt den ovanligt långa tid, hvarunder von Schantz, enligt hvad den nådiga Propositionen gifver vid handen, på ett synnerligen förtjenstfullt sätt bestridt expeditionschefs-embetet, har Utskottet dock icke ansett sig böra förevarande Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 21 nådiga framställning till bifall förorda. Förutom det i allmänhet olämpliga deruti, att, vid bestämmandet af pensionsbeloppet för en med lön på rikets stat anställd tjensteman, taga i beräkning det arfvode, han i annan, mer eller mindre tillfällig, befattning innehaft, synes det Utskottet särskildt i afseende å expeditionschefs-embetena i Stats-departementernas expeditioner betänkligt att för dem medgifva dori nu ifrågasatta förmåneu. Då det med hänseende till beskaffenheten af dessa embeten är af stor vigt att de ondast på tillfälligt förordnande bestridas, så att innehafvarue, närhelst de af ålder eller andra orsaker finnas för uppdraget mindro lämpliga, kunna derifrån skiljas, vore det, enligt Utskottets tanke, icke välbetänkt, att genom medgifvande af pensiousrätt å expeditiouschefs-arfvodet bereda för embetets innehafvare eu förmån af att intill pensionsåldern der qvarstå. Utskottet hemställer alltså, att den för Expeditionschefen von Schantz ifrågasatta särskilda pensionsförmån icke måtte af Rikets Ständer beviljas. 21:o.
Mau har visserligen hört det påståendet, att om äfven medlen till banans fullbordande ej nu till fullo beviljades, skulle detta likväl icke upskjuta banans öpnande för trafik mer än 1 år; roen ba vi da besinnat att under detta enda år, som de på bunau redan nedlagda kostnader derigenom ligga räntelösa, förorsakas Staten en förlust af öfver 150,000 rdr, som kunna kallas rent af bortkastade. Af ofvannämnde skäl yrkar jag, i likhet roed Sera föreg.-de talare, att der. förev:de punkten måtte till SiatsUtsk:t blifva återremitterad, på det att, om möjligt är, medel till banans emellan Falköping och Jönköping snara fullbordande måtte anskaffas. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Som stöd för Utskrts förslag har af flere talare blifvit anfördt, att, enär vattenkommunikationen mellan Jönköping och Götheborg (örelänns, jernvägen mellan nämnde städer skulle i obetydlig mån i afs:de på varutransport anlitas. Man har Ufven härför åberopat de drygare omkostnaderue, och på grund deraf upgifvit att varuafsändarne under vintertiden heldre, än att betala transportkostnaderna å jernväg, Den 26 April. 409 skullé afbida tiden då farvattnen blifva fria från is, för att sjövägen fortskaffa sina varor. Om detta också ofta kominer att inträffa med vanliga tyngre Svenska produkter, så följer icke deraf att jernvägen skall blifva obegagnad äfven der sjötransporten tinnes eller att transportkostnaden blir afskräckande. Utaf en Westergöthlands fastighets-egare tror jag mig nemi. med säkerhet veta att under innevide vinter spannmål blifvit transporterad från trakten af Töreboda till Götheborg, emot en afgift, jemte kommisionsarfvode, af endast 1 rdr 25 öre rml. — Då afståndet från Jönköping till Götheborg säkerligen icke är större, snarare kortare, än emellan Töreboda och Götheborg, så bör också transportkostnaden icke blifva större, utan snarare mindre.
Enbring i lagjtiftningen röranbe jyntecfningutoafenbct .47. §. 45. författning ang. föi-bc()å(l wib föp eliev ffiftc om jörb od) faftigljct, att mot roiga roilfov få egenbo* men åter .47. §. 46. ©tabganbet, äng. brottslings bö* tnanbe roib ben Stätt ber l>an fift lagföreS, utfträcft äfrocn till SrigS PotgenärSebenS förenfling 49. §. 50. ^t)rfo*räfcnf?aperS granjfning . 50. §. 51. SåtSmanSbefläbnabenS öfroertagan* be af .bronan .50. 52. äjufroubgrunber för förfroarSwer* fets orbnanbc .51. §. 53. tlnberb. jfrifroclfer i ämnen röran* be StoteringSmerfct 54. Pag* 54. 21'nbrabe förejfrifter om ©tättgfel* _ jft)lbigf)eten .55. 55. inbringar i Äongl. förorbn. om ^ fattigroårben af b. 25 SDiaj 1847 53. §. 56. 2‘(nbring i Äongl. ©tabgan ang. förfroarélöfa perfontr af b. 29 ®aj 1846 .55. §. 57. Unbcrb. jTrifmelfcr röranbc 3lllm. l)uél)ållningett m. m 56, §. 58. ©randning af @tabS*9tåbetS pro* tofoll oel) becf)argc .60. §. 59. ömröftning öfwer Jpögfta Sorn* ftolenS 1'ebamöter .60. §. 60.
Det var en nedtryckning i pris och, som följd deraf, i qvantitet af jernexporten som vållade krisen; den tog en ända då jernprisen ä utrikes ort åter stego mot slutet af sommaren sistnämnde år. Stora missvexter, som öfverkomma hela länder, höra ty värr icke lill sällsyntheter, och Sverige kan icke mer än något annat land derifrån vara förskonadt; huru ställningen vid ett sådant olycksfall, utan att i tunkan föröka det med en tillika inträffad dålig konjunktur för jernexporten, skulle blifva i riket, torde en hvar, åtminstone af den vunna och här ofvan påpekade erfarenhet, kunna bedöma. Om den blifvande svåra slällningen gör man sig dock icke en fullt riktig föreställning, så vida icke i betraktande medtages den verkan derpå, som 2:ne tillkomna privat-banker, för Götheborg och Mälareprovinserna, skola utöfva genom förminskandet af sin utelöpande sedelstock, förmedelst en betydlig indragning af deras der förut utgifne lån. Emot erhållande af ett moratorium, skulle likväl privat-bankerna med fördel för sig kunna icke blott bibehålla, utan än mer utsträcka sina utlåningar. (Men möjligheten att, med privat-bankernas fördel, göra ett sådant streck, som våldförde alla enskilta förhållanden, visar, tvertemot åtskilligas förmenande, huru ringa verklig garanti för myntvärdets upprätthållande derigenom skulle vinnas, alt privata personer togos till delägare i 11. St:s bank). I det hela, till afhjelpandc af (let olyckliga i landets belägenhet, vanns ingenting, emedan ett morätorium med ett grand icke kunde öka värdet af exporten, eller minska detsamma i den import som betalas måste.
Jag tror mig genom dessa exempel af ämnets grundliga undersökning i andra landel' halva visat, att principen är riktig om nyttan för flottan att äga en centralverkstad; och jag är fullt öfvertygad att om en sådan verkstad, tillhörig försvarsverket, funnes i Sverige, skulle, utom fördelen af att tillverkningen vann enhet och likhet i qvalitet, vinsten blifva högst betydlig emot att, såsom nu, äga en mängd partiella verkstäder, med mångdubblad och fördyrad administration, mångdubblad och fördyrad controll, med ofullkomliga eller inga machinerier och der man, med mångdubbel arbetskostnad, i inskränkt scala arbetar för hand, i stället att drifva tillverkningarna på det fabriksmessiga sätt, som endast vid en större, helst med vattenkraft gående centralverkstad är möjligt. Vi behöfva blott påminna oss, att Kronan här i landet har verkstäder af alla slag på Flottans 3:ne stationer, på Artilleriets 3:ne stationer, vid Eskilstuna och ändock några flera ställen. Dessa verkstäder tillsammantagna kosta ojemnförligt mera och lemna ojemnförligt mindre arbetsproduet, än om en enda stor centralverkstad med vattenkraft och machinerier begagnades, helst inuti landet, der administration och controll kostade obetydligt, emot hvad nu är fallet vid de manga verkstäderna, der alltid något underslef är omöjligt att förekomma, enär läget i de stora städerna gör frestelsen dertill stor och förtjensten deraf, äfven i de minsta omständigheter, lönande. Med dessa många här nämnda verkstäder äger ändock Kronan ingenting egentligen helt i detta fall. När t. ex, Gen.-Adjutanten för Arme-en skulle hafva förfärdigad modeller till Cavalleriets sadlar, fanns icke en verkstad bland Kronans många verkstäder, der den kunde göras, utan officerare hafva blifvit skickade än till den ena än till den andra af Rikets få mechaniska verkstäder, och, sedan Cavalleriet i åratal varit utan tjenstbara sadlar, har man, tror jag, ännu icke kommit långt med saken, emedan man ej kunnat anbefalla ett arbete, utan berott af enskilda personers godtycke.
Der sädana förbällanden inträffa oeb bebörigen st^rbas, är det 8tatens pligt att medlande träda emellan oeb med nägot allmänt bidrag understödja församlingens egna bemödanden. Dä dessa bidrag begränsas inom en mindre summa, sä csvarstär i alla fall församlingarnas sb^ldigbet att l/IIa bristen i lärarnes lönevilbor. Dian ett sädant medgifvande ä Dibets 8tänders sida, blir det svärt oeb loetänbligt att som ovilkorlig sb^ldigbet älägga samtliga församlingar i Dibet, att fullt ändamälsonligt oidna sitt sbol-väsende oeb med nödig lön förse lärarno. Den n^a öbade bördan bunde väeba bemligt missnöje emot dessa välgörande inrättningar, oeb fara vore, att folb-sbolan mäugenstädes sbulle omfattas snarare ined motvilja, än mod välvilja. Deviljas äter nägot allmänt understöd ät de församlingar, som deraf belinnas i bebot', boppas Xongl. lVlaj:t större benägenbet bos församlingarna att sb^ndsamt bringa ^ ^/c> 7. 3 5>n durnu-undervi8ni!ig i ett ordnuclt oell fördättrudt 8dieli.
Detta gagn är förmodligen, att det nya Sverige, som man vill skapa, måtte blifva färdigt så mycket hastigare. Jag måste likväl beklaga de skapande eller dem, som skola utföra den nya skapelsen; ty i händelse en mängd oafgjorda mål ligga i alla förvaltningsverk och i alla domstolar, så måste de nya cheferne bereda sig på ett stort missnöje hos Svenska allmänheten. Äro nu embetsoch tjenstemän vid domstolar och förvaltande verk öfverhopade med göromål, men för svagt lönte, och månge tillika ställde på flyttbar fot, ovisse om deras framtid; så kunna både Ständer och förvaltnings-chefer vara visse på ett stort missnöje äfven bland verkställarne af Konungs och Ständers beslut. StatsUtsk:s förslag att vägra nödiga anslag, och utvägen att blott tills vidare bevilja det lilla, som gifves, skulle, om det vunne R. Sits bifall, ej medföra annat, än göra de nya förvallnts-cheferna, alt jag så må säga, bakbundna ifrån begynnelsen, både inom deras egna departementer och i förhållande till underlydande embets-myndigheter, på hvilkas nit och skyndsamhet deras egen verkningsförmåga så väsendtligen beror. På det sältet kan ej Rikets bästa främjas. Den, som vill på en sådan väg framskynda en förändring i Rikets ao Dell 2 Maj f. m. organisation, kommer att sjelf förhindra de förbättringar linn önskar. Vid flera tillfällen linder denna riksdag har man klagat deröfver, att embetsoch tjenstemän blifvit tills vidare förordnade. Om nu StatsUlsk. icke vill medgifva ständiga anslag, utan blott en extra-statsreglcring till de nödiga kostnadernas fyllande; så kan K. M. icke utnämna embets-eller tjenstemän med ordin, löner af dylika medel. De som behöfvas för ärendenas skötande kunna endast förses med arfvoden, och blott tills vidare förordnas.
Och lärer, i händelse Utskottets Förslag i denna del af R. fl. Stir gillas, Anslaget för detta år komma att af ÖfVerskotterne å SlatsVerkéts Inkomster utgåi 4:o För nu mera Högsalig H. K. H. Prinssessau Sophia Albertinas Hofhållning hafva å Stat varit uppförde 40,990 Ridr 5 sk. 4 rist, hvilka genom H. K. His inträffade högtbeklagliga frånfälle kömma att indragas och StatsYerket besparas; i följd hvaraf den i K. Mits oftanämnde Nåd. Proposition förekommande fråga om tillökning i samma Anslag icke fordrar hagon åtgärd. 5.0 MeublerS underhållande i Kongl. Slotten beräknas till lika belopp som förut, eiler 8oooi — - 6.0 Kongl. HofStallets utfodring. Kostnaden härför är vid 182^ års Stnts-reglering beräknad till 28,848 Ridr 4o sk. 5 rist och har K. M:t Uppå K. StatsGontoirets underd. hemställan, äskat ett ytterligare pehningebidräg af 1187 Ridr h] sk. 4 rist. Denna tillökning härrör deraf, att det K. Hofstallet anslagne Arrende-hö ifrån åtskillige KronoÄngar sedan sista Riksdag blifvit förrnihskadt genom 44 Stats-Utskottets Ängarnes upplåtande, efter ArrendeÅrens tilländagå— ende, å nya Auctioner mot lägre Arrenden i Hö än förut; och får Utskottet vördsamt tillstyrka upptagande i Staten af samma tillökning såsom erforderlig för underhållet af hela på Stat varande Häst-antalet vid K. Hofstallet; kommande, i fall sådant bifalies, PenningeAnslaget för K. Börande Utskottet härvid upplysa, att vid utarrenderandet af sistnämnde Ängar, de dit anslagne Dagsverken blifvit indragne och Kronan behållne, hvarigenom ökad inkomst för Kronan i stället uppkommit uti den lösen som för samma Dagsverken erlägges. 7.-o Kongl. Slottets PaliceLysoch Renhållning.
Nu ber jag att få fästa uppmärksamheten på den olyckliga omvändning af frågornas sammanhang med och beroende af hvarandra, sorn Hr Ordföranden tillåtit sig. Det är nödvändigt alt få veta, om det fattade beslutet ännu existerar, eller om det är helt och hållet bortglömdt. Det sednare vore rätt beklagligt för realisationen. Jag har emedlertid fredat mig från förebråelsen att icke hafva gjort, hvad jag kunnat. Föredrogs ånyo BorgareSt:s d. 21 dennes på bordet lagda prot.utdr. af d. 16 i denna månad, ang:de val inom denna månads utgång af Just.ombudsmannen och hans suppleant, Tryckfrihets-coramitterade och den Nämnd, som uti Reg.formens io3 §. omförmäles. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att hvad den i io3 §. Reg.formen omförmälda Nämnd anginge, vore valet deraf redan bestämdt till nästk. Fredag d. 3o dennes. Beträffande åter valet af Just.ombudsman och dess suppleant, hade det vid föregående riksdagar ej blifvit verkstäldt, förrän LagUtsk. inkommit med sitt utlåt, öfver Just.- ombudsmannens embetsförvaltning, i anledn. hvaraf H. Ex. ansåg sig till R. o. Ad. böra hemställa, om icke Ståndet äfven vid denna riksdag skulle behaga iakttaga enahanda förhållande. Bifölls. Hvad åter anginge valet af Committerade till tryckfrihetens vård, yttrade H. Ex., att visserligen intet hinder funnes, att ju det när som helst kunde företagas, men hemställde, örn icke R. o. Ad. skulle behaga till Talmansconferencens bedömande öfverlemna att bestämma den lämpligaste tiden för detta val. Bifölls. Ånyo föredrogs BorgareSt:s d. 21 dennes på hordet lagda prot.utdr. af d. 16 i samma månad, angrde val af Fuilmägtige i Banken och Piiksg.cont. inom denna månads utgång. H.
S. D. Uppå derom väckt fråga förklarade Ståndet, att det för sin del ansåg dagen för nästa Lagtima Riksdags början böra bestämmas lill den 15 Oktober år 1856, hvarom underrättelse skulle genom Protokolls-utdrag de öfriga Riks-Stånden samt ExpeditionsUtskottet meddelas. SFöredrogos ånyo Banko-Utskottets följande Utlåtanden och Memorial: Nio 15, öfver ett af Handlanden M. W. Lindström gjordt ackords-anbud, bifölls; Nio 16, i fråga om afskrifning af ett i Banko-Diskontverket af numera aflidne Gårdsegaren J. E. Borin upptaget lån, bifölls; Nio 17, i fråga om lönevilkoren för Läkaren vid Tumba Bruk, bifölls; Nio 18, öfver ansökningar af Prosten 0. U. Arborelius och Handlanden E. G. Arborelius om eftergift af öfverräntor å diskont-lån, bifölls; N:0 19, Prot.-Utdrag den 15 Mars 1854. 161 Nio 19, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet Nio 9, lades till handlingarne; Nio 20, i anledning af väckt fråga derom, att Filial-banks assignationer må betraktas lika med de af Låne-kontoren utfärdade assignationer, bifölls; Nio 21, i anledning af Vaktmästaren vid Tumba J. F. Forslunds ansökning om löneförhöjning, bifölls; Nio 22,- i anledning af Enkan Anna Catharina Asps ansökning om hyres-ersättning, bifölls; Nio 23, i fråga om afskrifning af Fyra stycken från Låne-kontoret i Malmö utgifna Diskont-lån, bifölls; Nio 24, i anledning af väckt motion om utgifvande från Banken af 10,000 Ridr till aflidne Kapitenen E. Skottes sterbhusdelegare, bifölls. S. D.
Vid besvarande af denna framställning, fä Utskotten endast åberopa de åsigter, Utskotten uti sitt i nästföregående punkt afgifna yttrande uttalat; i öfverensstämmelse hvarmed Utskotten hemställa, att ä berörda yrkande afseende icke må fästas. i ^tisson: att sista momentet i sagda § måtte erhålla följande förändrade lydelse: J »Börande sådant utbyte ske efter det värde-förhållande, som emellan inoch afrösningsjorden i sammanhang med graderingen bestämdt är, på sätt 11 Kap. 1 § stadgai , och skall delnings-beskrifningen i parenthes redovisa huru mvcket engradijj eller reducerad jord af båda slagen mot hvarandra gått i byte.» ])(;t genom Kongl. Kungörelsen den 7 Februari 1852 vid nämnda gjorda i ägg, angiiende utbyte emellan inoch afrösningsjord, då sådant till beredande af x-r i 6 nnnes nödigt, skall nemligen genom redaktionen blifvit opraktiskt och okat skitteskostnaderne genom de dubbla graderingsoch delnings-åteärder, som enligt detsamma erfordras. o o o Lagsamt Allm. Be sv.- och Ekon.-lltskotlens Betänkande, N:o 30. 13 Berörda tillägg, som innehåller den föreskrift, att, då utbyte emellan inoch afrösnings-jorden skei^ de egor, som utbytas skola, böra med hvarandra till godhet och värde “jernföras, samt uppskattas utan afseende å det gradtal, som vid den förut verkställda gradering af skifteslagets mark blifvitdem åsatt, tillkom på Rikets sednast församlade Ständers derom framställda underdåniga begäran; och denna föreskrift torde så mycket hellre vara att föredraga framför den af motionäreh föreslagna, som, enligt 11 Kap. I §. inrösningsoch alrösnings-jorden, hvardera för sig, särskildt graderas samt således något värde-förhållande dem emellan dervid icke bestämmes.