Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är så enkelt, att, enl. hvad jag tror, ingen financier sätter det i fråga. Beträffande den sålunda bestämda inlösningssummans tillökning med 15 proc., så bestämmer expropriationslagen 50 proc. utöfver värdet, och då måtte val 15 proc. icke vara för mycket, när en expropriation skall ske. Entreprenörernes eller bolagets fordringar kunna således i detta fall icke anses öfverdrifna. Jag kan nu icke påminna mig flere af de anmärkmr, som mot min motion blifvit gjorde, men det torde tillåtas mig alt få yttra några ord om den K. Propos:n. Uti denna har blifvit åberopad den komités arbeten, som varit nedsatt för att utlåta sig öfver åtskilliga frågor, som med jernvägsanläggningen egde gemenskap. Såvidt jag kunnat upfatta de praktiska resultaterne af denna komité, hafva de bestått deri, att de uti en betänk, vidfogad reservation uttalade åsigter omsider gjort sig gällande: att under ett helt år våra arbeten måste uppehållas så att vi befarade, att aldrig få komma till början dermed; och vidare att genom de sedermera upjagade jernpriserne arbetet blifvit några 100,000 R:dr dyrare. Jag tror således, att det icke varit värdt att bygga någonting på komiténs resonnementer och dess förslag i allmänhet uti fråga om valet af jernvägarnes sträckning. Förslaget till riktningarne synes mig på det hela korrekt, och den person, (General Akrell) som blifvit vald att upgöra förslag dertill, kunde svårligen vara lämpligare; men jag tror, att det äfven varit nyttigt, om andra personer, förtroliga med ämnet, lemnats tillfälle att yttra sig deröfver och måhända hade man då kommit till en mera bestämd lösning af frågan. Jag hyllar emellertid K. M. förslag, att jernvägarne böra gå midt genom landet och sammanbindas med sidobanor såsom det enda vilkor, hvarunder de rigtigt kunna upfylla sin bestämmelse.
Ni var väl ej en bland den tyske köpmannen Marves sjöbussar, som förde mig öfver till Tyskland? Nej, så långt hafva mina resor ännu ej sträkt sig. Men jag har varit lycklig att tillbringa många år af min ungdom i ert grannskap. Då främlingen förmärkte att biskopen förgäfves sökte tyda hans gåtfulla ord yttrade han omsider mera oförbehållsamt: Kanske ni i er barndom hört omtalas en fiskare Niilonen, som på er faders gård tjänade ut ända till sin död? Kanske ni tillika minnes att han hade tvänne barn, af hvilka det äldre, sonen Penttu, mången gång lekt med eder? Kanske ni också hört omtalas er faders och jungfru Kirstis hårdhet mot oss, då far dött och vi stodo blottstälda på alt? Och hvarför spor ni mig om alt detta? Därför att jag städse älskat och högaktat er och jämväl er syster, därför, att jag med intresse följt alla edra förehafvanden. Ty ni må veta det först som sist, att just jag är samme Penttu Niilonen, som en gång biltog lämnade er faders gård och drog ut i vida världen, förföljd af illvilliga människors ränker. Arvid Kurck stod som fastnaglad och sökte efter ord. Efter en stund sansade han sig dock och yttrade: Och trots alt det onda, som vederfarits er i mitt fädernehem, är ni likväl villig att göra mig denna stora tjänst. Har jag ej redan sagt er, att ni städse bevisat mig endast välvilja, att ni ej kunnat rå för de andras onda stämplingar. För resten var ni ju då ännu blott ett barn. Rörd räkte biskopen honom sin hand och bad honom taga plats bredvid sig. Och därpå förtäljde Penttu för honom sin skiftesrika lefnadssaga med alla de vedermödor han fått utstå, innan han lyckats vinna fast mark under fötterna. Sen dess hade han lefvat lycklig och nu var han en välbärgad man med ett ganska nätt hemman, som han erhållit genom sin hustru. Han egnade sig tillika också åt sjölifvet, ty vågornas lek, hvaraf han redan som barn njutit på fiskefärderna tillsamman med far och mor, kunde han aldrig förgäta.
Såsom jag redan haft äran nämna, så skulle jag visserligen helst yrka bifall till Ulsk:s betänk., om jag icke befunne mig ensam om denna mening, och skulle då också söka att, så vidt jag förmådde, ingå i besvarande af de anmärkn:r emot Ulsk:s förslag, hvilka här blifvit framställda och af hvilka de Hesta icke hafva undgått att vara föremål för Ulsk:s ofverl,iggningäV, då frågan der förevar; men då Utskrs tillstyrkande är grundadt på en K. propos. och två af Konungens rådgifvare nu här förklarat sig för sin del anse lämpligast, att beslutet i denna fråga förbi ifver in supenso, intilldess frågan om förmyndarecontrollerna först blifvit afgjord, och endast på denna grund förenat sig med dem, som här yrkat återremiss, så vill jag icke eller emotsälta mig en sådan återremiss. Då jag för öfrigt, i egenskap af Ulsk:sledamot, dä kommer i tillfälle alt taga kännedom af alla de yttranden, som här blifvit framställda, och får tillfälle att såsom Utskrsledamot besvara dem, så anser jag icke lämpligt alt nu upptaga R. o. Ad:s tid med deras bemötande. Uppå härefter framställd propos. blef LagUtsk:s betänkide N:o 15 återremitteradt. Frih. Ridderstolpe, Fredr: Vördsamt anhåller jag, att i anseende till en föreslående embetsresa, fä yttra några ord i anledn. af ett mål, som d. 22 Sept. är remilteradt lill StatsUtsk. och hvilket yttrande möjligen skulle komma postfatalia, om jag skulle uppskjuta det lill min återkomst. Det röretK. M:s nåd. skrifvelse N:o 55, som innehåller propos. om anslag för ett national-museum. Jag har den djerfhelen att tilltro mig, att i anseende till den kännedom jag ytterligare tagit om detta mål, för hvilket jag synnerligen ifrar, kunna undanrödja tvenne af de värsta punkterna i Öfverintendents-embetets tind. mern.
Jag skulle önska, att man icke har ville drifva complimenterna mot motionären så långt, att man sårar känslorna på det andra hållet. Allmänt i salen ropades, att man instämde eller förenasig med Hr von Hartmansdorff. Hr Hjerta: Innan den sista propos., hvilken besvarades med nej, blef framställd, gjorde Hr Frih. o. Landtm, en annan propos., som af R o. Ad. besvarades med ja. Hr Frih. o. Landtm, förklarade också nyligen, att Hr Landtm just var i begrepp att yttra huru han uppfattat svaret på nämnda propos., då Hr Landtm, afbröts derigenom, alt Hr von Hartmansdorff begärde ordet. Följaktligen är det ovägerögen R. o. Ad:s rättighet och förväntan, att nu få höra den förklaring, som Hr Frih. o. Landtm, då var i begrepp att afgifva. Jag får nu vördsamt framställa min anhållan derom, men tillägger vid samma tillfälle, på det att ingen målro alt jag derigenom vill afskära någons mening, alt jag är af olika tanke med Gr. Frölich; ty jag anser det vara R. o. Ad. obelnget att här yttra sitt ogi Ilande af den framställning, som Hr Munck af Rosenschöld gjort. Frih Cederström: Jag ber att ånyo få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att ämnet är af beskaffenhet att kunna direete af Ståndet afgöras och pröfvas, utan remiss till Utsk., men att Ståndet äfven äger rättighet alt remittera det till sitt eget Utsk. Propos. derom har blifvit framställd oell afslagen. Det återstår således att besluta om hvad Ståndet utan remiss till Ridd.Utsk. vill göra med mojionen, Den j Juni. 87 celi denna fråga står således ännu alldeles öppen. R. o. Ad kan bifalla densamma och då blifver Hr Munck af Rosensehölds önskan äfven gillad och bifallen, men vi kunna också alsia densamma, oell då uleblifver den åtgärd, sorn Hr Munck af Rosenschöld föreslagit.
Efter ratifikationen kunna genast utställas vexlar att förfalla: 3 April två millioner, samt derefter på 30 dagar per ultimo Maj en och en half million, Juni, Juli, Augusti lika mycket, samt September en million, tillhopa nio millioner, men med långifvarne förbehållen rätt att förr ställa till Statens förfogande mera af de sju millionerna. Dispositionsrätten framflyttas då proportionsvis, dock aldrig med tidigare förfallotid än 3 April. Långifvarne begagna sannolikt i betydlig mån denna optionsrätt. Då vexlar förfalla efter 3 April, återbära långifvarne den utöfver en half månad upplupna räntan å obligationerna, hvilka böra vara i Hamburg 1 April. Långifvarne äro bundne vid anbudet till dess en sednast thorsdagen i Stockholm ingifvcn depecho hit anländer. Om kontrakt härå upprättas, hoppas Gervin kunna hemresa lördagen. “ Härpå erhölls ett den 27 Januari aflemnadt svar, som innehöll, att vilkoren gillades samt att ombuden borde påskynda kontraktets ankomst. Den 28 Januari uppsattes och justerades kontraktet, sedan det omsider lyckats ombuden förmå långifvarne att åtaga sig, först halfva och sedermera hela den, Hamburgska Staten tillkommande stämpelafgiften för kontraktet, hvilken afgift utgör 1 pro mille och således uppgick till 12,000 R:dr Runt. Den 29 Januari på aftonen underskrefs kontraktet, hvarmed undertecknad, Cervin, följande dagen afreste till Sverige. Samma dag blef det till allas förvåning bekant i Hamburg att jernvägslånet afslutats i Frankfurt. Om detta varit kändt 24 timmar förut, hade långifvarne sannolikt vägrat att underskrifva kontraktet om det temporära lånet på de betingade vilkoren, enär det kunde förutses, att obligationerna för jernvägslånet, ehuru ställda i Preussiska tkaler, hvarå kursen är underkastad täta ombyten, och således mindre hegärliga än de å mark hanko lydande obligationerna, likväl skulle söka sin förnämsta afsättning i Hamburg och der i någon mån konkurrera med det temporära lånet.
Notarier för handläggning af göromål, som tillhört de indragne AccisRätterne; angående upplåtande af tvenne Tunnland jord på Lotten N:o 8 af Eskilstuna Kungsladugårds ägor, till inrättande af en ny begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoch Landsförsamling; angående LandsKamereraren, KammarRättsRådet Sellings ansökning om pensionsrätt vid afskedstagande; och angående Höganäs Stenkolsverk. BevillningsUtskottets: Om bevillning på hvarjehanda utländske öfverflödsvaror; om bevillning å kortspel; angående dels Motioner om inskränkning i KammarRättens befattning med Bevillnings-ärenden, dels ock förslag till inrättande af en RikspröfningsCommitte; om infordrande af upplysningar rörande KammarRättens anmärkningar emot BevillningsCommitteerne 1 åtskillige Län; och angående bestämmande af viss lid för utfärdande och pröfning af KammarRättens anmärkningar emot Skattdragande och Uppbördsman, samt om inställande af gjorde anmärkningar vid Hemmansvärden. BancoUtskottets :
Drottningens förestående Kröning i Konungariket Norge, samt alt. under förutsättning det enahanda beslut af de öfriga RiksrStår.den komr mer att fallas, anmoda ej mindre Stats—Utskottet inkomma med förslag pra anvisande af medel till bestridande af de för desse Lcdaijiölers resa erforderliga kostnader, än äfven Expedilions-Utskoltet att uppsätta och ingifva förslag tijl den underdåniga adress, sorn vid ifrågavarande Iiilläile borde till Hans Majestät Konungen öfverlemnas; och fann Ståndet, pfter hvad sålunda blifvit besluladl, eli meddelaift och jemväl nu föredraget utdrag af Högloft. Riddcrskapet och Adelns Protokoll den 11 dennes, med inbjudning om instämmande uti bemälda Riks-Slånds beslut i samma syftning, ej erfordra annan åtgärd än all läggas lill handlingarna. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltets nedannämnde Belänkanden: N:o 60, i anledning af väckt motion om förändring i ttppbördssäUet af indelta räntor, anslagna till militära tjenstemän; N:o 62, i anledning af väckta motioner om ändring i fabrik^- ogh Handtverks-ordningen al den 22 December 1846; N:o 65, i anledning af väckt motion om ändring af 35 § i Fabriksoch Handtverks-orduingen den 22 December 1846. i fråga om utlärdande af gesällbref på landet; och N-.o 64, i anledning af väckta motioner om vidtagandet af åtgärder till förekommande af arbetsfolks kringvandringar för erhållande al arbetsföi\tjeij,st. Prof.-Utdrag den U i3 och 14- April {860.
Ständers Stats-Utskott, uti aflåten skrif. veise tili HofGancelJers-Åaibetet, begärt å StatsUtskottets vägnar, underrättelse om orsakerne, hvarföre frågan om Reglemente ejler Instruction för Allmänna Magazins-Directionen icke blifvit lili slut befordrad och i hvad skick den nu befunnes, tillförordnade StatsSecreteraren för Handelsoch Finance-Årenderne Skogman, som häraf fKiiåliU d?lj HolCancelietsii ao? StatsUtskottets Retänkanden Viti skrifvelse af den 30 sistl.
Ank. till Exp. Utsk. den 23 Juni 1851, kl. 7 a. m. Memorial, med hemställan om afskrifning af ett odlings-lån. Uti ingifven skrift har Hofrätts-kommissarien J. G. Sandahl, såsom förmyndare för aflidne Stadsfiskalen A. G. Gjöthbergs omyndiga barn, jemte ileras moder, enkan Margaretha Gjöthberg, född Wahlberg, anhållit om afskrifning af nu återstående kapitalbelopp af ett i urarfva-målet efter bemälde Gjöthberg, å Bankens vägnar bevakadl, och till betalning faststäldt odlings-lån, genom hvilken afskrifning de få, högst nödvändiga lösörepersedlar, som borgenärerne hittills låtit enkan och barnen begagna, skulle kunna räddas från försäljning. 8 Banko-Utskottets Memorial, A:o 55. I afseende å ifrågavarande lån har Utskottet inhemlat, alt detsamma, sorn primitivt utgjorde 300 r:dr, blifvit den 3 Maj 1819, under N:o 444. till odling å Kvonoskattehemmanet Solberga, 1 mantal i Skarke socken af Walla härad och Skaraborgs Län, då varande Kronolänsmannen A. G. Gjöthberg beviljadt emot borgen af Fältväbeln A. G. Friberg och hemmansegaren Josef jacobsson i Dalen Skärf, samt derefter bevakadtoch tili betalning fastsläldt i så väl Gjöthbergs konkurs, som det efter honom anhängiggjorda urarfva-mål, uti hvilket sistnämnda enkan Gjöthbergs boskillnads-anspråk, så vidt Banken angår, är vordet gilladt; att af löftesmännen, hvilka, i exekutiv väg ålagde alt skulden gälda, men dertill saknat tillgång, Friberg för flere
En längre vattenledning för erhållande af tjenligt vatten till lokomotiverua samt 2:ne lokomotiv-stallar och en cokes-bod voro dessutom under året uppförde. Ofver den enda djupare dalgång, som förekommit på linien emellan Malmö och Lund, uppbyggdes en större viadukt, 40 fot hög och 300 fot lång, med spann eller öppningar af 100 fot. Körbanan af valsad jernplåt var uppförd på pelare af huggen sand sten och viadukten såväl till murning som öfverbyggnad anlagd för dubbel bana. Dessutom voro broar, äfven af valsadt jern, uppförda öfver 2:ne vattendrag, som korsa banan i närheten af Malmö. Ballasten eller den 2 fot höga grusfyllningen å banan hade, i anseende till bristen på grus i södra Skåne, med mycken svårighet och kostnad blifvit anskaffad. Rälerna voro å denna bansträcka nedlagda på sliper af ek. Terrasseringen för banans fortsättning norr om Lund pågick före årets utgång på en längd af 25,640 fot. A denna sträcka fullbordades en kulvert samt 7 enkla afloppstrummor. Stängsel af träd, der så erfordrades, uppsattes på hela den till trafik öppnade delen af banan.
Men konungen höll redligen sitt ord emot ungersvennen, och gaf honom sin enda dotter till äkta. Sedan var Pinkel lycklig och nöjd i all sin dag. Men hans bröder voro och förblefvo stall-svenner, så länge de lefde. Anmärkning. En föga afvikande öfverlemning, ifrån ~Östergötland~, förtäljer att trollkäringen egde trenne dyrbarheter, en Guld-brand, en Guld-bock och en Guld-fäll. För att erhålla guld-branden kröp pojken upp på taket till käringens stuga, och kastade stenar genom rök-fånget, så att gnistorna flögo omkring hela rummet. När nu troll-käringen gick ut för att speja efter orsaken, var pojken tillreds, stal den skimrande branden och flydde hastigt öfver sjön till andra landet. För att komma åt guld-bocken nyttjade pojken samma list, som blifvit omtalad i föregående berättelse. När nu käringen hade förlorat både guld-brand och guld-bock, räddes hon att äfven mista sin fagra guld-fäll, och gömde den derföre uti sängen, der hon låg. Om natten smög pojken in i stugan, lade sig under sängen, och begynte sakteligen draga fällen till sig. Men i detsamma vaknade troll-qvinnan, upptäckte tjufven, och grep honom. Pojken skulle nu dödas, men fick löfte att sjelf välja sitt döds-sätt. Han begärde så att få äta ihjel sig af hvit gröt. När de skulle äta, stoppade pojken hvarannan sked gröt i munnen, och hvarannan sked stack han i en säck, som han hade bundit omkring lifvet. De fortsatte härmed intill dess att pojken föll ned på golfvet, och låtsade vara död. Men käringen tvivlade ännu, det han var riktigt dräpt, samt slog honom på magen, så att säcken sprack och all gröten rann ut. Nu trodde hon att tjufven var ihjelslagen, och sprang glad bort att förtälja sina grannar huru allt hade timat. Men pojken passade tillfället, grep den fagra guld-fällen, och flydde hastigt öfver sjön till kungsgården, hvarest han fick konungens dotter till äkta. Guld-hästen, Mån-lyktan och Jungfrun i Troll-buren. Ifrån Uppland.
Ladugårdsskölseln bringas derigenom, alt jag så må uttrycka mig, i ett helt och hållet annat system.. Äfven detta har många vedersakare, eliuru vi något hvar, hafvaerfarenhet af de stora och för vissa orter i närvarande stund, omistliga fördelar, sorn detsamma medförer. Detta hushållningssytem skulle naturligtvis helt och hållet rubbas, ja, blifva alldeles oandvändbart, i fall ladugården endast tre månader om året komme att draga nytta af bränneriet. Drankfod ringen blefve i sådant fall alldeles ändamålslös, och serdeles den mindre jordbrukaren skulle gå miste om en fördel, hvilken mången gång under foderbrist räddat hans ladugård. Af detta skäl kan jag icke biträda en så stor inskränkning, som Utskotten föreslagit. 2:0 Åttonde paragrafen. Angående af giftens erläggande förskottsvis, då anmälan skev till bränvins-bränning. Ett sådant stadgande skulle, efter min tanka, medföra oreda både för skönskrifvare och uppbördsman; men framför allt tillskynda den fattige jordbrukaren en mängd olägenheter och förluster, Mängden skulle icke vara i tillfälle att förskottsvis betala denna afgift, och blefve till följe deraf nödsakad att ingå med anmälan till Konungens Befallningshafvande, Härigenom vunnes visserligen en ökad inkomst får Landskatnereraren medelst expeditionslösen för resolulionerne och en ökad inkomst för bränvins-advocaler och commissionärer, medelst skrifvare - B evil lii och Ekon Utskottens Betänkande, N,<y 2. och commissions-arfvoden; men den fattige landi mannen fick vidkännas deri deremot svarande utgiften, jemte postporto, kostnader och försummelser för resor, saint Iida alla de förödmjukelser, hvilka i större elfer mindre' nion drabba en sökande; synnerligen då lian tillhörer den folkclass, sorn man inbegriper under namnet; allmogen:
Den vigtigaste invändning mot förslaget har Ilr Finansministern ansett bestå deruti, att denna fråga borde afgöras i samråd med Norrmännen. Jag kan i detta fall icke dela samma värde talares åsigt. Mig synes R. St:r värdigt att nu på en gång bevilja en tillräcklig, rund summa, helt och hållet oberoende deraf, huruvida större eller mindre förhöjningjemväi från Norige 208 Den 18 Meri f. m. kan erhållas. Norrmännens handlingssätt i detta fall mä sedermera blifva deras ensak I Jag kan, för min del, således icke falla, det något skäl blifvit framstäldt, nog giltigt, lör alt hindra II. o. Ad. att i berörde hänseende föregå de andra Stånden med elt värdigt exempel. Ar det väl oss lillständigt alt ställa oss likasom i beroende af Norrmännens beslut i delta fall? Jag, för min del, kommer icke att laga detsamma lill rättesnöre lör milt förfaringssätt härutinnan, och hoppas att pluralileten af della Stånd äfven skall visa sig dela samma åsigt. Hr Montgomery: Det luifvudsakliga skäl, hvarpå Hr Cederschjöld grundat sitt förslag om en ytterligare tillökning i hof-förvaltningssumman, har varit, att denna fråga icke vid ett kommande riksmöte skulle blifva föremål för öfverläggning. Om nu likväl denna förhöjda summa komme att blifva för liten, och således en förhöjning vid nästa riksdag måste begäras, så skall det dock såväl för Hr Cederschjöld som öfrige härvarande blifva en oundgänglig nödvändighet, alt vid nämnda riksmöte diskutera den då ifrågakoinmande förhöjningssumman. Jag tror således, att det icke är jag, som varit inkonseqvent, utan att det varit Ilr Cederschjöld sjelf, som dertill gjort sig skyldig. Hr Cederschjöld: Med anledning af Hr Montgomery’* sednaste yttrande, har jag endast velat genmäla, alt äfven jag förutsatt möjligheten deraf, alt den utaf Gr. Mörner ifrågaställde summa kumle vara för liten. Derföre tog jag ock mig friheten att till Hr Finans-ministern framställa en direkt fråga i ämnet, med anhållan om upplysning, huruvida verkligen så vore händelsen.
Sjöfarten är icke betydlig och har att bestå täflan med landsbygden, enär å ömse sidor af staden lastplatser finnas, hvaraf den ena för Åkers styckebruks räkning. Genom ångbåtskommunikationen med hufvudstaden hvarje vecka, under den årstid is icke hindrar, är rörelsen vidare underlättad. Jordbruket är stadens hufvudsakliga näring. En pedagogi finnes. Den af staden antagne och aflönade läkaren ombesörjer sjukvården bland befolkningen, som år 1850 uppgick till ett antal af 643 personer. Trosa, mindre stad, belägen vid en uppgrundad och för större fartyg osegelbar vik af Östersjön, der Trosa-ån utfaller. Folkmängden år 1850 uppgick till 492 personer. Samma år funnos 3:ne handlande, tillsammans påförde 70 R:dr i bevillning, samt 21 handtverkmästare, 4 gesäller och 9 lärlingar, men både handel och handtverkerier äro föga betydliga här, likasom i öfrige af Länets mindre städer. Hufvudnäringarne äro jordbruk och strömmingsfiske, hvilket sednare idkas i icke ringa mån. Staden har särskildt antagen läkare, som ombesörjer sjukvården, samt en pedagogi, dervid af en lärare undervisning lemnäs 50 till 60 lärjungar. Å det af Södermanlands Regemente under slutet af förra seklet inköpta, och ännu tillhörige, rusthållet 1 mantal Malma i Lilla Malms socken af Wilåttinge härad, är Malmköpings köping anlagd, som med hänseende till handel och rörelse kan jern föras med Länets mindre städer. Ilär funnos år 1850 14 män och 1 qvinna, idkande handel och derför taxerade till 104 R:dr i bevillning, 25 handtverksidkaude personer och 26 gesäller, lärlingar samt arbetare. Folkmängden, som uppgår lill omkring 300, erhåller läkarevård af 28 den här stationerade extra Provincial-Läkaren som tillika är Bataljons-Läkare. Köpingen, som lyder under landsrätt, har särskildt antagen Ordningsman. Södermanlands Regemente har här sina öfningsmöten. Nyköping den 28 Maj 1853. fm. K. Frölich. G. Engström. Johan Lagerbjelke. TABELL för Landet inom nyköpings
Ni skall först låta " en tandläkare göra edra tänder rena, d. v. s. befria dem från s. k. vinsten och andra beläggningar. Därefter skall Ni hvarje kväll och morgon omsorgsfullt borsta edra tänder, helst med något bra tandpulver (t. ex. d:r Ulmgrens), så får Ni nog hvita tänder. Kalla Kkr. Se svar till Eva i n:r 3. S. Ni kan genom operation säkert bli kvitt edra näspolyper. Vänd Er till läkare, helst öronläkare. En liten skånsk prenumerant. Se svar till Ella i n:r 3. Marta. V i tro, att Ni skulle kunna ha nytta af hypnotisk behandling af kompetent person. Ju djupare den hypnotiska sömnen är, dess större äro också utsikterna, att kuren skall lyckas. En hvad Ni kallar » tänkt suggestion » misslyckas nog oftast. Narmi. Grönsäpan gnides in (utan vatten) och får sitta på en viss tid (t. ex. öfver en natt), och detta upprepas efter vissa dagar, allt efter hudens känslighet och den större eller mindre grad af retning, som alltid uppstår och måste uppstå för målets vinnande. Vi tillråda Er i alla händelser försiktighet äfven med detta medel. Saida. 1) Ingnid tvänne kvällar med ett par dagars mellanrum s. k. gråsalva och tvätta utaf påföljande morgon. Upprepa behandlingen om någon tid, om obehaget ej tyckes vara fullständigt borta. — Er man bor använda samma medel. 2) Detta torde Ni svårligen bli kvitt. Ni kan försöka samma beliandliog, som tillråd ts Nrtemi i n:rG. (Jämför svar till Naemi här ofvan.) •• En tacksam moder. Eder fråga är omöjlig att besvara, emedan undersökning af flickans tillstånd i Öfrigt måste afgöra orsaken, som naturligtvis bestämmer behandlingen. Är flickan i öfrigt fullt frisk, har detta troligen intet att betyda; eljes fordras lämplig allmänbehandling. Fru J. Gnid dem morgon och afton 5 — 10 minuter grundligt med kamfcrolja. Massage af kompetent person skulle säkerligen ha ännu bättre verkan. Arual. Försök gurglingar 4 gånger dagligen med en lösning af 5 gram garfsyra i tys liter vatten med tillsats af tvä matskedar konjak och en mats " ked glycerin.