Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lo^e, tvlinad i ^en8ion 340: 1le»i8tratorn, bixpedition8-8eere teraren b-oven, löns^llnad 316:34.11. I3:o D:o Hellman d:o 344: 0/i'eiVu//^6(lan/di8ten Laeber. 500: Vabtmä8taren ^nder88on 40- — j 2<z ,i. bix^edition8-8eei eteraren m. m. ll^rutme^er. Os ilisgsvsrsndo Iönor8 torliöjning till likliot mod do l>olo^, 3om, oftor i sllmsnliot sntsgno Arundor, lrlikvit u^tdrdo i don vid forrs Kik8dsgon sf Ixongl. 51sj:t föroglsgno 8tst, sr psksllsol 8s vsl st Iiilligkot ooli rsttvi8s, 8om gf nödig omtsuks kör srondons8 gäng inom dotts vigtiga Iiim1>ot8- vork, vitt lxongl. lVIsj:t köro8ls kikot8 8tsnclor stt, pä 8ätt okvsn ä6oropsdo krotoooll8-IItdrsg ökvor Ksmmsr-Xrondon innotiällor, ä 8tston för I^smmsr-Lollogium uppkörs on tillökning sk 5Iod sk8oondo ä don liot^dligs tillökning i nämndö 1^ml>ot8vork8 göromäl, 80m ägt rum, 8odsn dol8smms roglorsdo8, lisdo Xongl.
Ridderffapet och Adeln trodde sig tillika böra meddela det hederwärda Bonde Ståndet sin billiga förundran at sadana Förslag nu af Bonde - Ståndet kunde göras, sedan Ridderffapet och Adeln gjort allt hwad med billighet och rättwisa kunnat förenas, för at wisa desi beredvillighet, at dela de bördor som nu trycka wärt Fädernesland. Ridderffapet och Adeln will erindra det hederwärda Bonde - Ständet, at de i det längsta stridde emot införande af den oinskränkta magt, som wällat Rikets närwarande wäda: At det warit de, som wid dennas störtande hufwudsakligen beredt wär nu warande - Den 16 Iunik. 709 de öfwerläggningsfrihet och banat wägen st'r Riksens Ständer at bota Landels rejmor: At de, genast ifrän detta Riksmötes börgan gätt stna MedStgnder med försakelser til mötes, af fri wilja ätagir sig delaktighet ide drpga Bewillningar som nu erfordras och uplätit denprivilegieruäs jördens besittning äthwarman, samt derigenom ä daga lågt, at nar de nu forswara bibehållandet af jördens natur, är det blott aktning för ben heliga ägande rätten, oek ej något serskilt Ständs-lnter>;88L som leder deras beslut Ridderffapet och Adeln hoppas, at det hcLcrwärda Bonde - Ståndet rätt mätte wärdera Letz upförande, och ej genom obilliga fordringar söka störa den enighet som mellan bägge Standen alltid warit rädande, och pä hwars bibehällande innom Riksens Ständer i allmänhet hela Rikets räddning för det narwarande hwilar.
Justerades ! prot.uldr. för denna dag f. m. Hr Munck af Rosenschöld, Kils Rudolph: Jag nedlägger härmed min reservation mot Ståndets genom votering uti förmiddags-plenum fattade beslut. Hvad jag under discussionen då yttrade afsåg endast den ifrågavar. 33 §:n uti bevilln.stadgan. Nu vill jag tillägga, att om man skulle följa den princip Hr von Hartmansdorff rn. fl. fram • ställt och skilja allt från bevilln stadgan, som kunde hafva någon gemenskap med den civila, criminella eller ekonomiska lagstiftningen, så skulle t. ex. R. St. i afseende på de uti bevilln.stadgan nu intagna reglementariska föreskrifterna för BeredningsTaxeringsoch Pröfnings-comiteer, hvilka föreskrifter äro af ren ekonomisk natur, endast hafva önskning-srätt; dessa föreskrifter skulle kunna ändras af Regertn efter behag; och hvar hade vi då Svenska folkets rätt att beskatta sig sjelft? Denna rätt kan icke inskränka sig till blotta bestämmandet af grunderna, hvarefter bevillningen skall utgöras, den måste jemväl inbegripa rättigheten att vidtaga sådana mått och steg och meddela sådana föreskrifter, att dessa grunder verkligen blifva följda, eljest vore den endast half och gagnade till intet. Fortsattes pröfningen af Bevilln Utsk:s utlåt. N:o 27, i anledn. af anraärkntr emot betänk. N:o 12, angtde grunderna för den blifvande allm. bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., vid pröfningen af 33 §:n, genom votering beslutat gifva ett uppdrag åt Bevilln.Utsk., sedan dess betänk, i allo blifvit pröfvadt. Frih. Nauckhoff hade då föreslagit ett tillägg till delta uppdrag i afseende på skyndsamhet med dess uppfyllande; hemställande Hr Landtm, om R. o. Ad. ansåg något sådant tillägg böra göras. Ropades nej. 34:de §:n. Hr Edenhjelm, Gillis:
N:o 80 innehåller, att de der omnämnda medlen företrädesvis skulle användas till postinrättningens ytterligare förbättrande och till understöd och befrämjande af de gagneliga deligenceinrättningarna; beroende det således på Postverkets styrelse, 0111 den sjelf vill gå i författning dermed eller öfverlemna bestyret ät enskilda personer eller bolag; dä deremot förevar, punkt i utlät. N:o 214 uttrycker den tanken, att postverket icke omedelbarligen bör befatta sig med paketpostfarten, utan öfverlemna den åt bolag. Vid ett sådant olika förhållande förefaller det mig, sorn borde Ståndet vid förevar, punkt uttrycka samma tanka i afseende på diligencerna som rörande paketpostfarten. Mot det af Hr af Ekenstam uppgifna redaetionsförslaget skulle jag icke hafva att påminna, 0111 icke detsamma uttryckte en önskan, inskränkande sig till blott de tvenne redan befintliga coininunicationsanstalterna. Orsaken, hvarföre jag ansett R. St:s önskan i denna punkt böra uttryckas i de allmännare ordalag, jag föreslagit, var den, att, om tillgångarna skulle medgifva, det flera dylika commuriicationsanstalter, exempelvis emellan Stockholm och Gelle, måtte blifva inrättade, men att, efter Ä. St;s vid förra riksdagen uttryck ta önskan, dessa inrättningar å vestra och södra vägarna företrädesvis mätte komma till stånd. Jag vidblifver således mitt första yttrande, att i stället för ordet: pa k e t post fa r t e n, måtte saltas: paketpostfarter och di I i ge n ce i 11 r ätt n i ng a r. I afseende på hvad Gr. Horn omnämnt bör jag icke lemna obevittnadt, ätt äfven postverket begagnar diligenceinratlningen för transporterandet af en mängd embetshandlingar af betydlig vigt och hvarmed brofposten förut till vida betydligare kostnad blifvit betungad. Frih, Ehrenborgh: Jag anhåller att ytterligare få vidblifva den mening, jag förut yttrat, att den nu föredragna punkten tarfvor ett förtydligande. Såsom här redan blifvit tillkännagifvet, beslöto R.
Därborta tecknade sig silhuetten af en hög, smalhalsad vas af grekisk form, och här fängslade en liten Atinousfigur i gips blicken med sin harmoniskt sköna form — några böcker och tidskrifter bröto af mot borddukens varmt röda färg, och, likasom inskjuten på måfå bland de öfriga möblerna, lockade en ljus korgstol med höga ryggoch armstöd samt en brokig dyna öfver sitsen den inträdande till sig. Matsalen med dess ekmöbler skulle kanske verkat banalt, om ej där, likasom i de öfriga rummen, det individuella framträdt i placeringen, blickat emot en från en och annan små- pjäs och skvallrat en smula om innevånarnes tankar och ibland kanske historia. Den där pajazzofiguren af trä med sitt hvita, skrattande ansikte och sin jonglerande ställning, som stolt reste sig mellan de tyska porslinssejdlarne på buffeten, var kanske ett minne från en resa — eller ett skämt, han haft med henne. Öfver nothyllan vid pianinot var en neapolitansk silkesmössa i brokig randning och med lång tofs uppsatt tillsamman med en lång ljus fruntimmershandske och ett band röda koraller; då ögat häftade vid denna lilla färgklick på väggen, öfverraskade man sig själf med att stanna och leta efter konturerna till någon liten historia, som skulle kunna gömma sig i de där silkesmaskorna med sina sydländskt glada färger. Den unga frun hade skjutit fram sitt sybord till fönstret för att draga nytta af det sista dagsljuset. Därute låg snön hvit och jämn öfver tak och skorstenar, och genom de tätt slutande dubbelfönstren kunde hon svagt urskilja bjällerklang. Då hon såg ut på denna hvita snö, som bredde sig så mjuk öfver alla kantigheter, dolde dem, liksom smekte öfver dem, blef hennes uttryck mindre nervöst spändt för ett ögonblick, och hon glömde att tänka sina oroliga tankar och att lyssna och vänta. Tankarne och deras orsaker funnos kvar, men det bände henne, som det så ofta händer, att ett intryck utifrån den liflösa naturen kom och lade sig mildt och lugnande öfver sinnet och söfde oron till stillhet.
Till uppförande af nödige Byggnader och Vo, ställen för Betjeningen, wid Strömsholm, estor, dras, enligt kostnadsförslag, en summa af 90,197 Riksdaler, hwaraf i z,OQ<Z redan detta ar stola wara - §)6L Den z Julik. ra af noden och återstoden under loppet af de sme näst päföljande arén. Riksens Ständer forn inse nödwändigheten af dessa utbetalningar, fa jemte deras btfail dertill, foga det willtor, att det äswm nödigt befundne Ridhus, hwartill kostnaden under sistnämnde summa ej är innebegripen, ma ej pä Stats-Werkets, utan pä Stuteriets bekostnad framdeles uppbyggas af de besparingar till reparationer, som af Stuteriets inkomster böra afsäktas; men under siere ar icke torde kunna till samma behof medtagas, när ett fullkomligt istandsättande af Struteriels Byggnader, genom förutnämnde anstagsfumma kan werkställas och Boställena af innehafwarena underhallas. I öfrigt anhalla Riksens Ständer i underdånighet, det Eder Kongl, Majtt täckteS förklara Committerade wid hushållningens reglering pa Strömsholm och Kungsör Dess Nådiga wälbehag öfwer deras ädagalagde nit och werksamhet i denna förwaltning. Hwarjemte och da Riksens Stander funnit ska! att öka förenämnde Byggnadssumma fran zo,i9; till jenrna z;/ooo Riksd. de underbar nicsi anhalla det Eder Kongl. Maj:! täcktes ester vmstandioheterne anmanda öfwerffottct till belöningar, hwaribland afwen för dem som med synnerlig skicklighet och omsorg oart Committerade tillhanda.
Jag får fästa upmärksamheten derpå, att om man haft så ringa förtroende till kontrollerna, hade man väl icke bordt antaga ett sådant beskattningssätt, och misstror man kontrollörerna, så kan lätteligen förutsättas, att den som anmäler sig till 300 k:rs tillverkning, afverka i stället 7 å 800 k:r pr dygn. Jag tror icke att hvarken bränneriegare eller kontrollörer skola blottställa sig för en sådan risk. Hr Braunerhjelm: Jag är förekommen af Frih. Raab, som hänvisat Gr Posse till 47 §:n. Frih. von Kraemer: Sedan jag genomläst Hr von Hartmansdorffs reservation, ser jag, alt jag begått ett misstag. Hr von Hartmansdorffs mening har varit att eftergift skulle lemnäs dem, hvilkas tillverkning understiger 300 k:r, och i sådant fall har Gr. Lagerbjelke fullkomligt rätt, att Hr von Harlmansdoffs förslag inne - Den 29 A |> r i I f. m. 587 bär eli uprifvande af eli Slåndets förut fallade beslut, hvarföre jag anhåller om bifall lill §:n. Gr. Posse: Jag har ingalunda förbiselt 47 §:n; men hem ställer likväl, om icke lämpligare vore ali i 47 § intaga stadgandet i denna §. Då öfverläggningen härmed ansetls slutad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, alt i afseende på ifrågavande § blifvit yrkadt, dels bifall, dels af Hr von Hartmansdorff och Frih. Raab, åtei remiss och dels af Gr. Posse all efter orden ”icke i något fall”, malte tilläggas ”utom det i 47 § omnämnde.n Propos. lill bifall i förevarande § blef derefter framsläld och besvarad med starka Ja, jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att lian funnit Ja öfvervägande. §§ 45 och 46. Dessa §§ blefvo af R. o. Ad. bifallue. § 47. Hr Hjärne: Jag tror, att rättvisa och billighet fordra, att eli tillägg göres i denna §.
Herr Ryttmäftaren ^stlerkparre hade ansett fig harwid än ytterligare böra uprepa hwad han flere gänger förut anfört, att nemligen Herrar Fullmägiges Protocollcr ej gäswo anledning dertill, att Kongl. Majus Skrifwelse innefattade befallning. Zerr Grcfwen och Ordföranden hade derefter lill Protocollet upläst följande: '^Förgäfwes söie wi i Banquens häfder ett ämne af den wigt och grannlagenhet som det wär upmärksamhet nu hax eill föremal. Wio^ granskningen häraf inhaimas, ärt alla Fyra Niks-^tänven genom sammanstämmande Beslut, wid 1800 ärs Riksdag, antagit en Realisations plan, samt att detta beslut blifwit, genom Banco-Utskortets och Hemliga Utskottets d. 14 Juni samma är utfärdade Jnstructioncr och Riksdags-Beslurek af Riksdagens sista dast, d. 15 Juni, till werkllällighet och efterlefnad af alla Fyra Ständen bekräftadr, och medelst deras underskrift beseglat; men nu församlade Herrar Revisorer finna icke desi mindre, -ej allenast, art Hervar Bancs-Fulimägtige icke befordrat >ill werkstalliahet, hwad deras principaler derigenom dem föreskrifwit, utan deremot magit sig werk - Den 14 ^ Zt ställighelen af en annan Realisations-plan, som tig desi bcstaffcnhel frän den förstnämde husoudsakeligen aswiker. Dä hos mig icke kunnat uppsta den lunka, som stalie andre föreskrifter än de, fem i orden tlig wäg Herrar Fullmagtige emottaga af der s Principaler Riksens Sländers Bai co-U sto'! Herrar Fnllmägtige kill werkstalliqhet föreläggas; yar jag i öswerensstämmelse dermed, sorqfälligt sök> undanrödja den twckan, som ordalydelsen af Kong!.
«. * 4 i 54 30,31 V 45 V 45 V 45 i I anledning af skiljaktiga beslut . 4 i 1S4 7 V 45 45. om de årliga inbetalningarne af 60,000 R:dr i från Handelsoch Sjöfarts-Fonden till 11 44 11 44 11 44 Nya Trollhätte Canal-Bolag «. * * ♦ 4 i 54 31 11 44 A» 40. 47. 48. 49. 50. och 1843. om ett från Handelsoch Sjöfarts-Fonde till Directionen öfver Segelfarten mella Wenern och Vesterhafvet lemnadt oc sedermera afskrifvet lån af 30,000 R:dr om verkställde dispositioner å Handels och Sjöfarts-Fondeus öfverskotter om bidragens tili Handelsoch Sjö Fonden inleverering till Rikst Contoret **♦♦♦♦♦ *♦ om utarrenderande af den Artilleriverket på Mariaeberg tillhöriga fasta egendom ****♦♦♦♦♦ ♦ dran för ett är i822 till Medelhafvet af sandt parti Krut ***♦♦♦♦* 51. om förändring i formen af räkenskapen för Carl Gustafs Stads GevärsFactori 52. om försäljning frän Carl Gustafs Stads Ge värs-Factori af icke approberade Gevär 53. om utläggande och upptagande afen Ponton brygga vid Rosendal **♦♦♦.♦ 54. om anställande af entreprenad-auctione: för anskaffning af materialier för allmän na arbeten och för deras utförande l anledning af skiljaktiga beslut * 55. om Mötesocli Tross-passevolancefonderne förvaltning **.**♦♦*♦♦* 56* om Krigs-Collegii Utrednings-Afdelning fordran hos Spanska Regeringen * ,* 57* om revision af Amiralitets KrigsmansCassan ***♦♦♦♦♦♦♦*♦ 58. om en till Entreprenören för mathallnin gen vid Kongl* Krigs-Academien utbe tald gratification .*».*♦.* 1 anledning af skiljaktiga beslut . 59. demien belopp år 1838 utbetaldt Invalid-Inrättningen å Ulricsdal 61. om de vid Stockholms Station af volance m en Befälhafvande Amiralen Frih.
Ständer funnit sig icke böra lemna bifall till hvad Eders Kongl. Maj:t i detta hänseende föreslagit. b) Den för General-intendenten nu utgående aflöning af 3.900 R:dr har Eders Kongl. Maj:t föreslagit att höjas till 5,500 R:dr; hvilket Rikets Ständer bifallit, dock under förbehåll, alt General-intendenten är pligtig alt, vid emotlagandet af den förhöjda lönen och så länge han densamma uppbär, frånträda den lön, han möjligen kan å an nan stat innehafva. c) För en Intendent vid Intendents-militär-kontoret, i nu gällande stat benämnd Adjutant, med arfvode af 750 R:dr, är lön i den föreslagna staten uppförd till belopp af 3,500 R:dr. Med bifall till det föreslagna aflönirigs-beloppet, hafva Rikets Ständer funnit sig böra vid dess åtnjutande fästa enahanda vilkor, som i afseende å Generalintendentens aflöning, nemligen skyldighet för Intendenten att, med emoltagandet af den förhöjda aflöningen och så länge han densamma uppbär, frånträda den lön, han möjligen kan å annan stat innehafva. d) Kollegii Advokat-fiskal, som nu uppbär i lön 2,400 R:dr, skulle, enligt den föreslagna slaten, erhålla lönen förhöjd till 3,500 R:dr.
Horn, blifvit framstäldt, alt Grefven ansåg ganska riktigt och lämpligt, att R. St. genom sina beslut bunde efterkommande Ständer, och att Grefven således ingalunda tvekade att utställa anslaget på huru lång tid som helst, äfven utöfver den i lag bestämda tiden för riksdags återkomst. Jag beklagar, att den värde ledamoten är af denna mening. Jag lefver i den glada erinran, och tror mig åtminstone icke fela i mitt minne, att delta icke var Grefvens tanke, då R. St., utöfver den för riksdagarna i lag Den 20 Mari f. ra. bestämda tid, medgåfvo Svenska rusthållare en passevolance för i5 år. Om detta vore ett önskligt förhållande, det letnnar jag derhän, men tror det likväl ej för min del. Jag anhåller, såsom contra-propos. om anslagets nedsättande till 200,000 r;dr för Waxholms fästning i likhet med hvad BorgareSt. beslutat. Hr Frih. o. Landtm, tillkiinnagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Rosenblad, Bernh., uppläste följande: Då det nu ifrågavar, special-anslagets mer eller mindre anspråk på att böra beviljas, hänförer sig till den allmänna frågan, för hvilka behof de för extra-statsregler:n af StatsUtsk. anvista tillgångar företrädesvis böra användas, så anser jag mig böra begagna delta tillfälle, för att återtaga den granskning af de i afseende derå af en värd ledamot i förra plenum yttrade satser, hvilken jag, för att spara en långt framskriden tid, till boka höll. En värd Grefve förklarade, i sin granskning af Utsk:s förslager i deras helhet, sig vilja ,Jsöka tillvägabringa något mer tillfredsställande resultat för folkets fordringar.” Om den ädle Grefven, såsom jag förmodar, med uttrycket ”folkets fordringar, ” förstått Svenska folkets och Svenska fosterlandets sanna intresses fordringar, så är äfven min önskan alldeles enahanda, ehuru jag fruktar, alt våra sätt att tyda dessa fordringar äro i hög grad skiljaktiga.
En så väsendtlig förändring i kunskapens basis och medel, som den nyss angifna, skulle tvifvelsutan äfven tillvägabringa betydliga förändringar i kunskapens innehåll; men dessa äro dock i mindre mån, än man öfverhufvud förmodat, omskapningar af sjelfva det i detta innehåll objectiva. De utgöra snarare blott en dess transfiguration från en lägre, en inom den jordiska naturverldens omgränsning befintlig ståndpunkt af andelif och andesyn, till en högre, innerligare, för menniskor i allmänhet fördoldare, – en derigenom, för dessa, lika underbar som främmande. Just härigenom kom innehållet att bjertare, än förut kunnat ske och eljest skulle skett, slå läsare-hopen i ögonen; och påminner man sig, hvilken ställning till både Religion och Speculation de, som voro den tidens tongifvare, allmänneligen innehade, så begriper man lätt, att det ingalunda var endast Visionerna, med hvad dertill hörde, utan i lika fullt mått sjelfva det i läran speculatift doctrinära, som innan kort föranledde hos den såkallade ”stora” allmänheten den mening, att Swedenborgs skrifter vore magasiner af allt slags förryckthet. Från den ”hvita fyrkanten” utgick dessutom såsom axiom, att de äro för allt sundt menniskoförstånd otillgängliga genom ett dem alldeles eget mörker, ett deras framställningssätt företrädesvis utmärkande chaos, grundadt, icke (liksom understundom hos andra svärmare) i oklar djupsinnighet af verkliga tankar, utan i föreställningarnas oafbrutna vansinnighet, deras fullkomliga o-tanka, deras absoluta nonsens. ”De äga”, påstår den Kellgrenske Anmärkaren, ”en sig ensamt tillhörig gåfva, att oskiljakteligen förena den grammatikaliska oredan med den logiska, ordens mörker med meningarnes. Tvenne phraser bredvid hvarandra i Swedenborgska skrifterna hafva lika så litet gemenskap, som om de sades af två personer, af hvilka den ena ej hört hvad den andra talat.” Men det första, som man ej kan undgå att varsna, när man med hvilken som helst af ifrågavarande skrifter verkligen anställer försöket att läsa den, är detta föregifvandes grundfalskhet.
Jord-brukaren vid sin fastighet och för honom öppna utsigten att småningom blifva befriad från sina skulder, anser jag ock grundvalen för en sådan lättast kunna finnas i Bankens fond till utlåning mot inteckning i fast egendom, hvilken då borde till Riksgälds-Contoret öfverflyttas. Det vare den enda öfverflyttning af Bankens låne-rörelse jag ville tillstyrka. Man har så ofta anmärkt, att fastighets-länen äro oegentliga för en Bank, som i händelse af en kris bör kunna skyndsamt realisera sina fordringar. Jag tror väl ej att Banken skall komma i en sådan belägenhet, att den skulle hafva behaf af denna låne-fond, för att fullgöra sina functioner; men om en sådan öfverflyttning lugnar ett och annat tveksamt sinne, må man ju gerna gå in derpå, hälst när ett annat välgörande syfte dermed förenas. Under nuvarande form är denna undsättnings-anstalt alldeles otillräcklig för hela Riket, äfven om den vinner den tillökning i rörelse-kapital, Utskottet föreslagit. Sluteligen anser jag tnig ock böra anmärka vid Belåningen af Wetier och puplika papper, att, då Adier i Götha Canal-Bolag icke liira vid försäljning uppgå till a5 procent å primitiva Aclie-Capilalet, belåningen å dessa papper borde nedsättas till ett lägre belopp, enär det strider mot Bankeus säkerhet samt alla vid andra belåningar följda principer, att antaga ett Hypothek, som icke motsvarar, utan understiger det beviljade länet. Visserligen skall väl derjemte antaglig borgen ställas för den brist, som vid hypothekens användande möjligen kunde uppkomma; men den rätta principen bör viii i alla läll följas. Af Herr J. F. Gråå, Jemte det jag åberopar och föinyår min vid Utskottets Betänkande JN:o iq fogade reservation, i hväd den angår dels minimi-somuian för lån emot pant af guld och silfver, dels ock föreslagen tillökning i summan för lån emot inteckning i fäst egendom, får jag äfven anmäla min reservation emot de förlag, som i b:te, 36:te och ö^rde punkterne af Utskottets nu nfgifne Utlåtande innefattas. Af Herr C. Hr. Palander:
11 af löne inkomsten för dylika eller dem i värdighet motsvarande Ijenster. Dock beräknas i ofvannämnda fyra händelser endast den på stat bestådda ordinarie lön, hvilken, derest den är indeld, bör efter sednaste årets markegång uträknas. Diplomer för Consul - - Canzligeb. ioo R:di — General-Consul cbo i50 )( — Agent - d:o 200 „ ehvad med dessa beställningar erhållas tractamenle och andra förmoner, eller icke; men diplom för Cousuler i Afrikanske Stater ne och för de Agenter, General-Consuler och Consuler, hvilka annars benådas med tractamente eller lön till det belopp, att 5 procent deraf öfverstiga ofvannämnde afgift, belägges med Canzligebiihr till fern procent af den beställningen tillagda aflöning. Doctors-Bref, som ulan prof utfärdas Ch. Sig. 25: — Transporter och byten inom samma grad eller corps, som Kongl. Maj:t i Nåder beviljar, förses med stämpladt papper till lika belopp, som Constitutorial på behaglig tid. Resolution på tjenstebyte, eller Transport-fullmakt från en Corps till en annan Ch. Sig. 31 procent Canzligeb 7' procent 0 —‘ 1 10 proc. efter samma beräkning, som för fullmakter. Afsked, då dermed icke några löneeller pensions-förmoner följa, äfvensom då endast sådan pension dervid tillägges, hvartill den afskedstagande, enligt författningarne, är berättigad, eller för hvars erhållande han sjelf gjort tillskott - Ch. Sig. — 13 sk. Canzligeb. 3: — men om den afskedstagande hugnas med förhöjning å caracteren, förses afskedet med stämpladt papper till det belopp, här ofvan för caracters fullmakter stadgadt är.