Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot förefinnes bär tre Stånds beslut, till hvars uppbäfvande ConstitutionsUtskottet ej har någon magt, helst Utskottet i annat fall skulle tillägga sig högre myndighet än den, Konung och Ständer gemensamt äga. Men det är af stor vigt i ett Oonstilutionelt land, att man i detta ämne en gång öfverenskommer att tolka Dagen på ett och samma sätt; ty, ehvad Herr Hjerta yttrat om resultaten af de betydliga anslag, sorn vid denna Riksdag blifvit beviljade, tror jag ej, att någon fördomsfri man skall hysa den förmodan, alt Regeringen har någon betänklighet vid alt se Representationen komma tillsammans några månader förr eller senare. Men hvad, som icke är likgiltigt för Regeringen är, att man icke, med Gr H. 12 178 Den 11 Fe b r u a r i i f. m. stöd af Grundlagens föreskrift., må anse sig berättigad att räkna den ena gången på ett sätt, och den andra gången på ett annat; och i sådant afseende, samt för alt undgå dylika ord tvister, som den närvarande, är det icke ovigtigt att vinna en bestämdhet, som jag icke heller tror vara svår att ernå genom en Grundlagsenlig förändring af den nuvarande redactionen. Assessor Gahn föreslog sjelf alternativt en så lydande redactioir: Rikets Stunder skola, i kraft af denna Grundlag, s anim ankomma inom 5:te årets utgång frän sista Riksdagens början (eller slut); och jag frågar, huru man kan påstå, att det första förslaget, som antogs, tydligen innefattar en beräkning från Riksdagens början, då Motionären sjelf, uti ett alternativt förslag, uppgifvit en beräkning, antingen från början eller slutet af hvarje Riksdag.
Sernströmska donationsfonden, 25,000 R:dr, deraf räntan 1,425 R:dr tilldelats 10 obemedlade personer; 4. Levgrenska donationsfonden, 9,000 R:dr, till understöd för behöfvande köpmän eller deras enkor och döttrar, af hvilken räntan 513 R:dr utdelats till 3 personer; 5. afl. Handlanden Gust. Lindströms donationsfond, 30,000 R:dr, deraf räntan 1,710 R:dr tilldelats 3 personer; 44 Göteborgs och Bohus län. Göteborgs stad.
Han besökte numera sällan någon ölstuga. Hellre lät han den lille Kurt springa och hämta ett krus, och om någon af hans gamla vänuer tittade in i boden, bjöd han honom in i köket på ett par glas och ofta nog äfven på varm korf och ett fat i flott simmande » knö- deln », ett slags klimpar af mjöl och bröd, dem Kati förstod att tillreda rent af mästerligt. Det var nu en gång för alla Katis vana att göra väl, hvad hon tog för händer. A f hjärtat belåten med sakernas vändning var den lätt förnöjda kvinnan. Hon behöfde ej längre flänga ur hus och i hus, mellan I D U N 76 hemmet och uppassningarna likt en skottspole, utan kunde sköta om sitt eget bo och se till, att Kurt ej gick och dref ofog dagen i ända. Det var också en ögonfröjd att blicka in i hennes kök, så fejadt, blankadt och putsadt var det därinne. Sängarna stodo bäddade med snöhvita täcken och rena, spetsprydda kuddar, hennes händers verk. Bordet saknade aldrig duk, fönstren aldrig snygga gardiner och välskötta krukväxter, och kökskärlen af blå och grå emalj skurades alltid fria från sot, sedan de användts. Man säger, att om en lugn människa blir häftig, är hennes vrede fruktansvärdare än den af naturen häftiga människans, just emedan vrede är emot hennes natur. A f liknande skäl är en renlig slav renare än någon annan varelse under solen. Kati var som sagdt ett under af renlighet och ordentlighet. Och så gick sommaren. Man var i slutet af augusti. Det hade hittills varit ett härligt väder. De klumpiga, grundgående Moldauångbåtarnaförde med långsamma propellerslag passagerare till de många utvärdshusen i Prags närhet. Öfverallt under de lummiga träden skymtade bord, bänkar, ölglas och folkvimmel fram, tills i ett enda nu, som om en blå kappa med svart foder vändts afvig, himlen bytte färg och blef tröstlöst mulen. Och så rägnade det, från morgon till kväll. Från de smala gränderna rann alltjämt smutsigt vatten ned till Moldau, och vred man på en vattenledningskran, visade sig ett gulgrått grumligt flöde.
Det är ingen persedel för krigets behof, som är svårare att i hast anskaffa än gevär, hvilka dessutom alltid blifva af dålig beskaffenhet, då de skola i hast tillverkas. Bland anmärkningar vid denna punkt har jag sett från något Stånd anföras, att man till Rikets försvar hvarken behöfde kanoner eller gevär, emedan allmänna belåtenheten vore det bästa försvaret. Jag är af den tanken, att belåtenheten alltid bör utgöra ett önskvärdt föremål för en hvar, men jag tror icke, att belåtenheten ensam försvarar mot Rikets fiender; ty icke lärer man kunna säga åt en inbrytande fiende: ”Var så god och gör höger om vänder eder och gå hem igen, ty vi äro rätt belåtna;” utan det vanliga sättet att tilltala sådana gäster är väl detta: ”Marschera fram, vi skola skynda er till mötes; få se hvem som har de längsta bajonetterna, skjuter säkrast och går säkrast fram,” Detta är det, som utgör belåtenheten för fosterlandet och förorsakar obelåtenhet hos dess fiender. Jag tillstyrker bifall till K. M:s propos. i sin helhet, oaktadt en talare beklagat sig öfver, att någon kunde begära bifall till mera, än StatsUtsk. föreslagit. Jag gör det med godt samvete, emedan jag genom dessa ökade anslag gifver lugn åt fäderneslandet i yttre afseende på samma gång, som jag derigenom gifver ökadt lif och rörelse åt industrien och näringarna inom landet. Hvad medlen beträffar, gå de hufvudsakligen ut på så sätt, att några skillingar läggas på hvarje skålp. caffe och socker, och det är således de förmögnares öfverflöd, som småningom förvandlas till bajonetter mot Rikets möjliga fiender. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Om Hr Dalman är förun drad öfver min okunnighet, är jag det icke öfver hans oförsynthet att framställa saker, stridande mot sanning och verkliga förhållandet; ty jag har blifvit temligen vand dervid såväl under öfverläggningarna inom detta hus, som ock utom detsamma.
Uti häröfver af Cheferne för de olika karteverken afgifna särskilda underdåniga utlåtanden har, bland annat, blifvit anfördt: att det topografiska karteverket med det geologiska väl icke hade ringa samband, ty det utgåfves efter samma plan för bladindelningen; det geologiska dock i dubbelt så stor måttstock (1:50,000), således ett topografiskt karteblad (i 1:100,000) innehållande 4 geologiska; och vore den större måttstocken nödvändig för att kunna uttrycka de geologiska förhållandena; men ehuru det topografiska karteverket sedan flera år vore i denna 'måttstock uppmätt, skulle dess utgifvande i den större måttstocken genom den fyra gånger kostsammare och långsammare graveringen lägga ett stort hinder för dess utgifning. Det geologiska karteverket hade derför alltid begagnat de fullt färdiga topografiska kartebladen och endast i nödfall, då dessa saknats, de topografiska stomkartorna, hvilket sednare endast hittills egt rum hvad Stockholms län beträffade; men som de geologiska arbetena på fältet skedde fortare än de topografiska, och bladens gravering också vore mindre arbetsam samt emedan flera landsdelar, der topografiska arbeten ännu icke framgått, varit för de geologiska undersökningarne företrädesvis angelägna, så hade detta förorsakat, att topografiska korpsen icke alltid kunnat med färdigmätta kartor tillhandagå de geologiska undersökningarne, men hvilken brist således hvarken förorsakats af felande samband eller af olika plan. Att ställa båda dessa karteverk under samma förvaltning skulle icke vara till någon nytta i anseende till bådas alldeles olika ändamål; det ena (det topografiska) meddelandet af upplysningar för geografiska, statistiska, statsekonomiska, politiska och militära behof; det andra (det geologiska) meddelandet af uppgifter om jordarternas beskaffenhet, dels för jordbildningens vetenskapliga historia, dels för jordbrukets angelägna behof. De arbeten på fältet, som berecia dessa båda karteverk, erfordra en alldeles olika kunnighet hos den dervid använda personal samt på alldeles olika föremål använda noggranna iakttagelser.
Iiluder. lande till värdet alltför högt belopp hafva Kommers-kollegium och GeneralTullstyrelsen ansett nämnda artiklar böra i taxan intagas med en tullsats af 20 procent af värdet, eller lika med »varor, som icke kunna hänföras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser, mer elier mindre arbetade.» Ehuru Utskottet, efter hvad här nedan omförmäles, kommer att föreslå nedsättning i afgiften för sistnämnda slags varor till 15 procent af värdet, får Utskottet likväl tillstyrka, att, jemte införande i taxan af en särskild rubrik innefattande kassakistor och sängar, afgiften för dessa artiklar bestämmes, enligt embetsverkens förslag, till 20 procent å värdet. För artikeln, Kläder, alla slag, har Utskottet, på sätt ofvan är omförmäldt, väl icke kunnat tillstyrka den af Friherre Raab yrkade tullfrihet, och än mindre den af Gustaf Johansson från Kronobergs län föreslagna förhöjning i tullsatserna utöfver de nu för de tvänne först i taxan nämnda slag bestämda belopp, men Utskottet anser emellertid nuvarande bestämmelser alltför höga, helst om i betraktande tages, att den resande och sjöfarande medgilna rättighet att tullfritt medföra kläder för sitt personliga behof i betydlig mån försvårar kontrollen mot missbruk af denna rättighet, samt antagligt är, att en billig afgift skulle komma att underlätta den lofiiga införseln; och hemställer Utskottet alltså, att den nu för vissa slag kläder stadgade förhöjning af 50 och af 100 procent i den för tyget bestämda tullsats måtte nedsättas til! hälften.
Maj:t Collegium kungjorde Riksens Ständers Bestut om sävare räntors förhöjning till sex Procent, uppsagt berörde Län. sä wida Majoren Ro sen borg icke förbunde stg tili denne pälbudne förhöjning; sa har wäl Kong!. Mant, uppå Rosenborgs un, derdaniga anhällan, art bibehallas wid den rätt, han trott stg aga, att emot de öfwerenskomne feni Procent fä Länet ytterliaare begagna, ansett en re, lroactiv tillämpning af Sitt under den 2 April för, ledet ar gifne Nådiga förordnande om ifragawa, rande räntors förhöjning i allmänhet, stolat rubba helgden af en lagligen aPutad afhandling, och pa denna grund i näder resolverat, det Rosenborg borde till godo n rila det af Krigs, Collcgio ulsästate wilkor af räntans utgörande med fem Procent, mea da Kongl. Maj:l tillika inskränkt werkan af detta slt bcstut till tiden af Riksens Ständers sammankomst wille Kongl. Majtt nu hafwa öswerlemnar tella ärende, sä witt det rörde räntans erläggande för framtiden, till Riksens Ständers Stats, Utstötts yttrande.
Lika dyrbar är violrotoljan; oljan af inhemska kamomillen, s o m märkligt nog är mörkblå, kostar omkring 270, arnikaoljan ända till 1,800 kronor kilo ' t. Arnikablomman gifver nämligen helt obetydligt olja, häraf k o m m e r det sig att den är dyrare än själfva rosenoljan. De eteriska oljorna, hvilka till sin kemiska sammansättning likna terpentinoljan, hafva förmåga att förvandla luftens syre till ozon, o c h enär ozon verkar blekande, kan man betrakta dem s o m blekmedel. Såsom toalettmedel, tillsatta rent vatten, hafva de en trefaldig verkan. Först fröjda de luktsinnet g e n o m sin doft, för det andra frambringa de g e n o m sin svaga retning på huden en uppfriskande känsla, o c h för det tredje bleka de huden helt litet, därför att de framkalla ozon. Så obetydligt är emellertid detta, att man ej förmår upptäcka det efter endast ett par tvättningar, m e n efter någon tid blir det märkbart, på samma sätt s o m ett stycke linneväfs gråa färgton, först efter flere veckors sorgfä hvitt. Den, s o m vill öfvertyga sig o m de eteriska oljornas blekande förmåga, tage korken ur en sedan längre tid i bruk varande eau de cologneflaska, låte den torka o c h betrakte den noga. Det visar sig då, att öfverallt där eau de colognen k o m m i t i beröring därmed, har den gulbruna korken blifvit hvit. K o i k a r n e i terpentinoljeflaskor blekas icke allenast ljusgula, utan uppfrätas så småningom helt o c h hållet. Mest i ögonen fallande blir blekningsprocessen, när dagsljuset får medverka. Naturligtvis undergå de eteriska oljorna, hvilka i förening m e d sprit utgöra hufvudbeståndsdelarne i alla parfymer, en förvandling, i det de förena sig m e d syret. Detta ger sig tillkänna g e n o m deras förändrade lukt, hvilken förlorar sig o c h blir terpentinartad. Därför är det rådligt att bevara sina välluktande essencer i ett mörkt rum.
Prot. 1862 & 1863. 10 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 1 2 Expeditions-Utskottets Memorial N:o 2. 2 Notarie-, 12 Kanslistoch 3 Vaktmästare-arfvoden, att utgå i mån af behof och allt efter som de tjenstemän eller vaktbetjente, för hvilka dessa arfvoden äro afsedda, i tjenstgöring inträda. Stockholm den 1 November 1862. På Högloft. Ridderskap ts och Adelns Ledamöters vägnar: Ii. C. G. Rudbeck. På Högv. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar: C. M. Fallenius. På Välloll. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: J. Sundvallson. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: J. Rundbäck. P. O. Bäckström. -o,4 enobnBjS-diH HB J^owliS b, ™viö Jobnooem oom,lin, Job Jboiliöl 0,10 noll udlivd ht,ahl ,oi6e6l)om o,,,,) lin Jorn* ou^hulilonoil oima/J il,i JlodoJ .i, .in iH^nilbnKilagttbaiiii la wilia isbJidme anobiiéJg-ailifl uno nobiå* fbai öioluaeofc Memorial till Rikets Ständer, angående upplagan af, Bihanget till Riks Ståndens Protokoll. Till fullgörande af den skyldighet, som, jemlikt Rikets Ständers vid 1828—1830 årens riksdag fattade beslut, åligger Expeditions-Utskottet att, efter derom skeende anmälan, afvakta Rikets Ständers föreskrift i afseende å upplagans storlek af det s. k.
Vid gardet gäller dessutom, att: vid dess infanteri-bataljon livar 4:de, vid kavalleri-bataljonen hvar 3:dje och vid artilleridivisionen hvar 5:le korpralsbefordran tillfaller de af liniens korpraler af motsvarande vapen, hvilka i denna befallning med utmärkelse tjenslgjort i sex år, men icke äga de för befordran till under-officer nödiga egenskaper. *) Se Tab:ne 12—14. 158 Den 11 Mars t. m. De korpralsbefattningar vid gardet, hvilka af linien skola återbesättas, fördelas lika i linicns brigader inom motsvarande vapen. Nedtlyltning från såväl korpral som vicekorpral till soldat kan af brigad-chefen anbefallas på vederbör, kompanichefs af bataljons-chefen tillstyrkta anmälan. För alt befordras lill under-officer (fanjunkare) på linien, erfordras, att vara korpral; och i denna egenskap hafva tjenstgjort minst ^ är, samt hafva tagit underofficers examen, och i öfrigt äga de för en underofficer erforderliga egenskaper. Befordran tillgår på samma sätt, som för korpraler, men med den skillnad, att å förslaget uppföres 3:ne korpraler. Af de vid hvarje liniebrigad inträffande under-officers-vakanser, tillfalla vid infanteriet har 8:de, vid kavalleriet hvar 6:te och vid artilleriet livar 10:de gardets korpraler af motsvarande vapen, hvilka dertill blifvit frän gardist befordrade, och hafva fullgjort de vilkor samt i öfrigt besitta de egenskaper som för befordran till under-offfcer äro föreskrifna. För att blifva under-officer (fanjunkare) på gardet erfordras, alt vara under-officer på linien och i denna egenskap hafva med utmärkelse tjenstgjort minst 6 år. Lediga under-officersplalser vid gardet återbesättas efter tur af liniens samtlige brigader af motsvarande vapen.
Då nu en sådan utgång af frågan skulle, oberäknadt fördelen för staten af vunnen egandevätt till ett betydligt antal hemman, jemväl för enskilde personer, bereda utväg att genom erhållande af åborätt å nämnde hemman, i likhet med öfrige kronohemmans åboer medelst skatteköp förvärfva sig jordegandeoch dispositions-rätt till samma hemman, ett förhållande, hvilket äfven för det allmänna blefve af nytta, enär nemligen, vid en sålunda för framtiden tryggad besittningträtt, jordegaren sannolikt komme att åt hemmanets skötsel och odling egna större omsorg, än som af en vanlig åbo eller arrendator kan påräknas, så skulle, på dessa skäl, Utskottet icke tveka att såsom den lämpligaste utväg att bereda ett slut på den osäkerhet i afseende på disposilions-rätten till ifrågavarande kyrkohemman, hvilken sedan längre tid varit öfverklagad, tillstyrka en sådan undersökning i domstolsväg, sorn af 1840 års Ständer blifvit begärd, så vida icke häremot förekomme betänkligheter, hvilka, efter Utskottets tanka, synas förljente af synnerlig uppmärksamhet Den af Rikets Ständer och förrbemälde embetsmyndigheter till åda* galäggande af hemmanens krono-natur förebragte bevisning utesluter nem - 68 Stats-Utslcottets Utlåtande, N:o 1S2. ligell icke lielt och hållet möjligheten deraf, att ju något eller någre af hemmanen i fråga kunna före eller efter provinsen Hallands förenande med Sverige hafva blifvit med full egandeoch disposilions-rält tili kyrkorna eller presterskapet upplåtne, oagtadt desse sistnämnde numera icke äro i tillfälle att genom fullständiga åtkomsthandlingar ådagalägga sin rätt i detta hänseende, hvartill åter orsaken kan vara att finna, antingen deruti att nämnde handlingar i tidernas längd förkommit, eller att öfverlåtelse!! egt ram redan i den aflägsna forntid, då för bestyrkande af jordegande-rält icke erfordrats skriftlig handling.
Sådana förhållanden påkalla onekligen uppmärksamhet från lagstiftningens sida och kräfva åtgärder till förekommande af orättvisa. I en boställshafvares lön ingår alltid boställets afkastning såsom en bestämdt påräknad inkomst, den Staten tillförsäkrat honom såsom vedergällning för hans arbete. En nödvändig och förutsedd afkortning deri orsaka visserligen sådana onera och kommunal-utskylder, hvilka enligt särskilda lagar och författningar utgå och, till följd af deras beskaffenhet och ändamål, icke kunna annorledes utgå, än ifrån jorden inom kommunen. Men att dessa skola utfalla sä ojemnt, att, under det den ena är frän sådana pålagor alldeles eller nästan helt och hållet befriad, den andre kan deraf drabbas så strängt, att det, som är ämnadt att utgöra hans uppehälle för flere år, alldeles medtages, står icke tillsammans med en god samfundsordning, ej eller med den grundsatts, att samma arbete fordrar samma lön. Men sä länge nu gällande föreskrifter rörande skyldighet att bidraga till allmänna byggnader måste tillämpas, skall en boställshafvares rätt att komma i åtnjutande af sitt boställes afkastning blifva beroende af den tillfälliga omständigheten, huruvida något kostsammare byggnadsföretag inom socknen pågår eller redan under hans företrädares tid blifvit fullbordadt. Det kunde härvid erinras, att förhållandet är enahanda med den privata jordegendomen; men häruti skulle man dock misstaga sig. Den sednares värde man och man emellan betingas nemligen af förhållanden, hvilka för visso icke undgå^ inflytelse af den omständigheten, huruvida dylika betungande utgifter, som de ifrågavarande, äro i en närmare eller fjermare framtid att emotse eller icke; och den, hvilken söker förvärfva besittningen af en jordegendom, utan att förese sådant, får derföre skylla sig sjelf.
St:rs Justit.Ombudsman väljes, samt tvenne (2) ledamöter af och ibland Bankens private delegare; 3:o) att ifrån Riksbanken skiljes: a) fastighetsbelåuingen, b) lånen till städer och korporationer, samt c) lånerörelsen med omsättningsrätt genom diskonterna; 4:o) att Bankens fordringar, i följd af lånerörelsen, mot inteckning i fast egendom, erbjudas till öfvertagande af 390 Dom ‘26 November f. m. hypotheks-föreningarne, för så vidt de intecknade fastigheterna iiro inom dessa föreningars distrikter belägne, och liqvideras med enahanda slags obligationer, som af föreningarne för förut uptagne lån utfärdats, efter det värde, de för tillfället ega; 5:o) att den del af dessa fordringar, som icke på nyssnämnda sätt öfvertages af hypotheks-föreningarne, äfvensom Bankens fordringar för lån till städer och korporationer, samt för diskontlån med omsättningsrätt öfverflyttas till Riksg.Kont., som bör inkassera lånen till städer och korporationer, i dén mån de förfalla, men fortsätter utlåningen i fastigheter, samt den, som roedgifver omsättningsrätt, dock med en årligen skeende minskning i de för dessa utlåningsgrenar anslagne kapitaler, så att nya utlåningar af dessa slag för Statens räkning må hafva efter 15 år alldeles uphört; 6:o) att Riksbanken skall, såsom godtgörelse för åtnjutande af den genom Grundlagen erhåline rätt, att allena utgifva sedlar, »som för mynt i Riket må erkännas», till Statsverket årligen erlägga */2 rdr. Den ersättning, det åligger Riksg.Kont. att, i följd af ofvannämnda fordringars öfvertagande, lemna Riksbanken, föreslås att ordnas så, att på samma gång Banken erhåller en lätt realisabel valuta, man söker införa ett inhemskt fondsystem, medförande de fördelar, man deraf vill vinna. Orsakerna, hvarför de hittills gjorda försöken i denna riktning icke lyckats, torde böra sökas deruti, att man icke verkställt operationen så, att obligationerna gjorts begärliga, dels såsom egnade till föremål för spekulation, dels såsom i sig innefattande ett be qvämt betalningsmedel.
TaxeringsComitté på landet skall utgöras af nio Ledamöter, utom Ordföranden, nemligen två af Ridderskapet och Adela, två af PresteStåndet, tre af BondeSlåndet samt två Ståndspersoner. Till Ledamöter böra utses så* dane män, som i denna egenskap vid BerediungsComittéerne biträdt, med iakttagande, att hvarje Pastorat eller Socken har åtminstone en Representant, om deras antal det med* gifver. Ledamöterne i de särskilda BeredningsComittéerne skola vid TaxeringsComit* téens första sammanträde sig infinna, försedde med de för dem utfärdade förordnanden eller SockenstämmoProtocoller, för att sig emellan välja Ledamöter i TaxeringsComittéen; egande dock BeredningsComittéerne, att vid slutet af deras förrättningar, genom behörigt val, som i Protocollet intages, utse åtminstone tre persöner, nemligen af Ridderskapet och Adeln eller Ståndspersoner, der de finnas, en Prest samt Bevillning!- Unka tutt Betänkan deri 7 2 j samt en Bonde; på sätt likväl, att härigenom det antal af Taxeringsman, sorn erfordras, icke kommer att saknas. Sker annorlunda, vara den uteblifvande förfallen till ett vite af Sex Riksdaler Trettiotvå skill ingar till Socknens fattige; ocii varde Taxeringen, utan afseende derpå, fortsatt. 7 Mom. Nän-BeredningsComittéernes Te» damöter å utsatt ort blifva samlade, anstälies, i närvaro af Konungens Befallningshafvande eiler dess tillförordnade Ombud, omröstning till va! af TaxeringsCornitté genom slutna sedlar; skolandes hvarje sedel, för att anses gällande, upptaga, ofvannämnde antal personer inom hvarje class, och enligt hvad i 5 Mom. stadgas. 8 Mom. Hvarje närvarande Ledamot af BeredningsComitté inom districtet, eger sale» des att afgifva sin voterings sedel, och berak* nas rösterne per capita.