Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
C. i markegångstaxorna införes: hvarom Kongl. Majits Befallningshafvande i berörda län borde till behörigt iakttagande och vederbörandes förständigande underrättas. 17:o af den 26 Oktober 1860, angående ifrågasatt upphörande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk, och socknarnes rotering. (191.) 1861 den 15 Januari i underdånighet föredragen: och Kongl. Majits Befallningshafvande i Orebro län anbefalld att infordra innehafvarens af Dylta svafvelbruk, till Kongl. Majit ställda bestämda förklaring, huruvida han, för åvägabringande af reglering i de uti Kongl. Majit till Rikets Ständer den 27 Oktober 1859 i ämnet aflåtna nådiga skrifvelse omförmälda hänseenden, samt emot det att han utan tvist till kronan återlemnar dispositionsrätten öfver de ifrågavarande tvenne allmänningarne, åtnöjes med det föreslagna ersättningsbeloppet af 88,587 Rdr 80 öre Rmt. Sedan förrberörda förklaring af Bruksinnehafvaren inkommit, blef målet öfverlemnadt till Finans-departementets vidare behandling. 18:o af den 28 Oktober 1860, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 9:de Hufvudtitel. (205.) Transsumt deraf öfverlemnadt från Finans-departementet genom protokolls-utdrag den 23 November 1860. Den 21 December genom Landtförsvars-departementet i underdånighet föredragen: och, beträffande det af Rikets Ständer till Kongl. Majits disposition anvisade anslag af 20,000 Rdr årligen, att i mån af behof användas till understöd åt sådana äldre från Arméen och Flottan afskedade officerare och underofficerare samt läkare, som i Sveriges sednaste krig deltagit och hvilka kunde finnas vara för sin nödtorftiga bergning i verkligt behof af dylikt understöd, blef allmän kungörelse härom utfärdad till vederbörandes kännedom, äfvensom nödiga föreskrifter meddelade om hvad blifvande sökande härvid hade att iakttaga.
Enär K. M. d. 29 Januari 1817 i nåder godt funnit, att i bref till domkapitlet i Hernösand förordna, det domkapitlet, med afseende å då inom en del af stiftet upkomna religionsslridigheter, borde med sorgfällighet tillse, att preslerskapet måtte tillåta hvar och en, som det åstundade, att få nyttja den förra eller med Svebilii förklaring försedda Lutheri-katechesen, samt att denna äfven måtte helst brukas intill dess all fördom emot den nya af Ärkebiskopen D:r Lindblom utarbetade katechesen kunde betagas, äfvensom preslerskapet jemväl, då den nya katechesen nyttjades, i synnerhet i anseende litl de derstädes införda enl. den nyare bibelöfversätlningen förändrade skriftens språk, iaktloge all försigtighet och tjenlig upmärkliet; hvarjemte K. M., d. 10 Mars samma år, täckts, genom föredraganden, Statssekreteraren Nils von Rosenstein särskilt meddela Biskopen D:r Almqvist den närmare underrättelse om K. M:s Nåd. afsigt i ämnet, att meningen ingalunda vore att utesluta nya katecliesens begagnande, helst med de yngre, då sådant utan fara af olägenhet kunde ske; men att det måtte verkställas efter föräldrars önskan och med nödig varsamhet, isynnerhet i anseende till språken ur nya bibelöfversättningen, samt K. M. sålunda i Nåd. afsell den fördom och de betänkligheter, de s. k. nya böckerne, eller utom katechesen den år 1811 antagna kyrkohandboken hos endel enfaldige och samvetsömma kristne föranledt; hvilket nåd. afseende äfven ägt rum i fråga om den sedermera år 1819 antagna nya psalmboken, hvars ovillkorliga begagnande vid den allmänna gudstjensten ännu icke blifvit anbefaldt: så får hos R. St. jag vördsamt hemställa. Att R. St. mätte hos K. M. i underddiet anhålla, att K.
Emot ofvanstående beslut får jag mig reservera på den grund, att någon undersökning eller utredning af behofvet icke inom Stats-Utskottet egt rum, innan de nu ifrågavarande anslagen blifvit af Utskottet tillstyrkte. Af Herr A. ABerger: Emot detta Utskottets betänkande får jag mig reservera, helst Utskottet, hvilket först den S Januari fått emottaga Kongl. Maj:ts skrifvelse, har med sådan brådska behandlat detta ärende, att icke ens den ringaste utredning af behofvet af de ifrågasatta anslagen blifvit föremål för Utskottets öfverläggningar, till följd hvaraf så väl jag, som mången anijan mäste sakna tillförlitlig grund för bedömandet af ändamålsenligheten af hvad sålunda blifvit tillstyrkt. Långt ifrån att jag skulle nu vilja bestrida de föreslagne anslagens nödvändighet, helst denna kan vara mycket möjlig, anser jag det emedlertid vara en ganska vådlig bana Utskottet het rädt, då det tillstyrkt anslag, utan att göra den minsta undersökning om dessa behöfvas eller icke. Hade detta ärende såsom andra Kongl, propositioner genom remiss fran Stånden kommit Stats-Utskottet tillhanda, hade måhända icke för -Utskottet saknats materialier hvarpå det kunnat bygga sina åsigter o«i behofvet och nödvändigheten af desse anslag-s skyndsamma beviljande; och anser jag att Utskottet, på grund af IU7 och 57 §§ Riksdagsordningen, till och med varit obehörigt att i första hand upptaaa detta ärende, samt att praxis härutinnan, äfven om den från föregående riksdagar kan åberopas, står i strid mot grundlagens nog tydliga föreskrifter. 1 kritiska tider, då statens välfärd står på spel och trängande omständigheter gör det nödvändigt, är det i sin ordning att Rikets Ständer frikostigt räcka regerjngeo handen, under förutsättning likväl att denna regering åtnjuter folkets fulla förtroende
Indeldt 107 47 14 DrKronoio:ve Spannmål a z6 st. io 24 Oinveldt >.8Z^ Extra ordinarie Staten Indeldt 224 Z2 6 6 TrrSpan mäl a R. 8 — 4 Dr Kronolo:de Spann;äl a z6 st. z Öindeldt 589 12 8 824 48 2 4,677 r8lo ars projeckerade Star nptagcr: Zndcldr . ^07 47 14 DrKronorioirdeSpaii!!- mal a ^6 st. 1024 Oindeldr . 8,749 32 ^ 3,868 7 — Slillnadcn består deruti, alt den ersättning för Wed och Ljus, som Slotts - Preste» V/ir^U8 pä Carlsten ätnjukik nu mera, efter hans den 29 sistlidne J.umarii nmade död, förswinncr med ,1 40 Transp. n 40 Den 22 November. iZir Trancp. n 4<s Samt att pä Allmänna IndragningsSkaten blifmic flyttade de förut till indragning stälde löner och utgifter i Länen, näml.: Rdr 808 43 Landtmäteri-Staten i Baket. /82y ars (Ordinarie Stat uptager: Stat uptager: Jndeldt . 1,463 n io Omdcldt . 6,823 30 10 Rdr 8,286 42 8 Skillnaden bestar'deruti: i:o Att pä Allmänna Uc gislö-Slaten blifwit upförde: Till ;zi2 Den 22 November, Till Skrifmaterialier, Ived och andre nödige utgifter för Landtmäleri-Csntoiret 400 Till Skogsafwillringar i Wästerbotten - 6oo ^ill Refoch Skattlaggyingö-kostnader r ooo — 2,QO0 2:0 Pä Almänna Jndragninge-Staten:
79 gjorda anmälan i afseende på åtskilliga motioner ansågs ej föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. 560 Prot.-Utdrag den 8. 9, 10, 11 och 12 Juni 1857. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Stals-Utskotlets Utlåtande Nio 62, angående föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande. Angående de jernvägs-anläggningar, som blifvit föreslagna att, i egenskap af stambanor, på Statens bekostnad och för dess räkning utföras, fattade Preste-Ståndet följande beslut: Med afseende på 6:te punkten afslog Ståndet Utskottets tillstyrkande, att Rikets Ständer, för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje mot Katrineholm, måtte, till utgående under innevarande samt nästkommande trenne år, eller under tiden till 1860 års slut, anvisa en sammanräknad anslags-summa af 5,079,000 Riksdaler Riksmynt, hvaremot Ståndet beslöt, att, till fortsättande till Örebro af den, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, påbörjade stambana, s»m, utgående från Göteborg, skulle, i riktning genom Westergötland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden, anvisa Tretton millioner R:dr Riksmynt, med öfverlemnande till Kongl. Majit att bestämma de punkter, öfver hvilka banan bör dragas, äfvensom, för fullbordande af bangården jemte verkstäder i Göteborg, 465,000 Riksdaler samma mynt; och förklarade Ståndet, i sammanhang dermed, 1 ista momentet af 3:dje punkten hafva förfallit. 7ide och 8:de punkterna afslogos, och ansåg Ståndet till följd häraf all fråga om vidare yttrande i anledning af hvad Utskottet i 2:dra och 5:dje momenterna af 3:dje punkten föreslagit, hafva förfallit.
Ständer vidtaga den utväg, att Banken förskjuter de bristande $9 6,400 R:dr till dess vid Filial-Disconternes utredande desse medel derigenom efter hand återvinnas. Om Riksens Höglofl. Ständer, efter BancoTTtskottets hörande, härtill bifalla, torde hos Kongl. Majit i underdånighet göras den anhål» Ian, att Herrar Committerade till Allmänna medlens Förvaltning måtte undfå Nådig befallning, att till Fullmägtige i RikSgälds-Contoiret aflemna Uontanta tillgången af 224,600 R:dr tillika med de under Herrar Committerades vård varande Invisning^ till ett Capital-belopp af 179,000 R:dr sedan den härå upplupne Ränta blifvit godtgjord samt dessutom meddela deras öfverlåtelse på RiksgäldsContoiret af de uti Götha Canais samt Malmö Discont-Verk inne* stående medel, tillsammans 596,400 R:dr, harlan inberäknad den upplupne Räntan; hvare» Stats-Utskottets Éetän\anden. 1683 mot Riksgälds-Gontöiret skulle åligga* att genast och i den mohn sistnämnde summa till betalning förfaller, Ranken densamma i afräkning på dess förskott godtgöra. fclvad åtet angår Kongl. MajVts Nådiga Proposition, att anslagen för förre Kongl. Famillens Underhåll mätte förblifva oförändrade" lill nä■gta Riksdag; 'så har Stats - Utskottet härvid skolat 'upplysa, att desse anslag äro dels Ränta å förre Kongl. Farriillens enskildte förmögenhet R8<5 R:dr 13 sk. 11 rist, som bland StatsVerkets tillgångar till större delon ingått och använde blifvit, hvilken ränta utgör 36,158: 34. 6»> dels de af Riksens Ständer till fyllnad i Underhålls . Tillsammans R:dr 66,666 32 sk., sötn Utgår å allmänna Indragnings-Staten.
Af den jorde Maj, i anledning åf en af Herr von Engeström , jYohan Daniel, gjord motion om rättighet att med posten till Öfveroch Under-Domstolar, Collegier , Executions-säten, Consistorier med flera Embetsverk, insända de Skrifter, -Förklaringar och Handlingar, som böra aflemnäs, och att Fatalier icke böra anses förlorade , om Handlingarne uti rätter tid blifvit till Embetsverken afskickade; hafvandes dock Utskottet, till hvad i detta afseende blifvit föreslaget, icke ansett sig kunna tillstyrka bifall 6:0 Af den i8-de Maj, angående väckt fråga om sådant tillägg vid i4:de Momentet uti Kongl. FörlagsOrdningen den 24:de Februari 1748, att en Förläggare skall, för det förlag han gifver till Ståndspersoners jernoch andra bruk, njuta fä - 122 Den 3 Juni. e. ta. kerhet och förlagsrätt, icke allenast ut! inventarier och effecter, utan äfven uti alla fordringar som, enligt Bruks-bok , utestå hos sådana personer, hvilka i och för Bruksrörelsen undfått förskott och deröfver hafva räkning vid Bruket. Utskottet yttrar sig, uppå anförda grunder, icke finna skäl att tillstyrka en så be» skaffad utvidgning af Förlagsgifvarens förmonsrätt, som blifvit i fråga ställd ; och var Utskottets Memorial åtföljdt af åtskilliga Ledamöters särskildta mening. ?:0
Det var ett halft år efter den betan, som han tagit sig för att sätta bo med Anna. Det hade länge varit något emellan dem, sades det, men underligt var det i alla fall, att det skulle bli något af just nu, när han hade fått det också på sig till alt det öfriga, som man visste förut. Karlson var en stor grof karl med ett skarpt markeradt ansigte, breda skuldror, starka lemmar, vårdslös, vaggande gång och yfvigt hår, som växte långt ner i pannan. Läpparne voro svällande med ett drag af obändig sinlighet, ögonen voro gråa och genomträngande, blicken var vanligen lugn och klar, men kunde stundom få ett farligt uttryck, som såg nästan glupskt ut. Han liknade något slags stort, starkt och illa tämdt djur, och det var nog ej så sällan som hans hustru kände sig rädd för honom. Hon hade tyckt om honom länge, trots hans snedsprång, och när han kom ut ur fängelset, där han setat på vatten och bröd för fylleri och öfvervåld mot polis, hade hon lofvat att bli hans hustru, därför att han såg så olycklig ut –icke als fräck – och därför att han lofvat henne att ej springa efter andra kvinfolk och att låta bli att supa. De hade flyttat bort till en liten gård inne i skogen, och hittils hade han hållit ord. Det var icke så stora frestelser där häller. I början hade hon känt sig ängslig för att vara ensam med honom. Men han var som förändrad. Han sade henne aldrig ett ondt ord, han arbetade, han lät bränvinet vara, och när de fått sitt barn, började hon på allvar att hoppas det bästa för framtiden. Hon hade aldrig trott, att hon skulle få se honom så god och mild, som han var under den tiden, och mången gång när hon satt ensam och gaf barnet di, tänkte hon för sig själf, att om någonsin mer hans onda andar skulle få makt med honom, skulle hon bara behöfva påminna honom om de lyckliga dagarna, när han var så glad åt sitt barn. Under fem års tid hade hon dock ej behöft något sådant, och hon började nästan glömma sin första ängslan. Men då inträffade plötsligt en förändring. Hennes man blef med ens fåordig och inbunden, utan att hon kunde utgrunda orsaken.
Kongl. Maj:t har uti dess nådiga Proposition fästat Rikets Ständers uppmärksamhet deruppå att det årliga anslag till Kongl. Maj:ts hofhållning, som af Rikets Ständer vid 1823 års riksdag bestämdes, icke vidare kan efter en tidrymd af 40 år, hvarunder nästan alla utgifter ansenligen stegrats, vara tillräckligt att fylla de behof, för hvilka samma anslag vid förstnämnda tid varit beräknadt, samt att Kongl. Maj:t af denna anledning funnit sig föranlåten äska en nödig förhöjning i de å Riksstatens första Hufvudtitel anvisade medel för Kongl. Maj:ts hofhållning. Sanningen deraf att under ifrågavarande tidrymd en högst ansenlig stegring inträffat icke allenast i prisen å de flesta varor, utan ock i beloppen af aflöningar, arbetslöner och en mängd andra utgifter lärer af ingen jäfvas, likasom hvarf och en, som hunnit till något mera mogen ålder, nogsamt vet af egen erfarenhet, samlad'under vida kortare 638 Motioner nos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 265. tidrymd, än den, hvarom nu är fråga, att det inkomstbelopp, hvarmed han för ett eller annat tiotal af år sedan beqvämligen kunnat reda sig, nu mera nödvändigt kräfver ett tillskott, så vida de behof, hvartill det då var tillräckligt, fortfarande skola fyllas. Vid sådant förhållande lärer ej heller rättvisan och billigheten deraf att Kongl. Maj:ts hofhållningssumma erhåller en efter nuvarande tids fordringar lämpad förhöjning skäligen kunna bestridas, och hvad rätt och billigt är, det vill ej Svenska folket neka sin Konung, — derom är jag förvissad, lika litet, som det lärer finna med sin värdighet öfverensstämmande att, sedan dess uppmärksamhet blifvit påkallad å det nu förhandenvarande missförhållandet, hänskjuta dettas afhjelpande till framtiden.
Men nu för tillfället får ni ursäkta, att jag inte har tid med er, min unge vän. Om en vecka kanske; men var vid godt mod, jag tror nog att jag kan hjelpa er ur klämman. Jag har tämt värre odjur förut än er svartlockiga sirén tyckes vara. När reste ni från E–tuna i morse? – Klockan 4,5. – Och ni fick vänta i Flen på uppgående snälltåget. Om jag inte mins orätt passerar nedgående tåget från Stockholm–Flen ungefär samtidigt? – Alldeles riktigt. – Och ett tåg går sedan från Flen till E–tuna, eller hur? – Jo, det anländer dit klockan 7,50 på morgonen. – Skönt, då bör ni hafva iakttagit om några passagerare från Stockholmståget stego af vid Flen. – Ja, några stycken såg jag. – Bland dem kanske ingeniör Danielsson? – Nej, han var ej ibland dem. Det är jag fullkomligt säker på; ty honom skulle jag ovilkorligen lagt märke till. – Hm, jaså, och ändå måste han hafva rest från Stockholm med första tåget i morse. Hammar såg en stund fundersam ut. – Aha! utropade han. Har du spelat mig det sprattet! Jag hade bordt vänta mig det! Nå, då få vi lof att låta telegrafen spela och det redan i dag. För tusan, nu gäller det för mig att skynda på! Ni får förlåta mig min brådska, men jag kan ej hjelpa det. Gå hem till er mor, så fort jag blir ledig, skall jag söka upp er, och då skall ni få tala hur mycket ni vill om edra angelägenheter. – Asch, ni ser så ledsen ut! Nå, ni tror kanske att jag glömmer er. Ni kan ju säga mig namnet och adressen till er svarta skönhet och lemna mig hennes bref och presenter till er, så försäkrar jag er, att det första jag företager mig, efter se’n jag afslutat min expedition, skall blifva er sak. Är ni nöjd nu? Mera kan jag inte lofva. – Förlåt min enträgenhet, sade Ivar, men ni kan inte föreställa er min oro. – Nå, hur heter hon? – Nora Gullbrand. – Och bor? – Fleminggatan trettiosju. – Och hennes presenter, bref och dylikt. Ni begriper väl, att man måste lemna tillbaka sådana der saker vid en brytning.
Må realisationen binna att vinna stadga och förtroende, och en väl ordnad creditrörelse gifva ökadt lif åt handel och näringar! Må flera nu föreslagna nyttiga förändringar till lagskipningens förenkling återgifva aktning för domstolarna och återställa den enskilda crediten! Må folket blifva förvissadt, att en ändamålsenlig administrationsoch representationsförbättring är att förvänta, och må det erfara, att Statsrnagterna vilja hushålla med dess medel för att befrämja dess välstånd! Då, nemi. vid nästa riksdag, är jag viss, att man utan betänklighet kan bevilja ej blott hvad nu är hegardt, utan måhända deröfver. Emedlertid och i närvar, förhållande vore det, efter min öfvertygelse, obetänksamt handladt att bevilja andra ökade anslag, än de oundgängligaste, hvarföre, och för att spara något till nästa titel, jag yrkar bifall till nu ifrågavar. punkt af betänk. 9: de punkten bifölls. Gr. Cronhjelm: Upptagen nästan hela förmiddagen af min befattning i egenskap af ledamot i sundhetseommitte'en, anhåller jag, utan föregången kännedom om de i dag här fattade besluten, att få anmäla min reservation emot de beviljade anslagen. io:de punkten. Hr Klingstedt, Gust. Fredr., hade inlcmnat ett så lydande anförande: Sedan H StatsUtsk., i fråga om ett fortsatt anslag för en electricitetsmachin, uti dess betänk. N:o 80 tillstyrkt, att det vid föregående riksdag beviljade anslag af 600 r:dr om året ännu i Irenne år, eller till år 1837, borde fortfara, för att under K. SundhetsColiegii inseende allmänheten tillhandahållas, blef samma betänk, i anseende till Utsk:s afstyrkande af delaktighet i detta anslag för Directören Godlund, hvars ådagalagda nit för electricitetens meddelande åt fattiga sjuka Utsk. icke desto mindre i samma betänk, erkänner, från H. R. o. Ad. återremitteradt. StatsUtsk. har dock nu i dess ytterligare afgifna och nu förevar, betänk.
Utskotten tro sig redan genom det ofvan anförda hafva ådagalagt, att emellan berörde föreskrifter någon motsägelse eller stridighet icke förefinnes; och anse Utskotten således Peter Gabrielssons motion i denna del böra lemnäs utan afseende. 7 §• 1 morn. af Herr Kontrakts-Prosten Bönsten, att detta moment, såsom innefattande en alltför hård bestämmelse, måtte varda upphäfvet samt fattigvårds-styrelse tillstädjas husbonderätt endast öfver sådane, sorn, enligt §:ns 2 och 4 mom.j blifva, i följd af lättja och liknöjdhet eller sjelfsvåld och oordentlighet, till sjelfförsörjning oförmögne; till stöd för hvilket (i 3:dje punkten af motionen framställda) yrkande Herr Prosten anfört, att, om ofvannämnda stadgande konseqvent tillämpades, skulle, t. ex. under tiden af en långvarigare missväxt, en mängd torpare och mindre bönder, '•så länge de behöfde anlita fattigvården, blifva, frihetsförlustige, underkastade Fattigvårds-Styrelsens husbondevälde. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottcns Betänkande, IM 20. 7 I anledning häraf få Utskotten erinra, att i 6 §:s 5 mom. den föreskrift finnes meddelad, att, om, i följd af missväxt eller annan allmännare olycka, sådan inskränkning i eljest vanliga tillfällen till erhållande af arbetsförtjenst eger rum, att arbetsföre personer, utan eget förvållande, äfventyra nöd, skall Fattigvärds-Styrelsen söka bereda möjlighet för dem att erhålla arbete. Att för desse personer stadgandet i 7 §.
Han vore skyldig att trettiotvå veckor af året och fem dagar i hvarje vecka sysselsätta sig med barna-undervisningen, mångenstädes använda en del af lördagen till öfning i koral-sång samt slutligen biträda i söndags-skolan, der denna besökes. För honom funnes under två tredjedelar af året ingen hvilodag, såvida han skulle redligt fullgöra sina åligganden. På honom vore det uppväxande slägtets framtid beroende. Öfverlemnades den, som skall uppfostra hyddornes invånare, till ett ständigt rof för behofven, så måste han antingen duka under, eller blifva liknöjd för det vigtiga kall, som blifvit honom anförtrodt, eller ock, för sin räddning, öfverlemna sig åt sysselsättningar, hvilka undanträngde hans egentliga befattning. När, hvad dock sällan inträffade, markegångseller allmänna priset å spanmål folie under det värde af 6 r:dr 32 sk. b:ko för tunnan, hvartill ena hälften af folkskole-lärarnes aflönings-spanmål, enligt ofvan åberopade stadgande, skulle lösas, så hade det skäl för sig, att skol-lärarens arbete ej betalades efter det lägre priset och sålunda mindre, än den ringaste dagakarls, men detta minimi-värde borde ej gälla, när lifsförnödenheterna blefve till den grad fördyrade, att det kontanta vederlaget icke stöde i förhållande till det verkliga spanmålspriset, hvarigenom händt, att folkskole-läraren sett sina knappa tillgångar minskade, efter markegångs-priset, med vid pass 26 r:dr 32 sk., men, efter det allmänt gångbara, med omkring 34 r:dr, allt banko. Så förliölle sig äfvenledes med det i 2 mom. af förenämnde § bestämda hö och kobete, hvilket motsvaras af värdet utaf 2 tunnor spanmål och som ansetts kunna lösas med 13 r.dr 16 sk. b:ko, ehuru ett vanligt lass hö betaides med 15 k 16 r:dr b:ko.
Svenska kvinnornas nykterhetsförening hade i lördags e. m. anordnat ofientligt möte å lokalen i n:r 13 Norrlandsgatan för diskussion öfver frågan: » Skulle allmän rösträtt vara till fördel äfven för oss kvinnor? » Samtliga i diskussionen deltagande besvarade frågan jakande, framhållande att den allmänna rösträtten skulle sätta kvinnan i stånd att bevaka sina många intressen, hvilka sammanfölio med sådana frågor som nykterhetsfrågan, sedlighetsfrägan, samundervisningsfrågan, fredsfrågan m. fl. Någon resolution antogs ej, utan den förda diskussionen fick utgöra svaret på frågan. Som mötets ordförande fungerade fröken Nanny Helgarzon. * Dödsfall. En af hufvudstadens äldsta invånare, fru A. S. Fahlcrantz, afled härstädes i lördags. Anna Sophia Hagström var född den 12 februari 1804. Ar 1848 ingick hon äktenskap med den då redan 75-årige, berömde landskapsmålaren Carl Johan Fahlcrantz, hvilken afled 1861. Den aflidna egde fin bildning och mycket konstsinne samt öfvade till sitt och sitt umgänges nöje både målning, musik och poesi. Hon sörjes af en broder och en ogift syster samt af sin aflidna systers barn, bland hvilka äldste sonen är direktör G. Fredrikson. * T Damernas eget Idun. ' Sällskapet Nya Idun hade förliden lördag sitt sista samkväm före hösten, hvarvid ett dramatiskt majskämt: » En reception i Valhall », författadt af fröken Amalia Fahlstedt, uppfördes af några af sällskapets medlemmar. Musik utfördes af fru H. Friman och deklamation af fru Winterhjelm. Till höjande af den festliga stämningen bidrogo fröknarna Lotten Dahlgren och Henrika Widmark genom en af dem för tillfället utgifven » Tidning för damernas eget Idun ». Taflor voro för aftonen utställda af fru M. Bredberg, fröken A. Holsteinson och fröken E. Bergström. Ett gifvet resultat.