Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det i 32 §. af nu gällande förordning intagna stadgande, att en procent af den summa, som genom brännvinsbeviilningen inflyter, skall innehållas och till StatsKontoret ingå, för att, enligt hvad af E. K. M. efter Pröfnings-kommittéens förslag, för hvarje län varder fastställd, användas till ersättning för de ökade besvär och kostnader, hvilka med debiteringen och redovisandet af denna bevillning äro förenade, har, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, i sednare tider blifvit så tolkadt, att en för debitering oeh redovisning af brännvinsbeviilningen bestämda ersättning Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 199. 629 ansetts böra, icke såsom förut, beräknas å bevillningen för så väl försäljning som tillverkning af brännvin, utan endast å bevillningen för tillverkning. Då emedlertid något skäl ej förefinnes hvarföre de, hvilka lika mycket för närvarande som tillförene, äro belastade med de besvär och kostnader, hvilka äro förenade med debiteringen och redovisningen af ej allenast den bevillning, som erlägges för tillverkningen, utan äfven den, som utgår för försäljningen af brännvin, skulle nu mindre än förut vara förtjente af den vedergällning och ersättning, sorn för sådana besvär och kostnader ursprungligen blifvit bestämd, hafva Rikets Ständer ansett stadgandet böra ej allenast förflyttas till de allmännare bestämmelserna, som förekomma i 6 artikeln af förordningen, utan ytterligare erhålla den redaktionsförändring, som erfordras, för att än tydligare uttrycka, att den stadgade procenten skall utgå af bevillningen för så väl tillverkning som försäljning af brännvin.
Häraf synes frågans verkliga ställning, och då Utsk. ansett, all Karolinska Institutet bör fortfarande åtnjuta den årliga inkomst, som del hittills haft af tomten, har Utsk., i öfverensstämmelse med hvad 2:ne RiksStånd vid återremisserna föreslagit, hemställt att, enär, i händelse arrende-afgiften skulle af Serafnner-Lazarettet fortfarande utbetalas, antalet af de personer, hvilka der annars kunde för sjukvård emottagas, blefve i motsvarande mån inskränkt, åt förstnämnde Institut måtte anslås 200 R:dr, hvarigenom Lazarettet, utan minskning i Institutets inkomster, komme att innehafva full egande-rält till den plats, hvarå en tvättinrättning kunde upföras. Frih. Cederström har nu yttrat, alt man borde hafva frågan utredd, men då den, hvad de (ill Utsk. inlemnade handlingar äfven borde visat Frih. Cederström, verkligen blifvit utredd, synes det mig icke vara skäl att låta Lazarettet uti 3:ne år blifva urslåndsalt att emottaga så många sjuka, som det eljest skulle kunna göra, i händelse denna obetydliga summa blefve beviljad. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, och i öfverensstämmelse med de åsigter R. o. Ad. uti återremissen uttalade, anhåller jag om bifall till Ulsk:s Utlåt. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag begärde ordet för alt framföra de skäl, hvilka, i motsats emot hvad Frih. Cederström anfört, tala för bifall till Ulsk:s Utlåt., men sedan Hr Bildt fullständigt utredt ämnet, återstår för mig föga att tillägga.
Man borttager det onda i en form, utan att besinna att man återfinner det i en annan. Vill man hafva Riksmynt af alla valörer i omlopp, så måste man ock låta Privatbankerna fördela sig på alla valörer, åtminstone till 5 R:dr, då i alla fall Statsbanken, utan intrång, finge förse allmänheten med de så väl behöflige 3 Riksdalers-sedlarne. Om landsorternas affairsmän, brukspatroner och jordbrukare, hvilkas dagcassa Privatbankerne utgöra, ej der kunna erhålla sådane mindre sedlar, sorn till dagliga liqviderna erfordras, så förfela criditiven sitt ändamål, och creditivlagarne tvingas att reqvirera Riksmynt och således att handla såsom vore han Privatbankens fiende. Emot Grudlagens stadgande kunna icke Privatbanks-sedlar någonsin göras till lagligt betalningsmedel, men helt annat är om administrationen förklarar att densamma, på grund af den i lagstiftningen betingade säkerhet och medgifne controll, medgifver att sedlarne få mottagas uti Kronans uppbörd, med förbehåll, att desamma af Privatbanken, vid förlust af privilegum, skola inlösas med Rikets mynt sist inom 14 dagar efter erhållen avis om beloppet. Härigenom vore allmänhetens största olägenhet undanröjd. Om detta förslag antages, måste likväl Privatbankerna, för att med säkerhet kunna möta den ökade invexlingen, erhålla ett creditiv å Riksbanken af t. ex. 10 procent af teckningssumman. I fall man anser att en fullständigare controll öfver Privatbankernes sedelstock erfordras, så kan den lätt vinnas derigenom, att de åläggas att taga sina blanketter från Tumba, att dessa blanketter på Ränteriet vid Bankens hufvudcontor inläggas, och att derifrån utiemnas, dels den medgj,fna circulationsfonden, dels ett nödigt förskott till Birecteurernes underskrift och Bankens \ Bancooch Lag-Ulskollens Betänkande, N:o ii 27 cassa. Genom af Konungens Befallningshafvande verkställd eller anbefald inventering af eassan, kan sedermera den verkligen utelöpande sedelstocken så ofta controlleras, som man finner nödigt.
Di StatsContoret med Juli månad öfvertog Styrelsen af Magazinslnrättningen, fann beroälda EmbetsVerk likväl anmäi kningsvärdt, att K. M:ts Bef:hde i Skaraborgs Län under d. 5 , 7 och i5 Junii låtit försälja hela det i der befintliga Magazin upplagda Kronolager om 44?° tunnor, enär skäligen kunde förmodas, att K, Mits Beflhde, åtminstone vid de bägge senare försäljningstilIfällena, ägt anledning att fästa UtredningsStyrelsens uppmärksamhet på det förändrade förhållande som inträffat, om äfven icke missväxten då ännu var bestämdt gifven; —• men sedan denna anmärkning föranledt till en vidlyftig skriftvexling och frågan sluteligen af K. Mits Beflhde blifvit underställd K. Mits Nåd. pröfning, förklarade K. Mit genom Nåd. Skrifvelse d. 19 October 1826, det K. Mit funnit de af Dess Befihde meddelade upplysningar nöjaktigt ådagalägga grunderna för hans handlingssätt i berörde fall, samt ansett det mindre förmånliga resultat af den oraförmäldta Spannmålsförsäljningen icke kunna til (räknas hvarken den Betänkanden, N:o 208. 327 Authoritet, som förordnat om denna försäljning eller den Embetsman, sorn, enligt erbällen föreskrift, 0111 verkställigheten deraf föranstaltat, helst vid den tidpunkt då Spannmålen föryttrades och ännu under loppet af påföljande Augusti månad, äfven med förutsättning af en mindre god skörd å Korn och Elafre, det icke varit att förmoda, att de sädesrikare provinsernas tillgångar af Spannmål, uppkomna genom förflutna årens öfverskott, skulle vara så otilliäckliga för behofvet, som sedermera visade sig. Då Utskottet sålunda omnämnt det uti ett Län uppkomna mindre fördelagtiga resultat af en noggrann verkställighet utaf UtredningsStyrelsens, under olika utsigter för året, gifna ordres om Spannmålslagrens försäljning, bör Utskottet ock upplysa om ett annat af handlingarne inhemtadt förhållande, nemligen att i Jönköpings
Proposition, N:o 66. 39 pröfvas: börande lämplig åtgärd vidtagas för att befordra de ifrågavarande uträkningarne och granskningen deraf tili skyndsam verkställighet. Statsrådet Friherre Staél von Holstein var, i fråga om de indelda räntornas indragning och om kronohemmanens upplåtande under skattemannarätt, af lika mening med sistomförmälde Statsråds-ledamöter; men skiljde sig äfven i så måtto från föredragande Departements-chefens tillstyrkande, att, då alla ränlepersedlarnes förvandling antingen till penningar, eller till spanmål och smör, kunde ock sannolikt komma att i framtiden leda till utskyldernas förminskning eller förhöjning, men intetdera deraf vore afsigten med förvandlingen, trodde Friherre Stael von Holstein, att af de i räntan ingående persedlar borde tre bland de hufvudsakligaste, jemte spanmålen, fortfarande förblifva oförändrade, och de öfrige räntepersedlarne förvandlas antingen till spanmål, till smör eiler till begge delarne; i hvilket afseende på deputerade, utsedde på det sätt, som är eller varder föreskrifvet för utseende af deputerade tili markegångssättning, kunde få ankomma att en gång för alla bestämma, hvilka tre bland räntepersedlarne för hvarje län eller serskilda distrikter deraf skulle anses såsom de väsendtligaste och således jemte spanmålsräntan fortfarande bibehållas, samt om öfrige räntepersedlarne borde förvandlas till spanmål eller till smör, eller till begge delarne, hälften hvardera, eller efter annan proportion. Statsrådet Faxe instämde i fråga om kronoliemmans upplåtande under skattemannarätt äfven uti sist anförda mening; och jemte det bemälde StaLsråd förklarade sig dela föredragande
Eetänkanäen, skottet den förklaring vara nödig, att, .såsom en motsvara'd ' skyldighet, den skjutsande bor åläggas ovilkorligen medfölja när och så ofta han dertill af erin resande påkallas,. 7:0 Att, i enlighet med Herr Elgenstjcrnas hemställan, ros Kongl. Maj:t i underdånighet an å’Ia om utfärdande af en författning, sorn tilläte vederbörande Landshöfding gar att förändra Reserveskjutsen. tili Hållskjutsskyldigbet, tiar derom af jordägaren begares, finnér Utskottet så mycket mindre''nödigt, sorn 8 §. uti of vananförde Kongl. Maj:ts Nådiga 'förklaring af den 11 December ijfö, Jemte flere derom utfärdade stadgande»!, tydell. y en utstakar, huru Konungens Befallningslnafvand*. ''böra förfara, för att i laglig ordning, afhjelpa en.'befunnen olika fördelning af skjutsningsskyldighéten. Att åter, när som heidst, och utan förebringande af andra skäl, än sjelfva tungan, hvilken likväl ingått i beräkningen vid hemmanets inköp, få reservskjutsen förbvtt föra cle skadliga följder, ätt all Reservskjuts, dertill påkallad af belägenheten, skulle vid någon Gästgifvaregård kunna alldeles försvinna, hvilket gjorde omöjligt att skjutsen på sådant ställe uppehålla. Slutligen, och i sammanhang med detta ämne, bör Utskottet yttra sig öfver de tvän» ne Motioner, rörande lindring uti forselskyldigheten af fångar och förhöjning uti kronoskiutslegan} Men, då Kongl. Maj:t. uti dess Proposition till Riksens Höglo!!. Ständers Statsutskott af den 15 Januari inneva - Besv. och Ekon. TJtsk. Betänkanäen. 741 rande år, i Nåder föreslagit ett nytt Regis® mente, med dertill erforderligt anslag af Statsmedlen för fångars forslande, och denna Nådiga Proposition uppå StatsUtskottets tillstyrkan blifvit af Riksens Högloft.
— För biträde vid servering af D:o „ 24: — Equipager fram och åter „ 255: — D:o d:o „ 15: — Frakt för lårar till och från Fittja „ 7: — Summa Runt R:dr 1,496: — hvilka utgifter finnas bestyrkta med verifikationerna N:is 301 — 305. 93 Vidare finnas uti Tumba Bruks räkenskapers Kassa-konto för den 8 Oktober samma år 1860 påförde Reseoch Traktaments-konto äfvenledes nedannämnde utgifter: Equipager för Herrar Revisorer Runt R:dr 229: — Frukost och middag för 18 kuskar „ 18: — Frukost och middag för Herrar Revisorer „ 620: — För biträde vid serveringen „ 25: — Summa Runt R:dr 892: Och dessa utgifter äro bestyrkta med verifikationer sub. N:is 540—543. Det är mig icke bekant, att så beskaffade utgifter, som do här omförmälde, hafva någon grund hvarken i Banko-Reglementet, ej heller uti någon Instruktion för Banko-Utskott eller Revisorer, hvadan mig synes, att man på detta förhållande torde böra serskildt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. Att åberopa gammalt bruk tyckes icke vara tillfyllestgörande till att försvara och bibehålla ett förfarande, hvilket ingalunda medför don nytta, som man föregifver dermed skulle afses, och som förorsakar ej obetydliga kostnader, samt synes mig icke vara fullkomligen förenligt hvarken med 5 § i Rovisorernes Instruktion, ej heller i andra hänseenden rätt lämpligt för Rikets Höglofliga Ständers Delegationer. För den händelse någon synnerlig anledning skulle nödvändigt påkalla en undersökning på stället vid någon aflägse allmän Inrättning, hvars förvaltning och räkenskaper äro under granskning, så bör den efter mitt förmenande lämpligare kunna verkställas af några Deputerade, till antalet förslagsvis Fyra, hvarigenom kostnaden skulle blifva mycket mindre och ändamålet långt bättre vinnas, då dessa efter återkomsten böra afgifva fullständig berättelse om resultatet af undersökningen.
Hvad åter angår den af Kongl. StatsContoiret infordrade uträkning öfver beloppet af JVJantalsskrilvare provision under 9 år, hvilken uträkning skulle tjena till grund för bestämmandet af Åkerströms Pension, så har den aldrig ifrån LandsContoiret emanerat} hvadan då Pensionssumman dessförinnan icke kunde bestämmas, Åkerström icke förnyat ansökningen om utbekommande af i8li års Pension, icke heller för de följande åren annars än mundtligen yrkat på utbekommande af Pensionen, och i stillhet förväntat att LandsContoijret skulle medhinna en sådan uträkning. Jag hoppas att af dessa förut för Respectiva Utskottet okända upplysningar, hvilka nyss kommit mig tillhanda, StatsUtskottet skall finna, att Åkerström ingalunda underlåtit hvad i hans magt stått, för att bevaka sin rätt, och sig sjelft befogadt att tilldela honom det begärda anslaget, hvarföre jag äfven anhåller, att StatsUtskottets Betänkande må blifva återremitteradt. Det är ömkansvärdt, att en mot 8o år gammal, blind och välförtjent Embetsman skall behöfva så mycken omgång för att utbekomma en lumpen penning, af circa 8° R’dr om åretAnnu sämre vore det, om Lagen skulle tvinga underhafvande att börja krig med sina Den 3 Juni. e. m. to? förman, som ofta af angelägnare göromål varit hindrade. Med få ord må mig tillåtas relevera den i Bagges Memorial anmärkta skillnad af prqescriptionstiden i fordringsfrågor i StatsContoiret och i Bytesbrister, som redan i 135 år stört ägande rätten i Sverige och än skola göra det j 8 år till. Jag frågar blott; är en dylik skillnad billig ? Bohus Län ligger i en ända af Riket, Norrland i en annan. Embetsmännen i det ena Länet tyckas vara lika berättigade som i det andra, att erhålla ersättning för öfvergånget lidandej icke dess mindre har StatsUtskottet afsjagit Embetsmannens i Bohus Län och bifallit Embetsmännens i Norrland enahanda ansökningar.
Majit ej heller funnit skäl att derom till Rikets Ständer göra framställning,» — utan Förvaltningen af Sjö-ärendena deremot anfört: att, ehuruväl samma Förvaltning lika med Konungens Befallningshafvande i Hallands län ansåg en sådan fyrinrättning, som den föreslagna, blifva för sjöfarten gagnelig —, Förvaltningen ändock, vid det förhållande att, med undantag af Ystads hamnfyrar sådana fyrar icke blifvit al Staten anlagde, icke funnit sig kunna den underdåniga framställningen understödja, helst genom nådigt bifall dertill framkallades grundade anspråk på enahanda förmån äfven för andra sjöstäder och, derest dessa anspråk vunne framgång, ganska dryga utgifter omsider komme att Lotsverket tillskyndas, — så och då jag icke funnit vederlagd Magistratens och Hamn-inspektorens i Warberg af Konungens Befallningshafvande i Hallands län vitsordade framställning, angående anläggande på Statens bekostnad af en ledfyr vid inloppet till nämnde stads hamn, såsom för sjöfarande medförande mycken fördel samt underlättande anlöpandet i mörkret af Warbergs redd och hamn och derigenom mången gång medverkande till räddande i storm af både besättning, fartyg och last, samt då uti ifrågavarande afseende Warbergs hamn lärer vara af den beskaffenhet, att lika grundade anspråk icke äro att befara från andra sjöstäder och, äfven om så vore, en sådan farhåga i intet fall synes mig kunna blifva en skälig anledning till afstyrkande af en för räddande af menniskors lif och egendom framställd begäran om 775 R:dr Riksmynt statsanslag, — anser jag mig skyldig att reservera mig mot detta Utskottets utlåtande, som, i fall det skulle vinna Rikets Ständers bifall, kan hafva till följd mången sjöfarandes ofärd.» 4 Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlets Utlåtande JVt 6. Ank. till Exp.-Utsk. 9 den Febr. 1860, kl. 2 e. ra.
S. D. Remitterades till StatsUtskottet: Herr Tharas, Wollrath, den 22 dennes f. ra. på bordet lagde Motion, angående användande af Creditivet lill Spannemålsuppköp under missväxtår; jemte de af åtskilige Ledamöter rörande samma ämne 'denna dag afgifne yttranden. Ut supra. S. D. Remitterades till StatsUtskottet: 1:0 Rikets Ständers Revisorers, den i4 December 1825, afgifne Berättelse om granskningen af Riksgälds-Gontoiret, General-Assistance-Contoiret, samt Götha-CanalBolags-, Götheborgsoch Malmö f. d. Discont-inrättningar. 2:0 Bemälde Revisorers, den i4 December 1825, afgifne Berättelse, angående granskningen af StatsVerkets och åtskillige andre af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning.
Uti särskilda, vid innevarande riksdag väckta motioner har i ofvanberörda ämne blifvit löreslaget: hos llögvördiga Preste-Ståndet: af Doktor Säve (motionen N:o 93): “att, med undantag dels af riksdagskallelsen, hvilken ännu enligt grundlagarne måste från predikstolarne och af presten omedelbart meddelas, och dels af Kongl. Maj:ts plakat om böndagarne, officiela tillkännagifvanden och promulgalioner, om de äro af vidlyftigare beskaffenhet, icke må behöfva in extenso uppläsas, utan, såsom redan mångenstädes skott, endast rubriken af desamma uppläsas, med tillkännagivande, hvarest lörfattningen eller påbudet vore till genomläsande tillgängligt; — att, der prest är genom ålderdom eller svaghet urståndsatt, eller har att på. samma dag förrätta gudstjenst i liera kyrkor, det må vara honom medgifvet att, mot godtgörelse, utse och förordna annan skicklig person, helst klockaren eller folkskoleläraren, att det anbefallda kungörandet från gången framför kyrkans chor förrätta, dock alt uppläsningen sker på prostens ansvar, att den ordentligen fullgöres; — samt att författningar och tillkännagifvanden af officiel egenskap, som på detta sätt blifvit kungjorda, må anses lagligen promulgerade, när de, så väl som enskilda kungörelser, hvilka icke Bik. till R. St.
Creutz och äfven Hr Hjerta förenat sig med Hr Stjernsvärd, men med det tillägg att Presteoch BondeStm skulle inbjudas att förena sig i det beslut, Hr Stjernsvärd föreslagit. Hr Gr. o. Landtm hade ämnat längre fram fästa Frih. Creutz’s och Hr Hjertås upmärksamhet derpå att man ej kunde inbjuda andra Stånd att förena sig i en af Ståndet enskildt beslutad skrifvelse och då nu Hr Stjernsvärd yrkat, att R. o. Ad. måtte, med afslag å förev:de Betänk, och Utlåt., besluta en skrifvelse, sådan som i motionen ä.r yrkad, nemi. en skrifvelse af R. St:r, önskade Hr Gr. o. Landtm, veta hvilketdera af dessa yrkanden Hr Stjernsvärd vidhölle. Hr Stjernsvärd: Då jag gjorde mitt första yrkande, utgick jag från den förutsättning att saken i de öfriga Stånden var afgjord; men sedermera har Riddarh.Sekret, uplyst att Ekon.Utsk:s Betänk., som afser egentligen en skrifvelse om ena eller andra arbetet, ännu ieke blifvit i mer än ett Ståud behandladt, hvarföre jag anhåller att få ändra mitt yrkande så att R. o. Ad. ville afslå nämnde Betänk, samt besluta den skrifvelse som motionen afser. Hr Printzensköld, Carl: Det har väckt min förundran att en ledamot så kunskapsrik och med den erfarenhet om hvad författmne innehålla oell huru vid lagstiftning tillgår, som Hr Hjerta, kunnat tillåta sig förklara, såsom högst besynnerligt yttradt af Frih. Klinkowström, att hvad Frih. Creutz’ anfört till bevis för krigslagens oduglighet icke hörde till saken. Hr Hjerta torde erkänna, att om man här för vinnande af förändring i den allmänna brottmålslag-stiftuingen börjar omtala, huruledes 1734 års lag i vissa fall stadgar de mest barbariska straff, hvilka för många år tillbaka
Bland Våra plikter som Konung är att tillse att rättvisan har en säker och oavbruten gång, att den lidande kan påräkna snar hjälp och den brottslige sin bestraffning. Då nu Överrätten i södra delen av landet visat sig otillräcklig, är det Oss en övertygelse att en ny domstol av detta slag svarar mot sin bestämmelse. Dels får allmänheten närmare att framföra sin klagan och dels får rätten lättare att utöva tillsyn över underordnade auktoriteter. Inrättningen bör få sitt säte i den landsort, som redan har en betydlig folkmängd och en alltmer tilltagande odling. Stockholm den 27 oktober 1820 CARL JOHAN Universal angående fullständighet i rannsakningar i grövre brottmål; Stockholm den 31 oktober 1820 Kongl Maj: t har i en skrivelse till Hovrätten anmärkt att då besvär och nådeansökningar angående grövre brott kommit till Kongl Maj: t har utredningarna varit ofullständiga. Där står att domstolarna inte får anse rannsakningen fullständig endast genom att uppta de omständigheter, som ger laglig visshet om brottets verklighet och egenskap och den tilltalades överbevisning. Där skall också tas hänsyn till den tilltalades levnadsomständigheter och i övrigt noga utreda motivet till gärningen och den brottsliges förhållanden före och efter brottets utövande. Stockholm den 31 oktober 1820 H A v STROKIRCH Cirkulär till Befallningshavande angående vad som bör iakttagas vid rekvisitioner av stämplat papper. Stockholm den 2 november 1820 Kammar Kollegium har uppmärksammat att stämplat papper rekvirerats till flera län många gånger om året och även vid årstider då endast kronoskjuts kan nyttjas, vilket blir dyrare än med sjötransport. För att undvika onödiga utgifter för Kronan och bereda lindring för den skjutsande allmogen har förordnats, att sedan Landskontoret i början av året beräknat åtgången av stämplat papper rekvisitionen sker en gång om året. Dessutom har uppmärksammats att charta stämplar på sjättedelsark s k biläggningschartor inte brukats, utan man i stället begagnat hela ark och då har det billigare alternativet helt förfelats. Dessa skall i fortsättningen användas. Stockholm den 2 november 1820 SALOMON LÖFVENSKIÖLD
Men dessa äro jemväl inberäknade i det vid 1833 års lönereglering å dessa boställen bestämda uppskattningsvärde, enär detta blifvit beräknadt efter boställenas afkastning, utan att afdrag för räntan dervid ägt rum. Då nu boställenas räntor ej blifvit af Herr Stjernsvärd afdragne från beloppet af de indelda löningsräntorne, eller afräknats från boställenas, af honom med 50 procent förhöjda hela uppskattningsvärde, hafva således boställsräntorna blifvit i Herr Stjernsvärds kalkyl två gånger uppförde såsom tillgång, nemligen bland behållningen af ordinarie räntorna å 4:de hufvudtiteln och sedan uti boställenas afkastning. Enligt 1833 års lönereglering skulle nemligen i del af hvarje boställes då beräknade afkastning anses såsom boställsränta och utgjorde således, enligt denna beräkningsgrund, 95,073 R:dr, hvaremot denna ränta, som af Skatteförenklings-Kommitteen upptagits till 90,248 R:dr, skulle, efter den förhöjning som bör äga rum för vinnande af öfverensstämmelse med det för samtlige indelda räntor i stats-regleringen iakttagna beräkningssätt, uppgå till 100,175 R:dr. Om nu äfven endast det lägsta beloppet här afses, så uppkommer ändå ett belopp af 95,073 R:dr såsom för högt beräknad tillgång till den föreslagna organisationen; hvarvid Utskotten likväl böra anmärka, att denna felaktighet ej ägt rum i den kalkyl som Herr Stjernsvärd vid sistlidne Riksdag företett, enär, i denna, boställsräntorna blifvit från indelda löningsräntorna afdragna med ett belopp af 90,248 R:dr. Bih. lill R. St. Besv. och Ekon.-Vtsk.