Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag yrkar äfven nedsättningen med afseende på ullproducenternes egen fördel, ty få de icke afsätta sin ull till den Svenske fabrikanten, derföre att den icke kan med fördel använda den, måste de med stora kostnader utskeppa den till utrikes orter. Det är derföre i begges intresse, som jag tillstyrker R. o. Ad. att antaga inbjudningen. Hr Printzensköld: Det kan visserligen vara en möjlighet att på sätt Hr von Hartmansdorff anmärkt, R. o. Ad:s åsigt — i händelse Ståndet vidblifver sitt förra beslut ■— icke lyckas att göra sig gällande i förstärkt Utskott. Men förhoppningarne i detta fall kunna dock vara olika. PresteSt. har visserligen godkänt Utsk:s förslag, men deraf kan man dock icke draga den slutföljd såsom alldeles säker att de ledamöter af förstärkt Utsk., som tillhöra PresteSt., äfven skola gilla berörde förslag. Jag tror derföre, lika med Hr von Hohenhausen, att man bör lemna saken åt chancen och kan icke frånträda min anhållan alt Ståndet måtte vidblifva sitt förra beslut. Hr Rosenblad har nu, likasom mången före honom, kommit med den vanliga fogelskräinman, tullförsnillningen. Hr Rosenblad anförde nemi., hurusom bibehållandet af den tullafgift ullen nu drager, skulle utgöra ett premium för importen af klädesfabrikater från England och andra länder. Jag vill öfverlemna åt general-tullstyrelsen att motverka dessa smugglingsförsök, men vill ingalunda inblanda dem i tulltaxan. Jag har förut anmärkt huru orimligt det är att vid stadgandet af lullbestämmelser, göra afseende pä tullförsnillning. Jag Den 15 Juli f. m. 95 iiar visat huru som konseqvensen fordrade att man då också för att undvika smuggleri, borde afskaffa alla tullbestämmelser. Produktionen af denna råvara är inom landet ganska betydlig; och vi äro skyldiga, på sätt Hr von Hartmansdorff anmärkt, att vårda de inhemske producenternas bästa.
Också föranledde uppmaningen ingen åtgärd från rades Till de a p o s t r o f e - sitt sega motstånd m o t en rationellare Gurli nitiska ordförande, hvars intagande bild v i inom Linder, kort torde k o m m a att presentera f ö r Iduns läsarinnor, förklarade, att herrar i allmänhet tyckas gynnsamt stämda m o t reformen i fråga samt mängden f ö r att i vestibulen, i stället att öfverhöljd m e d ovett af en förgrymmad som förmodligen herre, ej hört m e r än hennes högljudda o r d. med modeplanscher från olika skeden af vårt sekel, framhäfvande m e d vederbörlig kläm m o - dets extravaganser — krinolinen, ' turnyren, u r - ringningen o c h släpet — samt en af dess mest efterföljansvärda Diskussionen skapelser: s o m framhöll blom, lighet kjolen. Gerda Cedersynpunkt, är mest praktiskt? » » Hvad aldrig rönt obehag från sin sömmerskas sida, då h o n profvat utan snörlif eller gjort ej hafva en parisiskas fötter, påpekade fru Hanna Palme, att saken i viss mån kunde upphjälpas genom skodonens smakfulla o c h ändamålsenliga form. Doktor och du lät ditt att tankar och fanns blef Skillda intelligenta o c h sådana, s o m dina ögon böja sig f ö r läkarens auktoritet, visat sig hågade för dräktreformer i allmänhet. friskande Särdeles u p p - var den glädtiga lilla debatten, o m får andas till, hvilken senare åsikt afgick m e d segern. F ö r att e j genom brist p å norm frestas o c h d. v. s. bestämde, att en p r o m e - Allt, allt hvad synes marken. ytterligare genom frågans de tongifvande. estetiska innebörd, att obarmhärtigt namngifva ämnen, betonade b l. a. de vidriga s o m de länga kjolarna uppsamla från gator o c h spårvagnsgolf f ö r att sedermera, till men f ö r snyggheten o c h hälsan, sprida i vederbörandes h e m.
At anmärka det icke alle frän Finland ankommande waror, utan endast detta Lands egenteliga alster äro, likmätigt den med Rydland sturne Freds-iraÄ-ttc-n, jfrän Sjö-Tulls-afgifrer för en witz lid befriade. Härwtt) fär Utstottet blott erindra, at uti det belopp as Sjö-Tullen, som för waror fran Finland blifwit päräknadt, icke innefattas annan Tull-afgift, än ä Finsta proäuäer, och hwilket afwen den härom wid flutet af sjelfwa Lalculen införde mening urwifar; men för mera tydelighet torde reclEion deraf böra ste, til en sädan lydelse: alla fran Linland inkommande Finsta xroäuÄer. 4W. At Den 2r Mars. 921 4:0. At bestämdt afgöra, huru förhallas mä, i den möjeliga, ehuru icke förmodade händelsen, at General-Tull-ärrenäs-Societeten ej stulle, emot den ärbjudna ersättningen för Landt-Tullarnes behallne afkastning, wilja medgifwa deras afstaffande, eller de sarffildte /rrienclatorerne af Sands, Salebos och Nordansjös Bergs-Tullar, samt Lil. la Edets Landt-Tull icke kunna förmas ar deras Arrenäen friwilligt afstä. Som General'Tull-^rren6e-8ociet6ten icke kan äga nägvt Utesiutande anspräk til /errenclet, enär dels Riksens Stander, genom Tull-medleus egenskap af Bewillning intradt i Kongl. Majus och Kronans rätt, och dels, enligt comr-Eet, det är Kongl.
Vid Stats-Utskottets den 31 sistlidne Januarii afgifne Utlåtande, angående hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt fråga om förbättring i Länsmännens Lön-vilkor, hafva anmärkningar blifvit gjorde hos Vallofl. Borgare-Ständet, som i anledning deraf återremitterat ämnet till Utskottets ytterligare handläggning. Stats-Utskoltet får härvid vordsamligen anmäla, att berörde dess yttrande blifvit bifallit af HöglofJ. Ridderskapet och Adeln den 17 nästlidne Februarii samt af Högvördige PrestStåndet den 9 och af Hedervärda Bonde Ståndet den 7 i samma månad; Hvarföre, och då likmätigt 69 §. i Regei ings-forrnen, ärendet salunda är afgjordt, Utskottet icke kan detsamma under vidare åtgärd taga. Stockholm den 4 Martil 18 lö. N.r 113. Vördsamt Memorial! Till Stats-Utskottet har Väliofl. BorgareStåndet, genom Protokolls-Utdrag af den 9 sistl. Februarii, återremitterat frågan, angående ersättning till Städerne för deras andel uti Accisoch Bakugns-penningarne, hvarom Utskottet afgifvit dess yttrande den 31 sistlidne Januarii. Men som de öfrige Trenne Stånden bifallit hvad Utskottet sig derutinnan utlåtit, nemligen: Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 17, Högvördige Prest-Siåndet den 9 och Hedervärda Boude-Ståndet den 7 nästlidne Februarii, samt 442 :Stats-XJtskottets Betnnianden. frågan allisa likmätigt fig Regerings-formen är afgjord; så får Utskottet sådant i anledning af ålerremissen vördsamligen anmäla. Stockhholm deri 4 Martil 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, angående. Redovisning för Stats-Verkets förskott till tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll, jemte Biban get dertill vid 1815 ärs Urtima Riksdag.
Hvad godtyckligt behandlande för öfrigt angår, tror jag att Herr Gi efvens proposition om de partiella eassationerne, i stället för dem, som nu ske vid Generalmönstringarne, skulle blifva en säker anledning till b e ty d 1 i g t missförstånd. — Vidare torde jag få yttra mig i delta ämne i nästa Plenum vid besvarande af Grefve Horns skriftliga anförande. Grefve Horn: Det är visserligen hvar och en Ledamots rätt alt justera sina ord; jag vill således icke förneka Grefve Brahe att ändra sina, men nog tyckte jag mig höra, att han talte om förekommande af godtycklig behandling, hvilken, hvad Rusthållare beträffar, endast kan utgå från Styrelsen, eller af densamma befrämjas medelst öfverseende af missbruken. Grefve Brahe: Ehuru obehagligt det är att inlåta sig i ordtvister, finner jag mig dock föranlåten att besvara Grefve Horns anmärkning. Jag bestrider ingalunda, att jag yttrat ordet ”godtycklighet,” men alldeles icke i den mening som Herr Grefven det uppfattat, och i intet hänseende tillämpligt å Styrelsens åtgärder, utan tvärtom. Grefve Gyllenborg s Johan Henning hade inlemnat ett så lydande anförande: Då Statsoch EkonomiUtskottens Utlåtande om passevolance för bevärings-be - Den 4 Januarii f. in. klädnadsoch sadelmunderings-persedlars anskaffande vid Indeldta CavalleriRegementerne, framsläller en berömlig uppmärksamhet i afseende på Rusthållares rättigheter, och noggrannhet i detaillerne, af förslag till Rikets Ständers pröfning, torde jag anses sakna anledning, att icke dessmindre anhålla om återremiss af Utlåtandet till Utskottens ytterligare handläggning.
Märta sjönk belå- tet ned i den länstol, s o m b j ö d s henne, o c h m e d a n en ljuflig värme g e n o m s t r ö m m a d e hela hennes varelse, började färgen återvända till hennes kinder, och trots alla kärlekens sorger o c h svartsjukans kval k u n d e hon inte hjälpa, att kaffet, smörkringlorna o c h den engelska kakan smakade härligt, o c h att en stor våg af välbefinnande strömmade öfver henne. Märtas värdinna var en dam d ' une certaine åge — det fina ansiktet b o r d e hafva varit mycket vackert, då det ännu hade u n g d o m e n s mjuka linjer o c h rosiga färg. D e blågrå ögonen hade ett visst skimmer af svärmeri — det var sådana ögon, som i poetiskt språk pläga liknas vid stjärnor; icke strålande, briljanta, icke djupa, outgrundliga, utan tindrande m e d ett mildt skimmer. Märta beundrade d e m o c h var ledsen, att hennes egna » just i dag » sågo litet röda och fula ut. Fröken Torstenson gaf dock icke akt därpå; h o n CACAO. SKISS betraktade det ungdomsfriska ansiktet midt emot sig m e d inre välbehag o c h tyckte icke ens, att de tydliga spåren af nyligen utgjutna tårar missklädde. H o n pratade muntert för att förströ sin unga gäst, o c h naturligtvis k o m samtalet att röra sig kring flyttningar — alla kvinnors fasa. » Jag tycker då, » sade Märta, s o m snart återfick sin vanliga liflighet, » att herrarna ha det alldeles för bekvämt på flyttdagar. D e bara gå sin väg från alltsammans, äta sin goda middag på K r a m e r o c h komma inte hem, förrän det värsta är öfver, gräla litet, o m inte tändstickor o c h stöfvelknekt äro tillreds, o c h sluta m e d att undra öfver, att damerna anse flyttning för någonting besvärligt. » Fröken A n n a skrattade. » Men den förtreten har n u inte jag, » sade b o n med en half suck.
I anledning af Grefve von Plåtens anmärkning vid mitt yttrande, att enda Hypotheket för det af Arbets-Cassan i Canal-Disconten upptagne Lån vore den färdiga Canalen, får jag förklara, att detta mitt yttrande var stödt så väl på den Calcul, som genom Tidningarne blifvit af Canal-Directioneit racddeldt, sorn på Stats-och Baneo-Utskottens a88 Den 25 Af rit. Betänkande angående Disconterne, der de förfikutne i,i00,000 R:dr anses icke hafva någon motsvarande tillgång. I afseende åter på Friherre Cederströms yttrande, att Banco-Utskottet icke ägde att besluta någon undersökning rörande Canal-Directionens förhållande, får jag upplysa, det jag alldrig satt sådant i fråga , utan var mitt första förslag att Banco-Styrelsen, genom dess Fiscajs-Embete skulle besörja undersökningens anställande, samt mitt sednare yttrande, att Banco-Utskottets Betänkande borde kunna tjena till vägledning vid en blifvande undersökning. Friherre Staél von Holstein.- Friherre Anckarsvärd har förekommit mig. Jag ämnade äfven yrka Laga undersökning af Directionens förhållande, och förenar mig således med honom i denna begäran. Friherre. Cederström påstår att det på Constitutions-Utskottet ankomme, om det funne tjenligt anmäla en sådan åtgärd. Jag är af annan tanka; hvarje Collegium och annat publikt Verk har en AdVocat-Fiscal; alla de förbrytelser som åligger dessa Auctoriteter att beifra, öfverlemnas till Fiscalens åtgärd; då nu Disconterne stå under en allmän tillsyn af Banco-Fullmägtige samt Götha Canals i synnerhet, genom det stadgande i Reglementet afår 181 y , att BancoFullmägtige ner som hellst ägde att låta undersöka
Men troligen söker chefen att återföra de vilseförda, att varna dem för en sådan följd. Den delibererande församlingen torde ock lyssna till varningen, underkasta sig de nödiga uppoffringarna och skall då finna sig väl deraf; men den beslutande torde fortfara att besluta så länge, tills nödvändighetens lag hindrar den att någonsin mera besluta. Riktigheten af den nu uppgjorda liknelsen lärer väl svårligen kunna bestridas; och det blir dä en sanning, att det folk, som, derföre att det icke vill eller icke kan, vägrar fylla de behof, hvilka för dess bestånd och förkofran erkännas nödvändiga eller nyttiga, måste omsider; gå under och genom förlusten af frihet och sjelfständighet upphöra att vara ett folk. Måtte ingen ibland Representationen, Adelsman, Andelig, Borgare eller Bonde, måtte ingen Svensk misströsta, att vi kunna bestå, hvad Staten fordrar, om vi det vilja. Jag har nu medelst jemnförelser, hemtade både från sjö och land, sökt visa, att Utsk. gjort orätt, då det till hufvudsaklig grund för sin föreslagna statsreglering antagit en regel, som endast är nödregel, och som dessutom rakt strider mot tydliga föreskriften i sista punkten, 2 mom. af 3o §. i Riksd.Ordn., hvilken börjar med statsreglering och slutar med bevillning, alldeles så, som min förståndige familjchef här ofvan företager saken. Jag vill icke heller lemna ovidrördt, hvad likväl andra talare närmare torde utveckla, att Utsk. vid tillämpningen af sin egen grundsats gått nedanom densamma, då det föreslagit dels upphörandet af vissa inkomsttitlar, dels en minskad beräkning deraf, vida under hvad, efter vunnen erfarenhet, bör kunna calculei’as, äfven med utsigt till öfverskott derutöfver. På detta sätt har brist på tillgångar uppstått, som icke fanns eller kunde beräknas, då K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof författades. Då K. M., efter tagen kännedom af de uppgifna beliofven, endast ville till R. St. framställa de mest nödvändiga, skedde det derföre, att K. M. ville undvika en högre beskattning, enär K.
Ö7 de af bestämda Samlingsrum m. m. för de 3:ne Ofrälse Standen samt för Rikets Stän; ders Utskott och Klubbar; Lagsamt Allmänna Besvärsoch Öe-i conomie-UtskoUm18 JBetänkanden : N:o 50, i anledning af väckt fråga, om skyldighet för Landlboer, Arrendatorer, Torpare , Inhyseshjon och Tjenstehjon, att till hemmansegare eller husbonde betala sin skuld , innan de från orten afflytta; N:o 5i kf i fråga om straffbestämmelser fördem, som, genom fylleri och oordentlig lefnad, förorsaka, att deras hustrur och barn falla allmän fattigvård till last ; samt Nto Ö2 , i fråga om förbud emot lysning till äktenskap för Tjenstehjon och löst folk, derest de ej kunna styrka sig ega utvägar alt berga sig och barn, m. m.; Bevillnings-Utskottets Betänkanden: N:o 3g , i anledning af väckt motion om lindring i Städernes allmänna Utskylder. N:o 40, om befrielse från Bevillning efter 2jdra Artikeln för egare af Kronoskatt® samt Frälseskattehemman i Småland^ 58 Prat. Utdrag d*n i4 Augusti 1829. N.-o 41 , om befrielse eller lindring i Bevillningen för KromvLotsar och Lots-: Drängar; samt N:o 42, angående väckt motion om bei frielse irån Bevillnings-afgiften för Grufvearbetare.
Ehuru lämpligaste straffet utan tvifvel vore fängelse på kortare eller längre tid, med afseende å de olika omständigheter, hvarunder brottet blifvit föröfvadt, på sätt i förslaget till ny brottmålslag vore tillstyrkt, kunde likväl, enär tjenliga strafFmrättningar ännu icke funnos, urbota bestraffningar för närvarande icke bestämmas annorledes, än efter den i 40 Gap. 1 § Missgerningsbalken påbudne förvandlingsgrund, eller utsättas i svårare kroppsplikt, än fängelse vid vatten och bröd, såsom närmast öfverensstämmande med de af Lagstiftande maklen vid flere tillfällen, och synnerligast vid förra Riksdagen, tillkännagifna åsigter; och har Justitias-Ombudsmannen, i anledning häraf, föreslagit, att, med ändring af hvad lagen innehåller derom, att stöld första och andra gången kan försonas med böter, det allmänna stadgande måtte beslutas, att stöld alltid skall med kroppsplikt umgällas, samt att således Missgerningsbalken, i följande delar, måtte erhålla denna förändrade lydelse: ”40 Cap. 1 §, hvar, som första gången stjäl gods eller penningar, öfver tio daler; vare, efter stöldens värde, förfallen till kroppsplikt, enligt de i 5 Cap. 4 & Slraffbalken stadgade grunder. 6 Lag-Ulskotlets Betänkande j ZY.o 19. § 3. Varder tjuf för stöld andra fången lagförd, straffes, som i 1 § sagdt är, efter det stulnas värde, ökadt med en tredjedel deraf. Kummel’ lian tredje gången åter å Kronans fästning. 42 Cap. 1 §. Stjäl, snattar eller uppsåtliga förfar eller undandöljer tjenstehjon eller annan betjent något af dess husbondas egendom; vare straff et derför dubbelt mot annat snatteri och tjufnad. 3 §. Sijäl skeppare, forman eller deras folk, hvad dem gifvet är att fora eller förvara, ehvad det är litet eller mycket; gälde det åter och straffes, som i fo Cap 1 sagdt är, med kroppsplikt efter stöldens värde, ökadt med en tredjedel deraf.’
D EN OMSORG och det intresse, som hela den engelska nationen visar för vården af sina sårade och sjuka i det nu rasande kriget i Sydafrika, äro helt enkelt storartade, och tusendens välsignelser skola skördas af de kärleksfulla händer, som på slagfälten och i lägerlasaretten bjuda en omsorgsfull vård åt alla, som drabbats af boern a s välriktade lod. Kvinnor till och med u r de allra högsta kretsar tveka ej att som sjukvårdssystrar utbyta det lugna lifvet i hemlandets salonger mot strapatser, träget arbete och krigets fasor i det främmande landet. Med det glada mod, som människokärleken och en glödande patriotism ingifva, gå de hängifvet till sitt allvarsamma kall, ' och till och med i afskedets ögonblick, då de kanske för sista gången se sina kära och fosterlandets jord, vifta de med handen ett frimodigt och hoppfullt farväl, såsom våra läsarinnor se framstäldt å den u r en Londontidning hämtade bilden i dagens n u m m e r. Denna grupp af unga sjuksköterskor i deras klädsamma uniform är tagen på ett af de jättestora lasarettsfartyg, » Spartan », som afgått till Syd-Afrika, utrustade på ett så fullständigt sätt, att m a n skulle k u n n a likna dem vid flytande sjukhus, med sjukrum och operationssalar samt en hel stab af läkare och sjuksköterskor. För de sårades transport finnas flere hissar mellan fartygens öfre och u n d r e däck. På dessa fartyg skola de sårade, under det att den omsorgsfullaste vård ägnas dem, föras från h a m n s t a d e n Durban i Natal till det stora garnisonssjukhus, som nyligen byggts i Kapstaden. ÖGONBLICKSBILDER. FÖR IDUN AF ELIN TECKNADE AMEEN. i. P å hufvudet bär hon en pälsmössa, som glidit b a k u t och hotar a t t snart falla af h e n n e. H o n är anB e g ä r profver på våra nyheter i svart, hvitt eller kulört från 55 öre till 15 kr. p r meter. och De utvalda sidentygerna sändas till Sverige endast d i - till privatpersoner tullo c h fraktfritt till hemmet. rekt är det b ä s t a!
Alf han, för sin del, o h utan att i öfrigt ogilla betänkandet, hvilket Herr Prosten ansåg ganska grundeligt forfattadt, trodde den serskilda framställningen om partiella Caffeförbudet, antingen icke hafva bort nämnas, eller ock frågan derom behandlas med större stränghet, än nu skett, hvarmed ock Herr Prosten Friman instämde, under båda dessa Herrar Ledamöters yttrade öfvertygelse, att, då det öfrigas reglementarisk a föreskrifter öfveriemuades åt Konungens välbehag, borde, un der iakttagande af nödig Cönsequence uti principerna, äfven denna sakens reglerande Dess höga godtfinnande i underdånighet underställas. Herr Prosten Kolmodin yttrade: >’É'mru jag för min del anser det nu upplasta Betänkandet såsom ganska väl förtal 433 Besv. och Ekon. Uisk. Betcinkanden. tadt i anseende till de der anförda grunder, fruktar jag likväl, att det torde blifva anSedt såsom ofullständigt i sjelfva detaillen, emedan i detta Betänkande ingen ting blifvit yttradt om förbud eller inskränkning i bruket af de utländska öfverflödsvaror, hvilka uti flera i detta ämne inkomma Memorialer i synnerhet blifvit uppgifna, såsom för handelsvågen betungande, och så val för det allmänna Sorn för enskilda personers bästa högst skadliga, då det likväl, efter mitt begrepp, tillhör hvart och ett Utskott, att upptaga och utlåta sig öfver , hvad de till detsamma remitterade Memorialer innehålla. Och då Kongl. Maj:t redan för mer än ett år sedan genom serskildt vidtagna anstalter sökt inhemta så väl Nationens, som vederbörande Embetsmäns, och Dess Commerce - Collegii tankar i detta ämne; tror jag för min del, att Riksens Höglofl. Ständer af det Utskott, till hvars handläggning detta mål blifvit öfverlemnadt, torda förvänta en utförlig, eller noga bestämd uppgift på de öfverflöds articlar, som till bruk och nyttjande icke böra tillåtas.
Genom särskilta nåd. remisser af d. 23 Juli och 22 Augusti della är har K. M. i nåder behagat infordra K. collegii und. utlåt, öfver gjorda und. ansökningar, först af arrendatorn Sven Asker och sedan, efter dennes död, af dess efterlemnade enka Catharina Asker, om erhållande af förlängning på 30 års tid i arrenderätten lill ofvanskrifne kungsgård, och hvilka handlingar, sedan K. befide i länet samt kronofogden i orten, häröfver hörde, i frågan und. yttranden afgifvit, under d. 18 i denna månad till l:sta provinskontoret remitterats. Med anledn. häraf får provins-kontoret ödmjukeligen meddela, alt, enligt af hvad här tillgänglige handlingar inhemtas, Wendtholras kungsgård, som från äldre tider tillbaka och i äldre här befintliga jordeböcker finnes antecknad utan mantal, blifvit som det synes i och för arrendenas bestämmande år 1723 d. 25 och 26 September skattlagd ifrån 2 till mantal med: 366 Den 22 December e. m. Jorde-boksränta. Dir öre peng. Gärd , . 18: 5. — Byggningshjelp 5: 20. Att den derefter varit utarrenderad, utan alt likväl något kontrakt derom kommit alt utfärdas förrän d. 16 Februari 1736, då densamma afsedd att såsom boställe upplåtas åt landsh:n i Stockholms län, emot afdrag å dess lön, men i följd af vägran af dövar. landsh. Baron Palmstedt, alt kungsgården på sådana villkor öfvertaga, i stället till honom på 24 års tid, med villkor dock att derförinnan i händelse af afgång från landsh.-embetet. kungsgården lill efterträdaren i embetet afstå, utarrenderad emot årligt arrende af 139 daler 3 öre silfvermynt samt 22 daler 3 öre för 72 stycken deri il
Beträffande 10:de punkten, godkändes 2:dra och 3:dje mom. deraf, sådana de blifvit af Utskottet föreslagna, hvaremot Ridderskapet och Adeln beslöt, att Usta momentet skulle erhålla följande, med Preste-Ståndets derom fattade beslut öfverensstämmande lydelse: ”Då presterlig lön i en församling skall regleras, höres försam lingen på sockenstämma, eller, der flera församlingar äro förenade, å gemensam gällstämma, vid hvilket tillfälle såväl aflöningsbeloppet som dess fördelning pä löngifvarne af sockeneller gällstämman föreslås. Derefter och med öfvervägande af de förhållanden, som vid lönens bestämmande böra tagas i beräkning, upprättar Nämnden sitt förslag, deröfver församlingens och löntagarens eller, i händelse af ledighet, Kontrakts-proslens yttranden infordras, hvarefter handlingarne genom Landshöfdingen och Domkapitlet jemte yttrande af dessa myndigheter til! Kongl. Maj:t insändas för vinnande af nådig fastställelse.” S. D. Föredrogos och biföllos Ståts-Utskottets nedännämnde, den 18 dennes bordlagda utlåtanden: N:o 87, i anledning af Kongi. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om ändring utaf den för Vesterbottens och Norrbottens Län gällande skattläggnings-metbod; N:o 88, i anledning af väckt motion angående förändring af de inom Ve ster-Norrlands Län uti grundräntan ingående persedlar; N:o 89, i anledning af väckta motioner, angående förändring af uppbördstiden för Kronoutskylder dels i hela riket, dels ock serskildt för Oland; N:o 90, i anledning af vackt motion, angående arrende af Norrfors laxfiske i Vesterbottens Län; N:o 91, i anledning af väckta motioner, angående ersättning till vissa räntegifvare, som icke fält erlägga sina skatter efter de vid ränleförenklingen bestämde allmänna grunder; samt, N:o 92, i anledning af väckta motioner angående rättighet för skolans och kyrkans tjenstemän att å vederbörande Landlränterier uppbära lösen för dem å lön anslagen kronotionde.