Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets afslag å en af mig yäckt motion om införande endast till Stockholm, Götheborg och Malmö, af de Manufacturoch Handtverkeri-varor, som till införsel kunna blifva tillåtna. Att import-systemet, sådant det ..blifvit verkställdt, eller i dess ocontrolerade skick, menligt inverkat på Statsmanna-näringarne i allmänhet, torde vara öfverflödigt att upprepa, då öfverallt en allmän klagan förspörjes öfver dessa näringars aftynande och förfall. Detta beklagliga förhållande vitsordas än mer af de många från Samtlige Riks-Stånden till Bevillnings-Utskottet inkomne motioner om importens hämmande. Endast en motion i motsatt rigtning har till samma Utskott inkommit, jemte ett tillägg i enahanda syftning af en annan Ledamot. Men då dessa näringars betryck på det skadligaste sätt inverkar på hela Samhället, emedan, då Städerne ej kunna sysselsätta en mängd arbetare, kan landtmannen icke heller uti deras consunation påräkna någon afsättning på sina producter, så har jag ansett dessa vigtiga omständigheter högligen påkalla, att en åtgärd vidtages, som, på samma gång den tillfredsställer consumenternas billiga fordringar, äfven gifver ett verkligt skydd åt de svigtande så Stadssom Landtmanna-näringarne, samt Staten en mångdubblad' tullintrad af sådane varor, emot hvad hittills ingått. Att utåt Rikets vidsträckta kuster från Haparanda till Strömstad samt på hela Norrska gränsen få införa alla de oräkneliga slagen utaf producter af mensklig konstflit, kan rimligtvis ej ske i förening med någon control, ty huru begära att Tullstatens Embetsoch Tjenstemanna-Corps på hvarje punkt af en så ytterligt utsträckt importlinia kan ega den kännedom af de otaliga olika slagen alt, till hvarje dess del, rätt kunna tillämpa Författningarna. Detta vågar jag säga är en bestämd omöjlighet och löjligt, att ens fordra. Derföre hafva ock tull-afgifterne på sådane varor, med undantag af några lå ställen, mera blifvit bestämda efter importeurernas godtyckliga uppgifter af varans värde eller benämning, än efter Författningens föreskrift.
Vid denna §. gjordes icke någon anmärkning. §. io. Innan Åren derna hos Konungen uti Stats - Rådet anmälasj skola de , sedan nödiga upplysningar deröfver ifrån vederbörande Collegier och Embetsmän blifvit infordrade och inkommit, beredas af den Föredragande inför StatsRådet. hvarvid minst Tre icke Föredragande Ledamöter böra vara tillstädes. Denna Stats-Rads-Beredning j hvars arbets-orclmng genom serskilt Reglemente af Konungen fö - Den 3 December c. m. reskrifves eige jemväl _, när sä nödigt pröfvcis, att frän personeraf hvilka ytterligare upplysningar i förekommande mål kunna meddelas j sådana , till skrifteligt eller munteligt af gifvande infordra. Herr von Hartmansdorff: Vid denna §. var det, som jag, under discussionen öfver motiverne, yrkade att Stats-Råds-beredningen icke borde i Grundlagen nämnas, eller åtminstone ingen föreskrift gifvas om Protocolls-förande öfver dess rådplägningar. Herr Lefre'n\ Jag instämmer till alla delar uti den anmärkning Herr von Hartmansdorff nu framställt , emedan jag tror att Protocolls-föring i Stats - Råds - beredningen icke blott för ärendernas behandling kommer att förorsaka mycken omgång, utan äfven bl ifver ett indirect sätt att allmängöra Stats-Rådets Protocoll. I afseende på redacfionen får jag fästa uppmärksamheten derpå , att Constitutions-Utskottet just nyttjat samma redaction,som jag föreslog vid förra §. Månge ifrade då för orden: icke Föredragande Stats-Räd_, och ibland dem Herr Cederschjöld. Jag hemställer då, om man endast bör söka att undvika tavtologi, och derföre nyttja ett ombytligt språk, då frågan arom att vinna tydlighet och enhet i uttrycken. Herr Cederschjöld:
Till svar a Intresserad husmoders obligationer mot 13 inbetaln. af kr. 5 i mån. ; FEM obligationer mot 16 införfrågan angående Loctoserin-cacaon vill undertecknad som sin åsikt nämna, att denna betaln. af kr. 10 i mån. cacao är fullt lika smaklig som hvilken annan Obligation, som är köpt på afbetalning, deltager äfven i de under afcacao-sort som hälst. Närande, lättsmält betalningstiden infallande dragningarna. För obligation, som under oktober samt i åtgången dryg bar den ock förefallit mig vara. Hvad som emellertid utom nyssmånad köpes på afbetalning, fordras att minst två inbetalningar verkställas nämnda egenskaper särskildt förmått mig att före utgången af oktober.- föredraga densamma är den omständigheten, Tvänne utlottningar årligen: och 1 maj. Hvarje att Lactoserin-cacaon tillverkas af inhemskt råmaterial, nämligen vanlig skummjölk, för obligation skall OVILKORLIGEN utfalla med vinst från KR. 30 till 40,000. hvars användning i vidsträckt skala man så- Fullständig beskrifning sändes mot 10-öres porto. lunda funnit ett sätt, väl värdt att uppmuntras. Uppfinningen är ock svensk. Å STOCKHOLM. Praktisk husmoder. Husqvarna Generaldepöt 22 Kungsträdgårdsgatan 22 Fabrik förTysJffverarbeten 27 december Stockholm, Tunnelgatan 10. 12 Bazaren Postadress numera endast: Breflåda. Kerstin A — n, M. W. ni. fl. Möjligen kommer ett monogramalfabet att införas i mönsterbilagan till Iduns Modeoch Mönstertidiring, men att särskildt de begärda monogrammen däri komma att inga, kan ej utlofvas. Ihärdig. Täflingen är ej ännu afgjord. Å n - gående den omskrifna skissen kunna vi ej bestämma oss, förr än vi satts i tillfälle genomläsa densamma. Ina. Pristäflingen i Svenska akademien är årlig, och böra deltagande skrifter insändas till akademiens sekreterare, d:r C. af Wirsén, Stockholm, före den S sept.
Majrts nådiga uppmärksamhet ej mindre å hvad Konsistorium i Upsala anfört och utvecklat angående oumbärligheten af en ny byggnad för den kemiska institutionens laboratorium, med mera, hvartill akademien för närvarande saknade egna medel, än ock å billigheten deraf, att Lunds universitet, sorn nu ej eger behof af en dylik byggnad, deremot hugnas med ersättning af de omkostnader, hvilka bemälde universitet måst åtaga sig att förskjuta för en annan allmän inrättning, eller för uppförandet af en ny anatomisal, med hvad dertill hörer. Uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, behagade Kongl. Maj:t i nåder förklara, att, då många andra vigtiga behof taga statens tillgångar i anspråk, Kongl. Maj:t finner
Till jemförelse mellan rörelsen vid Låne-kontoret under år 1852, då andre Bokhållaren anställdes, och den nu varande rörelsen derstädes, har Direktionen upplyst att, oberäknadt liqviderne i och för utlåningen från Statslånefonden, kassarörelsen vid Kontoret ökats ifrån icke fullt 8 till närmare 24 millioner R:dr, och således mer än tredubblats samt att, i anseende till tjenstemanna-personalens högst betydligt ökade göromål, det numera vore omöjligt för Kamereraren att, jemte sin befattning i denna egenskap, äfven bestrida kassörsgöromålen på ett för Verkets säkerhet och allmänhetens billiga anspråk att blifva skyndsamt betjenad fullt tillfredsställande sätt. Uti häröfver infordradt utlåtande hafva Banko-fullinägtige förmält, att som, efter hvad Direktionen ådagalagt, kassörsgöromålen vid Maimö Låne-kontor de sednare åren betydligen ökats och ständigt vore i stigande, samt det under tiden från 1858 års början begagnade särskilda tjenstemanna-biträde ej kunde undvaras, Fullmägtige ansågo sig böra tillstyrka, att ifrågavarande biträde mätte vid Låne-kontoret få tills vidare bibehållas, utan att likväl varda på ordinarie stat uppfördt, enär sådana förändringar i Låne-kontorets rörelse kunde komma att vidtagas, hvarigenom göromålens förminskning blefve en följd \ och får Utskottet, med instämmande uti denna Fullmägtiges åsigt, hemställa, 3:o att Direktionen öfver Låne-kontoret i Malmö må berättigas att, till och med år 1863, använda ett belopp af 1,200 R:dr Riksmynt årligen, för att, jemte de åt Kamereraren vid Låne-kontoret för kassörs-görornål hittills anslagna missräknihgspenningar af 300 R:dr samma mynt, anvisas åt den ttih. lill It. St.
Hon gjorde honom i själfva verket många bekymmer genom sin fantasifulla, oberäkneliga natur, och hon var i den ålder, då en flicka bör gifta sig. Visst var Kovalevsky väl ung, men han hade en vacker framtid för sig och skulle därför ej ogärna ha antagits som man till den äldsta dottern. Men Sonja! Nej. Anbudet afslogs med absolut auktoritet utan appell, och hemresan till Palibino förbereddes genast. Hvad var nu att göra. Återvända till Palibino var detsamma som att uppge alla förhoppningar, skilja sig från alla de intressen, som nu hade blifvit de unga flickornas lifsluft, det var som att komma i fängelse, men utan den känsla af att vara martyrer för en stor sak, som skulle gjort ett verkligt fängelse lättare för dem att uthärda än den alldeles poesilösa förvisning, som nu hotade dem. Då fattade den blyga Sonja ett djärft beslut. Denna veka flicka, som ej kunde uthärda en ovänlig blick, ett ogillande tonfall från dem, hon höll kär, blef till stål i detta kritiska ögonblick. Ty midt i allt det ömma, mottagliga, känsliga i hennes natur fanns äfven ett drag af hårdhet, af oböjlig flinta, som kom fram vid afgörande tillfällen. Hon, som i full hängifvenhet kunde krypa smeksam som en liten hund i famnen på den, som blott drog henne till sig med en vänlig blick, hon kunde, när kampandan var uppkallad inom henne, trampa alla känslor under fötterna och kallblodigt såra dem som hon ögonblicket förut omgifvit med de varmaste ömhetsbevis. Detta berodde på en intensitet i viljan, som hos henne hade hela en lidelses styrka äfven när det gällde mål, som ej hade något med känslan att skaffa. Hvad hon åtrådde, hvad hon önskade, hvad hon ville, det ville hon med en sådan rent af smärtsam intensitet, att hon förtärdes däraf. Och nu ville hon ut, bort från föräldrahemmet, ville fortsätta sina studier, hvad det än skulle kosta. Det var en familjebjudning hos föräldrarna. På förmiddagen var modern ute för några uppköp, för att förse bordet med blommor eller sitt piano med några nyutkomna nothäften, fadern var i sin klubb, och guvernanten hjälpte kammarjungfrun att dekorera salongen med bladväxter.
Emellertid hör man väl försöka härutinnan åstadkomma en rättelse, och jag kan icke finna det vara under R. o. Ad:s värdighet att vårda sig om språket, ulan anser jag det tillhöra R» o. Ad. att, såsom Rikets första Stånd, ifra för en omsorgsfull behandling af vårt språk. Hr von Hartmansdorff: Hvad det första mora:tet beträffar, så kan jag icke finna skäl all förändra de i Banko-Regblet nu befintliga ordalag, emedan de äro tydligare än de nya, som Ulsk. föreslagit. Jag anhåller således, att det gamla momfiel måtte oförändrad! bibehållas. I afseende åter pä 3:dje mom:t, instämmer jag med Hr Printzensköld deruti, att efter ordet ”genast” bör insättas ordet ”då.” Det är — i allmänhet taladt — en skara för Svenska Representationen, alt hon så litet vårdar sig om språkets renhet. Hvarje Utsk. öfverlemna!' vanligen åt sin Sekreterare att upgöra ordalydelsen. Den ene gör del bättre, den andre sämre. Det finnes egentligen ingen annan granskare, än Exped.Ulsk., och när detta får saken om hand, heter det, att Utsk. måste troget följa hvad som slår i Belänkma. På detta sätt tillkommer del ojemna och klena språket i våra författn:r. När vi se huru noggrannt Norrmännen upställa sina författmr, samt huru omsorgsfulla i delta hänseende Preussarne äro, så synes mig att vi, som ega ett så vackert språk, icke borde vårdslösa detsamma. Jag anhåller följaktligen om bifall till den af Ilr Printzensköld föreslagna ordalydelsen. Jag tror icke heller, att det af Gr. Gyldenstolpe föreslagna utbytet af ”genast” lill ”så snart” är lämpligt, emedan orden ”så vidt” följer straxt efter. I detta sednare mom. förekomma först orden: ”hos Bankodiskontverket i Stockholm”, och sedan blott Banko-diskonlvcrket, såsom det i nästa 19:de mom. och andra stycken af Betänk:! heter.
Slutligen har StatsUtskottet visat, att sedan de personer, hvilka nu innehafva ifrågavarande tjenster, och som icke utan obillighet kunna, så länge de vederbörligen förrätta sina sysslor, beröfvas någon del af sina nu innehafvande inkomster afgått, skall, oagtadt flera Räntmästarelöners förhöjning, en besparing för Staten framdeles uppkomma af 5,700 R:dr årligen. Jag tillstyrker således att Betänkandet måtte i hela dess vidd, bifallas. Friherre Hjerta, Lars'. I förevarande ämne har jag hört Herr Bergman beskrifva förmonligheten af LandtRäntmästare sysslorna, i hvilkas inkomster han till och med föreslagit minskning. Jag bestrider detta helt och hållet , och tror att jost dessa tjenster äro för Staten af den största vigt. LandtRäntmästarne hafva om händer den största uppbörd, sorn inom Sveriges Rike finnes, och måste för den på bestämda tider redovisa. Om sådant skall ske med behörig noggrannhet, böra de vara så lönade för deras möda och ansvar, att både omtanka och tid oafbrutit användas till fullgörande af hvad utaf dem fordras. Det har Deri i4 Junii f. m. blifvit sagdt, att de skulle vara i parité med Capitainer och LandtRäntmästarne innehafva en syssla utan rang. Det sednare är väl ganska sannt, och de hafva till och med helt nyligen erhållit Kongl. Fullmagter på sina tjenster; men hvad göromålens beskaffenhet vidkommer, så, ehuru jag icke vill bedöma dam, som borde åligga en Capitaine, vågar jag likväl försäkra, att LandtRäntmästarens äro både trägnare och vigtigare. Han måste nemligen af Kronofogdarne oftast på en gång emottaga 60 å 70,000 R:dr Banco uppbördsmedel för att dem till behörigeVerk, inom bestämd kort tid af< sända, samt utom all annan tjenstebefattning emottaga andra inflytande större och mindre summor, och efter anordningars lydelse ständigt vara färdig att utbetala beloppet.
Irv arje år är o att tillgå j skola så fördel as-y att S.f af 100 hållas tillhanda för inteckningar å Landet, och 16 af 100 för inteckningar i hus och jord i Stäclerne utom Stockholm, (Belänkandena N:o 5o pag. 54 och JV:o 82 pag. 43 och 44)> 2:0 grunden för Lånestimmans bestämmande blifver 1828 års taxeringsvärde,enligt vederbörligen styrkta utdrag af Pröfnings-Cainiteernas Taxeringslängder, på sättatt en tredjedel deraf kan såsom Lån erhållas , så vidt Maximisumman för Låntagare dymedelst ej öfverskrida; 3:o att högst 6000 Rdr må utaf dessa fonder till en Låntagare utgifvas saint ringare Lån än å i5o Rdr ej beviljas, (Betänkandet N:o 8a pag. 47)’ 4:o att d Lånen må beräknas f procents årlig ränta efter den method> som vidare genom det reglementariska kommer att bestämmas(Betänkandet N:o 82 pag. 4p); °!‘h 5:o att årliga inbetalnings-skjldighéten blifver 6 för iao:de af ursprungliga Lånebeloppet och fortfar oafkortadj tills allt är liqvideradt.” Detta förslag har lill alla delar blifvit bifallet af Idögvördige Presle-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet, men Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva väl bifallit sjelfva inledningen af förslaget, innehållande tillstyrkan om använ - io Banco-Utsk:s Memorial, N:o i33. dande af livad i fastighels-låne-afbetalningar ingär, men med den förändring, att på de bägge ställen, der orden vid 1828 års slut förekomma, årtalet 1828 utbytts emot 1829, och att slutmeningen: ”utgifvas emot säkerhet af inteckning i fast Egendom” förändrats till: "användas till befrämjande affas tigh et sh el
Och på samma gång reste sig hela hennes innersta i förnuftig kraft, det kom något bestämdt och duktigt i hennes tankegång, något hårdt beslutsamt i hennes vilja. Dagen därpå gick hon ut ensam och gjorde sina efterforskningar. ÅTTONDE KAPITLET. På en kulle i ett gräshaf anlades Blue Point. Staden var ursprungligen, intill åttiotalet, en stilla storby full af öfverraskningar. På höjdplatån sträckte sig vårdade avenyer, där – bakom räckan af kastanjer och lönnar – villor med allehanda oväntade utsprång skymtade fram och kyrkor af alla bekännelser vinkade; och så i nästa tomt kunde gräs och tistlar växa i ohejdad vildhet upp under äppelträdets grenar, och smutsiga ungar stodo till midjan i den gröna yppigheten och grälade på detta dyrbara språk, som är europé-amerikanens hemlighet. Dörr i dörr lågo ruskiga källarkrogar och metersmala, fula hus, på hvilkas port stod att läsa namnet på någon kristlig förening, och strumpstickande kvinnor utan prydlighet eller omvårdnad i sin klädnad sågos hänga öfver vildhagarnas staket vid fina chausséer och blicka föraktfullt ned på de krokiga gränder, som slingrade sig stuprätt ned mot gräsöknen. Västerut stötte dessa leriga smågator mot järnvägsstationen med sin enorma spåryta. Här sammankopplades och afkopplades banvagnar; en aldrig sinande rad af tåg dånade förbi likt en rasande stormvind eller stannade kvar eller utrustades och afsändes från platsen. Långväga österoch västerifrån komma dessa frustande, otåliga eldhästar och blefvo här satta på rätt spår för sitt intåg i det böljande Chicago, hvars dyningar förnummos ända ut till denna aflägsna köping. Det är här »trampen», Amerikas plåga, smyger ängsligt omkring i vimlet mellan tomma eller proppfulla järnvagnar från stinkande svinlastburar till eleganta Pullmanwaggoner. Trött på storstadssurret, dödssjuk af att åse hur millioner arbetsträlar slafva, söker han efter ett obemärkt tillfälle att gratis förflytta sig på gentlemannavis till en mildare zon, till ett land af honung och manna. Säkert och vandt manövrerar han inför alla dessa ögon, som flyktigt ströfva ut öfver spårsträckan ...
Ehuru,då 3:ne föreg:de talare begärt afslag å detta Betänk., det är föga hopp att R, o. Ad. skall bifalla 340 Den 24 Oktober f. m. detsamma, anser jag mig dock böra tillkännage, på hvilka skäl jag såsom Utsk.ledamot vidblifvit det förslag, som Utsk:t afgifvit. Denna ulldiskont stiftades för att lemna lån till landtmannen, på det lian skulle kunna hafva gagn af sin vara, ifall priset icke vore tillräckligt högt. Detta skäl för dess bibehållande lönar knappt mödan anföra, emedan på de senare åren visat sig att det icke är landtmannen som begagnar sig af diskonten, utan andra personer. Till en början fick endast ullproducenter låna, men sedermera, när det visade sig att de icke allmänt begagnade sig af dessa lån, måste man utsträcka denna rättighet till dem, sorn äfven intogo ull, och slutligen gick det så långt att de fingo rätt lyfta den ull, sorn var pantsatt för lån, och lemna annan säkerhet, som nästan endast består i namn på reverser. Ulldiskonten har således nästan alldeles frångått sitt primitiva ändamål och utgör nu icke annat än en vanlig diskontrörelse i mycket liten skala. Ehuru den sålunda begagnats af andra personer än ullproducenter, hafva dock kreditiven aldrig varit stora, utan den högsta summa, som på en gång varit utlåuad, är omkring 1 20,000 rdr, såsom deri siste talaren upgaf. Men för åtskilliga år sedan hände sig att några af diskontens tjenstemän reste till Norrköping för att utbjuda penningar; men vanligen kommo de derifrån och hade penniugarne i behåll, ty man ville icke begagna sig af dem. Orsaken hvarföre man icke på senare tiden begagnat denna fond, är den, alt man kunnat få penningar i privatbankerne utan de många omständigheter, som fordras för låu i ulldiskonten. Dessa äro de skäl, som föranledt mig att biträda Utsk:ts tillstyrkan att ulldiskonten skulle uphöra, och dessutom anser jag att det icke är att hålla på en så liten diskont, som icke kan bära sig med endast 225.000 rdr.
Jag har, lika med den värde Talaren, bevistat Landtm:s-klubben, men med föresatts att icke begagna mig af soupderna, och anser mig derföre lika ojäfvig som han att yttra mig i detta ämne. För min del gillar jag fullkomligen den åsigt, att Landtmrsklubben icke bör blifva en Tobaksoch Ölklubb, men å andra sidan vill jag ej heller, att den blir blott en Speloch Matklubb. Jag medgifvei, att Ståndet har behof af en samlingsplats, der jag väl får lof medgifva, att spelbord må finnas, blott ett bord lemnäs ledigt för de couranta Riksdagshandlingarne. Tillika med soupe'erna skulle säkerligen en del af spelborden försvinna. Jag har deltagit i åtgärderna till åstadkommande af en gemensam Klubb för alla fyra Stånden; men, oansedt all ospard möda, har sådant icke lyckats, hvilket jag likväl så mycket hellre skulle önskat, som K. o. Ad. för närvarande icke äger någon egentlig Klubb; ty såsom sådan kan jag icke erkänna Landtm:sklubben i dess närvarande skick, der stora salonen upptages af spelbord och de Ledamöter, som besöka Klubben för att meddela och utvexla sina tankar, i det mindre rummet skola sakna tillräckligt utrymme. Enskilda Ledamöter skola derföre associera sig om en särskild Klubb. Ståndet får då icke en Klubb blott; och jag har hört den opinion yttras, att Parti-klubbar derigenom nödvändigt skulle bildas, en Oppositionsoch en Ministeriel klubb. Sjelf har jag hvarje afton besökt Klubben, men alltid med lika liten fördel; och styrkes jag af denna erfarenhet än ytterligare i min nyssnämnde förmodan, att följden blir, alt flere Ledamöter förena sig om ett särskildt samlingsrum. Att inbjuda de öfrige Stånden att deltaga i våra sammankomster, derom förenar jag mig med den siste värde talaren, men tror, att om soupeerna bibehållas, vi derigenom tillskynda Staten en ökad kostnad. AfskafFas åter soupe'erna och rummen upplåtas endast till samlingsställe för öfverläggning och ömsesidigt meddelande, är jag förvissad, att större delen af Stånden der skola sammankomma.
Den Banco-Fullmägtige förut roedgifne rättighet, att, i händelse af ohjelpligt sjukdoms-tillstånd och afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, kunna förflytta en tjensteman på Pensions-stat, oagtadt han sig ej om afsked anmält, samt, i sådane fall, anordna hela lönen såsom pension, fastän föreskrifne lefnadsoch tjensteår ej äro uppnådde, må fortfarande intill nästa Riksdag begagnas, då sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång finnes oundgängligen nödigt. Mom. 2. Skulle äler någon af vaktbetjeningen före uppnådde, här ofvan föreskrilne lefnadsoch tjensteår finnas utaf sjuklighet ulurståndsatt eller eljest oförmögen att längre gagna Verket, ega Fullmäktige att, efter noga pröfning af omständigheterne i hvarje serskildt fall, honom på Pensions-stat förflytta, med bibehållande under sin öfriga lifstid af en årlig pension , motsvarande högst Tvåtredjedelar af lönen, och i öfrigt lämpad efter den afgåendes tjenstetid inom Verket och under tjenstgöringen derstädes ådagalagda förhållande samt större eller mindre förmåga att kunna till sin bergning sjelf bidraga. §• Vid beräkning af tjensteår afses den såsom ordinarie och extra ordinarie i ej mindre Bankens, än annan Statens tjenst använda tid. Sedan Utskottet sålunda framlagt förslag till föreskrifter, i afseende på pensionering af Bankens embetsoch tjenstemän, konst-idkare och vakt - 4 Banco-Utskottets Betänkande, N.o 14$* betjente, anser Utskottet sig böra redogöra för de åsigter, som grundlagt' samma förslag.