Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I bank-kontoret stå de besökande tafatt och stilla i kö för att komma till disken. Det luktar vadmal ock inpyrd, dålig tobak i förstugan, hvarest bönder ock landthandlare vänta med döda blickar ... somliga med papper mellan händerna i hattkullen. En kvinna gläntar på yttre dörren och tvekar att stiga in, en annan knyter brådskande sina kängremmar, med foten mot stentrappan. Organisten, som skall omsätta en växel, vill vara förekommande och upplyser om att kontoret ännu är öppet en timme, hvarpå bägge stiga in, fälla ned sina kjolfållar och stryka sig förlägna om näsan med afvigsidan af handen. Två emigranter hålla på att växla sitt mynt, och stadens student är misslynt, emedan han ej slipper fram och Berger låter honom vänta så tusans länge ... lumpna sjutton och en half mark i ränta! Innanför, i privatkammarn, sitta befallningsman Behr och konsul Gardberg; de röka vid ett glas konjak, ha haft några större transaktioner ock äro sedan gammalt förtroliga med direktören. Denne, Anton Schrowe, skrifver borta vid fönstret, mot kvilket hans stadiga axlar afteckna sig ofvan pulpeten. Han är medelstor till växten, med svart, mot spetsarna grånadt helskägg. Margit kommer in på ett ryck för att träffa Berger — gamla herrarna hälsa. Hon tyckes tveksam, vänder plötsligt om igen, stannar ännu ett ögonblick, men stänger därpå beslutsamt salsdörren efter sig. »Hvad det ändå är för en styf flicka!»... tänker konsuln. När Margit i morse kom ned från sitt vindsrum, stod Sixten Erik vid frukostbordet. Han såg upp helt flyktigt och hälsade. Men denna enda blick var alldeles nog för att säga honom, att hans vackra kusin hade en begäran i beredskap. Han undrade blott hvad den gälde, och huru pass direkt den skulle framställas. Hon vände sig helt oskyldigt till honom. Han viste väl — hon hade hört det af Valborg Janson — att en ångbåt väntades? Ja tack, det viste han. »Jag menar, att den väntas just i dag ... för att ta Gardbergs tjära. Det lät riktigt affärsmässigt. »Jaså, Gardbergs kära ... hvem är det?»
Levererad inom den 31 Augusti 1861 Resterande den 1 September samma år Förskott Anmärkta poster Proprie-balanser Fordringar S:r Kronouppbörd för år 1861 Uppbörd af extra statsregleringen . Levereringar Utgående balans: Öfverlevereringar Återstående utgifter Skulder S:r Summa Statsoch Riksgälds-medel. Diverse medel. Medel, hvilka i rikshufvudbok en endast upptagas i balanserna. Summ a. KreditIngående balans: Öfverlevereringar Återstående utgifter Statsoch Riksgälds-medel. Diverse medel. Medel, hvilka i rikshufvudbok en endast upptagas i balanserna. Litt D. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid 5 Statsverkets behållna inkomster för år 1861. Ordinarie inkomster ■. Ordinarie ränta Tionde-spanmål Tionde-spanmåls-lösen, efter bestämda priser, Arrendemedel af kungsgårdar och andra kronolägenheter Silfvertionde, myntarelön och slagskatt Kopparränta Tiondeoch hammarskattsjern Svaf velbrukstionde Mantalspenningar Bötesmedel Kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål Ständiga rotevakanser vid Skånska infanteri-regementena Tillfälliga rotevakansafgifter Vakansafgifter af nyroterad jord Rotevakansafgifter af utsockne frälsehemman i Halland ... Trosspassevolansafgift Båtsmansvakansafgift Kontrollstämpelmedel Båkoch lotsmedel Observationsmedel Extra medel och uppbörder Intressemedel S:r Extra ordinarie inkomster: Sjötullsmedel Salu-accis af städerna Postmedel Karta-sigillata-medel Bränvinsafgift S:r Hufvudtitlarnes uppbördsmedel: 2: dra hufvudtiteln -l:de dito 6;te dito 7.de dito 8:de dito 9:de dito S:r S:r Afgå Summa Enligt Rikets Ständers riksstat på- räknade. TJtgiftsanslag tillkommande. Öfverskott. Brister. Från utgiftsanslaget öfverförda. Enligt räkenskaperna utgörande. Litt. C. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid 5. Ordinarie statsreglerings
Orkestreringen är fin och sofrad, afskyende alla skriande clown-effekter, hvarpå nyare symfonier scherzi pläga ockra. Nobless är ett kännetecknande drag hos hr Dentes liksom hos Ludvig Normans kompositioner. En ädel och rörande ton genomgår tredje satsen med dess mångengång kyrkliga harmonier, dess fina fördelning af stråkoch blås-styrkan, dess visserligen på förhand anade men onekligen delikata och poesirika slutfall. Slutsatsen tyckes oss icke fullt gå upp mot denna sistnämnda andante-sats, men så måste denna sägas höra till det bästa, svensk symfonikonst alstrat. Hr Dente anförde sjelf hofkapellet, som i denna symfoni gjorde sitt bästa, och rönte välförtjent stor framgång hos konsertpubliken. Några entremets serverades derpå af hrr Neruda och Lundquist. Den förre spelade med vanlig ovanlig talang en stor konsert med orkester af egen komposition, hvars innehåll dock icke stod i något rimligt förhållande till den måttlöst tilltagna ramen. Den senare sjöng de svenska balladernas krona, den gudomliga Södermans Tannhäuser, med sedan gammalt erkändt mästerskap. En finare nyansering af lentosatsen hade dock varit behöflig, så som detta ställe förr sjöngs af den i röstväg som bekant vida underlägsne hr Arlberg, hvilken nu från sin fauteuil d ’ orchestre generöst applåderade sin konstnärlige arftagare. On n ’ aime pas son successeur, heter det. Men — när denne successeur är C. F. Lundquist ... Fyra fem frenetiska inropningar lönade hr L: s möda * Mindre bifall helsade programmets slutnummer, Tschaikow-skys grmolsvmfoni. När nu denne komponist skulle såsom symfoniker presenteras för vår publik, borde man i alla parters intresse valt en mera betydande symfonisk dikt af kompositören än detta delvis mycket omogna och mot slutet rent af konfysa ungdomsarbete. Den ryska symfonilitteraturen har dessutom mer framstående fymfonister än T. och vi erinra särskildt om Rubinsteins Symphonie dramatique » som oaktadt fjolårets s. k. Rubinsteinskonsert ej ännu hos oss kommit till uppförande.
S. D. ^a nu ater föredrogs Stats, UtffottetS den is sistledne afgifne och i gar pa bordet lagde Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen Eric Pahlssons fran Elfsborgs Län Memorial, angående nödwändigheten af en Författning, som tydelicen antingen tillåter eller förbjuder DiscontWerkens Jnwisningars emottagande i Uppbörden, blef hwad Utffottet derigenom »ttrat, antaget, med önffan, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet matte anhuliaS om en i enlighet dermed utfärdande Allmän Kungörelse. Ut supra. klx ?rotocollc>, 6. k rink man. Utdrag af prstocollet, hältet hos Hederwärda 2?onde-Ständet wid Urtima Riks, dagen i Orebro den l8 Julii l8i». S D. förekomne anmärkningar emot StatsUtssoktets sedan sista Plenidag pa bordet lagde Betänkande, cmgäcnde indragning af de Löningsförmäner Officerarne wid f. d. Östgötha Cavallcr-Regemente och Adelsfanan åtnjuta; har Bonde-Stan, det lemnat Utffottet del, för att deröfwer med ytterligare Utlåtande benäget inkomma. ot supra. Lrinkman. Utdrag af prokocollet, hället hos Heder, wärda Bsnde.Btänder wid Urtima Riks» dagen i Orebro den 18 Julik 1312. S. D. wal af Revisorek till granffnins af Den r8 Julii. -88z Stats, Werkets, Bankens och Riksgälds-Contolrets tillstånd, styrelse och förwaltning, icke mom Bonde-Ständet kan företagas, förr än antalet af de Rewistoner, som färe nästa Riksdag deröfwer böra anställas, blifwit bestämdt; sa stola de öfrige Respettive Riks,Standen anmodas, att, enligt 68 §. i Riksdags-Ordningen, derom ga i författning, hwarefter Bonde, Ståndet will dek yttrande meddela. Ut supra. Lx krotocollo, 6.
Af de före detta kronan förbehållne fyra kronoparker och fjorton kronoallmänningar hafva tvänne af de förra och delar af den tredje, samt tolf af de sednare blifvit tid efter annan, på grund af de allmänna förfoganden, Kongl. Maj:l med Rikets Ständer i ämnet vidtagit, kronan afhände och till härader, socknar eller vissa hemman öfverlåtna, med eller utan skatt, antingen till samfällt bruk och nyttjande eller till fördelning emellan hemmanen. Deremot äro kronoparken^ Hunneoch Halleberg belt och hållet, samt kronoparken Edsmären till någon del, bibehållne under kronans äganderätt och ställde under Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes härstädes förvaltning, för reglering och begagnande efter nyare trakthuggningssättet, hvilket äfven allmänt å dessa skogar blifvit tillämpadl. Fördelarne af detta skogshushåilningssätt blifva allt mera ögonskenliga, i den mån detsamma hunnit utveckla sig och gifva resultater. Alla de afverkade skogsytorna äro, hufvudsakligen genom sjelfsåning och dermed förenad, i jemförelse med ytornes vidd icke särdeles kostsam hjelpsuning, nu återbeväxta med ungskog. Från kronoparkerne Hunneoch Halleberg har virkets afsalu med den fordel kunnat bedrifvas, att, sedan kostnaderna för förvaltningen, uppförande af karaktershus å öfver-jägmästare-bostället Bergegården och inköp af fyra å parken belägna hemman blifvit fråndragne, dessa parker derutöfver gifvit för nästforflutna fem år en kontant behållning af 6,865 R:dr. Vid kronoparken Edsmären har första blocket blifvit till hela dess vidd besådt, samt tredje blocket för sådant ändamål inhägnadt, och hafva kostnaderna för dessa nya hushållningsåtgärder under sislförflutna fem år öfverstigit inkomsterna med 992 R:dr. Vid häradsallmänningen Brevikshult, hvars inkomster af delägarne disponeras, uppgår deremot de sista fem årens nettovinst till 288 R:dr.
B:co; samt att hvar man, som uppgaf sig braka kort, derföre erlade 2 R:dr B:co. För hvar och en, som ger sig dessa njutningar, är denna afgift ett lappri; men då man med mycken sannolikhet kan antaga, att deras antal skulle uppgå till i5o,ooo, finner man likväl der en tillgång, för betydlig att lossa från de classer, som ensamt borde bära den, och för betydlig för Staten att eftergifva. Jag har hört alla de skäl, som föranledt artikelns afskalfande, men i mitt omdöme hafva de utgjort ingen ting annat, än förevändningar. Med obehörige fiscalisationer och åtal oroades icke allmänheten, den tid samma Artikel gällde, och sådant är icke eller nu att befara. Man betalde den tiden också tull för alla utländska varor, men man ansåg sig icke derföre berättigad att slippa öfverflöds-afgiften. Emot Statens behof och rättvisans fordringar böra icke sådane undskyllander gälla för något. 5:o På Bränvins-consumtionen begär jag en bevillnings-afgift, men på ett sådant sätt, alt den icke må öfvergå till Capitations-afgift; och jag anser delta vinnas, om afgiften fästes endast vid försäljningen å Källare, Värdshus och Krogar, i mon af den qvantitet, som anses der kunna försäljas. 6:0 I BevillningsStadgans 2 Art. 6 §. Den 3o Mars f. ro; och I mora. är stadgadt, att läntagare får å räntan på sin skuld afdraga 2 R:dr per mille, då skulden är intecknad, men fern procent af räntan, då skulden ej är intecknad. Till denna olikhet kan jag ej inse någon enda rättsgrund, och jag begär alltså en sådan ändring, att fem procent af räntan må, 1 båda fallen, afdragas. 7:0 Stadgan brister i egen förmåga att göra sig gällande, så länge både den skattskylldige för sin uppgift, och Taxeringsmännen, för deras omdöme, äro lemnade åt ett god tycko, som, då det hos den förre gäller penningen att bespara, och hos de sednare obehaget i utofningen, så lätt blir hvad det ej borde vara.
Till belöning för extra arbeten och till uppmuntran för exlra-ordinurier, som ådagalagt synnerlig flit och skicklighet, inä äfven hädanefter en summa af Ett tusen R:dr för hvarje år utaf Fullmäktige disponeras; dock får hvad häraf, under årets lopp, icke bellöft ulgilvas, under ett påföljande år ej för samma ändamål användas. För öfrigt ega Fullmäktige icke alt tilldela betjeningen vid Riksgälds-kontoret andra arfvoden, än de i aflönings-staterna och detta reglemente särskildt bestämda eller medgifna. 20 Hör till Stats-Utskottets Memorial N:o 293. § 280. Såsom begrafningshjelp eller understöd för sterbhusett öfter aflidne, obemedlade tjenstemän och vaktbeljenler vid Hiksgalds-kontoret och f. d. General-assistans-kontoret, ega Fullmäktige att. under loppet af hvarje år, disponera en summa af högst Tvåhundraljugefem R:dr. § 281. (Linder ofvanstående nummer torde den genom bifall lil! Siats-Utskottets Utlåtande N:o 243 godkända §, angående understöd för Riksgälds-kontorets Enkeoch Pupill-kassa. varda införd). /Ingående ledigu tjänsters bestridande och tillsättande. § 282. Den ordinarie tjensteman eller vaktbetjent, som förordnas ali under inträffad ledighet, eller i anseende till sjukdomseller annat laga förfall, förrätta annan tjenst, än den han sjelf innehar, är, med undantag af de i §§ 271 och 288 förutsatta fall, i allmänhet icke berättigad alt derför erhålla särskild aflöning; dock ankommer det på Fullmäktige att, derest, sådant förordnande utöfver Irenne månader oafbrutet fortfarit, tillerkänna innehafvare!) deraf ett efter omständigheterna lämpadt arfvode, uppgående till högst halfva boloppet af skillnaden emellan hans förut åtnjutande aflöning och löneförmånerna för den tjenst, lian blifvit förordnad att bestrida.
Jag har vid föreg:de tillfällen aldrig talat för, och kommer aldrig alt tala för någon oinskränkt religionsfrihet, men jag anser, alt inom den lära vi sjelfve bekänna 342 Den 21 Joni f. m. må vi hafva frihet, att med våra väoner, och med kristne läsa Guds ord. Detta är en frihet, som icke ulan väld kan förnekas. Jag ber äfven, alt få fästa upmärksamhelen på en annan följd af den närvar:de lagstiftningen, nemi. den, att en laglydig person icke kan tillåta sig, att vid dessa tillfällen vara närvande. Häraf blir naturligtvis en följd, att de sorn genom uplysning och sitt förstånd bäst vore i tillfälle att leda dessa sammankomster, nu måste der saknas, emedan de icke vilja bevista en konventikel, så länge en lag (innes, som det förbjuder. Detta är en ganska stor olägenhet. Jag talar således icke nu, för att få sanktionerad!, hvad jag hittills utöfvat, utan derföre, att jag önskar, alt R. o. Ad. icke måtte förakta den höga kallelse, som har tillhört, och som, Gud gifve det, äfven för framtiden skall tillhöra det Svenska folket. Frih. Cederström, Thure: Ehuru tiden är långt framskriden, och många talare redan yttrat sig, torde det dock vara mig tillåtet, att yttra några ord i denna fråga, hvilken jag anser vara en af dé vigtigaste, som hittills under denna Riksdag utgjort föremål för R. St:rs öfverläggningar. Innan jag nu öfvergår till besvarande af de anmärkn.-r, som blifvit gjorda i motsatt syftning emot den, i hvilken jag ämnar upträda, finner jag mig böra förklara, att jag anser en hvar hafva rättighet att tro, bekänna och dyrka Gud, på hvad sätt han rättast finner, och att ingen verldslig makt eger rättighet, att derföre lägga något hinder, så framt icke samhällets lugn störes, eller allmän förargelse åstadkommes.
LagUtskottets 5;ne Memorial med återlemnande tili BondeStåndet, af derifrån remitterade Motioner, om afskaffande af böter för Rusthållares försummelse att inom viss. tid erlägga afgiften til| Wadstena KrigsmanshusCassa och af plikt för dem som icke vid andra Uppbördsmötet sig infinner och anmäler sin oförmögenhet att utskylderne erlägga, samt till PresteStåndet af en derifrån remitterad Motion, om nedsättning af terminen för , Civile Embetsmånsi afsked, med rätt att bibehålla lönerne. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskot-; tets Memorial, r:o i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets anhållan att få antaga ett ökadt antal Betjening; och 2:0 med återlemnande till PresteStåndet af 2:ne derifrån remitterade anföranden om förökade afgifter till, KrigsmanshusCassorne, samt angående Doctor Stenhammars Motion om indragning af Embeten och Tjenster. G65 Den 27 Maji f. m. Alla dessa ProtocolIsUtdrag lades till Handlingarna. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan a eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Tisdagen den 27 Maji. Plenum klockan 6 eftermiddagen. Herr Grefven och LandtMarJkalJcen hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna låmpligt, att, i likhet med hvad förut vid dylika tillfällen alltid varit vanligt, Riksens Ständer borde, genom en stor Deputation, anförd af Herr Grefven och LandtjVIarskalken och Herrar Talmän, uppvakta Hennes Kongl. Höghet Kron - De-n 27 Maji e, m* Prinsessan, dagen efter Dess ankomst till Kongl. LustSlottet Haga. Ropades Ja. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog, att ExpeditionsUtskottet kunde anmodas att uppsätta den underdåniga adress, hvilken vid detta tillfälle kommer att till Hennes Kongl. Höghet i underdånighet framföras. Biföll*.
Städerderne af de öfriga Classerna ege att sända hvardera En Fullmägtig, dock med rättighet att förena sig, Två, högst Tre, 200 Cotistitutions* Utskottets Betänkanden. om en Person, hvilken dock mäste vara till Riksdagsman vald för en af dessa Städer, der han sjelf Magistratsperson eller Borgare är. RiksdagsFuIlmägtig för Stad af tredje Classen må jemväl kunna tillika emottaga fullmagt för en annan Stad af lägre Class.’’ ”5:0 Ingen må för Städerna till Riksdagsman utses, som icke minst Tre år före den dag* hvartill Riksdagen blifvit pålyst, varit Magistratsperson eller Borgare i Staden, ej heller för Falu Bergslag någon, som icke lika tid varit derstädes brukande Bergsman ; Och beräknes denna tid, för Magistratsperson och Borgare, från Tjensteeller BorgarEdens afläggande, samt för Bergsman, från den dag, då han, genom GrufveRättens beslut, blifvit till Bergsbruks idkande berättigad.’’ Stockholm den 18 Julii 1823. Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af ett nytt 6:te Moment i 14 §. Riksdags Ordningen. Sedan hos ConstitutionsUtskottet blifvit återväckt frågan om Ofrelse Bruks Egares - Constitutions-Utskotteés Betänkanden. 201 Egares samt pä Landet bosatta Manufacturisters och Fabriks-Idkares intagande i Wallof!. Borgar-Ståndets Representation , fär, med särskildt afseende å dessa sednare, Utskottet, för den behandling 56 §. RegeringsFormen stadgar, vördsamligen öfverlemna och tillstyrka det förslag, att i 14 §.
Döm derföre ej den rena kärleken! XVII EN LITEN TALANDE KORG Men återvändom till Lucy, som utan tvifvel blir oss tacksam för det vi ej varit vittnen till hennes strider. Det måste vara en den förfärligaste känsla att erfara sin egen svaghet, då man förtröstat på sin styrka. Andra dagen var Lucy i ordning för afresan och tog plats uti en vaggon. Hon hoppades ännu engång återse Oskar, men nu återstod endast några minuter och hon förlorade detta hopp. Med ens kom en liten gosse till vagnsdörren och lemnade henne en liten förtjusande blomsterkorg. En herre bad mig lemna detta åt Lady Suffridge, sade han. Huru visste du, att jag var den personen? Han stod bakom glasdörren och visade mig er. Finns han der ännu? Nej, han gick bort sedan han förvissat sig om, att jag ej skulle misstaga mig. Lucy gaf honom ett guldstycke, som gossen helt förnöjd emottog. Lika mycket fick jag just af herrn, sade han. Stor tack! min gamla blinda mor blir nog lycklig deröfver; och sedan så köper jag mig några cigarrer ... och med dessa ord sprang han sin väg. Lucy hade äfven utan denna ledning kunnat gissa hvem det var som sändt henne detta afsked. Blommorna lågo i korgen i en viss artistisk ordning, som var alldeles olik det vanliga sättet att lägga dem tillsammans; dessutom voro de på ett egendomligt sätt valda och en del voro sällsynta för denna årstid. En aning sade henne, att det ej var utan afsigt de blifvit sålunda sammanförda. Men en hvissling hördes och tåget satte sig i rörelse. Lucy kastade en lång, innerlig blick åt den stad, som inneslöt hennes käraste vän. Hon tyckte, att hennes hjerta stannade qvar, ty sorgen gjorde henne nu fullkomligt oförmögen att känna något. Men snart började hennes ögon åter forska efter betydelsen af denna korg. I midten fanns en stor ros, och rosen är ju symbolen af vänskap, tillgifvenhet; bredvid den lågo uti en liten knippa några nejlikor, hvilka betyda trohet; en hortensia, hoppet, hvilade förnöjd uti ett hörn, stödjande sig emot en balsamin, hvilket vill säga: var lycklig!
Prat. 1847 och 1848. 5 Sami. 1 Afd. 23 Häft. 1 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, Bevillnings-Utskotleis Memorial, N:o 3%,- £' Ant. till Exp. Uisk. den 7 Sept, lil. 10 f. n*. Memorial, i anledning af Riks-ständens skiljaktiga beslut, angå-■ de bestämmande af en assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten af sandas. -På sätt Utskottet uti utlåtandet N:o 26 förmält, hafva Ridderskapet och; Adeln, Presteoch Bonde-stånden godkänt Utskottets betänkande N:o 19, innefattande förslag till bestämmande af en assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsändasj hvaremot Borgare-ståndet', sorn återremitterat betänkandet, vid föredragning af förstnämnde utlåtande, alsiagit Irsta punkten i betänkandet N:o 19 och lagt öfriga delar af samma betänkande, jemte utlåtandet N:o 26, till handlingarne. Då Utskottet hyste den mening, att den föreslagna assurans-afgiften, såsom icke hänförlig till bevillning, var genom 3 Stånds sammanstämmande beslut af Rikets Ständer fastställd, ansåg Utskottet sig icke eller hafva att med frågan derom taga vidare befattning.. Emellertid hafva samtliga Riks-stånden, numera, i anledning af Expeditions-Utskottets memorial JN:o 17, jemte förslag till underdånig skrifvelse i oro förmäl de fråga, enligt ankomna utdrag af Ståndens protokoll för den 2, 4r och 6 innevarande månad, ansett förevarande fråga vara af hevillnings natur och derföre antydt Bevillnings-utskottet att, i öfverensstämmelse med denna åsigt, gifva frågan ytterligare behandling..
St. ville tillsätta ett särskildt Utsk., till hvilket så väl denna motion, som de öfriga förslag i ämnet, hvilka kunna komma att framställas, må Den 25 Oktober. 35 liänvisas. Jag anhåller att framdeles få utförligt motivera detta mitt förslag, och öfvergår nu till uplåsande af en annan motion, sorn är helt kort: Vördsamligen föreslås, att Guld hädanefter antages såsom utgörande del af Rikets gångbara metalliska mynt, och att åtminstone ett mynt, motsvarande i värde Tio R:dr Rmt, varder utmyntadt. Namnet, som deråt gifves, kunde — i händelse något bättre icke kan finnas, — bli Krona, i dagligt tal Guldkrona. I afseende på myntets skrot och korn, eller innehåll af viss qvantitet och finhet i jemförelse med dukatguld, torde böra iagttagas att alliaget blir i likhet med Engelska guldmyntets, som motstår slitning med en ringa förlust. I afseende åter på guldmyntets förhållande till silfvervärdet och i synnerhet till vår nu varande myntfot, som torde böra reduceras så, att silfverriksdalern blir fullkomligt lika till innehållet af bergfint silfver med Hamburger B:ko, d. v. s. 3 ass bergfint silfver mindre än vår Riksdaler Specie nu är, så är jag icke i tillfälle att nu, och förrän det visat sig om R. St. vilja för sin del besluta en sådan förändrad myntfot för silfvermyntet och K. M. densamma gillat, upgifva den exac-ta proportionen; men den grundsats vågar jag framställa, såsom ej allenast theoretiskt riktig, utan numera af erfarenheten flerstädes besannad, att ingen serskild värdeproportion emellan guld och silfver bör genom lag bestämmas, utan då utmyntn ingen af guld företages antager man för tillfället och tillsvidare den, som närmast öfverensstämmer med Börspriset i London, som är guldets rätta marknad, och då kan man vara säker att guldmyntet löper i bredd med silfvermyntet, utan agio å någondera sidan. Efter upläsandet häraf tilläde Gr. Frölich: