Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den utgöres hufvudsakligast af barrträd: cembratallen (Pinus Cembra L.) värderad för sina frön, ofantliga lärkträd, den nästan prylformiga sibiriska granen (Pinus sibirica Ledeb.), granen (Pinus obovata Turcz.), samt spridda träd af den vanliga tallen (Pinus sylvestris L.). De flesta af dessa nå redan norr om polcirkeln en kolossal storlek, men ofta äro de i så fall här, långt bort från allt skogsbruk, gråa och halfförtorkade af ålder. Mellan träden är marken så betäckt med nedfallna grenar och stammar, en del helt friska, andra halfförmultnade eller förvandlade till en samling af trämylla, som endast af barken sammanhålles, att man der gerna undviker att gå fram på obanad stig. Om så måste ske, kommer man ej långt på dagen och löper ständigt fara att bryta benen i stocksnåren. Nästan öfverallt äro de nedfallna stammarne klädda, ofta dolda af en ytterligt yppig mossbädd, hvaremot trädlafvar här, förmodligen till följd af Sibiriens torra inlandsklimat, förekomma sparsamt. Granarna sakna derföre den hos oss vanliga skäggbeklädnaden, och barken på de mellan barrträden här och der framskymtande björkarne utmärker sig genom en ovanligt bländande hvithet. Den vestra stranden af Jenisej består, liksom flodens otaliga holmar, för det mesta af uppsvämmade lågländta och sanka landsträckor, som vid vårflödet öfversvämmas af floden och rikligt gödslas med dess gytja. På detta sätt bildas här en bördig ängsmark, täckt dels med en af lien oberörd gräsmatta, dels med en högst egendomlig, ända till 8 meter hög buskvegetation, bland hvilken man träffar en mängd för oss i Sverige välkända växtslägten, t. ex. Impatiens, Urtica, Sonchus, Heracleum m. fl., men i hos oss okända jetteformer.
» Våren har så nyss kommit, » sade hon sakta och förvirradt: skulle han förstå henne? Olof den tystes bleka ansikte fick färg, han lutade sig fram och tog Ingers lilla hand, som villigt släppte nålen, och han sade med en smeksamt varm klang i stämman: » Våren kommer alltid sent till norden, men kanske just därför hålla vi den så outsägligt kär. » Han kysste en efter en af de små darrande fingrar, hvilka hvilade på hans magra, kraftiga hand, och vid dessa heta kyssar ryste Inger ofrivilligt till af bäfvande, oförklarlig lycka; det var en löftets helgmorgon utan alla ord, som firades af de båda unga. » Och när får jag träffa dig igen, Inger, » frågade Olof slutligen. » Jag går hvarje morgon i mässan i Rödkyrkan, » sade hon tvekande. Han nickade tyst och reste sig upp. Fader Peder var att förvänta hvilket ögonblick som helst, och Olof visste, att hans åsyn endast var misshaglig för den dryge pänningf ursten. Så många härliga vårmorgnar, som nu följde för Olof och liten Inger! D e begärde icke mer än stundens lycka, och därför fick njutningen aldrig det afslagnas fadda bismak, de fordrade ännu ingenting annat än denna ljusa, oreflekterade kärlek, som icke jordbindes af trånga hänsyn. » Jag är din lärare, Inger, » sade Olof en dag, då de vandrade vid Vätterns grönskande strand på en stig, så smal och igenvuxen, att de endast med möda kunde gå i bredd, » eller är jag kanske snarare din läkare, som dag för dag ger dig in af människosläktetslifselixir — kärleken. » » Gif mig mera — mera, » hviskade hon lidelsefullt, » nu vet jag, hvad jag längtade IDUN 282 efter, hvad jag undrade öfver. D u har tydt alla mina gåtor, Olof. » De gingo med armarne slingrade om hvarandra ned i Susenborgshagen, där fordom Birger Jarls mäktiga fäste stått, och i kapp m e d fåglarne kvittrade de sin unga kärlekssaga, denna saga, hvilken mer än andra är berättigad att alltid börja med de vemodiga sagoorden: Det v å r e n gång.
VTTT. B. 101, 104. A. 105. U. 258, 409. E. 279. — N:o 8. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande g 26 i Utskottets förslag till Förordning, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Bevärings-manskapet, allmänna, angående vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifningssiittet och inrättningen af. I. 70. B. 85. B. 287, 313. II. B. 237. 526. III. B. 347, 370, 400. A. 411. E. 413. Biblioteket-, kongliga, i Stockholm, angående förökande af tjenstemanna-perscnalen vid, samt arvoden för extra arbeten der-tädes. II. 77. R. 78. Se vidare Iliks-Statens Åttonde HufvudTitel. Bibiiotliek, Lunds Universitets, angående löneförhöjning för första och andra Amunuenserne vid. XI. B. 136. A. 265. — Upsala Universitets, angående väckt fråga att lönerna för dess tjenstemän måtte jemkas till större likhet med lönerna vid Bibliotheket i Stockholm. II. 325. 11. 326- Se vidare Stats-Utskottets Memorial K:o 148. Bildt, Knut, yttranden: I. 485, II. 44. Biljett-utdelningen till åhörare vid Bidderskapet och Adelns sammankomster, angående. I. A. 4. Bihanget till Biks-Ståndets Protokoller. Se Protokoller. Biribi och andra äfventyrliga oell olofliga spel, om förändrade och skärpta straffbestämmelser för. H. 214. B. 523. XI. B. 418. A. 427. E. 445.
2), en psykologisk studie af huru en idealt anlagd ung författare, tillhörande den s. k. moderna riktningen, går under i hopplöshet, förföljelsemani och vansinne under den reaktion, som enligt författarens åsikt på de senaste åren brutit in i vårt-land på alla kulturområden. Skildringen häraf må i afseende på flera psykologiska detaljer vara riktig, men hufvudpersonen förefaller åtminstone oss alltför tom och kraftlös för att väcka verkligt intresse. Vi få visserligen veta, att han hyser de mest frisinnade åsikter och kämpar för dem; men innehållet i dessa åsikter framställes ej så, att det värmer äfven oss, utan antydes blott i abstrakta uttryck. Striderna mellan partierna omtalas, men skildras icke. Härtill kommer, att någon verklig själsutveckling ej försiggår hos hufvudpersonen, utan är han redan sinnessjuk, då han införes på scenen, och vi få blott vara vittne till den ömkliga själfupplösningen hos en intelligens utan karaktärstyrka. Likaså tilltalas vi alis icke af den världsåskådning, på hvilken boken hvilar — en modern epikureism, som kan äga ett visst ästetiskt behag, då den tillämpas t. ex. af Verner von Heidenstam med lifsglad njutningslystnad, men som förlorar äfven denna slöja öfver sin inre tomhet, då den såsom här slår öfver i känslosamt svårmod. Med bokens titel tyckes förf. mena, att alla partistrider, ali äflan och kamp här på jorden äro » lifvets fiender », och att man rätt och slätt bör slå. sig i ro, göra dagen * för sig så dräglig som möjligt: snart kommer natten, döden, då allt är slut. Denna världsuppfattning är kraftlös och tröstlös, äfven då den förmildras af medlidandets veka känslor. Och långt mera än i en ärlig kamp för ideala mål se vi däri en » lifvets fiende ». Dessa anmärkningar mot boken såsom helt göra oss ej blinda för dess detaljförtjänster. Dess stil är i allmänhet konstnärligt utmejslad, med färgrika, fint nyanserade ord. Flera bifigurer äro ypperligt och tilltalande tecknade, särskildt de kvinliga.
De detaljundersökningar, sorn vidtogos under hösten 1857, omfattade linien emellan Stockholm och trakten af Bergasjön, belägen omkring 2 mil sydvest från Södertelje. Terrängen mellan denna stad och Stockholm är den för jern vägsarbeten besvärligaste å hela vestra stambanan, och flera alternativer måste uppsökas och jemforns med hvarandra innan den fördelaktigaste sträckningen öfver denna af berg, sjöar och mossar genomskurna trakt kunde utrönas. Den definitiva utstakningen, sådan densamma af Eders Kongl. Maj:t nådigst gillats, är följande: Utgående rakt i vester från bangårdsområdet vid Fatburn, följer jernvägen en dalgång förbi Sinkensdam fram till egendomen Jakobsberg (straxt öster om Horns tull) der den gör en krökning till venster och sedan i sydlig rigtning framgår öfver Arstaviken och Liljeholmen, genom en tunnel under Nyboda backe, förbi Westberga till närheten af Brännkyrka, hvarifrån den i sydvestlig rigtning är utlagd förbi Elfsjö, Huddinge kyrka, Fullersta och Flemmingsberg till södra ändan af Tullingesjön. Från denna punkt framgår banan vesterut mot Södertelje förbi Tumba pappersbruk, Röinge-, Skärfsta och Igelsta. Vid Södertelje mötte stora svårigheter för en lämplig sträckning af banan. Det hade icke blifvit m -* möjligt fttt, Vitali alltför stora omkostnader o eli utan en för den stora trafiken pel lan hujfr vudstaden oell landet söder om Mälaren besvärlig krokväg, föra jernvägen genom eller tätt intill Södertelje stad. En särskild bibana af endast omkring 4,009 fots längd är derföre afsedd att dels leda den speciela trafiken emellan liufvudstaden och Södertelje nämnare sistnämnda stad, dels föra Södermanlands exportartiklar till tjenlig hamnplats vid sjön Maren inom Södertelje kanal-linie.
Afhandlar skriften Theologiskt ämne, infordre Hof-Rätten jemwäl yttrande deröftver af Dom-Capitlet i den ort, der skriften utkommit, och i Stockholm as Stads-Consistorium. Den mening, som följer efter orden "här osman i fräga om qwarstad sagdt är", förändras sälnnda: Instämmer Hof-Rättens Doni till alla delar med Tryckfrihets-Comitteens utlätande och Författaren deröfwer ej klagar, äge Domen full kraft och »verkan. Författaren ware dock i alla händelser obetaget, att hos Konungen i Dess Högsta Domstol söka ändring, äfwcnsom att, der den ej »vinnes, hos Konungen om Nåd anhälla. Memorial N:o 28. 427 Ester orden "blifwer ädömd 100 R:dr och derutöfwcr" förändras de twänne följande puncterne salunda: Qwarstad ina Under-domare wid sädane enskilda twister kunna ålägga. Har Under-Domstol sadan gwarstad älagt, eller finner han under Rättegången anledning wara till skriftens konfiskation, hänsksute han genast mälet i hwad det rörer denna ätalan, att dermed, sa wäl hwad Rättegängen som Qwarstaden och Confiscationen beträffar, förhällas som härofwanföre sagdt är. Sä widt har Utskottet kunnat med den allmänna rösten och sin enskilda öfwertygelsc förlika asseendet pä de söreslagne ändringar. Dest Project, wid hwilket uti trcnnc Ständ ganska fä anmärkningar förekommit, har rönt sä mycket mindre bifall inom Högwördige Preste-Ständet. Flere af dest Herrar Ledamöter hafwa pä omständligen utförde skäl ansett Religionens helgd, sedligheten och allmänna säkerheten ej nog fullkomligt iakttagne. Man har i synnerhet yttrat betänkligheter wid förbudet emot all Censur samt yrkat, att densamma mätte tillatas och stadgas för Läroböcker, ReligionsTal och öswerhufwud alla Thevlogiska skrifter.
annan än min far, den gamle ringaren. Min stamtafla! Jag har aldrig känt någon VEZIREN (låtsar icke höra). lifen Omar... Den börjar med ett stort och ärofullt namn, kaPER. Kalifen Omar? Hvad var det för en kurre? Det var icke någon kurre, det var en stor och PER. VEZIREN (strängt). ärofull regent... och inte på någon sidolinie, go' herrar! Ja, det må vara, men jag är född i äkta säng VEZIREN. måste i alla afseenden offra sina enskilda intressen och tycken för folkets väl! Det tillhör icke en regent att vara sjelfvisk; han skall vara oäkta? Ja! Tag hit då! Mycket bra! Men fordrar då folkets väl, att jag VEZIREN. PER. PER. RIKSHERALDIKERN (lemnar stamtaflan och en penna). PER. stjäla! (skrifver.) Det börjar med att ljuga; slutar väl med att VEZIREN. teckna detta papper! Återstår en formalitet! Behagar ers nåde underPER (Hofpredikanten framlemnar afsägelseakten). Hvad är det nu då? det är blott pro forma! Ers nåde behöfver icke göra sig omak att läsa; PER. VEZIREN. lighet! Afsvärja mina fäders tro! Men det är ju en skändVEZIREN. Politiska hänsyn, folkets väl... glas vin? Jag skall bli muhamedan, och inte få dricka ett VEZIREN. PER. PER. Det fins substitut i all politik... Hvad är det för slag? Kompromisser, jemkningar... Kringgångar? Hva? VEZIREN. PER. Behagar ers nåde skrifva! VEZIREN. PER. jag börjar med en låg handling, och folket skall ha rätt att förakta mig än mer! VEZIREN. Men jag skall komma att förakta mig sjelf, om hänsyn för dess väl! Folket fordrar, att regenten offrar alla personliga PER. brott?
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i den förevar. 9:de punkten tillstyrkt, besvarades denna propos. med ja, men begärdes af Hr Munck af Rosenschöld votering. Upplästes till justering samt godkändes följande voteringspropos.: ' Den som bifaller hvad StatsUtsk., i fråga om anslag för inrät - Den 1 i Mar 5 f. m 115 tande af Instruktionskompanier vid indeldta infanteriet, i 9:de punkten af dess utlåt. I\:o 73 tillstyrkt, voterer •Ja ; den det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, varder förenämnde punkt af R. o. Ad. återremitterad. Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 200. Nej — 4. Hr Munck af Rosenschöld: Jag nedlägger min reservation root delta beslut, hvarigenom ett anslag blifvit beviljadt för ett alldeles onödigt ändamål. Jag begagnar tillika tillfället att nedlägga min reservation emot alla beslut, hvarigenom Statsbudgeten tillökas utöfver hvad den var fastställd till vid förra riksdagen; ty när händelserna ej kunna verka genom sina exempel, så måste de verka igenom sina följder. 10:de punkten, ang:de anslag för tillvägabringa udo, af en ytterligare utsträckning af indeldta infanteriets reg:ts-möten. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Lika med en värd talare, som förut yttrat sig i en föreg:de punkt, har jag med en gammal krigares glädje deltagit i tillfredsställelsen deröfver, att Utsk. tillstyrkt anslaget till instruktions-kompanierna; men jag mäste tillika utgjuta min bedröfvelse deröfver, alt StatsUtsk. ej tillstyrkt de af K. M. äskade 17.631 r:dr till arméens vapenöfningar. Jag nödgas uppehålla, ganska kort likväl, R. 0. Ad:s tid, för att visa huru med det fordrade anslaget tillgått. Genom K. br. af d. 23 Febr. 1813 , som stadfästade R.
Kort förut (den 22 Juli) hade han i ett bref till Heurlin förtäljt om sina Examina, och utgången af sitt Doctorats-förehafvande, detsamma; till en del, med alldeles samma ord. Berättelsen börjar här med denna inledning, der det djupaste af författarens inre är måladt: — Jag var just leende viss på, att i denna sak vara rigtig. Men våra missöden komma – och se ut som fel. Jag erkänner: ett fel har jag; hvarom strax. Besynnerligt är dock, att (om du eftertänker) just det, som hos mig är ädlast och störst, är hvad detta släta folket mest tadlar. Högheten af styl och tanke Men inför min själs heliga domstol är det visst, att jag icke har mer än ett enda och karakteristiskt fel; det heter: Storsinne. Deraf – ett öfverseende af små ting (af liten ära, af små fördelar); en hvila, tills något stort visar sig. (I detta känner du igen äfven min lathet, min matthet af affärer, alla mina verkliga brister). Då jag försummar, uppskjuter, gör intet – nämligen små dagsverken, och som gifva en liten penning eller en liten ära: då, just då, gör jag allt det stora, som synes en lathet, men är i sjelfva verket Herkuliska arbeten. Alla dessa i smått verksamma hufvuden skulle springa, på en enda sådan forskning. – Till och med du vet ej hvad jag gör; och ropar, att jag bör taga eld för detta lilla och trälaktiga. Men hopräkna hvad af mig gjordt är; och tänk, om icke blott det, som står i dessa bref dem du ärar138, om icke blott dessa ”Passioner”, dem du ärar likaledes, äro vackert nog för ett lif af tolf år (ty man lefver ej intellectuelt före det sjuttonde)! Den, som gör på en gång, fullt och väl, Stort och Litet – gör (om han icke är Gud) aldrig utomordentligen någotdera. Han är blott excellent, men icke sublim. Han liknar ej Naturen; hvilken gör allt Gud vet hur, men alltid till vår tjusning och häpnad.
N:ris 59, 216 och 301, samt Först. Stats-Utsk. Mern. N:o 339.) S. A. K. Vid regleringen af utgifterne å Riks-statens Åttonde Hufvud-Titel, eller anslagen för allmänna och extra utgifter, hafva, lill följd af E. K. M:s Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof samt med anledning af i öfrigt lios Rikets Ständer gjorda framställningar, följande beslut blifvit af Rikets Ständer fattade, nemligen: l:o I fråga om anslaget för Fångars skjutsj underhåll, medicamenter, m. in., samt Spinnhusen hafva Rikets Ständer godlfunnit bevilja den deruti af E. K. M. äskade förhöjning af 100,000 R:dr årligen. I sammanhang härmed få Rikets Ständer, som anse det både för vinnande af en tydligare öfversigt af räkenskaperna, rörande dispositionen af nämnde anslag och för beredande af mera enhet i förvaltningen, vara lämpligt, att den fördelning, som härutinnan för närvarande eger rum mellan Kongl. Styrelsen af Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket samt E. K. M:s Befallningshafvande i Länen, må upphöra, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes vidlaga sådana åtgärder, i följd hvaraf förvaltningen af de anslag, som för fångväsendet i dess helhet erfordras, kan till Kongl, styrelsen öfver Fängelser och Arbets-iniättningar i Riket öfverlemnas. Uti en Lill Kongl.
Detta hafva Utskotten tagit i öfvervägande, men då, på sätt Utskotten redan yttrat, fråga är ä bane att på ett enklare och mera ändamåls - Stat»- »arnt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, 1V:o 82, 27 enligt sätt reorganisera Styrelse-verken, samt då, vid detta förhållande, det synes Utskotten ot vi fvela k tigt, att, i händelse Kongl. Maj:t anser inrättande af en statistisk Central-Bureau vara af behof påkalladt, Kongl. Majit skall för vei kställighet deraf vidtaga nödiga åtgärder, i sammanhang med den blifvande reorganisationen, så och med afseende jemväl å de skäl, Utskotten redan i sitt förra Utlåtande anfört, hafva Utskotten icke kunnat frångå förenämnde, af Utskotten afgifne, samt af aine Riks-Stånd gillade Utlåtande. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Mars, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af äter remius å Utskottens Utlåtande N:o 29, i fråga om hemmansegares å Gottland befriande från skyldigheten att underhålla Strän d ridare-b os t ä 11 en. Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet hafva bifallit berörde Utlåtande, hvilket deremot blifvit återremitteradt af Högv, Preste-Ståndet samt Hederv. Bonde-Ståndet.
Efter hvad ofvan är förmäldt, hafva en del ledamöter yrkat, att lånerätten för hus och jord i städerne utom Stockholm måtte förhöjas till likhet nied den för fastighet å landet af Utskottet föreslagne, eller hälften af taxeringsvärdet, men de fleste hafva ansett, att, då taxeringsvärdet å hus i städerne icke får understiga brandförsäkringsvärdet, och detta senare lättligen kan af husegaren uppjagas, det icke vore med Bankens säkerhet förenligt att till belåning antaga hus i städerne efter enahanda grund, som den för fastighet å landet föreslagne, hvaremot någon våda för Banken icke kunde ifrågakomma, om stadsjord belånades till hälften af dess taxeringsvärde. Vid öfvervägande häraf har Utskottet, beträffande först frågan om belåningsrätten af hus i städerne, af de yttranden, som inom Riks-Stånden i afseende härå blifvit afgifne, funnit ytterligare stöd för dess förut i Betänkandet N:o 83 uttalade åsigt, att lånebeloppet å hus i städerne bör inskränkas inom ■Udel af deras taxeringsvärde; men i afseende på stadsjords belåningsrätt, har Utskottet i noga pröfning tagit, huruvida densamma må kunna utsträckas till hälften af taxeringsvärdet; och som härvid förekommit, det stadsjord i allmänhet står i högre värde, än jordegendom å landet, men deremot icke har högre taxering sig åsatt; — finner Utskottet det ej eller kunna leda till någon för Banken menlig följd, om stadsjord finge belånas till hälften af taxerings-värdet. 4 Banco-Ulskottets Utlåtande, N.-o it8. På grund hvaraf och med iakttagande af den redactions-förändring, som härleder sig ifrån ofvan upptagne erinran, Utskottet härigenom får ånyo ununderställa Rikets Ständers bepröfvande följande reglementariska föreskrift, i stället för Litt. c uti mom. 2 af 189 §. i Banco-Reglementet:
»Här,» fortfor den fattiga flickan, »här kan ... Herrskapet, (hon drog sig för att benämna den fordna skolkamraten, men nuvarande egarinnan af all den prakt och rikedom som omgaf henne, för du,) här kan Herrskapet må som perlor i guld, och aldrig ens ana hvad ett behof vill säga.» »Ack Anna,» svarade Elina, »du gör både mig och min Albert orätt om du så tror. Just här, i dessa varma, beqväma, trefliga och på allt sätt comfortabla rum, här tala och tänka vi beständigt på de mindre väl lottade, och sörja nog öfver att vi ej tillräckligt förmå dela med oss till dem, och detta dels af ett skäl, dels af ett annat, hvaribland fåfänga, snålhet eller egoism minsann ej äro de minsta. Ser du, detta bekänna vi uppriktigt, och med smärta, för hvarandra, gå några steg för att godtgöra vårt fel, men återfalla snart deruti, dock, som jag hoppas, allt mindre och mindre djupt likväl. »Ack, du är alltid den samma hjertans goda flickan som fordom i skolan!» sade Anna, bristande i tårar, och anande att hennes fordna lek-kamrat ej endast lockat upp henne till sig för att visa henne sitt öfverflöd, utan äfven för att med någon liten hjelp bistå henne; och Anna var så fattig, så behöfvande vorden, hade stridt både med hunger, brist af kläder och mycket annat för sig och den gamla modern, att allt högmod, all stolthet hade vikit, och hon var färdig att med glädje och tacksamhet emottaga allt hvad den bättre lottade barndomsvännen ville göra för henne. »Huru är det med din mamma?» sade Elina, som ville skyndsamt begagna den stund de nu händelsevis voro allena, »hon är ju sjuklig och skral, och hennes tillgångar ringa, som jag med ledsnad hört. Du har väl svårt då, goda Anna, att få de småsaker som äro oundgängeliga till klädsel och allt. Kom nu in med mig i min sängkammare, och se huru rikligen man försett mig med allahanda saker, nu till mitt bröllop; ja med så mycket att jag kan aldrig hinna slita ut det eller förbruka det innan det blir gammalt och gammalmodigt.»
BorgareSrandet ankommet protocoNs-Utdrag af den 5:te September sistlidet Ar, angående de olrgenheter, som af utslitne och obrukbare kanco sedlars circulkltiou, äfwensom af bri» stande tilgang pa nödigt koppar-stiljemynt, Allmänheten i Landsomrne mäste widkannas. Af detta krotocolls. Utdrag har Utskottet in häm - 546 Den 8 Mars. hämtat, at, sevan en af Herrar Riksdags-Fullmagtige för Städerne i Götheborgs och Bohus Län til Högloft. Banco-Utftottet i-em>tte,3<l ansökning, at BaucjUi-n kunve äläggas förse Räncerierne i Landsorterne med nya sedlar af färffildta sorrer, samt deste at halla dem Allmänheten tilhanda emot utbyte af gamla och förftime, blifwit af BancoUtffottet pä det sätt beswarad, at det hwarken med Lanciucns nödige säkerhet, eller med deh werkningskrets förenas kunde, at genom Bimgren,', omedelbara anstalt, eller för deh räkning Penningesummor til Rämerierne öfwer hela Riket ffulie öfwersanöas, samt derstädes oafbrutet wara at tilgä, sa har Wällofl. Borgare-Srändet samma yttrande godkant, och derefter lil detta Urstott öfwerlemnac, at föreflä tjenliga utwägar til afhjelpande af de i förr berörde matto öfwerklagade olägenheter, j hwilket afseende äfwen det i detta ämne ingifne leleniorial blifwit Utffottet tilställdt. Utffottet, som lika med Wällofl. BoraareStandet fullkomligt inser ofwannamnde olägenheter, har äfwen såsom medel til deras förekommande wördfammeligen welat föreflä: 1:0
BevillningsUtskotten har leka fästat sig vid blott en enda del af de Utskotten tillhörande åtgärder. I detta påstående har Herr Hjerta orätt, och torde hända skola de Betänkanleanden, som snart ifrån Utskottet inkomma, än vidare upplysa det. I öfrigt får jag gifva tillkänna, att icke samma personer inom Utskottet behandlat den nu förevarande frågan, och TullBevillningsärendef, ty olika Afdelningar hafva med det ena och andra tagit befattning. Då jag förra gången omnämnde BorgareStåndets beslut , sade jag aldeles icke, att detta Stånd behandlat frågan örn recomrnendationsafgiftsn såsom en Bevillningsfråga, utan blott, att .Ståndet beslutat, att i den underdåniga skrifvelsen i ämnet begära, att recommendalionsafgiften icke måtte förhöjas innan nästkommande Riksdag; och jag har för min de! icke något deremot att invända; jag får endast upplysa; att de öfrige Stånden bifallit BeyillningsUtskoftets förslag i denna del. Herr Uggla, Göran GustaJ: Jag förenar mig b! mycket mer med Herrar von Hartmansdorff och Hjerta, som jag i BevillningsUtskottet yrkat, att ifrågavarande afgift är en Bevillning, hvil - Ven 11 Octoier /, »i. ien Rikets Ständer ensamt ägde, att till beloppet bestämma; och får jag i sldant afseende åberopa min Utskottets Utlåtande bilagde Reservation.