Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Axel hade icke dansat med mig under hela aftonen. När vi tagit afsked och voro i tamburen, hviskade han till mig: stackars Celia, huru går det med dig, Celia? Men jag känner det så väl: sådan som denna, är icke kärlekens början. Augustdagen. I går åter en dans, och så roligt som der, har jag icke haft. Min själ blef likasom förd på vågor, som voro af en ljuf, drömlik natur. Men när jag skulle sätta mig i släden, följde mig v. Degen ut ... han hade äfven hjelpt kappan på mig ... med den största varsamhet och delikatess hjelpte han mig nu äfven i släden ... fällen stoppade han så sorgfälligt in vid fötterna. Han var van äfven vid sådant. Sedan tog han min hand, hviskade: är Celia ännu rädd för mig? Jag svarade: har jag då varit rädd för er? Då sade han åter: kalla mig Josef, det låter bättre Men jag svarade: nej, herr v. Degen, det gör jag icke ... Då sade han intet, men när släden for af, stod han der bakpå ett litet stycke väg, och sedan kände jag någonting ... likt en kyss, som brände igenom dukarna och bahytten. Jag vände mitt hufvud om, och såg honom ila bort åt karaktärsbyggningen. Det var en lycka att min släde var den sista, och att jag med mig hade blott kusken, att han kunde blott finska och att han var enfaldig som ett spån. Knutdagen. Detta är sista dagen i julhelgen. Julhelgen, huru har jag firat den? Jag har låtit rycka mig bort af händelsernas ström! I dag har min principale en tillställning, visserligen ej tilltagen i så stor skala, som de stadigboende sockneboernas, men likväl stor nog. Det kan vara femtio personer bjudna. Jag har dragit mig ifrån salongen, för att en gång i mitt album kunna omtala saker, som äro rätt färska och som passerat rätt nyligen. Abelin var nog artig att dansa med mig nu, såsom förut. Men det plågar mig, att nödgas dansa med en man, åt hvilken jag gjort ondt. Axel dansade med mig denna gång. Bland annat som han sade, minnes jag: Lofva mig någonting, Celia! Ja, ja, goda Axel.
Men inom kort, då hyran för institutets nya lokal högst sannolikt kommer att utgå med åtminstone 3,000 R:dr R:mt (således minst 1,000 R:dr R:mt utöfver hvad sorn nu betalas), måste likväl äfven dessa 300 R:dr R:mt tagas i anspråk till att (till en del) fylla tillökningen i hyresbeloppet; och alldenstund de ej heller förslå härtill, kommer, utom det att alldeles inga medel blifva disponibla till anskaffande af för undervisningen nödvändig materiel, dessutom en brist a[ minst 700 R:dr R:mt att uppstå. För farmaceutiska institutet är det för öfrigt af största vigt att vid detsam ma må fästas skicklige och nitiske lärare; ty af lärarnes skicklighet och nit beror läroverkets framtid. Med de ringa löner, som för närvarande äro bestämda för iärarne vid institutet, kan man likväl ej hoppas att få der längre tid behålla någon lärare af mer framstående duglighet, huru stor oegennytta man hos honom än må förutsätta. Tvärtom måste motses ett tätt ombyte af lärare eller ock att institutet 392 Motioner hos Ridderslcapet och Adeln 1862. N:o 152. får åtnöja sig med lärare af mindre duglighet, — såväl det ena som det andra till stor skada för läroverket. I sammanhang härmed bör äfven tagas i betraktande att Kongl. Maj:t i nådiga Brefvet till Kongl. Sundhets-kollegium af den 26 April 1861 anbefallt Kollegium »att inkomma med underdånigt förslag till ett sådant ordnande af det farmaceutiska institutet, att det deltagande i apothekare-examen, som tillsvidare måst tillhöra det Carolinska institutet måtte upphöra» och till farmaceutiska institutet öfverflyttas. Ett sådant ordnande af farmaceutiska institutet förutsätter att dess tillvaro först måste vara mer betryggad, än hvad nu är händelsen, då Statens bidrag till institutets underhåll är beroende på apothekarnes tillskott och detta när som helst till större eller mindre del, ja t. o. m. helt och hållet kan komma att upphöra.
— Hvad beträffar hagan om bestämmande af medelpriset, för tiden intill nästa Riksdag, å spannmålen under sådane löner, som innehafvarne tillträdt före statsregleringen vid 1840 - 1841 ärens Riksdag, och för hvilken spanmål, om ock i den mån nämnde medel - 84 Kongl Majlis Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. pris jöfverstiger 7 rdr tunnan, serskild ersättning bör från allmänna Indragningsstaten vederbörande löneinnehafvare tillkomma; så har, enligt hvad Stats-kontoret, uti dess om Statsverkets förvaltning och tillstånd afgifna berättelse upplyst, riksmarkegångspriset utgjort: eller i medeltal rdr 7: 5./4; och föreslår Kongl. Majit alltså, att det pris, hvarefter ofvanberörde ersättning skall utgå, måtte fastställas till 7 rdr 5 sk. per tunna. Då, enligt hvad Stats-kontoret upplyst, de spanmålsqvantiteter, hvarför, efter de vid berättelsens afgifvande kända förhållanden dylik ersättning borde ifrågakomma, uppgå till 24,047 tunnor, skulle således det dertill erforderliga anslag, som vid förra Statsregleringen beräknades till 40,000 rdr, icke behöfva utsättas till högre förslagsbelopp än 3,000 rdr. I sammanhang med förestående framställning, i fråga om Allmänna Indragningsstatens reglering, vill Kongl. Majit slutligen föreslå, att det till godtgörande af Indelningsbrist i Jemtland uppförde belopp af 400 rdr, måtte framgent blifva förslagsanslag, i hvilket fall och då hittills å detta anslag uppkommit behållningar, som blifvit reserverade och hvaraf beloppet, enligt 1848 års Riks-Hufvudbok utgjorde 4,857 rdr 8 sk. 7 rst., det öfverskott å samma anslag, som vid nya statsregleringens inträdande förefinnes, kunde till Riksgäldskontoret öfverlemnas.
D. fter slutad läsning af Riksens Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende förordnade Revisorers särskildta Berättelser, angående Banco-, Statsoch Riksgälds-Verkens tillstånd och förvaltning, samt angående den under Kongl* Commerce-Collegii förvaltning ställde Manufactur-Discont-Fonden, och om de undersamma Kongl. Collegi disposition stående -Manufactttr-, Spinnhusoch Allmänna Arbetshus-Fonder, samt Eskilstuna Fristads-medel; beslöt Prest-Ståndet att af dessa Berättelser, hvilka redan blifvit med Vällofl. Borgare-Ståndet communicerade, den förstnämnde skulle remitteras till blifvande Banco - Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. Utskott; och <le 4 sistnämnde till Sfats-Utskottet. Ut Supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag aj Vallöf. B or g are-Ståndets Protocoll, hullet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 8 Mars I8i5> S. D. T-lpplästes och b!ef, enligt 33 §• af Riksdags-Ordningen, till Eag-Utskottet remitterad Rikssens Ständers Justitis - Ombudsmäns Einbets Berättelse af den 27 nästlidne Februari, jemte dertill hörande Bilagor. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. Utdrag af Protocollet, hullet hos Hedervärda Bonde-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 8 Mars 1815‘ S.
Bifölls vid förnyad föredragning StatsUtskottets Memorial Nio 440, rörande Pension till framlidne RiksRådet Grefve Lilliencrantz^ Dotter Friherrinnan Tornerhjelm, med godkännande af den deruti föresiagne Voteringsproposition, S„ D, f. m. Då Rag samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens betänkande N;o 15?, i anledning af Kongl. Maj;ts nådiga skrifvel* se till Rikets Ständer, angående offentlighet vid Ståndens öfverläggningar nu åter föredrogs, fann PresteStåndet, inom hvilket någre frågor i detta ämne icke blifvit väckte, ej heller vara af nöden att om sjelfva saken Prot. Vt dr. d. z Septemb. 1823. 873 något besluta, heldst Ståndet, som i den nådiga skrifveisen igenkänner ett förnyadt bevis af Kongl, Maj;ts omsorg för Grundlagarnes helgd, jcke anser densamma innefatta någon Proposition, utan endast ett nådigt tillkännagifvande, att i händelse Rikets Ständer skulle öfverenskomma om Publicité vid deras öfverläggningar, har Kongl. Majit intet emot sjelfva saken att invända, utan vill blott, att den Lag, som till Ordningens bibehållande i sådant fall ovillkorligen bör upprättas, skall Kongl, Majtts pröfning och bifall underställas, S. D. e. m, Wid förnyad föredragning af Stats och BancoUtskottens utlåtande N:o 438> angående stadgande af ny Praescriptionstid för sådane f. d, FilialDiscontlnrättningarnes skulder, sorn icke inom den förut bestämda praescriptionstiden blifvit till inlösen preseterade, Jades samma utlåtande till Handlingarne, sedan PresteStåndet redan den 14 Julii bifallit Utskottens i detta ämnet först afgifne betänkande. S. D, e, m. I anseende till dervid gjorde anmärkningar återremitterades : LagUtskottets Betänkanden N;o 152, Angående föreslagne ändringar 874 Prat.
Svenskt Banco, för att icke i räkenskaperne balanceras, ansågs böra uti årets Hufvudbok tills vidare afföras; enär ersättning derföre till ConvoyCassan icke var att med visshet påräkna, utan berodde af Eders Kongl. Majrts godtfinnande efter framdeles sig företeende omständigheter. Men när ytterligare en lika Summa af 3o,ooo R:dr Hamb. Banco, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 27 Julii 1826, för samma ( 20 ) ändamål till Cabinets-Seereteraren Friherre Lagerheim utbetaltes, och Convoy-Commissariatet då trodde sig äga anledning förmoda, det Convoy-Cassan derföre skulle erhålla ersättning, blef den med ett värde af 8a,663 R:dr 32 sk. a r:st. Svenskt Banco, uti sistnämnde års, äfvensom i påföljande årens, räkenskaper balancerad, intilldess den, enligt Eders Kongl. Majrts Mådiga Bref, af den 3r December 1829, om afskrifning af begge förenämnde utbetalningar af tillsammans 60,000 R:dr Hamb. Banco, uti det årets Hufvudbok atfördes. Rättast hade måhända varit att, intill dess, i räkenskaperna balancera äfven första hälften af denna Summa, eller de år 1828 utbetalte 3o,000 Rrdr Hamb.
Men då förslaget sista gången ogillades hufvudsakligen på den grund, att våra folkskolor då icke ansågos ännu hafva uppnått, den ståndpunkt att kunna prestera en sådan undervisning, som gjorde lärjungen nog skicklig för inträde i elementarläroverkens tredje klass, synnerligast som främmande språk förekommer redan i andra klassen; så, ehuru äfven erfarne elementarlärare uttalat den åsigt, att den främmande språkundervisningens början med mycken fördel skulle kunna uppflyttas till tredje klassen, och ehuru flera exempel skulle kunna uppgifvas derpå, att äfven en medelmåttig folkskolas meddelade kunskapsmått i öfrigt mycket väl kan uthärda en jemförelse med det uti elementarläroverkens andra klass inhemtade, vill jag likväl nu inskränka förslaget derhän, att endast första klassens läroämnen öfverflyttas på folkskolan och att derigenom besparade lärarekrafter uppflyttas till bildande af en motsvarande högre klass i de ofullständiga läroverken. Under förutsättning att det trängande bebofvet af de lägre läroverkens försättande i ett mera mot tidens fordringar svarande skick nogsamt behjertas, tager jag mig alltså friheten vördsammast föreslå: att Rikets Ständer ville för sin del besluta en ändring i öfverensstämmelse med mitt här ofvan framställda förslag samt till Kongl Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan om förslagets utförande till verkställighet. Om remiss till vederbörligt Utskott anbålles. Stockholm den 15 November 1865. J. Andersson, från Östergötlands län. No 26$ Af Jonas Andersson från Östergötlands län, om ärlig pension dt komministern Nils Ignells enka Sigrid Ignell, född Lindmark. Bland de på sednaste tiden bortgångna mera framstående män inom fäderneslandet intog utan tvifvel komministern i Catharina församling i Stockholm, Nils Ignell ett af de främsta rummen. Hans outtröttliga verksamhet för att inom vårt land framkalla ett mera lefvande intresse för mensklighetens högsta ange - 392 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Hon hade lyckats en gång, ack, skulle hon väl kunna hoppas att lyckas en gång till! Och skulle hennes mor tillåta henne denna vågade färd? Omöjligt, hon hade ju ej ens sjelf sluppit fram och skulle i alla fall otvifvelaktigt anse sig sjelf vida mer passande, än Sigrid, att försöka få tala vid hertigen. Sigrid, åter, anade att fru Metta skulle förderfva all möjlighet att vinna nåd, om hon ännu komme att göra något försök i den vägen. Sigrid kände huru fåfängt andra fruar hos hertigen försökt, att få ens begära nåd för sina män; huru hårdt de blifvit afvisade. Men huru skulle hon sjelf kunna hoppas att vinna något för sin far? Huru skulle hon ens kunna komma till Åbo? Tusende tankar svärmade i Sigrids hufvud. Natten kom och hennes pulsar, som eljest slogo så lugnt, bultade nu som i brännande feber. Hon kunde ej frigöra sig från det intryck, gummans ord gjort på henne. Kunde Annika verkligen se längre, än andra menniskor? Vore det möjligt att Sigrid skulle kunna göra något för sin far? Hon hade så ofta blifvit beskylld för att vara för mycket stillsam, för mycket rädd att framträda; var hennes tvekan nu endast en sådan yttring af hennes allt för tillbakadragna sinne? Och hon visste dock med sig sjelf, att hon icke skulle ryggat tillbaka, om hon med sitt lif kunnat återköpa sin fader. Den vanligen så tysta och stilla flickan vandrade nu omkring i oro, och det märktes grannt, att om hon än vanligen syntes mera vara sin faders dotter, så var hon icke heller utan mycket tycke af sin mor. Rastlöst vankade hon fram och åter i sin lilla kammare i månskenet. En skugga skymtade på vägen, den väckte hennes uppmärksamhet. Den kom närmare, stadnade slutligen vid hennes fönster. Det var mor Annika. Med ovanlig röst sade denna: ”Jungfru, vill du rädda din far?” ”Huru skulle jag kunna det?” ”Det vet jag icke, men jag har sett det i vatten och jag har sett det i eld, och jag vill icke att herr Erik Gustafsson skall dö. Vill du följa till Åbo, så skynda; kommer du ej nu, så är tillfället förfeladt. Tro icke att du lätt kan slippa fram i krigande land.
Hennes plikter hålla henne delvis ifrån salongen, då det gifves främmande, men ingen matmor med hjärta och hufvud skall underlåta att draga henne fram, göra henne bekant, bjuda henne en plats ibland de andra, då hennes sysselsättningar tillåta henne att stanna inne en stund, och i allmänhet att behandla henne som sina vuxna barn, om hon förtjänar det. Grymt är att låta en sådan flicka, som ofta är af lika god familj som man själf, bära in eh bricka, knapphändigt presentera henne (eller också alls icke) och låta henne gå ut igen och dricka sitt kaffe med tjänarne eller svälja ned det med sina tårar i en vrå hvilken som helst. Om detta än händer, så får man hoppas, att det ej sker ofta. Bäst är för den unga flickan, att hon på förhand föresätter sig att ej lägga småsaker på hjärtat. Mycket kan bero på ängslan, brådska, tankspriddhet hos matmodren. Om hon blott intresserar sig för husets bästa som för sitt eget hem, om hoa är flitig och omtänksam i saker, som ligga inom hennes område, om hon med kärlek och tålamod bemöter barnen och i allmänhet i hela sitt förhållande är såsom. en medlem af familjen, så skall hon bli behandlad som familjemedlem, känna sig hemmastadd oeh lycklig och kanske vinna vänner för hela lifvet. J. K. Glömmen ej lduns skollofskoloni! 1 Minsta bidrag emottagas tacksamt. " I pigflyttningen. " » " p ^ ä r e Harald, huru skall jag bära mig " jjfli åt! Jag tror jag snart sprungit Stock6 / 1 holm rundt för att få tag uti en hjälpmadam och dock icke lyckats. Det står ej till att ens för guld få en sådan, ty de äro så upptagna nu i pigflyttningen; och både Kristin och Lina vilja gå i dag. Jag begriper sannerligen ej, huru jag skall bära mig åt. » Ett humoristiskt leende gömde sig under Haralds yfviga mustascher och lekte i hans uttrycksfulla ögon. » Hvad du kan se förarglig ut, Harald! » utropade den unga frun i allt mera retligt lynne, » du inte ens svarar mig, då jag talar. » » Min lilla kära vän; jag hörde ej, att du gjorde mig någon fråga, jag blott uppfattade, att du jämrade dig öfver madambristen, » svarade han lugnt.
Om Eders Kongl. Maj:t täckes besluta framställning om löneförbättring till minst 4,000 R:dr riksmynt för professorerna vid Upsala Akademi, så tillstyrkes, att dylik framställning — som, i anseende till saknad utredning af det belopp, hvartill spanmålslönerna kunna beräknas, för närvarande icke gerna kan ske rörande de professorer vid Lunds Universitet, som uppbära spanmälslön, hvilken lön i Lund utgår till hvarje löntagare med högre belopp än i Upsala, eller med 300 tunnor spanmål, — må ske för de 3 professorer vid Lunds Universitet, hvilka uppbära en penningelön af 2,000 R:dr Banko, samt rörande 4 emiritilön er, hvardera till nyssnämnda belopp; då det anslag, som för detta ändamål erfordras, uppgår till 1,000 R:dr riksmynt för 7 löners förbättrande, eller inalles Riksmynt R:dr 7,000. De skäl, som blifvit anförda för äskande af anslag till professioner i Nordiska språken och Ny-europeisk linguistik m. m. vid Upsala universitet, får jag i underdånighet åberopa för tillstyrkande af professioner i samma ämnen vid Lunds universitet, med anslag till lika belopp, eller Riksmynt R:dr 8,000. Slutligen har t. f. Kanslern anmält behofvet af en annan lokal för kemiska institutionen i Lund och af betydliga fölbättringar å den der befintliga Botaniska. Hvad kemiska institutionens lokal angår, anföres, att de tre nedra rummen, i anseende till sin ringa höjd samt brist på rör i väggarna, under begagnandet fyllas med rök och qväfvande ångor: en olägenhet, som äfven vidlåder de öfra rummen; att samma rum, till följe af den fuktiga grunden och golfvens läge nedom gatan, äro i hög grad fuktiga och osunda, hvarjemte de i dem förvarade effekter förstöras genom svampbildning, rost och erg; att universitetets mineral - Bil. M 7 lill Kongl. Majis Nåd. Prof. M 1, om'
Inom norska pressen väckte motionen ett nästan ursinnigt larm och en vid-lyftig polemik i den statsrättsliga frågan, som Dalman då skötte i Nya Dagl. Allehanda. Då motionen föredrogs, uppstod derom en liflig debatt, hvarvid L. J. Hierta i borgarståndet med skarp satir angrep förslagsställaren. » Herr Dalmans motion och dertoranförda skäl » — sade lian — » påminna mig om den bekanta besvärjelse-scenen i operan Friskytten, deri jägaren Kasper är sysselsatt att stöpa frikulor af allehanda ingredienser, först det högra ögat af en vipa och sedan det ven-stra af en varglo, och så några glasbitar af sönderbrutna kyrkofonster, och ändå fordras för att åstadkomma det påräknade resultatet att ropa: Ujeljp, Samiel! Jag önskade blott, att det oväder man nu försöker besvärja upp emot norrmännen och deras sjelfbestämningsrätt icke måtte i en framtid komma att erinra om det ställe i Friskytten, der Samiel yttrar: sex skott gå fritt, det sjunde är mitt. » Emellertid hade Dalman den tillfredsställelsen, att hans motion icke blott blef remitterad till ekonomiutskottet, utan äfven, enligt motionärens hemställan, kommunicerad med stånden. Det utlåtande, som i ämnet afgafs af ekonomiutskottet och hvilket torde kunna anses såsom ett alster af sekreteraren i utskottet, sedermera bankofullmäktigen herr A. W. Dufvas penna, tillstyrkte att riksens ständer måtte i skrifvelse till K. Maj: t anhålla, det K. M. måtte täckas, genom en af svenska och norska män bestående komité eller på annat sätt, som K. M. funne lämpligt, låta verkställa revision af stadgandena for föreningen mellan Sverige och Norge och uppgöra förslag till ett nytt föreningsfordrag samt derefter till rikets ständer och Norges storting aflåta nådig proposition, med förslag till fullständigt ordnande af föreningsforhållandena de båda rikena emellan. Rikets ständers beslut expedierades, sedan voteringar försiggått i stånden uti en till K. M. i april 1860 aflåten skrifvelse, hvan de i utskottsbetänkandet afgifna motiven lades till grund för framställningen.
1 köljd barak oeb med den utak Dikets 8tändor antagne grundsatts, att, vid beviljande sk nxa löner oller löne-tillökningar, ieko mä inberäkna» nägot nM spanmsls-anslag under lönerne, skulle tillökningen i Oontant komma att blikva /ör Nees presidenten 300: > Vieo presidenten 300: 4 Dok-Dätts-Dädor ä 400 D:dr 1,600: 17 Assessorer ä 300 D.dr 3,100: 1 Vssessors-lön, nx 1,300: 9200- transport D:co D:dr 9,200: 31 Oresidenton. Vivo Napt kelallte, att anmälan om do sälunda bebökligo löno-anslagen skulle intagas 1 Longi. Napts Mdiga Oroposition tili Likets 8tänder om 8tats-verkots tillstånd oeb bebol, i bvilkot alsoendo Utdrag al OrotoeoIIet bärom skulle tili Handelsooli Oinsnee-Lxpeditionen ökverlemnas. 8:o. Oilllörordnado 8tats-86er6t6r8ren anlörde, att 6a Likets 8tän6or vid sistlörilutno kiksdag vägrat bitalia Longi. Ua/:ts, i vess Mdiga Oroposition om 8tats^Vorkots tillstånd oeb bebok, gjorde lramstäiining om ett lör Lammar-Lollegium ökadt iöne-ansiag al 8,332 k:6r 51 sk. 11 r:st, med derunder kegripne 824 Ounnor spanmäi, enligt en ak Longi. Uaj:t da giiiad 8tat, sä bade derak biilvit en loi/d, att, elter den Interims-8tat, Longi.
§ 43 Är kungen i fält eller i avlägsnare inrikes ort förordnar han fyra av statsrådets ledamöter att föra regeringen. § 44 Ingen prins får gifta sig utan konungens vetskap och samtycke. Sker det ändå har han förverkat sin arvsrätt för sig och sina efterkommande. § 45 Inga prinsar av kungahuset skall ha något civilt ämbete. § 46 Landet skall vara indelat i hövdingadömen. § 47 Rikets hovrätter och andra domstolar skall döma efter lag och laga stadgar. Alla kollegier, verk och ämbetsmän skall förvalta sina ålagda sysslor enligt de instruktioner, reglementen och föreskrifter som redan är givna eller framledes kommer att givas. De skall lyda konungen, räcka varandra handen för att fullgöra vad av dem fordras. De är ansvariga inför konungen om de försummar, underlåter eller olagligen handlar. § 48 Konungens hov står under hans enskilda styrelse, där han kan förordna som han vill. § 49 Rikets ständer skall enligt denna grundlag sammankomma vart femte år. Konungen kan dock sammankalla till urtima riksdag. § 50 Riksdagarna skall hållas i huvudstaden om inte fiendens framträngande, pest eller andra allvarliga hinder föreligger. § 52 Lantmarskalk och talmän för borgare och bondeståndet utnämns av kungen. Ärkebiskopen är alltid talman för prästeståndet. § 53 Ständerna väljer genast efter riksdagens öppnande de utskott som skall bereda ärendena. Konstitutionsutskott, statsutskott, bevillningsutskott, bankoutskott, lagutskott allmänt besvärsoch ekonomiskt utskott. § 54 Vill konungen ha ett extra utskott för frågor, som inte passa i de andra, får det endast vara rådgivande. § 55 Ständerna får inte besluta i något ärende i konungens frånvaro. § 56 Ändringar i grundlagen skall tillstyrkas i konstitutionsutskottet § 57 Svenska folkets urgamla rätt att sig själv beskatta utövas av ständerna allena vid allmän riksdag. § 58 Vid varje riksdag redovisas statsverkets tillstånd, inkomster och utgifter, fordringar och skulder. § 59 Efter statsverkets tillstånd överläggs om statens behov och om extra bevillningar behövs. § 60 Till bevillningar räknas sjö- och landtull, accisavgifter, postmedel, charta sigillata avgiften, samt husbehovsbränneri medlen.