Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aila sädane, som jämte innehafmande Militaire och Civile Embeten och Tjenster tillika åtnjuta pensioner, urom den Emberet eiler Tjenften ätföljande lönen» 6.0 Alla sädane, som hafwa Embeten och Tjenste, : med der åtföljande löner wid Kongl, eller Fursteliga Höfwen, och derjämte älnjura löner eller pensioner pä Rikers Star. 7:0 Alla sädane Fruntimmer, som hafwa högre pensioner än 666 Ndr 32 si.; som utgjort förra Riks Räds pensjonen. 8:0 Alla sädane Fruntimmer, hwilka pa Bene» steij och BenädningS Staren blifwit tillagde pensioner, dels i afseende pä deras aflidne Mäns och Fäders förrjenster, dels ock för deras fattigdom skull, dä ledige rum a Ordinarie pensions-Slaten icke warit att tillgå, och ändteligen sädane, hwilka icke med Bouptekning eller andra laga bewis kunnat styrka, der de warit i sä torftig belägenhet stadde, att de kunnat anses berättigade till pension ä Ordinarie Pensions Staren, och säledes endast af Kongl. Näd blifwit tillagde understöd pä Beneficii och Benädnings - Staten. y:o Alla sädane Personer, som innehaft löp ? Arfwoden eller Pensioner m. m. wid de Kongs. Specraclerne. I anseende till de öfriga pa denna Stat up« förde Stater och utgifter har Slätö» Utskottet trott sig böra anmäla följande, nämligenr i:o i42o Den 22 November. 1:0 Att som ännu icke katt anses fullkomligen afgjord!, hururr»'0a pommern möjeli en kan Nerkomma under Swensk a-oiw ja har Skaks-Urffotlek icke kunnat något bt.amol yttrande afgifwa, angående de ifrån Pommern hufly.ade och nu pä denne Stat upförtie aflöning för Wendes Actillerie
N:o 41, i anledning af väckt motion, att garnisons-ljenstgöring å Långholmen måtte af garnisons-regementena i Stockholm bestridas, lades. under förklarande af Ståndets ogillande, till handlingarne; N:o 42, i anledning af väckt motion, om indragning af Kommers-kollegium; bifölls. N:o 43, i anledning af väckt motion, om indragning af Krigs-akademien vid Carls berg ;bi fölls. N:o 44, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för beredande af lättnad i Båtsmans-roterings-besväret; bifölls; och N:o 45, i anledning af väckt förslag, att Universiteterne i Upsala och Lund måtte indragas och Universitetet i stället uti Stockholm inrättas; bifölls. S. D. Vid skedd föredragning biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 28, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott angående verkstäld fördelning emellan särskilda embelsveik af den utaf Rikets Ständer anslagna summa till gratifikationer och ljuspenningar åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente. N:o 29, i anledning af väckt motion, om åtgärders vidtagande till förekommande af felaktigt silfvermynt; Prot.-Utdrag den 23 Februari 1854. 135 N:o 30, angående utvändig reparation och dekorering af Riksgälds-kontorets hus, samt uppförande af ett jernstaket vid den nya strandgatan nedanför samma hus; och N:o 31, i anledning af väckta motioner, om anslag till beredande af tillfälle för Officerare af Armeén att ingå i utländsk krigstjenst. S. D. Föredrogs och bifölls Särskilda Utskottets Memorial, N:o 5, med hemställan om antagande af en Kanslist. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 34, i anledning af erhållen återremiss af en utaf Herr L. W. Henschen i Välloll.
Den som anser, att till kontraproposition vid slutliga omröstningen angående ett särskildt statsbidrags beviljande för fortsättningen och fullbordandet af den påbörjade upprensningen af Storån inom Tjellmo socken i Östergöthland, jemte dermed sammanhängande sjösänkningsoch andra vattenaftappnings-arbeten inom nämnde äfvensom Krigsbergs socken, bör antagas det af Preste-Ståndet fattade beslut: att Rikets Ständer för dessa upprensnings-och sjösänkningsjemte öfriga vattenaftappnings-arbeten bevilja ett särskildt statsbidrag af Etthundra tusen R:dr R:mt, till utgående med 80,000 R:dr såsom lån och med 20,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, samt att, i afseende på sagde medels utbekommande, användande och återbetalning, samma stadganden, som angående andra dylika statsbidrag äro vid denna Riksdag meddelade, skola tjena till efterrättelse, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, har till kontraproposition vid den slutliga omröstningen angående förevarande fråga antagits Bonde-Ståndets beslut: att för ofvan uppgifna arbetsföretags fortsättning och fullbordande bevilja ett särskildt statsbidrag af Etthundra tusen R:dr R:mt, att med hela sitt belopp utgå såsom lån, samt att i afseende på dessa medels utbekommande, användande och återbetalning de i japropositionen omförmälda stadganden skola tjena till efterrättelse; samt för omröstning i hufvudvoteringen: Den som, lika med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, anser, att det af Stats-Utskottet tillstyrkta särskilda statsbidrag af 100,000 R:dr R:mt för fortsättningen och fullbordandet af den påbörjade upprensningen af Storån inom Tjellmo socken i Östergöthland, jemte dermed sammanhängande sjösänkningsoch andra vattenaftappnings-arbeten inom nämnde äfvensom Krigsbergs socken, icke bör beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (lista altera.) Preste-Ståndets beslut; (2:dra altera.) Bonde-Ståndets beslut. Uti denna reservation instämde Herrar R. G.
Men det båtar oss föga att veta, att så är, om vi icke tillika hafva insikter i de ämnen, som ensamt kunna göra oss skickliga och medvetna i vår modersgärning. Dessa ämnen äro fysiologi eller läran om lifvet — människokroppen och dess organ, dessas förrättningar och utveckling m. m. — samt psykologi eller läran om själen — hennes krafter och yttringar, lagarne för hennes föränderlighet o. s. v. — Utan lefvande kunskap i dessa ämnen blir ingen verkligen moder i medveten mening — (lika litet som en god uppfostrare eller lärare för andras barn). — Hennes sträfvau att göra, » så godt hon förmår », blir ett trefvande i mörkret. Vi skola nu icke ens nämna dem, som icke besjälas af någon sträfvan alls, utan reflexionslöst låta sig göras till naturens verktyg och lika litet ega vilja som förmåga att reglerande ingripa. De synas mig vara de mest straffvärda af alla brottsliga varelser, ty de kasta frukterna af sina synder halfva och hela århundraden in i framtiden, till en förbannelse för ofödda släkten, en hämsko på kommande generationers utveckling och förädling. Innan jag slutar denna artikel, vill jag nu blott framdraga ett par konkreta exempel på förhållanden, då moderns pä kunskaper grundade förutseende är af ofantligt stort inflytande. Äfven med fara att såra allt för finkänsliga ungmors hyperidealistiska sedlighet vill jag då allra först påstå, att delta förutseende aldrig kan börja för tidigt. Ty tanken på det ansvar, hon möjligen en gång såsom moder kan komma att ikläda sig till nästa generation, borde kraftigare än något annat af hålla hvarje ung kvinna från brott mot såväl helsans som moralens lagar. En sjuklig mor får näppeligen friska barn, de bli tvärtom vanligen svagare, än hon har varit. Och en mor, som lemnat fria tyglar åt vissa dåliga karaktärsdrag, skall sällan undgå att se dessa lefva upp igen hos sina barn. Och enligt lagarce för racebildningen förekommer hvarje skarpt utpräglad egenskap — vare sig ond eller god — ännu mera utpräglad i nästa släktled. Detta gäller lyckligtvis i lika hög grad förvärfvade som medfödda egenskaper. Jag säger lyckligtvis, ty just därigenom äro vi i stånd att själfva uträtta något på det psykiska området för grundläggandet af våra barns anlag.
Vittne bestyrke, under edlig förpligtelse, rigtigheten af kontrollörens protokoll, i hvad det angår bränvinets uppmätta kannebelopp samt utrönta värmegrad och styrka. Bih. lill R. St. S V 40 Förslag till Förordning angående vilkoren för bränvins tillverkning. I afseende på tiden för vittnets närvaro och biträde vid bränneriet ställe sig vittnet till efterrättelse hvad ordningsstadgan derom innehåller, och de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. Vid förrättning i bränneri tillkomme vittne i dagtraktamente minst En och högst Två Riksdaler. Vid bränvins uppmätning och profning ege. efter derom erhållen underrättelse, bränvinstillverkare, sjelf eller genom ombud, vara tillstädes; men förrättningen må, för hans uteblifvande, icke inställas. § 33. Om, för lättad kontroll vid bränvinstillverkning, Kongl. Maj:t skulle finna för godt förordna, att särskilda instrument för bränvinets mätning och profning skola å redskapen anbringas, vare bränvinstillverkare skyldige att, på egen bekostnad, sådana instrument anskaffa och underhålla. § 34. Uppstår emellan bränvinstillverkare och kontrollör tvist om uppmätt bränvins styrka, insändes deraf, under bådas försegling, prof till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som, efter det sakkunnig person undersökt profvet och skriftligt yttrande derom afgifvit, afgör tvisten genom beslut, som ej öfverklagas må. Den, som tvisten tappar, skall gälda så väl den af undersökningen uppkommande kostnad, som vederpartens utgifter och besvär. § 33. Bränvinstillverkning eller distillering må ej företagas, innan bränneriet blifvit af vederbörande kontrollör besigtigadt och befunnet icke vara annorlunda inrätladt, än denna författning och ordningsstadgan medgifva. Sådan besigtning bör anställas, innan tiden för bränvinstillverkningen infaller. Varder besigtningen af kontrollör fördröjd, förhålles som i ordningsstadgan föreskrifves. Vid besigtningen skall kontrollören öfver bränneriet upprätta beskrifning i tre exemplar. Dessa skola af honom och bränvinstillverkaren undertecknas.
Beredd på det inkast, att för skoglöse Orter, ett sådant sädens torkand eskulle blifva för betungande, och att, i en del af rikets orter rior, eller andra torkinrättningar icke finnas, och i den öfvertygelse att man aldrig bör föreslå ändringar utan att kunna uppgifva medel och utvägar till befordrande af ett förbättradt ändamål, har jag låtit förfärdiga små modeller, sorn afven nu äro här att tillgå på den torkinrättning, jag vid min i Södermanland belägne egendom, oaktadt jag der haft 2:ne tork inrättningar för eld, i många år begagnat, för all sådan säd, jag velat begagna till utsäde och bereda till duglighet, att, till ett möjeligen kommande års behof af utsäden bevara, ut - Dea 21 Februarii. utgörande blott lafvar för soltorkning, der näst efter skörden, på hvarje höstdag med solsken, 2;ne tunnor kunna torkas på hvarje sådan lafve, och hvarmed säkrast af alla torkinrättningar fröbarheten bevaras. Enkelheten af dessa tork-lafvar och den obetydliga kostnaden dervid, torde bevisa att denna inrätt, ning är verkställbar för hvarje ort af Riket. Jag vågar således förmoda att hvilket annat inkast som hälst, icke skall uppväga den allmänna nyttan af, att i Kronans magaziner, ingen annan än på ett eller annat sätt torkad säd får emottagas. I händelse Ridderskapet och Adeln täckes finna detta förslag antagligt, torde denna min motion blifva med de öfrige RiksStånden communicerad samt tilfBesvärsoch OeconomieUtskotten remitteradtj och ehuru dylika torklafvar äro afåtskillige jordbrukare både kände och brukade, likväl och då många ännu icke torde känna dem, vågar jag vördsamt föreslå att en af de här inlemnade modeller, må till hvarje Riksstånd, jemte communica-^ tionen få aflämnas. He;r Möntgommerie, Gurtaf: Hos oss finnas ännu tvenne inrättningar, hvilka liksom Dykeriet och BergningsCompagniet Bil. till Ridd. o. Ad.
En af dessa båtar återvände snart och medförde ett lik, som blifvit funnet mellan de granitblock, som, lossnade från de vittrande strandklipporna, bildat en förmur för dessa mot böljornas anfall. Natten var mörk, och regnet hade nu länge fallit i strida strömmar. Man tände skeppslanternorna och samlade sig kring liket, sedan detta blifvit uppskaffadt på däck. Det var ohyggliga lemningar af en kropp, som länge måst hafva legat i vattnet. Dess ansigte var nästan bortruttnadt, och några klädtrasor betäckte dess uppsvällda lemmar. – Hvem denna i lifvet varit, är svårt att säga, anmärkte andre löjtnanten. – Gossar, J skolen förskaffa honom ro i hans oroliga graf. En säck, en kula, och återigen i hafvet med kadavret! Af oss skola väl de fleste vandra samma väg. Löjtnantens befallning uppfylldes. De öfriga båtarne återkommo, en efter annan, utan att kunna lemna någon upplysning om Ruys. Besättningen skockade sig i små grupper på däck och utbytte i hviskande ton sina tankar om dessa händelser. Då och då ljöd genom mörkret sorgliga skrän från nattfåglarne, som bebodde strandens och de kringliggande skärens klyftor. – Det börjar blåsa upp, sade andre löjtnanten till Skytte; – jag förmodar, att Becker icke fördröjer sig i land. Han torde snart vara här. Vill ni för en liten omvexlings skull följa mig i land och invänta honom der med slupen? Adolf biföll. Slupen roddes in i viken. Straxt innan den uppnått stranden, ljöd från denna Drakes signalpipa. Drake hade intill skymningen uppehållit sig på Sjövik. Han hade ensam genomvandrat de öde rummen och tillbragt hela timmar i tornkammaren, der han haft sitt laboratorium. Vanloo spökade i hans tankar: han genomgick i minnet alla stunder, han i denna kammare tillbragt med honom, genomlefde allt, som dem emellan förefallit allt ifrån deras första bekantskap genom Bengt Skytte, men förmådde ingenstädes finna ett sammanhang mellan dessa minnen och den gåta, som fruktlöst sysselsatte hans tankar. Kort före skymningen satte han sig att skrifva.
Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och hvad först angår det af Herr Hartmansdorff uppgifna Förslag, att den i fråga varande föreskriften af den 20 October »824 måtte upphäfvas, och att Kammar-Rätten, genom uteslutande af det anförda undantaget i 2 j|j. af dess fnstruction , måtte hädanefter blifva lika obehindrad, att till laga kraft och verkan fullfölja anmärkningar mot högre, sorn hittills mot lägre Redogörare för allmänna medel; så hafva Utskotten trott sig böra erinra , icke allenast , att de anmärkningar, sorn emot något Collegium, eller annat allmänt Verk af lika värdighet, eller någon dess Ledamot, eller ock en Kongl, Maj;t allena redo skyldig Embetsman förekomma, i afseende på Redogörelsen och Zilfran, böra väl, enligt, innehållet af högstberörde Nådiga Bref, ölverlemnas directe till Justitiae-Cancelleren, men att af denna Em betsmans godtfinnande det så mycket mindre beror, att anmärkningarna fullfölja eller nedlägga, sorn de, pä satt tillika uti samma iLagsamt Allin.Bes. o, Oec. Vtsk. Uti. N:o 5. 27 Nådiga Bref är föreskrifvet, till honom öfyerlemnas för att varda handlagde i laga ordning; utan också, att, då de anmärkningar, sorn kunna göras vid sjelfva förvaltnings-» åtgärderna, och härröra från olika begrepp om rätta förståndet af Kongl. Maj:ts i vissa fall meddelade Nådiga föreskrifter, eller om tillämpning af författningar, eller om tjenligheten och nyttan af vidtagne åtgärder, böra af Kammar-Rätten förut i underdånighet anmälas hos Kongl. Maj:t, som Nådigst pröfvar, om åtal bör ega rum eller ej, De Beslut, hvilka efter sådan pröfning varda i Nåder fattade, måste följaktligen komma till Conetitutiöns-Utskottets kännedom.
Ooh fråndrager man sedan de indirekta bevillningarna, hvilka, en gång faststälda, skulle fortfara att utgå, äfven om riksdagen af en eller annan anledning icke uppkallades att godkänna en ny statsreglering: hvad återstår då af denna sjelfbeskattningsrätt, representationens dyrbaraste och mest verksamma prerogativ? Jo, bestämmandet öfVer den hvaije år voterade allmänna bevil) ningen. Men hvilken säkerhet mot maktens öfvergrepp — och statsförfattningen har ju äfVen till uppgift att förekomma både frestelsen till ooh möjligheten af sådana öfvergrepp — hvilken säkerhet i detta afseendebestämmanderätten (tfver den allmänpa bevillningen kan lemna, finner man snart nog redan af en sådan omständighet aom den, att allmänna bevillningens belopp i vår statsförvaltning utgör endast en tjugondedel af statsverkets samtliga inkomster, och att dess årliga belopp motsvarar endast ungefär en fjerdedel af en statsverkets reservfond, bvilken riksdagen en gäng för alla stält till regeringens omedelbara ooh uteslutande förfogande. Men, det är sant: allmänna bevillningen måste alltid fortfara att utgå, och således måste riksdagen alltid hafVa qvar denna del af sin befogenhet. Ja, mycket riktigt, ty p&amp; dessa svaga lerfötter af en hvarje år voterad bévillningsstadga hvilar sedan ^ngo år tillbaka en sådan dnbbelkoloss som en betydande del af hela svenska folkets representationsrätt plus hela det kommunala finansväsenet. Förutsatt att svenska - statsverket något år icke skulle behöfva dessa fyra eller fem millioner, som allmänna bevillningen lernnar, det funnes då endast en utväg. Furst Bis-marck omskref en gång på sextiotalet ett ' beryktadt cyniskt uttryck med att säga, att om Italien icke ftmnits, skulle man sett sig nödgad att uppfinna det. På samma sätt finge då den svenske finansministern säga: finnas icke behofven för en allmän bevillning, måste man finna upp dem. Man har redan gjort mer Hn det.
Stats Urstottet, som tror denna utwäg förena förmänenie af en nödig utsträckt werkningskreks för Regeringen med den af en möjlig förkofran för enstilta och allmänna hushållningen, får strueligen kill Riksens Högloft. Sländers egit ompröfwande hemställa, om Löke Herr Majoren Stael von wolstein g detta fall kunde af Riksens Högloft. Ständer till Kongl. Majsts Näoiga Kanka anmälas, air efrer närmare hällen undersökning, sa widt möjeligt är, erhälla det understöd, som kan pröfwas skäligt. Siats-Utstotlek underställer alt betta Riksens Högloft. Ständers egen pröfning. Stockholm dea r? Pä Högt. Ridd, och AdclnS Pä Hbgw. Prest! StändetS Lecamöi rs wägnar Ledanaöiers wägnar Llass bleminK. HrVVeistman. Den 2z Zebruam H2Z Pä Wällofl. Borg. Ständ. LevamötcrS wäinär skralaLnZel. Pä Hederw. Bonde.Sk. Ledamöter^ wägnar 1^. kröäelius. Lades pä Bordet. Uplästes följande Memorial frän Stals-Ut' stöttet : Mördsamt Memorial! Sedan till Skats-Utstottet ifrän det Hederwärda Bonde-Sländet blifwit remitterad en inom Ständet wäckt fräga om äkerlösande kill Kronan af sädane Krono-gods, Hemman och Lägenheter, som blifwit till private bortförpanlade; Sä har Stats-Utstoltet begärt, akt ifrån Kongl. Kammar-Colieginm erhälla upgift ä sädane Kronans Jord-egendomar och Lägenheter, som innehades under förpanknings-rätt, och således ännu icke blifwit till Kronan återlöste. I anledning häraf har Kongl. Kammar-Collegium uti Protocolls-Ukdrag af den z sistl.
Nej, fader Apollo, du gaf oss en lyra och ett hjerta, men den drufbekransade Bacchus, han räcker oss den skummande bägaren och säger: drick och glöm! Han svänger sin Tyrsus öfver våra hufvuden och man börjar skratta åt hela verlden, skrattar i kapp med de grinande satyrerne åt sina egna snilleverk, åt den bristande krediten, åt sina aktionerande frihetsförsök och åt sina många björnar, som får gå der långnästa. Jag flera björnar har än himlahvalfvet stjernor, Än Södertelje svin och Storsultanen tärnor, Än Hüner droppar har i sina våta krus, Än Bergman har procent och skinnarn Björk har hus. Allt sådant likaväl mig aldrig så förskräcker, Att då en Bacchi bror sin flaska åt mig räcker, 7 Jag henne tar emot och dricker som jag kan Och ger hvarenda björn åt Belzbub och Fan! Pass på! de måtte väl inte smyga här mellan Humlegårdens åldriga lindar... Mitt lif står på spel ... åtminstone min frihet, hvilket vill säga mera än lifvet ... jag hade så när förgätit denna obehagliga omständighet i förtjusningen öfver att andas den fria luften... Tyst ... jag hör fotsteg mot den fugtiga marken ... Jag säger henne, fru Luna, göm sina strålande blickar... Huru skall jag träffa vännen Hallman; till rotundan vågar jag mig inte, och ännu mindre fram till hans theater ... jag döljer mig här bakom träden... Man skall försigtigtvis se efter hvad sällskap man kan träffa på. (går åt sidan.) Andra Scenen. LÖJTNANTEN von SCHÖNLEBEN (med förstördt utseende ock kläderna i oordning). Huru kom jag hit... Jag vet det knappast... förfölja de mig icke? Nej, det var blott vinden i trädkronorna... Jag måtte befinna mig i Humlegården ... Riktigt Mina öron plågas ännu utaf klangen af det satans guldet, mina ögon lida ännu af vaxljusskimret ...
Den sorn bifaller, att tiden till Rikela Ständers sammankomst vid nästa Lagtima Riksdag, bestämmes till den 5 November i833, voterar Ja ; den det ej vill» voterar Nej? Vinner Nej} anses Ridderskapet och Adeln vid det af de öfrige Irenne Riks-Stånden, i detta ämne fattade beslut för dess del låta bero. Grefve Horn: Jag nödgas anhålla, att det förslag till contra-proposition jag framställt, äfvensom Herr Cederscbjölds, må af Herr Grefven och LandtMarskalken Ståndet föreläggas, och att vi först få votera om contra-propositionen. Den ii Febr u ar ii f. m. 233 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Herr Cederschjölds förslag, efter hvad Hans Excellence uppfattat, innehöll, att tiden för Rikets Ständers nästa sammankomst borde bestämmas lill den i5 Januari 1833 och utgjorde således ett alldeles serskildt förslag, hvars upptagande i voterings-propositionen, så vida det yrkades, måste serskildt afgöras; men om Grefve Horn samt Ridderskapet och Adeln med honom önskade den närmare utveckling af contrapropositionen, att den af de öfrige RiksStånden bestämda dagen deruti intoges och contra-propositionen sålunda erhöll följande lydelse: Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln för dess del låta bero vid det af de öfrige Irenne RiksStånden i detta ämne fattade beslut, alt tiden till Rikets Ständers sammankomst vid nästa Lagtima Riksdag bestämmes lill den i5 Januarii 1835; så ansåg Hans Excellence intet binder derför möta, ehuru Hans Excellence för sin del fann öfverflödigt att inlaga innehållet af de öfrige Ståndens beslut. Grefve Horn:
Förenämnde stadganden uti Grundlagen äro till deras syfte vigtiga för den constitutionnella ordningen: till deras ordalydelse åter äro de, såsom menniskoverk i allmänhet, ofullkomlige. Ömsom skola de blifva tydda, allt efter tidens rådande anda; och icke ens skulle det förundra mig att, vid hvilken ytterlighet som liellst, vare sig å den ena eller den andra magtägande sidan, finna dem af begge, till stöd för sina olika fordringar, åberopade. Hvad i anledning af 90 §. vid denna Riksdag blifvit anfördt, Öfvertygar bäst derom. Någre erkänna ingen gräns för Ståndens discussioner och beslut öfver Embetsmännens förvaltning: andre vilja icke ens medgifva, att förslag till en lag-förändring finge stödjas på ett inträffadt factum, eller deraf upplysas: bägge meningarne, efter min tanka, lika långt från det rätta syftet. Och månne ej allt detta bevisar alt, formerne må vara så skarpt uppskurne som heldst, är det dock menniskor sorn föra dem, stundom med jemnare och stundom med ojemnare hand, och aflrycket blir derefter; men det öfverföra’ dock städse och träffande, bilden af den närvarande liden åt den kommande, som dömmcr den bortgångne med lugn och oväld: gifver sanningens dom. Ben 27 Maji. 431 Riksens Ständers ConstitutionsUtskott intager emedlertid det vigligaste rummet vid den undersökning i delta afseende, Nationen sig förbehållit. Det har balancen i sin hand, för att justera de vigter, hvarmed Folkets angelägenheter för ett visst tidskifte blifvit afvägde; till rättelse för pröfningen under ett instundande, tills åter ny justering en annan tid förekommer: Önskeiigt, att lika säker och stadig hand städse holle den balance, som gifver jemvigten till utslag. Jag vördar ConstitutionsTJtskottets rättvisa och moderation; men jag beklagar, att