Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom bör man ihågkomma, att böterne i Norrige äro från 10 till 100 speeier, men Utsk. har deremot föreslagit böter från 50 till 1,000 R:dr eller jemt 100 proc. högre. Hr Gr. o. Landtnäs härefter först till bifall och sedan lill återremiss i förevända § framstälde propos:r, besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemstälde om R. o. Ad. behagade’ bifalla denna §, samt efter denna propos:s besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej förklarade att han funnit Ja öfvervägande. II. R. o. Ad. npskjöt återstående pröfningen af förevar:de ärende till eftermiddagens plenum, och åtskiljdes kl. £ till 4 e. m. In fidem protocolli, , Albert Munck. Plenum kl. ‘6 e. m. Justerades pleni-prot. för d. 5 dennes. Fortsattes pröfningen af Serskildta Utsk:s vid dess Betänk. Dessa §§ blefvo af R. o. Ad. bifallne. § 67. Frih. Raab, Adam Christian: Denna § innehåller straff bestämmelse för oloflig distillering af bränvin, och då R. o. Ad. förut återremillerat den 20:de §, som rörer vilkoren för bränvinsdistillering, torde äfven den nu föredragne 67 § böra återremitteras, för att sättas i sammanhang med den 20:de. R. o. Ad. fann, afl, lill följd af R. o. Ad:s beslut om återremitterande af 20 §, äfven nu förevande 67 § borde återremitteras. §§ 68, till och med 97. Dessa §§ blefvo af R. o. Ad. bifallne. §§ 98. Gr. Posse, Knut Axel: Denna § innefattar utan tvifvel en stor fördel för egare af enkla redskap, men jag tager mig friheten fästa upmärksamheten å tvenne omständigheter, hvilka måhända förtjena att tagas i betraktande.
Jag har knappt en bok, som inte om, det är bara de nya, som han är så förljust i. Förtjust? Skön kärlek! OLOF. Söta Olof, gamla böcker bryr han sig inte om han inte tyckte om dom, kanske? Nu är Olof dum. Skulle han äta upp dom, LISEN. Tillåt mig (fattar hennes hand och gnolar menuetten ur »Don Juan»). VALBORG (sorgset leende). Ni ser till den grad sirlig ut, fröken Valborg. OLOF. arftagare», herr Wide. Man kan inte se, att Ni är en »detroniserad OLOF. skatten qvar. Adjö på en stund (går i fonden). Att kunna vara så glad. VALBORG (ser efter honom). LISEN. Kommer sig deraf att jag har den bästa Aj, aj, aj, hvad mitt hufvud är hett! Kom och sitt här moster Lisen ser så LISEN. VALBORG. trött ut. måste bära Dady hela tiden. Han har så klena ben, den lilla stackarn. Tror ni jag törs lägga honom här? VALBORG. Ja, jag är trött. Vägen var lång och jag Hvarför skulle ni inte tordas det? Dom kan komma. LISEN. Inte ännu på en halftimme. LISEN. VALBORG. inte bra söt. Nosen är alldeles som en törnrosknopp i bomull, ja, det är den (sätter sig). Ack så härligt! Mössan! Den sitter väl rätt? noga? Hilma är så noga. Tycker ni inte att Hilma är VALBORG. LISEN. Jaså. (Lägger Dady i ett soffhörn). Är han Professorskan är mycket artig och förbindlig. Ja, ha. Hon är nog artig mycket artig VALBORG (lugnande). och förbindlig (rusar upp). Tänk om något fattas! Allt är nog i ordning. Moster Lisen har ju inte gjort annat än stökat under de fyra dagar professorn varit borta. LISEN. ni dom vill ha thé? Men Hilma har varit borta i 14, hon. Tror VALBORG. Det tror jag inte. Professorskan dricker ju aldrig thé förr än vid supén. Sitt nu i lugn, moster Lisen. LISEN (sätter sig).
Man har åberopat de stora utgifter, hvarmed städerna äro öfverhopade och från hvilka landsbygden är befriad. Jag får med afseende härpå erinra, att samma utgifter finnas för städerna i andra länder, der likväl landthandel har den ifrågav:de friheten. Afven får jag fästa uppmärksamheten på, att det finnes nästan ingen stad i vårt land, som icke fått betydliga donationer. För att nu gå en medelväg mellan de olika förslag, som blifvit framställda, vill jag gerna gå in på, att man inskränker den s. k. frihetsmilen till en half mil. Jag tror icke, att detta skulle medföra någon våda, ty icke kan det löna sig för en landthandlande att nedsätta sig så nära en stad. A andra sidan har en talare, som uppgifvit sig föra landtbefolkningens talan, anfört, att det vore orimligt anse, det landtbefolkningen hade fördel utaf, att antalet landthandlande ökades. Hans åsigt leder derhän, att det skulle vara fördelaktigt för landtbefolkningen ju flera mil den hade att resa för att förse sig med sina förnödenheter. Det förefaller mig ganska litet välbetänkt att, när man talar om de olägenheter, som finnas för vårt lands produktion och huru mycket vi stå efter andra länder, vilja lägga ytterligare hinder för oss i detta afseende, ifall vi kunna undvika det; och detta gör man, om man tvingar landtbefolkningen att, t. ex. för en docka tråd, resa flera mil fram och åter. Jag ber att få anföra ett exempel på, hvartill stadgandet om de tre frihetsmilen kan föra. Vid en egendom, belägen mellan Mariestad och Lidköping, ansåg man det vara fördelaktigt, om en landthandel finge anläggas i en by i närheten, som låg på tre mils afstånd från dessa båda städer, hvarför man äfven ingaf en ansökan om tillstånd dertill; men man hade glömt bort, att det fanns en Den 13 Juni e. m. 217 annan stad, nemi. Skara, som endast 13g på mils afstånd från denna by, och derigenom var man förhindrad att få någon landthandel. Jag anhåller således om bifall till Utsk:ts förslag, med den förändring, att ^ mil insattes i stället för 1 mil, och hemställer jag äfven till Frih.
N.o 44- de innehålla åtskilliga omdömen och slut-, sattser, hvilka jag åtminstone ej får antaga , egentligen derföre att de i vissa fall ligga utom gränsen för den sak-kännedom jag, i förevarande ämne, kunnat förvärfva/’ ”För öfrigt får jag, i afseende på bestämmelsen af skydds-tullen och hvad mera dermed eger gemenskap, åberopa den reservation, som åtföljde Utskottets Betänkande N:o 27.” Af Herr Uggla A Göran Gustaf: ”Sedan det Höglofl. Utskottet, uti dess afgifna senare Utlåtande, nu mera förklarat den af Utskottet föreslagna tull utgöra ett maximum, som Kongl. Maj:t skulle ega att, endast efter omständigheterna, nedsätta ; hvaraf således följer, att den afRikets Ständer stadgade tull i intet fall kan, utöfver ett sådantmaximum, af Konungen förhöjas, hvilket jemväl öfverensstämmer med Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse i ämnet (Bill. 1 Sami. N:o 53^); så anser jag härigenom ändamålet med min yttrade serskilda mening vid litte TulUbevillnings-grundens i:sta Moment af Utskottets första Betänkande (Bill. 5:te Sami. N:o 27, pag. 102^, nemligen reserverandet af den Svenska Folket i Grundlagen tillagda fria sjelfbeskallningsmagt, vara uppfylldt.” Bil. till Bevillnings-Utskottéts Uti. N.-o 44- 77 ”1 öfrigt får jag åberopa min förra reservation (1. c. pag. loa, io3, io4) såväl i afseende på redactionen af i :sta TullbeVillnings-grunden och senare Momentet af den urte, sorn i frågan om den af Utskottets pluralite föreslagna höga skyddstull å åtskilliga , så väl inkommande sorn utgående varor, deruti jag så mycket mindre kan instämma, som jag deremot är Fullkomligt öfvertygad om den sanning, att höga tullafgijter rikta ej en Stat och skydda ej eller slöjde-idkaren , men skydda och rikta tull-för snillar en.
B:co, hvaraf, efter fördelning på samtlige fattighjonen och de personer, sorn njutit understöd, belöpte sig i medeltal 5o R:dr 12 sk. 2 rst. på hvarje, samt att, efter denna beräkning, kostnaden för sådane fattige, som tillhört Garnizonen, utgjort 3,517 R:dr 35 sk. 8 rst., hvilket belopp dock vöre mindre, än hvad Garnizonens fattige verkligen kostat, i följd deraf, att flere från densamma härstammande barn blifvit, på stadens bekostnad, vårdade, utan att sådant serskildt i räkenskaperne upptagits, dels af Malmö stads Magistrat, att det för underhållandet af stadens fattige å stadens invånare uttaxerade belopp, enligt ta.xerings-längden, uppgått för år 1809 till 1,0,3o 1 R:dr B :co; af Herr Hjort, B., sora yrkat, att staden Christianstad, sorn från uråldriga tider hyst en Garnizons-trupp af öfver 600 man, och lider en ganska svår tunga genom skyldigheten att underhålla alla de fattige från nämnde Garnizon, måtte, för det fall, att andra Rikets städer af allmänna medel erhålla bidrag till upphjelpande af sine fattig-inrättningar, äfven komma i åtnjutande af en sådan förmon, i hvilket afseende motionären dock ej ville sträcka sitt påstående till ett årligt understöd på obegränsad tid, utan endast lill ett anslag för en gång af 8000 R:dr B co, för att dymedelst bereda staden tillfälle till erhållande-af ett ändamålsenligt arbetshus, hvilket staden, af egna tillgångar, icke mägtade åstadkomma; samt Stats-Utslottets Utlåtande, N.o 529. 5’ af Herr Helleday, A., snm fästat uppmärksamheten derå, att.
Vi ämna ej rekapitulera Versailles ’ historia; vår mening har blott varit att med de anförda episoderna söka reda på bakgrunden åt några reflexioner, som trängt sig på oss med anledning af den franska nationalfesten. Konunga-dömet med Guds nåde är — så våga vi sammanfatta våra % intryck — graflagdt i Versailles, royauténs imposanta emblemer visa sig der i bela glansen af sin spöklikhet Den stora revolutionens idéer lefva deremot i Paris, unga och friska. I Versailles ’ tafveigalleri fins en sal, der äfven reaktionen kommit till heders. Den väldiga väggytan är nämligen upptagen af Napoleon I: s forherrligande i form af hans kröning i Nötre Dame. Men midt på golfvet i samma sal är nyligen ett memento satt åt den kejserliga högheten: italienaren Velas staty * öfver Napoleon under hans sista stunder, då han som eu vanlig fattig dödlig afvaktar sitt slut, en gripande illustration till absolutismens vanmakt inför den nyare tidens demokratiska sträfvanden, väckta till lif af den stora franska revolutionen, och kraftigare än någonsin återuppståndna i våra dagar. * Detta konstverk var atstäldt å verldsexpositionen i Paris 1867. En afbildning deraf finnes intagen i Ny lllustr. Tidn. (nr 47 nämda &amp; r) med text af L. Dietrichson, som här bland annat skrif-ver: ” Den förklaring, som den annalkande döden ger, sjelf förklarad i marmorns blekhet, har spridt sig öfver det anlete, hvars blick en gång beherskade en verld. På knäet ligger Europas karta; men hans blick irrar utöfver dess rand och man ser en dröm af oändligt allvar glida förbi hans ögon. I detta ögonblick, i dödsstunden väger kejsaren for sig sjelf sitt förflutna lif — livad han verkat och äfven hvad han brutit. Han håller ännu en revy — ej mera med sina härar, men den &lt;sista — med sina minnen. ” ✓En fransk resande i norden för 370 år sedan. Efter ett hittills cmtgifVet manuskript i Besan.9011.
Maj:t i underdånighet ingått med anhållan om nådigt afsked från berörde tjenst, verificerad redogörelse för nu ifrågavarande anslag under åren 1859—1862. eller — 319 — hela den tid, hvarunder dessa medel af mig uppburits, redan blifvit till Chefen för Eders Kongl. Maj:ts Civil-departement af mig ingifven. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte: A. E. WIRSÉN. Stockholm den 20 December 1862. I.aiidtbriiks-aKadcmieiis underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid Akdemiens räkenskap för år 1860. Underdånigste Memorial. Uti nådig remiss af den 24 sistlidne Oktober, har Eders Kongl. Maj:t delgifvit Landtbruks-akademien Rikets Ständers Revisorers vid granskning af Akademiens räkenskaper för år 1860 gjorda anmärkning, att inventeringsbevis öfver den vid revisionsårets slut befintliga, till 360 R:dr 74 öre uppgående kassabehållning saknats, samt deröfver infordrat Akademiens underdåniga förklaring; och får Akademien med anledning häraf underdånigst anföra, att omförmälde kassabehållning för år 1860 blifvit till 1861 års räkenskaper öfverbälanserad, uti dem redovisad, samt denna redovisning af Akademiens Revisorer godkänd, äfvensom att specifik redogörelse för beloppets användande uti till Akademiens Direktör afgifven månadsrapport lemnats; och skall för framtiden särskildt inventeringsbevis öfver kassabehållning vid hvarje års slut af räkenskapsföraren aflemnas. Remisshandlingarne återställas underdånigst. Stockholm den 15 December 1862.
Dere-^ mot bär man funnit att sammanslagningen skulle medföra mycken olägenhet, dels i anseende till IngeneurElevernes individuella förhållande, emedan de icke skulle kunna begagna undervisningen vid Marieberg utan att bo på stället, dels ock hufvudsakeligast i anseende till de olika grundprinciper, sora i afseende på Corpsernes särskildte förhållanden vid de begge Skolorne nu följas, nemligen att ArtillerieEleverne, sammandragne från 3.ne Regementet flytta till Marieberg och bo der oafbrutit till dessCoursen är slutad, hvaremotIngeneur-Eleverne endast arbeta vid SkoleVerket vintern, och under sommarmånaderne, öfvas och begagnas i verkelig tjenstgöring vid byggnader eller Topografiske arbeten Af desse skäl har idéen om Läroverkens sammanslående blifvit förkastad, ehuru jag derför hvarken vill påstå att någotdera äger all den fullkomlighet det kan och bör .erhålla, och icke hel - 616 Deri 6 Martil. Jer att TngeneurLäroverket i längden kap erhålla den fullkomligare utbildning hvartill det framgår, utan någre tillökte bidrag från Staten. iv - ~ • - '* Men då den väckta frågan om desse bag? ge läroverks enkla sammanslående, såsom i intet afseende gagnelig förfallit, har deremot uppstått en annan fråga, om nemligen icke. alla de särskildte grenar af publike tjenster och äfven enskildte näringsyrken, sorn fordra kunskaper i Mathematiske, Physiske och Chemi» ske vettenskaper, skulle kunna med fördel få sine elever underviste i en gemensam skola, uppställd på de principer sorn den Franska Polyteckniska. Artilleriet, Militaira lngenieurverket, Flottorne, Hydrauliska och Vågbyggnadsverken, Skeppsoch DockbyggnadsStaterne, Bergväsendet och Öfverintendentembetet, skulle alla derifrån kunna draga sine elever, hvarjemte till alla produetive yrken, som fordra högre kunskaper för inrättandet af gående verk, Machinerier och Chemiske operationer, äfven private skulle kunna bildas i denna högskola för undervisning med praktisk tendens i ofvannämnde vettenskaper.
Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne från Högloft. Ridderskapet och Adeln ankommet protokolls-utdrag N:o 31, med delgifvande af en utaf U^rr Mont gomery, G., väckt motion om förhöjning af pensionsbeloppen för de civile och militäre Embetsoch Tjenstemän, hvilka erhållit afsked före den sednasie pensionsregleringen. S. D. Vid skedd föredragning lades lill handlingarne Banko-Utskottets Memorial N:o 2, med öfverlemnande af Banko-fullmäktiges till Utskottet afgifna berättelse. S. I). Föredrogos och remitterades till Stats-Utsholtet motioner af: V.o Johan Lönn från Jönköpings län, derom alt Staten må öfvertaga underhållet af vissa, rusthållarne vid de afsutna kavalleri-regementena till utgörande föreskrifna munderings-persedlar; 2:o N. F. Andersson från Östergötlands län, om beviljande af lån till vattenkuranstalten i Söderköping; 3:o Johan Carlsson från Östergötlands län, i fråga om ersättning till åtskillige jordegare, som blifvit lidande i följd af skatteförenklingen; samt 4:o Samme Ledamot, om grundräntans kapitalisering. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades, efter skedd föredragning, Rikets Högloft. Ständers, år 1859 församlade, Revisorers berättelse om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning. Bih. till R. St. Vid skedd föredragning remitterades till Bevillnings-Utskotlet C. A. Larssons från Ostergötlands län motion, om fördelning af kostnaderna för DI). MM. Konungens och Drottningens kröning, jemte vid remissen derom afgifna yttranden.
Domkyrkoförsamlingen och landtsocknar tillhopa 7 praehende-pastorat — samt dertill enskilda personers donationer, dels i hemman — dels i penningar till icke obetydligt belopp, för serskilde lärares aflöning, eller vissa läroanstalters underhåll. J Academiens stat äro 2000 R:dr årligen upptagna till byggnadsfond — 750 R:dr till Academiens Bibliothek. Vid 1812 års slut, bade Academien genom besparingar samlat en fond af nära 67000 R:dr Banco. Dessa medel hade kunnat lämpligare användas till löneförbältiing åt lärarne, der sådane varit af behofvet påkallade, än i ett så kostsamt Bibliotbeks-lms, som det ifrågavarande, hvarige nom Nationen kunnat undgå att anlitas, både för lärare och bygnaden; eller hade den senare bort tilltagas i en mindre kostsam scala. Men hushållning med allmänna medel lärer icke vara vederhörandes svaga sid*. Den Institution, som är i stånd tillvägabringa slika besparingar, som jag na nämnt, och som har så rika årliga tillgångar, synes mig ingalunda vara någon fattiganstalt, för hvilken man bör hysa miskundsamhet och upplåta pungen. Visar man frikostighet i förevarande fall, och ej gör afseende på det penningeödande företaget, som åtminstone för mig framställer sig i en så föga fördelaktig dager, alt jag för min del ej anser lämpligt tillstyrka någon ränte-eftergift: så skola Rikets Ständer snart se sig bestormade af hundradetals lånesökande, som alla vilja låna utan ränta, och tvifvelsutan kunna förete giltigare anledningar, än de ifrågasatta. En Tidning har nyligen yttrat om det nya Bibliothekshuset, att det är ”den skönaste och dyrbaraste locatj som kan tänkasoch det är lill denna, lindrigast sagt, öfverdådiga praktbyggnad, Sveriges skaltskyldige invånare skola bekosta medel, på en tid, då man har en kännbar Nationalskuld att förränta”!! Häruti hafva instämt:
Brefvet innehåller nog bara rätteJa, om Ni fortsätter att dricka, blir Ni lik honom. Men nu DAMEN Men om det icke gjorde det? DEN OKÄNDE. Så är det ändock bara elakheter. DAMEN. känner jag som om högre magter hållit rådslag öfver oss och fattat ett beslut. Gör som Ni vill; ingen undgår sitt öde. Och i denna stund - DEN OKÄNDE. skjutas från bordet och tjenare sändas ut... Åh denna ångest... Nej jag följer Er icke. Ni också! Vet Ni att just nu hörde jag klubban falla, stolarne AUGUST STRINDBERG DAMEN. jag icke finna någon andakt; ett ljus slocknade på altaret och en Säg, hvad har Ni gjort med mig ... derinne i kapellet kunde kall vind drog mig i ansigtet just som jag hörde Er ropa på mig. DEN OKÄNDE. Jag ropade icke; jag endast längtade efter Er... DAMEN. och jag fruktar Er... Ni är icke det svaga barn Ni spelar, Era krafter äro oerhörda DEN OKÄNDE. jag får fatt i en menniska blir jag stark! Nu vill jag vara stark och derför följer jag Er! När jag är ensam är jag svag som en paralytiker, men endast DAMEN. Gör det och kanske Ni kan befria mig från varulfven! DEN OKÄNDE. Är det en varulf? - DAMEN. Jag kallar honom så... DEN OKÄNDE. varulfvar, det är att lefva! Godt! Då är jag med; slåss med troll, befria prinsessor, döda TILL DAMASKUS DAMEN. hastigt på munnen och skyndar ut). Kom, min befriare! (Hon drar floret ner för ansigtet, kysser honom DEN OKÄNDE (står ett ögonblick häpen och bedöfvad. Ett högt flerstämmigt ackord af qvinnoröster, närmande sig skrik höres inifrån kyrkan. Det upplysta rosettfönstret mörknar hastigt; trädet ofvanför bänken ristar sig; begrafningsgästerna resa sig från sina platser och se uppåt himmelen, som om de sågo något ovanligt och skräckinjagande.) DEN OKÄNDE (skyndar ut efter damen). Ridå. _______ HOS LÄKAREN.
L 167t I ett bre fr. Erik Oxenrticrnn till Agi~etn. dal. Reval den 20 dcc. 16q6 (Eriksbergs Arkiv) kallar Erik honom .den lesbite Sparre. och frear, om Agnetinn tir allt jenit likn niissnöjd med gubhci sin. I satama bref kligir hm öfvor, nit ej Agneta eller hrnnrr viinncr skrifver till honom, nien jng vet vtil, tillligger hm, satt IYttjnn tir den planet, som regerar i Eder jungfruk - inte kan siiga. - J a g led s å mycket for hans skull, eiter jag inte kunde hringa öfver iniit samvete att b l i k a k r a t honom, och H a n skref mig alllell ville da, att jag skulle siga honom ja. - tid tiU, och jag svarade honom aldrig. Jag tog aldrig ens i hans bref utan bad min styfmor behalla bade karl och bref. - Iiom Den r6 maj dmg Iloms familj frän Jönköping ned a Iiillind, der Gustaf v i t med mrmen; vid Hilmnid vom dc mycket niin den fiendtligi hdren. Vi kunde grant se, hiim de spelade med stycken fran staden p i de våra, och tyckte jag, att d e t gick rStt lustigt, m e n de andra voro mycket r i d d a. Min styfmor och hetnies systrar griito och iöllo ~ i b knX och begynte till att Iiiiil, men jag l o g i t dem och tyckte, d e t var inte tid n u till a t t grata, nar de så lustigt sköto och slogo 113 pukor. Nu skulle jag vara glad m e d dem, som d glada im. Ju inera de sköto ju lustigare tyckte mig d e t rara, och lat jag inte skr %mma mig m e d d e t första larmet, som kom 119, utan jag lagade. att jag kunde f 8 se huni d e t gick a n; d e t var min glidje. Agnetn berattir nu vidlyftigt, huru elden bröt ut.
De från serskilde distrikt i länet tillkallade ledamöter njute från och till deras hemvist skjutslega för två hästar, samt traktamente En R:dr banko för hvarje resedag, hvartill de, enligt gällande rese-reglemente, kunna anses vara berättigade, äfvensom enahanda traktamente för hvarje förrättningsdag, räknadt ifrån kommittéens sammanträde, tilldess göromålen blifvit fullbordrade. § 118. De förändringar i taxeringen, som af pröfnings-kommittéen göras och i protokollet intagas, skola, genom utdrag deraf, meddelas Landskamereraren och al honom utföras i serskild längd, som för hvarje skattskyldig, hvilkens taxering blifvit förändrad, visar, både hvad vid taxeringen blifvit påfördt och hvad pröfnings-kommittéen stadgat; kommande desse längder att, till uppbördsmannens efterrättelse, taxeringslängden bifogas. § 119. l:o. I Slockholm vare serskild pröfnings-kommitté, hvilken, under Ordförande af Öfverståthållaren, i dess frånvaro af Underståthållaren, eiler den Konungen i deras ställe i nåder förordnar, med laglig rösträttighet, skall bestå af Tre af lidderskapet och adeln, Tre prester, Två af Stockholms magistrat, dem Öfverståthållaren utser, Tolf rörelse-idkande borgare, nemligen Tre af grosshandels-, Tre af minuthandels-, Två af fabriksoch Fyra af handtverks-klasserne, samt Sex ståndspersoner, eller embetsoch tjenstemän, hvaraf Tvä från de förvaltande verken, tillsammans Tjugusex personer. 2:o. Med valet af desse sednare, så väl som Riks-ståndens ledamöter, förhålles pä det sätt, alt taxerings-kommittéeu i dess plenum bland sine ledamöter utser Sex personer, nemligen En af ridderskapet och adeln, En prest, Ire borgare och En ståndsperson; hvarvid iaktlages, att en af desse helst utses ifrån hvarje Bih. lill R. St.
Borgare-Ståndet d. 22 Bonde-Ståndet d. 29 — —- Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af deras Revisorers gjorde hemställan rörande Undsättnings-Spannernåls återlefvererande till samma Krono-Magctzin, der densamma uttagits. S. A. K. K-iksens Ständer, som ansett den allmänna föreskrift städse böra^följas, att Undsättnings-Spannemål, vid sådane tillfällen, då Undsättningstagare erhålla tillåtelse, att återlefverera säden in natura, må vid samma Krono-Magazin, der utlefvereringen skett , ovagerligen afiemnas, så vida ej särskildte förhållanden göra en ändring härutinnan både för Låntagaren och Långifvaren gemensamt fördelaktig, få alltså hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att ofvannämnda föreskrift matte vederbörande, tili noggranti efterrättelse, i Nåder meddelas. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif velser. *49 N:o 102. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. elen s i* Julii 1823. Preste-Ståndet den 2 2 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 29 —• — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den af Geyer ska Arfvingar ne sakta fria dispositions-rätt af Lägenheten Rörstrand S. A. K. Sedan hos E. IC. M aflidne Öfver-Direcfeuren or,h Riddaren af E. K.jMtts Wasa-Orden, B.