Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det måste vara den beväringsskyIdiges pligt, då lian vill sätta nian i stället för sig, att salta en man, »om har fräjd, sorn bar duglighet och vilja att uppfylla hvad han åtager sig för sin principal Blir en sådan man genom eget förvållande oduglig till krigstjenst, invalid, begår lian brott o. s. v.; så måtte lian ej kunna anses vara representant för deri, som honom legt. Jag tillstyrker afslag å betänk, oell hoppas alt H. R.. o. Ad. icke viii gilla ett förslag att ändra nuvar. författning på eli sätt, hvarigenom man skulle Den 16 Januari e. m. bereda armeen ett afskuin af legda karlar, i stället för de beväringsskyldige ärlige män, hvilka hafva likasom alla andra åtagit sig pligten att fäderneslandet försvara. Man bör akta sig för att på något sätt nedstämma eller på något vis nedsätta det värde och den vigt, som ligger på Sveriges bevärings-systeme. Det är sorgligt att man ej vill öfva beväringen, det är ännu sorgligare att man vill försämra författningen i ör:de beväringens utgörande. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Om man anser den beväringskarlen medgifna lätt att lega kail i sitt ställe vara olämplig, så må man borttaga denna rätt; men sa länge en sådan lätt q vurst år, synes det mig orimligt, att icke den beväringsskyldige, i och med detsamma han legt annan person och denne person är approberad, skall vara fri från allt åliggande såsom beväringsskyldig. De förenade Utsk:n hafva varit af denna åsigt och derföre föreslagit borttagande af föreskriften i 9 §:n af 1812 års förordning, som säger, att den beväringsskyldige skall ingå i den legdes ställe, i händelse den sednare rymmer eller begår brott. Samma händelse kan inträffa med den beväringsskyldige, att han rymmer eller begår brott, och då kommer naturligtvis ingen i hans ställe.
Jag tror man i skäl. let med mindre oiägenbeter, än FörlikningsDomstolar komma at medföra, kan widtaga anstalter, det Härads-Rätterne, jamte deras domsrätt, fullkomligen upfolla vet ändamäl, som förwäntas af den föreflagne npa inrättningen; och männe icke säoant ffer, vin man til Rät, _ tegängar Z88 Den 21 tegängar undanrodjcr ordsakcrne. Deste enligt allmänna rofkn, icke sä orätt, härleda sig der. ifrån, dels at Domarens inkoinster til stor del, äro förwarade i stämnings - penningar, Protecolls - och Utslagslösen, hwarmed utöswcr Lara ej sällan lunna mara föoculige eftra och tilfallige förmoner, dels at Lansniän och Nämndemän, hwilka deraf hafwa en flags inkomst fä uhgifwa stämningar, dels också at dcsie och andre, som grunda deras inkomst pä Fullmägtigsarfwodcn, hafna et stridig: intrcsie med dem, frän hwilka de stola he>nka deras underhäll. Dä härutinnan igenfinnes, hwad som föranleder til Rättegångar, tror jag wara lämpeligare påtänka at undanrödja sädant, än at sätta r werkställighet en förestagen inrättning, hwar af följderne, ätminstone icke roed säkerhet, kunna bedömmas. Om DoÄarens hela lön inrättades i likhet med andre Ämbetsmäns, skulle det ändamål man önstar säkerligen winnås, men sädant läter sig swärligen i Rikets närwarande belägenhet göra utöfwer en wist gräns, ^ som ätminstone kunde bestämmas dertil, at Domaren i stället för stämnings - penningar, Protocolls - och Utstags-lösen, i alla twiste-och brottmäl, finge ur Räntcrwt upbära en lämpad ersättning, ehwad Rättegängarne för äret warit fä eller mänga, korta eller länga, förlikte eller fullföljde. Hwaremot
Man frågar icke derefter; man sluter ögonen och njuter. Det är all barnsagornas romantik, som lefvor upp. Det är allt känslopjunk, jag hånat och grinat till döds, som nu reser sig. Och jag kan icke håna; jag ger mig hän. Jag sitter med slutna ögon och drömmer. Vackra drömmar sväfvande öfver en botten af tillbakaträngdt tvifvel, fylla de ett par sekunder med en stämning af lycka. Lilla bleka, förfrusna, barn, jag älskar dig. Älskar dig några korta minuter, så länge stämningen varar, fint och vackert som ett barn, utan tanke på att ega dig, utan att känna dig. Jag vill icke ega dig, vill icke lära dig att känna. Ty i samma ögonblick skulle allt det lockande hos dig försvinna. Du skulle vara, du som de andre, hvardaglig och fadd. Jag vet det. Jag gör mig inga illusioner. Det är också icke dig, jag älskar; det är min egen fantasis skapelse, som antagit din gestalt och dina drag. Det är barnets naiva tro på sagans förtrollade prinsessa, det är all min ungdoms längtan, som koncentrerat sig i din bild. Du är diktens overkliga kvinnoideal; jag vill icke röra dig med mina händer, att du icke må försvinna i luften. Jag vill blott sitta stilla och betrakta, medan fantasien spinner sina spelande dagrar omkring dig: diktar om outvecklade möjligheter, som bara vänta på sol för att slå ut i blom; om gryende skönhet, om mod och lefnadslust, om tankar som blinka och känslor som flämta på djupet varma känslor, friska, spänstiga, blodfulla Jag lägger handen på ditt bröst och känner hur hjertat slår, jag stryker min kind mot den svarta, krusiga rökhvirfveln på din panna, jag lutar mig ner och möter den förskrämda blicken under dina högt bågade bryn Jag vaknade upp och märkte, att man betraktade mig. Min uppsyn måtte ha varit mer än lofligt naiv, ty gentlemannen med cigarrerna såg ut som anade han en medtäflare; och midt emot mig stod en gammal skeptisk herre och log. Mitt eget ironiska smil! Länge efter det hon slutat skrifva satt hon kvar vid bordet och stirrade ut genom fönstren med pennan i hand. Det låg ett uttryck af stilla glädje öfver hennes drag.
Utdrag af Protokollet hältet uti Borgare - Ständcts Plenum wid Riksdagen i Stockholm den H April lglO. S. D. Dä Borgare-Ständct till granstning förebåd» Riksens Högloft. Ständers Lag-Utstotts ben Lidra innewarande afgifne förflag till Answai ighets Lag för Fullmägtig i Riksens Ständers Riksgälds, Contoir, klef samma Fdrftag af Ständer gilladt; dock önstade Ständet, att Redactionen mätte närmare öfwerscs, och i följande omständigheter jämkas: i-o Meningen af hwad 6 §. innehäller, ansäg Ständer kunna lämpeligare och till undwikande af de der förekommande orden: tilläta Ronungens Ombud uttrpckaö pä följande sätt: Dä Fullmägtige ej ar tillätit, att företaga nägon öfverläggning i närwaro af Ronungen» Ombud, om Han, utan att wara derom af Fullmägtige anmodad, stulle wid deras sammankomst sig infinna, hasme den eller de, som denna föreskrift brutit rc. 2:» Ridd och Ad. prot. 6«« Vand. s-dra Afd. Al. LÖS Den 17 April. 2:» 8 §. Borde, till minnande af bäde tydlighet och likstämmighet, undfå enahanda redaction med 7 F, i Anfwarighets-Lagen för Banco - Fullmägtige, enligt hwad Borgare-Ständct der upgifwit, ncml.
När du vet, att jag tog fram spritt RUDOLF. Kom och tag rätt på dem då. VENDLA. Nej, det kan du verkligen göra själf. RUDOLF (synes i trappan). När du hör jag säger 50 VENDLA (i skarp ton, närmande sig honom). Det är riktigt styggt af dig när jag bedt RUDOLF (förargad). inte genera. Gu' bevars, låter det på det viset, ska jag visst (Försvinner hastigt. Vendla kommer tillbaka till Gun dig så mycket, att vi skulle få vara i fred. borg med nedslagen min.) MINA (fram igen). Nu blef han ond, tror jag. VENDLA. Ja jag klippte visst af lite för skarpt. GUNBORG. För all del! Gå då strax och bed om förlåtelse! VENDLA. Å prat! (Sätter sig åter på sängkanten.) MINA. skull som han har sina handdukar i ditt rum? GUNBORG (torrt). Har du inte förstått hela humbugen än, kära Mina! Kan du inte se, hvilken komedi hon spelar för oss, stackars liten, för att dölja, att hon är slagen på alla punkter. Tvärt om det är höjden af huslig trefnad Men hör du! Är det också för trefnadens 51 VENDLA. hvad äktenskapet är. Såna dumheter ni kan prata! Ni begriper inte, hur dumma Ni vet ju inte, vi va' alla tre förr i världen. GUNBORG. och be din man om förlåtelse. Dömd PERSONER: HILLNER, professor. HILMA, hans hustru. GERTRUD, deras dotter. IVAR, deras son, 8 år. VALBORG LINDÉN, guvernant för Ivar. SIXTEN BJÖRNKLO, kapten. OLOF WIDE, kandidat. MOSTER LISEN. ENKEFRU HILLNER, professorns mor. DIREKTÖR HILLNER. FRU HILLNER. ASSESSOR HOLM. FRÖKEN BONN. THURE MANTELL, kongl. sekter. ANNA, tjenarinna. _________ FÖRSTA AKTEN.
Oss inkomna med förslag till särskilda föreskrifter i afseende på uppbörden och redovisningen af förenämnde anslag, i underdånighet hemställt, det Oss i nåder måtte täckas stadga och förordna: att då aflöningen åt polispersonalen samt största delen af utgifterna för polisväsendet måste manadtligen utbetalas, Drätsel-kommissionen och Brandvakts-kasse-administrationen böra, inom den 25 i hvarje mänad, af de för ifrågavarande ändamål tillgängliga medel, å Öfverståthållare-embetets för polisärenden räkning N:r 1 i Rikets Ständers Bank insätta så stor del af ofvanberörde från dessa myndigheter utgående anslag, som för månaden belöper, nemligen: Drätsel-kommissionen, af anslaget från den egentliga stadskassan, 833 Rdr 16 sk., och af bränvinsminuteringsafgiften, 4,166 Rdr 32 sk., samt Brandvakts-kasse-administrationen, af de till polisen och nattbevakningen anslagna 30,000 Rdr, 2,500 Rdr, och af anslaget för tillökningen i Stadsvakt-kompaniet en tolftedel af det belopp, hvartill detta anslag, efter särskild uträkning, för helt år uppgår; att anslaget från statsverket må, på sätt hittills varit ölligt, hos Wårt och Rikets Stats-kontor qvartaliter utbekommas; att polisbetjeningens andel uti de böter, som i Poliskammaren ådömas, må, i likhet med hvad för närvarande äger rum, uppbäras af Poliskammarens Registrator, hvilken i och för sin tjenstebefattning ställt vederhäftig uppbördsborgen för ett belopp af 3,000 Rdr b:ko, hvarefter nämnde bötesmedel, vid hvarje qvartals slut, af Registratorn, i egenskap af ansvarig uppbördsman, så fördelas, att tvåtredjedelar der af ingå till den under
En tillbakablick på den aflidne statsmannens förhållande till den afgångne och på hans lefnad i öf-rigt torde nu vara på sin plats. Som aristokrat hade AnJrassy vida äldre och mer lysande anor än Bismarck. Han tillhörde nämligen en af de berömdaste ungerska adelsslägterna, hvilken leder sitt upphof ända från sagohjelten Andorils, en af magyarernas anförare vid Ungerns eröfring. Från sitt fädernehem kunde han också mottaga traditioner och intryck, hvarigenom han mer omedelbart fick syn på det moderna samhällslifvet och ej behöfde genom hårdt kämpande lifserfarenhet bryta sig väg upp till den höjd, hvarifrån sådan synkrets öppnar sig. Andrassys feder var nämligen en i det parlamentariska lifvet och äfven som politisk skriftställare ganska framstående man, medan Bismarcks fader, den afskedade, oliterate ryttmästaren på Ur Dogms trdnika. 14Kniephof, endast kuude gifva föredömet af preussisk milita-rism och trånga landtjunkerliga vyer. Född den 8 mars 1823 i den lilla ungerska köpingen Zemplin, belägen i det likbe-nämnda comitatet vid galiziska gransen, var han till lefnads-åldern åtta år yngre än Bismarck och föddes vid den tid, då denne som bäst undergick sin spartanska krafthärdning vid Plamanns institut. Andrassy fostrades ej i spartanernas, utan snarare i athenarnes anda; hans epikureiska sinnesriktning hade också ingenting gemensamt med den stoicism, som man då i Preussen med all kraft sökte uppöfVa. I det politiska lifvet inträdde Bismarck och Andrassy samtidigt, men i helt motsatta stridsled. På den » förenade landtdagen » i Berlin 1847 började den burschikose landtjun-kern Bismarck-Schönhausen uppträda som den gammalpreussiska konservatismens alltid slagfärdiga huggvärja. På den ungerska riksdagen samma år slöt sig däremot Andrassy med ungdomlig lifsfriskhet till den liberala oppositionen. I motsatta stridsläger uppträdde de också under revolutionsåren 1848 och 1849.
Den andre talaren ansäg föislaget olämpligt, derföre att ändamålet icke skulle kunna fullkomligen vinnas, emedan det stod Konungen flitt att efter godtfinnande utdela titlar inom sitt hof, och att följaktligen den öfverklugade titelsjukan i landet på denna väg skulle kunna erhålla sin näring. Jag betviflar alt hoflitlarne skola så allmänt eftersträfvas; men om så vore, så vore del i alla fall väl alt blifva af med en del titlar, och skulle förmodligen det onda kunna fullkomligen hjelpas, 0111 den rang, sora hoftitlarne medföra, endast finge gälla inom Konungens borg. På dessa grunder tillstyrker jag, att förslaget må blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Gr. Frölich, David: Den siste värde talaren har så fullständigt yttrat sig i detta ämne, att jag har föga att tillägga. Likväl torde jag få taga mig friheten fästa R. o. Ad:s synnerliga uppmärksamhet på den del af hans yttrande, deruti han antyder, att hvarje utnämning till en titel, som icke är förenad med verklig tjenst, i sjelfva verket nedsätter den aktning, smn den i utöfning af embetet varande tjcnstemannen bör tillgodonjuta; men det är icke nog dermed, utan hvarje sådan upphöjelse, hvilken endast moltages såsom en K. nåd, Den 19 Augusti f. ni. >73 nedsätter liela den öfriga embelsmannaclassen i den ort, inom hvilken en på så sätt upphöjd person är boende. Den grundsats är visserligen riktig, på sätt Gr. Horn nämnt, att andra företräden, som bero på K. M:s höga ynnest, stå uti ungefär samma calhegori, och att dessa företräden icke blifvit föreslagna att undergå någon modificatiön. Delta må medgifvas såsom en ofullständighet; oell del må äfven medgifvas, att inom monarkiska samhällen den grundsats ännu torde slå qvar alltsedan Montesquicus tid, att det är äran, som utgör den monarkiska styrelsens lifsprincip.
Eän, från längre tider tillbaka undergått, uppgifves såsom enda medlet att för framtiden bibehålla någon skogstillgång, det Kronoskogarne ofördröjligen måtte upplåtas till delning på det sätt, att de samma, mot en billig afgift, komrno under enskilldieä område, samt att SkogsBetjeningens befattning dermed på samma gång upphörde, hvarigenom en dubbel förmån förmodas kunna vinnas, dels att skogarne, såsom enskildt tillhörighet, skulle njuta en bättre och nog gran - Den 3 Juni. 53 grannare värd, dels alt Staten, genom Indragning af Skogs - Betjeningens Böner, erhöll en ökad inkomst, sorn pä ett för densamma mera gagnande sätt kunde användas. 6:0 Memorial af Riksdagsmannen Ander? larsson från Elfsborgs Län, deruti hemställes, att sådane Ekar, sorn ej kunna tjena Kongl. Majit och Kronan lill nytta, och söm, genom sitt läge skada åker och äng, eller lagga band på skattemannen vid förbättringen af dess jordbruk, mätte, sedan någon Amiralitets Officer vid Mechaniska Staten fält sig uppdraget, att hvart femte år genomresa de orter, der Ekar finnas , och förrätta* utstämplingen af alia odugliga Ekar, öfverlemnas till skatterrjannens fria , disposition ; hvarigenom både den kostnad och tid sparades , sorn, till vinnande af en dylik förmår» , nu är nödvändig; dock att härvid *let villkor borde fästas, att skattemannen förpligtades att på dess hemman plantera ett lika antal träd, sorn blifvit ntstämplade, samt ålades alt deni sedermera sorgfälligt vårda och underhålla; uti hvilket Memorial Johannes Israelsson till alla delar instämt, och hvarvid Anders Joachimsson från Östergöthland gjort det mundteliga tillägg, att oaktadt alla för Kronans behof duglige Ekar i hans Ort blifvit stämplade, fick likväl ingen vrak-lik fällas och begagnas, utan förut erhållen tillåtelse af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, hvilket
På grund häraf vill Kongl. Majit nu föreslå Rikets Ständer, att antaga följande allmänna bestämmelser: l:o att för inrikes brefvexlingen mellan de orter, der postanstalter linnas, antagas två särskilda portosatser, den ena af fyra skillingar för bref om ett lods eller lägre vigt, som befordras på ett afstånd af tjugu mil eller derunder, och det andra af sex skillingar för bref vägande högst ett lod, som fortskaffas längre än tjugu mil; med iakttagande att för hvarje lod, som brefvet väger öfver ett, skall, då vigten ej öfverstiger åtta lod betalas fullt porto, hvaremot för bref, hvars vigt öfverskjuter sistnämnde lodtal, må tillgodonjutas porto-moderation i enlighet med Kongl, förordningen den 13 Oktober 1785; 2:o att för lösbref eller sådant b-ref, som antingen inlemnas å postanstalt, för att derifrån, utan att gå förbi eller ankomma till annan postanstalt, försändas till någon ort utom postanstaltens läge, eller ock från sådan ort på enahanda sätt till postanstalt ankommer, fastställes ett porto af två skillingar, så vida brefvets vigt ej öfverstiger sexton lod; tyngre bref fortskaffas ej; 3:0 att iör lokal-bref eller sådant bref som inlemnas å postanstalt, lör att befordras till person inom staden eller å stället, der postanstalten finnes, bestämmes ett porto af två skillingar, så vida ej brefvets vigt öfverstiger fyra lod, i hvilket fall det ieke må å postanstalten till förskaffande emottagas. I händelse Rikets Ständer antaga Kongl. Maj:ts, uti särskild
Utskottet har vid denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning ej funnit anledning till annan erinran, än att då, enligt den uti Helsingborgs stads ifrågavarande underdåniga ansökning omförmälda, genom utdrag af Helsingborgs hamnkassas räkenskaper meddelade summariska uppgift å hamnens inkomster och utgifter, de förra under följande år utgjort för år 1854 R:dr Runt 25,286: — „ „ 1855 „ 30,966: - , „ 1856 „ „ 44,778: - » » 1857 „ * 37,933: - och för år 1858 , „ 36,094: — så och enär, på sätt den underdåniga ansökningen innehåller och berörde utdrag af räkenskaperna utvisar, hamnkassans behållning vid slutet af sistnämnda år utgjort 73,606 Ii:dr R:mt, har Utskottet, i betraktande af hamnkassans fördelaktiga ställning och betydliga årliga inkomster, hvilka antagligen komma att efter ham nens utvidgande och förbättring ytterligare ökas, ansett den föreslagna befrielsen för staden från erläggande af ränta under de första åren af lånetiden icke vara af behofvet oundgängligen påkallad eller böra af Rikets Ständer medgifvas; — hvadan Utskottet på det sätt tillstyrker bifall till Kongl. Maj:ts nådiga förslag 16:o att Rikets Ständer måtte för ifrågavarande ändamål bevilja staden Helsingborg ett amorteringslån af Tvåhundratretio. tusen R:dr R:mt, under vilkor, att staden dels medelst kontrakt förpligtar sig att inom viss tid låta genom Hamn-direktionen, under öfverinseende och kontroll af Styrelsen för allmänna vägoch vattenb3rggnader, utföra hamnförhättringsarbetet, dels ock genom särskild förbindelse åtager sig ansvarighet för lånets återbetalning på det sätt, att
Hon bara grät och sörjde både natt och dag, och ville icke låta trösta sig. Men drottningen log åt hennes sorg, och gladdes i sitt falska hjerta, att allt hade så väl lyckats efter önskan. Det hände sig en dag, när konunga-dottern satt ensam i sin jungfru-bur, att det kom henne i sinnet, att hon ville sjelf fara till skogen der prinsen blifvit borta. Hon gick så till sin styf-moder, och beddes orlof att gå ut i lunden, medan hon kunde glömma sin stora sorg. Härtill ville drottningen nödigt samtycka, ty hon gjorde alltid hellre mot än med; men prinsessan bad så innerligen vackert, att hennes styf-moder till sluts icke kunde neka, utan befallte en af sina döttrar följa med och vakta henne. Härom blef nu åter ett långt tvistemål; ty ingendera styf-systern ville gå med, utan begge ursakade sig, och sporde hvad nöje de kunde ha att följa henne, som aldrig gjorde annat än grät. Slutet blef likväl att drottningen fick råda, och en af hennes döttrar skulle gå med prinsessan, huru mycket det ock var emot deras vilja. Jungfrurna vandrade så bort ifrån kungs-gården, och kommo till skogen. Der gick konunga-dottern omkring ibland träden, och lyddes till de små foglarnes sång, och tänkte på vännen hon haft så kär, och som hon nu hade bortmistat; men allt gick drottningens dotter efter, och harmades i sitt elaka hjerta öfver prinsessan och hennes bedröfvelse. När de så hade vandrat någon stund, kommo de omsider till en liten koja, som låg djupt in i mörka skogen. Då var konunga-dottern mycket törstig, och bad sin syster följa med till den lilla kojan, att de kunde få sig en dryck vatten. Men häröfver blef drottningens dotter än mera misslynt, och sade: »är det inte nog att jag skall följa dig ända hit i öde-marken! Nu vill du att jag, som är en prinsessa, skall gå in i ett sådant näste. Nej, min fot kommer der aldrig. Vill du gå, så får du gå ensam.» Ja, konunga-dottern besinnade sig inte länge, utan gjorde som styf-systern hade sagt, och gick in i den lilla stugan.
Jag anmärker ytterligare, att jag aldrig sett iakttagas att någon afräkning till Statens nytta uti Minister-appointementer ägt rum, för sådan® personer som förut på Stat ägt betydliga löner,. r<tn 5 Julli f m* 43 StatsUtskottet har vid denna fråga velat visa en sparsamhets-anda för det allmänna deruti, att det synes hafva afslagit Ilegeringens begäran af en ytterligare tillökning till Minister-Staten af 5o,ooo Riksdaler Hamburger Banco, på så sätt, att Utskottet derutaf endast tillstyrkt en tillökning af 10,000 Riksdaler Hamburger Banco; men då Kongl. Maj:t vid denna sin proposition tillkännagaf sig för åttonde Hufvudtiteln icke behöfva mera ån 5o,ooo Riksdaler Banco i den händelse Riksens Ständer beviljade den begärda tillökningen för MinisterStaten, så har Utskottet de facto tillstyrkt MinisterStatens ytterligare ökande med dessa 5o,ooo Riksdaler, då de på extra Utgifts-titeln icke blifvit minskade. Jag fruktår, att man ännu hos oss icke gjert sig tillräckligt bekant med de constitutionela formernas fordringar; med de pligter som dess rättigheter ålägga Representanterna; det är uti Stats-anslagen, som Representationens hela magt och styrka innefattas; det är vid deras bestämmande, som det åligger Representanten att på det samvetsgrannaste afväga nödvändigheten och nyttan af en föreslagen utgiftj, då man aldrig får åsidosätta att det är produeten utaf folkets syett och möda sorn bestrider den, I , I>et är vid Stats-anslagens bestämmande, som Folkets Representanter äga att visa, om det till Ministärens nit, skicklighet och drift äga fullt förtroende, i hvilken händelse de kunna anslå betydligare summor under öfvertygelsen af ett för Samhället förmånligt användande , då i det motsatta fallet de böra vara högst nogräknade 44 Den g Julii f. m. vid beviljandet äfven af det högst nödvändiga; __ Det ar endast och allenast på detta sätt som Folkets Representanter med hopp oin framgång
Föredrogs LagUtskottets utlåtande N;o I56, i anleoning af återremiss af Utskottets betänkande N o 22, om stiftande af en Lag i afseende å förbrytelser, begångne af åhörare innom RiksStåndens Plena och Plena plenorum ; och som BondeStåndet redan bifallit Utskottets först viritagne åtgärd , så blef det sednare utlåtandet endast lagdt till Handlingarne. S. D. ExpeditionsUtskoftets förslag till Inledning och de 4 första §. §. af Riksdagsbeslutet återremitterades med enahanda anmärk, ning, som, enligt ProtocollsUtdrag den 30 Augusti och nästl. gårdag, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Walloth BorgareStåndet blifvit gjord, eller atr innehållet af lista §. borde i stället upptagas uti Inledningen. S. D. På grund af Höglofl. Ridderskapet och Adelns inbjudning uti ProtocollsUtdrag Fröt Utdr. <?. r, Septemb. 1523. den 27:ne sist!.Augusti, antog BondeStåndet LagCommittéens förslag i 16 §. 7 Cap. nya HandelsBalken, rörande Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen. Frun Högl. Ridderskapet och Adeln. S. D. f. m. Då nu å nyo föredrogs Stats Utskottets den 21 sistlidne Julii under N:° 34.3 afgifne, samt den 29 i berörde månad, eftermiddagen, på bordet lagde utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Ut kottets förut meddeldte Betänkande, i frågan om lindring uti Inquarterings besvär för Städerne; fann Bidderskapet och Adeln, som redan bifallit sistnämnde betänkande, nu för godt in lamma i Borgare »Ståndets, uti ProtocollsUtdrag af den 2 sistlidne Augusti, tillkännagifne beslut : 1:0 Att en underdånig frmaställning till Kongl. Majt., angående Inquarteringen för Städerne fröt. Vt Jr. i. 5 Septeittb.