Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Två timmars väntan — än sen I I morgon, jag är ju riktigt knäsvag. Jag är bestämdt för i öfvermorgon — kanske redan i eftermiddag gammal för sådan här komedi. Det kan passa skulle hon få ersättning ... O Gud, hvad lifvet för en nittonårig snärta. Men när man är tjuguvar härligt. fem. Det värsta är att jag förefaller mig själf Utanför källaren mötte Edith Lina med ett fat smått löjlig. Det ligger något förödmjukande i hallon i handen. att stryka så här omkring i buskarna och vänta. » Jag såg inte fröken i kyrkan. Hvar satt frö- » Ack, lyckan blott i öfversälla hjärtan bär maken? ». jestätets breda mantelveck. » Och Gud skall veta, » På min vanliga plats. » att jag i detta nu känner mig allt annat än ma» Hvar är den? » jestätisk. » » Man ska inte vara nyfiken, » förmanade henne Men hvarför kom inte Torsten, hvarför? Det Edith. » Men jag såg Lina, » tillade hon uppslupvar nästan öfverdrifven försiktighet att vänta, pet. » Och jag märkte till min ledsnad, att Lina tills hälfva gudstjänsten var förbi. De hade visicke följde med predikan. Hon satt och tänkte serligen inte nämnt något klockslag, men. Son på sin fästman. » hade förstås varit punktlig, angelägen. Skulle » Nej, minsann, tänkte jag inte på att jag glömt hon gå ifrån alltsammans? Men om sen Torsten spänta stickor, som frun bedt mig göra. » kom? Det skulle hon gräma sig öfver i hela » Sa jag inte det. Lina var inte uppmärksam. sitt lif. Och det var skada, för pastor Westin öfverträfEdith gick ett slag rundt kring stapeln. ' Bakom fade sig själf. » denna låg %h större, mossbeklädd sten. Hon » Det måtte varit frökens pastor Westin, för strök med handen öfver mossan. Där kunde den vanliga predikade på annat håll i dag. » man slå sig ned utan för stor risk. Och sådant » Så Lina säger! » präktigt ryggstöd man hade i den elastiska stamOch båda brusto ut i ett så klingande skratt, men af enen bakom!
Detta förhållande, som egde rum å flere reeognitionssamt utarrenderade Kongsgårdsoch boställs-skogar, der huggningen fortginge, ulan att ungskogen återväxte, skulle snart för vissa Bruk medföra skogsbrist, och hade under senare åren visat sig än mera skadligt och skyndsamt förödande, i följd af den tillökiiing i kreaturens antal, som en utsträckt heiwmans-klyfning, 12 Statssamt Allm, Besv. och Oecon.-Ulskottens Betänkande N;o 42. jemte torpares och backstugusittares bosättning i skogarne medfört. Till afvärjamie af cle olägenheter, sorn vid en förestående skogsbrist måste inträffa, och till befrämjande af en förbättrad och ändamålsenlig skogshushållning, har Motionairen derföre ansett sig böra föreslå, ”att den, som disponerar skog, men ej betet på densamma, måtte ega rättighet och lill och ”med skyldighet, att, för ny skogs uppfredande, inhägna åtminstone en tiondedel af skogsmarkens hela vidd i sender.” Då den i berörde afseende väckta fråga rörer dels recognitions-skogar, dels Kungsgårdseller boslälls-skogar, som af Kongl. Majit och Kronan utarrenderas; har Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskoltet ansett motionen jemväl tillhöra Stals-Utskoltels befattning. Utskotten, sorn, i följd häraf, gemensamt tagit densamma i öfvervägande, hafva funnit, att Motionairens förslag, såsom innefattande ett medel till skogshushållningens befrämjande, förtjena)- att understödjas; dock alt den yrkade tillåtelsen till inhägnad icke beviljas så oinskränkt, att på Contract grundade rättigheter derigenom för nära trädas.
Hvar och en, som mått och vigt vid handel, uppbörd eller leverering nyttjar, vare ansvarig efter lag för deras riktighet om de icke äro behörigen justerade och krönta, i stad, inom året, och å landet, inom tvänne år, samt för öfrigt befinnas i fullkomligt skick; ersätte ock ali den skada, som genom försummelse i detta hänseende kan hafva timat; skolande ingen, sorn i handel och rörelse nyttjar mätt och vigter, kunna förvägra justerare, poliseller kronobetjent, att i öppet magasin eller salubod jemnförelse och kontroll i berörda afseende när som helst anställa. I sammanhang med en allmän Stadga om mått och vigt blifver nödigt att utfärda tvänne Special-Förordningar, den ene innefattande föreskrifter om hvad för verkställigheten af den nya Stadgan iakttagas bör, .den andre innehållande närmare instruktion jemte arfvodestaxa för justerare, till hvilken sednare Förordning Landtmäteri-Öfver-Direktören afgifvit underdånigt förslag, som, i afvaktan på beslut rörande hufvudförfattningen, hittills icke kunnat definitift handläggas. Beträffande Förordningen om hvad för verkställighet af den nya Stadgan bör iakttagas, utgöres så väl det i 1826 års Författnings-Samling intagna, som det af Vetenskaps-Akademien efter jemkningarne i hufvudbestämmelserna nu omarbetade förslag, till största delen af en afhandling, omständligen utvecklande anledningarne till reformen och de hufvudgrunder, hvarpå det nya Systemet är bygdt, jemte detsammas förhållande till det äldre och bägges inbördes sammanhang. Hela denna afhandling, såsom mindre utgörande föremål för en förordning, torde lämpligast kunna särskildt genom trycket utgifvas och medelst öfverlemnande åt Församlingarnes Socknenämnder, befordras till allmänhetens närmare kännedom.
Mars och den 13 October 1810 icke innehålla något atadgande, hvarigenom Introdudions beviljande af RiddarhusDirectionen emellan Rtksdagame är medgifvit; att, efter hvad Matrikeln utvisar, Introduction ända till På 1770-talet vanligen meddelades under påstående Riksdag, ehuru det understundom inträffat att sådan jemväl deremellan ägt rum, men att, efter denna tid, Introductioner utan afseende på Riksdag blifvit af RiddarhusDirectionen beviljade, hvartill anledning icke annorledes synes vara i Författningarne gifven , än derigenom, att något bestämdt Förbud deremot icke funnits; samt att Riddarhus** Direction så väl uti den Instruction, som ehuru påtänkt och föreslagen år i8co, för år 18 to den 25 April blef för densamma af Ridderskapet och Adeln utfärdad, som ock uti det förnyade Förslag dertill, som af RiddarhusUtskottet vid 18 • 7 och 1818 årens Riksdag uppgjordes, fått sig tillagd rättigheten, att Introduction emellan Riksdagarne meddela. Och sorn, vid ett så beskaffadt förhållande, frågan huru - Den ii) Julii e, ml huruvida Tntroduction må endast vid Riksdag eller deremellan äga rum, synes vara beroende af Ridderskapets och Adelns godtfinnande och den föreskrift som, i öfverensstämmelse dermed, kan blifva rörande detta ämne uti Riddar hus Directionens Instruction införd , hälst Ridderskapet och Adeln, och således äfven RiddarhusDirectionen, i allt fall, i afseende på förekommande frågor om Introduction , icke äger någon annan ledning för sin åtgärd i denna del, än hvad sorn är med Ståndets Privilegier och Rikets Grundlagar instämmande, samt ett uppskof med Introductions erhållande intill dess
Det har icke undfallit Riksens Ständers uppmärksamhet, att numera och då, i följd af B. K. Mös Nådiga förordnande, årliga markegångspriset bör anses såsom skalig betalning för den ved, som Allmogen till Bruket aflemnar, samt Hemmansinnehafvarne inom Brukslinien icke ovilkorligen äro forbundne att något bränsle till Bruket försälja, Bruksegaren icke kan hafva någon betydlig fördel af ifrågavarande köperätt; men att fortfarandet af denna rättighet likväl icke torde för honom sakna allt värde, helst, efter hvad upplyst är, de hittills af Bruket begagnade 3:ne Kronoparkerne jemte Biuksegames egne Skogar icke lemna större ved-tillgång, än att, enligt den å stället hållna undersökning, 2163*1 famnar ytterligare erfordras för att fylla Brukets samt Bruksegaren^ thed underlydande arbetares oell Hemmans-ahoers årliga behof. Enär åter hvarken Sönnarslöfs-Ohra i mannaminne blifvit af Bruksegaren tillitad, eller Innehafvarne af Hemmanen inom Brukslinien på mångå år till Bruket försålt någon ved, men Aluut il I verk ni ngen, det oagiadt, fortgått med minst det antal pannor, hvarföre Bruket från början varit privi - Underdåniga Skrif v ther. 3*1 vilegieradt, anse jemväl Riksens Ständer det salunda vara fullkomligen ådagalagdt, att Bruksegaren, derest han använder ved-tillgången af egna skogar och torfmåasar, jemte Kronoparkerne Maglehems-Ohra och de Dödas Lott, samt om anskaffningen af det dessutom nödiga bränsle träffar frivillig öfverenskommelse med närboende Hemmansegare, icke skall sakna utväg, att Bruket behörigen bedrifva. På grund häraf och på sätt Kammar - och.
Reg.F., i thy att det förra lagrummet synes innefatta, att R. St., äfven i händelse Constit.Utsk. afstyrkt en Konungens propos. rör:de ändring i grundlagarna, icke äga att derom vid första riksdagen besluta; men det sednare åter lemnar R. St. fritt val alt antingen genast afslå den frånstyrkta propos., eller ock uppskjuta afgörandet till nästa riksdag. Granskar man närmare meningen, finner man likväl, alt ordet besluta i 56 §. betyder lill antagande besluta. Om Utsk. endast velat undanrödja motsägelsen, hade blott ett par ord till utmärkande af ofvannämnde mening erfordrats; och då motsägelsen dessutom endast rörer det mindre vigtiga behandlingssättet af en K. propos., den Constit.Utsk. afstyrkt, finner jag deraf alldeles ingen anledning att förändra formen eller förminska R. Strs granskningsrätt öfver en sådan K. propos., hvilken 1?. å i3 ledamöter i Constit.Utsk. tillstyrkt. Denna förändring synes nu således egentligen åsyfta en hufvudsaklig utvidgning af det redan nog inägtiga Constit. Utskts magt, och skulle införa en nu icke befintlig skiljaktighet emellan behandlingssätten af Konungens grundlagsförslag och af Representationens, hvartill skäl svårligen kunna uppletas i denna mer än i någon annan fråga, deri Regeringen är motionär. På dessa skäl yrkar jag afslag å de nya redactionerna. De nu föredragna förslagen till ändringar i 56 och 8t §§. Reg.F. samt y3 §. lliksd.Ordn. blefvo af R. o. Ad. afslagna. 11 §. Riksd.Ordn.: 1:0 Med de i j §, omförmälda föreskrifter förstås bestämmandet af skyldigheten för vederbörande corporationer eller embetsman att, utan någon påminnelse och utan annan anledning än sista Riksdagsbeslutet, vid ansvar besörja, att valen till Riksdagsmän må, inom den för deras början och slut af K.
Sedan han gått, k o m jag likväl att tänka på, att det var under suraste trädet saxen låg, hvarför jag begaf mig ut o c h släpade den till höstastrakanenia, 1895 D e t skönas betydelse. En serie uppsatser för Idun, bearbetade efter utländsk källa af H. F. III. flp&amp;onst är människans bemödande att uttrycka sin förnimmelse af det sköna i naturen; historien o m konsten är historien o m hennes utbildning i att uppfatta det sköna. V i inskränka de sköna konsterna till dem, som vi uppfatta med våra ögon o c h öron, ty genom dessa kanaler tillföras oss våra ädlaste och mest intellektuella nöjen, de intryck, som beröra vår högre natur o c h äro bestående. Dessa sköna konster kalla v i musik, literatur, skulptur o c h målning. F ö r närvarande vilja vi blott sysselsätta oss med de båda sistnämnda o c h detta i några få allmänna drag. O m vi vilja förstå något mer om konsten än den moderna jargonen känner därom o c h uppskatta dess sanna värde o c h nytta, måste vi studera den. Fastän vi icke alla kunna vara artister, kunna vi, nej, måste vi vara i stånd att kritisera konst, o m denna alls skall vara något verkligt för oss. O c h vi få icke kritisera ytligt o c h okunnigt, utan studera o c h lära med vördnad såsom inför något större än vi själfva. D e t gifves två sätt att studera konst: det historiska o c h det estetiska; men ingendera af dem ensamt kan föra oss till en grundlig kunskap. O m vi spåra konstens utveckling genom inflytande på tiden i tankar o c h handlingar, erhålla vi en k ä n n e d o m i ämnet, som är noggrann så långt den sträcker sig o c h värdefull så till vida, att den inskärper hos oss » det eviga sambandet mellan lif o c h k o n s t », men ämnet förblir dock intet annat än torra fakta och abstrakta slutledningar.
I sin år 1820 utgifna bok “ Thorild, tillika en filosofisk éller ofilosofisk bekännelse “ hade denne yttrat: “ Läran om tre personer i en gudom förefaller mig som en olycklig metafysisk spetsfundighet och tillika såsom en början till den för kristendomen främmande polyteism, som genom jungfru Marias och helgonens tillbedjande i romerska kyrkan ytterligare utbildades ... Trefaldigheten hörer till Guds uppenbarelse i tiden, ej till det eviga väsendet. “ Och på ett annat ställe i samma bok: “ Kristendomen är den enda konseqventa och lefvande monoteismen, nämligen då läran om de tre personerna i gudomen utgår; hvilken ock gifvit anledning till den krassa idéen om försoningsläran, att den andra personen i gudomen skulle med att offra sig sjelf, försona och tillfyllestgöra den första personens straffande rättfärdighet. “ Dessa satser fann då varande hofkansleren G. af Wetterstedt så stridande mot den evangelisklutherska läran, att han öfverlemnade boken till justitiekanslersembe-tet för vidtagande af laga åtgärd; hvarefter justitiekansleren E. J. Bergenschöld anbefalde stadsfiskalen G. A. Ekström i Upsala att uttaga stämning på författaren hos Gonsistorium vAcademicum (i enlighet med den då gällande akademiska jurisdiktionen) samt yrka att samma konsistorium måtte genast belägga boken med qvarstad. Stämningen utfärdades den 17 januari 1821, men qvarstaden egde rum, först den 3 februari. Ansvar yrkades, enligt 3 paragrafen 2 momentet Tryckfrihetsförordningen, för förnekelse af den rena evangeliska läran, hvarå straffet var landsförvisning.
Sådant inträffar hufvudsakligen vid utbrott af krig, dä armeen skall öfvergå lill krigsfot, hvarvid ett större antal officerare inom de högre graderna erfordras. Ingenting kan då förhindra Konungen att t. ex. bestämma, huru stort antal bataljonschefer han finner erforderligt att förklara, att de tills vidare få åtnöja sig med lika stora löner, sorn förut utgjort deras eompagni chefs löner, och sä vidare. Ilvad angar tillarnes egenskap att utgöra en belöning, hvarvid man har fästat sä mycken vigt, skulle jag tro, alt det är en sak, som gerna kunde lemnäs ulan synnerligt afseende. Alt den som utmärkt sig i fält, bör belönas, är en sak, som icke kan bestridas; men att börja med, sä finnes del mänga andra sätt alt belöna, än genom meddelande af högre värdighet. Det finnes hederstecken, det finnes offentligt kungörande af hans bedrift, och vill man, alt en befordran skall blifva belöningen, sä, om också ingen för tillfället, för att nyttja Hr von Hartmansdorffs ord, lyckligen blifvit ihjelskjuten, förmodar jag, att det icke lärer dröja länge, förr äu någon ledighet inträffar, antingen genom fiendens vapen eller sjukdomars härjande, ty jag känner icke något krig, der icke afgången varit ganska stark, i synnerhet bland befälet. Man har här yttrat, alt man borde fästa sig vid bruket och icke missbruket, oell att det vore nyttigt, att Regeringen kunde belöna törtjensten på ett sätt, sorn icke kostade fäderneslandet nå - Den 5 September. 227 got. Vid första påseendet kan delta uv en llieorelisk synpunkt förefalla rikligt; men jag skulle likväl tro, att man går rättare lill väga, om man icke helt och hållet fäster sig vid, huru saken efter inbillningens skapelser borde vara, utan ser efter, hurudan den varit hos oss och på andra ställen, der titlar bruka utdelas.
R:dr 383:21.4- samt till förfaliodagen upplupen ränta R:dr 175: 47- — eller tillsammans , 589: ao. 4- Till Andra Classen höra: Riksgälds-Contoirets Obligationer utan ränta, utfärdade till ersättning af Svenske Medborgares, genom Skepps-uppbringningar, lidna förluster 3o,55q: 22. På Anslaget för år 1831 till Statsbehofvens fyllande, vid samma års slut outtagne 502,200: — På Credilivet i Banken assignerade R:dr 784,4°3: 19. ö.j men när härifrån afgå behåliningarne, som, genom öfverföringar från Riksgälds-Contoirets enskilda Räkning i Vexel-Banken blifvit bildade på Räkningarue derstädes N:o 3 & 5 och hvilka behållningar på sistnämnde a:ne Räkningar af Contoirets enskilte medel utgöra R:dr 4.477 - 29- *•> återstå 779,925: 38. Under Deposition stående Medel.
Snögloppet hade under tiden tilltagit, o c h det var nu alldeles lugnt o c h tyst däruppe på sluttningen af Mosebackebergen, när jag tankfull skyndade ned mot Stadsgården. M e n där genljödo ännu i mina öron den unga » frälsningsflickans » o r d: » N å g o n skall också verka bland samhällets elända, o c h så länge de, som ega bättre förutsättningar än v i, dröja att gripa sig verket an, må man åtminstone icke förebrå oss, därför att vi vilja göra, hvad vi kunna. » O, huru ofta döma vi icke egenrättfärdigt andra, som drifvas a f nitälskan för det goda, medan vi själfva g l ö m m a våra plikter o c h vårt ansvar! H u r u ofta kasta vi icke löjets o c h föraktets blickar på dem, som modigare än vi själfva bekänna sin öfvertygelse! O c h huru orätt är i grunden dock icke detta! Nej, må vi gärna medlidsamt beklaga d e m, som blifvit missledda o c h verka i ovist nit, men må vi då också icke neka vår beundran åt dessa svaga, unga kvinnor, som modigt ställt sig midt bland en storstads nöd o c h laster för att på det sätt, som de anse lämpligt, sprida en upprättelsens solstråle ned i det eländets mörker, för hvilket vi alla i någon mån direkt eller indirekt bära ansvaret. I sanning, den, som känner sig utan skuld, kaste första stenen! ' Juli. Husmodrens värf i juli bestå hufvudsakligen af syltning, (smultron, jordgubbar, körsbär, halfmogna krusbär, blåbär, hallon, hjortron, gröna valnötter e t c), saftoch vinberedning (samma bär), inläggning (spenat, dill, ärtskidor, spritärter) samt torkning (körsbär, svamp.) Rökta varor kräfva flitig eftersyn för mögelbildningens skull samt för att afhålla flugorna, hvarför ingnidning med peppar kring benet anbefalles. Sängkläder vädras fortfarande; men sängfiltar utsättas ej för stark sol, enär yllet då antager en obehaglig lukt. Juli månad lär vara den lämpligaste för ystning.
Uti detta anförande har afwen Herr Commerce, Rådet Santesson instämt/ med det förling, till berörde Läns delning, att Götheborgs Stad jemte den deromkring belägne Prowins af samma namn, bestående af Säfwedahls, Askims/ samt Ostra och Westra Histngs Härader, serdeles som Säfwedals Harad dessutom/ i anseende till Domarebefattningen åtföljer, enligt förläning at Götheborgs Stad, Justitie Borgmästare-Syssian derstädes, skulle utgöra ett serskildt Län; Och hafwa Herrar Grosshandlaren Mal m och Juveleraren Holmer afwen derutinnan instämt. Detta Mål har Utskottet under öfverläggning förehast; Och som den sörestagne Läns,delningen owedersägeligen förutsätter en ny Landt-Stats aflöning för Bohus Län, hwartill Utskottet förmodar, att nödige tillgångar för det närwarande icke lära wara otc tillgå; sa har Utskottet af detta skäl icke trott sig böra tillstyrka berömde Läns,delning; Hwil, ket Utskottet dock fär till Riksens Högloft. Ständers Den 9 Julii. 1457 widare ompröfwande »vördsammeligen öfwerlemna. Orebro den 8:de Julli iZea. Pä Högt. Ridd. och Adelns Pa Högw. Prest-Ständets Ledam. magnar, LedtM. magnar, ^ok. 14. (Zellen doL. v. tiosenstei n. Pä Wallofl. Boraare-SianPä Hederw. Bonde-Ständels Lcdammagnar, det§ Lcdam. magnar, Olok Lgosteclt. O lo k k» rulin. Uppläst hos Ridd. och Adeln Leil y Julli. Prest - Ständct den y Borgare-Ständet d. y Bonde-Ständet den 9 WZrdsamt Memorial! ^Ili Memorial, som den 22-.dra sistl. Junii af Hög, loft.
Jag hade önskat att känna, huruwida Konungen will bifalla ett sädant förslag, huruwrda han will ingä uti att förbättra Embetsmännens lcne-wilkor pä bekostnad, antingen af ett Regemente som har, lika med ada öfriga, en ostridig rätt till Swensta Nät:oneus tacksamhet och i följe deraf till underhall af den samma, eller pä bekostnad af den millien. Wilken Riksens Ständer wäl till förswarswerket bewiljat, men Wilken ännu kke efter närwarande Stats-anflag kan uppgä till mycket öfwer 800,000 Riksdaler. Om summan af sn million är werkeligen den, som, enligt uppgift, erfordras för att satta Rikets förswarswerk i nägorlunda stick, om denna summa ej inom korrt tid kan fyllas, är det da skäl att underkasta den nya afdrag? Efter de uppgifter wi förleden gärdag hörde af Hof-Caneelleren, och efter den kännedom hwar och en af ost kan hafwa om Pommerns lidande detza sednare ären, kunna wi ej wänja, att nägot mer af denna Prcvince kan gö ras. Wi lära ej eller begära, att ett Regemente, som med distinetion stridt för Swensta Landels förswar, stall i en hast upplösas och bcröfwas ett med skäl päräknadt underhäll. Det återstår dä endast att taaa medlen, till Pommerska Statens flyttning ifrän Allmänna JndragningsStaten, utaf nyflnämnde en million. Dä blir 348 Den 4 October. det frägan: bör löne-tillökninqen för en de! Embetsman föregå vint ankan. om medel till Rikets forswar? Ar denna första utgift, som för cn stor del icke werkar annat än ett ej betydligen förbättradt wälsiänd,af större wigt, än att lemna tillgängarne till förswarswerket orubbade? Jag kan för min del ej förmoda det sednare.
Konungen, hwilken tillökning han ej lika med sin enskilde Egendom öfwerlätit till f. dDrottningen och fine Barn, kommer att innehällas till dess han sin wistelseort och sitt behof af desse medel uppgifwet', dä de i Swenstt Banco skulle honom tillställas; hivar - 2266 Den l Augusti. hwaremot äter cn del Ledamöter af Utskottet yttrat: Att som Riksens Stander wid bestämmandet af f. d Kongl. Famillens Underhalls-Summa sanik sedermera wid Urtima Riksdagen 1810, enligt 12 §. i Riksdags-Beflutet den l E Nowembcr samma är, förklarat, det beloppet borde utgå i Swenskt Banco' och denne Summa oaktadt den förminskning dera wid betz devalvation i Hamburger Banco som en h:'g Cours förorsakar, wore tillräcklig för f. d. Drottningens och förre Kongl. Barnens underhall, sedan f. d. Konungen till dem öfrverlatit och afstätt räntan pä bans enskilda Egendom, sa kunde något annat betalningssätt icke medgifwas, utan borde ifra, gawarande Ränte-Medel, lika med det öfriga af Underhalls, Medlen i Swenskt Bancomynt erlag, gas. Och emedan wid anställd votering hos Utstot, tet till utrönande af Pluraliteten för någondera af deke stridige meningar Twa af de Respective RiksStandens Ledamöter antagit den förre och de 2me andra Standen ten sednare meningen; ty får till fölid as z8 §. i Riksdags, Ordningen, Utskottet wördsammeligen hemställa till Riksens Högloflige Ständers pröfning de Alternativer som salunda uppkommit, nemligen: Antingen: Att Räntan pa f. d. Kongl.
S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades: l:o Gustaf Hallmans från Nerikes län motion, om förhöjning i dagtraktamente för Pröfnings-kommittéens ledamöter m. m.; och 72 Prot.-Utdrag den 1 December 1856. 2:o Nils Anderssons från Wermlands län motion, om portofrihet för spar banks-böcker och penninge-remisser till och från sparbank. S. D. Föredrogos och remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet följande motioner af: l:o Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, rörande krono-bref bärings-skyldigheten; 2:o Johan Johansson från Nerikes län, om aflåtande af underdånig skrifvelse med begäran, att ett förslag till ordnande af konmiunal-väsendet måtte utarbetas ; 3:o Gustaf Jonsson från Calmar län, angående traktamente och resekost nads-ersättningar i och för utmätnings-förrättningar; 4:o Olof Olofsson från Olsäterstorp af Wermlands län, om ändring i gäl lande författningar, rörande utslags aflenmande till exekutor för verkställighet; 5:o J. G. Wassmuth från Stockholms län, rörande rote-intressenters del tagande i nybyggnad af soldatoch båtsmans-torp; samt 6:o Ett af Gustaf Johansson från Kronobergs län ingifvet skriftligt anförande, i anledning af Nils Olssons från Skåne motion, angående National-beväringen. Den 1 December. Frän Högloft. Ridder skap et och Adela. S. D. Remitterades till v Stats-Ulskoltet: l:o Herr Adelborgs, Anders Otto, den 29 sistlidne November e. m. på bordet lagda motion om statsanslag till inrättande af stamholländerier af inhemska kreatur samt till lön för en från England inlorskrifven kunnig