Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För det andra står: får hufvudman enligt denna R iddarhu sOrdning , icke utgifva Rull magt, inträde närmaste Ättemän, på hvilken sådant icke inträffar &c. Jag kan väl gissa till meningen häraf, men den synes mig nog dunkel. Jag vågar derföre föreslå, att denna redaction må sålunda förändras : inträde för tillfället närmaste ättemän, för hvilken något lagligt hinder icke möter &c. Herr von. Hartmansdorff: För min del anser jag Utskottets förslag alldeles rätt, med undantag deraf, att efter orden: så att Domaren funnit saken böra till framtiden lemnäs, orden; då den kunde uppenbar varda, torde kunna uteslutas, emedan deras mening redan finnes innefattad i de föregående orden. Äfven får jag tillstyrka, att i slutet af §:n, efter orden: Finnes ingen sådan, må, för tydlighetens skuld, införas ordet Ättemän. I öfrigt, och hvad angår Herr Ribens förslag, att Riddarhus-Directionen hädanefter skulle, i stället för ofrälse Förmyndare, utfärda Fullmagter för myndige Hnfvudmän, så anser jag detta förslag mindre lämpligt. Riddarhus-Directionen skulle derigenom gö - Den Q November. ras till en slags Magazins-Förvaltning af Fullmagler, hvilken efter god tycko, och den hland hennes Ledamöter tillfälligtvis radande stämning, kunde utöfva denna rättighet. Jag tror icke, att man så likgiltigt hör behandla representationsrätten, hvarföre jag VÖrdsamt tillstyrker Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid hvad Utskottet i detta afseende föreslagit. Herr von Hohenhausen i Emot de anmärkta och föreslagna redaclionsförändringarlie vid denna §. har jag intet att invända, så vida §:n derigenom blir mera tydlig; men hvad princip-frågan angår, får jag erinra, att det visserligen icke varit Utskottets mening, att genom det uppgifna förslaget undandraga ofrälse Förmyndare mer än andra, denna rättighet, utan har det helt och hållit härflutit af frågans betraktande ur principens synpunkt.
Riksdag uppkomma och icke äro på förhand kända, men rätt anser jag det icke vara, att den tillämpas i afseende på sådane behof, som äro> till sin beskaffenhet redan tillförlitligt kända och aldra minst anser jag Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständer att, på framtida besparingar, anvisa betalning; af sådant, sorn erkännes vara en statens redan åsamkade skuld, och en sådan statens hedersskuld torde man ej rättvisligen kunna neka, att den ersättning; är, hvilken Herr Gyllenhaal föreslagit för det arbete, som fyra lönlösa adjungerade Ledamöter i Kongl. Götha Hof-Rätt, under 3. år, fått vidkännas, för att till rättsökandes tjenst befordra till skyndsammare afgörande den stora mängden af i samma Kongl. Hof-Rätt balancerade mål. Skulle Utskottets förslag i det bela antagas, så skulle detta medföra den följd, att nämnde Ledamöter sent eller aldrig erliölle vedergällning för deras, enligt hvad allmänt vitsordadt är, väL och till allmän Belåtenhet använda moda i det allmännas tjenst, emedan den Stats-reglering, som Rikets Ständer nu uppgöra, torde så ordnas, att föga besparingar på Hufvud-Titlarne hädanefter uppkomma.
Jag har sjelf erfarenhet deraf, att åtskilliga nya Pålagor, genom SockenStärhmor, blifvit Allmänheten, och synnerligast Landtmannen, påförde. Jag anser för min del Grundlagen i denna del vara så klar, att deremot stridande förhållande ej kan annorlunda än som missbruk, hvilket tarfvar rättelse. Under 633 Den 10 Jannani. ettfRepresentativt Regeringssätt: sådant, som vårt, anser jag ingen fråga kunna uppstå af den brådskande Natur, att ej med dess framställande kan dröjas till Riksdag inträffar, äfven i den förmodan, att vi någonsin skulle upplefva den tidepunct, att Riksdagarne voro Lagtima. Jag får således för min elei instämma uti Herr Berglnnans Motion. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham: Jag vill ej ingå i någon undersökning, huruvida deslags Sammankomster, som Herr Berghman önskar få afskaffade, verkeligen äro stridande emot våra GrundFörfattningar, eller ej. Jag fäster mig allenast dervid, att Herr Berghman i sitt Memorial grundar sin Motion derpå, att de, i stöd af 5^ §. RegeringsFormen, skulle höra förbjudas. Så snart Herr Berghman sålunda önskat, antingen en förklaring eller tillämpning af denna §. eller ock en ny Stadga, hvarigenom dess föreskrift skulle utvidgas och närmare bestämmas, så synes mig hans Motion vara af natur, att i Ståndens Plena ej kunna väckas, och den enda rätta ordningen den, alt han dermed vänder sig till ConstilutionsTJtskottet. I sakens nuvarande skick anser jag den af Herr Grefven och LandtMarskalken nu gjorde Proposition vara den enda, sorn i afseende på Herr Berghmans Motion kunnat göras, och tillstyrker derföre att den måtte bifallas. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: Den omständighet, att Herr Berghman uli sitt Memorial åberopat en §. i Grundlagen, Den to Januarii. 639 synes mig icke innefatta något skäl att anse samma Memorial åsyfta en förändring af Grundlagen.
Jen 18 Mars IF. 12, Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för Askersunds Staa\ att årligen hålla en marknad, till enskild för' e/e/’ för nämnde Stads Borgerskap. Vällofl. Borgare-Ståndet har till Utskottet remitterat ett af Herr Wedberg, And, ingifvet memorial, hvaruti blifvit föreslaget, att Askersunds Stad malte erhålla tillstånd att i början af December månad årligen få anställa en marknad, å hvilken, till beredande af förbättrad afsättning för Borgerskapet i Staden, endast dess handtverkare skulle ega sine tillverkningar till salu föra; dock med rättighet för sådana handtverkare, från andra Städer, som i Askersund saknas, alt å den ifrågaställde marknaden deras varor försälja. Efter öfvervägande häraf, får Utskottet vördsamt anföra, att, genom Kongl. Majrls Nådiga Bref den ji Junii 1788, endast frimarknader blifvit tillåtne; och, så väl i anledning häraf, som med afseende på olämpligheten af monopolier, hvilkas afskaffande ingått bland principerne för senare tiders författningar om cn utvidgad näringsoch handelsfrihet; anser Utskottet sig böra afstyrka Rikets Hoglofl. Ständers bifall till motionairens framställning om en ytterligare marknad r Askersund, till enskild fördel för nämnde Stads handtverkare och Borgerskap. Hvilket dock lill Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning vördsamtÖfverlemnas. Stockholm dea 18 Mars i834» STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i834- Alhin Besv.- och Oec.-Htjk. Bit N:o 9. l N:o g. Ankom till Exp. Utsk. den 27 Mars kl. 8 e. m. Betänkande„ i anledning af väckt fråga om uppförande af en bro öfver Dal-elfven i trakten af Gysinge Bruk. Under ilen 20 sistl. Februarii liar Vällofl. Borgare-Ståndet lill detta Utskotts Utlåtande remitterat ett af Herr Th.
reda eller att helt och hållet förestå hushållet hos en äldre dam, eller att förestå en enklings eller ungkarls hushåll. Små pretentioner. Den sökande innehar plats, men önskar med det snaraste ombyte. Svar emotses tacksamt af " Maria » Nordiska Annonsbyrån, Gö- teborg. (Nord. AY&gt;. Göt. Tandläkaren ROLAND MARTIN f l y t t a t till Drottninggatan 15. Öppet hvarje dag frSn kl. 10 — 10. Från och med den 23 till och med den 29 november 1890: På mångas begäran: l:sta seiien af Konstantinopel. Entrén är: ÄLDRE. ' 10 ÖRE. BARN 20 Ö. SÖNOCH HELGDAGAR 25 Ö. BARN 2 Abonnementskorl, gällande fiir 8 besök, kr. Skolor och föreningar erhålla nedsättning i afgiften. Hvarje söndag nytt program. OBS. Hundar få ej medtagas. - [1357j bättre flicka önskar sig plats E n i medelålders stad eller pä landet som sällskap, hjälpT a n d l ä k a r e n J E. W i d f o n d, 25 Regeringsgatan 2 5, S t o c k h o l m, insätter artificiella t ä n d e r efter nutidens bä- sta metoder samt verkställer plomberingar med amalgam och cement in. m. Trallas hvard. kl. 10 — 2 och ' / •&gt;5- ' A&gt;6 e. m [2863] GULD, TJNG, ANSPRÅKSLÖS LÄRARINNA, KOMPETENT ATT UNDERVISA I MUSIK, SPRÅK OCH VANLIGA SKOLÄMNEN SÖKER HÄRMED T a ANSTÄLLNING ndklinik. I BILDAD FAMILJ, DÄR HON, SJÄLF FÖRÄLDRALÖS, Frän och med den 15 november utvidgas KUNDE FINNA ETT GODT HEM. MYCKET GODA unJertecknads tandklinik med en särskild afdelning SVAR för plombering, och ut dragREKOMMENDATIONER.
Men humöret repade sig småningom igen, tack vare blåsten och den sakta gungningen, utan att dock våga öfvergå till glädtighet. Hon ansåg sig inte ha rätt att vara glad ... i kväll; hon hade ju varit så förfärligt oförsiktig! För resten ämnade hon grubbla öfver denna sin oförsiktighet först senare, i ro och allena, riktigt noga dra sig altsammans till minnes ... ifall hon inte dessförinnan blef altför sömnig. — Nu tykte hon endast så rysligt synd om Sixten Erik; hvarför viste hon knappast. »Du ska inte vara ledsen på mig, käraste roddare ... och måste du det nödvändigt, så ge duktigt ovett, jag vet att det lättar — kanske jag förtjänar det. Är du ledsen? Svaret var en otålig axelryckning. »Hvarför är du i allmänhet så tungsint, Sixten?» »Anser du kanske att jag har så stora skäl till motsatsen? Han gjorde ett uppehåll, likasom för att afbryta, men så blef någonting honom för frestande. »Allting är ju nu för tiden arf, och du vet ju att min far sköt sig, Margit?» »Ne-ej,» — hon drog djupt efter andan. »Jaså, man har inte velat tala om det för dig; då var det väl onödigt af mig ... eller måhända lika så godt.» — Rodden blef långsammare, tydligen ansträngde det honom att tala samtidigt. »Åtminstone vet du mycket väl, att jag är en klen och svag stackare, med utsikt till att lefva högst två år framåt»... »Sixten!» »Det är rama sanningen, kusin lilla, och du behöfver inte ta det illa opp, när jag inte gör det.» »Ja, men ... låt mig ro, hör du,» — afbröt hon bedjande. Då måste han skratta. »Nej, så eländig är jag inte ... tils vidare ... sitt bara stilla på din plats.» Han hostade sakta. »Du bör besinna, att jag är en trettifem-års karl ... och hur långt har jag inte hunnit! Jag hade i tiden min lilla äregirighet, jag också, men den fick ge vika för min stora sjuklighet — låter det inte präktigt?
Jag anhåller således, l:o att ett belopp af 2,000,000 r:dr b:co må bestämmas såsom användbardt för den möjliga händelsen, och 2:o att om den nuvar. redactm af ifrågavar. stadgande är af beskaffenhet att behöfva omförändras, BankoUtsk. må åläggas att skyndsamligen inkomma med förslag till en sådan förändrad redact. Hr von Hartmansdorff: Jag är af deras mening, som anse det ifrågavar. stadgandet i bankoreglementet böra qvarstå, till sitt hufvudsakliga innehåll. Men jag tror ej att R. o. Ad. nu borde bestämma någon viss summa, vare sig 5 eller 2 millioner, eller någon annan, utan att den bör uppgöras i sammanhang med bankoreglementet i det hela. Sådant tillhör BancoUtsk., som hvarken i sitt förra betänk, eller i det nu förevar, uppgifvit något belopp utan endast ansett denna afd. böra från bankoreglementet uteslutas. Jag tror ej heller att man, på sätt Hr Aminoff yrkat, kan bibehålla föreskriften sådan han för närvar, i nu gällande bankoreglemente är; ty der står t. ex. ”för den händelse att innan nästa riksdag en eller flere privatbanker skulle indraga deras rörelse för att vid octrojtidens slut upphöra”. Så vidt jag vet, hafva octrojerna för de flesta, om ej för alla, privatbankerna blifvit förnyade sedan sista riksdagen, och det på 10 är; följaktligen måste dessa ordalag förändras. För att då i möjligaste måtto förena de meningar som blifvit inom Ståndet yttrade om detta ämne, tager jag mig friheten att göra följande förslag till beslut. ”R. o. Ad. anser, att 5:te afd:n i närvar, bankoreglementes (ide art., skall öfverhufvud bibehållas, samt vill åt BankoUtsk. uppdraga att, i hänseende till penningebolopp och verkställighets-åtgärder, föreslå de stadganden, som nuvar. omständigheter kunna påkalla”. 158 Den 17 Juni. Hr Rosenblad:
Det är egentligen den omständighet, att Regeringen, på förhand, till bestående af arfvoden och löner, angripit uppkommande besparingar, hvarigenom brist på besparingarna uppkommit; det är, säger jag, egentligen genom den omständighet , som antyder StatsUtsk:s afsigt med den föreslagna ordin.-regleringen af Statens aldra hufvtidtitcl, som jag anser, att man verkligen gjort det gamla statsskicket omöjligt, emedan det visat sig ganska noga, att, till följd af den slags organisation i styrelsen, som Sverige för det närvar, har, dessa behof af ökade löner och arfvoden verkligen varit högst nödvändiga. StatsUtsk. har trott, att, under en annan styrelseform, behofven kunde minskas, men har derjemte velat på förhand försäkra den nya Styrelsen om medel att fylla de redan uppkomna, som med den när var. regimen sammanhänga; och derigenom har utlåt. N:o 92 blifvit, kanske nogtidigt, framlagdt, och icke i fullkomlig conseqvent öfverensstämmelse med den princip, som antydes uti det nu under discussion varande No 40. Om således utlåt. N:o 92 lägges bredvid det under N:o 4n) skall man finna, att StatsUtsk. verkligen anticipera! på den antydda extra-stalsregleringen, på ett sätt, sorn äfven skulle, efter mångens förmenande, kunna göra den gamla regimens fortfarande möjlig. Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på detta förhållande, på det man måtte rätt förstå mina ord. Jag bar föga deltagit i öfverläggningen om detta utlåt., någon reservation af mig finnes lika litet vid denna, som vid någon annan punkt af statsregleringen; men dermed vill jag icke hafva sagt, att jag med min röst biLrädt alla punkterna som förekomma, utan skulle ganska säkert min reservation varit utlåt. N:o 4o vidfogad , 0111 jag ansett detta utlåt, för något annat än en i n t eri m s-reg I eri n g.
Sif gibei-Commij;, forn bdbanefter fliffad fia Slefvinge, fFylb eder sjfplb. perfpn, Jio procent, utan att ®omff olame, efter ©tiftarend bob, m& Slrt lil. §. 41. 43 gibei.Commib&refmef lia beroafanbe i 3)rotceoCfet infoga fårr dn flprff blifvit, att ofgiften dr gulben ener fdferbet för benjamina lipp* båtsmannen fidna. $mab i öfrigt i anfeenbe fia controaen ofroer ofmanndmnbe SSemiffning af Sejlamente, ©dfmor cd) Slrf ffad iafttagaS, beröm Idnber till efterrdttelfe d?ongl. SSÄajdS S^dbiga j?ttngårelfe i betta ämne ben 11 december 1811. SSemiflningen af fajl ^genbom ufgär efter bet i berårbe affeenbe berd ftfi fatte märbe, Sif gt;nb erlägged S3emiCning meb Sem får Jernbråte af mdrbef. Sif 2Binper pd hummer 'Sotteriet od) bpltfa antra ^inrättningar, Sem procent, bd SBinflen utgår frdn ocp meb Sio tid od) meb gemfio SKifé® baler; men bd ben fitgerberofroer, erlägges gemton procent, lifwäl meb afbrag af bet infotte beloppet. sr rf. 111.
Har du läst det här om tyske kejsaren? » » Tror du jag kan tänka på sådant, när vi ha ett sådant gammalt malbo Lett af rummen. Skall jag inte länka på soffan, när hon är så full af mal, att det kommer sådana i mattan, i stolarne, i yllegardinerna, i allt, och det sker ändå, om jag så fäktar mig till döds för att hindra det. » » Snälla du, låtom oss flytta ut soffan i pigkammaren; du ville j u ha en liggsoffa där i stället för den fula sängen. — Strejkrörelsen — försnillning. — Hedersgåfva. Hvem har nu blifvit hedrad? » » Pigkammaren, ja det har du rätt i, Karl! — Men, det är sannt, där ha vi j u prånget, hvaruti vi förvara de bästa sängkläderna och de nya filtarne. Och få vi bara först det gamla malboet ut i pigkammaren, och Lena låter dörren däremellan och prånget stå ett par gånger, så ha vi fullt af mal därinne. Nej, det är nog bäst, att jag behåller soffan under min egen uppsikt; jag kan då icke mer än slita mig förderfvad på eländet. — Se, mina händer skälfva ännu efter det arbete, som jag nyss haft med den odrägliga målen. » NlGANDER. » Nej, då är det bättre, att jag sliter ut mig med fäktandet mot målen, än att Ida skulle ådraga sig lifsfarlig förkylning i järnsängen. — Jag har nu bläsor i handen efter rottingen, som jag piskade henne med. » » Piskade — Ida? Ä r du tokig. — Nå-så- så, soffan! Ja, sälj den bara, kära Ebba! » » D u vill då, att jag skall köpa en ny liggsoffa i stället! » » Vill jag? » » Ja, käre du, när malboet måste bort, så — » » N å — och hvad kostar en ny soffa d å? » » Ja, ser du, Karl, när man beräknar, hur dyrt det blir, om mal får förstöra — » » Förstås, förstås!
Finsta Den 25 April. 152 Armeens Krigs-Commisariater, stulle blifwa afgifne inom Januarii manad innewarande ar, men deremot utom Rakenstaperne för Södra Armeen ock Wästra Armcens »vänstra Flygels sednare ComMihariat, de der endast i ofullständigt stick inkommit, oaktadt sistnamde Commisariat, sörestad! af Falt-Kammereraren Zimmerman, sist af alla blifwit organiseradt och salt i »verksamhet, samtelige ofwannämde Werkens redogörelser i iner och mindre Man ännu är» utewarande, äfwen som för Westra Armeens »vänstra Flygels äldre Commihariat saint Finsta Afdelningen icke en enda Ikäkenstap annu blifwit afgifwen, — hwarjemte för Oelogs, Flottan icke mer än 1808 ars rakningar inkommit; saknandcs Deputerade i öfrigt underrättelse om hivad af Kongl. Krigs-Collega sa wäl som Armeens F!otias redogörelser ännu kan wara att införwänta, utom hwad redan i ofwananförde matto blifwit uppskatkal; Alltså och da Kongl. Majtts och Kronans ratt U säkerhet, utan en skyndsam Revision, svårligen »är att winna, hafwa Deputerade funnit sig föranMtne hos KonglMast underdanigst hemställa om Mdig Befallnings meddelande till ej mindre Kongl. Krigs-Collegium, Förwallningen afSjö-arenderne, Sefälhafwande Amiralen i Carlscrona, än OfwerDirecteur Rönbeck, hwilken undsatt Nådig Benning, att, såsom Chef, besörja KrigsförwaltningS^ommitt<lens samt General Krigs-Commihariateråterstående ärender, att, wid i Nader stadgat Mswar, inom witz tid afgiswa alla redogörelser föe
Nu vill BankoUtsk. att för allmänheten, den summa, som vid bokslutet d. 31 Dec. 1850 utgjorde icke mindre än 1,564,000 r:dr, skall tillkännagifvas vara sedeloch diposhionsskuld, ehuru den icke var hvarken det ena eller det andra. Ar något vilseledande, så måtte det vara en sådan upgift, då en summa står för sedeloch deposilions-skuld uptagen, som hvarken är sedeleller depositions-skuld för den dag, då räkningen upgöres och allmänheten meddelas. Jag vidblifver således min mening och begär propos. på afslag å denna punkt, med bibehållandet af det gamla stadgandet. Gr. Gyldenstolpe: Hr Printzensköld har ansett att den del af Bankens låne-rörelse, som användes för utlåning mot pant af guld och silfver, äfvensom mot hypothek af jern icke allt borde i sedelstocken inberäknas, derföre, att jernet vore en sä kurant vara på verldsmaknaden: men hvarföre belånas jernet vanligen om ej derföre alt producenten icke kan få sälja sitt jern, och enahanda kunde förhållandet blifva med Banken, om konjunkturerne blefvo ofördelaktiga, all Banken finge behålla sin pant utan att vid bchofvet kunna få sälja densamma. Med samma skäl borde icke heller den del af Bankens lånerörelse, som är afsedd till fastighets belåning inberäknas i Bankens, emedan fastighet också är en kurant vara, och man ofta har mycket lättare att sälja en fastighet än att sälja jern, i händelse konjunkturerne icke äro fördelaktiga. Jordegendom lägger något hvar sig till som har penningar, men att lägga sig till några hundra SkU jern, om man ej är säker på alt kunna afsålla dem, häfver sig mindre läll. Aro omständigheterne åter gynnande, sä alt jern med lätthet afsättes, då är naturligt att den, som lemnat lån derå, äfven kan afsätta detsamma. Men här är frågan, huruvida man skall för allmänheten framställa förhållandet sannt, eller, som det hittills varit, felaktigt.
För att upvakta vid rätterna inom hufvudstaden, behöfves ock bland Ombudsm:s kanslister någon, åt hvilken en sådan, befattning kan anförtros, på det att Ombudsm:n sjelf må finnas på sitt embetsrum och sköta de löpande förrättningarne. Endera af Ombudsm:s kanslister måste derföre utses att honom i sådant hänseende biträda. Då faller det af sig sjelft, att denne bör hafva något större vedergällning än de båda andra kanslisterna. Jag hemställer der,före, att ett arfvode af 200 R:dr måtte ställas till Direkt:ns förfogande, för alt kunna tilldelas den af kanslisterna, som Olifver utsedd att vara Ombudsm:ns biträde. Ett sådant förfarande vore likartad! med det, som inom Kammar-Rätten föreslagits. Der finnes f. n. en ordinarie och en vice Advokat-Fiskal, af hvilka den sednare skulle indragas, men ett arfvode af 200 R:dr ställas lill Rättens förfogande, för att tilldelas den Kanslist, sora utsåges till Advokat-Fiskalens biträde. Som den här föreslagne Diskont-kassören kommer alt försvinna, så besparas till följd deraf hans påräknade lön 2,100 R:dr, men derigenom upstår dock ingen tillgång för Banken, enär en dylik tjensteman kommer att i stället biträda kassa-afdeln:n. Enahanda är förhållandet med det arfvode af 400 R:dr åt en kassa-skrifvare, hvilket skulle besparas i Diskonten, men behöfves i kassa-afdeln:n. Vaktmästarnes löner hafva blifvit föreslagna lill 300 R:dr med ett arfvode af 60 R:dr. De skulle sålunda tillsammans erhålla 360 Rd:r hvardera, men denna lön är dels mindre, än l:ste Vaktmästarnes i Banken, hvilket naturligtvis skulle föranleda missnöje 12C
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har Erik Hansson från Gefleborgs län andragit att, då Kongl. Kungörelsen den 22 September 1848 stadgade det auktioner å landet finge fortgå till klockan 9 på aftonen under tiden från den 1 Mars till den 15 Oktober, och blott till kl. 7 under den öfriga delen af året, så hade likväl erfarenheten sedermera länge visat olägenheten af den inskränkning i tiden, som sålunda för den mörka årstiden egt rum, helst allmogen, mån om sin arbetstid, sällan förr än på eftermiddagarne infunne sig vid auktionerna, och desamma således först vid middagstiden kunde begynnas. Men då numera spirituosa ej finge hållas till salu vid auktionstillfällen, samt allmogen derföre på ett tillfredsställande sätt iakttoge nykterhet, så att oordningar sällan föreföllo, borde det lända till köpares och säljares ömsesidiga fördel, om auktioner på landet finge fortgå till klockan 9 på aftonen under alla tider af året; hvilket motionären således yrkade. Förändringen, ehuru ringa, skulle för den, som nödgades försälja sin eller myndlingars lösa egendom, dock medföra besparing af kostnader, som härflöto af förrällningens afbrytande på ett klockslag, då kanske blott få utrop qvarfunnos att lemnäs till följande dagen. Allmänna Besvärsoch I^konomi-Utskottet, till hvars behandling deuna motion blifvit öfverlemnad, har jemväl vid förutgångna riksdagar förehaft motioner i liknande syfte, men då afstyrkt desamma, dels emedan de utbjudna varorna borde vid utropen kunna behörigen skådas och till sitt värde uppskattas; dels emedan önskligt ansågs att kronobetjeningen måtte, så vidt sig göra läte, vid auktionsförrättningen närvara, till förekommande af oordningar och oloflig bränsvinsförsäljning, inen kontrollen härvid, sedan mörkret inbrutit, för kronobetjeningen försvårades och I 1 \ Allm. Besvärsoch Ekon.-Utshottets Betänkande M 15. ileras göromål ej heller medgåfve qvardröjande vid auktioner under en längre på aftonen utsträckt tid.
Har meningen åter varit, att sjelfva tabellernas bearbetande skulle öfvertagas af den Statistiska Centralbyrån, så vore detta icke, såsom Utskottet och Revisorerna synas hafva föreställt sig, eri anordning, som af sig sjelf följer af Centralbyråns stiftande, utan sådant skulle tvertom vara alldeles i strid med de för detta embetsverks verksamhet stadgade grunder, till hvilkas vederläggande likväl ingenting blifvit anfördt. För min del kan jag icke heller anse lämpligt att ställa den judiciela statistikens bearbetande under tillsyn af en Chef, som icke är, eller behöfver hafva varit, jurist, och ännu mindre kan jag inse, huru detta skulle kunna leda till någon besparing af kostnader, enär det är bekant, att Statistiska Centralbyrån icke har sig anvisad öfverflödig arbetsstyrka för bearbetningen af alla de statistikens grenar, hvarmed den redan har att taga befattning. Men om den åsigten vore riktig, att alla de statistiska arbetena borde sammanföras i Statistiska Centralbyrån, synes mig att Revisorernes och Utskottets förslag jemväl borde hafva omfattat de öfriga förvaltande verkens statistiska berättelser, såsom Commerce-Collegii, Sundhets-Collegii, Fångvårds-Styrelsens m. fl.; och aldraminst kan jag inse hvarför Ekonomi-Utskottets förslag inskränktes endast till den ena hälften af Justitie-Stats-Ministerns berättelse, nemligen brottmålsstatistiken, hvaraf skulle följa att redogörelsen för civila rättegångsärenden, inteckningar och lagfarter m. m. ansågs böra fortfarande i Justitie-Stats-Expeditionen utarbetas. N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.