Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En vis Lagstiftning har, genom ConstitutionsUtskottets bildande, gjort Embetsmannens åtgärder oberoende af Passionerne, och ensidighetens möjeliga medverkan uti Representantens Anmärkningsrätt: Men samma Lagstiftning har, till jemnvigtens återförande, åt ConstitutionsUtskottet lemnat den utsträckning af Pröfningsrätt, som på goda grunder, och under vissa bestämda vilkor, förmenas den enskilte Åklagaren. Lagstiftaren har åt ConstitutionsUtskottet förbehållit granskningen af de Protocoll, som innebära Rådgifvares förhållande och bevisen å den oväld, skicklighet och drift, hvarmed de sine Embeten utöfvat. Vården af Folkets rättigheter i Grundlagarnes efterlefnad,är ConstitutionsLJtskotletuppdragen, och våra Riksmöten hafva likväl framfarit utan Anmärkning emot öfverträdelser. För att bryta det tysta klandret öfver missbruk, för att ifrån glömskan till minnet föra Repre - 318 Den 12 Martii. sentationens rättigheter i denna väg, ansåg jag mig skyldig, till ConstitutionsUtskottet anmäla den anledning till Anmärkning jag trodde mig äga, uti en GeneralOrdres, jag till Utskottets granskning öfverlemnade: Min hemställan innebar en tvekan, huruvida Föredraganden i CommandoMål beredt sig ett skydd emot Allmänna Lagens verksamhet, genom sitt förbehåll af FÖrfattningarnes medgifvande till den emot alla Författningar rakt stridande befallningen, och jag finner, i likhet med Utskottet, att Domaren af allmänna Lagen skulle nödgas frikänna Föredraganden i CommandoMål, för den lagstridiga syftningen af den åberopade GeneralOrdren, i stöd af det förbehåll den innebär; och att Friherre Björnstjerna på den grund bordt af Utskottet frikännas från den ansvarighet, hvartill jag, i stöd af allmänna Lagen, ansett honom möjligen kunna befordras.
Högerpressen har ofta förebrått landstinget dess stora brist på energi och förmåga att väcka folkets intresse, men det har ej burit frukt. Sådant är i få drag det nationalliberala partiet, som, oaktad t det har regerat Danmark under största delen af perioden efter 1878, dock icke har satt sin prägel på vårt lands utveckling, derför att det före 1866 var upptaget af att skrifva eländiga noter, och efter den tiden af det rent negativa: att kämpa mot den parlamentarism, som det sjelf har agiterat för att få in i vår författning. Det har börjat som radikalt, det har blifvit konservativt, det kan ganska väl å ny o blifva frihetseldadt, så vida detta å nyo visar sig som rätta vägen till makten, ty längtan efter makten är dét som har varit och är drifkraften i detta parti. Ur dagens krönika. (3Om venstern har jag redan sagt, att det var rent personliga skäl, som verkade splittringen. Den förenade Ven^ stern, som - blott hade en samstämmande grundåsigt i det gemensamma batet mot de national liberale, hade icke alltid lätt att hålla tillsammans. Man hade sett den brista flera gånger, i det de moderate grundtvigianerne blifvit ängsliga för att gå så kraftigt till väga, som Berg ville, men hvarje gång hade partiet blifvit åter hoplimmadt. Så be-gaf det sig, att det å nyo gick i sönder November 1877r det delade sig på sämma sätt som förut, väsentligen blott med den olikheten, att Holstein — Ledreborg, som förut hade varit bland de. längst avancerade, denna gång stod bland de moderate, hvilkas egentlige ledare han nu är. Alla trodde att en försoning åter skulle ega rum, men denna tro har slagit fel. Hvarför blefvo de icke ett igen? Der-för att Holstein icke kunde beqväma sig att draga jemnt med Berg, och derför att Berg kände, att han icke kunde styra ett parti, hvaraf Holstein var medlem. Saken var den, att inom venstern hade länge rådt ett gäsande missnöje med Bergs regemente, och ingen hade varit mera missnöjd än Holstein. Han kunde icke finna sig i att stå under Berg.
Frölich i detta hänseende anfört, och är det på Hr Grefvens yttrande, som jag grundar mitt yrkande ora afslag helt och hållet å ifrågavar. anslag, till det föremål, som nu utgör ämne för öfverläggningen. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Frih. Cederström, Jacob: Den egentliga discussionen hvälfver sig derom, huruvida Uddeholms bolag sjelft hör bekosta ifrågavar. företag, såsom mindre behöfligt för provinsen i allmänhet; men förhållandet är icke sådant. Clarelfvens vattendrag nedför skogsproducler, icke blott från stränderna af denna eif, utan äfven från Westerdalarne, äfvensom skogselfeeter från Norrige, hvilka i betydliga qvantiteter tili elfven föras öfver riksgränsen. Allt detta är främmande för Uddeholms intresse. Nu frågar jag, är det af allmänt eller enskildt intresse, att bekosta en canal, på hvilka dessa effecter kunna framskaffas? Jag anser företaget af allmän nytta, då det medför den vigtiga fördelen, alt Westerdalarnes fattiga allmoge kan till större qvantitet afsätta sina skogsprodueter, då flottningen deraf förbi en svår trakt genom canalen lättas. Man har sagt, att det icke skulle finnas odlingslillfällen i norra Elfdalen. Det är längesedan jag såg denna trakt, ty det var 1808; men jag har sett icke blott sjelfva elfven, utan äfven trakten deromkring, och der finnes en massa af trakter, som, när de blifva ultappade och fria från vatten, med fördel kunna odlas. Alfallet för denna ultappning är icke förenad med någon svårighet, emedan elfven ligger tillräckligt lågt under dessa trakter för att befordra afioppet. Medgifvas måste, att stränderne utaf elfven i allmänhet äro sandiga, men på längre afstånd derifrån består jordmånen af mylla på lerbotten.
Det är således endast med en erkänd allmännare missväxt, och då, efter en svag skörd, missväxt för kommande året befaras, som jag anser användandet af den projecterade extra Discont-rätten kunna äga rum. Riksens Ständers rätt, att moderera och indraga de låne-biträden, som till nästa Lagtima Riksdag bevilljas, tror jag böra Deri 16 Maj. vara förbehållen. Bland alla bekymmer, som möta vid omsorgen, att utan våda för Riket, till Åkerbrukets uppmuntran, hämma införandet af Inländsk Spannmål, lärer intet yppas af svårare beskaffenhet än det, att kunna utestänga Tysk Spannmål från Mecklenburg — Preussenoch andra frammande orter, sorn, under namn af Pommersk, oss påföres. Å ena sidan kunna Konungens Pommerska Undersåtare svårligen beröfvas friheter, som varit dem af ålder tillerkända, å den andra, synes det hårdt att Sveriges jordbruk skall lida, till förmon för en ultramarinsk posession, hvilken icke delar de bördor, som Sverige får vidkännas. I min öfvertygelse kunde dessa hansig.’ ter närmast förenas, och säkraste controll vinnas, om all Spannmål ifrån Sveriges Tyska Provincer ålades den stadgade Utländska Tullen, och Konungens Undersåtare 3 Pommern och Rugen blefve berättigade till T ull-ersättning etter bevis, att den Säd de för egen räkning låtit hitföra, verkeligen varit vuxen å egen jord. Hvad hitintills af mig är föreslaget, åsyftar egentligen sättet, att förekomma vanpris å inhemsk Spannmål, i den mon sådant tillkommer, genom onödig införsel af Utländsk Säd. Det återstår att uppgifva, huru vanpris skola förekommas, dä inhemska productio - JJen 16 Maj. nen så ökat sig, att den öfverstiger Landets behof, sedan Magazins-inrättningens största lager är fyldt, och oaktadt Utländsk Spann-; mål, genom förhöjd Tull-afgift, blifvit ute* stängd.
Lagstiftaren har således hittills icke medgifvit för hemmans-klyfningen en alldeles obegränsad frihet, och icke helier torde en sådan vara gag - r4 Den oo Maji e, m. nelig hvarken för enskilte eller det allmänna. För öfrigt är i Kongl. Förordningen den 3o Junii 1747, jemförd med Kongl. Förklaringen den 24 Januarii 1761, föreskrifvit, att tvist rörande obesutenhet oell klyfning af Skattehemman, ej får dragas längre än till LagmansRätt. Då likväl sådane mål ofta äro af betydlig inflytelse för ägandé-rätten, och stundom stå i närmaste samband med parters välfärd, synes billighetens och rättvisans fordringar högt påkalla ändring i nyssnämnde stadgande, och att i anförde ämne, likasom i andra Rättegångsmål, en hvar må i fastställd ordning vara obetagit att fullfölja sin talan till högre eller högsta Instancen. I alla fall torde, hvad jag nu haft äran upplysa, nogsamt utmärka, att frågan om hemmans-klyfning icke är, såsom Högloflige Utskotten tyckas förmena, blott af oeconomisk, utan snarare af judiciel art, samt att behandlingen deraf således äfven sträcker sig inom Lagstiftningens område, och ej endast bör upptagas i administrativ väg. Då dessa grunder, och förenande mig med Herr Tham, anhåller jag om återremiss af Betänkandet. Herr Tham: Frågan, huruvida tvister om hemmans-klyfningar borde få fullföljas längre ån till LagmansRått, kan nu ej komma under öfverläggning, ty derom år alldeles icke något nämnt uti motionen, så att någon återremiss af Betänkandet, på grund deraf, icke eller lärer kunna äga rum; och för min enskilda del år jag fullkomligen tillfredsställd, om, såsom Friherre Cederström upplyst och försäkrat, icke Den 30 Maji e, m\ 77S någon skrifvelse i ämnet kommer att från Rik.' sens Ständer till Kongl. Majit afgå, ty i sådan händelse, år Kongl. Majit obehindrad, att i anledning af de ifrån Lånen insända utlåtanden och uppgifter, fatta Dess Nådiga beslut.
S. D. Upplästes BevillningS-Utskottets nu ankomna Memorial äf den 25 i denna månads angående Bonde-Ståndets skiljagtiga beslut från de öfriga Riks-Ståndetiä i frågan örn antagande af Cri Minimi-Tabell; Och, som Bonde-Ståndet fann sig föranlåtit Vidhålla sitt liär-Qm fattade beslut , blef, i följd deraf, frågan till förstärkta Stats-Utskottets afgörande genom votering hänskjuten och de i sådant afseende föreslagne voterings-propositiortet godkände. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets förleden gårdag på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hoS de öfrige Resp. RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande om de under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning stående fonder, fann BondeStåndet, som redan bifallit berörde Betänkande, skäligt att, under åberopande häraf, i öfrigt god. känna det af Utskottet i sednare Utlåtandet föreslagna tillägg, 750 Prot.TJtdr. <L 27 Junii 1818» S. D. I anledning af Stats-Utskottets förle-» den gårdag på bordet lagde hemställan, i afseen. de på Riks-Ståndens olika beslut i frågan om understöd för Theatrens underhållande, fann Bonde-Ståndet för godt att, med godkännande a£ de häri upptagne voterings - propositioner , frågan tiil förstärkta Stats-Utskottets afgörande öfverlärnna. S. D. När Bonde-Ståndet låt sig åter föredragas Stats-Utskottets i går på bordet lagde Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts under den 23 De» cr tnber 1817 till Utskottet aflåtne Nådiga Skrif, veise om liqviden af Rikets Utländska gäld, fann Ståndet att detta Utlåtande , såsom ej fordrande någon åtgärd, endast borde läggas till Handlingarne. S. D. Upplästes och lades till Hatidlingarn e. 1.
En icke aflägsen framtid kommer också att utvisa, i hvad mon och till hvad grad de bägge IUh. till Ii. St. A Häftet 3*. [Ior lill Bancooch Lag-IJIskoilens Utlåtande N o 4- Statsmagternes bemödanden och åtgärder vid innevarande Riksdag motsvarat Nationens rättmätiga anspråk i berörde hänseenden. På grund rf min enskilda öfvertygelse och enligt den erfarenhet jag vunnit under Bancooch Lag-Utskottens öfverläggningar om det nu afgifna Lagförslaget, anser jag mig dock på förhand både kunna och böra förklara, att, derest Regeringen inför Rikets nu församlade Ständer framlaggt ett behörigen utarbetadt förslag till Lag för enskilda Bank-inrättningar, densamma gifvit, ej mindre folket än dess representanter, ökade anledningar till belåtenhet och tacksamhet. Saknaden af den ledning för Utskottens arbeten, som endast härigenom skulle kunnat vinnas, har också, oaktadt alla enskilda, i flera fall berömliga och förtjenstfull* ansträngningar, nödvändigt måst föranleda ett ungefärligen dylikt resultat, som det nu justerade Betänkandet utvisar. Ätt en * så sammansatt representation som den Svenska, bunden af de mest invecklade och olämpliga former, skall kunna uppgöra och i sin helhet utarbeta ett alldeles nytt och antagligt Lagförslag, torde icke heller med något sken af rimlighet kunna begäras, helst om, pä sätt händelsen, i afseende å den nu föreslagne Lagen, varit, de hufvudsak ligaste grunderna för densamma måst hemtas, mindre från härstädes kända och till sina verkningar pröfvade förhållanden, än från vetenskapliga theorier eller erfarenhetens lärdomar inom fremmande länder. Jag anmäler således icke min reservation emot det af Utskotten uppgjorda Lagförslaget, i ändamål alt uttala något klander emot de tillfälliga majoriteter, sorn åstadkommit de, efter min tanka, i flera afseenden sinsemellan mindre öfverensstämmande och föga ändamålsenliga föreskrifter.
Skulle häradshäktena, d. v. s. de, som ej ä~ 10 belägna inom laneresidens-staden, blifva rätt organiserade, så behöfde ej de fångar, sorn dit införas, under ransakningen förflyttas till länshäktena, och i sådant fall kunde dessa sednare betydligen minskas. Den kostnad, som här är föreslagen lill länshäktenas förbättrande, kunde således till stone delen nyttigare användas för häradshäktenas iståndsättande. Vi hafva ännu en class af fångar, som ej äro under ransakning, som —- jag vet ej af hvad skäl — i allmänhet kallas eorrectionbter och pionnierer. Konungens ficf:- b:de hafva fått befallning, att dessa pionnierer, d. v. s. sådana, som sakna laga försvar, men ej begått något brott, skola afsändas till Carlsborgs fästning och andra arbetsinrättningar. Der är fullt, de taga ej emot flera, utan vi få behålla dem, och efter den sista underrättelse jag har, halva vi 5o sådana personer, som utan arbete sitta i det träns ga fängelset i Christianstad. Om någon anstalt vidtoges för att låta dessa personers dom, d. v. s. arbete, gå i verkställighet, så sluppe vi att hafva dem i ottenia Utan arbete; Måhända att mången lösdrifvare är belåten att der intagas, enär det ej är så lätt alt stryka omkring landet för att, utan arbete, skalfa sig kläder oCli mat till sitt underhåll, hvilket kan vinnas i våra häkten, inom hvilka ej något arbete alfordras för vunnet underhåll; jag belviflar ej, att StatsTJtsk. under denna riksdag, äfven liar vunnit en bedröflig erfarenhet af kostnaden för deras underhåll, ulan alt de gifva Staten något tillbaka genom den arbetskraft de äga. Jagar fullkomligt öfvei tygul, ali om det skulle förorsaka Slutefl en ökad kostnad, att på detta sätt förvara lösdrifvarne, eller hindia dem att störa ordningen i landet, så skulle de likväl med sin arbetsförmåga kunna återgälda åtminstone någon del af denna kostnad, då de nu deremot ej göra Staten någon nytta.
Innan Slats-Ulsltollels Ullålande, M 181. 7 sportelregleringen egt rum och Rikets Ständer om densamma fått kännedom, kan alltså ett definitivt bestämmande af lönebeloppen icke ske, och torde det jemväl vara af nytta, att, löre den nya organisationens slutliga fastställande, någon tids erfarenhet vinnes, huruvida densamma må uppfylla det dermed åsyftade ändamål. Det blifver emellertid nödigt, att, under tiden, de ökade anslagsmedel, hvilka för närvarande anses behöflige till förbättrande af personalens lönevilkor, finnas till Kongl. Maj:ts disposition; och förekommer i sådant afseende, att Kongl. Maj:l, utom de för detta ändamål af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag beviljade 12,000 R:dr. äskat en tillökning i anslag af 9,527 R:dr 40 sk., eller, efter afdrag af 10 R:dr, hvarmed, enligt hvad upplyst blifvit, Götha Hof-Rätts nuvarande anslagsbelopp är i Kongl. Maj:ts Nådiga förslag för högt upptaget, rätteligen 9,517 R:dr 40 sk., samt att de fleste af Riks-Ståndens ledamöter, som yttrat sig, ansett denna summa icke vara för ändamålet tillräcklig, utan, med yrkande af ett högre anslag, instämt uti de vid Utskottets förra betänkande fogade tvenne reservationer, förordande högre löner, den ena för Hof-Rätternes Sekreterare, Notarier och Fiskaler, till ett sammanräknadt belopp af 7,500 R:dr, samt den andra för samma tjenstemän, med undantag af Sekreterarne, till sammanlagdt 6,700 R:dr.
Palmstjerna deri att åläggandet för Bankofullmäklige, att nödvändigt köpa vexlar, när kursen faller lill 127 sk., skulle vara ett hinder för Banken att kunna få silfver för hällre pris. Hvartill skulle det tjena, om icke till att hålla kursen vid élt visst belopp, så alt vederbörande, som sålde sina varor för utrikes vexlar, måtte vara säkra att få dem väl betalda. Om Banken å ena sidan icke får vinna något, så borde lian å den andra sidan icke heller få förlora något. Då borde man hålla honom skadeslös för hvad han förlorar, men det lärer ingen vilja åtaga sig, utan det blefve Banken, som finge sitta emellan. Hr Nordenfelt har sagt, att Banken är till för det allmännas skuld. Det betyder väl, ehuru i mindre vackra ordalag, att det är lian, som skall släppa till. Jag får fästa B. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att den makt, sora varit Fullmäktige lemnad, icke missbrukats lill att låta kursen falla alltför lågt. I en af de reservationer, som äro Utsk:s betänk, vidfogade, har reservanten omförmält, huruledes det silfvermynt, som Banken under 3 år dragit in koslat Banken så mycket alt införseln af hvarje silfverspecie-r:dr måst gäldas med 10f:dels r:st. Detta torde bevisa att Fullmäktige hafva i vexelköpen hållit kursen så hög som skäligt varit. Hade Bankofullmäktige låtit kursen falla lägre, om de det kunnat, så hade naturligtvis Banken icke kommit att tillsätta 10 r:st. på hvarje r:dr. När Fullmäktige så gjort, måtte det väl bevisa, att de icke missbrukat sin rättighet till utförselns skada ulan begagnat henne så, att Banken fått tillsätta något, ehuru icke mycket. Jag anhåller således att man icke måtte inskränka ifrågavande rättighet utan låta henne vara sådan hon är. Hr Nordenfelt: Hr Indebetou har, i sin reservation, tydeligen ådagalagt, alt Banken gjort å vexelköp vinst, men ej någon förlust.
Kamraten, som utkommer med två sextonsidiga nummer i månaden och till jul elt extra omfångsrikt och präktigt utstyrdt julnummer, sysselsätter sig med allt, som kan bilda och roa den uppväxande ungdomen, gossar lika väl som flickor, underhåller och förströr på lediga stunder, för omkring i vetenskapens och fantasiens riken, gifver beständigt nya uppslag till sysselsättningar, idrott, lekar och slöjd. EN HISTORIA FÖR KAMRATERNA AF HUGO FALK. Att dess bemödanden i denna väg år från å r krönts med allt påtag ' igare framgång, h a r Kamraten ock haft den stora glädjen att se erkändt såväl från föräldrars och målsmäns som de unga läsarnes egen sida. Ett vittnesbörd bland annat härom är den svensk-norsk-fmska Bland de författare, som för närvarande skrifva för de unga i vårt land, torde ingen åtnjuta en större och mera berättigad popularitet än löjtnant Hugo Falk, och endast denna äkta svenska, lifliga och underhållande ungdomsberättelse, försedd med talrika utmärkta originalillustrationer, ä r väl värd hela prenumerationsbeloppet. » Kamraten », som fortfarande utgifves under redaktion af Frithiof Hellberg och Johan Nordling, begynner den 1 januari sin åttonde årgång och kostar för helt å r endast 3 kronor. I, alla föräldrar och ungdomsvänner, glömmen nu ej » Kamraten » i julklappskorgen! ungdomskorrespondens, som genom Kamraten ordnats mellan jämnåriga i de nordiska landen, som redan burit så lofvande frukter i riktning af en ädel skandinavism, och som för närvarande räknar ej mindre än aderton hundra deltagare. Under denna rubrik anordnar tidningen I D U N i början af nästa år en synnerligen intressant pristäfling, i hvilken alla Iduns prenumeranter för år 1900, heloch halfårs-, äga att deltaga. I denna pristäfling, som kommer att anordnas så, att hvem som helst med lätthet kan vara med och ha utsikt att förvärfva till och med det högsta priset, komma ej mindre än Ett tusen femhundra (1,500) kronor att utdelas i pris.
Vördsammast får jag väcka den mo'tion, att Tulldistrict-chefen i inre tullbevaknings-districtet måtte indragas, som alltsedan år 1825 njutit i,5oo r:dr i årlig lön och 5oo r:dr i s k. resepenningar, jemte dess secreterare och s. k. tullfiscai, som njuter 400 r:dr, äfvensom den endast för Nerikes län inrättade rese-tullinspectors-tjensten , som för närvar, innehafves af Rese-inspectoren Borg, med årlig lön 5oo r:dr och i resepenningar 100 r:dr, allt b:co, utgörande således en årlig utgift för dessa öfverflödiga tjenstemän — hvars tjenst, som erfarenheten vittnat, midt inuti landet ej synes af nöden påkallad — af en summa ej mindre än 3ooo r:dr b:eo årligen, och nu redan, eller sedan år i32.5, då dessa sysslor inrättades, kostat Staten öfver 42)000 r:drb:co och ej iubragt mer än omkring 1 å 3ooo r:dr; således hem - Den 7 Mars c. m. 315 ställer och yrkar jag, att dessa för Staten kostsamma och onödiga 3:ne sysslor måtte genast blifva indragna, dock att desse tjensteman måtte blifva bibehållne vid sina nu irinehafvande löner, intill dess de kunna förses, eller erhålla annan tjenst med motsvarande lön, utan endast för närvar, gå i mistning af de s. k. resepenningarna, som för dem ej blifver någon förlust, då deras skyldighet att resa upphörer. Att detta mitt vördsamma memorial måtte till behörigt Utsk. remitteras, anhålles ödmjukast. Lades på bordet. Hr af Forsell, Carl, hade ingifvitföljande anförande:
Nås 2, 3 och 4, i förening hvarmed jemväl förekom Höglofliga Ridderskapet och Adelns, genom Protokolls-utdrag N:o 539, till Med-Stånden gjorda inbjudning att biträda Ridderskapet och Adelns den 1 innevarande månad fattade beslut, rörande voterings-propositionerna Nås 2 och 3, fann Preste-Ståndet, till följd af nyssberörde beslut, Särskild votering emellan de meningar, hvilka i vöterings-propositionen N:o 3 upptagas, icke erforderlig, men Prot.-Utdrag den 1 och 5 Augusti i857. 471 återremitterade samtliga voterings-propositionerna, som angå frågan om anslagssummorna för fortsättningen af den från Götheborg utgående jernvägs-stambanan, eller de under Niis 2, 3 och 4 föreslagna, för vinnande af nödig ansedd ändring af sagde voterings-propositioner. Ståndet biföll Utskottets, sid. 6, gjorda hemställan i fråga om redaktionen af beslutet om den till Lund redan färdiga stambanans fortsättning. Likaledes bifölls 24 punkten af Utlåtandet N:o 62, med de förändringar deruti, sorn Utskottet i förevarande Memorial tillstyrkt och föreslagit. Memorialet i öfriga här ofvan ej nämnda delar lades till handlingarne, med förklarande särskildt hvad yttrandet, sid. 9, med afseende på 10 punkten vidkommer, att detsamma äf Ståndet gillades. Ilen 1 och 5 Augusti. Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. SS. DD. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 29 och 30 sistlidne Juli på bordet lagda Betänkande Nio 27, i anledning af väckte motioner om förändrad lagstiftning rörande hemmans-klyfning och jord-afsöndring, afslogs den del deraf, hvari en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit blifvit af Utskottet tillstyrkt, och blef förevarande Betänkande i alla öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. Den 5 Augusti. Från Högloft.