Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rektor beviljat en motsvarande löneförhöjning, och för sådant ändamål anvisat ett särskildt anslag af 750 Ridr, alt från Riksgälds-kontoret utgå. 36:o. Enligt hvad berörde Statsråds-protokoll vidare innehåller, hade hos E. K. Maj:t Domkapitlet i Götheborg gjort förnyad underdånig framställning om beholVet af en särskild skola med en Rektor och minst tvä Kolleger lör Carl Johans, invid Götheborgs stad belägna och Orgryte pastorat tillhörande, församling, med anmälan tillika, ali församlingen förklarat sig beredvillig att, på egen bekostnad anskaffa och underhålla skolhus, äfvensom embetsgård åt blifvande Rektor. Genom hvad sålunda blifvit an förd t, hade väl E. K. Maj:t funnit behofvet af den ifrågasatta skolan fullt ådagalagdt, men då Statens tillgångar redan för Elementarläroverken lagas i så betydligt anspiåk, ansett sig ej kunna för närvarande i vidsträcktare mån vid den gjorda anhållan fästa afseende, än att E. K. Majit täckts före slå Rikets Ständer att, för inrättandet af en tvåklassig skola inom ofvan omförmälta Carl Johans församling anslå löner lill en Rektor, 2,000 R:dr och till en Kollega 1,000 R:dr, eller tillsammans 3,000 Ridr Runt. Och hafva, i betraktande af hvad härvid förekommit, Rikets Ständer till denna E. K. Majlis nådiga framställning lemnat bifall. 37io. I afseende på skolan i Skenninge, har E. K. Majit föreslagit Rikets Ständer, att, för nämnda skolas utvidgande till ett lägre tvåklassigt Elemenlar-läroverk, bevilja nödigt anslag af lön till en Rektor med 2,000 R:dr. Dä emellertid
Ullålande, angående extra anslag lill föremål, tillhörande .FinansDepartementets handläggning. (U. A.) Uti Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtne Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t tillkännagifva, alt, utöfver de för 7:de hufvudtitelns ständiga behof nödiga anslag, följande summor för samma hufvudtitels tillfälliga behof erfordrades, nemligen: l:o. För ombyggnad af Nockebybro, på vägen emellan Hufvudstaden och Drottningholm, 83,000 R:dr. 1 afseende å detta anslag är af Kongl. Maj:t åberopad en till Rikets Ständer afgifven särskild Nådig Proposition, hvilken finnes intagen under N:o 5 i 1 Samlingen 1 afdelningen af Bihanget till Riks-ståndens Protokoll och blifvit af samtlige Stånden till Stats-Utskottets behandling remitterad. Efter en fullständig utredning, angående tillkomsten af och utgifterne för den så kallade
T^o/r^k. />/rr/:kL lVttk/r^rr /'r c>/lo^rkrc»r^ 7V:o 111. 1 N:o LII. ^llk. till Lxp.-tltsl.. <1. 9 KIsj 1841, kl. 2 e. in. .»<0 V6/.. -1/ /./ , 8 N«r/rA« I^ro/lvsrkrorr kr'// I/r'/reks K/«?rk/er^ arr^aerrr/e r-r/^orerr /ör rrec/Zu^urrc/ek «/ Nor-r/ck/e 6/en/r>8-^«6'/or r,- 6r/nerr ,8'koe/r/ro/m8 K/okk r/err 2? ^rrr'/ 184 /. I>Iaj:t8 oell Kiliet8 KriZ8-, Kammaroell LerZ8-Lo1l6Zier i ämnet Ilörde lllikvit, under NLdiZ prökninZ taZit eli. ak Oi8jlonenten öfver berörde Kaetori oell eZaren lill de dera uj,skörda b^ZZnader, Kruli8-idliaren ^r/^ec/ ^/^ner/^o» till KonZl.
Rörande Utskottets åtgärder, angående föreslagne förändringar, förklaringar och tillägg till Kongl, förklaringen den 13 Mars 1846, om en allmän afgift till folk-undervisningens befrämjande, så fann Ståndet för godt bifalla Utskottets tillstyrkanden angående de af prostarne Berg, Lundblad och Stabäck samt af herr Hammarhjelm C. G. väckte förslag; hvaremot Ståndet afslog Utskottets hemställan, i fråga om utfärdande af ett reglemente för enkel och fristående gymnastik med fästadt hufvudsakligt afseende på öfning i sådane militäriska rörelser, hvilka kunna anses nödiga och nyttiga, såsom förberedelser till bevärings-exsersisen. S. D. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 11, i anledning af serskilda motioner i fråga om kostnadernas bestridande för ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeoch kapellans-bol. Den 31 Maj. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevili'nings-utskottets, den 24 och 27 sistl.
25* Kappl. för Trädet ll Tunni. 25-f Kapph för Vallen. ^Ätersrar II Tunni. 25-| Kappl. till beräknande ä 2§ Korns äring, i anseende till Jordmånens magra beskaffenhet, gör 2g T:r 16J Kappir, hvaraf Kronooch PrestTionden belöper till 2 T:r 30!^ Kapp:r. Åkern utgör således Äng och Höslåtten Skog och Utmark S:a Hvilka 1303 Tunni. 6 Kappl. beräknade efter Sa volaxska Methoden till minsta afgiften §■ öre Sunt, utgöra : ■ 35 86 1,181 i>3°3 / Månhogden, Skattlägges således lill Ett halft Mantal med följande Räntor: Joxdeboks Ränta. Penningar . — I. I Skepp:d 16 Lisp:d Tackjern, å 2 sk. fT r. 3 Dagsverken 3 Ärliga Hästar 3 KongsHästar Landfogs»gärden . Kongl. Maj:ts och Kronans andel af här ofvan upptagne 2 T:r 30 I2 Kapp:r Kronooch Prest* Tionde, belöper till * - hvaraf |:del utgöres i Råg och |:delar i Hafre. Elfsjöhytte Hemman. Återstår 9 Tunni. 7-|- Kappl. till beräknande ä. Korrs äring, i anseende till Jordmånens högst magra beskaffenhet, gör 23 T:r 3J Kappe, hvaraf Kronooch PrestTionde belöper till 2 T:r K:pr. Åkern utgör således -t Äng och Höslätt - Skog och Utmark Z ~ “ S:a Hvilka 1034 Tunni. 14- Kappl. beräknade efter Savolaxska Methoden till minsta afgiften, utgöra • - Elfsjöhyttan Skattlägges således till ■||Tre Åttondedels Mantal med följande Räntor JordeboksRänta. MantalsRänta. KronoTionde, Kongl. Maj:ts och Kronans andel af här ofvan upptagne 2 T:r g'i Kapp:r Kronooch PrestTionde , belöper till .
Jag anser mig böra föreslå det nu tillsatta Utsk., att välja, ett annat föredragningssätt. Det är kändt att redan flera motioner blifvit väckte, och till Utsk. remitterade, grundade på de mest olika och genomgripande förändringar i sjelfva liufvudgrunderne för lagstiftningen i det ämne, som ensamt blir föremål för Utsk:s verksamhet. Det blir således nödvändigt för Utsk. alt, innan det egentliga reglementerandet företages, bestämma sig för antagandet af de grunder, som, i de, i detta afseende alldeles motsatta förslagen, Utsk. anser sig böra tillstyrka såsom mest verksamma och verkställbara till befrämjande af de ändamål man nu afser med denna lagstiftning. Det synes mig derföre ändamålsenligast, i afseende på formen för ärendets behandling, att Utsk., sedan det fattat sitt beslut öfver nämnde hufvudgrunder, underställer dessa RiksSt:ns pröfning och beslut, innan Utsk. utarbetar detaljerne af sitt förslag till ny förordning. På grund af erfarenheten från flera föreg:de Riksdagar, tror jag att detta behandlingssätt skulle betydligt förenkla 16 Den 22 becember^e. ra.j och förkorta öfverläggningarne inom Stånden, och äfven ingifva större förhoppningar om denna vigliga frågas skyndsamma afgörande på det klokaste och för fäderneslandet nyttigaste sätt. På grund häraf får jag anhålla, att Utsk. behagade taga detta mitt förslag i öfvervägande, och, om det gillar min åsigt, så fort sig göra låter efter motionstidens slut, till Stånden inkomma med förslag till de liufvuilgrunder, hvarpå del anser en ny lagstiftning i det ifrågavar:de ämnet böra hvila. Remitterades till det för behandling af frågor ronde bränvins tillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utsk. Ilr Reutersvärd, Pehr Adam, upläsle följande motion: Kapitalister och de som lefva på penningar, kunna, om de så vilja, lefva det mest oberoende, bekymmerslösa och overksamma lif i verlden. Detta lärer icke kunna bestridas.
Jag medgifver del; men efter min tanke är, sådant oaktadt, det möjJigt, att man kan hafva någon erfarenhet af de resultater, som nuvar. föreskrifter medföra för andra medborgareclasser än einbetsmännen, —• jag menar de olägenheter, som tillskyndas de skattskyldiga eller Svenska folket. Det är i sådant afseende jag fästat mina tankar vid den besynnerliga slags conlroll, den besynnerliga slags säkerhet, som den skattdragande skulle, för att ej få belala sina utskylder en gång till, hafva deruti, att han ägde rättighet att måhända i esa lill andra ändan af fögderiet, för ali hos häradsskrifvare!] få det erforderliga annolationsbeviset. Di man nu betänker den betydliga skilnad, sorn kan uppkomma emellan kostnaden för en sådan resa och beloppet af utskvlderna, hvilka kunna vara ganska ringa, så synes det mig vara ett gyckel med den fattige, att man bjuder honom en slik säkerhet; det synes mig afven vara en stor hårdhet att säga, det den fattige får skylla sig sjelf för det han icke erlagl sin skatt på den dag då möjligen haus hustru och barn be hofde hans tillgångar till lifsuppehälle. Det torde vara kändt af en hvar, som vistats å en ort, der en luonofogdebalance yppat sig, huru stor oro, huru stor förskräckelse uppkommer, när de skattdragande länka sig möjligheten att fi betala sina utskylder om igen, derföre alt de icke, med iakttagande af nu gällande föreskrift, anskaffat häradsskrifV irens annotation. Det är viii sanni, att man, med stöd af erfarenheten, kan emot mig åberopa, alt en nådig Konung oftast har genom efterskänkning beredt allmogen lindring i de olyckliga följder, hvaraf de genom balancen kunde drabbas. Jag vill också icke här åberopa några af de förluster för allmogen, såsom verkligen inträffade, men just i behofvet afen sådan efterskänkning, jag omnämnt, ligger ett bevis om nuvar. controils felaktighet, sorn synes mig ovedersägligt, så snart man icke ensamt faster afseende på, att uppbördsmed - Den 7 November f. m.
Först nekade han på det bestämdaste, men sedan han upplyst publiken om att ingen kunde emotstå »la charmanta» — något som jag alldeles förnekar — stoppade han biljetten i ... stöfvelskaftet och lofvade att uträtta kommissionen. I det samma hördes ett förfärligt buller och väsen utom scenen. »Dio mio! Il mio padre!» ropade den unga damen. Hon förklarade nu, att hon ämnade gömma sig, och sedan hon sprungit några hvarf rundt kring scenen, stälde hon sig vid midten-bordet, der naturligtvis ingen kunde se henne. Ett par korta militärbyxor syntes nu i dörren till venster. »Skogen» skälfde som af en jordbäfning, och in trädde »il padre», den olycklige jettedirektören, nu som alltid »för stor» i den spher, der han verkade, med väggen på hufvudet, en ny Atlas lik. En dånande applåd emottog denna originella entrée, men »il padre» var tydligen en man, härdad i vidrighetens skola, ty utan att låta sig bekomma, höll han hufvudet mycket stelt, satte båda armarne i sidorna och sänkte helt varligt väggen tillbaka i dess krampor, hvarefter han utan att akta på de bravorop, som belönade denna ovanliga kraftansträngning, »rusade» in i sin roll, grälade och väsnades som en fransk deputerad och slutade med att köra ut »träbenet» till höger och »la charmanta» till venster, hvarefter han med stor försigtighet aflägsnade sig genom fonddörren, som var något högre än de andra båda. Scenen var nu tom under några ögonblick, hvilka publiken använde att tillropa hvarandra sina intryck, »att andas ut», som man säger, och här var uttrycket på sin plats. Det brinnande intresse, det lif den passion, hvarmed den följde föreställningen, roade mig nästan lika mycket som föreställningen sjelf, ehuru jag erkänner, att jag räknar denna teaterafton till mina gladaste minnen. Hemma skulle »artister», sådana som dessa, endast, uppväckt ömkan och sorgliga känslor, men här var det annorlunda.
5. inventariers värde 186,399: 8. 3. 483 535-43 8 men rätteligen utgörande, med tillägg af Fångvårds-Styrelsen tillhörande fastighetsvärde och efter afdrag af hvad de förvaltande Verken uti inventarierna enskilt tillhörer, fastighets-värde 358,136:35. Ilvad för öfrigt uteslutandet af fastigheters och inventariers värden angår, få Revisorerne, för sin del, yttra sin tanke vara, att så länge deras upptagande i penninge-bokföringen är anbefaldt, måste desamma äfven bland de i penningar uppskattade tillgångarne beräknas och såmedelst öka grund - fondens numerär, så vida ej ett nytt särskilt conto för dessa värdens upptagande i Rikshufvudboken skall uppslås; förenande sig sålunda Revisorerne i den beräkning, 18iö års Stats-revision i detta afseende uppställt, utan att derföre dölja sin öfvertygelse, att alla döda värden, i vederbörlig ordning, böra från penninge-bokföringen uteslutas. Med bibehållande af den plan för grundfondens beräkning, som Kongl. Stats-Kontoret och Stats-Utskottet sålunda uppgifvit, men med iakttagande af rättelse i ofvan anmärkta särskilta omständigheter, skulle en räkning öfver grundfonden vid '181-1 års slut få följande utseende: Tillgångar. Skulder. Hot,Silning af l»<T|-«tlFofcti-r 38.478:33. Dito Återseende utgifter 8315,378. 6. 7. 5- „ af inventarier och inatcrialicr 29,131: 30. 2. samt derutöfver skuld af sp a nuta I och proviant 199.>599: Tillkommer. Fordran af statsregleringsfondcn för till utgifter utöfver stat förskjutna 107,007: 19. 10. Summa ;>,909,3.»i>: 33. i Af det föregående är tydligt, alt begge de nu ifrågavarande beräkningssätten leda till samma resultat, der de riktigt användas, men att det af Stats-Utskottet och Kongl.
79 gå utan vidare skogsanslag, än hvad vid föregående undersökningar blifvit afsatt och bestämdt. d) Skattläggningslnstrumenterne insändas sluteligen till Kongl. KammarCollegium, som dervid lagger den hand här nedanföre bestämmes. 3:o. Den GrundRänta, som af Skattlagd RecognitionsSkog bör utgå, skall svara emot det belopp, hvartill, efter ett medium af io år, den afgift uppgått, som Kongl. Maj:t och Kronan njutit af Recognitionsskogen uti ordinarie Skogsöhren och Bevillning för Kohlningsfrihet sammanräknadt. 4:o. Sedan Skattläggningarne blifvit af KammarCöllegium granskade och gillade, kommer det vid Skattläggningen i orten åsatte hemmantal att oförändradt fastställas; hvarefter KammarCollegium äger att upphöja de åsatte räntorne, så att desamma, efter ett medium af io års Markegångsvärde å Räntepersedlarne samt Kronotionden, jemt uppgå för alla hemmanen sammanlagdt till det belopp, som af dem, enligt 3:dje punkten, bör utgå, hvilken summa sedermera fördelas på hvarje hemman och hemmansdel efter dess storlek; och får Skatteköp derefter ske, i enlighet med hvad derom i allmänhet stadgadt är. 8o Den i4 Maji» 5:o» Alla de sålunda å RecognitionsSkog skattlagde odlade lägenheter, hvarå Åbo finnes, skola deltaga i de skyldigheter och besvär, som Kronooch Skattehemman åtfölja; hvaremot de hemman, som i följd af Skattläggningen endast bestå af Skogsmark utan Åbo, och af hvilka Skogens afkastning är det enda, som skall kunna ansvara för hemmanets grundränta, varda på femtio års tid befriade ifrån deltagande i ofvannämde onera af hvad namn och beskaffenhet de vara må. Efter denna tids förlopp skola undersökningar å alla sådane hemman hållas, så att, om under tiden odlingar och Åbo på sådane hemman tillkommit, de då höra ingå uti och utgöra de onera, hvarföre de såsom ödeshemman varit befriade. B i l. N:o 1. Norra Bredsjö Hyttas RecognitionsSkog i Örebro Län.
Stockholm den 15 November 1823, Utdrag af ConstitutionsUtsJottets Proto coll den 15 November 1823. S. D. Föredrogos Ridderskapets ocl Adelns samt BorgareStåndets Remisser a1 den y:de och BondeStåndets af den io:di dennes, hvarigenom — Andre åter yttrade att RiksgäldsCon toiret icke med egna medel, utan endast såsom Banquens Ombud och på dess vägj^j nar, bestridt t ilialDisconternes utredning) att inkomsten och utgiften dervid, likasom vinsten eller förlusten, varit och är ingea annans än Bankens; att, på denna grund ifrågavarande, nu mera, efter utredningen fullbordan, opåräknade utgift jemväl korn me att i sjelfva verket tillhöra Banken men Constitutions-Utskottets betänkanden, 313 men icke RiksgäldsContoiret och att sålunda 69 § Regeringsformen vore härvid helt och hållet otillämplig, samt ändtligen att målet, antingen det betraktades såsom rörande en tillfällig utgift från Banken, eller såsom motion om försutten prfescriptionstids återställande, är, i båda händelserna, af egenskap att kunna afgöras genom Tre Stånds be lut, och att, der Två Stånd stadnat emot Två, böra förfalla: Det en da behandlingssätt, som enligt dessa Ledamöters öfvertygelse, instämde med Grundlagens klara föreskrift, hvilken de trodde sig ovilkorligen förbundne att efter bokstafven tillämpa. Mot beslutet reserverade sig, på de !ör minoritetens mening anförda skäl, Herr 'rofessorn Doctor Cederschjöld, Herr Proessorn Doctor Forssell, Herr Professorn poctorn Thyselius, Hetr Stats StadsMajoten Weslin, Herr Grosshandlaren Rydberg, Herr Lagmannen Falkman och Herr CorntoerceRådet Egge. Ut Supra Ex Protocollo J. D. Walerius. Bihang till R. S. Prot, 3:dje Sami. 40 514 Constitutions Utskottets Eetcinhanden. Ankom den 21 November 1823.
— Med den kännedom, som nu är så allmän oin sednare tiders förbättringar af transportmedlen, anser jag öfverflödigt, att inför H. R. o. Ad. orda något om det ena eller andras företräde, men utbeder mig att få fästa uppmärksamheten på ett transportmedel, som hitintills föga, eller alldeles icke för längre sträckor, blifvit inom fäderneslandet begagnadt, nemi. jernvägarne. — Den mängd af Stora segelbara sjöar, hvaraf vårt land öfverflöda!-, gör på ganska många ställen canaler, såsom de förras sammanbindningsmedel, långt mera användbara än jernvägarne; mender blist på slussvatten förekommer, der inlösen af dyrbara verk och inrättningar eller andra locala omständigheter skulle göra en canalanläggning alltför dyrbar och således icke räntebärande, ännu mindre vinstgifvande, — der kan en jernväg med större förmån befordra varutransporten. Denna sednare har dessutom det företräde, att en långt större del af året vara begagnelig än eanalen. Redan ifrån de första vårdagarna, när banan blifvit befriad från snön, oclj då ännu både canalerne och sjöarne äro isbeläckta, är jernvägen farbar och blifver det, intilldess de stora snöfallen åter inträffa; och roan torde sålunda utan öfverdrift kunna antaga, att i södra och mellersta delarna af fäderneslandet blir detta transportmedel användbart nio månader årligen, samt under bar-vintrar kanske hela året. — Af dessa och flera skäl, som här vore alltför vidlyftiga att anföra, anser jag mig böra hos R. H. St. vördsamt föreslå, först och främst, att af det Statsanslag, som nu finnes upptaget för vattencommunieatiouers öppnande, äfven understöd måtte kunna meddelas lill de enskilde eller bolag, som vilja anlägga jernvägar, der sådane finnas ändamålsenligare än canaler; och sedermera, i sammanhang dermed, att anslagets benämning måtte blifva: till inrikes communica tioners befrämjande, på det alt rubriken ej måtte lägga hinder i vägen för medlens disponerande till nyssnämnde ändamål. Jag anhåller vördsamt om remiss till H. Stats-TJtsk. å detta meni.
Han har sagt, att om man klandrade formen för ärendets behandling, så borde sådant ske i Const.Utsk. genom anmärkn. mot Konungens rådgifvare. Om man så gjorde, månne man dermed vunne någon utredning i sak? Visserligen icke. Stats.Utsk. befunne sig i samma kunnighet eller okunnighet som förut. Min mening är icke alt åstadkomma trassel, utan Den 8 J a n u a r i. Si en fullständig upplysning om ärendet, och derföre har jag instämt med Frih. Cederström, Jakob. Hr Sandströmer har sagt, att det kunde vara likgiltigt, hvem som yttrade sig föret eller sist i en fråga, blott yttrandet skedde med vederhörl. sakkännedom. Nå väl ! -hg vill antaga att SlatsUtskis samtlige ledamöter ägde kammarråds kunskaper och erfarenhet. Men de äga dock icke kanunarcollegii arkiv eller kontors-chefers och andra underordnade tjenstemäns biträde för frågans utredning. Afven om de hade alla dessa tillgångar, så sakna de tid alt med erforderlig noggrannhet anställa undersökningar i det ämne, som nu blifvit föremål för vår öfverläggning. Det är klart att StatsUtsk. först mäste tillse, att Statsregleringen blifver färdig. Dä man känner vidlyftigheten af delta arbete, och mängden af de K. propos:r som dermed sammanhänga, så lärer väl ingen kunna föreställa sig, att StatsUtsk. skall medhinna både detta åliggande och en grundlig granskning af comitéens förslag under den tid, sorn för riksdagens fortfarande anses vara bestämd. Granskningen kunde då endast ske på måfå, hvarmed riket och de sakägande icke kunde vara belåtna. När man väl icke beslutar sig till att afgöra denna vigtiga fråga ulan vederbörlig utredning, sä lärer remissen till StatsUtsk. blifva utan annan påföljd, än ett sådant svar. Gr. Anckarsvärd har sagt, att comitéens förslag vore öfver allt beröm. Om så förhåller sig, hvarföre hafva icke kammarcoll., statskont. och jemväl kammarrätten fått tillfälle att instämma uti detta loford? Manne, om man väntat sig något sådant, man gått collina förbi?
Efter först till bifall å Utsk:s yttrande framställd propos, som besvarades med Nej, bestämde E. o. Ad. arfvodet för ifrågav:de StabsChef till 1,000 Edr Ernt. Beträffande sedan Utsk:s i afseende på StabsAdjutanten afgifna yttrande, yttrade Hr af Klint: På samma skäl, som jag nyss anförde med afseende på StabsChefen, får jag anhålla att arfvodet för StabsAdjutanten vid Gardes-brigaden bestämmes till lika belopp, som för de öfriga StabsAdjutanterna, eller till 600 Edr Ernt. Erih. Tersmeden: Hvad beträffar lönen för de öfriga StabsAdjutanterna, så är något beslut derom ännu icke fattadt. Utsk. har med afseende på dem tillstyrkt K. M:s Propos., och derföre ålderås lön intagen i slutsumman. Vill man nu förhöja lönen för StabsAdjutanten vid LifGardes-brigaden, så torde man icke böra bestämma någon summa, utan endast säga: StabsAdjutantens lön bestämmes lika med de öfriga Adjutanternas. Hr af Klint: Jag inser mycket väl riktigheten af Erih. Tersmedens anmärkn., men då den punkt, som handlar om arfvodet för StabsAdjutanten vid LifGardes-brigaden, nu var före, ansåg jag mig genast böra förklara min åsigt, på det man icke.sedan skulle kunna säga, att jag låtit frågan oanmärkt passera då den föredrogs. Propos. till bifall å Utsk:s förev:de yttrande blef nu först framställd, men besvarad med Nej; hvarefter arfvodet för ifrågav:de StabsAdjutant af E. o. Ad. bestämdes till 600 Edr Ernt. Mom. litt. c., ang:de arfvodet för StabsChefen hos KavalleriInspektören. Bifölls.
Märeta i Trållsåsen som nu sidsta fattigdelning undfått fattigdelen, måtte hädanefter ei mera niuta densamma i Näskått, utan Rödön, der hon i yngre åren tjent, sedan hon från Hammerdal kom, hwarest hon född är. 4. Socknestugumannen Lars Lindgren, som förl. midfastosöndag updragit orgelwärcks dörren, och ryckt låset ifrå, erkände sitt fel, och anhöll, at församlingen wille ei hans förseende beifra. Och som, wid efterfrågan, fants, at det hwarken af ondsko, öfwermod el:r illwilja skjedt war, utan endast i tanka at söka rum; så blef med församlingens öfwerenskommelse, och efter Lindgrens eget yttrande, honom ålagt at til kjyrkan giöra 3 dagswärken. 39 Som Erich Olofsson i Nordanälfwen, hwilken ibland socknens äldste warit, med döden afgången är, så blef i hans ställe Jon Olofsson i Bjerte dertil genom lottning walder. 6. Påmintes, at läcktaren på norra wäggen något sigit, af orsak at läktarestolpen är ei satt på stenfot, utan endast på gålfkolningen som nu mera börjat ruttna; hwarföre beslöts, at stenfot af grunden bör upsättas och läktarepelaren derpå grundas. Rödön 29 maj 1768 Källa: Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 124–125, ÖLA. Helga Trefaldighets söndag i Rödön, 1768 1. Kyrkooch fattigräkningarna erkändes för richtiga. Behållning i kyrkan 2444: 18 öre kop:rm:t. I fattigcassan, til nästa år 9 d:r 5 öre. 2. Ibland fattigas antal intogs enkan hustru Märet Olofsd:r i Mjäla. Församlingen frågades om de wille låta enkan hust. Märet i Trållsåsen njuta fattigdel här i Rödön? Swarades Neij. 4. Enk. h. Karin Olofsd:r i By anhölt at få njuta fattigdel.