Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I det exalterade tillstånd, hvari hon befann sig, skulle hon ansett det som en lättnad att få gå in och säga: — Wilhelm, så är det, detta och detta har händt. Jag har intet ord till ursäkt och förklaring! Men hon vågade ej, hon var rädd att hennes ord skulle framkalla en brytning mellan de båda männen, och hon visste ej, hvilka följder en dylik brytning kunde medföra. — Nej, det fanns endast ett medel att komma ur denna förnedring, hon skulle resa. — Ni tala affärer, då skall jag inte störa, sade Wanda, i det hon ställde ett par glas ifrån sig på bordet. Hon kunde ej förmå sig att höja blicken till någondera af dem, och deras röster ljödo dofva och overkliga för hennes öron. — Det är tyvärr ingenting, som kan hållas hemligt, sade Kurt, i det han slog i åt sin kompanjon. Jag talade för resten om det för Wanda i middags. — När fick du veta det, Säfve? — Mazère var uppe, strax innan jag kom hit, och talade med mig. Konrads ögon sökte Wandas, de sade, jag visste, att jag förlorat en förmögenhet, men du vet, om jag tänkte på det. Du vet, hvad som uteslutande låg mig om hjärtat att vinna. Samma passionerade uttryck, som nyss skrämt henne, brände i hans blick, han var mycket blek och hans händer skälfde. Hon gjorde en bönfallande vädjan till honom bakom Wilhelms rygg. Den sade så tydligt: gå! att han ögonblickligen reste sig upp. — Nå, vill du ställa till rätta det där missförståndet med din fru, eller skall Wanda själf gå upp och förklara saken, sade Kurt, då Säfve tog afsked. — Det gör jag inte, utbrast Wanda häftigt. Jag kan inte gå upp till fru Säfve och be henne om ursäkt för något, jag aldrig drömt att förolämpa henne med. Det är mycket bättre att vi aldrig råkas — och hvad på mig beror — Wanda! utbrast Kurt i varnande ton. — Ja, jag vet inte, hvad jag säger, ni får ursäkta — Jag är alldeles yr, här är så varmt. Släck ett par lampor, Wilhelm! Och när hennes man ett ögonblick vände sig om för att utföra hennes önskan, hviskade hon ett hastigt: — Gå, eller jag svarar inte för, hvad jag säger eller gör!
Det var en person af hög rang, som fördes till den sista hvilan, ty presterna buro långa sorgkappor och hängande flor på hattarne, en ståt, som i denna, mot allt öfverflöd reglementerande tid icke fick komma en vanlig dödlig till del. Fönsterna på sidorna slogos upp, allt efter som tåget framskred och det ena nyfikna anletet efter det andra trängde sig fram, för att få se så mycket som möjligt af “processen”. — Hvad jag mins väl, när hans bror, den salige grefven jordades! — sade en äldre qvinna, när tåget passerade förbi henne. — Annat till ståt var det då, ska' jag säga. Icke mindre än sex prestaver och framför dem dubbelt så många likbjudare. Hon yttrade dessa ord till en bleklagd flicka, som då och då sett upp med sina milda, smäktande ögon mot Anders. — Är det sant mor, — frågade denna, efter att hafva svarat med en nick, — att den här kavaljeren blef stucken till döds af den långe kaptenen vid gardet, han som går förbi hemma alla da'r? — Jo, det vet jag visst, liksom de adlige icke kunde dö, som vanligt folk, utan nödvändigt ska' stickas ihjel som grisar. — Men tyst, barn. Nu ska' man få se excess, vill jag lofva! Högljudda rop ned ifrån torget öfverröstade psalmsången och klockringen. Allas hufvuden vände sig dit ned. I sjelfva hörnet, der ryttarne tagit plats, stod en sällsam skepnad med några väpnade män bakom sig. Han var klädd i rödt från topp till tå och hade en yfvig röd fjäderbuske i hatten. Den yttring af förakt för den aflidne, som låg i denna klädnad, kräfde ögonblicklig hämd och flere värjor hade redan blottats i de bakre leden. Men den röde mannens följeslagare voro beredde derpå och slöto sig tätare till samman. Sorgtåget vek förbi nedåt Österlånggatan, och prester och prestaver försvunno efter hvarandre bakom hörnet. Då sprang plötsligt den sällsamme skepnaden fram till kistan och kastade på locket en knippa harfötter.
Ständers tid, som, livad Utskottet måste angifva, det ännu fortfar, att i dessa ämnen hysa deremot alldeles motsatta tankar; och då, under bestridande af Kungsskjutsens laglighet, sådan den nu utgöres, dessa anmärkningar i öfrigt åsyfta en hastig och total omstöpning af det för handen varande skjuts-väsendet, men Utskottet deremot tror sig, genom åberopade Författningar, för dem, som vilja det fatta, hafva tillräckligen ådagalagt Kungs-skjutsens laglighet, äfvensom Utskottet, på sätt det lika öppet som klart och bestämdt yttrat i sitt förra Betänkande, är af den öfvertygelse, alt skjuts-väsendet i allmänhet, sådant det nu är, icke hör upphäfvas, innan tid och erfarenhet gifvit medel vid handen till vinnande af ett annat bättre förhållande i det hela, men emedlertid de förbättringar och rättelser dermed vidtagas, sorn, för den närvarande tidens skick lämpliga, framdeles i sin ordning kunna leda lill erhållande af ett i alla delar fullkomligt skjutsväsende; så synes all vidare strid öfver så olika meningar vara lika frugtlös som öfverflödig, och torde så mycket hellre böra af Utskottet undvikas, som det svårligen dervid kunde undgå, alt med Herr Grefve lo Besv. och Oecon. Utsk. Horn förirra sig till ämnen, liggande långt utom gränsen af frågan om skjutsväsendet, men hvilket Utskottet anser med skyldig aktning för det lämpliga och tillbörliga io ke kunna förenas.
Då BondeSt:s inbjudn. blifvit begärd på bordet, och jag tager för afgjordt, att sådant icke kan nekas, skall jag nu icke yttra mig deröfver, ehuru jag annars ämnat besvara Hr Hjärne, som ansett ingen annan åtgärd med inbjudn. kunna vidtagas, än att lägga den till handkna. Jag inskränker mig således dertill att instämma med Gr. Horn i begäran, att Frih. Palmstjernas motion måtte ju förr ju hellre föredragas, då jag annar begära den ånyo på bordet. Hr Hjärne: Jag erkänner, att ett misstag af mig blifvit begånget, då jag yrkade, att BondeSt:s inbjudn. nu skulle läggas till handkna, oaktadt den blifvit begärd på bordet. Men hvad Frih. Palmstjernas motion beträffar, får jag erinra, att då fråga väcktes om detta måls uppsättande i första rummet på föredragningslistan, var ändamålet, att saken 18 II. ii* a5» Den 29 Januari f. w. skulle kunna så tidigt afgöras, att StatsUtsk. kunde få del deraf och taga förslaget under pröfning i sammanhang med den sammanjemnkning af RiksSt:ns olika beslut, som förestod. Vid sådant förhållande hemställer jag i anledn: af hvad Gr. Horn nu föreslagit, om det icke är mera skäl för It. o. Ad. att icke frångå sitt redan fattade beslut i afseende på Frih. Palmstjernas motion, än för några enskilda ledamöter att icke frångå deras begäran om bordläggning. Gr. von Fersen, Hans: Jag vill blott erinra, att R. o. Ad. vid ett föregående tillfälle beslöt, att sjötullsbetänk. skulle uppföras i första rummet på föredragningslistan, utan att man derföre ansåg såsom gifven följd, att det tillika skulle i första rummet afgöras. Tvärtom lades det sedermera ånyo på bordet, och samma förhållande kan således nu äga rum i afseende på Frih. Palmstjernas förslag, som blifvit motion. Jag får altså anhålla, att, sedan BondeSt:s inbjudn. blifvit lagd på bordet, R. o. Ad. måtte besluta, att Frih.
Malmaison, som alltid hade tillhört en rik familj, var, redan då Madame Bonaparte för tre år sedan köpte det, en komfortabel och nästan präktig boning; sedan dess hade både hon och Förste Konsuln gjort mycket för att utvidga och försköna det. Den förre egaren hade, då anglomanien under Direktoriet var i sitt högsta flor, inrättat huset med solid engelsk bekvämlighet och isynnerhet satt det i stånd att herbergera många gäster — liksom ett riktigt engelskt countryhouse. Gästrummen voro alla belägna en trappa upp, längs med en lång stenlagd korridor, som med sina stora fönster vette åt gården. Hvar lägenhet bestod af ett sofrum, ett kabinett och en liten kammare till jungfrun eller tjenaren. De voro alla mycket enkelt möblerade och golfven stenlagda i rutor, liksom korridorens. Vid ändan af denna — till höger om vestibulen — förde ett par trappsteg upp till den lilla salong, der man frukosterade om morgonen, och som utgjorde en del af Madame Bonapartes enskilda våning. Hennes kabinett innanför sängkammaren stod genom en trappa i direkt förbindelse med stora salongen och galleriet i rez-de-chausséen. På motsatta sidan af vestibulen — alltså rakt under gästrummen — lågo på nedra botten Förste Konsulns rum. Arbetskabinettet gränsade omedelbart till hans egen lilla privata trädgård och stod i förbindelse dermed genom en liten bro öfver vallgrafven, om sommaren öfvertäckt med väf, så att den bildade liksom ett tält. I allmänhet lät han flytta sitt skrifbord ut på bron och arbetade timvis i fria luften. Frukosten var alltid bestämd till klockan half elfva; i den deltogo blott damer, liksom i Tuilerierna. Förresten var det nästan mest damer, som voro liggande gäster på Malmaison. Herrarne kommo i allmänhet blott ditut till middagen — ridande eller åkande från Paris — och återvände vanligen vid midnatt, hvar till sin post eller sitt arbete. Förste Konsuln sjelf visade sig sällan före sex, då man åt middag. Middagen och aftontimmarne efter den, var den tid, då man egentligen lefde på Malmaison.
— Summa 10^:24* — I Utredning, som visar hvad af den, till undsättning efter 1830 och följande års missväxter, anslagna Kreditivfond, En Million Riksdaler Banko, i landet ntestod vid slutet af år 1841. »ebet. Credit. Afdrifningar Omkoitnader, Återbetalning Utestående vidl839 och Afkortninger Remisslage och kontant åren Utestående *id . ära »lat åren 1840 och 1841; Prisskillnad m. m. 1840 och 1841. 1841 års slut. Anmärkning(IV . Kronobergs Län. 795:24i — Efter i83o års missväxt . 793:24. — Motstående 795 R:dr 34 sk-> hvilkas betalande Gäldenärerne sakna tillgång, komma att, jemlikt Kongl. Kammar-Rättens skrifvelse den 17 April 1837, afskriivas uti 1842 års räkenskap. Till Länets Ränteri levererade 3i: 8. 9. „ afskrifning anmälda och Kongl. Kammar-Rättens pröfning underställda . • • 7<344: 9- 4. Levererade till Ränteriet år 1843 T . * • • 276:41. 3. För bristande tillgång, kommer anmälan af Kongl. Majrls Befallningshafvande att hos Kongl. Kammar-Rälteu göras om afskrifning af: i Halmstads Fögderi utestående 1,297: 6. ie„ Fjäie Återstoden kommer, enligt Kongl. Brefvet den 6 September 1843, att afskrifvas - • • 3.153: 37. 4. S:r 4,000: — —• Summarisk Räkning öfver det af Rikets Ständer är 1830 beviljade Uadsättnings Kreditiv, från samma år till och med år 1841, Debet. Rikets Ständers Riksgälds-Kontor levererat . .. „ i,ooo;ooo: — Inkomster:
Det skedde 1852 och nu räkna vi 1857. Man skulle kunna tro det vara en misskrifning i Betänk., då der står: att K. ]\1. varit betänkt etc., då meningen rätteligen bordt uttryckas med: att K. M. icke varit betänkt etc. Gr. Björnstjerna har i sitt förslag till beslut hufvudsakligen följt Frih. Alströmers m. fl:s reservation; men det finnes en annan reservation, nemi. af Hr Thomée, deri frågan blifvit så fullständigt 24fi Den 11 April. utredd, att jag lägger hans yttrande till grund för min mening. Jag förenar mig med Gr. Björnstjerna och yrkar återremiss af Betänk. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Som jag i bufvud saken instämmer i Gr, Björnstjernas och Frih. Raabs mening, vill jag icke trötta R. o. Ad. med en redogörelse för våra passförfattningars innehåll, utan blott fästa upmärksamheten derpå, att nämnde Hrr helt och hållet misstagit sig om dessa författningars beskaffenhet samt att således den förmenade stora friheten för hvar och en, att på grund af pass stryka omkring i landet icke förefinnes. En lösdrifvare får nemi. vanligen ej hvad man kaller pass och kan endast till följd af vederbörande soekenmyndighets skriftliga medgifvande för några dagar besöka närgränsande orter. Endast i det fall att så beskaffad person styrker sig behöfva för någon bestämd vigtig angelägenhet besöka en annan aflägsen ort, kan pass honom tilldelas. Jag förmodar, att de värde ledamöternes ovilja emot passväsendet grundar sig derpå, att ett slag af menniskor, nemi. gesäller, obehindradt kringstryka på landet; men dessa personer förses ej med pass, emedan deras gesällböcker gälla såsom sådane vid deras vandringar. Med detta undantag äro passförfattningarne ganska allvarliga, och ingen kan få pass utan att antingen vara tillförlitligen känd eller ock förevisa sådana intyg, som styrka ändamålet med hans resa samt redogöra för hans personlighet. Min öfvertygelse är, att dessa vilkor äfven i framtiden komma att iakttagas, om än en revision af passförfattningarne skulle komma att äga rum.
Sockenstämmo-protocoliet ingafs på föreskrifven ort, med dermed syntes saken hafva afstannat, hvarföre en skriftlig anhållan, i början af detta år, gjordes hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Län, om dess kraftiga medverkan till ärendets lyckliga afgörande, hvarförutan begärdes stadfästelse å en i Grebbestöd påbörjad handelsrörelse, afslag meddelades härå så i ena som andra afseendet. Utskottet får härvid vördsamt upplysa, att Kongl. Maj:t redan i April månad innevarande år afslagit här ofvanomförmälde underdåniga anhållan; hvadan och enär Kongl. Maj:ts Nådiga beslut fattats, efter föregången undersökning och inkomne Utlåtanden i ämnet af vederbörande Embetsmyndigheter, Utskottet anser sig böra hem - Allm. Besv. och Ekon. TJtsk. Betänkande, N:o 17< 9 hemställa, att elen nu väckta frågan om Köpings rättigheter för Grebbestöds fiskeläge icke må till någon Rikets Ständers O O åtgärd föranleda. Ank. till Exp. Utsk. d. 24 Sept. kl. 1 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af Kammar-Rättens anmärkningsrätt vid Taxeringsoch Profnings-Comitéers åtgärder att befria utfattiga från bevillning. Uti en hos Heder v. Bonde-Ståndet väckt och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen A.
N:o 3, i anledning' af väckte frågor, dels att staten måtte öfvertaga kostnaden för kronobrefliäringens fullgörande, och dels att postverket måtte samma koftnad bestrida, ni. m.; hvaremot utlåtandet N:o 6, i anledning af väckt fråga, att all inom Äppelbo och Malungs socknar belägen skogsmark måtte fördelas på jordegarne inom nämnde socknar; bifölls. S. D. Föredrogs och a/slogs Lag-Utskottets betänkande: N:o 26, i anledning af väckt fråga om inrättande af serskilda domstolar för behandling af brottmål, rörande häktade personer. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtanden : N:o 102 i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o 39, angående Fjerdingsmansbefattningen; och N:o 103, i anledning af väckt motion om bestämmande af Magistratspersoners åligganden, i afseende på inventeringar uti Landt-ränterierna; hvaremot Memorialen: N:o 101, i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o 53, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare här i riket tillerkände; och N:o 105, i anledning af erhållna återremisser utaf betänkandet N:o 57, dels om upphörande af Beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, dels ock införande af exercis socknevis, dels om rättighet för Beväringsynglingarne att sjelfva välja det vapen, hvarvid de helst vilja tjenstgöra, antingen till lands eller sjös m. m.; lades till handlingarne. S. D. F öredrogs och bifölls Banko-Utskottets utlåtande N:o 38, i anledning af f. d. Kamreraren A. Nicodemis ansökan om afskrifning af öfverränta å Diskontlån. Den 7 Juni. Från Uögv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande utlåtande och memorialer: 308 Prot.-Utdrag den 7 Juni 1851.
Amli i8rr vm det projcct som inkommit till e« Den »4 Julik. 1687 en bättre Ärendernes behandling inom Rikets Sky»else-Werk; är det icke Bonde-Ståndet obekant att en del Statens Embrlsoch Tjenstemän äga mindre Löner och inkomster än emot deras behof efter tidernas förökade dyrhet swarar; Och Bonke-Ständet saknar ej eller god wilja för afhjelpande af -eha brister; Men dä Staten icke dertill ager nägon tillgäng, utan allt mäste af sammanstött utgöras, medförer Bonde-Ständeks kännedom af hemmawarande Medbröders tryckande omständigheter/ den pligt att, sä widl möjligt ar/ afwärja nya bördor; Och det är i sadan följd som Bonde. Ständet finner sig föranlätet, att Stars, Utstottets Betänkande till hela dest Widd förkasta. Ot supra. Lx krotocollo, 6. LrinkmLN. Utdrag af protocollet, hället hos Hederwärda Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i örebro den 14 Julii 1812. S. D. Dä Riksens Ständers Stats-Utstotts sedan den 9 dennes pä bordet lagde Betänkande om Statsregleringen, samt project till Riks-Stat fö» innewarande och följande är/ nu ä nyo föredrogs; Fann Bonde-Ständet, med förbehäll vm afdrag för desi genom serstilte Bestut meddelte afflag ä ätstillige framställde tillökningar, detta Betänkande, med derpå grundade Stat, i det öfriga döra winna bifall. Ot supra. kx krotocollo, 6. brinkman. r6z? De» i6 Julli. Utdrag af Hrotocollet, hället hss Hederwarda Bonde-Standet wid Urtima Riks' dagen i Orebro den 14 Juli» »812. SD8 'rcdrogS a nvo Stats-Utssottets Betänkn:-de af den sz sist!.
Såsom obemedlad är han i behof af pension och fångvårdsstyrelsen har föreslagit densamma till 2,800 rdr, visserligen ett ganska högt belopp, men ingalunda obilligt i förhållande till de löneförmåner, Majoren Tellander vid afskedstagandet förlorar. Jag förordar bifall till Utsk:ts hemställan. Gr. Mörner: Jag tillåter mig påminna R. o. Ad. derom, att Majoren Tellander endast 12 år innehaft sin närvarande anställning. Om han under sednare åren skött sin befattning med framgång och skicklighet, vill jag dock erinra mig, att under början af hans tjenstetid oordningar af ganska betänklig art inom Inrättningen föreföllo. Jag anhåller, att ifrågavarande pension måtte bestämmas till 2000 rdr. Hr Stråle: Jag får upplysa, att Majoren Tellander varit anställd i fångvårdens tjenst, innan han fick anställning såsom Direktör vid Långholmens straff-fängelse. Han förestod förut under några år första kompaniet af kronoarbetskorpsen. Hvad beträffar de af Gr. Mörner påpekade oordningar vid nämnde straff-fängelse, så lända de i sjelfva verket Majoren Tellander till förtjenst. De inträffade under de första veckorne efter det han tillträdt sin tjenst, och föranleddes hufvudsakligen deraf, att han ville införa tukt och ordning bland fångarne, hvilket gjorde dem upp, studsiga. Den 8 Maj. 145 studsiga. Någon skuld för dessa oordningar drabbar således ej honom; och har han allt sedan dess upprätthållit den bästa disciplin vid straffinrättningen. Frih. Klinckowström: Till hvad den siste talaren anfört, för att sätta frågan uti dess rätta dager, ber jag att få lägga, att de omnämnda oordningarne på Långholmen kunnat blifva af den mest betänkliga art. Om nemligen tångarne lyckats att bryta sig ut, skulle de hafva öfversvämmat hufvudstaden, och det är svårt att göra sig . o O ett begrepp om tdl hvilka olyckor detta kunnat leda. Många utaf Hrr:ne påminna sig sannolikt den oro, som under dessa dagar bemäktigade sig allas sinnen.
R:dr, på sätt förut är antydt, för 3:ne år „ 300,000: eller tillhopa R:mt R:dr 1,286,000. Och enär i den af Sjöförsvars-Kommittéen föreslagna summan, 3,980,000 R:dr, brister ett belopp af 2,694,000, har Kongl. Majk, som ansett do medel beinälda Kommitté sålunda föreslagit, böra för sagde ändamål anvisas, begärt, att Rikets Ständer, till fyllande af denna brist, dels måtte å Hufvudtiteln låta till oförändradt belopp upptaga ordinarie anslaget lill flottans nybyggnad med 162,000 R:dr årligen,- utgörande för statsregleringsperioden 486,000 R:dr, dels ock, såsom extra anslag, för åren 1864, 1865 och 1866, bevilja en summa af 2,208,000 R:dr, att med en tredjedel, eller 736,000 R:dr, under hvartdera året utgå och, tillika med öfriga för ändamålet beräknade tillgångar, på anslaget till flottans nybyggnad ötverföras, för att samfäldt med detta redovisas på sätt i Departements-chefens betänkande (pag. 35) närmare omförmäles. Beträffande åter den af Kommittéen föreslagna nyb,yggnadsplan i öfrigt, eller sättet att använda de deri för ändamålet påräknade tillgångar, har Kongl. Majk förklarat, att, under ännu rådande ovisshet om företrädet af den ena eller andra bland de i sednaste tider utomlands uttänkta och försökta konstruktioner af krigsfartyg, Kongl. Majk desto heldre funnit olämpligt att nu, innan nödiga försök till pröfvande af den utländska erfarenheten i berörda afseende hunnit här i landet anställas, bestämma angående beskaffenheten af den sjökrigsmateriel, hvilken, enligt de af Departements-chefen uti oftanämuda betänkande framställda allmänna åsigter, dem Kongl. Majk förmält
Antalet af handelsberättigade borgare vid 1855 års slut utgjorde 18, men endast 8 af dem idkade handel i öppna bodar. Derjemte drifver en qvinna nipperhandels-rörelse. Öfverhufvud torde handeln böra anses under sednare åren hafva vunnit 56 någon förkofran, hvartill en naturlig orsak finnes uti ökad penningetillgång hos ortens allmoge, så val den jordägande, genom stegrade pris på landtmannaprodukter, som den icke jordägande, genom höjda arbetslöner. Hvad handtverkerierne åter angår, hafva ganska få bland deras idkare förmått höja sig öfver måttet af en tarflig utkomst. Detta förhållande torde till en väsentlig del härröra från den, under sednare åren, inträffade stegring i prisen på alla lefnadsförnödenheter, i proportion hvarmed handtverkeriernas produkter icke kunnat höjas, men torde äfven hafva andra orsaker. En olägenhet, hvaröfver man hör klagas äfven af de driftigaste och med tillräcklige arbetstillfällen försedde mästare i denna stad, är ökad svårighet att erhålla skickliga och ordentliga gesäller, hvilket lärer härröra deraf, att gesäller, af sådane egenskaper, uti de större städerne utan svårighet ernå en mera jemn och säker utkomst, än som är att påräkna hos mästare i mindre stad, de der således oftast måste åtnöjas med gesäller af motsatta egenskaper, eller med sådane gesäller, som finna nöje i ett kringvandrande lefnadssätt och derföre icke stadna längre på ett ställe, än hvartill behofvet tvingar. Det band, Fabriksoch Handtverks-förordningen afser, genom hänvisning till upprättande af kontrakter, äro mästare såväl som gesäller obenägna att begagna, enär de förra ej gerna vilja för längre tid fästa en arbetare, hvars skicklighet och ordentlighet de icke på förhand känna, och om behofvet af hvars biträde, under en längre utsträckt tid, de äro ovissa. Fabriksrörelsen i Köping har under detta qvinqvennium icke gjort framsteg. Den fordna strumpfabriken drifves icke annorlunda än såsom försörjningsmedel för ett vid detta arbete invandt hushåll.
Fragan är säledes, om Verra tillägg stall göras, hwilket jag för min del fullkomligen bestrider, emedan jag anser de z Standens besiur gällande, samt emot ali ordning, at det 4.de Ständers öfwerröstade mening til Konungen öfwerlännäs. Herr k^otblieb, (^grl I?serlric. Grefwe ö/lörner har förekommit mig i hwad jag ärnade anföra^ och har efter min öfwertygelse Herr Grefwen riktigt återfört öfwerläggningen til sitt rätta ämne. Den 27 Mars. ni9 amne. Det är intet annat an Lxpecktioiien, hwar» om nu fräga kan upsta, och dest enlighet med z Stånds beflut gör densamma afwen i hufwudsaken oföränderlig. Friherre Oäerström, )acob. I fall Grefwe OzälenborF tror sig kunna pasta, at z Stånds bestut i denna fraga ej aro gällande, synes sadant wara en följd af et mistsörstand om Grundlagen, och kan til ingen ting annat leda, än at Herr Grefwe» wander sig derom til (?c»u8tttuuon8 - Urssottet. I afseende ater pa hwad Herr Grefwen yrkat, at det 4:de Standels särflildta mening i kxpeclitionen borde inflyta, finnes intet spar i Grundlagarne ril ec sadanr Lxpeclitionssatt, och jag tror det wore stridande mot den aktning och helgd, som at et Riksens Ständers lagligen fattade beflut bor förwaras. Sa wida meningen med en Lxpeclition är, at i underdånighet lemna Hans Maj:t kännedom af Riksens Ständers tanka öfwer er ämne, som warit föremål förderas öfwerläggningar, är det wäl nödwändigt, at da Vesta tankar warit stridiga i mål som fordra alla 4 Standens sammanstämmande beflut, alcsammans ril Konungen öfwerlemnas til uplysning om et sadan! förhållande.