Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Också beträffande en sådan traktats vederbörliga bemötande, bör det väl ur samma synpunkt finnas, äfven utan detaljbevisning, sjelf kl art, att vårt fattiga och emot det industrielt öfvermägtiga franska så platt vanmägtiga svenska folk, enär det tillförene, i följd af ofta medgifna tullnedsättningar, mod deraf föranledda så väl franska seders som franska sakers allt ymnigare införsel, redan nog mycket från dess allvarligare förfäder vanslägtats, visserligen icke må böra af dess egna ansvariga målsmän blottställas för vådan, att i följd af en fegt tillstadd ännu friare dylik införsel af njutningarnas retelsemedel än ytterligare förvekligas, utarmas och skuldsättas, för att ändtligen under oket af både inoch utländskt penningetyranni varda förslafvadt. Redan är, som man väl vet, för salderandet af öfverimporterade öfverflödsvaror, en ej ringa del af den fäderneärfda fosterjorden pantsatt i utlandet; och den vanliga invändningen att skulden derför bvilar på afnämarne sjelfve, såsom alla, hvar för sig, sjolfmyndige, är väl ej anuat äu en protest emot bebofvet och verkan af all lag och regering. Yore ej i daglig handel och vandel privatmännens sjelfmyndighet esomoftast motsatsen till folkets och Statens, så beböfdes ej hvarken folkrepresentation eller statsstyrelse, än mindre årliga riksdagar. Också derest nu traktaten fastställdes, vore ej, — må väl frågas, — dermed för folk och rike så bestäldt, som funnes här redan intetdera, eller åtminstone intet sjelfständigt, hvarken folkförmynderskap eller riksregemente?“ 7:o. Af Prosten Bergvall. 8:0.
Då Fullmäktige alltså funnit förändringen, hvarför något hinder i Bankens eller Banko-diskont-verkets nu varande organisation icke möter, höra blifva håde nyttig och ändamålsenlig, hafva de likväl förutsatt, dels att vid fondernas sammanslagning åt Diskont-direklionerne må öfverlemnas att med full frihet och följaktligen ulan åliggande att för det ena eller andra föremålet afse någon bestämd summa, kunna, på sätt med Bankens säkerhet i främsta rummet och tillbörligt å de särskilda näringarnes intresse i andra rummet öfverensstämmer, fruktbargöra det afsatta kapitalet; dels ali Fullmäktige må berättigas alt kunna höja räntan till det i lag stadgade högsta belopp och alt åter åtminstone till en viss gräns sänka densamma, när omständigheterne dertill föranleda, och dels att nu stadgade utlåningstid mot pant af jern och vågförda effekter samt tackjern må inskränkas till 6 månader, utan ovilkorlig rätt till lånens omsättning, men med befrielse från den för lån på tackjern nu föreskrifna uppsägning. Öfver dessa af Fullmäktige framställda förbehåll kommer Utskottet att här nedan sig yttra; hvaremot Utskottet, beträffande frågan om och i hvad mån tillökning i förvaltnings-kostnad kan genom jern-lånerörelsens öfverflyttning från Låne-afdelningen till Banko-diskont-verket föranledas, nu får, på grund af Fullmäktiges åberopade utlåtande, meddela, hurusom Bankens Under-styrelse och Banko-diskont-direklionen, i ämnet hörde, förklarat den förra eller Under-styrelsen, att genom öfverflyttaingen någon besparing i Bankens förvaltnings-kostnad icke konime att beredas, och den sednare eller Banko-diskont-direktionen, att som ökade göromål icke kunde Diskontverkets nuvarande tjenstemanna-personal åläggas, blefve ytterligare anslag af nöden, hvilket Direktionen förmodade kunna åtminstone till en början inskränkas till ett belopp, motsvarande inkomsterne för en tjensteman i Bokhållareeller möjligen Kontorsskrifvare-graden.
Brefven den 5 och 30 Sept. 1.743 > såsom belägen på en till Handel ifrån Kronan förbuden ort i nejden imellan Kungsgårdarne Eskilstuna, Sundbyholm, Kongsberg och Räfsnäs, ansedd såsom omistelig för Kronan, samt den vöre kringfluten , beväxt med ung skog, jemväl bestod af äng och högre jordmon, samt hade svarsgått fiske, sä att ett godt hemman der kunde iniättas , så har Kongl. Majit, enligt Riksens Ständers underdåniga yttrande, genom nådigt Bref af den 27 October 1747 förklarat, att Lindön ej kunde till Skatte säljas eller i vederlag för utbyte från Kronan lemnäs, såsom af Säteriegenskap, utan söm för öfrigt var ovisst, huruvida Kronan eller Baron Sack vid det anrnäldta bytet kunde få öfverrenta, innan bytet vöre afslutadt; så ifall det då befinnas skulle, att för honom brast, kom med dess ersättning efter omständigheterna att förfaras, och förordnades derjemte, att Lindön borde refvas och skattläggas, samt att i händelse denna lägenhet, i anseende till dess mindre tjenliga-belägenhet, icke Lunde A bi - 858 Dm 7 Julii bibehållas såsom boställe för Provincial-Scheffern, utan dertill i stället komma att användas det föreslagne hemmanet Kullersta ^ Mantal i Vallby Socken af Öster - Rekarne Härad, borde då varande Scheffern Troilius vid åbo-rättigheten af Lindön bibehållas framföre någon annan, emot de deraf gående utskylder. Till följe af sistnämde förordnande och Kongl. Maj:ts derpå grundade Bref af den 2& Nov. 1747 har Lindön blifvit af Landtmätaren Moin geometrice aftagen och på Charta lagd samt den 26 Aug. 1749 af vederbörande skattlagd till 4- Mantal med iS Hal. 28 sk. 5 p:r silfvermypt grund-renta , hvarmed den ock i Jordeböckerna blifvit upptagen.
Inom Ridderskapet och Adeln hafva nemligen dubbelt så många talare yttrat sig för bördsrättens afskaffande, som de, hvilka endast yrkat en ytterligare inskränkning deraf, och äfven inom Bonde-Ståndet har det öfvervägande antalet af de många ledamöter, som sig yttrat, ansett ifrågavarande tvångsrätt till åtkomst af fast egendom böra alldeles försvinna. Denna märkliga omständighet har Lag-Utskottets Utlåtande M 49. 29 ock utgjort ett af skälen, hvarför Utskottet ansett sig icke kunna såsom sitt förslag upptaga och förelägga Rikets Ständer det af Högvördiga Preste-Ståndet. såsom ofvan är omförmäldt, fattade beslut i ämnet, enligt hvilket blott en inskränkning skulle ske i de till börd berättigade slägtled, men hela institutionen i öfrigt jemte dermed förenade olägenheter qvarstå. En sådan lagförändring skulle ej heller, såsom Utskottet redan i sitt förra betänkande anmärkt, hvila på någon rationelt riktig princip, och en sådan borde väl följas, om, med bördsrättens bibehållande, någon förändring i stadgandena derom borde ske. Det låter sig nemligen icke försvaras, hvarföre t. ex. ett syskonbarn till en säljare af arfvejord skulle presumeras äga mindre kärlek till den sålda jorden än säljarens son, i händelse jorden nyss förut, såsom genom lottning vid arfskifte, tillfallit säljaren efter hans och syskonbarnets gemensamma farfader. Syskonbarnet stöde till och med i detta ingalunda sällsynta fall, så att säga, ett led närmare den försålda arfvejorden än säljarens egen son. Utskottet vågar derföre antaga att Högvördiga Preste-Ståndet, med afseende å hvad sålunda blifvit anmärkt och hvad i de öfriga Riks-Stånden förekommit, skall vara villigt att, med frångående af sitt redan fattade beslut, antaga det förslag, Utskottet här nedan framställer till Rikets Ständers pröfning. Sjelfva redaktionen af detta förslag öfverensstämmer med uppställningen af den utaf Rikets sednast församlade Ständer beslutade och af Kongl. Majit den 21
Mits serkilta Nåd. föreskrifter, har Utskottet uti dess Betänkaude N:o 62 föreslagit de åtgärder som ansetts behöflige med hänseende till förskotts-tagarnes redovisningsskyldighet; men på det äfven beloppet af sådane oredoviste förskotter, malte uti räkenskaperne vara synligt, och den å dem skedde tillkomst eller förminskning må kunna controlleras, har Utskottet ansett lämpligt, att alla sådane förskotter böra särskildt i RiksHufvudboken balanceras, och intill dess vederbörlig redovisning egt rum, betraktas såsom en StatsVerkets tillgång, och finner Utskottet för detta ändamål tjenligt föreslå: att uti RiksHufvudboken matte, f. o. m. för i83o, en särskild GeneralRäkning inrättas, hvilken ej allenast skulle upptaga de från föregående och till påföljande året befintelige oredoviste förskotter, och de sorn under året tillkommit, utan jemväl afföra de som blifvit redovisade eller uterersatte; samt att resultatet af desse förhållanden derjemte mätte uti RiksHufvudbokens CpaitalRäkning jnga. Enahanda Grewera/Räkning anser Utskottet, i öfverensstämmelse med dess af R. 11. St:r redan gillade förslag uti ofvannämnde Betänkande Nio 63, böra uti ^78 Stats-Utskotets RiksHufvudboken finnas öfver g:de IIufvudTitelns ute» stående fordringar, jemte de lån eller förskott som af samma Titels tillgångar årligen må blifva utbetalte eller återlkjviderade, så att det vid hvarje års början oell slut utestående Capitalet blifver synligt och uti Riks Hufvud bokens CapitalRäkning balanceradt; dock utan att någon sammanblandning med Titelns årliga anslagssumma härigenom måtte kunna äga ruin.
I hvad samband den olika arfsrätten stått med det fordna odalsystemet å landet, kan slutas äfven deraf, att i städerne en sådan olikhet icke egt rum; och alt man ej heller i senare tider ansett nödvändigt och gaglieligt att bibehålla denna olikhet, finnes deraf, att, enligt de för presterskapet år i56g ulgifna artiklar, uppå dess egen anhållan, blifvit stadgadt, det söner och döttrar skulle ärfva lika, ehvad egendomen vore belägen i stad eller på landet. Bilt. lill R. St. Man har emot den nu ifrågavarande lagförändringen invändt, alt den skulle minska allmogens besutenhet, och verka derhän , att någon del af den jord Bonde-Ståndet nu innehar, skulle frångå detsamma; men denna föreställning anser Utskottet vara uppenbart felaktig. Om än Jagförändringen å ena sidan medför den påföljd, att bondesonens egen arfslott, då han har syster eller medarfvinge af qvinnokönet, minskas, så kan i det stället hans hustru komma att i boet införa så mycket mera; och på det hela måste förhållandet nödvändigt blifva enahanda, sora hittills. Man har också anmärkt, att lagförändringen skulle föranleda till en möjligtvis skadlig hemmansklyfning; men till bemötande häraf får Utskottet erinra, att då arfvingen till en systerlott är berättigad utbryta densamma, så vida hon derå finnes besuten, måste nödvändigt mindre jordlotter uppkomma efter nuvarande arfslag, än efter den föreslagna nya» För öfrigt är det skäl, man sålunda velat hemta från förmenta olägenheter af för stor hemmansklyfning, helt och hållet oeconomiskt, hvadan correctivet emot dessa olägenheter icke bör nedläggas uti arfslagarne, utan hädanefter såsom hittills har sin rätta plats uti de serskilda stadganden, hvilka om grunderne för hemmansklyfning äro eller varda meddelade; och Utskottet finner icke hinder, att, för den händelse, då broder och syster gemensamt ärfva så liten fastighet å landel, att den ej väl kan delas eller klyfvas, det må vara brödren medgifvet, att systerns del till sig lösa.
En » sak », som mamman båd ' tröttar, plågar, Fast hon ej klagar, nej tiger stilla Och tåligt lider — allt för sin lilla. Hvad åker Olle » så rysligt gärna », Och flickan också, den lilla Berna? Och säg: hur synes » den lilla mannen », Där stolt han åker med lilla grannen? Hvad man skall göra att mager blifva. Ett ord som köpmännen ofta skifva. Ett annat — jag dig till hjälp vill säga, Att ordet fel vi för detta äga. Visst synonyma ä ' dessa båda. Du i din framtid ej klart kan skåda, Men du kan — hvad? att du säll skall vara. Nu ler j u allt, och du hoppas bara. Hur är den platsen, besatt ej blifvit? Hvad tidningsmännen oss ofta gifvit, Fastän man kanske ej bör dem klandra — Man narrat dem, och de narra andra. Man stött på mig och — man mig stötte, Man stödt sig mot mig. Usch, man mig blötte, Ack, men gissa bara — Af många slag kan jag säkert vara. Institution, hvad du än må » tralla », Som många män ' skor har hjälpt att » falla » — De i sitt » fall » drogo andra neder Och föllo så uti långa leder. Hvad man sig bör — för att icke » stöta » För hufvu ' t dem, som i lifvet möta. Hvad bör väl finnas på hvarje stuga? Och finns det icke, hon lär ej duga. Och så ett ord, kan betyda mycket, Men stundom menas » ej hela stycket-. Hvad litet hvar vill till julen göra, Ty smakar bäst hvad man själf fått » röra ». Hvad kan jag nu —? alt du väl har lyckats, Och att mitt hela i bitar styckats? Det låter grymt. Ä ' vi kannibaler? Det stöter nästan uppä skandaler. Men ack, min vän, uti alla länder Det, bildligt taladt, ju ofta händer Att när som nästan har vändt till ryggen Och felen dryftas, han har, » den styggen », Hvar » dra ' r sitt strå ». Det blir många tycken, Och nästan » verkligt » — han slits i stycken. S — m. Icke mitt Man rifvit mig. Hvar liten flinga, fjäderlätt, Som faller ifrån rymden, tätt.
Enär det såsom prejudikat synes Utskottet särdeles betänkligt, om Staten för sådant ändamål skulle, sedan ett med bidrag af allmänna medel linderstedt arbete blifvit verksteldt, lemna ytterligare statsbidrag åt det enskilda bolag, sorn åtnjutit det för samma företag anvisade understöd från det allmännas sida, samt derigenom blifvit satt i tillfälle utföra de arbeten bolaget åtagit sig, och då genom nu ifrågavarande låns meddelande emot den återbetalnirrgs-skyldighet Direktionen derför föreslagit, de lör bolagets förut af Staten erhållna låne-understöd stadgade betalnings—vilkor skulle komma att undergå en väsentlig förändring, anser sig Utskottet böra afstyrka Rikets Ständers bifall till det, enligt ofvanberörde Nådiga Skrifvelse, samt Herr Wedbergs härom väckta motion, af Nora-Ervalla jernvägs-bolags Direktion sökta ytterligare lån. Slockholm den H i December 1857, Reservation: af Herr R. Montgomery Cederhjelm: »Emot Utskottets med en rösts pluralitet fattade beslut att afstyrka allt låne-understöd till Nora-Ervalla-jernvägen, får jag mig reservera. Vid Riksdagen 1850—1851 beviljades af Rikets Ständer 225,000 R:dr B:ko, hvaraf 75.000 R:dr såsom anslag och 150,000 R:dr såsom lån, för anläggandet af en hästbana mellan Nora och Örebro, med en beräkna d kostnad af 450,000 R:dr. Då sedermera, genom den vid samma Riksdag medgifna ränte-garantien, arbetet med Köping-Hult-banan företogs, blef det olämpligt att bygga en hästbana mellan Nora och Örebro, då man för halfva vägsträckningen skulle haft att täfla med den i samma riktning gående Köping-Hult-lokomotiv-banan. Det beslöts således att anlägga en lokomotiv-bana, med samma spårvidd och konstruktion, som Köping-Hult-banan, från Nora till Ervalla, der den stora linien vidtog; och beräknades kostnaden till 480,000 R:dr, men har uppgått till 500,000 R:dr.
DEN GER DEN SNÅLE LIKA OFTA 1 I JAG EJ DESS MINDRE TILL MIG HELT ATT EGEN FULLKOMLIG HVEM EJ SIG VÅRT HVAD MINST MEN SKALL BESTÅ. a in DELAR M I N HISTORIA DET AR OCH TY OCH HVAD UTAN UTI HVEM FRÅGA KRIGARN KAN I KAPP HVAD I HVAD OM DET, N, 5) MIN6) KEMISK BENÄMNING PÅ ELT 7 STÄLLFÖRE8) TRÄD, 9) NÅGONTING M E D LJUSET Begynnelsebokstäfverna NA I SOLFJÄDERNS BOKSTÄFVER, SKAFT * * * * * U P P EN BORSTIG HJÄSSA, to * M E D BOKSTAFVEN BEGYNNELSEBOKSTAF, P Å DROTTNINGS (7) I CENTRUM GIFVA NAMRESIDENS. ORD GÅTA. vema PÅ ÉN STOR ORDEN 3) 6) a S 1 L E — 2 1 — L Y OCH ORDNA 2 N — DEM I EN KVADRAT, SÅ ATT D E, LÄSTA FRÅN STER TILL HÖGER SAMT VÄNUPPIFRÅN OCH NED, BILDA S A M M A ORD. » Finska ». OCH 4) HISTORIESKRIFVARO, MYCKET NAMNET Korfskinn. Teolog. Prisse. Länkgålan: 1) R i s, 2) is, 3) så, 4) år, 5) ro, 6) o k, 7) k o l, S) olja, 9) j a, 10) j a m. FÄDERNESLAND.
Detta Departement hor en Civil Fördelning för Underhälls - och RäkenskapsWerket wid KrigSAkademirn, som allksä älergär till samma För» wallning chwilken innan Letz infiytknmg l KrigsCol» gium ägde rum. AdministrarionsFZrdelningeu. KrigsMinistern befordrar de courant» ärendena Armeen fördelas pä sex Divisioner, som längre fram närmare sommer ali utmeckias - 6l4 Den ro Janna lii. na till werkställighet genom twenne Departement, nemi. ctt General2ldjucai'.cs-DeparceiNLttr, och e!t GeneralIiitendenks-Depat remene. i.o GeneralAd/ueantcn hss NrigsMuitstern ärLdef för föestnäinda Departement Derkitt höra atla sad ura egentestgt militära mäl,som nu ge» nom Konungens tjenstgörande GeneralAdjukant svrArmen expedieras, rch söredeagcr filrdes GeneralAdjutanten hos KrigsMinistern olla mäl lom rö^a Droppars upobrott och rörelse, och expedierar olla Order som röra Armens operctromr, ware sig i krig eller fred. Till detta Departement ingä olla Förslag och Rapp Mer, Mönsterwerk 06) andra handlingar, som h siva sammanhang med Droppar» nas tjenstbarhet och kommendeung«r. GencralAdiukanten har twenne underlpdande Kontor, som förestäs af rweime Ofwer2idjntan. rer, den ena för Swea, den andra för Götha Rikes militär Cowmando mål. Hmardera Kontoret deljenee as en mindre KansliSkat. Mönstringar och Inspektioner inom Armän förrättas genom de af KrigsMmistern särssilt dertill kM-menderade GeneraiÄdjutantec, hwilka sedan till GrueralAdjutaiits-D^partement.t deröfwer inlemna sina rapporter. De ämjuta under deras embetsförräktnjngar Traktamente enlig!
Ständers förväntade Beslut, istället för interims-stal lärer förvandlas till ständig; så vore Motionairens syftning med sin framställning, att de dubbla tjenståren böra försvinna, så snart desse förhållanden inträdt, hvilket vid de ofvannämnda nya Skolorna bör genast ske och vid de gamla successivt: att hvad de utom Läroverken befintlige dubbla tjenstår beträffar; så enär de förmodligen tillkommit i anseende antingen till trägnare tjenstgöring, eller såsom surrogat för sämre lön, men det torde vara nogsamt kändt, att Presterskapet, serdeles i större församlingar, har lika ansvarsfullt och mera träget arbete, än mängden af Regements-, Bataillonsoch Hof-Predikanter, Docenter, Amanuenser, Skolmästare, Slottsoch Fångprester, Vice-Pastorer och Comministrar i Hufvudstaden och annorstädes, Cantorer, Lärare vid Söndags-skolor, m. fl., sorn räkna dubbla år{ samt det icke kan vara med rättvisa öfverensstäm - Allm. Besv.- Och Occon.-Utsk. Betankande N.o 93. 7 mande att församlingarnes Presterskap skall, genom minskning i befordringsrätt, ersätta hvad i andras lönevilkor brister, och dymedelst uppoffra det dyrbaraste en Tjensteman eger till deras fördel, som böra njuta vedergällning af dem, sorn draga nytta af deras tjenstebefattningar;—■ borde, i likhet med hvad Kongl Läroverks-Comiteen föreslagit, alla dubbla meriter vid tjenster utom Elementar-Läroverken, under hvilken benämning som helst, vid första inträffande ledighet, försvinna.
Här har blifvit anmärkt, att utsträckning af arrendetiden till 5o år skulle blifva skadlig i anseende till ornbytligheten af Ekonomiska författningar. Med bästa vilja, att uppfatta premiss och conclusion har det icke varit för mig möjligt, att finna hvad samband det ena har med det andra. Är ombytlighet i Ekonomiska författningar skadligt i det ena fallet, är det äfven händelsen i det andra, eller ock tvertom, och för mig är det icke fattligt, hvad den värde talaren härmed velat bevisa. Att enskild man icke på längre tid än 3o år vanligen utarrenderar sin jord, vill jag icke bestrida, ehuru denna regel icke är allmän, men äfven detta bevisar ingenting, ty Staten måste hafva till ögonmärke det helas förkofran, hvaremot den enskilte ofta får taga i beräkning föränderligheten af den ekonomiska enskilta ställningen, utan afseende på hvad som skulle kunna föröfrigt vara det nyttigaste. HerrMunck af Rosenschöld: Det synes som flera Ledamöter äro af den tanka, att speculanter icke felas, hvilka äga penningecapital till det belopp, som erfordras för att både utbetala städjan, köpa inventarium och behörigen sköta bostället. Så - Den 18 November f. m. 83 dana tror jag likväl höra till undantagen. De, som speculera på arrende af mindre jordegendomar, hafva åtminssone icke större capital, än att de få skuldsätta sig för inventarium m. m. om de skola genast erlägga en betydlig penningestädja. De, som hafva större capitaler, köpa heldre egne hemman på utmätnings-auetioner, som å sådana nu mera äfven oftare förekomma, än arrendeauetioner. Jag ber om Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att säkerheten för arrendets utgörande beror äfven på säkerheten hos borgesmännen, och att man icke blott bör söka denna säkerhet i städjan, utan ock i boställets bättre skötsel, hvartill fordras ett penningeförlag, sorn arrendatorn kan blifva beröfvad genom erläggande af städjan.
Såndet, som godkänt öfverflyltningen, beslöt att förslags-anslaget till Lappmarks Ecclesiastik-verk må uppföras till det enligt sista stats-regleringen bestämda beloppet af 7,000 R:dr. 3:o Universiteten. a) Beviljade Ståndet fortfarande utgåendet af de vid sistlidne Riksdag till Universitetens materiella behof beviljade 4,000 P:lr för hvartdera, eller sammanlagdt 8,(X)0 R:dr, alt på stat uppföras. Likaledes biföll Ståndet för samma behof ytterligare 2,000 R:dr åt hvartdera af Universiteten i Upsala och Lind, att på stat uppföras; uppgående 554 Prot. TJtdr. d. 12 dug. 1840. således anslaget till materiella behof för hvarje af Universiteten till 6,000 R:dr. b) Beviljade Ståndet den af Kongl. Maj:t äskade tillökningen uti Universitcts-lärarnes löner af tillsammans 3,300 R:dr för hvartdera Universitetet, alt å stat uppföras. c) Biföll Ståndet, alt 4 nja löner å 1,600 R: Ir må å stat uppföras för 2:ne Professorer vid hvaitdera Universitetets verldsliga faeulteter, deraf minst en i den juridiska, samt Utskottet föreslagit i afseende på löneturen emellan de redan varande och de nu blifvande nja Professorerna. Derjemte ansåg Ståndet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t framföra den önskan, det läcktes Kongl. Maj:t i Nåder meddela föreskrift, att föreläsningar öfver Rikets grundlagar och constilutionella institutioner må vid Rikets Universiteler hållas.
Men då Staten af deras löuer återtager en del deraf uti Statsbidrag och således embetsoch tjenstemännen tillhöra öfrige skattdragande medborgare så tinner jag det till och med uteslutande utur denna synpunkt, vara rättvist och billigt att tillerkänna både valrätt och valbarhet åt embetsoch tjenstemännen, utan afseende på huruvida de äga eller icke ega jord eller fastighet på landet eller i städerna. Svårigheten är visserligen på hvilket eller hvilka af de 4 redan be - Den 27 Maj i', m. 185 fintliga Stånden de böra insättas. Jag har i detta afseende tagit mig friheten uti mern. till H. Const.Ulsk. af d. 16 sistl. Januari göra ett förslag grundadi efter mill förmenande, på den naturligaste grundprincipen för all klassifikation. Ett folk indelas naturenligast i 3:ne Stånd, eller stora hufvudklasser, hvilka representera de mest skil jagtiga intressen: nemi. Landets, Städernas och intelligensens. Till våra Bondeoch Zforg-areStänd, rätt representerade, vore således tillräckligt lägga ett 3:dje Stånd, representerande intelligensen; men då Adeln, såsom Stånd, ännu synes behöflig för den ärftliga monarkien, och riktigheten att åt Kyrkan äfven bibehålles eli rum uti representationen icke eller kan underkännas, ehuru detta rättast borde finnas inom det Stånd, som representerar intelligensen; så har jag, med bibehållande af Adelns och Kyrkans representationsrätt, låtit R. o. Ad. samt PresleSt. förblifva uti deras nu varande förhållande till de 2:ne andra Stånden, samt sökt inrymma de förut orepresenterade på de redan befintliga Stånden. Jag vidhåller visserligen ej uteslutande mitt förslag, hvilket väsendtligast öfverensstämmer med Hr Gr. Lagerbjelkes; utan anser jag alt detta, såsom mycket annat, som kan vara villrådighet och olika meningar uriderkastadt, bäst öfverlemnas åt H. Const.- Utsk:s uplysta pröfning, att sammanjemka. Jag tror endast att rättvisa, billighet och äfven klokheten bjuda, att icke utesluta ifrån representationsrätten embetsoch tjenstemän äfvensom läkare.