Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den epok som Ständerna talar om leddes av en upplyst och mild styrelse. Men de yttre förhållanden uppväckte fasor. Europa hotades med inskränkning, folken med träldom och bojor. Även Sverige var nära att röna dessa ofantliga företags följder. Utan anledning från landets sida hade handeln blivit våldförd, snart blev Pommern utan krigsförklaring intaget. Deras Majestäter insåg faran och avvärjde den. Kongl Maj: ts ålder hindrade honom att själv i avlägsna länder möta krigets faror. Han ersattes av kronprinsen, redan känd bland Europas härförare. Han eftersträvade inte äran, utan endast en rättvis och värdig seger. Mänsklighetens och den allmänna frihetens sak segrade och Sveriges urgamla vapenära bekräftades och förnyades nästan utan uppoffringar. Våra krigare återvände nästa fulltaliga till fäderneslandet. Hur annorlunda var det som träffade deras bröder under den förra regeringens krig. Under denna allmänna strid för nationernas rättigheter glömde deras Majestäter inte Sveriges enskilda åligganden och den fördel föreningen med Norge skulle innebära. Genom oförutsedda händelser måste de nu gripa till vapen än en gång, men vid första anledning till fredliga tänkesätt funno norrmännen mildhet och försonlighet i Deras Majestäters hjärtan. Det var den största ära att frivilligt hälsas som ett fritt folks lagliga konung. Hans Majestäter har under dessa år aldrig avbrutit sina landsfaderliga omsorger. Sådana är de välgärningar som skett sedan senaste riksmötet. Rikets Ständer vill i Svenska Folkets namn framföra deras livliga och vördnadsfulla tacksamhet. Svårligen kunde någon vänta, att denna epok skulle utväljas till riktande av vissa förmätna, fastän maktlösa försök att skada landet. Ständerna har hört att f d konungen, Gustaf IV Adolph i Tyskland utspritt en s k protestation, där han söker göra sin sons rättigheter gällande. Ständerna har inte fäst något avseende vid den. Även i allmänna tidningarna har yttrande funnits införda, där man kunnat förmoda att någon främmande makt tillerkänt sig rätten att lägga sig i ett fritt och självständigt folks inre. Deras Majestäter har inte fäst någon vikt vid dessa obetydliga försök, utan endast förbigått dem med tystnad. De har varit övertygade om att Svenska Folket eller Dess Ombud skulle beivra minsta handling stridande mot Deras Högheter.
Utdr, d.tjDec, litt, S. D. Hemitterade* till Stais* samt Allmänna Besvärsoch Oecono• mie-Vttkotten : i:o C. G. Fahlanders från Stora Kopparberg* Län Memorial, rörande anslag af Allmänna Medel för väg-anläggningar och Canal-arbeten inom berörde Län. 3:0 Carl Ericssons från Vermlands Län Memorial, om aaslag af Allmänna Medel, till anställande och underhållande afen Lä* kare inom Frykdais och Elfdals Härader i Vermland. 3:0 Eric Norbergs från Vesterås Län Memorial , om indragning eller upplåtande p& Entreprenade af Strömsholms Stuteri m, m. Banco - Utskottet: Anders Nilssons från Vermlands Län Memorial , angående förlängning af omsättningstiden för lån i Rikets Ständer* Banco Discont-» erk. LagUtskottet: l:o Johan Olssons frän Vesterås Län Me» moria!, rörande inrättande af Förmyndare-Kamrar på landet. Prot. Ut dr. d. »3 Dec, tsag. 319 3:0 Johannes Anderssons fran Upsala Län Memorial, med förslag till ändring i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning den 9 Februarii 18°3, angående Stängselskyldigheten. 3:0 Lars Ericssons från Gefleborgs Län Memorial, angående inrättande af För* liknings ■ Domstolar. Allmänna Besvärsoch Oeconomi» - Ut slottet; I:o Vice Talmannen J0n Jonssons Memorial, om inrättande af en Police-magt på landet, till förekommande af vanar. ter och sedeförderf. S:o Jan Eric Janssons från Vermlands Län Memorial, angående en förändrad grund för Väg - och Erohållnings skyldighetens fördelning. 3:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, den 13 December, an. gående Dykeri-Verket. 4:0 Anders Danielssons från Elfsborgs I/än Memorial, angående undersökning om Presterskapets löningsvilkor. 5:0 Garl Bergmans från Gefleborgs Län Prat.
Man ser, i den förra af dessa bägge skrifvelser, att Thorild ej utan otålighet väntade Konungens hemkomst, och i den sednare, att han derpå, eller i allmänhet på Konungen, hade byggt någon viss särskild förhoppning. Vidare upplysningar om hans nya planer lemnas oss i följande trenne bref; som väl äro utan datum, men enligt all sannolikhet blifvit skrifna under sednare hälften af denna sommar. – Den ”supplik”, hvarom talas i det första, åsyftade förmodligen någon förlängning af det Hvitfeldtska Stipendiets åtnjutande185; och vid detta tillfälle synes Konungen hafva yttrat sig med ordalag, som uppmuntrade – kanske till och med föranledde – supplikanten, att snart derefter frambära den större önskan, om hvilken de bägge andra brefven handla. Till Rosenstein. Drottningholm, hos M:r Gassin Urmakare, strax vid Casernen. 1) Min Nådige Herre! – Jag hade den olyckan, att ej få M. N. Herres bref förr än fredag afton; och jag beslöt genast att resa ut. Konungens bifallande har lifligen gladt mig; men ännu mer M. N. Herres tänkesätt för mig. I så stora det Allmännas öden, hör jag bägge partierna kalla M. N. Herre en ”ärlig man”; och denna karakter är redan både antik och sublim. M. N. Herres rena och sanna vältalighet har jag sjelf sett vara både känd och ärad i Frankrike och i England. Och då jag tillika tänker på denne M. N. Herres vän186, som var hög nog, att ännu i själen känna detta gamla devovere se pro patria: så finner jag, på engång, en ära och ett lifligt nöje i att vörda M. N. Herre. Jag, för min del, har lärt: att om Verldens allmänna herrlighet, som det synes, är en enda stor lögn, – så är Englands förträfflighet spetsen af denna lögnen. Hvad jag förr ej kunde vara, det är jag nu: lycklig af mitt fäderneslands både gamla och nya höghet.
Alla inom länet befintliga större broar byggas och underhållas af kommunerna, och 3 sådana hafva under perioden blifvit ombyggda. Vid qvinqvenniets slut funnos i länet 3 färjor, den ena öfver Torrvarpssund i Grythytte socken, der färjpenningar erlades med 12 öre för häst och åkdon, den andra öfver Hammars lilla färjesund i Hammars soc Tab. Litt. 0. Trafiken å Örebro—Arboga och Örebro—Nora jernvägarne åren 1858—1861. 1858 1859 Skilnad mellan 1858 och 1859 årens trafik 1860 Skilnad mellan 1859 och 1860 årens trafik 1861 Skilnad mellan 1860 och 1861 årens trafik » » 1858 och 1861 » » P a s s a g e r a r e. Inkomst af Lustresor. Krdr Rrmt. Afgift för Paketer, Vagnar, Hastar och Hundar samt Postoch Tillskottsafgifter. Gods och Boskap. Summa inkomst. Rrdr Rrmt. Tillökningsprocent Ira 2:a klass, klass. 3:e klass. Summa Inkomst ICdr Knnt. Gästgifverier. Skjuts. Bref befordring. Ångbåtstrafik. 21 ken, hvarest afgiften utgjorde hälften af nyssnämnde belopp, och deri tredje öfver Käckssundet i Bjurkärns socken. o A länets allmänna vägar funnos vid samma tid omkring 680 grindar, hvaraf endast ett mindre antal kom på de större vägarne. Gästgifveriernas antal inom länet utgjorde vid 1860 års slut 49, städernas och en jemlikt Konungens Befallningshafvandes utslag den 4 November 1858 nyanlagd gästgifvaregård vid Elfhyttan i Nora socken deruti inberäknade. Inom Carlskoga socken har Nolby gästgifveri blifvit, i följd af Konungens Befallningshafvandes utslag den 18 Mars 1858, flyttadt till vestra Kedjeåsen.
Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 17 afgifne, och den 6 derpåföljde April eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående Herr von Qvantens anledning till anmärkning vid behandlingen af frågan om jords afsöndrande. Herr von Qvanten, Carl: Jag hade ej trott, att StatsSecrcteraren Danckwardt ha - 33 H. i»* i8o Den 17 Julii e. m. de bordt så behandla frågan, men sedan ConstitutionsUtskottet ansett åtgärden riktig, och Rikets Ständer bifallit hemmansklyfningen, får jag åtnöja mig dermed. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställd Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att lägga ConstitutionsUtskottets berörde Memorial till liandlingarne. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne ConstitutionsUtskottets den 28 sistledne Mars under N:o 18 afgifne, samt den 6 derpåföljde April e. m. på bordet lagde, Memorial, angående DomProsten Lidmans anledning till anmärkning, i afseende på behandlingen af målet rörande Kyrkoherdeval inom Torpa Församling. Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 3 r sistledne Mars under N:o 19 afgifne, och den 24 derpåföljde April e. m. på bordet lagde, Memorial, angående RiksdagsFullmäktigen Anders Danielsons anmärknings-anledning, med afseende på Rotéringsjemkningen i Jemtland.
Allt det der är i din själ, oskyldige enthusiast; men hvar annars? Dröm likväl Du! drag mig, lyft mig på vänskapens vingar, med Dig in i odödligheten. Innan du hinner fram, är detta stoftet, som du såg och älskade, försvunnet! Min värd är utkommen. Jag var den förste, som i hans husdörr mötte honom. Jag förde honom upp till frun. Denna fläcken af jorden var lycksalig – som din himmel! – Jag bor nu längst ute på Kungsholmen; på Mälarens strand; omgifven af skogar, enslighet och den Vises sällhet. Ännu ingen condition – icke engång engagerad – men icke i nöd. Jag lefver af Franska och Italienska. Så länge väntar jag helst på ett hus, ur hvilket jag strax kan gå in i en liten syssla. Denna philosophien är i synnerhet Biskop Vingårds, som öfverhopar mig med godhet. Således – ännu epikuriskt sorglös, liksom i Lund; men mera säll här, inom dessa tysta skogars förtrolighet, dessa Mälarns vikningar, än på Skånes rika öckenfält. Stockholm den 18 Maj 1781. — Jag åtager mig ditt försvar. Dårar, som våga angripa en Christens känsla! Hans begrepp kunna vara origtiga; hans känslor äro alltid heliga. Fortfar, fortfar! Tala för mig oftare om dina öfvertygelser! Det är i dem något så oskyldigt ömt. Det upplöser min själ i minnen af fordom. Ack! dessa skogarne hafva återfört min inbildning till Eos’ dagar. Jag vill ha en Gud och ett Paradis åter – dina Förvillelse, ja; men full af ljufhet! Magister B** är en Politicus. Jag skall hålla honom varm. Fåfängelig, fjäskar han och springer för enhvar, som har nog begrepp att se hans svaga. Icke elak: blott oförädlad, och till hälften slug. Så mycken enfaldighet till så många finesser! – Tro aldrig, Arist, att en Politicus har mer än ett halft vett. Du, du har tusen gånger mera sann slughet, än tillhopa alla dessa illistiga barnen. Ära och Förstånd – det, det är Politik! All annan är en ömklig småklokhet, som följes af misstroende och förakt.
Efter den tröga julaftonen på » föreningen » kuska vi vid midnattstid ned för Corso, fyra man i en nattligt anspråkslös vagn, genom virrvarret af folktomma gränder, förbi Trajani kolonn, där Petrus med himmelrikets nycklar vaktar mellan de båda J - Mpn Mämnunp * i m s b ^. - 4 ^ ^ ^ -. m " ' * 4ÉM£ '. !e co » espressione. I S i I — fe - Ö Ped. tj: J - s » — » - rf: 3 2 1 te — P I Piano. A N D E. E E. Ped. •ts&gt; Ped. « - t &lt; &amp; Ped. # Ped. - I * - Ped. # Ped.:J; Ped. ses Ped. - — « 4±H Ped. Ped. 1 * Ped. jt-i Ped. Å — i T i,. Ped. Bekommenderar sitt stora och välsorterade l ä g e? af moderna Höstoch Vinter-Dame-Kappor t i l l h ä r pä. platsen lägsta pris. O B S. J Besuoius. (Ur Sommarferien. portföljen.) Skiss af Wilma Lindhé. (Forts. o. slut fr. sid. Både far och mor hade åldrats. Hon såg det, men nändes ej säga, hvad hon tänkte. Hon kom strax in i arbetet, in i alla bekymren och farhå- gorna, s o m hade hon aldrig varit borta, o c h när hon såg, hur väl hon behöfdes, och hvilken glädje hennes ankomst väckte, tackade hon Gud, för att hon kommit, o c h glömde, att något sådant s o m badorter fanns till i världen. Hvad hon däremot ej glömde, var äfventyreti skogen. Att möta en ung vacker man, när man omedvetet väntat en vedhuggare eller bonde, var i sig själft något märkvärdigt, och så hans sätt, så enkelt, naturligt, och ändå vördnadsfullt. » Lilla barn » hade blifvit ett smeknamn, som hon ibland gaf sig själf. Hvem var han?
Rö; rande Herr Noréi förslag, så lyder det så, att de 60,000 tunnorne skulle användas till DistrictMagaziner eller ock på annat sått för de norra JLänens behof. Der hafva vi nu detsamma, som man läser uti 1811 års bref om Magazinsinrättningen. Det behöfves då blott en ny inBtruction. Det vöre icke att upphäfva Magazinsinrättningen, men att ändra den på ett annat sätt, och att inskränka den till de norra orterna. Om man kan kalla det localt, så sträcker det sig likväl till halfva Sverige, men denna del får säkerligen samma nytta deraf, som det hela hittills haft. På denna grund anhåller jag, att Ridderskapet och Adeln icke måtte bifalla Herr Noréi, utan Utskottens, förslag, blott med den förändring, att piaescriptionstiden utsattes till j;ne år eller kanske till den 1 October 1825 > då man, innan det årets slut, kunde hafva reda på behållningarne. Herr von Hartmansdorff-. Jag instämmer hufvudsakligen med Herr Hjerta i det yttrande, han nu afgifvit, men tror mig böra tillägga att, om Ridderskapet och Adeln icke nu beslutade något dylikt, sorn Utskotten föreslagit, likväl med den modification som är i fråga, så skulle vi vid nästa Riksdag ej blott komma att debat, tera samma sak å nyo, utan äfven få uppräkna de förluster vi under tiden lidit. Så länge det någorledes bar sig med M»gazins-inrättnirigen , fortsattes den. Nu, sedan det gått olyckligt och man ej har mera penningar, hvarmed de förlo - Ven 24 öctober /- m, rade Jeunna ersättas, utan enda?t några fordringar att inkräfva, synes man vilja förfara' sä att äfven dessa, eller det enda man har qvar, likaledes skola gå förlorade. Åtminstone tyckes mig som skulle detta blifva följden , om man åt Regeringen öfverlåter förvaltningen pä samma sätt som hittills.
Drifven med tillräckligt capital och anlagd efter rätta principen, att på stor tillverkning med låga priser och hastig varuomsättning, äga sn lämpelig vinst, behöfvet den inga prohjbitioner för att på medborgarens bekostnad bära 6ig. De minst omtalta * men dock förnämsta och mest gagneliga Fabriksverk är den husväfnad som uti mångå Provincer med största framgång nu mera drifa Ve3 till millioner värde, denna fabrikation behofver inga lån, inga privilegier, blott rörelsecapital och frihet att tillverka och sälja. Det finaoce-systtm som 18 18 infördes, har undanryckt Landtmannattäringar cn betydlig del fa Ben 28 Junti c. m„ 677 v de nödige capitalerna, och hoppet, att återse dem i omlopp, är, som jag frugtar, gansk* ringa; friheten i tillverkning och försäljning afundas af Fabriksägare, som äfven häruti skulle önska sig monopolium; jag behöfver ej derpå åberopa annat bevis än det behandlingssätt, som nyligen blifvit följt emot Gårdfarihandel, hvars idkare dock äro de största ProvinceFabricateurer och hvilkas tillverkningar i värde torde kunna mäta sig med alla KlädesFabrikernas. Dessa ProvinceFabricateurer vill mar» med allvar förstöra, för att förekomma deras Lurendrägerier, på det att denna Näringsgren hvaruti Fabrikerne äfven någon gång med för^ del i stort deltagit, hvarpå bevis ej fela, ea-i sam må tillhöra Städernes Borgerskap. Jag har hört anföras i att handeln skall vara de öfrige näringarnes tjenare, men anser detta origtigt; en vig regering gynnar ingen näring på den andras bekostnad, upphäfvec Big ej till deras förmyndare, utan lemnar dem all den frihet till deras utveckling som står tillsammans med det allmännas väl och enskiltas säkerhet för välförvärfvad egendom; jag säger välförvärfvad och anser ej den e gendom vara sådan, som skall förvärfvas genom monopolier på andras bekostnad
Endast derigenom i ulöfningen af straffinakten fritt från hämdbegärels inflytelse; hvarförutan frihetsstraffen bäst kunna lämpas efter brottens olika storhet, och således i användandet närmast leda till rättvisa, som bör utgöra grundtanken i all lagstiftning. Då liar ofvan yttrades, att frihetsstraffen icke äro främmande för vår lagstiftning, men att deremot eu märkbar olikhet röjer sig i afseende på beskaffenheten emellan de nu brukliga och de föreslagna, torde eu blick böra i förbigående kastas på arten af de förra, innan Utskottet öfvergår till bedömande af de sednare. 1734 års lagstiftare hafva mycket sparsamt anvåndt frihetsstraff, såsom sjclfständiga straff. Genom sednare lagar hafva de emedlertid blifvit utsträckta till flera brott; men hmstiftningen liar i afseende på verkställigheten blott föreskrifvit frihetens förlust med arbetstvång. Skilde med afseende på kön, hafva fäimarne eljest i allmänhet lefvat tillsammans; och det fÖrderfliga inflytandet af denna sammanvaro har icke undfallit någon. Högljudda klagomål hafva deröfver hörts och Rikets Ständer hafva redan tillförene fästat uppmärksamhet på nödvändigheten att afhjelpa detta onda. Samma bittra erfarenhet har äfven i andra himlar hlilvit gjord, der man an vanill samma system. "Ett sådant fängelse”, yttrar en djupsinnig författare, ”utgör en skola, der brottet inhemfas genom långt verksammare medel, än de, som någonsin kunna användas att bibringa dygd och goda uppsåt. Ledsnad och hämd förestå denna fÖrderfliga uppfostran, och all täflan eger blott ett mål: brottets utveckling. Den mindre förhärdade sträfvar alt upphinna den un st brottslige, clen vildaste meddelar de öfrige sin vildhet, den falskaste sin slughet och den osedligaste sin liderlighet. Det som mest orenar hjerta och käiisloi, anses som lörtviflans enda tröst. Förenade genom ett samlählt intresse, biträda fångar ne hvarandra att utplåna hvarje spär af åmmr eller skam.
Postmedlen till 575,000: Charta-Sigillata afgijten till 500,000: och Bränvinsbrän nings afgijten till 670,000: eller tillsammans till 5,456,000: Såsom Restantier beräknas, jemlikt Stals-Ulskottets, i afseende på beräkningen häraf, bifallna Inkomst-betänkande 155,000 Då nu sammanräknade beloppet af dessa ärliga inkomsl summor, utgörande .. 10,059,430: Stals-Ut-holtels Memorial\ IV:o 3o4• 3 »fdrages från den förut uppgifna summan af Riks-Statens utgiftstitlar, så visar sig, att den brist, eller skillnad emellan ifrågavarande statsinkomster oell statsutgifter, som genom allmän bevillning måste fyllas, utgör R:dr 1,325,360: — —• Dock som, enligt hvad Bevillnings-Utskottets Betänkande utvisar, deri af samma Utskott uppgjorda beräkning öfver Stats-Verkets inkomst af tullmedlen, till en del, är grundad på de förhöjda införselsafgifter, Rikets nu församlade Ständer beslutat, men bestämmelserna angående, dessa ökade afgifter, icke loide komma att under innevarande års lopp tillämpas; så och enär följaktligen den häraf förväntade och beräknade tillökning i tullinkomsten ej lärer uppkomma förr, än från och med nästa år, torde den beräkning af tullmedlen, Bevillnings-Utskottet föreslagit, dessförinnan icke böra vidtaga; hvaremot, såsom Stats-Verkets inkomst af nyssnämnde medel for innevarande år, endast synes böra beräknas ungefärligen enahanda belopp, som denna inkomst under de sednare åren utgjort.
M:s nåd. propos., angille särskilda jemkningar uti det af K. M. och R. St. antagna mynt-system. Ilr Aminoff, Joli. Fredr.: Jag hade önskat att man på detta rum, så litet som möjligt, vidrörde andra staters inre förhållande, utom i högsta nödfall, synnerligen under sårande uttryck. Men då dessa staters förhållanden inom sig måste tagas i beräkning, är första vilkoret, att hvad man anförer, öfverensstämmer med sanna förhållandet, annars blifver man ej trodd framdeles. Man bör upplysa, ej missleda omdömet, sä framt man vill att hvad man anför, skall göra behörig verkan. Här har blifvit på f. m. af en talare yttradt, att införandet af decimal-räkningen i ett land som under flere århundraden stått uti närmare förhållanden till Sverige, icke vore något bevis att detta räkningssätt af allmänheten godkändes; emedan, i annor händelse, en aflägsen vistelseort förestod de missnöjda. Mig är det obekant, om denne talare haft någon närmare eller direkt beröring med ifrågavar. land, hvarpå jag dock tviflar, ty då hade lian erfarit motsatsen af hvad han anförde, och att ingen, utan lagligen dömde missdådare, gjort promenaden från detta land till den aflägsna vistelseorten. Om milt vitsord har någon betydelse, så får jag tillkännagifva, att jag nyligen besökte detta land, hvilket talaren åsyftade, samt fann en allmän belåtenhet öfver decimalräkningens införande ja ända lill den grad, att allmogen önskade, att den förra r:gds-räkningen, som derstädes var vanlig, aldrig måtte funnits. Vill man sak, så måste man också vilja medlen. Och säkraste medlet är, enligt min tanke, att, till införande af decimal-räkningen, inora Sverige, Den 4 SI a r s e. m. 41 man antager r:drn r:gds såsom enhet, hvarigenom ingen rubbning uppstår i de allmänna och enskilta penningeförhållandena. Jag inslämmer hufvudsakligen uti de talares åsigter, som önska bifall till Utsk:s betänk.; men skall ej motsätta mig en återremiss, om R. o. Ad. skulle så för godt finna.
S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af LagUtskottets d. 31 sistl. Maji, under N:o 96, afgifne samt d. 25 sisth Junii efterm. på bordet Iagde Betänkande, angående yrkad ändring uti Kgl. Förordningarne d. 24 Aug. 1813, emot Fylleri och Dryckenskap, samt den 20 Dec. 1815, i hvad denna sednare angår laga Domstol, för åtal mot oloflig brännvinsförsäljning; blef samma Betänkande, i anledning af åtskilliga Ledamöters dervid gjorde anmärkning, till Lagutskottet återremitteradt. S. D, e. m. Då nu ånyo föredrogs Lag. 404 Prat. JJ. Jr. d. 2 ffulii 182-3* Utskottets d. 4 sistl. Junii, under N o 98 afgifne, samt d. 25 i samme månad, e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets d 53 sitsi Febr. under No 2, meddelade Betänkande, om tiden inom hvilken hinder för lysning och ägtenskap böra anmälas eller styrkas: blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget. Från Ilögv. PresteStåndet. S. D. f. m. Till Stats-Utskottets Betänkande : N:o 238, I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om StatsWerkets tillstånd och behof under RiksStatens Första HufvudTitel, lemnade Ståndet sitt bifall. S. D. f. m. Bifölls, vid förnyad föredragning, Lag samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande No 83, öfver yrkade utvägar, att förekomma lösa, men arbetsföre, personers kringstrykande och bettlande i skydd af de Pass, som i ett elier annat hänseende, samt i stöd af Prot. Vtdr. d. a Julii 1823.
Maj:ts nu skeende framställningar, kunna varda anvisade, utan Kongl. Maj:ts nådiga samtycke, af Rikets Ständer förändras, det då skall ankomma på Kongl. Majit att förordna, det förstnämnde inkomster ånyo skola enligt nu gällande sladganden uppbäras. Vidkommande derefter ersättnings-anslagens bestämmande, så, enär de olika uppbörderne äro af särdeles skiljaktig beskaffenhet, vill Kongl. Majit för 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 27. hvarje titel i detta afseende framställa det förslag, hvartill omständigheterna kunna föranleda; men för de fall, då anslagen anses böra utsättas till visst kontant belopp, lämpadt efter hvad inkomsterne utgjort under en förfluten tidrymd, anser Kongl. Maj:t förhållandet under de sista tio åren, för hvilka riks-hufvudböcker äro afslutade, eller åren 1839—1848, i allmänhet böra tagas till grund; för hvilket ändamål, enär de af kommitterade uppgjorda beräkningar icke sträckt sig längre än till och med år 1844, nödige uppgifter ifrån Statskontoret samt, hvad Amiralitets-Krigsmanskassan angår, från samma kassas Direktion blifvit infordrade. Kongl. Majit går nu att, jemte hänvisande till den fullständiga utredning af ämnet, som förekommer uti Statskontorets samt kommitlerades för beskattningsväsendets förenklande afgifne utlåtanden, för hvarje af de ifrågakomne uppbördstillarne föreslå de åtgärder, som, med tillämpning af hvad, i afseende å hufvudfrågan, här ofvan blifvit anfördt, lämpligen synas böra vidtagas. l:o. Passevolance-rnedel. a) Mötespassevolance-afgiften har, sedan Rikets Ständers nu ifrågavarande hemställan gjordes, upphört, hvaremot, till bestridande af dermed afsedda utgifter, anslag blifvit å Riksslaten anvisadt; hvadan någon åtgärd i denna del numera icke erfordras. b) Fouragepassevolancen anser Kongl. Majit utan olägenhet kunna bland Statsverkets inkomster ingå, emot anvisande af motsvarande kontant anslag.