Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att UnionsKonungen är Svensk och största delen af året vistas i Sverige, att förhandlingarne med utrikes makter vårdas af en Svensk embetsman för båda Rikena gemensamt, att Konungen har befälet öfver båda ländernas stridskrafter, och slutligen Sveriges större folkmängd och tillgångar, och den ärofulla plats, det intager inom häfderna, allt detta tillförsäkrar tillräckligt åt Svea Rike den både faktiska och moraliska öfvervigt inom Unionen, som med rätta tillkommer den äldre af de båda fosterbröderna, och kan jag derföre med lugn motsätta mig, så långt jag förmår, hvarje försök att derutöfver inkräkta på Noriges lagligen af Sverige erkända rätt, sådan den i Riksakten och Norska Grundloven är Norska folket tillförsäkrad Hr von Qvanten, Emil: Då den politiska princip, hvil ken jag fortfarande för min del anser såsom den enda traktatmessiga och fullt ändamålsenliga i förhållandet mellan Sverige och Norige, nemi. unionel likställighet, icke finnes lagd till grund för den underd. skrifvelse till H. M. Konungen, som nu blifvit beslutad af R. o. Ad., får jag mot detta beslut vördsamt anmäla min reservation till protokollet. Det har redan i månget år varit en för mig kär tanke, ett dyrbart hopp, att Sverige, genom dragningskraften af den princip IV. H. 29 Den 28 Mars e. m. om fullkomlig frihet, sjelfständighet och inbördes jemnlikhet nationerna emellan, hvilken i Svenska politiken egde sitt bästa uttryck och fasta föreningspunkt, ännu en dag skulle komma att samla omkring sig största delen af de nationer, hvilka bebygga Östersjöns stränder. Afven ur denna allmänna synpunkt betraktadt, utgör i min tanke det beslut, som nu blifvit fattadt, en inkonseqvens i Sveriges sanna politiska system, ett misstag, som en gång skall bli erkäudt och, såsom jag med visshet hoppas, åter utplånadt. Sedan prot.utdrag rörande R. o. Ad:ns i detta plenum fattade beslut blifvit upläst och godkändt, åtskiljdes R. o. Ad. kl. V, 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdageu den 28 Mars 1860- Plenum kl. 6 e. m.
Ätt remittera frågan till RiddarhusTJtskottet, anser jag olämpligt; och är öfvertygad, att om någon Skyldeman, som röstat, blifvit uteglömd i voterings - 3a Den 20 J, i I i i. Srotocollet, han, lika uppriktigt som Herr lunek af Rosensköld, skall gifva sig tillkänna. Friherre Boije: Då ett misstag i uppfattningen af mina ord skedt af.Grefve Horn och måhända äfven af andra, ber jag att få uttrycka mig kortare, men äfven klarare. Derföre att formfrågan icke kunde skiljas ifrån hufvudsaken, ansåg jag, att samma Lag bör gälla i ena som andra fallet, och att en felaktighet ägt rum, i händelse de i 38 §. RiddarhusOrdningen uppräknade Skyldeman deltagit i voteringen. I frågan om ordameningens förstånd, har jag varit af motsatt tanka med Grefve Posse, hvars förklaring derå jag ogillat; men jag har ändock pligtenlig^ befriat de uppgifne Ledamöterne, emedan de haft mycken anledning, att handla, såsom de gjort. Grefve Posse: Då jag för en stund sedan yttrade mig om motiverna, hvarföre målets afgörande punktvis blifvit yrkadt, ansåg jag mig dertill uppmanad af den Ledamot, som tycktes hysa något tvifvel om dessa motivers renhet. Jag föreställde mig ej då, alt någon annan Ledamot skulle finna sig föranlåten att till förklaring upptaga min jemförelse emellan de olika åsigterne i formfrågan; men då så skett* torde likväl denne värde Ledamot icke af mig Den 20 i u I i i. 33 fordra något svar, hälst hans egna medvetande kail lemna honom det aldrafullständigaste. Grefve Horn synes hafva lagt vigt på ett i meningen varande komma, mea Friherre Lagerbjelke har så fullkomligt utredt meningens betydelse, att jag förenar mig med honom, och får endast tillägga att Friherre Anckarswärd misstagit sig, då han trott det jag decreteratj att den, som icke förstod meningen såsom jag, icke kunde läsa Svenska.
För min del skulle jag anse det lämpligaste vara, att Rikets Ständer inskränka sitt beslut dertill, att, genom Postverkets försorg, en Forvagns - comrnunication skall inrättas emellan Stockholm och Götheborg samt Stockholm och Ystad, och att fastställa afgiften för Passagerare och Paqueter, med öfverlemnande åt Regeringen att ej mindre bestämma tiden för Forvagnens gång, än hvad i öfrigt för verkställigheten erfordras.” Herr Kyrkoherden Lyth: ’’Då det nu blifvit föreslaget, att en Paquet-Post, hvilken - Bil,t.Bevilln..s.Allm.Besv.Q.Oec,-Utsk.Bet,N:ozr, 17 ken på försök af' Staten bekostas, skall tills vidare inrättas och gå emelian Stockholm och Ystad, samt Stockholm och Götheborg, hade jag trott sjelfva rättvisan fordra, att de Landskap och Orter, hvilka ligga utom dessa linier, måtte varda bibehållne vid den hittills gällande moderation med den vanliga brefposten, samt att detta undantag införes i Rikets Ständers härom till Kongl. Majit afgående underdåniga skrifvelse, — I annat fall uppstår för dessa orters invånare ett dubbelt lidande, dels genom mångfalldig inskränkning i hittills gällande Porto-moderation, och dels genom uteslutande från begagnandet af den nya Paquetposten. — Medgifves det likväl, att äfven dessa orters invånare måste draga sin andel af denna, såsom alla andra Statsbördor, så måste det finnas hardt, att de ej kunna hädanefter emot några vilkor erhålla eller afsända med Posten, t, ex. en Bok utöfver åtta lods vigt.” ”Ur dessa skäl reserverar jag mig emot sammansatta Utskottens ofvannämnde Beslut,” Bih. till Rikt-St, Prat. 18*8 och 1829. 5 Sami. * Af i, 8:e H:t. 2 s töckholm, »ryckt »^Marquardöka Boktryckeriet, i8a§r Bevillnoch Oec.-Utsh. Bet.
Bland åtta särskilda ansökningar om fastställelse af ingifna förslag till reglementen för Filial-banker j bildade i olika, orter, blefvo, genom Kongl, Majlis Resolutioner under den 27 Mars 1852, endast tvänne af Kongl. Maj:t bifallne, hvaremot de öfrige sex afslogos, De skäl, sorn lågo till grund för de nådiga afslagen, voro hemtade dels från anmärkt^ brister och förmenta felaktigheter uti de inkomna reglemeRts-förslagen, och dels från den förutsättning, alt inom de orter, dgr inrättandet af dessa, filialbanker ifrågakommit, rqdan skulle finnas erforderlig tillgång på rörelsemedel genom förut varande låne-anstalter, bland hvilka Privat-banker äfven räknades; hvarjemte, i afseende på tvänne af dg, föreiomne, ansökningarne anmärktes, att teckningen ej vore så betydlig å någotderg. ställgt, att tillräcklig fond syntes kunna sammanbringa?,. Att innehållet af och bristerna uti de fprkastade förslagen till reglementgn igke utgjort hos de, Statsrådets ledamöter, som besluten tillstyrkt, det egeptliga, skälet föp afsJaget, vill synas uppenbart deraf, att de tvänne reglements-föjrslag, spm ypnnit nådig fastställelse, äfvenväl funnits beliäftafle med fel och brisfer, hvilka dock genom vidtagna rättelser och tillägg blefvo undanröjde; utan måste hufvudsakliga motivet för afstyrkandet hafva legat uti det förmenta förhållande, att ifrågavarande orterna redan eg^g, utyäg^ %. be&ätpjanjie, af en lifligare rörelse inom desamma. 94 KonstitutionUt,»kottets Memorial, N:o 6. Ett slikt antagande kan likväl icke anses hafva varit stödt på någon närmare undersökning, och att ett misstag blifvit af Konungens rådgifvare begånget, torde jemväl få anses ådagalagdt derigenom, att några månader derefter filial-banker blifvit inrättade i tre af de orter, inom hvilka bolag bildats, som af oraförmälda anledning förut rönt afslag.
Det var en sjukdom af förfärlig art; oftare angripande qvinnan, än mannen; ofta en följd af dolda qvalkänslor, helst hos varelser som ej vilja tillåta dem utgjuta sig. Förfärligt, såsom sjukdomen, var ock det medel, som försöktes till räddning. Likväl kunde af det sällskap, som dagen förut såg henne i hennes hus, ingen på hennes tal och uppsyn märka, hvad hon visste så nära sig förestå. Blott åt en, af hvars blick vid afskedstagandet hon slöt att han derom ägde kunskap, gaf hon en återblick, som innebar de sedermera på hennes dödssäng yttrade orden: ”Jag är icke rädd för döden; ty jag är icke rädd för Gud”. Den äfventyrliga åtgärden verkställdes lyckligt, men blef fruktlös; roten af det onda satt qvar. Det utbredde sig ånyo, med outsägliga plågor. Hon bar dem med en christens tålamod. För att ej bedröfva sina vänner, gjorde hon allt att dölja sitt lidande, så länge hon ännu för dem var synlig. När hon ändtligen ej dermed kunde hålla ut, mottog hon – utom sin läkare – blott sin man, och (på de drägliga stunderna) den lilla Augusta. Denna belägenhet varade i månader; under hvilka vänskapen således fick vänja sig, att sakna hennes umgänge och såsom säker afbida sin förlust. En enda älskad varelse tillät hon dock bli ett oafbrutet fortfarande vittne till hennes långa segerkamp. Det var en värdig dotter af den Fru Weltzin, som i Leopolds rörande tacksång står upphöjd vid sidan af forntidens vänskapshjeltinnor; en dotter, som, lik sin moder, – vän ej blott i glädjens tider, Vid martyrens bädd förblef det än. Dag och natt vårdad af denna väninnas ömhet, fann hon tillsist en tröst, en lindring i hennes blotta åsyn. ”Engel”! sade hon till henne, i det ögonblick hon väntade döden; och vände sig sedan till Gud allena. Redan många år förut hade hon till honom uppblickat med denna bönesuck: När rösten, skälfvande och bruten, Åkallar, Skapare! ditt namn, – O, sträck mot mig i dödsminuten Din hulda, faderliga famn! Hon blef nu bönhörd. Befrielsens stund inträffade den 8 Mars 1817.
S. D. Föredrogos å 113m och biföllos Stats Utskottets på bordet h.vilande, nedanstående Utlåtanden, nemligen: N:o 234, i anledning af väckt fråga, om godtgörelse åt vissa Acndemier och andra allmänna Inrättningar, för mistad rättighet att, uti Rikets Ständers Bank, efter ai pari invexla Silfver; N:o 2 35, i anledning af Prosten Jstrands motion, om bestäm mandet al viss tid, sorn Landshöfdinge skall innehaft sitt Embele, innan han kan erhålla Lnndshöfdinge-pension; N:o 236, i anledning af vackt fråga om anslag af allmänna medel för underhållet uf i stad för brott häktade personer, intill dess slutligt Utslag fallit; N:o a39, i fråga om hegardt Stats-anslag till en brobyggnad öfver sjön Nätaren i Jönköpings Län; N:o 240, i anledning af begärdt bidrag af Statsmedlen för anläggningen af en bro och väg öfver de så kallade Hammarsuddar och Edslandet; N:o 248, i anledning af Herr Grefve Posses, A„ motion, innefattande det alternativa förslag, alt antingen ett lån af 200,000 Rdr måtte bevil jas Götha Canal-Bolag, eller ock att anslaget till Flottan fmge ökas med 12,000 Rdr årligen, i ändamål att Motala Mechaniska Verkstad skulle öfvertagas till begagnande af Flottans behof; och N:o 249» i anledning af Kongl. Maj:ts till Utskottet aflåtne Nådiga Proposition, angående rättighet för Götha Canal-Bolag att i RiksgäldsContoret lyfta medel till anskaffande af Ångbogserings-fartyg, S. D. Ä nyo föredrogs Stats-Utskottets Utlåtande N:o 242, rörande erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 57. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om ytterligare Stats-anslag för Armeens PensionsCassa rn. m.; Lades lill handlingarne.
N I C L . Ja, d'ä sannt, hon är aimable, men inte gö r hon sej myck e aimable emot mej ; k an 26 ske hon v ar aimabl are mot h errn? jo, kan man se besi tta! L A S S E . Non, je ne peu x pas dire; vous avez raison, den unga dame inte ha 1'humeur tres -gaye; men j ag känna en souverain remede för det. När någon flicka ung j olie Sej finna underlig hu meur, Och känna en mel ancolie, Och certains battemens de coeur; Då bö ra hon sej depechera, Que någon liaison formera, Que skaffa sej adorateur. J'en connois un qui häftigt brinna, Men h a så svårt att henne finna, Et dans ses bras hon flyga bör, Och det ta borrt mauvaise humeu r. N I C L . Hv ad är det? hvad vill han säga? hvad tusan pratar herrn? L A S S E . Jag ge den unga dame ett godt råd, jag göra min possi ble att trösta henne; jag proponera henne en man. N I C L . Mej förlof, hur kommer herrn att läg gas ej i det? hvad skulle den mannen vara för en? L A S S E . Mais c'est egal ; j ag känna en ung charmant vack er herr, que vara här i stan; ce charmant jeune homme seroit bi en aise... N I C L . för sig. Nej, nu måste j ag bli alldel es ras ande. högt. Nej, det ska ta mej tusan inte ske; j ag ber att herr u tlänningen inte bl andar sej häri. Förmätne fransos! all din djerfhet besinna, Blanda dig ej i en s ak dig ej rör; Lita du på du Julie ej ska vinna, Hon är min fästmö, och mig hon tillhör. Ty hon till min brud Rätt l änge är ämnad, På gufar mins bud Hon blifvit mig lämnad. Jag snart ska på dig, och på fri arn bli hämnad.
landet, utan jemval hus och tomt i stad blifver endera makens enskilda cgcndom, öfver Iivilken, dock utan att särskildt förord eller aftal varit af nöden, egarcn eller cgarinnan eger förvaltningsrätt; samt vidare att om sidan enskild egendom genom köp eller byte cller p i annat satt öfvergir till annan egare, det vederlag, som för sidan egendom erhålles, fortfarande förblifver den ursprungliga egarens cller egarinnans tillhörighet och stalles under hans ellcr hennes förvaltning. För öfrigt vill det synas, soni om hela förslaget blifvif som man i hvardagsspr3ket säger, sinkrångladt., derigenom att egandeoch förvaltningsrätten blifvit skilda. Under andra förIiillanden, då det galler myndiga personer, kan en sidan skilnad eniellan egandeoch förvaltningsrätt knappast ifr !lgakonima, för s i vidt icke, som t. cx. vid bolag, .hvarje delegare frivilligt åt styrelse eller förvaltare öfverlåter en sådan ratt. Efter 1874 blef möjligt att dela fönaltningen ett stadgande, som gaf upphof till mycket skilda tolkningar. Enligt nu förcliggande förslag skulle niakars egendom kunna vara dels cnskild undcr enskild förvaltning, dcls samfiild under mannens, dels ock samfald undcr hustruns förvaltniiig. S3 länge dock frågan står ciiicllaii de tu, man ocli hustru, är den möjligen enklare att lösa, ehuru, som ocks3 en reservant inom lagbcrcdningen ' Della borde synas sjclRlor1. 3fcn da man häri slldmn fnll nniöras som i. ex. att en qvinna, som fKr liicriirt eller konatntiiligt arbete uppburit en hundra kronors-sedel - Kfver hvilken summa hon enlig1 Ing egde rlldn, - am hon vexlnl sedeln i tv8 sedlar h 50 kr.
Mursten — Taksten Tenn, arbetadt Tobak, spunnen Tryffel Tråd: Guldoch Silfver — Jernoch Stål— Kopparoch Messings — Bomulls-, färgad Tvål, parfumerad lin , kammad .. Ur, alla slag \ agnar, alla slag, utom Resandes Vantar, alla slag Vax, färgadt Vaxduk • Vigter, alla slag, utom Apothekares Vin: Bourgogne .. — Champagne—■ Tokai jer - Ris 5 Ris 18 Böcker 106 #• 74' förb. &. 164 Lft. 3a3 Ltt. i,o56 förb. • ••••• L#. 120 förb. förb. #. 12,002 Stycken 55 • •••••• • •••••■ Alnar 113 ' K'' Aln. 84,675 Väfnader, Siden-, alla slag utom Krusflor Stycken 681 Siden-, alla slag, utom af Krusflor Bomulls-, alla slag, utom hvit och (Alr 206,656 slät Nettelduk och Bomulls-lärft »Stycken 220 Alr 837,226 1 |Styck. 3,o85 Ylle-, alla slag. Kr 14,648 förb. Kr 33,518J Stycken 96 »•••••• I0li &• 9,858 fer 3 12-% l&. 1,1444 • • • • • • . Qvantitet. Skifv. 240 Lod 3341 %• Tab. Litt. E. U P P G I F T på de Varu-artiklar, å hvilka Kongl. Maj:t förordnat nedsättning å Tullen emot den af Rikets Ständer fastställde vid 1823 års Riksdag. o Varu-benämninge n. Varans Minskade InförselsMinskade Utförselsminsta qvantitet. värde. Tullen. Tullen. Angelika I it. 1 1 Anis I tt. Ijand: Siden-, Sammetst #• 7 \ , andra slag I #. 3 .6 3-> , Half-siden
Angående bestridda utgifter och beviljade afskrifningar på öfverskolten å StatsVerkets inkomster. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss å Dess Befallningshafvandes i Westmanlands Län underdåniga hemställan om afskrifning af ett LandtRänteriets förskott till Curhusanstalterne derstädes. Om ändring eller förtydligande af 6 Cap., 2 och följande §§. ConcursLagen. Angående ändring af 3 §. i 3o Cap. RättegångsBalken. Angående beviljad belöning till Ekenmarkska Slägten för af densamma införda förbättringar i Väfnadskonsten. Angående sättet för Författningars allmängörande samt deras fullständiga och ordenteliga utdelning till Domare och Embetsverk. u6 Den 9 November f. m. N:o 226. Angående föreslagne förändringar i afseende å Skjutsväsendet. Föredrogs å nyo och Remitterades till: Be villningsUts kotte t : Herr Skogmans, Carl David, den 3 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att de förhöjningar eller nedsätlningar i Tullafgifterna på inkommande och utgående varor, som vid denna Riksdag varda af Rikets Ständer vidtagne, emot hvad nu gällande Tulltaxa innehåller, icke måtte träda i verkställighet förr än från och med den 1 Maji i83o; jemte de af Friherre Åkerhielm, Gustaf Fredrik, och Herr Tham, 'Wollrath, rörande samma ämne, sistnämde dag afgifne yttranden. StatsUtskottet: Friherre Whangels, Henning, den 2 dennes f. m., på bordet lagde Motion, att Fjerdingsmanstjensten icke må af frälset bestridas. Lagutskottet: Herr Rosenquists, Fredrik Leonhard, den 3 dennes e. m. på bordet lagde Motion, om upphäfvande af 6:te §. i ytde Capitlet HandelsBalken.
Vidare anser Utslct, alt den fördelaktigaste utvägen för undanrödjande af de öfverklagade olägenheterna skulle vara en kapitalisering, d. v. s. att sjelfva skatten förvandlades till ett kapital, som sedermera skulle genom ränta och kapitai-afbetalningar amoteras. På sådant sält tror jag likväl icke man vinner målet; ty jag kan icke föreställa mig, att flertalet af våra jordbrukare skola finna någon fördel deruti att räntan kapitaliseras efter dess verkliga värde, samt att derjemte under 40 års tid en procents ränta skall erläggas uti amotering. Den enda vin - Den S Juli. 347 sten, — om man kan kalla den så, — skulle häraf blifva, att man erfölle ytterligare ett nytt slags hemman i våra jordeböcker. Det förhållande, att Kammar-Coll. förklarat sig sakna tid eller behörighet till utredande af denna fråga, är således för mig egentliga anledningen att icke motsätta mig Utskits förslag till skrifvelse, ehuru jag på samma gång uttalar mitt ogillande af de till grund för samma förslag lagda motiver. Jag yrkar fördenskull att It. o. Ad. ville bifalla Utskds förslag, med ogillande af de motiver, som Utsk:t till stöd derför anfört. Hr von Koch, Nils Samuel: I likhet med den siste talaren, anser äfven jag att motiveringen till ifrågav.-de skrifvelse icke bör blifva i enlighet med Utsk:ts förslag, utan att de utaf Frih. af Ugglas i dess reservation bifogade ordalag äro att föredraga. Uti slutet utaf förslaget till förev:de underd. skrifvelse förekommer dock en otydlighet, för att icke säga tydlig orimlighet, hvilken jag anser böra meddelst tillsättande af ett ord rättas. Det heter nemi. uti samma förslag, det R. St:r, bland annat, hos K. M. skulle anhålla om en utredning, huruvida utförandet af jordens frigörande från grundskatter kan anses vara förknippadt med så olösliga svårigheter, eller på ett så oroväckande sätt ingripa uti nu bestående förhållanden, hvilka ingalunda böra rubbas, att —. Man kan dock väl icke tänka sig, att en kapitalisering af grundskatterna skulle kunna försiggå utan någon rubbning uti nu bestående förhållanden.
Det er en af mine fmste som ' af mine kjzreste Eriiidringer fra min Larervirksomhed ved Kunstalrademiet, a t jeg ved de For~lsesriia.ger jeg holdt over de antike Afstabninger i Natioï~almuseurus avre Vestibule, sma de t o unge Veniuder staaende l s n e t til den samme Sajle, falgencle Foredraget med en m a synlig og saa velgjarende Interesse,: h det strax vniidt dem min varme Hengiveuhed og Sympati. Snart indtraadte iinidlertid en ny Fase af heudes Liv, da Hanna Tengelin Sommeren 1 8 6 7 indtraadte i Bgteslrab med Historiemderen i %kd Winge, der Hasten 1 8 6 3 var veiidt. tilbage fra Rom, hvor han havde malet sin ~ K r a k s &gt; og) sin ~ L o k e og Sigynr, og som n u var bleven Viceprofessor ved Akademiet. Det var t o rige Naturer, som her medtes; han med sin % ' brendende Interesse for nordisk Kunst og nordisk Porticl ildnede ogsaa hendes Sind i Retning af faedrelandslre Studier, tog heiide med op i sin maegtige Flugt mod gnmmelnordiske Idealer, som .ogsaa hun skulde komme til - skjsnt paa en ganslre anden Maade - a t virkeliggjme i en seqere Periode a-f sit Liv. For det Ferste indrettede de Nygifte sig i hans Atelier med tilliggende Lejlighed i r Vdhalla i Master8amuelsgatan, hvor de imidlertid kun skulde komme til a t tilbringe det fmste Aar af sit agteskab. dllerede Vanren 1867 var Billedhugger Qvarnström dsd, og hans Stilling som Akademiets Direktm overtoges af Prof. Boklund.
Hela brottsjöar af yttre oro, af jäktande i kampen för tillvaron kunna gå öfver dem, och de tryckas ned i djupet af vårt hjärta, oeh vi ha så helt och hållit förgätit dem, S l ä d p a r t i att vi icke ens tänka på, om de äro döda eller icke. Men plötsligen, utan att vi veta u t nätEigt a t t en va,c ?iel ointetSag hvarför, kanske ofta midt under en dem alldeles motsatt stämning komma de liksom l tij. » ta » Högen l \ ota - BjäEEtot liEtnga, framstormande ur minnets djupaste schakt a t t unSet ultdaSt n ä t » e tta| ?uatn och ställa sig framför oss så lefvande, som om de härstammade från gårdagen, och då » ptinaa, förstå vi, att de aldrig skola dö, att glömskan n ä t BEott t » EäSan » i t t a d u ocft. jaCJ, förgäfves skall söka begrafva dem, att minne efter minne skall slockna i en hjärna, som lifvet tröttat ut, men minnet af dessa ord, af denna tilldragelse skall flämta för oss ända 0 c t V s å j; tån vintern pEotiEigt t t ä S a in in i det sista. i uppEtj. » t » aE, S a t Bjit&amp;DeS » Bta » ot v t t n n a, Det är i allmänhet inga märkvärdiga ord, ocfv j; inna BotSet j:e » tEtgt Su&amp;aSt, jfl / Vina, a t t pEat » en n ä t r n a »! i n tiEE m i n å t Sin. 3 » öSetn Uo m m a tOMt, a * Set l a t, miSt i » nön, Su Eij; i&gt;et » j; uEEriet n å t; fxxisfc Sen ä t liatg, Sen R ä t a, » ueni&amp;ajotSen! oJupéVi ä t » Eut.
Var sällskapet välsinnadt, aktade det sig nogsamt för att med minsta antydan störa Josua; ty hade en sådan undsluppit den ena eller den andra, rodnade Josua som ett barn och afknappade rationerna tillsammans med sitt goda humör. Passionen tumlade illa med Josua emellanåt. Det kom gång efter annan derhän, att hans fingrar rundade sig till den grad, att han icke kunde handtera läkareinstrumenten, och att magen antog sådana dimensioner, att det knep med att få lifförsäkring, hvilket var den för Josuas existens absolut nödvändiga motvigten mot hans många vexlar. Då företogs under det församlade gardets intresserade öfveruppsigt en bantingskur, fortsatt intill den dag, då Josua såsom en blek skugga kunde föras i procession upp till Stortorget, för att å dervarande svinvåg måtte kunna konstateras, att hans kroppsvigt sjunkit det passande antalet lispund. Josua låg icke alltid på latbänken; han läste äfven, på lediga stunder; han konsumerade läroböckerna med samma förträffliga matsmältning som chateaubrianden, vanligtvis en bok pr. dag; ty hans hufvud var lika godt som hans mage. Den skilnaden fans dock, att han efter att ha slukat en bok med hull och hår hade boa-constrictorns tendens att lägga sig i dvala, medan en liknande böjelse aldrig förmärkts på chateaubriand-området. När Pelle exekverat sina «Hvita ben» och skrattade, skrattade Josua med, – han gjorde alltid efter, hvad andra gjorde, ty det var så makligt och initiativen kostade ansträngning –, nickade energiskt, så att kinderna gungade, drack honom till, glaset ut, samt flöt ut öfver två tredjedelar af soffan i positivt välmående, medan den lilla runda näsan försvann under gemytssolskenet i fettmassorna och de små ögonen glimtade af godmodig, naiv tillfredsställelse bakom brillorna, hvilka man icke kunde förstå hur de kunde bli hängande, då ingen synlig upphöjning förefans. «Hvita ben» var äfven hans grannes specialitet; men medan Bror Malm icke hade stort tillöfvers för Pelles visa, koncentrerade han allt sitt intresse på realiteterna. Han hade kommit sent ut på aftonen, en god timma efter Truls.