Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko-Styrelsen har handlat i enlighet med den princip, som legat till grund för Utskottets första förslag, och efter den praxis, som blifvit följd i8a5 och 1828, och hvilken redan constaterat sina goda verkningar. För min del ansåg jag förskotten vara illimiterade, ehuru andra ej trodde detsamma. Men detta har altererat Utskottet, som fruktat, att en för stor qvantitet sedlar skulle utgifvas. Enligt Utskottets sednare förslag, skall det directa biträdet för importen inskränkas till den behållning af 1 års Capital-anslag, utgörande tillsammans 666,000 R:dr, som ännu kan återstå. Jag får säga, att jag icke inser, hvilken gemenskap den förflutna och den närvarande tiden i detta afseende äga med hvarandra. Af dessa Capital-anslag återstå nu endast 5o å 60,000 R:dr. Fullmägtige hafva derföre genom Utskottets nya förslag blifvit satte i villrådighet, och nödgades för 8 dagar sedan afstå ett anbud på 80,000 R:d.r. Det kan hända, att denna Den 6 April f. m. summa under året ingår i vexlingsväg utan förskott; men säkrare hade det alltid varit, att lemna ett förskott, som för Banken är af ingen betydenhet. Fullmägtige hafva i dag haft sammanträde, och jag har sett VexelBankens räkning afslutad för år 1828. Resultatet är, att Bankens skuld är densamma som vid 1827 års slut, men med den skilnad, att 4°0>000 R‘dr mera i silfver ligga nu i Bankens hvalf. Jag tycker, att med ett sådant förhållande böra de vara nöjde, som blott ifra mot sedelvärdets försämring; att neka förskott åt dem, som erbjuda sig alt importera, det är att oroa dem, som frukta för sedel värdets förbättring.
Äfvensom i sammanhang härmed i reglementarisk väg borde ifrågakomma nedsättning i räntan på faslighetsiånen, rättighet att Banco-Utskottels Betänkande, IV,'O C>,\. 15 till halfva taxeringsvärdet belåna fastigheter å landet, samt förhöjning i maximi-belopPet af dylika lån.’’ Med Herr Borgmästaren Helledaij förenade sig till alla delar Pehr Paulsson från Christianstads Län, Johan Åndersson Lundberg från Norrbottens Län, samt Olof Olsson från Westerås Län. Af Herr Prosten Lyth'. ’’iMed Borgmästaren Helledaij instämmer jag, i anseende till syftningen af hans reservation, med den förklaring, att, i händelse Rikets Ständer ej skol le medgifva allt, hvad reservanten åsyftar, jag åtminstone önskade en närmare uppmärksamhet fästad vid den åsigt, som Fullmägtiges minoritet yttrat, att nemligen Bankens Grundfond i första rummet behöfver förstärkas till fulla 6 millioner.’’ Af Herr Rådman Hammar'. ' Att på de villkor, som Ilöglofl. Banco-Utskoltets pluralitet i dag beslutat,och utan bestämmande af viss lämplig tid, från Banken afsöndra hela den ifrågavarande Banko-vinsten af 3,3 i i ,a i 6 Rtdr I sk. 5 r. till Statsverkets behof, anser jag till och med vådligt, då vi ingen bestämd garanti ega, att samma lyckliga tidpunkt, som för Banken varit sedan Silfver-utvexlingen började, skall äfven intill nästa Lagtima Riksdag oafbrutet fortfara; och jag måste derföre mot nämnde beslut mig reservera. — För min del anser jag, alt högst Alel hvarje år må af berörde vinstmedel få lyftas, då nemligen lika stort belopp hunnit af den påräknade nya Banco-vinsten åter till Banken ingå; men om detta icke inträffar, bör Riksgälds-Conloiret endast för Stats-’ Verkets behof få disponera så stor del, sorn under årets lopp utgjort en ny Bancovinst.
Jag anser det vara orätt att missbruka R. o. Ad:s tålamod och jag fortfar derföre i det yrkande, som jag gjort i mitt första anförande, nemi. att R. o. Ad. mätte förklara alt detta Betänk, icke föranleder till någon åtgärd från Ståndets sida. Endast två ord ber jag att få tillägga i afseende på det förslag Gr. Lagerbjelke framställt, och hvilket jag tror skulle komma att medföra ganska betänkliga följder. Ty om jag tänker mig, att en månad af hösten skulle blifva tillåten till bränvinsbränning, och den andra månaden framflyttad till nästa år, så skulle, ifall inom en ort finnes en egare af ett bränneri med 20 kannors panna, och en annan har en panna af 22 kannors rymd, denna sednare få bränna så väl under December som Januuari månader, hvaremot den förre endast skulle få bränna under December månad. Det förefaller mig uppenbart att ett sådant förhållande skulle alstra ett verkligt missnöje, hvilket utan tvifvel blefve större än om en så beskaffad tillåtelse aldrig varit gifven. På dessa grunder, i förening .med dem jag förut nämnt, fortfar jag i milt förra yrkande. Hr von Koch, Nils Sam.: Jag tror det vara nödvändigt för hvar och en, som, lika med mig, anser den nu beslutade Den 1 Maj. 35 författningen kunna bära goda och välgörande frukter, att i möjligaste måtto söka förekomma allt missnöje vid början af samma författnings tillämpning. Jag tillhör icke deras antal, som äro rädda för det s. k. skriket, när detta skrik är obehörigt; men jag tycker icke om, att man ger anledn., till ett verkligen rättmätigt skrik, och detta gör man utan tvifvel, när man, vid ändring af ekonomiska författningar, går allt för brådstörtande tillväga och icke lemnar dem, sora grundat hushållsföretag på dessa författningar, någon tid alt på annat sätt inrätta sin ekonomi. Utsk:s nu föredragna Betänk, förefaller mig såsom ett ”v<e vietis”, sedan man vunnit segern; men ehuru jag anser för en ära att tillhöra dem, som deltagit i striden för att erhålla denna seger, vill jag dock ingalunda begagna den för att på oädelt sätt förkrossa de besegrade.
Bolagets ändamål synes af bolagsordningen, hvilken jemte upprop och anteckningslistor, genom välvilligt tillmötesgående, finnes tillgänglig i de flesta bankinrättningar, hos alla bokhandlare i hela riket och i en del tidningskontor. Bolaget träder i verksamhet, så snart minimikapitalet 250,000 kronor (10,000 aktier) tecknats och till fullo inbetalts. : I ™ ™, Regeringsgatan n:r 9 (postadr. ), • HllTlRftr Nybrogatan n:r 28 B, [5 G Butik i Göteborg: Kyrkogatan n:r 15. G. H a m m a r s Lampkök. Brinna luktfritt. Briljant belysning. Pris: enkla med veke 4 — 6 kr., extra solida 7 — 8 kr., med 2 vekar 12 kr. Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. Billiga priser. I O K o t Tvätt utföres äfven af härvarande ordentliga tvätterskor, IUJ0S » I hemtas och hemsändes, då adress uppgifves pr telefon 43 90 eller pr post. J. G. HAMMAR, 4? För instrumentens bestånd ansvaras. Äldre Pianos tagas i utbyte. OBS. GUST. 38 PETTERSSON &amp; Komp., Regeringsgatan 38. jj«5~ Flyglar, Tafflar och Pianinos från J. G. M a l m s j ö. [525] f ® b ^mPjf &amp; i Etuier ^&gt; för Smycken, ® Bordsilfver, Scha1 Skrif l '! ' l: " Syskrin, Album m. m, Bosättningsmagasin [506l~ N o r d i s k n a m n l ä n g d v ä g g t a f i a, m o t s t y c k e till a l m a - nackan kort erhålles adress och kostnadsfritt, inskickas på å brefafsedda för prof tfäfnader Broderier, till Allmänna [556] oegär Hvita ver och till prisuppgifter underkläder, Duktuger, LakanYäflnader Spetsar, Handduksväfnader, och Sängkläder.
Jag menar, att det ej för någon lärer vara obekant, alt Rikets Ständer beslutat, det sådane inflytande Statsmedel, som ej genast behöfva användas, må genom utlåning göras räntebärande, dels för alt understödja allmänhetens behof af lån, och dels för alt öka tillgångar - Den ii Mars f. m. 225 garne. Detta beslut är också anledningen till den ifrågavarande föreskrift, som blifvit föreslagen att intagas uti Reglementet för RiksgäldsContorets Fullmägtige. Men då den betydligaste delen af sådane Statsmedel bestå af de nya anslagen till försvarsverkets materiel, och den betydligaste räntan således derifrån är att förvänta, tror jag, lika med Grefve Brahe, att det vore både billigt och ganska hushållsaktigt, om räntan af dessa anslag jemväl anvistes för försvarsverket, hvarigenom flere nyttige ändamål kunde vinnas och åtskillige behof fyllas, hvilka, oaktadt deras nödvändighet blifvit erkänd, måst, i anseende till tillgångarnes otillräcklighet vid denna Riksdag, stå tillbaka, men otvifvelaktigt vid en annan Riksdag skola påkalla nya uppoffringar. Jag hemställer således, om det ej vore lyckligt, att dessa behof kunde undanrödjas genom räntevinstens användande på samma Titel, hvartill Capilalel blifvit anslaget. Jag kan altså, för min del, ej annat än instämma med BondeStåndet och Grefve Brahe, att det föreslagne Reglementet må, i afseende på den anmärkte §:n, återremitteras. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: I afseende på Grefve Horns begäran om frågans bordläggning, anhåller jag, att del måtte upplysas, huruvida icke BondeStåndels nu föredragne Protocollsutdrag redan 65 H. i5 Den ii Mars f. m. tvänne gånger blifvit bordlagdt. För öfrigt får jag i sjelfva saken meddela den upplysning, att den ifrågavarande § af Reglementet innehåller ett upprepande af Ständernes fattade beslut; men som Konungen äger alt disponera de för Försvarsverkets materiel beviljade anslagen för flere år på en gång, sedan Rikets Ständer lemnat
Det som i alla händelser hulvudsakligast förmått mig att gifva min röst för den södra linien, är den betydligt större kostnad som åtminstone i tidernas längd skulle erfordras för den norra banan; jag har icke ansett mig böra med min röst bidraga till beviljande af detta högre anslag, och detta så mycket mera som den nordvestra stambanan icke torde kunna blifva särdeles inkomstbringande och sannolikt aldrig kommit till stånd, såvida icke planen dertill föranledts af politiska och militäriska skäl, hvilka, såvidt K. Mits Propos. gifver Dea 14 Mars e. m, 315 vid handen, skulle bättre tillgodoses genom den södra sträckningen. Detta i afseende å de olika rigtningarue, angående hvilken fråga jag icke gör anspråk på att kunna öfvertyga någon, enär jag saknar erforderlig lokaloch sakkännedom. I afseende å den finansiella delen af frågan får jag förklara, alt jag helst hade önskat, att icke något anslag vid denna riksdag blifvit beviljad t för ifrågavide bana. Man är i fråga om anslag till jernvägsbyggnader vida mera frikostig än i afseende å anslag för öfriga Statens behof, ty man vet på förhand att medel till jernvägsbyggnader svårligen kunna anskaffas utan lån, och mari resonnerar sålunda: om vi kunna låna 3 millioner, så kunna vi äfven låna 4, och så länge vi kunna få penningar, kunna vi äfven bygga jernvägar, och ju (lera jernvägar vi få, desto bättre. Men, Mina Hrr! vi få icke spänna bågen för högt, ty vi hafva kommit till den gräns, som är farlig att öfverstiga. Det har många gånger blifvit sagdt, att vår kredit är rubbad, men jag skulle icke tro, att man har skäl till ett sådant påstående uti det sätt, hvarpå vi hittills fullgjort våra förbindelser och, såsom jag hoppas, framgent skola fullgöra dem, ty långifvarne hafva erhållit allt hvad de haft rätt att fordra.
Den 17 September 1860, den dag, som för edgången var utsatt, instälde sig Svedberg och medgaf, att Ö, lemnat honom 150 Riksdaler, ehuru icke såsom afbetalning å köpeskillingen, utan derföre, att Svedberg skulle samtycka till köpets återgång, samt såsom ersättning för resor och besvär i anledning af köpet, dock att Svedberg, som af berörda anledning varit nödsakad sjelf eller genom andra företaga tre särskilda resor, ville för dem jemte sitt öfriga besvär och köpets återgång åtnöjas med 50 Riksdaler och till Bruksägarne återlemna öfriga 100 Riksdaler, samt erbjöd sig att aflägga eden, i enlighet med omförmälda uppgift. Bruksägarnes ombud förmente, att Svedberg, med anledning af den förklaring, han sålunda afgifvit, icke kunde gå eden eller borde sådant tillåtas. Häradsrätten förklarade, genom utslag vid tingets slut, den 29 November 1860, att den ed, Svedberg, på sätt berördt vore, erbjudit sig aflägga, icke vore i öfverensstämmelse med ådömd a eden, och att, vid sådant förhållande, Svedberg åt denna ed brustit, samt förthy och då Svedberg icke styrkt den af honom i förutnämnda hänseende uppgifna fordran, ålade honom, 65 honom, bland annat, att till Korså Bruksägare genast betala 150 Riksdaler Riksmynt jemte fem procents ränta derå från lagsökningsdagen till dess betalning följde. I anledning häraf insände Svedberg till Justitie-Ombudsmans-Expeditionen en skrift af den 5 September 1862, den andra af de här ofvan först omförmälda, hvaruti han klagade deröfver, alt Häradsrätten tillagt Inspektoren Ö:s vittnesmål laga verkan, och att Svedberg icke fått den honom ådömda värjemålseden aflägga, samt hemstälde, om icke Domhafvanden borde lill Svedberg återbära det af honom, till följd af Häradsrättens utslag, erlagda belopp, 150 Riksdaler Riksmynt.
Fälten här för sommarvinden Bölja ej med vågor gula Och af ängens blomsterväfvar Hittar du med nöd en smula. Inga gladlynt röda stugor Här med blanka rutor blinka, Inga vikar mellan dungar Här med solskensglitter vinka; Men ett landskap olikt mängden Så i färgton som i linie, \ En Canipagna här dig möter Utan aquedukt och pinie. Kom hit ut när morgonstrålen Ner ur österns molnbädd hoppar, • Förr än alla spindeltrådar Tappat daggens klara droppar! Ungt, långt bort vid markens synrand Ligger hafvets stålblå strimma Der, som tappar små af yågskum, Seglen lätt i brisen stimma; Långsåt åsen väderqvamar Radade, jag tror visst hundra, Stå och korsa sig och storligt på din morgonvandring undra. Och det skymtar fram en kyrka Ur en liten fjerrblå dunge, Som om dufvor gömt bland träden Liten snöhvit, vingsvag unge. öfver åsens kam går röken Upp från bygden ut på näsen, Molnens skuggor glida öfver Taflan tyst som andeväsen. Men staffaget felas? Vänta Vipan, bosatt i en tufva, Trippar mot dig, lyfter vänligt På sin lilla fjäderhufva. Annars lägger han i de dikter, i hvilka han icke användt naturskildringen i symboliskt-moraliskt syfte, hufvudvigten på att precisera den stämning, som sväfvar öfver sceneriet, dettas intryck på en fin, känslig mennisko-själ, den känsla, af hvilken menniskan gripes, den ackord, som samklingar mellan dagern öfver naturen och stämningen i menniskohjertat, sålunda en ny nyans af sammanhanget mellan enheten af naturens och menniskans lif, så t. ex. i den första af » Vårvisor ». Ur dagens krönika. V. 3. l8 » De svälla och ljusna de grå knoppar, Det spritter och glänser i alla droppar; Det krälar och brådskar i alla stackar Och sippoma nicka i ljumma backar; Det spelas på orgel i blommigt vide Och sången i hjertat vill ur sitt ide. Ack, lar mig du koltrast på granens spira, Att fröjd invid vemod i visan vira-; &gt;
En jernbana från sydost till nordvest genom Wermland kan efter Kommittéens tanke endast derigenom gagna provinsens varurörelse och på samma gång sjelf deraf draga fördel, att den efter beröring med hamnar vid Wenern skär de inre större vattenvägarne, till exempel Fryken, Wermelen och Byelfvens segelled, hvilket syftemål äfven vinnes, såsom förut är visadt, genom den utstakning af Nordvestra stambanan som Kommittéen i underdånighet föreslagit. Emellertid synes det Kommittéen som om, efter Vestra stambanans fullbordan, föreningen mellan densamma och Kristinehamn samt emellan Arvika och riksgränsen (jemte Byelfvens dermed samtidiga upprensning) vore de vigtigaste och fördelaktigaste delarne af Nordvestra stambanan, hvilka borde komma i åtanke att företrädesvis fullbordas, den senare på samma gång, som banan emellan Kongsvinger oell riksgränsen, efter derom af Norges statsmakter fattadt beslut, kommer till utförande. Vigten af jernvägen från Arvika till riksgränsen för förbindelsen med Norge är redan angifven, och på den förra skulle utan tvifvel en betydande rörelse af såväl bergsocb skogsprodukter som spannmål uppstå, helst Kristinehamn genom sina redan färdiga förbindelser med bergslagerne fortfarande måste blifva en betydande omsättningsort för dessa varor. Jernvägen genom Stockholm. Bland Kommittéens åligganden är, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga instruktion, äfven att afgifva utlåtande angående en stambanas anläggning genom hufvudstaden, i och för sammanbindningen af de Norra och Vestra stambanorna. Huru sistnämde stambana skall inledas till Stockholm, nämligen öfver Liljeholmen, söder om Hornsgatan till norra sidan af Fatbursjön nära Götgatan ungefär till midten af Södermalm, der en bangård borde anläggas, är redan genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 1 Juni 1858 bestämdt, och till ifrågavarande bangårds anläggning hafva Rikets Ständer genom beslut af den 16 September 1857 lemnat anslag. Innan Eders Kongl. Maj:t godkände denna af undertecknad Chef för Statens Jern vägsbyggnader förordade lokal för Södra bangården, hade ÖfverståthållareEmbetet i Stockholm blifvithördt samt till alla delar instämt i efterföljande af bemälde
Å kreditivet för fårskötselns och ullproduktionens befrämjande 272,800: — Hvarjemte såsom upplupna räntor för de lyftadc kreditiv-medlen godt gjorts . 5,626: 38. Å kreditivet för underlättande af ackords-regleringen inom Armeen . 22,075: — varande härigenom återstoden af hvad som utaf detta, vid 1828— 1830 års riksdag beviljade kreditiv å 150,000 R:dr varit uttaget, till fullo inbetald. Å det lyftade beloppet, 70,000 R:dr, utaf de vid 1,853 och 1854 års riksdag,såsom kreditiv anvisade medel för Sveriges bidrag till 1855 års konstoch industri-exposition i Paris . 89: 64 32 Stals-Utskottets Memorial N:o 3. RikssiUds-koiatorets inkomster oris lill detta lerk ansi signa särskilda tillgångar. (Reglementets §§ 207—227.) Med inberäkning af influtna anmärknings-medel, liar Riksgälds—kontorets inkomst genom den dit ingående allmänna bevillningen, utgjort: under år 1856 Den till Riksgälds-kontoret influtna afgift för stämpling af spelkort bar under år 1856 uppgått till ll:dr 87,868: 25. » » 1857 83,747: 57. » » 1858 54,530: 52. och under Januari—September innevarande år 41,816: 58. hvaremot de Stockholms allmänna Barnhus samt åtskilliga andra fromma stiftelser tillerkända andelar utaf samma afgift blifvit från Riksgälds-kontoret utbetalda med följande belopp, nemligen: under år 1856 R:dr 32,914: 94. » » 1857 40,556: 93.
Hos Den 14 Abruarii. 691 Hos Wälle fl. Borgare-Ständer, af hwars Ledamöter de fleste, som ytlrat sig i ämnet, gillat Utskottets Betänkande, i afseende pä flyrlningstidens ändring lill den 16 Jnnii, dock utan något undantag af wista orter, är för öfrigt yttradt, af en del: att gamla flyttningstiden mätte oförändrade bibehällas, af en del äter, att om tiven skulle, ändras, den i November dä more mäst lämpelig; Afwen som det bliswit föreslagit, att en flyttningstid, den 16 Junii, marle fasiflällas bäve pä Landet och*i Städerne, hwartfrän Herr Astestvren ?ayualin serflildt undan» ragir Stockholm: Och hos Hederwärda BonderStändet arv trnme Memorialer ingifne af Riksdagsmännen joban IvlaANU8 ^VeslinZ frän Wesieräs Län, Ensteri Lettorslon frän Skaraborgs Län och flan Cliston frän Stockholms Län; som sökt wisa flere med den föreflagne nya flyttningstiden upkommande olägenheter, i afseende dels pä Tjenstehjonens aflöning och dels de huShällssörrättningar, hwilka nämnde lid förefalla. Hvad således blifwit anmärkt och erindrat har Utskottet med behörig upmärksamhet öfwerwägat, men icke funnit anledning till afwikelse fran dest förut yttrade tanka, att den 16 Juuii bör anses wara den i allmänhet mäst lämpelige och tjenlige tiden för ombyte af Tjenstehjon pä Landet.
Straffarbete, der det för stöld skall å viss tid sättas, må ej, genom sådan förökning, som i 10, 13 eller 14 sägs, i något fall öfverskrida tio år. 16 §. Har någon stöld, snatteri eller inbrott .med råd eller dåd främjat, såsom i 3 Kap. 4 § sägs, och tillika i det tillgripna tagit del eller eljest af brottet vinning haft; straffes som vore han sjelf gerningsman. Skola flere, som i stöld eller snatteri delaktige öro, såsom gerningsmän straffas; varde, vid straffets bestämmande, det tillgripnas hela värde för hvar af dem afsedt. 18 §. Den, som, med vetskap om den olofliga åtkomsten, emottagit, dolt, köpt eller föryttrat något af hvad stulet är, eller besörjt omarbetning eller förändring deraf, skall, med afseende å värdet af det, hvarmed han dylik brottslig befattning tagit, straffas för stöld eller snatteri efter 1 eller 2 §; vare ock lag som i 12 eller 13 § sägs, der han förut stöld, snatteri, inbrott, rån eller försök dertill begått. 19 §. Har man, i uppsåt att inbrott, som i 11 § sägs, föröfva, förfärdigat eller förskaffat sig dyrk eller falsk nyckel, eller har man, med vetskap om annans uppsåt till sådant brott, åt honom förfärdigat eller anskaffat slikt verktyg; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. 20 §. Finnes någon, utan loflig anledning, innehafva dyrk eller falsk nyckel, böte från och med tio till och med tvåhundra Riksdaler, ändå att han om brottsligt uppsåt eller vetskap om sådant uppsåt ej öfvertygad varder. 21 §.
Det är detta förhållande, som orsakat, att jag understödt förslaget jemväl inom Utsk:t; och har ansett mig dertill hafva så mycket mer skäl, som skillnaden mellan lagen, sådan den nu är och sådan den är föreslagen att blifva, verkligen är ganska ringa, enär denna lagförändring icke har någon annan egentlig olikhet, hvad inverkan beträffar, med nu i detta fall gällande stadgande, än att, på sätt en föregående talare yttrat, qvinnan blir litet uppmärksammare på förhandenvarande förhållanden. Så lång tid har dock denna fråga legat på bordet, att jag föreställer mig, det nästan hvarje qvinna blifvit uppmärksammad, bland annat, deruppå, att hon, såsom myndig, eger att fordra räkenskap af sina förmyndare. På dessa skäl och då jag är öfvertygad att detta är en s. k. tidsfråga, hvilken vid denna eller nästföljande riksdag måste komma att afgöras, yrkar jag bifall till Betänk:t. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Jag hemställer till eder, Mina Hrr, huruvida man icke såsom en i allmänhet riktig sats kan antaga, att det är bäst att icke ändra lagar, hvilka endast några få år varit gällande, såvida man icke finner sig med dessa lagar synnerligen missbelåten; samt att icke å sina lagar vidtaga onödiga förändringar. Bland de mest framstående motiverna för denna förändring synes vara den dryga lösen, som skall erläggas för den med afseende härå ifrågakommande domstolsåtgärd; och nekas kan verkligen icke, att denna afgift af 2 rdr, som menigheten härför skall betala, är öfverflödigt stor. För såvida man icke anser sig ega rättighet att nedsätta denna lösen, har man dock, enligt min öfvertygelse, rätt att borttaga densamma. Med anledning af anmärkningarne i afseende å domstolarnes behörighet, får jag erinra, att det, enligt 10 kap. Rättegångsbalken, finnes en optionsrätt eller rättighet att välja mellan domstolarne; och skulle domstolen derefter icke blifva bestämd, utan kunna vara hvilken som helst. Vidare har man påstått, att antalet af qvinnor, som sökt alt blifva myndiga, varit så särdeles stort. Jag tillåter mig dock till svar derå genmäla, att antalet af qvinnor, som icke sökt en sådan myndighet, varder kanske något större!
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet har Lag-Utskottet fått till sig remitterade följande motioner: Lag-Utskottets Betänkande, IV.-o 106. 11 1:0 Af Herr Hjerta, Lars, som anfört, att föreskrifterne i 8 morn. af 2 § i 8 Cap. Rä ttegångs-Bal ken, det Hof-Rätt äger döma i tvister, angående alf efter frälsemän, deras förordnande vid dödstimman om sin egendom samt förmynderskap för deras barn och arfvingar, så ock, der frälseman eller dess arfvinge vill genom offentligt anslag afstå sin egendom till borgenärer, och om hvarderas rätt och företräde dertill, eller den ena makan söker att skilja sin lott i bo från den andras enskildta gäld, medförde stora olägenheter, emedan derigenom dels frälsemän beröfvades förmonen att få tvister af berörde egenskap underställde pröfning af Hof-Rätt, såsom andra instans, dels förorsakades betydligt ökade utgifter för resor lill inställelse vid Hof-Rätt från den ofta aflägsna hembygden, eller för fullmägtigs anskaffande, samt för stämpladt papper och expeditionslösen, som vore dubbelt dyrare, än vid Under-Rätter, dels ock tillökning föranleddes i Hof-Rätternes göromål; på grund hvaraf motionären föreslog antingen upphäfvande af ej mindre 8 Cap. 2 § Rättegångs-Balken, i hvad den rörer ofvanuppgifna fall, än ock de senare, i öfverensstämmelse dermed utfärdade författningar, eller ock att, om detta ej bifölles, åtminstone frälsemäns afträdes-, boskillnadsoch urarfvarätts-tvister måtte hädanefter handläggas vid samma domstolar, som sådana mål i allmänhet upptaga; och 2:0 af Nils Strindlund från Wester-Norrlands Län, hvilken yrkat, det Ridderskapets och Adelns rätt, att i concursmål hafva Hof-Rätt till första domstol, måtte försvinna.