Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”i83r års,slut, med anmälan hos Kongl. ”Maj:t, att utvexlingen kan börja, i underdånighet anhålla, att dag dertill måtte af ”Kongl. Maj:t utsättas.” Vid den af Utskotten föreslagna depositions-inrättning har jag så mycket mindre att anmärka, som BancoStyrelsen, om den finnér depositionerna hinderliga för Bankens egna operationer, må kunna inställa dem. På detta sätt ordnadt, anser jag alla olägenheter vara undanröjda, emedan jag icke kan föreställa mig, att den, som har utlånta pengar, skall uppsäga dem för att uppköpa Silfver, deponera det i Banken och derföre uttaga BancoSedlar; ty icke måtte någon vilja skrinlägga dem. Skulle åter dessa depositioner blifva föremål för oupphörliga vexel-speculationer, tror jag sådana vara ganska vådliga och lätt misslyckas. Om dessutom BancoFullmäktige erhålla den rättighet, som jag önskar, att i afseende på Silfverupphandlingen få ge köpmännen förskott, så är derigenom undanröjd äfven den farhåga, att Silfver skall sättas in på depositions-räkningen, ty jag tror, att äfven den förmögnaste köpman gerna mottager förskotter, och således tillstyrker jag bifall å detta förslag. Herr Stråle, Nils TV ilhelm: Under den discussion, sorn föregick beslutet om myntbestämningen, yttrade jag den öfvertygelse, att det för möjligheten af realisa - 38 Den 9 Juli i f. m. tionens tillvägabringande vore mindre fråga om, huru stor silfverfond Banken egde, än huruvida Banken eger det förtroende, att den åter kunde företaga en utvexlingsoperation. Ur denna synpunkt är det jag betraktar frågan. En Bank, som eger förtroende, kan ega ganska liten behållning i reelt mynt, då hvar och en hyser den öfvertygelse, att Banken har resurser, hvarigenom den kan fullgöra sine förbindelser. Om åter Banken icke har förtroende, finnes ingen annan norm för reela fonden, än att gifva fullt för fullo. Misstroendet ökas då för hvarje Riksdaler, som uttages.
Detta har Lagutskottet behörigen öfverväga! och som den i 4:de Cap. 2 §, JordaBalken, rörande handsträckning meddelade föreskrift är öfverflödig» enår Säljarens rätt och säkerhet, i afseende på bestämde KöpeSkillingen , genom gällande Lag och Författningar, nu mera finnes bevarad; alltså och uppå de af Herr Ekstrand i öfrigt anförde skäl, har LagUiskotlet ansett sig böra tillstyrka den förändring uti nyss - 46 LagUtskottets BeiänkaYtdett. nämnde Lagens ruin, att Stadgandet det Säljaren sjelf eiler genom Fuiimägrig, inför Rätten skal! göra handsträckning och tillstå Köpeskillingen betald vara innan FasteBref må utgifvas i Staden, hedane?» ter bör upphöra; hvarom allmän Författning torde utfärdas; hvilket dock Riksens Höglofl Ständers vidare pröfning vördsammeligen hemstäiles. Stockholm den to;de Mars 1823. Betänkande, rörande RiksdagsVullin ägtigen Gustaf Larssons från Stockholms Lån Memorial, angående förändring af tiden får Sorn ma r Tingens förrättande. Genom remiss från Hederv. Bonde» Ståndet har LagUtskotett emottagit Ri SdagsFullmägtigen Gustaf Larssons från Stockholms Län Memorial, hvaruti han yrkat att tiden för SommarTingens förrättande måtte så förändras, att de hädanefter må hallas emellan den 15 Maji och lf Julii hvarje år. Till grund för detta yrkande» har Gustaf Larsson anfört, att den korta tiden af allenast en månad, emellan Vinter och SommarTingen skall ofta medföra den storsta olägenhet helst, om uti en instämd Sak till ett i slutet af Mars månad utsatt VinterTing, Domaren Lagutskottets Eetånkanden. Skulle förordna, att en person, hvilken Utom Domsagan vore boende, borde höras, denna i anseende till SominarTingets inträffande innan medlet af Maji månad, icke kunde instämmas förr ån till det derefter blifvande HosteTinget, hvarigenom Partens rätt uti e:t mål som vore högst
Beträffande sättet för upplåningen af hvad som erfordras till fyllande af Riksgälds-Contorets behof, så har Utskottet, e£ter Riksgälds - Contorets Fullmägtiges hörande, och med anledning af deras Utlåtande, skolat tillstyrka, att det må öfver lemnäs ål Fullmägiige, att, efter sig företeende omständigheter, emot Obligationer i Svenskt mynt, upptaga större eller mindre lån på längre eller kortare tid, med vilkor, att Obligationeine ej ställas på längre förfalio-tid, än femton (i5) år från deras utfärdande, och att räntan ej bestämmes högre, än fern (5) procent. Stockholm den 25 Februarii i835. Stati-XJtskottets Ut Utande Nio 4*7* Reservationer: af Prosten Åstrand: "Sedan Stats-Verkets inkomster blifvit af Rikets Ständer så högt beräknade, att inga öfverskott derå äro att förvänta, utan tvärtom med visshet kan förutses, att betydliga brister skola uppkomma, dels derföre att åtskillige Förslags-anslag på Hufvudtitlarna äro alltför lågt upptagna (exempelvis må nämnas Anslaget till fångars skjuts och underhåll, som troligen uppgår till minst i25,ooo R:dr årligen utöfver hvad detsamma nu är uppfördt till), dels derföre att intet Anslag för spanmål under penningelönerna är för de år, då Riksmarkegången öfverstiger 6 H:dr, å Stat uppfördt (för innevarande år uppgår denna utgift till circa 3o,ooo R:dr), samt slutligen emedan contante medel behöfva» för näst blifvande Riksdagskostnader; så anser jag mig böra tillstyrka, att Rikets Ständer, i enlighet med 66 §. Regerings-Formen, må, för tryggande af Riksgälds-Contorets credit, till 1,200,000 R:dr föröka det af Utskottet för Riksgälds-Contorets behof tillstyrkta årliga Anslag af i,100,000 R:dr, på det Riksgälds-Contoret icke vid nästa Rikets Ständers sammanträde må befinnas i allt för svår belägenhet.
Därvid flög visserligen en mörk rodnad öfver hennes kinder, men en stolt föraktfull blick fjungade honom på samma gång till mötes ur de klara, blå ögonen, o c h ett spotskt drag krökte de mjuka läpparne. Idun Stockholm Fredagen den 15 juli 1892. N:r 29 (239) Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher kr. 8: — I d u n m. pl. • 6: 50 Tdun e n s a m - ~ &gt; 4: — Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets nya hus.) Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. P r e n u m e r. Bertha t m ii å gon bör vara en kvinnornas rörelse, är det helt visst fredsrörelsen. Att den i bästa mening kristliga och humana idé, som ligger under denna sträfvan, engång må förverkligas, måste vara ett lifsintresse för alla hustrur och mödrar, ja, för alla landets döttrar, som älska sina medmänniskor och sin fosterbygd. Det är också en kvinna, som verksammare än kanske någon annan i våra dagar verkat för fredsidéns utbredning i de vidaste kretsar — den österrikiska författarinnan Bertha von Suttner, hvilkens världsberyktade roman » Ned med vapnen » äfyen här hemma i Sverige vunnit en vidsträckt läsekrets. Den Svenska fredsoch skiljedomsföreningen har ock på sitt i dagarna af hållna årsmöte beslutit afsända en tacksägelseadress till den frejdade skriftställarinnan. Denna skrifvelse, som i slutet af förra veckan afgick, har följande lydelse: Till fru baronessan Bertha v. Suttner! Wien, Österrike. Svenska fredsoch skiljedomsföreningens styrelse har härmed den äran att i vår förenings namn hembära eder TTäSäs å b y r å n kl. 1 2 — 1. Allm. Telef. von Boktr.-Aktteb 5:te årcj. 70 öre p r n o n p. - r a d Suttner. värt varmaste tack för edert outtröttliga arbete för utrotande af det råa, mänskligheten förnedrande massmordet, kriget.
— Slutligen har motionären, med hänsigt till de olika resultater, hvilka frambringats, till följd af olika förvaltningsoch hushållningssätt, i afseende å kronoparkerna och häradsallmänningarna, anmärkt nödvändigheten deraf, att dessa sednare vårdas och skötas efter samma grunder som de förra, med undantag likväl i så måtto, att skogsafkastningen af allroänningarne utdelas till häradsboerne efter de af landshöfdingarne ulskrifna utsyningslistor och emot en skälig afgift, på det bidragen måtte drabba dem, som få nytta af skogen och i förhållande till erhållen större eller mindre utsyning; samt att dessa inkomster, tillika med hvad som hittills influtit, tillfalla skogskassan, hvilken borde tillkomma att genom en instruerad och pålitlig skogspersonal besörja både förvaltningen och bevakningen, äfvensom återsådder och hägnader m. m.; genom hvilket förslag ej mindre allmänningarnes, än ock kronoparkernes framtida bestånd, efter motionärens tanka, blefve betryggadt, helst dessa sednares skogskassa hittills användls äfven till bidrag af löner samt byggnad af boställen åt bevakare vid allmänningarna; samt från Vällojl. Borgareståndet: af herr S. G. Wetterberg, som, enär erfarenheten vittnade derom, huledes, i sednare tider, sådana fasta egendomar, hvilka hafva skog, blifvit inköpta endast för att afverka skogen, likasom denna vore nyttig i den mån den med största möjliga hastighet konsumerades, ansett en gräns böra sättas emot denna alltmer botande förödelse, hvilken, derest den ohejdadt finge rasa fram, skulle beröfva landet en af dess bästa tillgångar och ousubärligaste bjelpkällor.
ByggningaBalken är stadgadt, huru förfaras bör så väl då den ena byens diken möta den andra byens, som jämväl när dike lägges genom gärde eller äng och annan bys äng, jorde-vall eller annan byamark möter, utan LagUtskottets Betiinkanden. ock att genom serskilte Författningar är bestämdt, det alla äro skyldige att årligen sommartiden, då vattnet är som mäst utfallit, upränsa och vid sitt naturliga aflopp bibehålla alla större ocb mindre strömfall, bäckar eller åar, men att någon föreskrift i öfrigt icke är gifven, huru vidt angränsande jordeägares eller innehafvares skyldighet bör sig sträcka, ej mindre vid dikning, än vid ränsning af bäckar, åar eller andra vattuledningar, enär vidsträcktare åtgärder dervid kunna blifva erforderlige, för afledande af vattnet från en ofvanliggande jordägares eller brukares företagne upodling af kärr, måsse eller annan sidländt mark. Det har väl icke undfallit Utskottets upmärksamhet, att ofta så beskaffade företag, som de nyssnämnde, skola försvåras och förhindras genom kostnaden för dervid oumgängelige blifvande betydligare anstalter till vattnets afledande från odlingsmarken och läglighet att erhålla sådan afledning öfver andras ägor; men då desse företag kunna blifva af en större omfattning samt fordra antingen djupare dikens eller grafvars uptagande, eller en större ränsning af strömfall, bäckar eller åar, än som är förenlig med det vanliga och naturliga vattuafloppet, och då odlaren ensam i framtiden drager nytta af sin anstäldte odling, anser Utskottet det icke blifva hvarken med billighet eller rättvisa instämmande, att odlaren må kunna å sine angränsande hvälfva en större tunga vid vattu-afledningen, än den, som dem, innan odlingens värkställande, tillkommit. Odlarens fordringsanspråk i detta afseende synes böra in - Lag-Utskottets Betänk anden.
Indelda räntor enligt « som indelningshafvare sjelfve uppbära . som uppbäras af Regementsskrifvaren Kronotionde enligt bifogad förteckning: som indelningshafvare sjelfve uppbära som uppbäras af Regementsskrifvaren. Vakans-afgifter enligt bifogad förteckning . Kontanta statsanslag enligt « Tillgångar. Gällande uppskattnings värden. R:dr 0,000 0,000 | 0,000 Belopp för året. Regementes aflöningstillgångar år 61 Credit. Aflöning. l:o. För löntagare på äldre, än 1833 års, stat. Rostadsboställen För löntagare på 1833 års stat, hvilka blifvit utnämnde före tillämpningen af Kongl. Cirkuläret den 17 Juni 1856 (t. o. m. samma år). För beställningar efter 1833 års staf sorn blifvit tillsatte efter tillämpningen af nyssnämnda Kongl. Cirkulär (f. o. m. år 1857). Rostadsboställen 00 procents utdelning ur Regementets löningsmassa af dem tillkommande boställsarrenden, indelda räntor, kronotionde och kontanta anslag, enligt bifogad uträkning och fördelningslista 0,000: 00,000: 4:o. För beställningar på ny (186 ■ års) stat jemlikt Kongl. Brefvet d. 186 . Rostadsboställen 0,000: 00 procents utdelning ur Regementets löningsmassa af dem tillkommande boställsarrenden, indelda räntor, kronotionde och kontanta anslag, enligt bifogad uträkning och fördelningslista 00,000: För året disponerade De förändringar, sorn i värdet, beskaffenheten och dispositionen af regementets aflöningstillgångar kunna under året uppstå genom sådana tillgångars ytterligare emottagande eller frånträdande, eller genom indelningshafvares på äldre stater afgång eller förflyttning på ny stat, m. fl. förhållanden, skola i redogörelsen angifvas, med iakttagande af behörig uppdebitering och creditering af deraf beroende belopp. 2.
11 att på bestämda tider utbetala stora summor enligt fastställd stat, utan ock derjemte alt, vid förefallande behof, tillhandahålla betydliga belopp såsom förskotter, måste antingen hafva en del af sina inkomster förskottsvis och återstoden samtidigt med utgifterna disponibla, eller ock ega ett särskildt förlagskapital att tillgå, tilldess inkomsterna succesive inflöte, men alt långt ifrån att det löpande årets inkomster, hvilka voro afsedde att betäcka dess utgifter, skulle ingå förskottsvis eller åtminstone samtidigt med utbelalningarne, uppbörden så väl af de ordinarie skatterna — något öfver åtta millioner — som en stor del af den till millioner R:dr beräknade bränvinsskatten vore framskjuten flera månader in på året efter det, för hvilket utskvlderna blifvit beräknade; att Stats-kontorets förlagskapital eller den så kallade grundfonden, utgörande omkring 5,000,000 R:dr, visat sig, i mån af rörelsens till vext, vara alltmer otillräckligt för ändamålet men förlägenheten under den förflutna tiden afhjelpts derigenom att under en följd af år Statsverkets inkomster lemnat betydliga öfverskott, hvilka kunnat i stället för förlagskapital användas, intill dess de efter Rikshufvudbokens afslutande, eller mer än år efter den tid, då desamma influtit, skolat till Riksgälds-kontoret aflemnas samt att när de sålunda använda öfverskotten för år 1857 bort till Riksgälds-kontoret utbetalas och under tiden inga nya öfverskott uppkommit, utan inkomsterna för år 1858 komme att understiga beräkningarne, det missförhållande, som i afseende på grundfondens otillräcklighet länge existerat, men genom tillfälliga omständigheter varit öfverskyldt, ock måste gifva sig tillkänna, hvaraf följden jemväl blifvit att Stats-kontoret icke kunnat utbetala de öfverskottsmedel, som tillhörde Riksgälds-kontoret; och ehuru Departements-chefen ämnat föreslå, att genom grundfondens förstärkande, behofvet en gång för alla afhjelptes och att för detta ändamål Statsverket finge behålla åtminstone 3,000,000 R:dr af de öfverskottsmedel, som skulle till Riksgälds-kontoret utbetalas, hade likväl
Vid förnyad föredragning af Lag samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 4g, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 22, angående åtskilliga förändring gar i de med Skogshushållningen gemenskap egande Lagar och Författningar, blef sistnämnde Betänkande, N.-o 22 , med de förändringar } som uti det förstnämnds Utlåtandet 54 Prat. Utdrag den ii Augusti »819. N:o 4g, innefattas, af Preste-Ståndet bifallet,' likväl med följande af Ståndet beslutna re» daction af sista punkten i 1 §. 15 Cap. Bygg» ninga-Balken (p. 5i, Bet» N:o 22). ”Går elden från svedjan in på egen ”mark och åstadkommer sådan våda , att till ”dess dämpande folk Ifrån granngårdarne må» ’’ste uppbådas, bote 100 D:r; gifve ock dessutom fullt skadestånd då annor af elden ”lidit.” Från Välloflige BorgareStåndet. S. D. Lag-Utskottets Betänkande, N:o , angående förslag till Lag för åhörare, som bivista Riks-Ståndens sammankomster, blef, vid förnyad föredragning, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning bifölr los följande Stats-Utskottets Utlåtanden : N:o 206, i anledning af väckta frågor om boställen för Häradshöfdingar eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad , samt angående inköp af Kronoskattehemman Prot. Utdrag den i4 Augusti 18ig. $5 net Holm i Norra Helsingland , för att till boställe för Häradshöfdingen , Kronofogden och Häradsskrifvacen derstädes användas; N:o 208, angående Allmänna MagaainsInrättningens förvaltning, samt fortgången af detta Verks utredning j och N:o *09, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om afskrifning af förra Magazinsfondens äldre fordringar för UndBättningsspannmal m. m.
II. s. 990—994* Förnyadt Utlåtande. III. 2. s. 47.—-5r. P. Part, söm sig ej i rättan tid infinner. Se om ändring af Rätteg.Balk. 12 Cap. 2 §. Parters skyldighet att lia Ombud vid Öf~ verRätterne, föreslagen befrielse derifrån, afstyrkes. I. s. 5i—54- Parter uti Skuldfordrings-mål, om befrielse för sökande, att med Förklavanden lil xviii Register. communicera de i dessa mål meddelade Utslag. I. s. 3go—3g3. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 5 Augusti 299 mie-Utskottets Betänkande af den 10 April rSio, hvilket, på sätt 33 §, uti Riksdags-Beslntet af den 2 Maj samma år utvisar, Riksens Höglofl. Ständer såsom deras Utlåtande an-, tagit, har den ifrågavarande extra Rotord ngsanstalten blifvit förklarad böla prpvisionelt verkställas, på det sedermera, vid en följande Riksdag, Riksens Ständer skulle kunna derom vidare öfverlägga och besluta, och, då ett sådan* Beslut ännu icke följt, tror Utskottet det otvifveiaktigt nu tillkomma Riksens Höglofl. Ständer, att framställa sådana föreskrifter, hvilka, med bibehållande af Riksens Ständers 1 8 10 antagna grundervid tillämpningen deraf Indraga till en billig jemkning af denna extra Roteringstunga imellan Rikets Innevånare. I hvilket afseende Utskottet tror sig böra nämna, att den uti 3. §, af Kongl, Majus Nådiga Instruction för Comiterade, den 5 Februari 1811 gifna föreskrift, det en Rote, vid ansvar , icke skulle få öfverstiga det hemmantal , sorg , efter Roterings-Instructionen för förra Rote ringen och det derpå grundade Roterings-Verk
Da Utffottet har ofwanföre, wid beswarandet af första puncken, upgifwit det sätt. hwarpä Utffottet anser tjenlig!, ar efter rivernes ffick lampa .eller förandra de gamla Lorm liderne, anser Utffottet det i denna puE föreflagne sätt dertil ej vfwerensstämma med det dermed äsyftade ändamål, i anseende til den ganffa langa tids utdrägt, som derigenom ffulle läggas i wägen för den aldraminsta och ma hända, under ett påstående krig, högst wigtiga och angelägna förändrings ^verkställande; Utffottet sinner sig äfwen, i anseende til de derwid föreffrifne reglor, icke kunna oanmärkt lemna, at da Ivkemoiisiet i öfrigt synes hafwa för ändamäl, at i alla afseende» och händelser bewara Nustoch Rotehallares rätt, sann at de icke utan friwilligt bifall matte någon skyldighet rilförbindas, det annu mera wore sa wal emot all billighet och rättwisa, som förenämnde ?rincix> rakt stridande, at en Rusteller Rotehållare, i händelse dan är Embetsman, icke ffulle fa iagttaga och bewaka sin rätt, såsom Ru^- eller Rotehållare, utan i detta fall wara nödsakad, at sa til jagandes, emot sin wilja lata beskatta sig. Utffottet anser dessutom den händelse tänkbar, at de fleste Rusteller Rotehallarne wid et compagnie altför lätt kunde bestå af Embetsmän, och da ffulle dessa icke äga rätt at sin talan föra, utan deras skyldigheter bestämmas af de öfrige til antalet ganffa fä och til äfwentyrs icke sin egen, mindre de öfriges, rätt och bästa bevakande Rusteller Rotehållare.
Sedermera äro under den 31 Juli 1863 arbetsplanen och kontrakt gillade; och skulle arbetet vara fullbordadt den 1 September 1865. 87:o af den 26 Mars 1863, angående upphörande af den i Stockholm utgående s. k. raspoch spinnhus-afgiften för testamenten. (66) Sedan Öfverståthållare-embetet och öfrige vederbörande blifvit hörde, har Kongl. Majit under den 30 December 1863 låtit utfärda nådig Kungörelse om upphörande af ifrågavarande afgift. — 19 — 88:o af den 26 Mars 1863, angående resersättning till Nämndemän vid vissa syner m. II. förrättningar. (65.) 1863 den 30 December i underdånighet anmäld, i sammanhang med Rikets Ständers under den 24 förutgångne November aflåtna svar (N:o 177) i anledning af Kongl. Maj:fs nådiga skrifvelse i fråga om Nämndemäns ocb Fjerdingsmans rätt till ersättning för extra förrättningar, då nådig Kungörelse i detta ämne utfärdades. 89:o af den 26 Mars 1863, i anledning af de under åren 1860 och 1861 verkstälda revisioner af Statsverkets m. fl. allmänna fonders förvaltning under åren 1858 och 1859 i hvad nämnda skrifvelse innefattade hemställan om utarbetande af nytt resereglemente. (61.) Denna framställning anmäldes i underdånighet den 30 December 1863, hvarvid Statskontoret anbefaltes, att med anledning deraf till Kongt. Majit inkomna med underdånigt förslag till nytt Reglemente, i hvilket borde upptagas ej blott de förändringar och tillägg, som efter utfärdandet af nu gällande Reglemente blifvit; beslutade, utan ock de, som, med hänseende till förändrade förhållanden, må i afseende å hästantal och traktamente finnas af omständigheterna påkallade. Den 28 November 1864 har Statskontoret afgifvit det sålunda infordrade förslaget; och är frågan ännu beroende på nådig pröfning. 90:o af den 16
I alla fall äro dessa små olägenheter af så ringa vigt, att de icke böra hindra antagandet af en lag, som är i högsta måtto nödvändig, och hvars tillämpning vore af största nytta. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag tillstyrka E. o. Ad., att bifalla Utsk:s Betänk. Hr Stråle: Med anledn. af Hr Carlesons yttrande har jag begärt ordet.. Jag kan visserligen icke ansvara derför, att ju icke en eller annan olägenhet kan inträffa efter antagandet af denna lag, särdeles som det är möjligt att cellfängelserna icke lemna erforderligt utrymme för de ifrågav:de straff-fångarne. Jag yttrade endast, då jag förra gången hade ordet, att när samtliga Länen blifvit försedde med cellfängelser och om fångantalet icke ökas i någon större proportion än f. 11. är fallet, så antager jag att dessa fängelser blifva tillräckliga för att hålla nämnde straff-fångar i cell; men jag fästade jemväl upmärksamheten derpå, att ifrågav-.de lagförslag innebär en möjlighet att i större mån än hittills tillgodogöra sig förmånerne af cellfängelserne. Om E. 0. Ad. beviljar återremiss, Den 17 Juni f. m. 351 borde sådant väl ske för att vinna ett bestämdt ändamål; men de talare, som yrkat återremiss, Lafva alla haft olika mål i sigte och livar för sig yrkat ändring i skiljda §§ derförutan en talare med återremiss åsyftat afslag. Medan jag nu har ordet torde mig tillåtas fästa Hr Hjertås upmärksamhet derpå att tjenstgörande föreståndare för ett fängelse icke något ögonblick bör kunna saknas, ty då den förnämligaste tjenstemannen är frånvide, inträder hans närmaste man o. s. v. Ej heller inser jag huruledes man skall kunna tillåta en fånge att skriftvexla, med mindre än att man först förvissat sig derom att brefven icke innehålla något mot ordningen eller säkerheten inom fängelset stridande.
Frih. Raab önskar, att man under bevbringsmötena skall bilda ett befäl, på det att landstormen, när den sedermera komme att uppbådas, må kunna hafva att påräkna tillräckligt antal öfveroch underbefäl, hvilket utan tvifvel är ganska vigtigt. emedan det är för närv:de brist på befäl till och med för beväringen. Jag lemnar likväl derhän, huruvida målet skulle vinnas på det föreslagna sältet. Om vi få aldrig så mycket befäl och icke kunna införlifva sjelfva idéen med folket, så att del blir benäget att underkasta sig ännu större uppoffringar än beväringen, hvad vinner man dermed? Mig synes äfven att Friluns önskan ganska väl kan af K. M. uppfyllas, utan att R. St:r dervid behöfva fatta något beslut, ty K. M. kan ganska väl för dessa skarpskyttar, sorn innehafva färdighet i exercis och mannöver, använda 2:dra årets beväringsmöte till alt bilda dem till dugligt underbefäl; dertill erfordras ingen särskild ålgård af R. St:r. Jag vill nu något närmare granska Frih. Raabs anförande inför R. o. Ad. den 10 sisth Januari, och hans vid Betänktt fogade reservation. Han säster först: »Genom beväringsynglingens befriande från ett möte blefve en högst vådlig bana beträdd, ty samma skäl, som blifvit anförda för befrielse från ett möte. kunde lika väl anföras till befrielse från två möten.» Det tyckes mig vara något förmätet, att med anledning af en K. M:s Propos. säga något sådant; vi hade nemi. då blott K. M:s Propos. alt gå efter, och jag får bekänna att jag anser K. M. vara visare än talaren antager. Vidare säger han alt man skulle nedsätta skarpskytterörelsen genom ett dylikt köpslående, hvarigenom »dess enda praktiska uppgift kunde blifva att så billigt och så beqvämt som möjligt försäkra sina medlemmar om befrielse från bevärings-exercisen.»