Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under vexlande öden hade det lilla hemmet och skolan för döfstumma sålunda fortgått i snart trenne år, derunder undervisning och vård lemnats åt 15 döfstumma barn, deribland 7 helpensionärer, G från landsorten och de öfriga från hufvudstaden; och hafva motionärerne, hvilka, sedan skolan nu inflyttat i en rymlig och särdeles lämplig lokal samt erhållit ännu en lärare, ansett denna läroanstalt, på sätt äfven ett af föreståndaren för Ailmäuna Institutet för blinda och döfstumma utgifvet, af motionärerne bifogadt intyg vitsordade, vara fullt ändamålsenligt ordnad och motsvara en förberedande skola för döfstumma, hemställt, att, för densammas fortgående i ostörd verksamhet samt för beredande af tillfälle att derstädes meddela uppfostran åt ett större antal af ifrå gavarande vanlottade barn, Rikets Ständer, till understöd för Mamsell Berglinds nämnda barnahem och skola för döfstumma, ville bevilja ett årligt belopp, hvilket föreslagits till 3,000 R:dr af förstnämnde och till 1,500 R:dr af sistnämnde motionär, med hvilken, vid motionens remitterande, flere ledamöter af Borgare-Ståndet sig förenat. 166 StatsUtskottets Utlåtande N\o 139. Onekligen finnas inom samhället ålskilliga inrättningar och företag, hvilka, ehuru åsyftande att bereda fördelar åt det allmänna, likväl äro af sådan beskaffenhet att desamma bäst lämpa sig för oell uteslutande höra främjas och uppehållas af den enskilda omtankan och välgörenheten och för hvilka Statens medel således icke böra tagas i anspråk. Från denna allmänna grundsats måste dock någon gång undantag göras och tiil dessa synes med skäl kunna hänföras den barmhertighetsanstalt, hvars understödjande från Statens sida nu af ofvanbemälde motionärer påkallats.
Anlägga vi deremot den första jernbanan i en fruktbar 234 Den 23 September f. m. nejd, med rika källor till naturprodukters frambringande, hvilken nejd är närbelägen rikets förnämsta handelsstad, så att dess produkter för en billig transportkostnad kunna utbringas på verldsmarknaden, skall företaget' ulan tvifvel snart bära välsignelserika frukter och ropet emot dess olämplighet snart tystna. Man har vidare sagt, att en jernvägsanläggning i Småland skulle höja egendomsvärdet derstädes och att fördelen af en jern bana i denna riktning derigenom skulle visa sig. Della är en sanning, men denna sanning bevisar ingenting positifl. På samma sätt höjes en egendoms värde derigenom att en landsväg anlägges invid densamma. Att höja egendomsvärdet i Småland kan väl aldrig åberopas såsom eli skäl, hvarföre en jernväg företrädesvis der bör anläggas! Den egentliga fördelen skulle då egentligen tillskynda Skäne. Om vi kasta en' blick på kartan, så se vi, att denna provins på 3:ne sidor kringflytas af hafvet. Skånes medelbredd är circa 8 mil, då deremot Westergölhlands medelbredd är nära 16 mil, således ungefärligen dubbelt så mycket som Skånes. Detta mätte väl mera än allt annat visa, att Skåne är af naturen särdeles väl gynnadt, äfven i afseende pä lätta kommunikationer. Då dertill kommer, att Skåne är ett slättland, hvilket i och för sig medför lättare transport, än ett högland, sä torde skälet, hvarföre Skäne ur billighelssynpunkl framför hvarje annan provins i Sverige skulle förses med jernvägar, förfalla. Billigheten skulle grunda sig derpå, alt Skåne har så dåliga landsvägar. Nå väl! Må Skåne förbättra sina vägar! Skåne är landets rikaste provins och billigheten torde icke fordra, att det öfriga fattigare landel skattar lill Skåne, för att delta landskap först af alla må komma i åtnjutande af ett fortskaffningsmedel, som ytterligare skulle förhöja dess rikedom. Dessutom har Skåne redan fått en ganska betydlig del af de 500,000 R:dr, hvilka vid sednaste riksdag af R. St. lill vägförbällringar, beviljades.
Utskottet öfverlemna» att i afseende derpå vid hvarje riksdag vidtaga de anordningsr som för tillfället finnas vara de tjeniigaste, likväl genom ett i ofvan omförmälda kontrakt infördt förbehåll, träffat aftal derom, att, i händelse detta tryckningsarbete anförtros åt samma boktryckare, sorn förbundit sig att öfvertaga tryckningen af Ridd. o. Adelns protokoll, honom åligger att emot samma betalning, sorn för de sistnämnde blifvit betingad, verkställa jemväl tryckningen af Riddarhus-Utskot-^ tets Utlåtanden. Utskottet, som för sin del icke finner något att erinra emot de af lliddarlius-Direktionen afgifua ofvanomlormälda förslag Bil. till Uiiglofl. Ridd■ o. Ad:s prot. vid 185!) års Riksdag. 1 2 Riddarhns-Utskottets Utlåtande N:o I. samt jemväl anser lämpligast att, i likhet med hvad vid sednaste riksdag iakttogs, tryckningen af Utskottets utlåtanden med bilagor verkställes på enahanda sätt, uti enahanda format och till lika antal exemplar sora tryckningen af Högloft. Ridd. o. Adelns protokoll, samt öfvertages af samma boktryckare, med hvilken kontrakt angående sistnämnde tryckning blifvit afslutadt, får fördenskull vördsamt tillstyrka: att Höglofl. Ridd. o. Adeln täcktes godkänna de af Riddarhus Direktionen i båda förstnämnda hänseenden vidtagna åtgärder. Stockholm den 7 November 1859. På Riddarhus-Utskottets vägnar. TÖNNES WRANGEL. W . F. Dalman. Hörsamt Memorial. Enär jemlikt 10 § af den för Riddarhus-Direktionen utfärdade Instruktion, det åligger Direktionen att, vid början af hvarje Riksdag, genom Riddarhus-Utskottet, till Höglofl. Ridderskapet och Adeln inkomma med förslag, huru tryckningen af Ridderskapet och Adelns protokoller må lämpligast och med största skyndsamhet kunna verkställas, får Direktionen härmed vördsamt föreslå, att under nu började
Ifrån nya Organisationens början bestämdes dessa löner till 2,500 R:dr B leo för den ene, och 2000 Riclr B:co för den andre, en olikhet, som jag högeligen önskade måtte upphöra, i synnerhet som den af desse Embetsrnän, Den 3o December e. m. sorn förestår det mäst sysslogifvande Departementet, har minsta lönen. Ifrån och med 1825 hafva för öfrigt lönerne för alla grader af Tjenstemän och Betjente blifvit så reglerade, att de stå i någorlunda förhållande till hvars och ens hilliga behof. Följden häraf har också blifvit den, att ett bättre urval af denna personal kunnat götas, än fordom var möjligt, Motionären Synes påstå, att Tulltjenstemännen sysselsättas vid Tullkamrarne med onödigt skrifvande. I anledning deraf får jag upplysa, att sannolikt ar det mindre skrifveri vid Svenska Tullverket, än vid andra Staters, i synnerhet numera, sedan GeneralTullstyrelsen i år borttagit det återstående öfverflödiga deraf, genom afskaffandet af douppletter på åtskillige handlingar, hufvudsakligen vid förpassningsverket: ytterligare minskning i skrifveri-göromålen uppkommer äfven, sedan nya förslaget till förpassningSstadgan gillats, och satts i gång, och jag tror svårligen, alt något då återstår i detta fall, som tål förminskning. t Motionärens ide att ställa den ena Tullkammaren under den andra, tror jag ej vara lämplig. Den ena Tullkammaren anser sig lika god som den andra, och en gradation ibland förmän och underlydande mäste äga rum. Dessutom tror jag, att ju 438 Den 3o December e. m. mera alla Tullkamrar stå directe under CentralStyrelsens uppsigt, eller den som iLandsorterne representerar denna Centralstyrelse, jag menar DistrictsChefen, desto bättre bålles controll öfver deras tjensteutofning, År 1824 inrättades TullDistrictChefer i 6 serskilta
»Uppför dig så, som det anstår en grefvinna Dohna, eller jag måste be min mor tukta dig som ett barn.» »Gör med mig hvad du vill!» Då föll grefvens dom: »Min mor har bedt för dig. Därför får du bo kvar här i mitt hem. Men hädanefter är det hon, som befaller, och du, som lyder.» Se botgöringens väg! Den unga grefvinnan är vorden den ringaste af tjänarinnor. Hur länge, o hur länge? Hur länge skall ett stolt hjärta förmå böja sig? Hur länge skola otåliga läppar kunna tiga, hur länge en häftig hand hållas tillbaka? Ljuf är förnedringens uselhet. Medan ryggen värker af tungt arbete, är hjärtat stilla. Till den, som sofver några korta timmar på en hård bädd af halm, kommer sömnen okallad. Må den äldre kvinnan förvandla sig till en ond ande för att kunna plåga den unga nog. Hon tackar sin välgörarinna. Ännu är ej det onda dödt inom henne. Jaga upp den sömnhungriga klockan fyra hvarje morgon! Lägg på den ovana arbeterskan ett orimligt dagsverke vid den tunga drällväfven! Det är godt. Botgörerskan har måhända ej kraft nog att själf svänga gisslet med tillräcklig styrka. Då den stora vårbyken kommer, låter grefvinnan Märta henne stå vid baljan i tvättstugan. Hon kommer själf för att se på hennes arbete. »Vattnet är för kallt i din balja,» säger hon och tar sjudande vatten ur en gryta och slår öfver hennes bara armar. Kall är dagen, då tvättkvinnorna måste stå vid sjön och skölja kläderna. Stormbyar brusa fram och öfverhölja dem med snöblandadt regn. Drypande våta och tunga som bly bli tvättkvinnornas kjortlar. Hårdt är arbetet med klappträdet. Blod spricker fram under de fina naglarna. Men grefvinnan Elisabet klagar ej. Prisad vare Guds godhet! Hvar har botgöraren sin sötma, utom i lidandet? Gisslets taggiga knutar falla mjukt, som om de vore blad af rosor, på den botgörandes rygg. Den unga kvinnan får snart veta, att Gösta Berling lefver. Den gamla har blott velat narra henne till bekännelse. Ja, hvad mer? Se Guds väg! Se Guds styrelse!
– Du menar, att, ifall det är uppoffring, så måste den ena parten vidkännas henne, och du menar att hvarföre skall det just vara jag? – Ja så menar jag. Du tycks i denna sak ha trögare fattning än en skolpojke. Jag måste ju ordentligen stafva för dig. – Kanske vore det bäst att jag begrep än mindre. – Än en sak, Emil. Hon har ju djupt förolämpat dig, hon har sagt dig sådana saker, som jag tror ingen annan qvinna sagt dig. Har du då ingen känsla af stolthet? Kan du likgiltigt smälta allt sådant? Har hämnden för dig icke det minsta behag? Vi finna, att vissa häftiga och oädla passioner, härtills slumrande hos Emilie, i hast förvandlat henne till en ganska slug och öfvertalande intrigant. Hvad hennes sist anförda ord beträffar, hade hon visligen sparat dem till sist, emedan hon kände, att hennes värde bror hade en god portion fåfänga, den det var godt att reta, i händelse han vore mindre beredvillig. Dessa ord gjorde äfven på Assar en behörig verkan. Han svarade intet, men han suckade. Då sade Emilie: – I morgon hinna vi tala mera. Det kan vara bäst Emil, att du nu lemnar mig. Det hade varit en ganska lycklig idé att afbryta ämnet, just när hon gjort det största intrycket, men så klok hade Emilie kanske ändå icke varit. Saken var helt enkelt den, att hon såg Harald kasta sina ögon på henne och hoppades, att han skulle stiga fram till henne och skänka henne några ord. Så gick det äfven. Harald såg på henne temligen forskande, då han utlät sig: – Det är någonting ovanligt här i Finnland att se en sådan innerlighet råda emellan syskon. Man hade kunnat säga, att ni voren ett förlofvadt par. Genast då Harald tilltalade henne, bleknade Emilie. Men hon tvang sig att småle. – Tycker magistern att det är någonting ondt deri? – Visst inte annat än i ett fall: om de låtsa en slägtkärlek, som icke finnes till i hemmet, utan blott på baler. Då är det illa. – Ja, ja; sådana fall inträffa verkligen. Jag känner några sådana syskon. Men är det inte föröfrigt något ondt deri? – Nej alldeles icke.
Det var icke en morgon, som han icke drog en suck af lättnad och belåtenhet öfver, att han icke låg i en skranglig fållbänk på något, som kallades en madrass, men som var Gud vete hvad, i ett rum, der fukten dröp utefter smutsiga tapeter, och morgonsolen aldrig letade sig in – och det fins många sådana kyffen i Stockholm. Det var icke en morgon, som han icke smågnolade af belåtenhet öfver, att han icke längre skulle upp till feberaktigt, hasardlikt arbete med hacka och spade, men att det mirakulösa var gjordt, den vises sten funnen, att den gamle försupne ölutkörarens son verkligen blifvit en nabob, som bland andra sådana slagit sig ned vid Rivieran. Ja, gubben hade sannerligen orsak nog att vara förnöjd der han låg i sängens dåsiga värma, ty han hade gjort ett försvarligt dagsverke i sina dagar. När han så vaknade på morgonqvisten och i drömmen kanske varit långt, långt borta i det oroliga guldgräfvarlägret eller i den nedrökta porterstugan å det Boarding-House i en af S. Francisco’s utkanter, der en stor förmögenhet samlats slant efter slant, var det en så makalös glädje att veta, att den tiden var förbi, förbi för så längesedan, att han till och med sjelf började förgäta den. Der lågo många skoflar mull på den kaliforniska värdshusvärdens graf och ännu fler om möjligt på den vilda guldgräfvarens – död, för längesedan död och begrafven –, nu lefde blott monsieur le consul, han hade gjort sig till rumänisk vice konsul i Mentone, den svenske naboben, om hvilken afundsjuka landsmän brukade berätta otroliga historier, om att han var en self-made man, som haft någon besynnerlig fabrik eller cigarraffär, eller hvad det nu var deröfver i vestern. Naturligtvis bara förtal för resten, för det kunde då alla och en hvar se, att han var van vid lyx och öfverflöd alt ifrån sin barndom.
Fem proc:ts årlig ränta, försedd med första inteckningen uti den afbrände tomten och den byggnad, som derå är uppförd ellerkommeratt uppföras; 5:o Enär intecknade Förbindelser blifvit till Comiterade aflemnade ifrån Lånsökande, hvilkas af Comiterade| pröfvade och godkände reqvisitioner uppgå till minst 2000 R:dr och jemna Hundra Riksdalertal, skola Comiterade äga att de erforderliga penningarne från RiksgäldsContoiret utbekomma. 6:0 Å hvarje af Comiterade lyftad summa beräknas och påföres Comiterade Fem proc:ts ränta ifrån den dag, under hvilken penningarne från RtgsContoiret utassigneras; och komma Låntagares förbindelser att förblifva under Comiterades våld och redovisning intill dess ett beviljadt lån till fulla beloppet är utgifvet; men i den mån detta äger rum och byggnader blifvit brandförsäkrade, inskickas förbindelserne till RiksgäldsContoiret, uti hvars Räkenskaper hvarje Låntagare då får sitt serskildta Conto; 7:0 När sista afräkningssumman å ett lån uttages, bör deraf innehållas och godtgöras samt på förbindelsen afskrifvas, så val den emellan hvarje uttagning upplupne räntan, som räntan å hela lånet, beräknad till den 1 Januarii nästpåföljande året, så att fi alla till RiksgäldsContoiret inkommande förbindelser räntan alltid förfaller till betalning vid årets slut eller den 3i December; ( 38 ) 8:o Skulle, af förekomne skäl och anledningar, Corniterade vid något tillfälle, finna sig föranlåtne att inskränka den först beviljade Iånesumman, och den intecknade förbindelsen, i följd häraf, komma att innehålla ett större, än det verkliga lånebeloppet, skall skillnaden afskrifvas å förbindelsen, innan den till R:gs-. Contoiret inskickas; 9:0 Sednast efter
Spens upptagit i anledn. af Hr Bråkenhjelms framställning, så har den så till vida skäl för sig, ott advocatur skulle kunna undvikas; men jag hemställer hvad i våra tider, synnerligen hvad sorn rörer den periodiska pressen, är fritagel ifrån advocatur! Advocaturen tyckes vara tidehvarfvets, om icke förnämsta, åtminstone näst egoismen, största hufvudlyte. Jag tror alt deremot icke finnes annan bot, än juryns utslag. Om någon stämmer ett dagblad för missbruk af livad sorn nu här ar under öfverläggning, så kommer juryn alt bestämma huruvida delar dagblad eller periodisk skrift, sorn begått missbruket. Allmänna begreppet om hvad som ar dagblad eller periodisk skrift, ligger klart för hvar mans blick, och den juryman, som icke är partisk, lärer ej taga miste om den frågan. Vill han vara partisk, så hjelper in - 45a D«n 3o Januari f. m. gen lag, ty jurymannen liar icke domare öfver sig, ulan hvad han säger vara brottsligt eller icke, det slår ulan appell till hans heder eller skam. Jag tillstyrker bifall till livad BorgareSt. föreslagit, samt att delta Stånds beslut måtte antagas som R. o. Ad;s gemensamma tanke, helst derigenom ett slags enhet vinnes. Sedan Hr Frih. o. Landtm, ånyo låtit uppläsa det förändrade förslag, som BorgareSt. förklarat för dess gemensamma tanke, blef samilia förslag, uppå derom framställd propos., äfven såsom R. o. Adis gemensamma tanke antaget. Då nu ånyo föredrogs Const.Utskis den 2g sisth Dec. och den 20 dennes på bordet lagda meni. N:o 74 med förslag till ändring i 2 §:n 4 morn. Tryck fr. lagen, blef föislaget antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Besvärsoch EkomUtsktns den 29 sisth Dec. och den 23 dennes på bordel lagda betänk.
Jag älskar i allmänhet att kyrkan står midt i byn, och jag måste göra den anmärkn. vid Gr. af Ugglas’s yrkande, att om jag conseqvent följer detta yttrande i tillämpning, så ligger deruti en ursäkt för de låga upgifter, som vederbör:de göra till Taxerings-Komitéen. Om jag dä fäster mig vid den första föreskriften och tillämpar den med den stränghet, att R. St:r icke vilja häfva mer än dessa 1,900,000 R:dr, om också 5 proc. af inkomsten skulle öfverstiga delta belopp, så skulle detta verkligen blifva en ursäkt för de skattskyldige, som icke riktigt upgifva sina inkomster. Men nu är emellertid förhållandet, att om den bevilln:s-summa, som verkligen inflyter, öfverstiger det belopp, som erfordras, så kommer det att rättas vid en blifvande Riksdag. Jag tillägger, att jag ingalunda förbisett hvad Hr Flach i sin motion åsyftat, men jag anser mig böra vidblifva hvad jag sagt, nemi. att det icke är billigt eller skäligt. Jag tror, att äf - Den 97 Maj e. m. 399 ven den redbaraste affärsman kan hysa betänkligheter vid alt för hvem som helst blotta sin ekonomiska ställning, oell då Hr Flach medgifvit, att omständigheter äfven för den redbaraste affärsman kunna inträffa med anledn. hvaraf han för något år icke kan vilja framlägga sina böcker, så har Hr Flach likväl, yttrat, att man vid dylika tillfällen nödgas lemna delta bevisningssätt åsido och underkasta sig den högre taxeringen, nian att vinna annan rättelse än ali denna mindre inkomst för det året skall i en framtid nedtrycka den medelinkomst, efter hvilken man skall taxeras. Jag tror icke, att det är lämpligt eller lagstiftaren, värdigt, att föreskrifva sådane mått och steg, som ovilkorligen skola förefalla förhatliga, och del är af detta skäl jag icke vägar tillstyrka bifall till motionen. Hr Prytz: Då jag hade ordet sista gången kände jag icke Hr Flachs påståenden, men i anledn. af Hr Hjärnes yttrande, förklarade jag, att jag icke skulle vara emot en äterremiss.
N-o 26 fogad reservation, med de förändringar, tillägg och rättelser, som innefattas uti bemälde ledamots vid utlåtandet N:o 36 hilagda reservation, dock med det ytterligare förklarande, att den i 48 § Regerings-Formen befintlige zifferuppstäIlning afser Riksdaler Riksgäld, äfvensom med föreläggande för Constitutions-Ulskoltet, alt, ehvad Ståndet blir om sin mening ensamt, eller icke, upprätta voteringsproposition, till frågans afgörande, genom omröstning i Förstärkt Constilutions-Utskott. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse af den 6 dennes till Rikets Ständer, angående tiden för Riksdagens afslutande. S. D. Föredrogs å nyo Cons 'i: utionsUtskottet s utlåtanden: N:o 3y, i anledning af 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 27; N.o 38j i anledning af 3:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 30: Jterremi terades, hvart efler annat, med föreläggande för Utskottet, att erforderliga voteringspropositioner upprätta; N:o 3gi anledning af 3:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 31 : Voleringspropositionerna godkändes; N.o 4° ■> 1 anledning af 3;ne Stånds återremisser å memorialet N:o 32. Voteringspropositionen godkändes; N:o 41, i anledning af Bonde-Ståndets återremiss å memorialet JV:o 34; oell iV.-o 42, i anledning af 2:ne Stånds återremisser å memorialet N.o 35: Återremitterades, livart efter annat, med föreläggande för Utskottet, att, i händelse de framställda inbjudningarne icke antagas, votevingspropositioner upprätta, lill frågornas afgörande genom omröstning i Förstärkt Conslitutions-Ulskott. S. D.
Hvad härom nämns med mera af dylik beskaffenhet. 3. mom. 5, Skulle erhålla följande lydelse: Af allt hvad sorn tryckes, vare Boktryckaren pligtig att från upplagan aftaga, och utan betalning aflemna så många exemplar, att HofCancelleren eller Dess Ombud må genast vid Prot,' Utdrag den % Februarii 1830* 1* Ulgifvandet erhålla Eif, samt ^Rikets Univereitel, Kongl. Biblioteket, Kiks-Archivet och Veienskaps-Academien Ett hvardera, i hufvudstaden sist inom Sex månader, och från landsorterne sist inom Ett år , efter den tryckta Skriftens utgifvande. Sker sådant ej, bote Boktryckaren Femtio Riksdaler. §. 4 mom. j. Orden : Författarens namn och hemvist skulle förändras till : Författarens namn eller hemvist. §. 4 mom. si Uttrycket; Röjer Boktryckare Författarens namn och hemvist, utan att Domstolen dlagt honom att dem uppgifva, borde förändras så. lundal Röjes Författaren af Boktryckare, utan att Domstolen ålagt honom att den uppgifva. §, 4 morn, 4. Skulle förändras sålunda: Utgifvare af periodisk skrift vare alltid i fråga om ansvaret, utom hvad de i 7 §. 2 mom.omförmälde allmänna Embetshandlingar beträffar, ansedde som Författare. i2 ProtfUtdrag den i Februarii 1830. §. 4. worn. 6. Borde lyda sålunda: Utgifvare af perto. disk skrift hafva ej brutit emot Författares eganderätt , då han insände artiklar eller Utdrag af andras arbeten i den upptager. §. 4. mom. 7. Uttrycket: enligt 8 Gap3 §. Missgernings-Balken borde förändras till: efter allmän Lag, säsöm för missbruk af annans namn. §. 5. niom. 1. Ordet: utsattes skulle förändras lill: stadgas, §. 5. mom. a* skulle erhålla följande lydelse: Dylikt bevis, eller motiveradt afslag, bör ovilkorligen utfärdas, i hufvudstaden inom 14 dagar och i landsorterne inom 6 vec» kor från anmälningsdagen.
Enligt fullmäktiges i Riksgälds-kontoret, vid innevarande riksdags början, till Rikets Ständer afgifna berättelse, hade det meddelade beslutet, angående ofvannämnde uthusbyggnaders borttagning blifvit verkstäldt och största delen af gårdsplatsen derefter jemnad samt besådd med gräsfrö; men den slutliga planeringen af denna plats jemte trädplanteringen å densamma, äfvensom en strandmurs anläggning vid kanalen, hade ansetts böra uppskjutas i afvaktan å afgörandet af väckta frågor om, antingen samma kanals betäckning för uppförandet af en uy bro mellan staden och norrmalm, eller en gatas anläggning längs efter kanalens vestra sida.. Sedermera hafva fullmäktige, uti skrifvelse till Stats-utskottet af den 5 nästlidne Juni, anmält, att Stockholms stads Dtätsel-kommission hos fullmäktige gjort hemställan om borttagning af det gamla och förfallna trädplanket omkring cu del af merberörde tomt och tomtens ändamålsenliga ordnande, så att densamma erhölle ett sådant utseende, sorn af omständigheterna påkallades. Redan innan denna hemställan gjordes, hade fullmäktige gått i författning om ifrågavarande planks borttagande, Utom den del deraf, sorn vöre uppförd vid södra ändan af tomten samt hindrade jordens nedrasning på dfen nedanför liggande kajen och deu öppna så kallade Riddarholmsplauen, och hvilken del af planket måste qvarstå till dess jordvallen, kunde på annat sätt betäckas, helst saknaden af en sådan betäckning skulle göra den obebyggda tomtens utseende från derinvid befintliga öppna platser ännu vanprydligare. Derjemte hafva fullmäktige* beträffande Drätsel-kommissionens hemställan, angående ordnandet af den numera obebyggda delen utaf Riksgälds-kontorets tomt, yttrat, att för sådant ändamål och för denna öppna gårdsplats försättande i ett sådant skick, att densamma motsvarade allmänhetens skäliga anspråk på en staten tillhörig och till lokal för ett allmänt embetsverk anvisad egendom uti en af de mest besökta itiat3-Vt.Ho/fih 3 Sami för öfrig! bäst ordnade och bebyggda delarne af hufvudstaden,'vore det ovilkorligen nödvändigt, att en kaj eller straudmur anlades invid nämnde kanal.