Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det stadgande såsom obilligt blifvit anmärkt, att de personer, hvilka såsom vittnen påskrifvit en namnsedel, blifvit ålagde Författare ansvar, derest icke den uppgifne Författaren stöde att igenfinnas , föreslår Utskottet följande förändring i I §. 6 Momentet efter orden inom Sverige boende Svenska Medborgare: ”Hvilka , i händelse Skriften inom laga tid åta - S244 Den 14 Juli. åtalas skulle, författare ansvar åligge, sä vida Författarens namn och hemvist befunnes oriktigt uppgifne eller i sedeln saknades: i sammanhang hvarmed det öfriga ifrån och med orden eller ock, till och med, ifrån Svaromålet uteblefve, alldeles skulle uteslutas. I 1 §. 7 Momentet föreslås följande förändring af andra punkten? Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare alltid, i afseende pl ansvaret, ansedd såsom författare, derest han sig ej med dennes namnsedel försett , eller ej k.an på annat sätt bevisligen uppgifva Författaren, åliggandes Utgifvaren under lika förbindelse att tillse, det de vilkor , §om vid utgifvandet deraf i denna Dag ytterligare stadgas, varda noga iakttagne.” I sammanhang härmed föreslås i 8 Momentet samma , efter ordet uppgifvet, följande tillägg: kan Utgifvare förete namnsedef ä Författaren till den åklagade Artikeln, eller pä annat sätt Författaren bevisligen uppgifva, vare han ifrän Författare ansvaret frikänd. I stället för den följande meningen, som begynner med Domaren äger och slutas med Domstolen inkalla, föreslås följande såsom ett nytt Moment: ''Domare äge att namnsedeln genast öppna och att på hvilketdera af ofvannämnde sätt den rätta Parten sålunda blifvit känd, honom Inför Domstolen inkalla.”
Biskop och domkapitel i Calmar hafva ampelt tillstyrkt förslaget och jag vågar alltså på mina i korthet anförda skäl vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville medgifva, det Oscarshamns elementarläroverk må utvidgas från tretill fem-klassigt samt för ändamålet anvisa nödiga medel.» Vid 48:de punkten (angående förhöjning i anslaget till vikariearfvoden och oförutsedda behof): af Biskop Sundberg, Doktor Lindgren, Professor Selander, Domprosten Sondén, Doktor Gumcelius, Kontraktsprosten Tegnér, Professor Agardh, Doktor Arrhenius, Doktor Söderberg och Herr Bergman, hvilka ansågo den af Kongl. Maj:t äskade anslagslörhöjning, 25,000 R:dr, böra beviljas. af Riksdagsfullmägtige Erik Ersson från Gefleborgs län, Carl Ifvarsson från Hallands län och P. O. Hörnfeldt från Wester-Norrlands län, hvilka ansågo tillökningen böra inskränkas till det af Utgifts-afdelningen föreslagna belopp, 10,000 R:dr. Vid 50:de punkten (angående tjensteårsberäkning för lärare, hvilken haft full lektorsundervisningsskyldighet): af Domprosten Sonden.- »Att, — sedan Rikets Ständer åt några personer för 44 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. (fortsättning.) utöfningen af en viss tjenstgöring beviljat en bestämd förmån, sedermera, när beloppet af dertill erforderliga medel synes blifva högre än man påräknat — vägra att med behöfliga anslag infria sitt gifna ord, lärer väl sakna exempel inom vår riksdagshistoria. En enskild hederlig man uppfyller gerna ett gifvet löfte, kosta hvad det vill; och af den enskilde, som vägrar att uppfylla en styrkt skriftlig förbindelse utkräfves den, oaktadt denna vägran.
Den 17 Martilf e. m. 219 Jag tager mig äfven friheten fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den stora olägenhet, som skulle uppstå för de Vestra och en del af de Södra Orterna i Riket, om Disconten skulle flyttas från Götheborg, och framtida omsättningar besörjas af Directeurer , som ej gjort utläningarne. Mängden af de skyldige äro deromkring boende, hafva kanske bär inga relationer, och äro torde hända oftast här till namnet okände: Deremot, om Utredningen får verkställas i Götheborg, uuder samma Direction som förr, likväl med den Controll af Ombud å Bariquens vägnar, sorn förr är nämnd, skall den vida lättare gå för sig , och förlusten på Debitorer blifva den minsta möjliga, kanske alldeles ingen. Det torde också förtjena anmärkas, att i den händelsen Disconträttigheten nu fråntogs Bolaget, utan all ersättning för Bolaget, skulle äfven kunna hända, att ActieÄgare i Cana* len upphörde med vidare inbetalning å sina Actier, och raisonerade så här: Att om man den ena gången tager ifrån oss Discont-rättigheten utan någon ersättning, kan man en annan gång taga alltsammans, och då är det bäst att genast förlora de redan insatta 6® procent; och jag frågar: huru skulle det i den händelsen se ut med CanalArbetets fortgång? Hvad åter angår Götheborgs Discont, ani ser jag den fullkomligen hjelpt med ett Lån af Banquen på 150,000 R;dr på kort tid mot 220 Den 17 Martii, e. m. tre procents Ränta samt förlängning af 2 och ett halft års tid till dess Utredning, hvilket jag således tillstyrker. Malmö Discont, som är fullkomligen banqueroutte, har i mitt tycke njutit väl mycken faveur^af det Högloflige Utskottet; likväl förenar jag mig dermed till alla delar.
Han knäböjde och Maria Iwanowna räckte honom, leende och visande siua små hvita tänder, en smörgås. Strategen ensamt iakttog en envis och djupsinnig tystnad. Han efterhärmade gärna både Moltke och Suworoff. lian satt der tigande, utan att se på någon, liksom om han ingenting hört, och blossade på pipan. Vi hade redan hunnit cå Inngt att vi diskuterade bästa sättet att förfara med * guld sökarn e * och föreslogo åtskilliga planer, då han plötsligen utropade: — Gatlopp! — Icke tidsenligt! sade fiskalen skrattande. — H varför icke? — Olagligt! — Fiskalen stampade spotskt med foten och stoppade händerna i fickorna. — Hvarfor? Mellan dem båda uppstod om straffens » karaktär » en häftig ordvexling, som helt säkert skulle slutat ganska tragiskt för den något litet lättsinnige fiskalen, ty strategen reste sig och började krama pipskaftet, om icke isprawniken, såsom värd, gått emellan. Sammankomsten egde nämligen rum hos honom. — Låt det vara godt och väl, mina herrar, dumt tilltag! Här är ingen lämplig tid att disputera. Jag vet just inte, hvad vi böra göra. Vi hafva emellertid tillräckligt med fria bojor — Fri-a bojor? utropade läkaren ironiskt, i det han fylde sitt glas med sherry. Han var en svår kritiker. Det afiedde striden. Alla skrattade. — Nå, nå, — hotade isprawniken skämtande, — jag vet förut att Ni är en förklarad liberal! — Men icke en öfverlastad? — och läkaren grep efter Madeiravinet. — Men en farlig! inföll Maria Iwanowna under en allmän skrattsalva. — En skål för fulla flaskor och veka hjertanl Han var oöfverträffligt älskvärd, vår gode doktor! Detta var den sista sammankomsten före vår expedition. Det hade redan börjat frysa till något. Uppviglade af den älskvärda Maria Iwanowna följde damerna oss öfver-allt. Musa Kondratiewna, vår » lejoninna », lärde sig t. o. m. att skjuta med revolver, och jag styrde hennes små händer — hon bemödade sig alltid att träffa » rakt i hjertat ».
Bagoch Oeconomie-Utskottens: I anledning af väckt motion, att obehindradt få uppfora Yäder-Tull-Qvarnar. Allmänna Besvärs^ och Oeconomie-Uiskottcts: Med svar på återremiss i frågan örn underhållande af åtskillige Lastage-Bryggor och Strandridare-Boställen på Gottland; med svar på återremiss, rörande Ekebarks uteslutande användande vid Engelska Garfverierne; i frågan om yrkad rättighet till utvidgande af Stångjernsoch Ämnes-s,midet i Riket; med Voterings-propositioner, i anledning af RiksStåndens olika beslut, i frågan om inrättande af Directioner för det Indelta Cavalleriets beklädnad; angående ökadt antal Besigtningsman å Ekeskogarne i Riket; angående större frihet i Jern-tillverkxnng och försäljning; med svar på återremiss i frågan om yrkad vidsträcktare frihet i afseende på Tackjerns-tillverkningen och Tackjernshandeln; angående ett ytterligare Canzlist-arfvode; med svar på återremiss i frågan om Yäder-fTull-Qvarnars uppbyggande, Den ssx December e, m. 3“ samt om anläggande af Tull-Mjölqvarnar i allmänhet; med svar på återremiss, rörande Extra Roteringen i Riket. Expeditions-Utskotlets: Med svar på återremiss af förslaget till 5:te §. Riksdags-Beslutet. 3:o Aterremisser af ncdannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: Constitutions-Utskottets: Med förslag till en ändring i i3 §. Riksdags-Ordningen, för bestämmandet af Univei lii sitetens Representanters valbarhet. Stats-Utskottets ; Angående General-Assistance-Contoiret; i frågan om ersättning för nppbringningar af Magter, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande; angående Arrende-Spannemålens utgörande af Kungsgårdar, samt derunder lydande Hemman och Lägenheter; i fråga om aflöning för betjeningen vid Statsoch Bancosamt Serskildta Utskotten.
» Intet offer Så mycket värdt är som den ädla pärla Ert hjärta nyss så omedvetet skänkte. Den räcker till för mig och för de många, At hvilka jag min lefnads verk vill helga, Den blifva skall ett minne till det sista. » 1 » Nej, icke så; - och raskt hon handen sträcker Mot honom ut. » Ej no; /! Ännu en gåfea Jag sparat har till sist. Vill ni den hafva? För sig den litet nog är eärxl och faltig; Med er den kanske Mig själ / jag blifva kan Ull något, gifeer. » Sophie Linge. Af J. P. Malmberg. Belönad med fjärde gruppens pris stora pristäfling. i Iduns senaste Hvem kan gifva, hvad hon oss skänker? Den första tanke, som barnet tänker, den första bön, som dess läppar stamma, den första kärlekens rena flamma, den första maning till rätt och dygd, för sanning, frihet och fosterbygd. Z. Ni Topelius. har kanske sett henne, denna kvinna, som i hemmet anser sig hafva sin förnämsta verkningskrets, denna moder, som i sina barns uppfostran ser sin viktigaste uppgift. Ni har kanske hört henne tala om sina erfarenheter, hört hennes åsikter om t. ex. barnaundervisning. Måhända hade hon icke mycket nytt att säga, måhända var framställningen icke något mästerverk, men hennes lärdomar voro dock förtjänta af ett bättre öde än att lemnas obeaktade. Låtom oss därför ännu en gång höra hennes tankar! D å jag inträdde i moderskallet — yttrade hon — var jag litet eller intet förberedd på att fylla denna sköna, men maktpåliggande uppgift. Jag begick det ena misstaget efter det andra, och det var först efter mycket irrande hit och dit, som det lyckades mig att — jag älskar tro det — komma in på rätta stråten. Jag vill nu vidröra endast den delen af min uppfostrande verksamhet, som innefattas i det vanliga begreppet undervisning. Redan tidigt märkte jag hos mina barn en stark benägenhet att se, att vidröra, att rifva sönder snart sagdt allting, som låg i deras väg. I början fattade jag detta som ett uttryck af okynne, ja, jag var böjd för att häri se ett bevis på syndens makt. Men genom fortsatta iakttagelser rubbades denna mörka åsikt.
Dels för att kontrollen lättare må kunna tillse, att ej de kar, som äro skattefria, missbrukas, dels för att ej brännerierna må öfvcrfylias med öfverflödiga kar, hvarmedelst kontrollörernos uppmärksamhet kunde missledas, har kommissionen i g 5 upptagit de kar och redskap, som erfordras för drifvandet af en sådan apparat, som Morska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbränningen. i g 2 är omnämnd, och som väsendtligen kommer att tagas i betraktande, i händelse mäskebeskaltningen blefve införd, samt bestämt deras antal och inbördes förhällanden, äfvensom att de skola anbringas uti rum, som kunna läsas med lås, för att förhindra ombyte. För den händelse, att skatten komme att läggas på den färdiga produkten, måste uti bränneriet vara minst ett, samt, så vida icke bränvinsbrännaren föredrager att göra uppehåll med averkningen under den tid produkten mates, 2:ne spritbehållare, som kontrollören kan hålla under lås och försegla, samt hafva under sin speciella tillsyn. För det fall, att bränvinsbrännaren ej vill låta lanken rinna in i spritbehållaren, måste han hafva en Iankreservoir till upptagande af det orena eller svagare bränvinet. Denna Iankreservoir måste likaledes vara under kontrollörens lästa förvar, för att ej lanken må kunna bortföras, för att på annat ställe destilleras. Föreningsröret emellan imkylaren samt spritbehållaren och lankreservoiren måste derjemte vara så inrättadt, att bränvinsbrännaren icke utan kontrollörens mellankomst kan åtkomma något af det erhållna destillatet, innan det inkommer i spriteli r lankreservoirerna. 1 enlighet med hvad under artikeln beskattningen är anfördt, måste lanken beskattas på samma sätt som bränvin, så vida den ej göres otjenlig till skattefri destination eller behandlas på samma sätt, som det, hvilket framkommer i spritbehållaren. Hvad i detta afseende är nödigt finnes föreslaget i g 4.
Förbemälde af magistratens och borgerskapets äldste valde deputerade sammanträdde hos mig den 3o Dec. sisth aloch den 3 påföljde Januari, hvarvid de, efter af handlingarna tagen kännedom, anmärkte, att då, genom nåd. bref af den 23 Febr. 1838, K. M. hufvudsakligen fastställt ett af särskilde comiterade afgifvet und. utlåt., angtde Stockholms stads drätselverks inkomstoch utgifls-stater, samt en riv reglering, i följd af detta nåd. bref, tagit sin början den 1 April 1838, deputerade för deras del funno det vara omöjligt att af den korta erfarenhet, som vunnits under de nio månader af år 1Ö38 den liva inkomstoch utgifts-staten varit tillämpad, med någon säkerhet kunna bestämma den norm, efter hvilken den af Commerce-colltm föreskrifna general-tabell borde upprättas, helst medelbeloppet af 18>4, 1835, 1836 och i83^ årens inkomster icke lemnade någon ledning för bestämmandet af inkomsterna, enl. nya staten för år 1819; vid hvilket förhållande, och då särskilde comiterades ilen r5 Sept. 1817 afgifna und. utlåt., jemförd! med K. brefvet den 23 Febr. i838, fullständigt innefattade allt hvad, rörjde stadens utgifter och inkomster, dä och för närvar, kunde uppgifvas, deputerade ansågo sig i denna fråga icke kunna något tillgöra. Med deputerade har jag instämt deruti, att någon sådan general-tabell, som den af Gommerce-colhm antydda, icke kunde, vid ofvanuppgifna förhållanden, för Stockholms stad uppgöras; men då det ålåg mig alt till collini insända de föreskrifna tabellariska uppgifterna, fann jag mig i lörsta rummet böra tillse, att desamma till formen ej måtte vara sådana, att de, vid en möjlig tillämpning hos collini, skulle kunna föranleda till andi a resultater, än dem, som med stadens och dess drätselverks verkliga ställning och rätt voro öfverensstämmande.
Dessutom, om man, för att hindra lastens bedrifvande i smyg, gifver den ett privilegieradt tillhåll, sä daglingar man med det onda, hvilket omöjligen kan medföra goda följder, såsom granneligen synes af förhållandet med en annan af samhällets skötesynder, hvilken med sina, om ej privilegierade, åtminstone tolererade tillhåll, i sednara tider på ett förfärande sätt gripit omkring sig. Jag måste derföre pä det kraftigaste reservera mig emot den förändring i Frih. Raabs ifrågavarule reservation, som inrymmer Jmmdsh.-Embetena makt att, tvertemot en kommuns önskan, inom densamma uprätta eller bibehålla krogar. Den af Utsk. i § 17 föreslagna skatt af 16 sk. b:ko på hvarje kanna bränvin, som pä en krog beräknas blifva försåld, har hos R. o. Ad. blifvit nedsatt till 8 sk. b:ko. Då man länge hört omtalas huru bränvinet bör fördyras för att göras mindre åtkomligt, och man undersöker huru mycket en skatt af 8 sk. b:ko kannan fördyrar hvarje sup, som af denna kanna utdelas, så har man svårt att förstå hvart åsiglen om nödvändigheten af bränvinets fördyrande tagit vägen. — Jag, som har denna åsigt i behåll, måste emot detta beslut reservera mig. Emöt den förändring i § 24, som antogs af synbar ömhet för en osed, hvilken på ett skamligt sätt inför utlänningen karakteriserar Svensken, den s. k. ”aptitsupen”, får jag äfvenledes mig reservera. Samma ömhet om ”aptitsupen”, eller hvad som är detsamma, om den form af supvanan, i hvilken denna af de bättre lottade samhällsklasserne bedrifves, synes äfven hafva gjort sig gällande vid ändringen i § 26, med antagandet afj Frih. Raabs reservation, emot hvilken ändring jag alltså äfven måste mig reservera, såsom ock emot den i tillägget till nämnde reservation 23* 356 Den 16 Augusti f. m. Landsh.-Embetena gifna rätt att paralysera förbudet för bränvinsutskänkning pä Sönoch Helgedagar.
Grefve Spens, Carl Guftaf: Innan Eders Excellence gör proposition i anledning af Friherre Wrangels önskan, anhåller jag att få un-, danbedja mig den heder Friherre Wrangel ämnat mig; jag önskar icke min reservation större publicitet, ån intagandet i Ridderskapets och Adelns Protocoll, En man säger sin tanka, i trötta af hvem helst, till Protocollet, hvartill han talat; men om hans tanka är totalt stridande emot beslutet, om hans ord hafva burit stämpeln af hans värma, är det icke sagt, att han vill sprida dem bland allmänheten, hvaraf skulle hända, att man kunde kalla de skarpa uttrycken calculerade på effect, hvilket dock ej kan bli ändamålet af en reservation. Herr Flach, Carl Fredric: Jag hemstäl - Ben g Junti /, m. 515 ler, om icke, i följd af de vackra känslor; hvaraf Ståndet alltid är lifvadt, Ståndet torde linna sig skyldigt tillåta Grefve Spens, att sjelf afgöra frågan om serskildt tryckning af hans anförande. Det kunde ju hända, att en sådan tryckning endast ådroge honom ett Fi-f scaliskt åtal. Grefve Spens: I anledning af den sista Talarens välmening ber jag att få förklara, att fruktan för Fiscaler aldrig har verkat eller skall verka på mig. Herr Påhlman: Jag anhåller att, till en början , få betyga min högaktning för den värd® Ledamot, som insett mindre lämpeligt, att särskilt trycka dess anförande, och som förklarat sig nöjd dermed, att det samma endast i Ridder* skåpets och Adeln3 Protocoll förvaras; hvari* genom det ock ungar, att blifva föremål för någon tredje mans särskilta påstående.. Ehuru hvarje ledamot visserligen äger rätt begära tryckning af yttranden härstädes, hemställer jag likväl till den värde ledamot, som äskat ifrågavarande tryckning, om ej en skyldig agtning för Författaren fordrar, att man går hans önskan till mötes.
Ftaäx/ori/ trÄ räbnss till . .. 15: l 6. — XroiwöerA.i 3 mil., 3-8 rnil krän stsäsn ^00: Oonlant ull lm86ii8 umlsiliäli äsrä . 100: — —^ 2 mil krän I^ronobeiA, bvsrtill äsn l^äer, utsrrenäersä pä 3o är krän miäk38tsn 1808, mot H /.K 8mör, s Ii:är 16: B^a/er/r/x MZ-, 2 mil krän LronoberZ, äeruncler äen I^äer 6: 2 mil krän Kronoberg . 6: 32.— e//er /Utttor/ii 1/2 mil krän äii» 12: L^ocÄs M/o/- oe/r 1 1/^ mil krän Kronoberg, meä tunni, älier neli än^, till köäs kör 5 s 6 lior; silver i »rrenäe 2-j i:r, bälkien rä^ ooli lrorn, ä 6 Ii:är Oenns (Zvsrn 8lisll pä bortsre tiä i 8euäer utsrrenäerss »eli lbsnäsbokäin^en uppbärs srrenäet.
Befallningshafvande vidare linge föreskrifva, liemmans-värdena införas i mån af uppskattningens fortgång; c) alt ombud för socknarne inom häradet, lill etl antal af minst 2 och högst 4 för hvarje socken, vid socknestämma utses, med rättighet ali vid värderings-lorrättningen tillstädeskomma och meddela upplysningar eller göra de anmärkningar, hvartill anledning förefinnes; dj att dervid äfven höra vara tillstädes så väl förste Landtmätaren i länet eller, i händelse af hinder för honom, annan af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utsedd Landtmätare, för alt med upplysningar tillhandagå, sorn ock särskildt af Kongl. Majis Befallningshafvande förordnadt Krono-ombud, att Kronans rätt bevaka; och ej att, om, emot förmodan, något eller några hemmans värde ej skulle kunna utan föregången syn på stället utrönas, Häradsrätten då må ega förordna sakkunnige män att sådan syn verkställa; 5:o Att af längderna öfver den på lorberörda sätt fullbordade uppskattningen ett exemplar insändes till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och ett annat utskrifves för hvarje socken att i kyrkorna uppläsas och hållas tillgängligt för dem, som önska deraf taga kännedom, med rättighet för vederbörande att inom en månad efter uppläsandet anmäla de anmärkningar emot värderingen, dertill befogenhet förefinnes, hvarefter Kongl. Majis Befallningshafvande skulle ega att sådana anmärkningar pröfva och, enligt de grunder, som blefve stadgade, vidare angående den sökta ränle-nedsätlningen besluta; samt slutligen 6:o Att kostnaderna för undersökningarna och värdcringarne, deruti, inberäknade reseoch traktaments-ersättningar till Landtmätare, Krono-ombud, Värderings-män samt lösen för upprättandet och utskrifning af förteckningar och andra Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 73. 7 handlingar, så vida det ej sker på enskild persons begäran, måtte få utgå af allmänna medel.
under lådans kanter. I jorden nedsticka vi fröna på två cm. afstånd från hvarandra och tre gånger så djupt s o m fröets tjocklek. Jorden täckes därpå med ett 4 — 8 dubbelt med vatten väl genomdränkt läskpapper, glasskifvan lägges tätt öfver, och lådan ställes på kakelugnen eller någon annan plats med hög och jämn värme. Efter omkring åtta dagar sticka plantorna med sina två hjärtblad upp ur sin mörka graf, och nu är det tid att taga bort papperet och sätta lådorna på en ljus men ej solig plats. Gör man ej detta i rätt tid, skjuta plantorna upp till glaset och blifva så veka, att de lätt falla omkull för att ej resa sig igen. I detta fall kan man stödja dem med att strö ett lager j o r d omkring dem, akte sig blott, att ingen j o r d kommer pä bladen. Då plantorna blifvit något vanda vid ljus och luft flyttas de en ech en i ofvannämda små krukor. Härvid är bäst att låta hvarje planta åtföljas af en jordklimp. Vid omplanteringen afskär man hufvudrotens spets för att frambringa flera sidorötter. Jorden i krukorna bör utgöra en blandning af ljungoch drifbänksjord samt något fin sand. Efter omplanteringen ställas krukorna i lå- dor, som täcktas med glasskifvor. Plantorna öfversprutas en o c h annan gång med kylslaget vatten och vänjas småningom vid ljus och luft, så att betäckningen kan borttagas. Då plantorna åter hemtat sig och börjat växa igen, vattnas de efter behof med vatten, i hvilket man lagt litet filspån af horn eller ben. Då dagarne blifva ljusare och varma, ställas krukorna i fönstret och utveckla sig småningom till små pyramider eller dvärgbuskar. Man akte sig väl för att afknipa eller skada någon topp, äfven om den synes vilja växa för fort i jämförelse med de andra; genom ett sådant våld kan man göra hela nöjet om intet. Efter några veckor framkomma knoppar i topparne, o c h efter kort tid kan man glädja sig åt fullt utvecklade miniatyrrosor. De små buskarne erbjuda nu en verkligen förtjusande anblick, och odlaren bör känna sig rikligen belönad för sin ringa möda.
Utlåtande, i anledning of Herr Rosenblads motion, om afskrifning of Bankens inom linien fö da fordringar hos RiksgäldsVerke t* Herr Rosenblad, B., liar uli en hos Ridderskapet och Adeln ■vackt moLion anfört, alf, enligt Rikets Ständers beslut vid i83o urs Riksdag, förnyadt genom 162 §. i i83o års Banco-Reglemente, äro, bland andia, följande Bankens fordringar i dess Räkenskaper förda inom linien, nemligen för af. Riksgiilds-Contoret till 1823 års slut begagnadt Creditiv « . 4,8521 iC. 3. och för utelöpande Credit-sedlar vid samma års slut, efter afdrag af de deri inbegripne Koppar-polletleines metalliska värde «... 3,0)68,412: 23. 2. men då det icke syntes vara värdigt att i Rikets Sländers Bank inom linien eller såsom osäkra, balancera fordringar hos Rikets Ständers Riksgäldskontor, då Bancovinsten till 1829 Ars slut verkligen lemnat tillgång att, enligt 1668 års Banko-ordning, ad publicos usus använda en summa, motsvarande dessa poster, hvilka icke mera inberäknas bland Bankens tillgångar, har motionären, i likhet med en vid förra Riksdagen af Herr /. Woern väckt motion, föreslagit, att förutnämnde båda fordringsposler måtte i Bankens räkenskaper afskrifvas, hvilken motion blifvit till BancoUtskotlet remitterad; Och som detta Utskott ansett sig för ifrågavarande ärendes behandling böra med Stats-Utskottet sammanträda, så få de förenade Utskotten deras yttrande härmed afgifva. Hvad först angår Bankens fordran af 4>OI4»8ö2: 16.