Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom motionären anfort, hafva Rikets nu församlade Ständer, i sammanhang med de af dem antagne nya grunder för bränvinslagstiftningen, beslutat anställande af kontrollörer vid de större brännerierna, emot åtnjutande af arfvoden utaf allmänna medel till belopp af 6 R:dr 32 sk. B:ko om dagen, men dervid icke meddelat någon föreskrift angående sättet för dennä aflönings utgående. På det att något binder för verkställigheten af Rikets Ständers berörda beslut icke må möta, är alltså angeläget, att en dylik föreskrift af Rikets Ständer lemnäs. Alt, i enlighet med det sednare af motionären alternativt angifna sältet, å Riks-Staten uppföra ett särskildt förslagsanslag för utgiftens bestridande, anser Utskottet mindre lämpligt, helst för bedömande af anslagsbeloppet all ledning af erfarenheten ännu saknas. Det af motionären först framställda och af honom såsom tjenligare ansedda förslaget, att omfönnälde arfvoden anordnas af den inflytande afgiften för bränvinstillverkningen, synes deremot Utskottet, såsom både enklare och med minsta omgång förenadt, ega företräde, hvarföre Utskottet anser sig böra detsamma understödja. Utskottet har dock, med fäsladt afseende å de möjligen förändrade föreskrifter rörande kontrollen, som kunna komma att af Kongl. Maj:t fastställas, trott, att de medel, som anslås, icke böra direkte anvisas till bestridande af kontrollörernes aflöning, utan till kontrollen i allmänhet. 1 betraktande häraf får Utskottet i så målto tillstyrka bifall lill motionärens framställning, att Rikets Ständer medgifva, det de för kontrollen af bränvinstillverkningen erforderliga kostnader må, inom hvarje län, utanordnas af den inflytande afgiften för bränvinstillverkningen, på sätt Kongl. Maj:t i öfrigt härom täckes förordna. Stockholm den 30 Oktober 1834. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. Stats-Ulskollels Utlåtande, M 540. i Jtä 340. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Okt. 1834, kl. 6 e. m.
Lokala, temporära och provinciela förhållanden måste ock dervid tagas i betraktande. Hudiksvalls elementarläroverk har till sin uppgift att åt ungdomen inom hela den vidsträckta och starkt framåtskridande provinsen Helsingland, som redan räknar omkring 90,000 innevånare, bereda ett lättadt tillfälle till erhållande af vetenskaplig bildning. En s. k. real-bildning skulle icke här tillfredställa behofvet, och det är för långt afstånd till något annat fullständigt läroverk, för att detta skulle »kunna ersätta hvad här felas. Afståndet från de två närmast belägna, på båda linierna fullständiga läroverket» i Gefle och Hernösand, är, åt hvilketdera hållet man vänder sig, i 4 mil, och otvifvelaktig! är, att ganska många af dem, som genom den nuvarande anordningen vid Hudiksvalls läroverk kunna erhålla en fullständig humanistisk skolbildning, skulle beröfvas denna fördel, om de för dess vinnande voro nödsakade att begifva sig till någon af ofvannämnda tvänne städer, med hvilka Hudiksvall under större delen af året blott eger en besvärlig och dyr landsvägsförbindelse. Hvad ändtligen beträffar orsaken dertill, att läroverket ännu är jemförelsevis litet besökt, så är denna tvifvelsutan att söka deruti, att ortens befolkning till aldra största delen består af allmoge, hvilken, utom det att den ännu icke fullt kommit till insigt om värdet och betydelsen af en högre, vetenskaplig upplysning, finner äfven de »omkostnader för barnens underhåll vid läroverket alltför kännbara, sorn kanske af många andra samhällsklasser skulle anses särdeles billiga. För att emellertid i någon mån underlätta möjligheten äfven för mindre bemedlade föräldrar att hålla sina barn vid läroverket, hafva upplysta och för provinsens både materiela och andeliga utveckling nitälskande personer på sista tiden visat en storartad frikostighet mot läroverket. Det kan i detta hänseende vara tillräckligt att anföra, att, då läroverkets stipendii-medel år '1863, förutom en årlig ränta på 4 42R:dr 50 öre, utgjorde ett kapital af 2,700 R:dr, de för närvarande uppgå till '14,470 R:dr.
Och dä jag allt för wäl finner att felande kännedom i en sk ofta kan wara grunden till att icke julle kunna densamma bcdömma, har jag mysten anledning akt f> likta det sädant nu inträffar ho.s mig, hw rsörc det ostsä pä intet sätt stall förundra mig om ingen enda af Mina meningar blifwer antagne. Dek blifwer dä jag som dcrwib winner, nemligen upplysning om mine misstag. För bet första kan jag ej inse orsaken dertill, okt tiden hwarifrän Justitia - Ombudsmannens ätalan kör kunna taga fin början, skall rätta sig efter personens utnämnning i Embckct. Riksens Ständer skulle dä förordna en Embetsman som till en bö, jan borde förbkistva i owrrksamhct till dess wcdc'börande hunne sela. — I allmänhet synes ätt Justitiä-OmbudsmannkN ej böra blifwa instränkt inom kortare tid att anmärka kcgängna okagligheter, än hwad L-gar och förf ttningar annars för Fiscalcr föress,iswa. Mcn owilkmligen torde han störa blifwa styldig att fran d. 6 Junii, dä dess Embete'stadgades, lemna fin Embelswannaäkgärd, enligt de Lagar och författningar som gälla dä fel hegäS, böra de dbmaS; mcn derföre akt förra grundlagarnc icke stadgade nögon af Ständerne föro dnad Embetsman, för att Skerfa steen dr förbrytelser, fanns likwäl ing.n försäkran att sädane fritt stolle fä p.ss,- ra. Riket ägde dä äfwen en Justitiä -Cantzler, hwärS Åliggande (om jag ej allt'för wyst.l Niisstaaer mig) wak akt befordra rätrwisa och upprätthålla Laga, nes helgd.
1 Ett återljud af det politiska Europas dom öfver Sveriges ställning och handlingssätt på den tiden förnimmes ännu i dag i Julian Klaakos ord: » Utan tvifvel borde Sverige ha i farans ögonblick stått vid Danmarks sida; det borde till och ined ha utsatt sig för ett säkert nederlag (som dock ej hade varit förbundet med någon stor fara), det borde ha kommit Danmark till hjelp i sitt eget välförstådda intresse, med hänsyn till framtiden och den skandinaviska unionen — som, efter hvad man försäkrar, skall ega sin lockelse ft ' r flera än ett högtstäldt hufvud vid Mälarens stränder — ty det är tjenligt icke blott att i lämplig stund kämpa, utan ock att pröfva motgång för en idé, hvarpå Piemont afgifvit ett så lysande exempel. » min tro, att orsaken till alliansunderhandlingarnas misslyckande anträffas hufvudsakligen hos den danska, ej hos den svenska regeringen. Jag skall i ett följande häfte fortsätta och afsluta min uppsats.Aktstycken. Bilagor till von Qvantens artikel. N: o 18. Till inrikesministern de Oarlsen från E. v. Qvanten Stockholm den 16 maj 1864. Hans Majestät har gifvit mig i uppdrag att uttrycka ain glädje öfver att i Konungens af Danmark a råd finna i Eders Excellens person en man, hvars nordiska sinnelag och åsigter måste gifva det samma en ökad styrka till danska nationens apprätthållelse i dess hårda pröfningar. H. M. ser i detta inträffande såväl en ny borgen för den beslutsamhet, hvarmed konseljpreti * den ten Monrad omfattat ett skandinaviskt program som ock to ytterligare garanti för möjligheten att genomföra detta program, till framtida lycka och säkerhet för de skandinaviska brödralandet-Sedan jag na utfört detta uppdrag, som nådigst blifvit mig ålagdt, tillåter jag mig för egen räkning tillägga några ord, med samma förtroendefulla öppenhet mot H. Ex. inrikesministern son förut mot Herr hofjägmästaren på Kjögegaard. Det är nio dagar sedan Konungen afsände sitt svar på H-Exc. Monrads bref, och ännu har ej något meddelande ingåu med anledning deraf. Jag vet att H.
Propos. i detta hänseende; och den derefter förflutna tiden har. efter min öfvertygelse, tydligen ådagalagt den lysta förmånsrättens olämplighet. Denna för månsrätt bibehålies numera endast i de länder, der den Romerska rättens principer gjort sig gällande, ©tvifvelaktigt är dock, att denna förmånsrätt äfven der kommer att försvinna. Den är redan uphäfd i Belgien och Holland, äfvensom i några af de stater vid Rentrakten, der den Fransyska Code Napoléon blifvit införd. Afveu uti öfriga delar af Tyskland har denna tysta förmånsrätt sä småningom uphört; och man synes numera fullkomligt ense derom, att denna tysta förmånsrätt icke låter förena sig med rättvisans och billighetens fordringar. Afven jag har någon tid varit tveksam, huruvida detta s. k, skydd för de omyndiga vore nödigt att bibehålla, men numera kommit till den bestämda öfvertygelse, ritt detta skydd nästan helt och hållet är en chimére. Kändt är, huru personer, som äro förmyndare och behöfva län å sin fastighet, efter aftal med annan man, afträder förmyndare-befattningen åt denne, hvilken åtager sig densamma för en eller annan dag. Fastigheten blir under tiden till annans säkerhet intecknad och förmyndaren återtager efter några dagar sin förra befattning; men myndlingens förmånsrätt vidtager i sådan händelse ej förr än från den dag, då förmynderska pet ånyo anförtroddes ät förre förmyndaren. I stället således att den tysta förmånsrätten länder till de omyndigas fördel, tjenar den endast att bereda tillfälle att, på sätt jag nämnt, kringgå lagen. Utan att gifva de omyndige någon verklig säkerhet, beröfvar denna tysta förmånsrätt jordegaren i allmänhet, möjlighet att mot realsäkerhet erhålla nödiga kapitaler, och åstadkommer således, på det hela taget, en verklig skada för landet. Då Utsk:t sålunda icke kunnat finna något skal att bibehålla denna tysta förmånsrätt, har Utsk:t likväl satt densamma främst bland fordringar hos förmyndare och föräldrar.
Att Konungen blifvit lemnad rättighet att utvälja sitt StatsRdd, utan närmare bestämmande, hvilka personer dertill md kunna antagas. Härpå ansågs något afseende icke kun-; na göras. 6:te §:n. Att ceconomiska ärenderna , hvilka nu blifvit fördelade pä Cameraloch FinanceDeparternenlen, kunde lämpligast bestridas af en enda Stat s&ecr eter are. Ridderskapet och Adeln hade redan beslutit §:s bibehållande oförändrad, hvarföre denna anmärkning skulle förfalla. 426 Csn 19 Juni. 10 .'de §:n, Att en Allman A render nas Be-*' redning skulle kunna umbäras. Lika beslut, 28:60 $:n rörande: Konungens rätt att i Milit aireEmbeten nyttja utländska män. Rörande ett sådant stadgande hade Ridder* skåpet och Adela redan beslutit, 35:te §:n. Anmärkning mot förtroendetjenster med afseende i synnerhet pä KundshöfdingeEmbeten; likaledes att cn af Kontingen ulan ransakning och dom afsatt Embetsman bår njuta sin fulla lön till godo; och får Militair-personer särskildt, alt de ej mä förlora sin rättighet till pension af Arméens. Pensionseller Amiralitets Krigsmans C äs san K om hvilka Cassors bibehållande vid förra Reglementen ett stadgande tillika yrkas, Ridderskapet och Adeln ansåg något af* seende härå icke kunna göras. 37:de §:n. Yrkas en tydligare redaetion. Utskottet föreslår att vid slutet, i stället för orden ”efter honom,” må införas efter hans, afgång-, samt efter ordet ”Stamfadrens” tilläggas efter förstfödslorätten. Dessa förändringar voro redan af Ridderskapet och Adeln bifallna, 47:de §:n. Att Rikets Collegier, sorn i denna §. endast i allmänna ordalag omtalas, Dm 19 Juni, 427 borde till deras antal och göromål uttryckligen bestämmas. Ridderskapet och Adeln ansåg §. böra förblifva oförändrad. 66;te §:n.
Kyrkosocknarnes eller församlingarnes utgifter afse hufvudsakligen kyrka, folkskola, fattigvård samt helsooch sjukvård. Bidrag ifrågakomma väl stundom äfven till andra föremål, men äro då vanligen af en tillfällig egenskap. Af utgifterna för kyrkoväsendet kunna de för klereci-statens underhåll behöflige icke af räkenskaper till verkliga beloppet styrkas, utan endast de, som af kyrkokassorna bestridas, samt de, som i och för kyrkobyggnader, inköp af ringklockor eller dylikt bestridas med kontanta sammanskott eller upplånade medel. Kyrkokassornas inkomster utgöras af lösen för kyrkotionde, arrendeoch räntemedel, kollekter, gåfvor, utgifter vid kommunioner och för klockringning samt bötesmedel m. m. Med dessa inkomster bestridas de årliga utgifterna för kommunioner, de så kallade årliga exponenda, reparationer och diverse inköp m. m., hvarjemte inom en och annan församling bidrag till kyrkobetjeningens aflönande lemnäs af kyrkokassan. Enligt de räkenskaper, som för granskning ingå till Kongl. Kammar-Rätten, hafva kyrkokassornas inkomster och utgifter uppgått till: Inkomsterna: Utgifterna: Ar 1856 R:dr R:mt 21,654 R:dr R:mt 18,374, » 1857 » » 24,144 )) » 16,191, » 1858 » » 23,281 )) » 22,645, » 1859 » » 26,400 » » 20,272, » 1860 » » 33,632 » » 29,844, och utgjorde kyrkornas behållning sistnämnde år sammanlagdt. 112,684 R:dr. För tillernade eller under perioden verkställda kyrkooch kapellbyggnader samt inköp af ett komministersboställe hafva dessutom inom fyra socknar sammanskott blifvit gjorda till ett belopp af 15,354 R:dr 19 öre, hvarjemte en af dessa socknar särskildt upplånat 19,300 R:dr. Tab. litt. g. Bidragen till folkskolan hafva utgjort de i nedanstående tab. Litt. G specificerade.
Endast för de anstalter, som äro af en mera allmän art — såsom t. ex. dem, sorn nu stå under Seraphimer-ordens-gillet, eller för sådana locala tillfälliga behof, som öfverstiga förmågan inom den mindre samhällighet, hvarest behofvet uppståttböra Statens gemensamma krafter komma lill biträde. Sålunda bör Regerigen kunna disponera tillgångar att viii inträffande missvexter med nyttiga arbetsföretag, såsom t. ex. väganläggningar, strömrensningar o. s. v., sysselsätta de arbetare, sorn genom enskildes genom det svåra året inskränktare, efterfrågan, sakna tillgång på arbete för egen och de sinas lifiiäringPå detta sätt, och icke genom oftast missbrukade gåfvor, hvilka endast bol de förbehållas dem, som ej kunna arbeta , bör man söka afhjelpa de behof, som partiella missvexter eller andra olyckliga conjuncturer, då hela näringskällor förlora sin liflighet, föranleda. Men för de vanliga anomaliernas afhjelpande behöfves en i vårt land saknad mellanlänk emellan socknen ocii Slaten; och det är troligen en sådan, Frih. Sprengtporten åsyftat, och härtill lämpar sig bäst våra län, då Pröfnings-comite'erne, måhända med någon utvidgning, kunde bilda länscommunens sockenstämma. Denna kunde bestämma om sådana gemensamma utvägar till 73 Dan i5 Februari é. m. fatligas sysselsättning eller fattigdomens förekommande, hvil* ka fordrade gemensamma krafter för att blifva ändamålsenliga. Denria kunde, med för det hela föga tryckande biträden, komma de socknar till hjelp, der fattigförsörjningen vore för mycket tryckande, och på detta sätt afböja det krig af den sjelfständiga förmögenheten emot den bara arbetskraften, eller — för att lala ett populärt språk — af dem, som äga något, mot dem som endast kunna arbeta, hvilket i alla Europeiska samhällen utgör det farligaste kräftsåret.
Drottningskiir, Hästholmen och Getskär; dervid utmärkande, i enlighet med Chelens för Ingeniör-korpsen gjorda underdåniga framställning. Getskärs befästning såsom angelägnast att företaga, emedan inre redden alldeles saknar ett beherrskande verk. 128 Bil. M 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prvp. M 1, om Statsverket 1886. Sedermera har genom de militära myndigheterna på stället framställts den åsigt att, sedan fartyg hufvudsakligen komma att framdrifvas med ångkraft, kan Arpö-inloppet i militäriskt afseende undvaras, alltså fyllas och stängas, samt dermed Hästholmens befästande undvikas. Som stenfyllningen, å hvilken i alla fall en öppning för fredlig kustoch ångbåtsfart kan lemnäs, kostar vida mindre än Hästholmens ordentliga befästning, vore dermed en fördelaktig besparing i tid, arbete och kostnad vunnen. Då, i alla händelser, den till reddens beherrskande erforderliga befästning bör, enligt min åsigt, i första rummet tagas i öfvervägande, lemnar jag här åsido, icke allenast tillbyggnaderne på Kungsholmen, utan äfven, så väl frågan om lämpligaste sättet att stänga Arpö-Ieden, hvilket under tiden må bestämmas och kostnaderne derefter beräknas, sora iståndsättandet af Drottningskär, hvars kostnadsberäkning torde böra uppskjutas tills verkställigheten ilrågakommer. Det är således endast erforderligt anslag till det första, för reddens försvar nödvändiga, verk, som jag här har Nåden uppgifva. Detta är afsedt att uppföras på Godnatt, i stället Tor på Getskär, emedan icke allenast den del af redden, som af Kungsholmen och Getskär lemnäs svagt beskjuten, utan äfven fjärden framför varfvet komma under verksam eld från det mera framskjutna skäret Godnatt, på hvilket utrymme finnes för ett torn med 26 kanoner och ett lågt batteri för 3 mörsare. Genom det femkantiga tornets anordning kunna alllid, utom mörsarne, minst 7 kanoner, men åt vissa håll ända till 14 riktas mot hvarje punkt af redden.
Dito för tillverkning vid Krutoch SvafvelBruk .» J5 18 Dito af Gåfvor, Tesiamenten och Fidei Commiss samt Sterbhus 50 Dito för TheaterRepresentationer . » Dito för Gårdfarihandlandes Pass. * 60 40 Summa 4225 Tg (Lit. S. till N;r 17 i BilfctiU RiksSnProt, 1817 1S18'. jtteSaml.J Bilaga till N:o 7. (G) Öfverdrag fran Sammandragen ofver TaxeriogsLängderna N:o i, 3 och 3 uti N. V. Fögderi för år 18. V H Mar.ufacturier, 3 x Hemman. FrälseRentor. Lägenheter. BergVerk, Fab riker och Qvarnar. £ 5. T* CIQ • O0. •-t 1 Mantal. < »J: "t cu n 2 W 3 w Värde, 1 Antal. Värde. Antal. Värde. > M Värde. > 3 CJ "< sy. -t ex. 0 Värde. T, till W;t *7 i Bihang till RiksSt. Prot, 1817 t$i8< $• te Sami») \ I 1 / NT: o Sammandrag öfver Afgift fö* Öfverflöda nyttjande, enligt 3tdje Arf, af rglS år$; BévHluingsFöro?daings, uti K, N. Fögderi för år 18 - * För Vin och andre' Utländske dryckerFör Caffe' och Thé». Rum med Sidenbruk,- Antal Fick-UxV Kört-Spel. Tobak, För Bränvin. Summa Afgift, -* i Ståndspersoner. Allmogen och alla Sfriga. i (A WO’ 3 O. vt *TJ: 0 01 O a1 « S* 3 0 j? rr» 2.3 era _ su O • 0 3- SidenTapeter. SidenMeubler. 03 c H» 2 cr Jr »* •* K I? 2: Ä- ^2 u p* o-?
Utskottet vill ingalunda bestrida, alt ju de af motionären här föreslagna åtgärder skulle på ett verksamt och fruktbringande sätt befordra utvecklingen af den inhemska konsten och litteraturen, men i betraktande af de många och betydliga anslag, som förut blifvit af Utskottet tillstyrkta ej mindre till uppmuntran af de sköna konsterna, än äfven till vetenskapernas befrämjande, anser Utskottet Statens tillgångar ej medgifva beviljande af anslag äfven för nu ifrågavarande ändamål, hvarföre Utskottet hemställer, alt Herr Lalierstedts förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 120:o. Uti en hos Preste-ståndel väckt, af flere Ståndets ledamöter biträdd, motion, hvilken blifvit till Utskottet remitterad, har Hof-predikanten Wensioe, med åberopande af det fördelaktiga omdöme, som både af landsmän och fremlingar samt, bland de sednare, samtidens störste språkforskare, Jacob Grimm, blifvit fälldt öfver det härstädes under arbete varande litterära verk, benämndt »Svenska språkets lagar», påkallat Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att författaren af detta, fäderneslandets vetenskapliga ära och anseende i hög grad befrämjande arbete finge sig tilldelad en förtjent vedergällning för hans oförtröttade och oegennyttiga nit i vetenskapens tjenst, samt det allmänna sålunda försäkrades om arbetets fortsättning, hvilken under andra förhållanden ej vore att påräkna och för närvarande säkerligen icke kunde af någon annan öfvertagas; hemställande motionären, att Rikets Ständer måtte i sådant afseende bevilja antingen en summa af 1,000 Ridr B:ko årligen, i likhet med hvad för utgifvandet af Sveriges gamla lagar är anslaget, eller ock någon annan pekuniär vedergällning för författarens å arbetet nedlagda mödor.
Fäderneslandets ära fordrar ock detta och då, för att icke nämna hvad öfriga nationer, äfven Ryssland i den vägen gjort, Danmark äfven gått långt framför oss, borde Sverige vara angeläget att afsluta ett verk, som uti 37 år fått hvila. Bih. till R. St. Jag får derföre vördsamt föreslå, att ett reservationsanslag af 5,000 R:dr R:mt måtte beviljas i och för utgifvandet af tredje delen af Scriptores Remm Suecicarum medii sevi. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles ödmjukligen. Stockholm den 8 November \ 865. P E. Thyselius. Af Doktor Thyselius: Om upprättande af lägre Elementarläroverk för flickor. Vid det sistförflutna riksmötet väcktes inom detta Högvördiga Stånd af mig en motion om beviljande af statsanslag till fyra allmänna flickskolor. Till stöd för denna framställning framhölls Statens ovilkorliga pligt, liksom dess gifna interesse, att utöfva en närmare, väl behöflig tillsyn öfver de särskilda undervisningsanstalterna, äfvensom att, när det offentliga af Staten bekostade läroverket för gossar anses vara behöfligt och derföre allt mera omhuldas, qvinnan med sina numera vidgade och allt mera erkända rättigheter borde sättas i tillfälle, att genom Statens försorg erhålla en mera omfattande, allmän bildning. Under fullkomligt instämmande i sjelfva motiveringen, gjordes inom detta Stånd det tillägg, att åtminstone en sådan qvinlig läroanstalt borde i hvarje län eller hvarje stift inrättas; men följden af den framförda motionen blef att, med förbiseende af landsortens oafvisliga behof, anslag blef beviljadt endast till en normalskola i Stockholm för flickor. Denna fråga är dock ibland dem, som synas icke böra få falla eller åt aflägsen framtid öfverlemnas, den kommer tvifvelsutan snarare att antaga större dimensioner; jag anser mig derföre, under åberopande af den motivering, som förliden riksdag lemnades, vördsamt böra föreslå upprättandet genom Statens försorg inom särskilda delar i riket af allmänna lägre elementarläroverk för flickor, utan fästadt afseende på föräldrarnes stånd och vilkor.
November afgifne, och den 28 i samma månad e. m, på bordet lagde, Nådiga proposition om rättighet för SparBankerne i Riket, att emot ränta i BancoDisconten insätta en del af deras fond, för att i nion af behofvet kunna åter derifrån uttagas och disponeras m. m. Å nyo föredrogs Kongl. Majrts den 36 sistl. November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition om fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vattencommunicationers befrämjande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Kongl. Majrts högstberörde Nådiga Proposition måtte remitteras till StatsUtskottet. Den i December. 29 Friherre Cederström, Jacob: Jag hemställer, om icke den Nådiga Propositionen bör remitteras äfven till AlimännaBesvärsoch Ekonomiutskottet, som förut handlagt Strömrensningsfrågorne. Herr Lagerhjelm, Pehr: Frågorne om Strömrensning hafva tillförene blifvit behandlade af Stats-och BancoUtskotten; men sedan man sökt mer och mer skilja Statsverket från Banken, tror jag desse frågor ensamt tillhöra StatsUtskottets handläggning; hälst medlen utgå från RiksgäldsContoret. Herr Hjerta, Gustaf: Vid förra Riksdagar hafva Strömrensningsfrågorne alltid blifvit af Stats-samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskotten handlagde. Detta föranleddes deraf, att beslutet om Strömrensningars verkställande tillkommit i följd af Ständernes önskan. Men då nu en särskild Styrelse finnes för Strömrensningsärenderne, och här blott är fråga om fortfarande af anslag, behöfves ej remiss till AllmännaBesvärs och Ekonomiutskottet. Det skulle endast medföra en onödig vidlöftighet. Jag anhåller derföre, att propositionen om förevarande frågors remitterande till StatsUtskottet måtte af Hans Excellence Herr drefven och LandtMarskalken förnyas. Herr Lagerhjelm: Jag kan upplysa, att första frågan om anslaget till Fond för 3o Den i December.