Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Då bränvinsbränningen hufvudsakligen eller uteslutande sker med potates, komma »följaktligen, när pannan beskattas, och den årliga produktionen antages endast till -12 »millioner potter, att dertill användas omkring 545,000 tunnor potates och omkring »68,000 tunnor malt, när deremot, om produkten beskattas, endast 4S0,000 tunnor pota»tcs och 60,000 tunnor malt komma att användas, så att besparingen utgöres af 65,000 »tunnor potates och 8,000 tunnor malt. »Antages medelpriset af 4 tunna potates till 72 sk. och af 4 tunna malt till 2 Spd., »så utgör den årliga besparingen i nationalförmögenheten 55,000 Spd. »Det må här anmärkas, att oaktadt priserna under de sista 2:ne åren varit betydligt »högre, har kommissionen ej tagit desamma i betraktande vid bestämmandet af ofvan »anförda medelpris. Till denna besparing kommer vidare en annan i brännmaterial, till följe af en mera »långsam afverkning. Det är nemligen gifvet, att till afverkning af samma qvantitet mäsk erfordras vid »en påskyndad bränning mera bränsle än vid en långsammare. Efter de uppgifter, som »blifvit kommissionen meddelade, användes under den mera påskyndade afbränningen »bränsle för omkring 0,44 sk. per pott af det erhållna bränvinet, när deremot med en »mera passande och långsammare afverkning, brännmaterialets värde endast utgör 0,27 »sk. Skilnaden af 0,44 sk. kommer således för en produktion af 42,000,000 potter, att »utgöra 44,000 Spd, och hela besparingen af material vid.produktbeskattningen blir^åle»dos, efter ofvan antagen förutsättning, 69,000 Spd årligen. Då vid mäskbeskattningen 7S Norska Regeringens anderd. Utlåtande. »inbesparas samma värde i brännmaterial, som vid produktbeskattningen, kommer förde»len vid den sednare att, jemförd med den förra, blifva endast 55,000 Spd.
Det blir dessutom svårt för LandsSecreteraren i synnerhet att erhålla någon skickelig medhjelpare, då denne icke har någon förhoppning till befordran utan endast såsom privat Skrifvare är att anse. Sedan ett Serskildt Utskott nu mera blifvit tillsatt för att, angående nödvändigheten af alla Embeten och Tjenster afgifva Utlåtande, anhåller jag 612 Den a 4 Februarii. att de mot StatsUtskottets Utlåtande nu fm rosta 1<1 te Anmärkningar, måtte jemte sjelfva Utlåtandet till Serskildta Utskottet remitteras. Grefve Mörnerj Carl Stellan: Sedan StntsUtskottet afstyrkt Friherre Focks ifrågavarande Motion, så föranlätes äfven jag anhålla, att ämnet numera må lill Serskildta Utskottet remitteras. Friherre Anckar swärdh Carl, Henric: Oaktadt de af Friherre Fock och flere andra Ledamöter frnmstäldte skäl, finner jag likväl icke någon anledning alt återremittera StatsUlskottets Betänkande. Ej heller inser jag huru detta ämne kan anses tillhöra Serskildta Utskottets handläggning, då fråga om nya löners anslående icke bör kunna uppstå, förr än behöriga Indragningar af andra öfverflödiga Embeten och Tjensler förut blifvit verkställde. Den föreslagne tillökningen är på ett eller annat ställe visserligen obetjullig, men öfver hela Riket tagen, skall den säkerligen förorsaka en utgift af kanske 20,000 R:dr. Jag anhåller således att SlatsUtskollets Betänkande icke matte återremitteras utan gillas, men har för öfrigt icke något deremot att de vid Betänkandet nu framställde Anmärkningar varda till Serskildta Utskottet remitterade. Herr Grefven cch LandtMarskalken erinrade, att fråga icke vore om någon Återremiss af StatsUtskottets Betänkande, utan hade endast flere Ledamöter anhållit, att samma Betänkande Den a 4 Februarii. 615 jemte de deremot gjorda Anmärkningar, måtte till Serskildta Utskottets handläggning öfverlemnas. Friherre Drufva> Thure:
Åtminstone hälsade han dagligen på i hennes butik för att prata bort en eller annan halftimme. “Du är visst kär i flickan, din jesuit“, sade Stolpe en gång till honom. Men Stenson log sitt öfverlägsna, försmädliga löje och svarade: “Kär? Hör du, tjockis, det kan passa en sådan gödgalt som du. Jag är för intelligent till det!“ Och när Stolpe skrattande förklarade, att sådant kunde hända den bäste, utvecklade Bobbe sin mening vidare. “Ser du, för mig är den där sinliga kärleken en ren affärssak. Det skulle aldrig kunna falla mig in att bli kär i en kvinna för hennes yttre, vore hon än skön som Venus. Den som skall slå an på mig måste vara framstående genom sina själsegenskaper.“ “Det där är onekligen en vacker teori“, replikerade Stolpe med ett ironiskt tonfall. “Skada blott “ Stenson afbröt honom häftigt. “Det är mer än en teori. En dum och skön kvinna är för mig endast ett konstvärk, behaglig att se, medan hon håller käften, men inte längre. Kommer jag att tala med henne, blir hon osmaklig, emedan hon då inte längre är konstvärk, utan människa. Och en dum människa är för mig något vidrigt.“ Men Stolpe var ingalunda öfvertygad. Han kände allt för väl Bobbes fallenhet för paradoxala teorier. Karin hade en liten figur med smidiga och mjuka rörelser, ett käckt ansikte, prydt af en liten uppnäsa, långt ifrån vackert, men icke häller fult. En lång svart fläta låg i mjuka linier långs åt hennes rygg. Munnen var liten, och med sin korta underläpp tycktes den så beskedlig och oskyldig. Men i ordstrid kunde den gifva skarpa svar, ibland till och med en smula elaka. Hon blef glad öfver att se dem. Kandidat Stenson var en af hennes favoriter. “God dag, lilla kaninen“, hälsade Bobbe med sin vanliga förtroliga nick, i det han slog sig ner i soffan. “Hur mår ni?“ fortsatte Stolpe, i det han lyfte på hatten. “Tackar bra“, svarade Karin och neg. “Hur många ha gjort samma spirituela fråga som amanuensen Grindstolpe“, skrattade Stenson försmädligt. “Har ni skrifvit upp det som jag bad?“ “Ne-ej.
Fa» briks-fil) verkningar, för att såmedelst bereda pia tillfälle, att framdeles kunna umbära dem. D, S'3 medel utdehes, och Alingsås fick på sin a t p 1 r t ej mindre än 41 1. C' 7 S D:lv 49016 Silf. verinynt; och hvad är Alingsås nu? Med samma frikost ghet utkastades penningar åt fler® kåll. Fabrikerna bragtes på allt sätt i fjor, 183 Hevillnings-TJtsloltets Betilnlanderi. och likväl klagade Kongl. Majit i dess Nådir^ Förordning af den 5 lunii 1739 deröfver, att ehuru man ciri gripit verket an, var tillståndet näppeligen bättre, efter en välsignad 18 års fred, än det under sjelfva. Krigslagan varit. Den vid 1743 års Riksdag utsedde Handels. och Manufactur-Deputation företog sig att granska Manufacturernas ställning och den betydliga vinst sorn Riket deraf tillflutit, — Den upptäckte origtigheten t afseende på utgifterna rörande Rikets bidrag, hvilka då redan utgjorde 2,138,065 Dilr S-mt ; den fann att den förpämsta delen af den nationella förTjensten kora att försvinna och beräknadeefter att förut hafva hört Manufacturister och Handlande, att Svenska Manufacturierne icke, på sätt föréburet var, räckte på långt när till Svenska Allmänhetens nödige behof af Kläden. Wid 1766 års Riksdag var ställningen, oaktadt alla till Svenska Fabrikernes understöd vidtagne åtgärder, icke bättre, och nämnde Deputations räkenskaper utviste, att blott till Manufacturemas understöd, hade 8,720,202 Dilr Silfvermynt blifvit använde , utan att kunna återfås, utestående Restantier oberäknade, utan. att Fabrikerna förmådde uthärda »len då inträffade stockning. — Men oaktadt detta verkliga understöd, hafva Fabrikerne icke kunnat sjelfve upprätthålla sig.
Det är lämpligt, och anslaget bör bestämmas, på sätt Den i a Augusti f. m. sätt uti första betänk, är föreslaget, lill sammanräknade i4,44° r:dr; icke heller liar jag någonting emot, alt de till Gomrnerce-collegii disposition ställda 7000 r:dr minskas till 6,760 r:dr; men deremot kan jag icke annat än afstyrka att Manufactur-discontens behållning, efter afdrag af omkostningar, för hvarje år skulle till Riksg.cont. inlevereras; ty då denna disconts lånerörelse är sådan, att förluster stundom äga rum, som icke blifva synliga, förrän flera år efter det de inträffat, så kunde ett år så stora förluster uppkomma, sorn man icke hade beräknat, att disconten, till fyllande af den sålunda uppkomna bristen, behöfde den lill Riksg.- cont. inlevererade behållningen. Jag tillstyrker derföre afslag påUtskts sednare betänk, och bifall till betänk N:o 61, i öfverensstämmelse med hvad jag nu yttrat. Såsom ett ytterligare skäl till afslag, torde jag få fästa uppmärksamhet på, att de besparingar, Manufactur-disconten hittills gjort, kommit manufaclurernes lånerätt tillgodo, samt att det är på detta sätt, under längre följd af år den Manufactur-disconten enskildt tillhörande fond uppkommit, och i den genom sådan lillvext efterhand möjliggjorda tillökning i utlåningen, hafva de dertill berättigade näringar ägt enda tillgången, alt icke se sin lånerätt minskad, i mån af näringarnas egen utvidgning. Att nu, utan nytta för Slaten, borttaga denna lilla förmån i ett ögonblick, då man vill beröfva dem det förmenta skyddet af ett prohibitiv-systeme, torde finnas vara lira olämpligt. Frih. von Kraemer instämde med Hr Rosenblad. Frih. Cederström, Jacob: Lika med Hr Rosenblad anser jag det vara mera än illa, om den vinst, som Manufactur-disconten lemnar, icke skulle få tilläggas capitalet för denna discont; men jag kan icke med honom instämma uti anhållan om bifall till Utskts tillstyrkande uti denna punkt af betänk.
Jönköpings regemente, som varit främst på redutterna, bar sin blesserade öfverste, och sedan öfverstelöjtnant Natt och Dag och major Oxe fallit i sitt blod, tog kapten Mörner befälet. Bredvid honom låg framstupa i askan på marken fänrik Tigerskiöld med ansiktet doldt i händerna och stödd på armbågarna och blödande ur fem sår. Knappast en fjärdedel af regementet kunde ännu föra vapen. I detsamma kom fältmarskalken ridande och anropade Mörner med otidig hetta: – Hvart tusan ha regementets officerare tagit vägen? – De ligga blesserade eller döda! – Hvarför tusan djäflar ligger inte ni så med? – Nej, min gamla mors förböner ha nedkallat Guds beskydd öfver mig, och därför lefver jag och har den äran att kommendera detta regemente, som gjort och skall göra sin skyldighet som redlige krigsmän. – Stå, gossar, stå! Öfverste Wrangel låg redan död och oigenkännlig, och hans värfvade knektar sökte fåfängt stödja honom under armarna. Öfverste Ulfsparre, som gick för västgötarna, stupade med händerna tryckta mot hjärtat, och hans major, den oförvägne Sven Lagerberg, tumlade baklänges för en muskötkula. Hela den fientliga arméen gick öfver honom. Han hörde hästarna och kanonvagnarna. Han trampades och sparkades och rullades i aska och smuts bland stelnande lik och kvidande sårade ända till dess en blesserad dragon slutligen tog honom på sin häst och barmhärtigt förde honom till trossen. De kära, sönderskjutna gamla fanorna fladdrade ännu i mängd öfver människohafvet, men de vaggade och vacklade, de trasades och knäcktes, och slutligen sjönko de och försvunno en efter en. Upplands regemente, som samlat de flesta af sina män från hjärtat af Sveriges bygder, från sviarnas urhem vid Mälardalen, brottades i döden. Fanorna med det korskrönta äpplet i hörnet vredos ur de nedstucknas sammanknutna händer, och under kosackpikar och kolfvar och sablar sträcktes öfverste Stjernhöök till marken allt medan han stammade: – Nu är stunden, då vi må ropa: Fader, det är fullkomnadt!
N:o 2 med förslag till lag för offentliga bolagsbanker. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, att detta mål skulle punktvis föredragas. Frih. Boye, Ludv.: Jag vågar rörtde föredragningen af detta betänk, framställa en begäran, som jag gör mera för att följa min egen öfvertygelse om det rätta, än i hopp att kunna göra min mening gällande. Jag önskar nemi., att föredragningen måtte börja med 2 cap. af Utsktns förslag till lag för enskilda banker, och mina skäl härtill äro, att jag tror cjuiestio an böra afgöras före c/uwstio c/uo modo. Att privatbanker böra tillåtas, lärer väl vara gifvet, ehuru det derföre icke är sagdt, att de böra inrättas på det sätt, som nu blifvit föreslaget, och detta utgör således qucestio an. Jag anhåller i följd häraf, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa den propos., jag nu begärt, men skall låta mig nöja med blotta framställningen deraf, om den icke skulle af Ståndet bifallas. Hr Stråle, Nils Wilh.: Jag skulle instämma med Frih. Boye, om jag ej trodde det vara nödigt att först tillse, huruvida det är möjligt att Inom RiksSUn uppgöra ett fullständigt lagförslag af sådan beskaffenhet som det nu ifrågavar. Flera motioner hafva i ämnet blifvit väckta, och Utsk:n hafva sjelfva först uppgjort ett förslag, som återre - Den iG Hars f. m. mitterades, hvarefter Utsk:n nu inkommit med ett nytt förslag, dervid Gr. Frölich i sin reservation fogat ett annat. Dessa 2:ne sednare har man nu att välja emellan; men första frågan ar efter min tanka: kan och bör å R. St:s sida utarbetas ett fullständigt lagförslag, eiler bör man endast hålla sig till hufvudgrundérna för ett sådant? Jag är för min del af sednare meningen, emedan, om man ingår i detaillerna, svårigheter alltid skola uppkomma och deribland isynnerhet, att, om K. M. ej antager allt, kommer det hela att förfalla, så framt ej K.
Hos Xongl. lVIaj:t lrar Dess Lerafimer-Oiklens-Lilje, genom skrifvelse 6en 16 Deeem^er >83^, i unclei claiiigiiet förmält, att, secian Xongl. lilapt unkier klen i3 -^laj 1828 i lVäcler kilallit, ciet Lentral-Hospital för vansinnige personers eurativa l)el,an6ling 6nge i Naimo, 'Waclstena oel, Upsala organiseras, oel, clet selir,'« lililUt inrättaöt uti klen Lronan tillförene tilli,origa, numera för änclamälet inköpta Lränneri-egenclom, viki lrvilken flere n^k^ggnacler re6an vore uppförrla oell ännu liera snart komme att uppföras, för att ät rikt i,et)kci1iga antalet liospitals-lijon, som lier skulle intagas, bereda erforderligt utrymme, sä liakle, enligt l,vakt ve^erlröran^e IInspitals-Oireotion oel, Läkare tillkännagifvit, liefunnits, att Hospitalet saknade tillräeklig tomt oelr lägenl, et till promenad-plats oell utrymme för liospitals-lijonens sysselsättning r fria luften, Ilvaclan oel, enär Inrättningen ej kuncle i annat fall vinna erforderlig lullkomligliet oel, uppfylla sin liestämmelse, äerufimer-OiNensOillet liemslällt, ,iet Longi. Naj:t täektes i lXäkler liifalla, att af klen invi^. Hospitalet
Dock är för det uppväxande slägtets bildning ett verksamt steg taget under loppet af ifrågavarande qvinqvennium, dymedelst att, sedan en af Länets invånare sammanskjuten arbetshusfond 39 blifvit genom omsorgsfull förvaltning ökad till 12,000 R:drB:co, liar Kongl. Majit, på underdånigt förslag af Länsstyrelsen, i Nåder bifallit alt räntan af detta capital hvart 3:dje år utdelas såsom understöd för ordentlige folkskolors inrättande, på ställen der församlingarne kunna förmås all sådane anlägga. Helsovården uti Länet, till så vidt den innebär omsorgen att vara uppmärksam på folkets helsotillstånd samt undersöka om, eller bota och hämma smiltosamma sjukdomar, hestrides under Eders Kongl. Majlis Befallningsbafvandes uppsigt af de för sundhets-policen inrättade localstyrelser, med biträde af fyra Provincial-läkare, stationerade uti Wenersborg, Borås, Alingsås och Ulricehamn. På förstnämnde tvenne ställen befinna sig äfven Länets begge Lazarettsoch Curhus-inrältningar, som under sednare åren blifvit upprätthållne allenast genom de medel Länets invånare dertill årligen sammanskjutit. Examinerade Barnmorskor äro väl på några ställen till finnandes och städerne sakna icke deraf nödigt antal, men på landsbyggden äro sådane icke ännu allmänt antagne. Vaccinalörer finnas deremot inom alla orter. — Med afseende på husdjuren, har helsovården blifvit under detta qvinqvennium någorlunda reglerad, på så sätt, att Hushållnings-Sällskapets begga Afdelningar anskaffat, på Sällskapets bekostnad, tjenliga hus och byggnader för Veterinär-inrättningar både i Wenersborg och Borås, dervid särskilde Djur-läkare blifvit anställde och lönas, den i Wenersborg till en del, samt den i Borås helt och hållet, af Hushållnings-Sällskapets medel.
Det som förmodligen väckt uppseende, och icke utan skäl, är byggnadens kostbarhet, hvilken äfven jag finner för vårt Land öfverdrifven; men detta får ej tillskrifvas förvaltningen, utan den vidsträckta och praktfulla byggnadsplanen, samt de små årliga anslagen, hvarigenom arbetet för hvarje år ej kunnat fortskyndas öfver en viss gräns, och såmedelst blifvit kostsammare, till följd deraf att åtskilliga utgifter och kostnader för förvaltning, uppbörd och tillsyn varit lika stora, utan afseende på /|0 H. 7 * IOO Den i September e. m. byggnadsarbetets större eller mindre fortgång. Jag tillstyrker derföre afslag å Utlåtandet, men örn återremiss skall äga rum, yrkar jag, att SlatsUtskottet måtte inskränka sina anmärkningar till de år, sora tillhöra Utskottets granskningsrätt. Friherre Cederström, Jacob: Val hafva Herr von Weigel och Friherre Klingspor begärt, att den af Utskottet föreslagne Skrifvelse skulle afgå; men då begge derjemte gjort anmärkningar mot Utskottets uppgifter, samt den ene dermed sökt visa Utskottets obefogenhet till den gjorda framställningen, skulle jag icke tro det vara Ständerna värdigt, att bifalla Utskottets förslag förr, än Utskottet vederlagt anmärkningarna, och visat, att de Ledamöter, som gjort dem, haft orätt. Då först kunna Rikets Ständer affärda den ifrågavarande Skrifvelsen, utan att begå ett oförlåtligt misstag; ty då så stränga anmärkningar blifvit gjorde, att man sagt, det Utskottet varit obefogadt till sin framställning, kunna Rikets Ständer icke, utan att böra Utskottets vederläggning häraf, vinna öfvertygelse om det rälta, och blifva säkre att icke misstaga sig i sitt beslut. Jag tror derföre återremiss vara den enda rätta utvägen; ty hvad afslag beträffar, kan jag ej finna skäl dertill, enär, i händelse Utskottet i ett eller annat afseende har rätt, äfven jag finner, alt en framställning i dessa delar bör gö - Den i September e. m. 101 ras.
Med anledning häraf och sedan, enligt Nådigt beslut af den 20 April 1842, all åtgärd för det förfallne krono-arrendets evsecutiva indrifning blifvit tills vidare instäld, har Kongl. Maj:t, efter inhemtande af Dess Befallningshafvandes i Östergöthlands Län samt Kammar-Collegii och Stats-Contorets underdåniga utlåtanden i ämnet, uti en till Stats-Utskottet den 2 sistlidne September aflåten och under N:o 5i uti irsta Sand. usta Afd. af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, intagen Nådig skrifvelse, med hänseende till de i frågan förekommande serskilde förhållanden, till Rikets Ständer öfverlemnat, huruvida ifrån 1842 års början och så länge det med Jonsson afslutade arrende-contract om förenämnde fiske och qvarn är gällande eller till i85o års slut, Jonsson må, emot skyldighet att på egen kostnad uppföra och under sin arrende-tid underhålla samt vid arrende-tidens utgång i laggildt skick, aflemna alla för fisket och qvarnen nödiga byggnader och inrättningar, tillgodonjuta nedsättning i nuvarande årliga arrendeafgiflen med en tredjedel deraf eller fyratio tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; hvarjemte Kongl. Maj:t till Rikets Ständers kännedom meddelat, det Kongl. Maj:t, intill dess Rikets Ständer häröfver sig yttrat, i Nåder medgifvit arrendatorn Jonsson anstånd med utgörandet af omförmälde tredjedel af arrendet från och med år 1842, emot skyldighet för honom icke allenast att contracts-vilkoren i öfrigt fullgöra, utan äfven att för det belopp af arrendet, med hvars erläggande anstånd erhållits, ställa antaglig borgen eller ock anskaffa sine arrende-löftesmäns begifvande till Bill. till R. St. Sami. 1 AJd. 21 Haft. 2 JO Stats-TJtskottels Utlåt andej N:o 5g. fortfarande ansvarighet, i händelse Rikets Ständer icke skulle till den sökte eftergiften lemna bifall.
Byggninga-Balken, i afseende på väglagningsskyldig allrnoges rättighet till sandtägt, redan under den 24 ♦September 1795 förklarat, ej allenast att sandtägt å skog och utmark, såsom ett hushållsmåk borde ankomma på nödige föreskrifter af Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, hvaremot åter sandhemtning uti åkergärden, ängar och hagar icke kunde, såsom en följd af ofvannämnde lagens rum, medgifvas, utan jordegarens minne och samtycke, eller laglig pröfning af domstolen uppå de vid yppad fråga förekommande skäl, utan ock att Härads-Rätterne vid dylika tillfällen borde, på sätt förut tillgått, med sådana mål taga befattning, väglottsegare dock obetaget att, om de derigenom ansåge sig lidande eller ville styrka sin rätt till sandtägt, i sådant fall, uti den ordning lagen föreskrefve, deruti söka rättelse, Kongl. Maj:t funne omförmälde, i 1795 års Bref gifne, stadgande böra i slika frågor i allmänhet lända till efterrättelse, men såsom tillägg deri förordnade, att alla sådane mål, som röra hemtning af väglagningsämnen, borde, då stridighet derom uppkomme, handteras och fullföljas på enahanda sätt, som med åverkans-mål efter lag förfores; och skulle Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvar i sin ort, utse någre sådane ställen, der ämnen till väglagning kunde utan någons förfång beqvämligast afhemtas: Kongl. Brefvet den 18 December 180g: att, uppå underdånig klagan deröfver, att grushemtning till landsvägens underhållande blifvit förbjuden från den å Kungsöhrs ägor utmed allmänna landsvägen liggande grusbacken Stallåsen, Kongl. Maj:t, i betraktande af hvad, medelst ofvanberörde Nådiga Bref af den 7 Maj 1802 förklaradt blifvit, funne en sådan klagan obefogad, samt att hvad förut i detta ämne blifvit förordnadt borde tjena till efterrättelse; och slutligen Kongl.
Under förmälan, att hans verksamhet i denna del, genom honom meddelade serskilda uppdrag att deltaga i granskningen af förslagen till allmän Civiioch Brottmålslag erhållit en bestämd riktning och ett gifvet föremål af den omfattning och vigt, att ringa tid och tillfälle återstått för den närmare granskning af nu gällande lagar, som varit nödig för utförande af speciella anmärkningar emot dessa och uppgörande af förslag till ändring deraf, har emedlertid Justitie-Ombudsmannen trott sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å några ämnen af större allmänlighet rörande dels brottmålslagstiftningen och dels indragning af vissa Domstolar, samt således, i den föreställning, att de af honom uppställda förslag kunna pröfvas, oberoende af ett nytt lagverks antagande, emot hvars grunder de för öfrigt icke troddes strida, till Rikets Ständer hemställt: a) att den vid tre Riksdagar väckta och af Rikets Ständer bifallna fråga om upphörande af Kämners-Lagmans och Riddare-Syne-Rätter å nyo måtte till Grundlagsenlig behandling upptagas. b) om afskaffande af uppenbar Kyrkoplikt. c) om ändring i straffet för stöld första och andra resan. d) om d:o i 4l Kap. 2 §. Missgernings-Balken. e) om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 21 Juni 1820 och om bestämmelser i afseende på straffet för andra och tredje gången inbrott. f) om ändring i 7 §. och upphäfvande af 8 §. i Jorda-Balkens 16 Kap, g) om förtydligande af Kongl. Brefvet den 25 Sept. 1777; och h) om ändring i Krigslagarne, så vidt de tillämpas på Beväringsmanskapet. Derförutan Justitie-Ombudsmannen, enligt föreskriften i 14 §. af dess instruktion, hos Rikets Ständer anmält en af Högste Domstolen, jemlikt Kongl. Maj:ts till Dess och Rikets Svea Hof-Rätt den 29 October 1842 aflåtna bref, meddelad förklaring af Kongl.