Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
At allmogen wid inqvarteringar blefwe betalte för bwad de lemna soldaten ti! förtäring efter markegängspris, förhöjdt med 5o procent, eller efter ortens allmänna pris, — samt 4 0 At KroneBctjeningen bleswe älagd at wid Kprkorne liqvidera allmogen och taga deras qvitto, som kunde dä för dem tjena til verifikation pä hwad de utbetalt. Skulle Den 28 Iunir. 927 Skulle Ridderstapet och Adeln finna detta project antageligt, eller något häraf tjena sorn tillagg wid Friherre LiIivJrskionis Memorial, wid wci kställigheten af ffjntSningar i krigstider för Rä och Rörs och Insockne hemman, sä kunde wiste deputerade af Ständet utses, som bättre och tydeligare utförde mina i korthet Utträde tankar. Upläsningen af detta diet nnen hade blifwit afbruten af en deputation ifrån det Hederwärda Bonde-Ständet, anfgrd af Riksdagsmannen ^.ncl^rs Danielson frän Elfsborgs Län, hwilken upläste och öfwerlewnade följande.- Utdrag af Protocollet, hällit hos Bonde Ständet den 27 Junii S. D Bonde - Ständet, som i dag inför Kongl. Maj t haft underdänigt företräde, och derwid, pä det mest tilfredsställande sätt, sätt röna ytterligare wedermäle af Kongl. Masits Nädiga omsorg för Swensta Allmogens bästa, har under dctllyckliga bestydd, som l följd häraf, Bonde Ständet alltid kan med fast undersätlig trygghet päräkna, längre icke dragit i betänkande at med understrift af Ständets Taleman, under de förbehåll och nnmartnrngar som ä Stanbets sida förut denna Riksdag gjorde äro, täta den antagna Grundlagen befästas. Detta Bonde-Ständcts inför Konungen och pä Hans nädiga föreställning tagne beslut har grundat sig pä Kongl.
Utom dess kan ju, enligt det system, Friherre Wrede uppgjort, den Svenska allmogen, så länge den önskar, eller ända till dess ilen hunnit blifva väl förtrolig med alla det nyas obestridliga och väsendtliga fördelar, fortsättas med sina gamla räknesätt, R:dr specie, R:dr B:co, R:dr Rgs, ja till och med D:r S:mt kunna efter fritt vai användas, emedan de alla reducera sig så ganska lätt till kronor; hvilka senare blott i alla offentliga räkenskaper borde inom kort ovilkorligen användas. Hvarföre det nya systemet för mått, mål och vigt icke blifvit infördt, ehuru för öfver tio år sedan fastställdt, bekänner jag, alt jag icke vet; förmodligen nr del derföre, alt många för ifrigt och för högljudt hafva satt sig emot äfven den nyttiga och önskliga förändringens genomdrifvande; dessutom anser jag det alltid för en olycka att skjuta upp ett godt beslut, genom en för långt utsträckt praescriplionslid före dess verkställande; denna gör mera skada än gagn; föregående både öfverläggningar och beslut kunna glömmas under liden; tankarne förändras, ifvern svalnar; striden måste på nytt börjas igen. Äfven måste det medgifvas, att åtskillige temligen betydande svårigheter mola för förändringen i mått, mål och vigt, och den nu ifrågasatte för mynt och penningeväsendet medför väl också några olägenheter; men decimal-systemet är icke skulden hvarken lill det ena eller det andra; det är sjelfva ombytet af det kända gamla mot det obekanta nya, som någon tid åstadkommer någon villervalla. Men då man nu vill göra en förändring, hvarföre ej låta den bli fullständig; de partiella tjena blott lill att flere gånger förnya oundviklig oreda och osäkerhet. Det är emedlertid eget att lägga märke till, huru man vanligen behandlar alla förslag till reformer; när det begäres, alt decimal-systemet skall införas i förhållandena af mått, mål och vigt, svaras, att man bör börja med alt begagna det i penninge-väsendet; vill man åter börja med detta, då påstås deremot, att man i första hand bör sysselsätta sig med mått, mål och vigt, många andra färska dylika exempel att förtiga.
Låt oss nu se, huru han dervid går tillväga, i hopp om vinst Den 12 December f. m. 29 och till följe af den anförda tulltariffen; ty icke får man begära af Köpmannen, att han drifves af andra motiver. Han söker undvika förluster så väl sorn hvarje annan menniska, och får dem dock till följe af felaktiga beräkningar och vacklande Författningar: det första är hans eget fel, det sednare andras; men att icke vinna på en speculation är redan en förlust, ty vinna är hans yrke, visserligen ett af de för välfärden och anseendet farligaste yrken man kan tänka sig. Men låt oss se, huru han heter sig för att samla förmögenhet på Spanmålshandel, utan att skada den sädesförsäljande landtmannen. Grosshandlaren har, som ofvan förutsatt är, på nederlag iooo tunnor utländsk Råg, som kostar honom 8000 R:dr, och har derjemte i beredskap 4000 R:dr till förtullningen efter medelpriset 12 R:dr. Under den tid som detta priset står fast, säljer han, som förut är bevisadt, ingenting af sin införskrifna säd, ty dervid har han ingen vinst. Consumtionen på stället är emedlertid fylld; Minuthandlaren har ett litet lager till några månaders behof; det varaktiga icke ofördelaktiga priset har lockat flere aflägsnare landtman med sin Råg till torgs, och som mängden af afnämare försett sig med sitt behof, börjar fallandet, skillingsvis i början; ty ännu äro någre, som icke kunnat köpa sitt behof, andre, 3o Den 12 December f. m. sorn speculerat på lägre priser. Men fallandet blir allt häftigare, och nu är man i en hast nere till i i R:dr. Under tiden har importeuren visserligen icke med liknöjdhet åsett fallandet; ty, sorn sagdt är, han förlorar äfven dervid. Han köper derföre på torget en och annan tunna i början; men det förekommer ej ytterligare fallandet.
Och på dödsbädden talte hon o m alltsammans för mig. » » Nääh? ? » » Joo, du! Prästen blef efterskickad och jag följde som vanligt med och bar socknebud sty gen. Han gick in och jag blef därute — se, du vet j u biktens insegel Men när vi skulle gå, k o m pigan in. » » Olu vill så gärna tala vid er. » Jag gick in. » Du, som nu är gift för tredje gången, » sa hon, » och väl dessutom haft en tie — tolf fästemör — du bör väl förstå dig på kärlek, » sa hon. » Tie fästemör? Nää, hör nu » » Jo, se hon hade inte reda på alla, inte — därför gissade hon på tie, så där i rundt tal, förstår du. » » N å! På det viset! » » Jo, » sa hon, » du som så många andra kan väl ha undrat mer än en gång, att jag ställde till det där spektaklet i kyrkan. De flesta trodde väl jag var galen, fast inte då för tiden det var så vanligt att undskylla sig med vanvett, när man gjorde något som vållade skada och skam. Men nog var jag vid mina sinnen: om jag var klok, vet Herren allena. » » Men se, orsaken var så enkel, så att ingen kunde hitta på den. Som j a g stod i vapenhuset och skulle lägga sista handen vid min pynt, hörde jag bakom mig Sissa Kryckas röst. Sissa hade varit mors bästa väninna. Och de orden, som jag hörde glömmer jag inte. ' Ja, där är ett nytt lam, som till slaktning ledes. Hennes mor gick samma väg, och innan de blefvo gifta, var han kelen till henne, så han kunde ätit opp henne. O m ett hälft år slog han henne; hon höll det tyst, och där var kanske ingen mer än jag som visste det. Men hon hade aldrig en glad stund. Och alltid skulle hon dölja hvad hon tänkte och vara rädd, att hon inte pratade i sömnen, mest för barnens skull. H o n var varnad, men gjorde det ändå — blefve denna varnad, skulle hon också göra det ändå. Se, karlarne ä ' fruntimmernas ö d e! '
Stats-Utskottet tror dock, att utom en sådan utredning, som Utskottet för sin del ansett nödig, synes ersättnings-anspvåken ej blifva gifne och foljakteligen ej heller dessförinnan kunna med nödig drift och skyndsamhet till liqvids undfående fullföljas, hvadan Utskottet vördsamligen åberopar hvad i Berättelsen anfördt och hemstäldt blifvit 4:0 Ibland erinringarne vid Utskottets anförande 0111 nödvändigheten deraf, att Magazins-lnrättningens Spannmåls - Lager böra utgöras af riad elter torkad Säd, och att, till vinnande af denna angelägenhet, torkinrättningar blifvit till anläggande föreslagne, förekommer hos Högloll. Ridderskapet och Adeln, att desse Inrättningar alldeles afstyrkas, emedan uppförandet deraf skall kosta 170,000 R:dr Banco; likväl medgifves, att en, högst 2 I anmärkningarne från Högvördige Preste-Siåndet anföres: att det synes vida förmånligare för Magazins-Inrättningen och Landet om Säden torkades af den enskildta och Inrättningen betalte den så mycket mera, hvaraf följden förmodas blifva den, att på alla större egendomar, torkhus anlades och att man sluteligen inom Landet lärde sig att värdera torkad säd; uti hvilka anmärkningar åtskillige Ledamöter af Vällofl. Borgare-Ståndet äfven hufvudsakeligen instämma; hvaremot andre Ledamöter af detta Stånd anföra: att så vida ett alltför hög’t pris bestämdes å den riade eller torkade. 6äde-n, 4*96 Stcts-Utskottets Betänkanden, jemförelsevis emot deri oriade, vore anledning laefara, att Magazirjf-Inrättningens förråd skulle fyllas af Utländsk säd; hvarjemte en och annan af Ståndets Uedamöter, utaf flera skäl anse nödigt att" tork-inrättningar böra anläggas. Innan Stats-Utsköttet till Riksrns Högloft.
Råg . _ från 2 24. - lillioå Korn .. Stais-utskottet, som vid handläggning af detta ärende erfarit, att enahanda fråga för närvarande ar jemväl hos Kongl. Maj:t anhängig, har på begäran erhållit del af dertill hörande handlingar och deraf inhemtat hufvudsakligen följande: Med åberopande af serskildt i nåder förordnade kommittera des underdåniga utlåtande af den 25^Jnui 1844 samt Kongl. Maj:ts lill Rikets Ständer den 12 November 1847 i nåder aflåtna proposition, deruti grundcrne för allmogens befrielse från skyldigheten att till Stora Kopparbergs bergsdag in natura leverera hemmansränteo«b mantaiskol voro fullständigt utvecklade, hade vid sednaste riksmöte Bonde-ståndet, uti underdånig skrifvelse af den 16 September 1848, hos Kongl. Maj:t anhållit, att åtminstone den skattallmoge, som, genom skogarnes aflägsenhet af ända till 7 eller 8 mil från Stora Kopparberget äfvensom, med ändock större skäl, de socknar, hvilka, i saknad af skog till nödig vedbrand, ej kunna några kol leverera, måtte i nåder befrias från en skyldighet, hvarigenom transportkostnaden å kole» uppginge till iner än dubbelt af deras verkliga värde. Uti häröfver den 29 September 1849 afgifvet underdånigt yttrande hade, uppå anförde skäl, Stora Kopparbergs bergslag förklarat sig ej kunna, så gerna det än ville gå allmogens önskan lill mötes, afstå från rättigheten att fortfarande få enligt privilegierna emottaga kolräntorne, så vidt icke bergslagen, genom lindring i kopparräntan till hvart. 30:de skeppund, sattes i tillfälle att bära högre kolpriser och ökade tillverkningskostnader.
Det blef en lång tystnad, under hvilken glöden slocknade i kakelugnen, utan att någon tänkte på att skjuta spjället. Slutligen sade Grane med en stämma, som kämpade med gråten: – Det värsta är, att man under den tiden inte har någon att förtro sig åt. Schultz stannade och svarade torrt, men med en harm, som stod märkvärdigt nära hat: – Det är föräldrarnas fel och inte vårt. – Ja, sade Grane långsamt, åtminstone ibland. Jag kan gärna berätta dig om mig själf, tillade han skyggt, om du bryr dig om det. Jag vet inte, men jag skulle känna det som en lättnad att få tala. Schultz satte sig. – Jag har hört samma saga från så många, sade han. Kan du säga mig, om det fins något särskildt hos mig, som ger folk lust att anförtro sig åt mig? Jag har börjat på att tro det ibland. – Jag vet inte, sade Grane dröjande. De tego igen. – Nå, sade Schultz efter en stund. – Du känner mina förhållanden, började Grane. Han talade stötvis, det lät liksom afhugget. Min far är en gammal Boströmianare och var visst juvenal här i Upsala. Han har ingenting emot litet fritänkeri, blott det inte går öfver en viss gräns. Egentligen tror jag, att om han i sin ungdom behöft arbeta, skulle vi nu vara bättre vänner. Ja, du förstår. Jag håller nog af honom. Men något mer har det aldrig varit oss emellan. – Det är också bland de saker, man drömmer sig, insköt Schultz. Jag känner till det där. Jag har varit likadan. – Kanske, sade Grane. Nåja. Min mor är alvarsam pietist. Jag har ibland, haft den egenkära tron att det är af henne jag ärft egenskapen att ej kunna slå mig till ro med halfheter. Jag har hållit gränslöst af henne, och jag gör det än. Men du kan förstå, att nu glida vi altmer ifrån hvarandra. Hon förstår inte mig. Och jag förstår nog henne, men jag kan inte tala med henne om någonting numera, utan att hon kommer in på det religiösa, och då vill jag hälst tiga för att slippa dispyt, som är gagnlös. Men jag kan aldrig.
Det ligger icke i sakeus natur; ty frågan, om det godtyckliga välde, som genom Indragnings-magten ulöfvas, bör upphöra eller icke, är helt och hållet oberoende af den frågan, om, efter lagligt åtal i Tryckfrihetsmål, rättvisa med mera sannolikhet kan vänlas genom dessa måls hänskjutande till Domstol, än genom deras afgörande af en edsvuren Nämnd. Det är icke uttryckt i Grundlagen; ty denna bestämmer i serskilda $:r beskaffenheten af dessa båda inrättningar, utan att i någon måtto göra den enas tillvaro afhängig af den andra. Någon bevisning för ett sådant samband är icke heller i Utskottets afgifne betänkande försökt. Indragnings-magten och Juryn kallas der visserligen båda undantag från den ursprungliga Tryekfi ihels-Förordningen; men deraf följer icke, att den ena är lill innehållet ett correlat lill den andra: att den ena med den andra måste slå eller falla. Utskottet har således, enligt min tanka, saknat anledning att framställa förslaget om bådas upphörande ”såsom ett af inbördes oskiljaktiga delar beslående helt, hvilket i samband måste antagas eller förkastas; helst då en motion serskildt rörande Indragnings-magten blifvit väckt. Frågan är nu, om, i afseende på formen, Utskottet, lill följd af Ståndens uttryckta gemensamma tankar, kan och bör så vida ändra sitt förra utlåtande, alt det framlägger ett af Juryns afskaffande oberoende förslag om Indragnings-maglens upphörande alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag? Det är ett sådant förfarande jag, med afvikande från den af pluralitelen inom Utskottet fattade mening, anser vara det rälla. Enligt Sx §. Regerings-Formen, tillkommer det visserligen Conslilulions-Utskollel alt föreslå de ändringar i Grundlagar ne, som det anser högst nödige eller nyllige och möjlige alt verkställa. Men icke hindrar detta Stånden all ifrån de föreslagna äntlringarne bor ttaga onödiga vilkor, eller all dervid göra sådane modificationer, hvarigenom nyttan 8 ConstitutionrUtskottets Memorial N:o $8- och verkställigheten deraf befrämjas och lättas.
Jag medger, att god ek möjligen kan Den i5 April f. m. växa i Skåne, hvilket jag icke varit i tillfälle att undersöka; inen jag har hört, att flera sådana förslag blifvit gjorda om planteringar i Skåne, såsom ekens hemvist, utan att något enda af dem låtit realisera sig. Således måste något hinder finnas. Vid Wisingsö deremot stå 5o,ooo ekar i full växt, hvilka slå to turas skott om året, då de komma i farten att växa. Beviset på dess jordmåns lämplighet för ekars production grundar sig således ej blott på theori, utan också på praktisk sanning. Ekar finnas der utan qvist till 22 alnars höjd; och då ft. St. fastställt, att de anslagna medlen skola användas med sparsamhet, så vet jag icke skäl att börja planteringar på flera ställen, då det icke är bevisadt, att localen på Wisingsö är otjenlig, helst man vet, huru svårt det är att freda planteringarna för åverkan, och att planteringen på Wisingsö kan utsträckas så långt som helst öfver hela ön, och jag är öfvertygad, att flottan skall kunna få sina behof 3o å 4° år förr från Wisingsö än ifrån Skåne. I fall någon ny ekplantering skall anläggas, är detta en annan sak, som jag anhåller måtte skiljas från den förevarande. Jag finner icke, hvarföre återremiss kan vara nödig, då StatsUtsk. lemnat Konungen rättighet att efter eget behag vidtaga alla de arrangementer, som Konungen i detta fall finnér nödiga. Hvad Konungen gjort, har icke blifvit klandradt; och inkastet, att träden skulle blåsa omkull, lärer vara vederlagdt. Jag hoppas således, att den påbörjade planteringen på Wisingsö ej lemnäs ofullbordad. Då man ständigt återgår, blir aldrig något färdigt, och då öfverlemnar jag planteringen åt dem, som vilja göra den. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag delar fullkomligen Hr af Ströms tanka, att localen för ekplanteringen blifvit väl vald, då Wisingsö dertill utsågs.
Afven om det vore med förhållandet enligt att skälet hvarföre Consl.Utsk. beviljat representationsrätt åt en del embetsmän, endast vore det, att de voro egare till en viss jordlapp, så skulle 'jag icke kunna gilla detta skäl, då del icke tillika vore bestämdt att de skulle ega denna jordlapp utan skuld, ty då det vilkoret icke är utfästadt så är det precist detsamma sora om de egde platt intet, ty man kan hafva en jordlapp och ega vida mindre än intet. Men nu är det likväl förhållandet, att 13 § innehåller föreskrift om representationsrätt för skollärare, som ock äro tjenstemän, utan att de behöfva ega jord, således finnes icke det skälet som den siste talaren upgifvit. Frih. Stjernstedt: Jag hade icke tänkt begära ordet, men då Hr Cederschiöld gjort invändningar mot det yttrande Hr von Troil sednast afgaf, har jag önskat att få åberopa hans egen invändning såsom bevis huru lätt det vore för embetsmännen att blifva valbara och valberättigad?, derigenom all de förskaffade sig jordegendom, enär Hr Cederschiöld sjelf velat bevisa att de icke ens behöfde egande rätt till denna egendom. Emedlertid har man derigenom icke galt ifrån principen då man stadgat, att de icke ega representationsrätt på grund af erabetsmannaegenskapen, utan derföre att de äro jordegare. Jag tror således att om man ser saken ur praktisk synpunkt, har denna öfverläggning visat huru svårt det är för Consl.Utsk. alt kunna få ett förslag att gå igenom, som innehölle att embetsmännen såsom sådana skulle blifva representations-berättigade. Ropen på propos. förnyades. Den 28 Maj e. m. 35» Hr Carlheim Gyllenskjöld: Jag ber endast att ännu en slång få fästa upmärksamlieten på hvad mitt förslag innehåller. Flera förfrågningar hafva hos mig blifvit i delta hänseende gjorda. Mitt förslag innehåller att åt ofrälse embetsoch tjenstemän med K. fullmakt må förlänas representationsrätt utan villkor af fastighets egande eller innehafvande.
Riksdag beslutade lån af högst i millioner Riksdaler i Silfver; Bifölls. rsj:o igi, i anledning af molien, om inställande tills vidare af ali åtgärd, i afseende på Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut om upptagande för Statens räkning af ofvanomförmälde lån af 2 millioner Riksdaler Silfver; Bifölls. N:o i9'3, med förslag till liqviderande af Riksgälds-Contorets skuld vid i834 *°lrs slut för upptagne lån af allmänheten; Bifölls; och -N;o ir4, i anledning af Kongl.. Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående fortfarande anslag till Ull-Discontfondens förstärkning, samt Ullculturens och Ullproduetionens befrämjande i Riket;; Bifölls.. Från Hedervärda Bonde-Ståndet.. S. D. Vid ytterligare föredragning af Högloflige Ridderskapets och Adelns Prolocolls-Utdrag för den 14 i denna månad, med inbjudning till Med-Ståriden, att deltaga i Ridderskapets och Adelns samma dag fattadebeslut, i anledning af Stats-Utskottets ytterligare Utlåtande N:o 187» 1 frågan angående afskaffandet af Borgholms GarnisonsService-medel, samt Djeknepenniugame, fann Bonde-Ståndet,. som redan bifallit hvad Utskottet föreslagit, rörande Borgholms Garnisons Service-medel, nu. för godt, att, med frånträdande af sitt förut vidtagne beslut, angående Djeknepenningar!] e, lika med Ridderskapet och Adeln, besluta, att den under nanni af
N:o 62. om eftergift af statens rätt, till förmån för Gerdhems församling, till ett sådant efter aflidne klockaren derstädes C. P. Bergstedt och hans jemväl aflidna hustru Anna Maria Reis. Motion N:o 360. Stats-Utsk. Utlåt. Danielsson, Angust, från Norrbottens län. Motion N:o 207, om anslag för anläggning af väg från kustlandet vid Piteå till Arvidsjaurs kyrka. StatsUtsk. Utlåt. N:o 78. Motion N:o 208, om anläggande af nybyggen på^ Kronans’m arker inom Norrbottens län, m. m. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 7 och Utlåt. N:o 11. R. St. underdån. Skrify. N:o 80. Motion N o 209, om utfärdande af förbud mot utförsel från Norrbottens län af plank och bräder under viss bredd, m. m. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 8. Motion N:o 210, om ändring af nu gällande stadganden i fråga om vil koren för klyfning af hemman. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 10. Motion N:o 211, om anslag för anställande af en särskild distriktläkare i Neder-Luleå socken. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. Motion N:o 212, om ändring af 10 § i 12 Kap. Ärfda-Balken. Lag Utsk. Betänk. Danskar och Norrmän, om rättighet för sådana att lika med svenska medbor gare här i riket idka handel, handtverk eller annat näringsyrke. Motion N:o 315 och 316. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 36, Mern. R. St. underdån. Skrifv. Diskontfonden, allmänna, angående dess förstärkning m. m. Motion N:o 49. Banko-Utsk. Betänk. N:o 10, Mern.
Ordningen anställdte val, Väre Eiectorer utsett Lagmannen och Borgmästaren , Juris Utriusque Doctorn, Jonas Ullberg, att efterträda vår Justitieombudsman, i händelse han, inom nästkommande Riksdag, skulle genom döden afgå , eller genom något i Lag stadgadt förfall hindras, att Underdåniga Skrifvelser. 79 'sitt Embete sjelf utöfva; så vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Jonas Ullberg, ätt, i dessa fall Justitias-Ombudsmans-Embetet tillträda; och har han emedlertid, att ställa sig till efterrättelse hvad Vår den a7 Februarii 1810 för Justitias-Omhudsmannen utfärdade Instruction i B5 §■ stadgar och förmår. Till 'yttermera vissa håfve Vi detta underskrifva och med Våra Insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den jNm 328. Expeditions - Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med Utlåtande uppå Remiss d ett af Borgmästaren, Herr J. Hagander, ingifvet Förslag. "t^ti ett 'till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet Memorial har Borgmästaren, Herr J. Hagander, på anfördeskäl, föreslagit, att Bihanget till RiksStåndens Protocoll val må, såsom hittills, utgifvas, ehuru till vida mindre antal exemplar, men att derjemte särskildt skulle upprättas, tryckas och utgifvas ett sammandrag af de vigtigaste bland Konungens Propositioner och Riksens Ständers Beslut, rörande Religions-vården, allmänna Undervisnirgen, Stats-Oeconomien, Lagstiftningen, korteligen allt hvad som är af större omfattning i afseende på Samhället i det hela och dess inre organisation, äfven som att allt hvad gc» jExpediuons-UtBkottets Memorial1 anginge Statens utgifter, inkomster och penningeverk borde i tabellarisk form meddelas. Detta Memorial har Väilofl.
Stedingk, ehuru Chef för nämnde Escadre, icke för dåvarande toge befattning med Chefskapet, emedan han tillika vore Chef, med Presidents värdighet, för Förvaltningen af SjöÄrendena, hvilket Verk innehade bland Rikets Collegier, det rum Amiralitets-Collegium förut intagit, och hvadan han i denna egenskap tillhörde RiksRättens Ledamöter, utan fördes, enligt Nådigt förordnande, Högsta Befälet vid Escadron af Contre-Amiralen Cojiet: hvarvid Utskottet erinrat, att svaret blifvit utsträckt till ämnen, dem frågan icke åsyftade, att fastän Herr Amiralen, Friherre von Stedingk, var både verklig och högste tillstädesvarande Befälhafvare för Stockholms Escadre, StatsSecreteraren icke dessmindre, emot ordalydelsen i 102 §. Regeringsformen, ansett honom tillhöra Riks - i66 Consbibutions-ZJbskotbebs Bebiinkanden. Rätten, såsom Chef för Förvaltningen af SjöÄrendena, ett åtminstone till sin benämning, icke bland Collegierna räknadt och icke heller med President försedt Ämbetsverk, samt sålunda beredt den irring, att Styrande Magten i förhand yttrat sig om en RiksRättens Ledamots behörighet, hvilken denna lika med hvarje annan Domstol, sjelf egde att pröfva. Att dernäst Herr StatsSecreteraren, uti Handbref under den 18 Maji 1Ö20 till en Regements-Chef, på Nådigste befallning, anhållit, att, som Kongl. Majit i Nåder beslutit, det Föräldrar och Förmyndare för de ynglingar, hvilka} till surnumeraire Cornetter vid Cavalerie-Regimentena utnämndes, bord aflemna skrifelig förbindelse att till sönernas eller pupillernas underhåll utbetala 400 R;dr Banco årligen, intilldess de kunde blifva befordrade till motsvarande