Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ekelund, men till endast två år af Hrr Professorerne E. G. Bring, Ch. Nauman, J. B. Pramberg, N. J. Lovén, P. E. Gellerstedt, C. F. Nauman samt R. N. 0., C. .1. D. Hill. Skiljaktigheten i dessa ledamöters meningar synes likväl vara utan synnerlig betydelse, så vida fråga mindre blifver om sjelfva den, ådömda bestraffningen, hvilken måhända varit välförtjent. Hvad som påkallat min handläggning af ämnet, är beslutets grundlöshet och den förnärmelse af tryckfriheten detsamma innefattar; och härom träffa mina anmärkningar samtliga Consistiii Acad:ci bemälte ledamöter, hvilkas förklaring deröfver Kongl. Hof-R:n alltså torde täckas infordra samt derefter låta komma mig tillhanda, för att i anledn. deraf hafva tillfälle att anföra hvad ytterligare kan nödigt finnas. På det angifvaren, Philos. Mag:r välborne N. R. Munck af Rosenschöld, icke må anse sig befogad till klagan öfver bristande rättegångsförmåner, samt de tilltalade ej heller sakna utväg att emot honom föra den talan, hvartill de kunna tro sig befogade, för grundlösa eller förgripliga tillmälen uti angifvelse-skrifterna, utbeder jag mig äfvenledes ödmjukast, att bemälte Magister må i saken blifva pä lämpligt sätt hörd och få efter befogenhet sin rätt bevaka. De hit inkomna tvenne angifvelse-skrifterne med åtskilliga dertill hörande vidhäftade och med sigill genomdragna bilagor, hvaribland Consist:ii Acad:ci prot. öfver ärendets behandling och afgörande, varda jemte Consist:ii förklaring, åtföljd af handlingar och med dem likaledes genomdragen, härmed öfverlemnade. Stockholm af Rikets Ständers Just.-Ombudsm:s Exped. d. 30 April 1853. S. L. Theorell. Hr Printzensköld: Jag anser mig böra i största korthet till besvarande uptaga det yttrande Hr Cederschiöld afgifvit.
Wid betragtande häraf hafwa Riksens Stander ansett den mildring i stroffct för lägrcd Qwm« na böra äga rum, att hon för lägersmål första gängen endast mä hemligen skriftas ochaflös-s s mt pligta twä Daler Siliwermynt till Kyrkan i den Församling, der förbrytelsen stedt; men om Barn tramfödes, der sädant inträffar, kommande hon, wld saknad tillgäng till böternas gäldande att aftjena dem med arbete till Kyrkan, dä hwarje d„gswerke räknas till hätsren emot det wid Markeaängen lör Dränge-dagswerke i allmänhet bestämde belopp. Berrädes hon härmed andra gängen, kommer hon att, jemte hemliga skriften, erlägga till Kyrkan dubbel pligt, eller aftjena den med arbete, som sagt är; men forser hon sig härutinnan flere gäoger bör hon derföre undergä det answar Lagen i flike full hiktrls stadgat; dock att, t händelse en sädan O.winna, efter den vlofliga beblandelse» , föct Barn och Barnet lejmer, det Fängelsestraff wid wakten och bröd, som enligt cfwannamndr z §. i 5Z Capitlet MchzerrungsBalken och Kongl, Brefwet den 14 Augusti 1784 för Lönskaläge tredje och fjerde IOO8 Den 27 Januari!, Åängen tvid brist ak böter narr rum, icke werkställes förr an ett är esker det Barnet föddes. T>ll de förändringar som sälsdes biifwit billige ansedde uti Allmänna Lagens vfwannämnde stads gonde, ucbcdja sig R klens Ständer i u-derdänighet Eder KongtMasttS Nädiga bisali och bekräftelse. Riksens Ständer framhärda rc. Grormägtigste Allernädrgste Aonung!
Widegren i underdånighet pmförmält, huruledes lian, i följd af det honom lernnade Updrag, att, efter föreslagen och af Riksens Ständer -vid sista Riksdagen gillad method, författa RiksHufvudBöcker från och med år 1810, varit med detta vidlöftiga arbete sysseksatt och dervid låtit uprätta Formulairer till RandtRäkenskapernes Omslutande och Föränd, ring, hvilka Formulairer blifvit till trycket be. fordrade och vederbörande Redogörare i Randsorterne tillsände, samt för öfrigt författat summariske Calculationer för åren 1810 till och med 1814 öfver de StatsWerkets Inkomster, som utaf flere serskildte Werk upbäras och redovisas, så att, när de ännu för någre Rän utevarande omsluten af 18x0 års RandsBöcker hinna in. komma, RiksHufvudBok för sapima år med första skall kunna fullbordas; I anledning hvaraf «ch jemte upgift för öfrigt deraf, att Kongl. 24 StatsUlsk. BetänkandeIi. Majit, pä det Herr StatsComissarien med mera lätthet skulle kunna fullgöra dess åliggande härutinnan, behagat under den gide Oäoher 1816 bevilja honom ett förskott mot redovisning af 3,500 Rid i afräkning på det för honom utfäste Arfvode af 500 Rid för hvarje års RiksHufvudBok, som af honom slutas, Herr StatsComtmissarien i underdånighet anhållit, att enär hans liälsa under det trägna arbetet blifvit försvagad och inkomsterne äfven genom den svåra Penningeställningen försämrade, Kongl. Majit i Nåder täcktes bevijja honom ett ytterligare förskott af 1,500 Rid Banco; Och har Kongl. Maj t den a gide sistledne November, med förklarande, det Kongl. Majit icke funnit skäl att bifalla denne undeidåniga ansökning, täckts öfverlemna densamma till Riksens Ständers StatsUtskotts åtgärd.
Likasom bestämmandet at denna stambanas dragande åt Salens strand otvifvelaktig! skett med afseende på möjligheten att hit anknyta en vigtig kommunikationslinie genom förenämnda delar af Kronobergs län; så öfvertygar ock en enda blick på kartan derom, att i fall en kommunikationsled för samma trakter och de angränsande i Blekinge kan, med Alfvesta och Carlshamn till ändpunkter, åstadkommas, så är det hufvudsakligaste vunnet af det ändamål, för hvilket Rikets Ständer vid nyssberörda riksdag beviljade understöd och lån af statsmedel. Då jag nu går att påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet på denna angelägenhet, bör jag icke underlåta att genast bemöta den enda anmärkning af vigt jag väntar att få höra, nemligen att milt förslag bort underställas Kongl. Maj:ts pröfning och bana sig väg till Rikets Ständer genom en Kongl. Proposition. I detta hänseende erinrar jag då, att, på sätt jag ofvan nämnt, Kongl. Majit redan, genom dess nådiga framställning till 1856 års Ständer, i allt hvad som uti mitt förslag utgör hufvudsak, gifvit det äskade vittnesbördet om ifrågavarande företags vigt och behöflighet samt om befogenheten af anspråket på Statens mellankomst till detsammas understödjande; och att det endast är i fråga om den sedermera vidtagna förändringen i planen, som ett dylikt vittnesbörd saknas, hvilket ej heller skulle blifvit händelsen, derest sednast anställda lokalundersökningar, de der utförts af chefen i södra Vägoch Vattenbyggnadsdistriktet A. Remmer, hunnit fullbordas så tidigt innan riksdagens början, att underdånig framställning i ämnet till Kongl. Majt kunnat medhinnas. Men af den beskrifning på ifrågaställa kommunikationsled, som af bemälde chef upprättats och den jag här vill endast i korthet vidröra, torde det befinnas, att icke någon omständighet i nu förevarande förslag är af beskaffenhet att göra ärendets pröfning beroende deraf, plt detsamma icke ånyo underkastats andra auktoriteters utlåtande — en omgång, Motioner hos Ridder skaf) et och Adeln 1865.
Jag anser de skäl, som tala för den slutna omröstningen, vara af ganska stor vigt, och får derföre anhålla om propos. på bilall till Utsk:ts förslag, med uteslutande dock af förslå meningen i 2:dra mom:t. Gr. Sparre: För min del anser jag, att man lika väl i denna g som den näst, föreg:de, bör så mycket som möjligt iakttaga samma reglor i fråga om fullmäktige i stad som på landet. Då nu i 34:de §:n af förslaget om kommunalstyrelse på landet är stadgadt, att omröstning skall ske öppet, så kan jag icke inse någon orsak, hvarför man här skall göra ett afsteg från hvad sorn der blifvit stadgadt. Det är svårt att förklara anledningen till sådana inkonseqvenser. Hvad som är nyttigt och godt i ena fallet, bör väl vara det afven i det andra, och jag anhåller derföre, i likhet med Hr von Koch, om bifall till BorgareSt:ts beslut. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till den förev:de 41:sta §:n, med uteslutande af Lsta meningen i 2:dra mom:t, och dels bifall till samma §, med de af BorgareStit vidtagna förändringar; och skulle, till följd häraf, delning af propos:n ega rum. Efter det propos:r på bifall till lista mom:t och uteslutade af första meningen i 2:dra mom:t blifvit framstnlde och med ja besvarade, gjordes först propos. på bifall till sednare perioden i 2:dra mom:t, dervid svarades några ja och nej i blandning, och sedermera propos. på antagande af den lydelse derför, som BorgareSt:t beslutat, då svaren utföllo med flere ja jemte några nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan propos. på bifall till 3:dje mom:t blifvit framstäld, men med nej besvarad, gjordes propos. på biträdande af BorgareStåndets derom fattade beslut, och besvarades med ja.
Papperet gick med pukor och trumpeter i häradsbanken, och medlen utdelades inom gardet i enlighet med hvars och ens behof. Truls fick ingenting, då han ingenting begärt; alla ansågo att han behöfde ingenting, och af samma mening var han sjelf. Men en dag, då han sammanräknade de efterhand lyfta beloppen å sin uppoch afskrifningsräkning, gjorde han den upptäckten, att resten stod mycket obetydligt öfver noll. På något sådant hade han icke haft en tanke. Nå, åtskilligt var ju bara utlånadt! Han uppgjorde en lista öfver sina debitorer, och började björna, muntligen och skriftligen, hos den ene efter den andre. Men han fick ingenting in: definitivt instälda utbetalningar, «tillfälliga svårigheter», axelryckningar, beklaganden och ursäkter; summa summarum: öfverallt tomt. Då till på köpet en morgon vederbörande tillstälde honom såsom trassent ett par protesterade vexlar på sängen, måste han vidtaga anstalter af ena eller andra slaget, för att – åtminstone för ögonblicket – få mynt disponibelt. Han beslöt draga en vexel och for en majdag in till Lund för att få fatt i Malm. Det var ut på eftermiddagen, just vid den timma, då middagskaffet med avec’et brukade vara intaget, den nödiga kroppsliga motionen vid biljarden undanstökad och de unga herrarne försvunna på sina resp. lägenheter rundt i staden, för att läsa eller sofva. Truls lydde emellertid instinktens röst och tittade först inom på Jernvägshotellet. En trappa upp stod källarmästare Lundegren. «Är Malm här?» sporde Truls. Källarmästaren gjorde en gest vidare uppåt. «Herrarne sitta deruppe,» sade han med en beklagande resignerad min i sitt hederliga suputansigte. Malm gick vid biljarden och spelade carambol med studentkårens «biljardkung». Samtlige hans protegéer suto vid ett af borden och sågo på, röda och tysta, med den ordinarie rationen punsch framför sig. När partiet afslutats, slängde Malm köen; och Truls och han följdes åt in i smårummet bakom. Truls framsatte ärendet. «Behöfver du göra pengar?» utbrast Malm sakta och förvånadt. Truls utvecklade situationen.
Lyckligare i sin sträfvan att skaffa kvinnan obehindradt rum för sin talang och förmåga afven pk den praktiskt-juridiska banan har rumäniskan Sarmisa Bilcesco varit. I alla afseenden en ädel och beg&amp;fvad person, förenande kvinnans och mannens basta agenskaper, har hon, efter enträgna och allvarliga studier vid Sorbonne i Paris, förlidet $r dar aflag % sina examina med glansande framgång. I hennes fädernesland restes, i trots af dess unga kultur, inga hinder emot hennes begäran om tillstånd att i Bukarest utöfva sakförarekallet, ett vackert förediime för de gamla kulturstaterna. Som fröken Bilcesco ar medlem af en ansedd och rik familj, har hon ej för afsikt att för; egen del begagna sig af den henne lämnade rättigheten, utan ville hon endast, med en .för hennes ungdom (hon ar blott 24 år gammal) och lyckliga ekonomiska förhgllanden beundransvärd energi, öppna en ny väg för sina medsystrar i Bnmlinien. För oss har i Sverige äro dessa företeelser just nu af sarskildt intresse. Sistlidne april utgick frbu Upsala universitet efter där med utmärkelse aflagd examen Sveriges första kvinliga jurist, fröken Elsa Eschelsolz. Några korta biografiska data om denna banbryterska på ett för den svenska kvinnan .hittills främmande omrhde torde vara af intresse för våra lasare. Född 1861, aflade fröken Elsa Esclielson g % våren 1882 maturitetsexamen med högsta betyget (laudatur) i Vallinska skolan i Stockholm och började hösten samma hr sina studier vid universitetet i Upsala, dar hon i januari 1885 tog filosofie kandidatexamen med mycket höga betyg. Det följande h e t tillbragte hon dels pk resor i södern, dels i Stockholm, där hon, sedan hon bestämt sig för det juridiska studiet i januari 1886 med teoretisk filosofi kompletterade sin filosofie kandidatexamen för att kunna, anvabada densamma salsom -
I en af förra slaget, kallad ”Rimdans i Fastlagen”, betygar han sjelf någon förvåning öfver detta gränslösa versmakeri; här likväl ej utan klagan, att hans förmåga tillites alltför träget. Detta stycke, en verklig slängpolska af rim, karakteriserar i alla afseenden hans lynne både såsom menniska och poet, äfvensom hans ställning till sin allmänhet. Så begynner han: Hvem har i bruk vara sjuk, och i vers dock fälas och älas? Gör icke jag hvar dag grift-skrift’, gift-skrifter ogifter? Rimmar och hostar iblann hvar om ann’ icke tungan och lungan? Hjertskott och hjernbrott ihop: två ofredsamma, ledsamma sysslor. Bli då min död, och dagliga bröd, slika persar och versar? Dansa går an, iblann; men städse må snart göra ledse: Och lika smak, samma sak är, rimma hvareviga timma. Alltför trädt, gör omöjeli’ godt. Förmågan, åhågan, Kraft och saft tynes af, går i qvaf, förslöses, utöses. Nu får väl ock, innan tolf, en kolf åter höra mitt öra: ”Si! rimmen hans gå på dans; si, nu svärmar och härmar han Stjernhjelm! Ja, kära kar’, ett olika par, minsann, du och han är; Han var Poet, men du är en Get, som stäker och bräker!” Tåcke bebag, lär jag ha i dag, hos många de vrånga. Ty de gemena humeurs ge gemenli’ gemena douceurer; Pack, för tack, ger lyte och lack: plä vi säga på svenska. Thy ville jag ge rimma god dag, slå pennan i rännan, Platt låta bli allt versmakeri, och frälsa min helsa. Men – hvem får sitt slut föra ut? hvem känner ej vänner? En kommer här, en der: ”jag tror, kära bror, du är yrsker! Skäms inte du, neka nu, förvandta galanta bekanta, Ett näfve-tak? Stor sak! Var tapper; här har du ju papper,
Han har icke yrkat något beslut, och det hade varit häst och önskligast att allt hade dervid stannat. Jag kan derföre ej annat än instämma med dem som önska, att man så fort som möjligt måtte komma till slut med denna discussion, för att öfvergå lill föredragningslistan för dagen. Frih. Tersmeden: Här har blifvit af flera talare, syn nerligast af Frih. Palmstjerna, Garl Otto, sagdt, att den skrifvelse, som PresteSt:s Talman afgifvit lill Statsrådet Silfverstolpe, vore af enskild beskaffenhet, och såsom skäl dertill anfört, alt han i början af sin skrifvelse sagt, ”att sedan PresteSt. afslutat sin plenisammankomst, har det funnit sig föranlåtet att enskildt öfverlägga etc.” och slutligen att skrifvelsen icke vore contrasignerad. Jag känner icke någon gifven form för ett Stånd såsom sådant att meddela sig, vare sig till enskilda personer eller till ett annat Stånd, än genom skrifvelse!', antingen underskrifua af dess Talman eller genom prol.utdr., underskrifna af dess secreterare. Någon contrasignation vet jag ingenstädes vara föreskrifven. När Talmannen skrifver i Ståndets namn, så måtte det väl vara ett Ståndets beslut, som han framställer. På annat sätt har jag icke kunnat uppfatta saken. Hvad beträffar, att här blifvit ifrågasatt rättigheten att ytlra sig öfver denna fråga, så är redan till öfverflöd visadt, att enligt 50 § Riksd.Ordn. hvarje ledamot äger att fritt från sin bänk yttra sig öfver hvad som förekommer till öfverläggning. 390 Den 7 Maj f. m. Allt som förekommer inom Ståndet kan naturligtvis komma under öfverläggning. Dessutom tryggar jag mig vid Hr Gr. o. Landtnäs medgifvande af en sådan yttranderätt och anser mig icke behöfva vika för en och annans med mig olika opinion i della hänseende.
Oljor: feta, icke flygtiga: på flaskor eller krus, alla slag på fat: linoch rofbom-, hamp-, kokosnöt-, palm-, spermaceti och andra till Apoteksvaror ej hänförliga eller eljest ej specificerade slag Qvantitet för Tullberäkningen. 1867. Införsels tull. Införsels tull. Riksmynt. R:dr. R:dr. 30 Fri Fria Fritt J F ria 25 20 Fria Fri 20 Fri Fria 60 Oljor : feta icke flygtiga: kokade: med tillsats af annat ämne; tullbehandlas lika med Fernissa, utan tillsats af annat ämne; tullbehandlas såsom samma slags oljor, okokade, flygtiga, vegetabiliska: essenser, ej specificerade (flaskornas vigt deri inbegripen) fossila eller mineraloljor samt genom torr distillation framställda: nativa eller råa, af jord eller brännhartser m. m. förorenade, af mörkbrun till svartbrun färg genom rektificering renade, färglösa eller af gul till gulbrun färg; rektificerad stenkolsolja eller fotogén; rektificerad jordolja, nafta, petroleum eller bergolja, solarolja, parafinolja med flera till lyse begagnade vätskor, äfvensom benzin... Anm. 1. S. k. belysningsvätska, sammansatt af flygtig olja och sprit, förtullas lika med de genom rektificering renade, flygtiga fossila eller mineraloch genom torr distillation framställda oljor. Anm. 2. Vid tullbehandlingen af fossila oljor iakttages hvad derom är särskildt stadgadt. Oljekakor Ornamcnter, arkitektoniska; se Bildhuggeriarbete!!. Ossa Sepiie Ost, alla slag Ostron; hänföras under Musslor. Paddy; se Ris. Paljetter; se Gulddragarearbeten.
Prot. »8a8, 1829. -:de Sami. 2 Afd. 2 3:djc Haft. i8 Lflgsamt Allm, Bt:v. och Otc, \Jtsk> Btt, Tilo tu hvarvid Qvarnens hemmantal kunde bestämmas efter den deraf utgående ränta. Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget hafva Utskotten i öfvervägande tagit. Och beträffande först Olof Nilssons yrkande, att hvarje Härad måtte förpligtas underhålla alla inom dess område befintliga farvägar , så, enär Lagen uti a5 Cap. 8 §. Byggn. Balken ej allenast stadgar, att hvar och en, som i vägbyggnads-skyldigheten deltager, skall få sitt skifte efter den del han i By eger, och som det för allom lägligast faller, utan ock lagt det å Konungens Befallningsbafvandes vård, att den ene ej mera betungas än den andre; samt Kongl. Resolutionen uppå Ridd. och Adelns Besvär den 8 Jan. 1^35 uttryckligen föreskrifter-, angående vägdelningen i allmänhet, att vederbörande HaradsBiätter böra lagligen undersöka, huru stor andel af Kungsoch allmänna LandsVigarne, eller ock öfrige Häradsoch Socknevägarne, hvart Hemmans Åbo, efter öre och örtug, eller hemmantalet, med vägrödjning underhålla bör, hvarefter Lanoshöfdingar turn Allm. Besv. och Otc, Vt sk.- Bet. N.o ti. 19. fte hafva att, enligt Lag, Resolutioner och deras Instruction, vägdelningen fastställa.
Skrifvelse, N:o 40. 73 tementscbefen vidare i underdånighet tillstyrkt och föreslagit, såväl i afseende å öfriga i anledning af tullvärdenas uteslutande erforderliga åtgärder och förändrade stadganden, sorn ock angående ej mindre tulltarifens fördelning i två hufvudafdelningar, den ena för inkommande varor, åtföljd af särskilt förteckning å dem, för hvilka tullfrihet äger rum, och den andra för utgående varor, än äfven de speciella tullbeslämmelserna och underrättelserna om hvad vid taxans verkställighet bör iakttagas, äfvensom till hvad rörande dels särskilta kontrollstadganden för införsel af en det förut förbjudna varor, dels i anledning qf den ifrågasatta lindringen för skeppsinventariers införande och dels angående åtgärder för uppgörandet af ny taratarif m. m., blifvit hemstäldt, lemna nådigt bifall; dock med undantag af den för hittills förbjudne ylleväfnader af föredraganden och statsrådet Fåhraus föreslagna indelning efter varans bredd, hvilken Kongl. Maj:t, lika med hvad statsrådets öfrige ledamöter yttrat, icke ansåg utgöra någon lämplig grund för förtullningen, utan täcktes Kongl. Maj:t, på de af sistbemälle statsrådsledamöter anförda skäl, i berörda afseende godkänna det förslag till förtullningsgrund och afgiftsbelopp som Norrköpings fabrikssocietet afgifvit; och skulle, i öfverensstämmelse med hvad i omförmälta hänseenden angående tulltaxeregleringen i nåder beslutats, proposition i ämnet till Rikets Ständer aflåtas. och hvarvid Kongl. Majit tillika ville hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att de tullafgifter, som sålunda blifvit af Kongl. Majit föreslagna, syntes Kongl. Majit i allmänhet tillfredsställa de med dem afsedda fordringar, att, utan handelns och rörelsens öfverdrifna betungande, bereda så väl påräknadt skydd loide inhemska näringarna sorn nödig inkomst för staten. Ex protocollo Erik Ljungstedt. Hill till fl SI. Prut.
Jag kan icke se, att de hade någon olägenhet deraf, att myntvärdet rubbades, helst de för massan af b;cosedlar, som de hade i sitt våld, kunde uttaga så mycket silfver ur statsbanken, att kanhända en ny realisation blefve nödvändig; och då vore det de, som särskildt vunne på den ytterligare försämring, som myntet komme att undergå. På sådant sätt skulle statsbanken alldeles förstöras. Jag vet väl, att många anse detta önsklrgt; men jag är åtminstone icke af den tanken, utan anser den böra bibehållas och alla medel vidtagas, hvarigenom dess bestånd kan betryggas. Manbar sagt, att det vore orimligt att lemna Regeringen magt att inskränka en rättighet, som förut vöre gifven. Enahanda förhållande äger dock rum t. ex. i afseende på brännvinsbränningen. Lika så litet som det vore klokt af Ständerna att betaga Regeringen rättigheten att förbjuda brännvinstillverkningen, då landets väl fordrar dess inställande, lika orätt anser jag det vara att icke lemna Regeringen magt att förekomma sådana åtgärder af dessa banker, hvarigenom landet komme att Iida. Detta anser jag fullkomligen öfverensstämmande med den princip, som bör ligga till grund för all regering, nemi. att befordra landets allm. bästa. Jfr von Troil: Hr Gunther har, efter min tanka, gansba riktigt upplyst, att, om denna § blir afslagen, Regeringen måste finna sig nödsakad att med största varsamhet bevilja bankprivilegier, hvarmed hon deremot kan. gå mera rundligt till väga, om § bibehålles, emedan hon alltid är i tillfälle, om erfarenheten skulle visa, att de blifvit förmänga, alt indraga de öfverflodiga. Denna anmärkn. är ganska riktig och har äfven legat till grund för mitt omdöme att tillstyrka afslag å §, emedan jag anser för högst magtpåliggande, att Regeringen med största varsamhet beviljar dessa privilegier. Rörelsecapitalets förökande är nyttigt, då det går i bredd med ökad industri och production, men i annat fall skadligt.
Man skall icke allenast känna sig upphöjd öfver egennyttans små afsigter, ulan lifligt uppfordrad, och äfven mägtig att likna de mönster, som för det allmänna bästa, hvarken frukta motstånd, fa - Ben i5 April. 471 ror eller förlaster. Det är så Landets Söner skola känna sin lycka att vara Svenskar, sin pligt alt förtjena detta namn, och sin kraft alt det försvara. » Grefve Gyllenborgj Joban Henning_, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Då, vid saknad af erforderlige insigter i förevarande ämne och tillräckligt rådrum, jag nu till Höglollige Statsoch BancoUtskottens pröfning framställer några anmärkningar vid Högloll. Utskottens Betänkande, angående Allmänna Penningerörelsen m. m., förväntar jag af Höglofl. Utskottens benägenhet en ursägt för möjeliga misstag i bedömande af Utskottens åsyftanden, äfvensom af deras upplysning en tillfredsställande utveckling af hvad deri, såsom mindre tydeligt eller obestämdt mig förekommit. Det vore att utan ändamål upptaga llögloflige Ridderskapets och Adelns lid, att nu upprepa hvad jag i anmärkning vid Utskottens Betänkande om FilialDisconternes utredning, deremot anfört, och med hvilken utredning, förevarande öfverläggningsämne står i nära sammanhang, sedan hufvudgrunderne i förra Betänkandet, äfvensom de man önskar finna i det förevarande, synas vara af Opinionen mera allmänt gillade, och då vid delta förhållande, och Riksdagens annalkande slul, rådrum icke lärer gifvas till framställning af en ny Financeplan och förändrat Förslag lill