Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelsej N.o t/j-t' 24g vit medgifven i ändamål, att blåsningen må, innan skatten utgår, komma så i gång, att tillverkningen lemnar vinst, förhållandet likväl vore sådant, att hlåsningen under de första tio dygnen medförde betydlig förlust, samt att äfven i Lrettio dygn derefter blåsningen med förlust bedrifves, bar bos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att, på grund häraf och vid betragtande af de dryga onera, som äro bergsmanshandteringen ålagde, skattefrihetseller kalidygnens antal mätte ökas till åtminstone tio; och då kändt är, att masugnar vid början af hvarje blåsning bedrifvas med förlust, samt den befrielse från tionde-afgift, hvilken för närvarande under allenast tre dygn är medgifven, icke står i skäligt förhållande Lill den tid, som verkligen förflyter, innan någon inkomst af hytte-blåsningen kan påräknas, hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat, att skattefrihetseller s. k. kall-dygnen må för hvarje års blåsning bestämmas lill åtta, å hvilket beslut Rikets Ständer få underdånigst anhålla om E. K. M:s Nådiga sanction, samt att förändringen må varda till vederbörandes kännedom och efterrättelse kungjord. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 November 1840. Uppläst och återremitteradt af Ridd. och Adeln den 23 Nov. 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Nov. i84o. Preste-Ståndet den i4 Uppläst hos Borgare-Ståndet den 18 och är återremiss af detta Skrifvelse-förslag beslutad. I stället för detta Förslag har Ridderskapet och Adeln, den 2 December 1840, godkänt Förslaget Wto 157, Bih, till R. St. SkriJ velse, N.o I stället för delta förslag liar Preste-Ståndet, den 2 December 1840, godkänt Förslaget N:o i5y. Förslaget N:o 157 godkändes af Borgare-Slåndet den 4 December 1840.
Ständer för do åt desse löntagare beviljade löneförhöjningar föreskrefvo såsom vilkor dels att vid erhållen tjenstledighet afdrag å lönen till uppgifvet belopp skulle, med vissa undantag, ega rum, och dels att, vid tillsättningen af ledigblifvande tjenster, endast de i förut gällande aflönings-stater bestämda aflöningsförmåner skulle varda tjenstens nya innehafvare tillförsäkrade; — och har Kongl. Maj:t, i afseende på det förra af dessa vilkor, under den 9 Mars 1858 i nåder meddelat följande närmare bestämmelser af Rikets Ständers endast i allmänhet afgifna beslut, nemligen: l:o. Embetsoch tjensteman, som utöfver två månader njuter tjenstledighet eller af sjukdom eller annan orsak hindras från tjenstens utöfning, skall, derest annan person beliöfver i hans ställe förordnas och särskild öfverenskommelse icke träffats, afstå högst fjerdedelen af behållna löne-inkomsten, vid sjukdomsförfall för den efter nämnda antal månader följande tiden, men i öfriga fall för hela den tid, hvarunder han sin ordinarie tjenst icke utöfvar, dock utan att semester, då, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 25 då. sådan åtnjutes, i beräkningen häraf ingår: kommando för Under-officerare och deras vederlikar dylikt afdrag icke att ega rum. 2:o. Med behållen löne-inkomst förstås hvad som efter stat kommer löneinnehafvaren till godo, sedan ackordsränta, afgift till arméens pensionskassa samt kronooch andra allmänna utskylder afdragna äro. 3:o. Chefen eller Befälhafvaren för vederbörande regemente eller korps bestämmer på regementsorderna, hvilken skall den frånvarandes tjenst förrätta och som derför är berättigad att uppbära det i första punkten omnämnda afdrag. Då annan person icke blifvit beordrad att den frånvarandes tjenst bestrida, eller då särskild öfverenskommelse varder träffad om tjenstens bestridande, förfaller all fråga om afdraget. 5:o.
Prop. N:o 1 örn Statsverket 1865. 89 men, i afseende på hvilken sistnämnda tomt ÖfverlntendentsEmbetet anmärkt att, derest byggnaden komme att å denna plats uppföras, byggnadskostnaden, genom behofvet att medelst pålning förstärka den ömsom af berg och ömsom af dy bestående bottnen, torde komma att ökas med 70,000 riksdaler; och har ÖfverlntendensEmbetet, som ansett icke oantagligt, att staden skulle befinnas villig att tili Staten upplåta samma tomt, och derom hos Stadsfullmäktige gjort framställning, i underdånighet anhållit, att, då något svar å denna framställning från nämnda stadsmyndighet ännu icke kommit ÖfverlntendentsEmbetet tillhanda, Eders Kongl. Maj:t måtte täckas i nåder tillåta Embetet att framdeles rörande denna del af frågan inkomma med särskild underdånig anmälan. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt och då en Bibliotheks-byggnad är af behofvet oafvisligen påkallad, får jag i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Majit måtte täckas föreslå Rikets Ständer att til! uppförande af en sådan byggnad anvisa för år 1867 ett belopp af 70,000 riksdaler riksmynt. 26:o. Sedan den åt
En sådan skilnad kunde ej heller i sjelfva verket antagas, då man eftersinnade, att föreskriften om ransakningens skyndsamma företagande icke borde hafva sin grund ensamt och uteslutande i den häktades anspråk, huru rättmätigt det -än vore, att så fort som möjligt få kunskap om det brott, för hvilket han anklagades och hölles häktad, utan jemväl i den häktades icke mindre rättmätiga anspråk, att ej längre, än nödigt vore, hållas i fängelse, under afvaktan af dom, hvilken kunde blifva friande eller ock lyda på sådant straff, som slutade tidigare, ju förr det började, såsom händelsen vore med alla straff, hvilka icke medförde lifvets förlust eller räckte lifvet igenom; för att icke tala om den del i nämnde stadgande, som utan tvifvel finge tillskrifvas lagstiftarens omtanka att icke belasta det allmänna med kostnader för häktades underhåll, längre tid, än som nödvändigt erfordrades. I följd af den skilnad, förklaranden sålunda antagit i häktade personers rätt till skyndsam ransakning, skulle det, enligt förklaringens ord, ej hafva varit nödigt att med Andersson »iakttaga annat förfaringssätt än med häktade, som i afbidan på ny ransakning återförpassas till länsfängelset, nemligen att sådan ransakning utstäldes, endast med inskränkning derhän, att den häktade en gång i hvarje månad utfordrades till ransakning, och att, med sådan uträkning, tiden emellan tvänne urtima ting kunde utställas från början af en månad till slutet af den påföljande», hvilket sednare förklaranden dock tycktes betrakta såsom icke tillständigt, med mindre »förhållanden förefunnes, som eljest gjorde ett mellankommande sammanträde onyttigt, till exempel, då rymlig tid för ett vittnes förvisande till presterskapet eller för handlingars infordrande på nödiga omvägar erfordrades.» Uti hvilken lag eller författning förklaranden funnit anledning till, eller stöd för en dylik åsigt, hade jag icke kunnat utforska. Väl hade jag sett ofvananförda stadgande i 4 810 års Kongl.
Därifrå n förde s ho n till Fagr e åldrig a tempel, fra m til l samm a altarrund, vi d hvilken ho n komflrmerat s någ - ra å r förut. Samm a lärare, kyrkoherde n N. J. Ternstedt, so m beredde Este r til l henne s först a nattvards - gång, invigd e ocks å henne s stof t å t för - gängelsen me d e n gripande betraktels e öfve r dessa o r d: Må jag icke göra hvad jag vill uti det som är mitt (Math. Talare n på - visade, me d hur u mycke n godhet, men också genom sor g oc h stride r väge n lede s til l de t rätta målet, hur u v i me d undergifvenhe t och tacksamhe t m å böj a os s unde r Gud s vilja, ehva d ha n gifve r elle r tager. — Ack, du moder, som för barnen sörjer, Det skall han, som nu i vårens tid, Tog farväl af alla, små i norden Och gick bort från detta lifvets strid. Hvad han gaf skcäl räcka alla tider, Hvar ett barnsligt hjärta ler och kvider, Skall det hinnas af Topelii frid. Skald, från Finland, broderlandets bäste, Hvad du haft för våra barn ocli oss, Tack för det — vår djupa kärlek fäste Kring ditt namn odödlighetens bloss, Binde band af tro kring dina länder, Kring ditt Auras och ditt Sveas stränder, Kring den döde sångaren och oss! Gid. - -; Uppfostran til l osjälf - yiskhet. Anförande vi d Tärn a folkhögskola s vinterfes t den 2 7 februari. K Af Cecilia Bååth-Holmberg. (Forts. o. slut.) ed til l barne n måst e v i gå; där skol a vi börja, menar han. k. » maj - föreningarna ». De n först a stiftade s i Hel - singfors de n 1 maj 187 0 och afsåg småfåglar - nas skydd. Liknand e föreninga r utbredd e sig snar t öfve r hel a landet.
Gumman neg så djupt de feta knäna medgåfvo, sade att hennes dotter berättat huru vänliga vi varit och frågade om vi inte ville göra hennes ringa hus äran af ett besök. Vi tackade och lofvade med det första efterkomma uppmaningen. Der ser ni, sade don Luis, när de gått vidare, att jag hade rätt. Jag håller vad om huru mycket ni vill att den der käringen när som helst är färdig att sälja flickan, om man bjuder ett anständigt pris. Men hon vet nog huru nätt och aptitlig snärtan är, så billigt blir det inte. Bra, svarade jag, men då jag ju egentligen inte hållit på omöjligheten att afsluta en slik handel, utan bara talat om den sannolika effekten på Mariquita sjelf af en längre sammanvaro med en hygglig och bildad karl, måste jag litet få precisera aftalet. Gör upp med modren om att lefva och resa med Mariquita någon tid, tag henne med er härifrån så fort som möjligt, behandla henne som ni skulle behandla en europeiska eller amerikanska, och jag påstår att hon inom kort blir så totalt förändrad att ni sjelf erkänner er hafva bedömt henne orätt i alla stycken. Godt, sade don Luis på sitt vanliga korta sätt, vi gå redan i kväll till dem och göra upp saken. Får ni rätt, så ställer jag till den finaste middag Frisco kan åstadkomma när vi träffas der uppe, får ni orätt så ja, så ställer jag till middagen ändå; men ni får lof att vid desserten i detalj beskrifva anledningen till festen och högtidligen göra afbön hos de närvarande damerna för att ni påstått en liten vildinna från barfotarepubliken i Centralamerika kunna i något afseende jemföras med civiliserade fruntimmer. Det var ju skäligen goda vilkor. Jag förklarade mig villig att underkasta mig följderna om jag mot förmodan skulle hafva misstagit mig, och på kvällen vandrade vi ned till Calle del Menado, der Mariquita och hennes mor bodde. Hon var inte hemma ännu, men modren försäkrade att det ej skulle dröja många minuter innan hon komme. Vi skulle bara göra oss den mödan att sitta ned ett ögonblick och betrakta hela huset med allt hvad der fans som vårt eget o.s.v. o.s.v, en hel ström af den vanliga spanska artigheten, som i grund och botten betyder rakt ingenting.
Ståndet beslöt, a) att desse Theater-Directeurer skola, såsom bevillning Prot. Utdr. d. 14 Oct. 184&■ efter andra Årtiteln, årligen erlägga 25 R.dr, och dessutom betala förskottsvis för hvarje representation, i Stockholm 3 R:dr,och i alla öfriga städer och orter 1 R:dr 16 sk., b) att en lika afgift för hvarje represen ta tionsdag, så väl i städerne, som på landet, skall erläggas af kringresande ineller utländske persöner, hvilka, med serskildt tillstånd, gifva representationer af mechaniska konster, lindansning, konstridning, m. m., eller sådane, som kringföra och visa främmande djur, m. m., åliggande alla förenämnde att, innan de ifrån staden eller 01 ten afresa, eller pass dem meddelas, med bevis af Kronans Uppbördsman styrka, att representalions-afgiften blifvit erlagd; och skall qvitto derå, jemte betyg, att bevillningen för löpande året blifvit gulden, eller säkerhet derföre ställd, ovilkorligen företes å den ort, dit de sig begifva, innan någon representation der får uppföras, c) att, om sådan person afreser ifrån orten, utan att hafva denna bevillning erlagt, ansvare derföre den, som pass till resan meddelat eller för resans fortsättning detsamma åtecknat, och d) att bevillnings-afgift för hvarje concert i Stockholm, 3 R:dr, och i alla öfriga städer och orter, 1 R.dr 16 sk., skall förskottsvis erläggas af både utländska och inländska concert-gifvare i Riket. Doctorer, Medicinaeeller Läkare. Förslaget, bilagdt Betänkandet N:o 12, gillades. Entrepreneurer, Renhållningsoch Lyckt-iändnings-. Förslaget godkändes, Fiskare, ehvad de äro Borgare eller ej. Förslaget, enligt Betänkandet INro 12, med rättelse, enligt Utlåtandet N:o 27, gillades. Fruntimmer, som idka klädsöm, med en eller flera medhjelperskor. Förslaget gillades. Försäljare af lottsedlar.
Samma aret om sommaren blef min onda och elaka piga död, t~ hon var med barn, och kom nu hennes tid, att hon skulle omkull, och hon svor alltid, att bon icke var sa, utan önskade, om hon var sa, att det m h e rara en liten fanen hon gick med. Men nar hon inte Iiingre kunde dölja, tog hon merkurium in och förgjorde bide Kom min faster iiirstin in till henne och barnet och sig. hade mig i handen, och, niir hon fick se mig begynte a r a m e till att g&amp; henne i ögonen, och hon sade:: iiiira Jungni Grstin, 1st icke den der flickan komma för mina ögon, hon pligar mig sa. Hennes mor har s&amp; hllgt befalt mig henne p5 min sjal, s8 Gud n&amp;de mig för den flickan., Da sade faster Rirstin at henne: i1 hafven illa hallit ord, k#ra Ingri, men bekänn, om I iiren med barn och hvem soul ar far der at:: Hon svor och bad, att den elake skulle taga bort bade henne och ban), om hon sa \ * ar, och med den bönen gal hon upp sin anda. - S&amp; fick hon betalning af Gud efter sin egen 6nskan. som hon har farit med och skall nu dyrt nog svara för, huru hon har handlat hade mot mig och sig sjelf. D&amp; slapp jag en stor pliga. Anno, &amp; J i juli iterrli.de Agneta i stillskap med fru E b b pi skcppct Falken till Svengr, hvarest de gingo i lind i Kalmar. P1 samma skepp hemfördes hennes mors. brors och farbrors lik.) Antogligen Agnetos fars kusin, f. 1604, gift i) med Torsten Stahandrkc. n) med Jöns Iiurck. 39 Ilet rar först i augusti manad, som Gud 1st mig komnia s i eländig till Sverige igen, sedan jag har varit mig sjelf till största sorg och redervlrdighet i 2 % l r i Tyskland.
Stadgan d. 50 Mars 173 5, 4 g, samt att, sedan dessa åtgärder befunnits otillräckliga, Domkapitlet, eger att utesluta den villfarande från den Svenska Evangeliska Kyrkan; 3:o att främmande religions-samfunds föreståndare, vid stadgadt vite, icke får till sin medlem uptaga någon från Svensk-lutherska Kyrkan, innan denne företer bevis från sin själasörjare, att han emottagit ofvanomförmulde undervisning och förmaning; 4:o att landsförvisnings-straffet uphäf - Den 4 November f. m. 349 ves för inländsk man; 5:o att, till förekommande af proselytmakeri, 2 oell 3 §§ af det Kongl. Förslaget antagas. — I alside på denna punkt får jag dock anmärka, att här inträffar nyssnämnde lall, der medgifvanden för andras åsigt er torde vara af nöden; ty, ehuru jag medgifver riktigheten af de uti 3 § förekommande straff för användande af bedrägliga medel att locka till affall, så anser jag dock, att, till förekommande af andra arter af proselytmakeri, de uti 2 § föreslagna straff af fängelse och böter iiro lika orättmätiga som landsförvisnings-straffet, hvilket endast uti sin otillämplighet har ett ytterligare skäl emot sig. De, som ifra för landsförvisnings-straffets bibehållande, hafva oek rätteligen anmärkt, att om detta straff borttages, böra äfven andra bortfalla, hvilka ännu mindre kunna försvaras. Min åsigt är också den, att man med böter och fängelse i allt fall icke vinner det afsedda ändamålet, hvilket endast kan ernås derigenom, att dissenters förhållanden ordnas, och för dem gifvas reglementariska (öreskrifter. I detta hänseende får jag fästa upmärksamheten derpå, att, utaf de framlagda nya förslagen. Hr Gyllenskjöld endast hemställt, att proselytmakareu skulle till hemorten återsändas, samt att, liiksdagsfullrnäktigen Ola Månsson blott föreslår förlust af medborgerlig rättighet.
Och folket talade emot Gud, och emot Mose: Hvi hafver du fört oss utur Egypten, att vi skulle dö i öknene? Ty här är hvarken bröd eller vatten, och vår själ vämjar öfver denna lösa maten. Då sände Herren ibland folket brännande ormar; de beto folket, så att mycket folk i Israel blef dödt. Så kommo de till Mose, och sade: Vi hafve syndat, att vi emot Herran och emot dig talat hafve; bed Herran, att han tager dessa ormarna ifrån oss. Mose bad för folket. Då sade Herren till Mose: Gör dig en kopparorm, och res honom upp för ett tecken; hvilken som biten är, och ser uppå honom, han skall lefva. Så gjorde Mose en kopparorm, och reste honom upp för ett tecken, och om någor vardt biten af orme, så såg han på den kopparormen, och blef vid lif. Och Israels barn drogo ut, och lägrade sig i Oboth. Och ifrån Oboth drogo de ut, och lägrade sig i Ijim vid berget Abarim, uti den öknene tvärtöfver Moab österut. Dädan drogo de, och lägrade sig vid den bäcken Sared. Dädan drogo de, och lägrade sig på denna sidone vid Arnon, hvilket i öknene är, och sträcker sig ut ifrå de Amoreers landsändar; ty Arnon är Moabs landamäre, emellan Moab och de Amoreer. Deraf säger man uti den bokene om Herrans strider: Den höga bergklippan allt intill skyn, och intill Arnons bäck; Och intill bäcksens källo, hvilken räcker allt intill den staden Ar, och böjer sig, och är Moabs gränsa. Och dädan drogo de till brunnen; det är den brunnen, der Herren af sade till Mose: Församla folket, jag vill gifva dem vatten. Då söng Israel denna visona, och söngo emot hvarannan öfver brunnen: Denna är den brunnen, som de Förstar grafvit hafva; de ädle i folket hafva grafvit honom, genom läraren och deras stafrar. Ifrå denne öknene drogo de till Mattana;
Efter en stunds väntan, väl behöflig att stilla Blendas oroliga hjertklappning, öppnades dörren af en jungfru, hvilken, innan vår fröken hunnit säga ett ord, helt obesvärad yttrade: ”Är det mamsell, som emottagit nådig fruns biljett? Blenda bejakade frågan. ”Var god och stig in i salen så länge – nådig frun kommer straxt ut.” Blenda satte sig att vänta. Under tiden besåg hon med intresserad uppmärksamhet de många taflor, som prydde väggarna, ett nöje som likväl icke hindrade henne att höra ljudet af ett par lifliga röster, som då och då trängde sig från ett annat rum in i salen Ändtligen öppnades dörren, och ett ungt fruntimmer af ett lika behagligt som vänligt utseende inträdde. ”Jaså, det är lilla mamsell som önskar ge undervisning?” Den unga damen, hvars utsökta morgonklädsel föll Blenda bjert i ögonen, såg på den sökande med en uppmuntrande blick ”Hvilka lärare har mamsell sjelf haft här?” ”Ack, jag har icke haft någon lärare i Stockholm! Det obetydliga jag kan, men som jag dock tror skall vara tillräckligt för nybörjare, har jag lärt dels af min mor och dels af organisten i församlingen, der vi bodde. Men han hade fått grundlig undervisning af en musikdirektör vid Vestgöta regemente.” Dessa oskyldiga underrättelser om musiklärarinnans egen musikaliska bildning, hvilka man skulle tro icke kunde ha varit särdeles rekommenderande, tycktes tvertom just slå an på frun i huset: en blixt af tillfredsställelse lyste i hennes ögon, och med ännu mera godhet sade hon: ”Det är alldeles tillräckligt för mina pretentioner, ty min lilla flicka är blott fem år gammal. Men jag vill att hon börjar i tid. Dessutom skall jag sjelf vara närvarande vid lektionerna. Blenda ärnade uttrycka sin tacksamhet, då den unga damen tillade: ”Jag hoppas att mamsell icke hörer till dessa försagda och ledsamma personer, som icke kunna fortsätta sitt arbete, om de höra pratas omkring sig? Som lektions-timman, hvilken jag önskar mellan 11 och 12, är min första visittimma, kan det väl hända att någon då och då kommer hit under den tiden.” Vid de sista orden fästades den vackra fruns blick med ett forskande och genomträngande uttryck på Blenda.
3J *je puncten af 44, 57, 61, 62, 3:dje puncten af 63 och 2 puncten af 65 §§., samt första alternativet af de utaf 38 §. framstälde nya redactioner; hvarjemte Rikderskapct och Adeln biföll, att, på sätt Constitutions Utskottts föreslagit, följande §§. af Riksdags Ordningen må fördelas uti numererade moment, nemligen: II §. uri tvenne, 14 §, uti fem, 17 §. uti tvänne, 29 §. uti trot. th dr. i. 17 April 1323. 139 frenne, 30 § uti trenne, 31 §. uti tvänne, 33 §. uti tvänne, 34 §. uti tvänne, 36 §. ari tyra, 37g. uti tvänne, 44 § uti trenne, 49 §. uti trenne, <7 §. uti tvänne, 63 §. uti fyra, och 70 § uti tvänne moment j hvaremot Utskotrets förslag till förändrad re* daction af 7 puncten i 29 §. , af Ridderskapet och Adeln ogillades. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutious Utskotrets sedan 18 »7 och 18 r8 årens Riksdag hvilande samt den 3 dennes på bordet lagde förslag till ändring i nedan, nämnde §§. af Regerings Formen 3 beslöt Ridncrskapet och Adeln att antaga de af Utskottet tillstyrkte ändringar uti 9, 61, 97 och 1 momentet af 107 § §. jemte 2: Ira alternativet af de utaf 4 §. tramstälde nya redactioner; hvaremot Utskottets förslag till förändrade redactioner af 7, 102 och 2:dra momentet af 107 §§. af Ridderskapet och Adeln ogillades. Frän HSgv. PresteStänået.
Du ser att oagtat mitt lättrörda temperament ville jag gerna tillika vara Filosof, jag ville gerna förklara för mig sjelf hvad det är som fästar mitt tycke, och likasom hänför viljan innan hon hunnit att rådfråga sig med förnuftet; och ännu mer, att den agtning som på detta sätt upkommer, ofta kan uthärda strängare granskning, än den urskiljningen tror sig hafva rätt att gifva. Jag har med flit afvikit ifrån min berättelse för att icke trötta dig med det enformiga, och jag afbryter den aldeles för att icke öfvermätta din nyfikenhet. I dag bittida lämnade jag detta täcka ställe, sedan jag anhållit hos Herr Haller att oftare få begagna mig af den bekantskap jag nu vunnit, och fått ett svar som tillfredsstälde min önskan. FJERDE BREFVET. Du säger dig då hafva gjordt ditt sista bemödande att slita mig ur min sorglöshet, och du hotar att med din egen ankomst gifva vigt dertill. Hvad detta hot har gjort mig glad! kom! – och du skall sjelf billiga min smak. Ack, jag vet att din böjelse icke är fjättrad vid dessa kretsar som du låtsar berömma; gerna skulle du slita dig därifrån, gerna dela med mig de lugna plikter som omärkte följa dygden utan att söka hennes glans. Andra band fästa dig: ämnad att på ett mera verksamt sätt gagna fosterlandet, skicklig till att fullfölja den bana du beslutat att vandra, tror du dig endast lyda din fallenhet och glömmer de suckar som ofta röja din ledsnad. Skynda derföre att hos din vän söka den lättning som är nödvändig för ditt syslosatta lif: Du skall finna den enkla Naturen, så skön som Våren kunnat pryda henne då hon räcker handen åt Sommarn. Frugta icke att konsten bortskämt mina parker: de äga alla denna vilda skönhet som vi så ofta samfällt beundrat; räds icke att stojande sällskapsvänner skola oroa dina fredliga betraktelser: den redlige Åkerbrukaren, som möter dig, kan icke störa dine tankar med sin välmenande hälsning.
Carlson, som derjemte anhåller få antecknadt att han icke deltagit i behandlingen af tullbetänkandet i öfriga delar. 12:o Af Herr Lindstedt: »Då den för närvarande fastställda införselstull å salt drabbar hvarje person inom riket med ett högst obetydligt belopp (omkring 5 öre), men, då Statsverket tillskyndas en förlust af emellan 2 å 300,000 R:dr årligen, om denna vara skulle få tullfritt införas, så får jag härmed reservera mig emot hvad Utskottet, med endast en ringa majoritet, härutinnan beslutat, och anhålla, att Rikets Höglofliga Ständer måtte besluta, att införselstull för kokoch bergsalt skall utgå med 10 öre kubikfot. » Slutligen har Herr Hallenborg begärt få antecknadt, att han ej inom Utskottet deltagit i behandlingen af tullbetänkandet. STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg d' Comp. 1866. Tabel! öfver Införsel och Utförsel af Hvete, Håg, Korn och Hafre under nedanskrifne är. Inf örse I. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tnnnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. Tunnor. | Tunnor. Tunnor. Tunnor. Hör till Bevillning sUtskottets Betänkande, 1865—1866, •V? 8. STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg & Comp., 1866. - , m. ny-' ■ FÖRSLAG TILL TULL-TAXA, att lända till efterrättelse från och med den Tarif för Införsels-tullen. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr. öre. Absinth; hänföres under Likör. Åccordion; hänföres till Slöjdvaror af sammansatta ämnen, Aether spirituosus eller s. k. Hoffmans droppar; tullbehandlas efter hvad taxan stadgar för art. Bränvin och Sprit. Affall; se Spillning.