Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag begärde ordet egentligen i anleda, af dea förste värde talarens yttrande, mot hvilket jag icke ville anföra några skäl, utan endast tillkännagifva del jag beklagar, alt under en riksdag, då man så allmänt önskar införande af communalstyrelser, intresset för allmänna ärenden likväl kan vara så ringa, alt personer, som ho i Stockholm, undandraga sig alt deltaga uti Pröfnings-comiteer eller anse sjelfva förtroendet innefatta mindre ersättning än en eller annan riksdalers betalning. Hr von Rosen: Jag önskar visserligen ledamöterne uti Stockholms Pröfnings-comiteer alla de fördelar, som med rättvisa och billighet äro förenliga; men jag hemställer till Frih Cederström, som väckte frågan om arfvode för ledamöter uti Stockholms Piöfnings-comite', om förhållandet e - D c n i o O c l o b c r e. m. 253 mellan besväret för dessa ledamöter och för ledamöterna uti Pröfnings-coinileeina på landet är jemförlig!, då man besinnar, alt del endast är för deras resor, som de sistnämnda tillägges ersättning. Ledamöter uti Pröfnings-cnmiteen i Rikets öfriga städer erhålla ingen ersättning derför oell hufva aldrig väckt fråga derom. Icke heller är sådant förenligt med principen för commnnalbestyr, hvilken grundar sig på förtroende; ty förtroende och arfvode bör icke på samma gång ifrågakomma. Jag afstyrker således den värde talarens förslag. Frih. Cederström, Thure: För min del får jag förklara, att jag så mycket som någon annan nitälskar för utbildning af cmmnunal-väsendet. Jag vill icke heller vara envis för mitt yrkande, till hvilket jag föranleddes deraf, att Utsk. föreslagit alt ledamöter uti Pröfnings-comiteerna på landet skulle tilläggas arfvode ; jag nemi trodde alt arfvode borde likaväl ifrågakomma på det ena stället, som på det andra, emedan det icke kunde blifva någon full ersättning för besväret, utan blott någon godlgorelse för den inkomst, som, i följd af lidens användande i och för Prof nings-comile'ens göromål, på annat håll kunde förloras. Hr Frih. o. Landtm, yltrade, alt Utsk. i utlåt.
Ridd. och Adeln behagat remittera ett af Herr Majoren och Riddaren Friherre Fr. Hjerta om fortsatt understöd för Södertelje Canal-Botag gjordt anförande af följande innehåll: ‘'Ifrån detta Riksmötets början liar jag förväntat ätt någon Ledamöt af detta upplysta samfund skulle sökä ådraga Södertelje Canal-Verk den uppmärksamhet och dét behjertande af Riksens Ständer * sorn det i mångäs och min öfvertygelse förtjena:-. Jag har till denna mill förväntan ägt skälig anledning äf fleras yttrade tänkesätt om nyttan af denna Canal och med mig deltagande öfver - tygelse 836 Den 7 Juli. tygelse att Ganal-arbetets fortsättande till fullbordan , svårligen, om icke omöjeligen vinnes utan biträden af Rikets Allmänna medel, och med denna öfvertygelse företager jag nu ett försök att korteligen afmåla Canal-Verkets iråkade bekymmerfull belägenhet och genom Historiska Facta bevisa^ anledningen dertill. Aren 1802 och 3 uppgjordes planen och kostnads-förslaget till ifrågavarande Canal, hvars utförande öfverlemnades ett enskildt Bolag med år 1806 utfärdadt privilegium , hvilket till planens verkställande försäkrar Bolacet att årligen O O få till arbetets bedrifvande begagna till och med 800 mans commendering af Kronans manskap, att få på Kronans skogar hugga erforderligt virke af ek för den blifvande Slussen samt Vindbryggan , och kostnadsfritt bekomma 1 5o centner krut. På dessa försäkringar , antecknade sig snart 120Ö deltagande, hvarje Actie till 100 R:dr , grundadt på då uppgjorda kostnads-förslag till 120,000 R:dr. Uti Augusti månad bemälte år organiserades Canal-Verket och sedan vidtogos alla anstalter att kraftfullt till planmässig fortkomst befordra arbetet påföljande år.
21 skulle vara liksom himmelrikets portvaktare; och nog minns jag, att när jag stod utanför dômen i Köln, hade jag en nyckel i den här handen ja, jag hade alltid fisken i den här men nu är nyckeln borta och hur det är, så vill man ju alltid vara komplett. Med ett ord. Herr smed; förakta mig, men gör mig en nyckel. LÄKAREN. Det var en fin beställning, det där! Du smed! SMEDEN. Ska jag göra en nyckel till himmelriket? Det är då väl mycket begärdt af en smed! S:T PER. Ja, det kan så tyckas det, men det är nu så en gång! Och den ena får hjälpa den andra! SMEDEN. Om jag nu verkligen gör det? Hvad får jag då? S:T PER. Får? Allt! SMEDEN. Det var rundligt! Hvad är allt? S:T PER. Syndernas förlåtelse! 22 SMEDEN. Jag har aldrig syndat! S:T PER. Å hut! SMEDEN. Nej, jag har aldrig haft andra gudar, aldrig arbetat på sabbaten, aldrig stulit, aldrig ljugit (jo lite förstås), aldrig mördat, aldrig vanhedrat föräldrar, aldrig varit liderlig (supit har jag gjort liten smula) med ett ord, jag har varit en ganska hygglig människa, och för att nu göra en öfverloppsgärning så ska du få din nyckel! Men hvar är låset? S:T PER. Låset? SMEDEN. Ja, låset! Måste ta mått, naturligtvis. S:T PER. Låset sitter i porten, förstås! SMEDEN. Har du porten med dig, då? S:T PER (funderar). Porten sitter väl på himmelriket! LÄKAREN. Hvar har du himmelriket, då? 23 S:T PER (spelsigt). Det vet endast de andligen fattige, herr doktor! LÄKAREN. Du ser verkligen så andefattig ut, att du bör veta det! S:T PER. Ja, nu ja! När jag är gammal, men jag hade också en tid . .. LÄKAREN. Det var allt bra länge sen! Vill du visa oss vägen, så följas vi åt! S:T PER.
Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommerskollegii kreditiv för Manufakturdiskonten, emot 3 procents årlig ränta å begagnadt kapital, 1,800,000: obetalda räntor till 1849 års slut 19,289: 14. 7. 1,819,289 14 7 Afskrifning af osäkra fordringar, enligt Kongl. Kommerskollegii utslag af den 3 Juli 1850, 12,314: 43. 6. af förfalloräntor å Nyköpings bruksoch faktoribolags förlagslån, enligt Kongl. Banko. Cretin. Balans frän år 1849. Förskjutna medel: Kollegii beslut den 29 December 1843, upptages till dess brandforsäkringsvärde, 60,000: Förskjutnu medel: Inkomster: Utgifter: l:o Aflöning och pension 11,309: 2:o Taffelpenningar och arfvoden till Kongl. Kommerskollegii President och Ledamöter m. fl. 3,598: 30. — 3:o Extra utgifter, såsom posts. porto, skrifmaterialier, ljuspenningar in. m., 1,635: 17. 4: o Diverse omkostnader för egendomen - 176: 32. 5:o Rikets Ständers Riksgäldskontor, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1841, 14,000: 6:o Ränta till Rikets Ständers Bank för af kreditiv et begagnade medel, år 1850,'] 58,483: 27. 3. 89,203: 16. 3. 14,971 s 10 Fondens vinst utgjorde således år 18o0 Balans till år 1S51.
Sparre fullständigt utredd, och jag vill i afseende derå endast erinra, att om trafiken å norra banan skulle blifva så betydlig, som dess anhängare påstått, skulle ock de dagliga tågens antal behöfva ökas. Skulle de nu ökas från två till fyra orri dagen, skulle ock driftkostnaden i följd deraf stiga i förhållande, att då hvarje tåg, som går mellan Christinehamn och Arvika och tillbaka, hela året om, kostar öfver Norum 2,500 rdr mera än öfver Carlstad, således 2 tåg 5,000, 4 tåg 10,000 rdr mera än öfver Carlstad, en förlust som ensamt representerar ett kapital af 200,000. 320 Den 14 Mars e. m. Ingen af de foreg:de talarne har vidrört de militäriska skälen, men enligt mitt förmenande få icke dessa läggas å sido vid en jemnförelse mellan de olika rigtningarnes fördelar och olägenheter. Den politiska betydelse, den nordvestra stambanan eger derutinnan att genom densamma de båda brödrafolken kunna understödja hvarandra med trupper, gör det af vigt, att denna bana berör så många hamnar vid Wenern som möjligt, på det att trupperna må kunna utskeppas och fördelas på olika ställen inom landet. Man invänder visserligen, att jernvägen i alla händelser kommer att beröra Arvika och Christinehamn, men detta är ingalunda tillfyllest, ty det förråd af fartyg, som erfordras för befordrande af större truppmassor är så betydligt, att enligt min åsigt ingen af Wermlands städer eger detta förråd, men Carlstad kan åtminstone bidraga vida mera, än någon af de andran städerna, till fyllande af detta vigtiga behof. Åtskilliga anmärkningar hafva här framställts mot det origtiga i att lägga en bana längs med Wenern, men jag vågar påstå, att denna origtighet är endast skenbar, och att banans sträckning har sin berättigade grund i lokala förhållanden. Främmande länders exempel visa ock, att det ej är ofördelagtigt att lägga jernbanor utmed större vattendrag. Rhen presenterar det egna skådespelet af en jernväg på hvardera leden om floden, utan att dessa inverka någon mån hämmande på den lifliga flodtrafiken.
Med all den aktning man kan hysa och ingen kan äga i högre grad än jag för Hr Öfverstelieutenanten Edström, så torde man ej kunna undgå att medgifva, att man ej kan tillerkänna mera säkerhet åt hans beräkning öfver den linie han en gång undersökt, än man år 1809 kunde tillerkänna den uppgjorda beräkningen af Gr. von Platen, som då i 19 år egnat största delen af sin kraftfulla, snillrika själs verksamhet åt Götha canal i den led, som åt den var anvisad, och då man här begärde hans förklaring, huruvida han kunde garantera att beräkningen skulle slå in, så förklarade han, med den öppenhet, som utmärkte hans ädla och och manliga karakter, att ehuru stort förtroende han kunde hafva för det upprättade förslaget och ehuru mycket nit och omtanka dervid ägt rum, så stod det icke i hans förmåga, emedan det öfversteg menskliga insigter, alt kunna ikläda sig en garanti för att förslaget skulle ovillkorligen vara alldeles fullständigt, och då var det ett arbete, som i 19 år varit under hans ögon på alla håll företaget och fortsatt. Kan man då begära att efter en enda undersökning, om den också skett af alla verldens största ingeniörer, man skulle kunna garantera att icke dessa 4 millioner möjligen skulle kunna komma att öfverskridas med ännu en eller annan million. Men låt äfven vara att dessa 4 millioner vore tillräckliga, hvar finnas de eller hvar är här förslaget att skaffa medel för denna kostnad ? Här är föreslaget att anvisa 23o,ooo r:dr för detta arbete. Är del meningen att anvisa dessa 23o,ooo r:dr till arbetets företagande, så får jag underställa, såvida icke något bolag finnes eller man kan få något bolag, som tillskjuter de återstående 3,700,000 rtdrne, till hvad nytta dessa 23o,ooo r:dr skulle vara.
Till följd af Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers Berättelse och anmärkningar vid Landtkyrkorna i Skåne, Halland, Blekinge sch Bohus Län , få vi härmed i djupaste underdånighet till Eders Kongl. M"j°t afgifva följande Föiklaring, rörande Gessie och Eskilstorps Kyrkor af Oxie Härad i Lunds Stift:: j:o Hvad först anmärkningen vidkommer rörande Kyrkokassorna , så medgifves visserligen, att det någon gång handt, att, ef ter det Kyr koräkningen för året blifvit afslutad, en större kontant penningesumma i kassan blifvit qvarliggsnde, än som medgifves i i6:de punkten al Kongl. Kyrko-Instruktionen den j 2 April r8i5; men sällan har detta inträffat, och aldrig utan att den, under löpande året, blifvit an vand för Kyr kans behof, hvilket af den följande Kyrkorälu nskapen blifvit visadt. 2:0 En noggrant uppiätlad In ventarieförteckning öfver Kyrkornas tillhörigheter och böcker m. m. har alltid åtföljt hvaije års Räkning. 3:o Rörande anmärkningen öfver utgifterna till aflöningen åt Barnmorskor nr. fl., hafva vi trott oss böra rätta oss efter Kongl. Maj:ts Kådiga Bref till Högvördiga Dom-Kspitlet i Lund den s3 Augusti i8o5, hvari Församlingarne uppmanas att af Kyrkorna lemna någon lön åt Jordegummorna. Lasareltslunnan har blifvit beviljad, enligt Kongl. Brefvet den 1 April 1812; ecb, på grund af Kongl. Majlis tillåtelse af år 1824:, får artis obstetiicias Professorn i Lund en ringa lön af 12 kappar spanmål af Gessie Kyrka. Pastors arfvode för Räkenskapens förande och för skrifmaterialier grundar sig dels på Kongl. Majrls Nådiga Förordning den 25 Februari 1817 och dels på ofvan åberopade Kongl. Kyrko-Instruktion.
Efter det förre Landshöfdingen i Christianstads län, G. von Rosen, uppå begäran, undfått Nådigt afsked, har den 5 Juli nästlidet år af Borgmästare och Råd i nämnde stad, med biträde af tillkallade handtverkare och i vederbörliga krono-ombuds närvaro, afoch tillträdes-svn blifvit förrättad å Landshöfdinge-residenshuset, hvarvid utrönts, bland annat, att i de till residenset hörande hulvudbyggnader, eller de så kallade östra och norra längorna, funnits flere bristfälligheter, hvilka, under hänsigt till dessa byggnaders dåliga beskaffenhet till väggar och tak, det icke ansetts mödan värdt alt låta iståndsätta: att timret i väggarne varit till största delen uppruttet, samt att husen, i följd deraf, sjunkit och i öfrigt varit af den bofälliga beskaffenhet, att desamme icke kunde till en ändamålsenlig bostad för Landshöfdingen iståndsättas utan så stor kostnad på den del af husen, hvars underhåll Kongl. Maj:t och Kronan ålåge, att, för en sådan kostnads besparande, berörde byggnader borde alldeles utdömas och med nya ersättas. Medelst utslag den 12 Juli 1852 har Rådstufvu-synerätten, bland annat, i fråga om residensets sammanbyggda östra och norra längan sig utlåtit: att som protokollet gåfve vid handen, att dessa begge längor äro, i följd af deras ålder och bofäfliga beskaffenhet, så förfallna, att all reparation å desamma skulle för en längre tid vara utan nytta, eller annat ändamål, än att dermed ådraga Kongl. Maj:t och Kronan en högst betydlig och gagnlös kostnad; alltså pröfvade Rådstufvu-rätten rättvist förklara, att berörde bygg - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o It. 3 nader, såsom helt och hållet förfallna och icke vidare kunnande ändamålsenligt repareras, utdömdes och borde med nya ersättas; varande frågan om den sålunda nödige ansedda nybyggnaden, likmätigt JO momentet i Kongl. Förordningen den 17 April 1828, öfverlemnad till vederbörande Embetsverks bepröfvande.
Hvad beträffar den af Herr Rosenblad föreslagna benämningen af Riks-Drots och Riks-Canceller., för Justitia;- och Utrikes Förvaltningarnes Chefer , så får jag vördsamt erinra , att dessa benämningar endast funnos på de tider, då Sveriges Styrelseform antingen var enväldig, eller åtminstone vida skiljd från den nu varande. Jag tror således att det var rätt gjordt af igot) års Ständer, att icke bihehålla dessa benämningar , sorn betecknade något annat än hvad Stats-Ministrarne borde vara. På samma grund anser jag det för oriktigt att nu återtaga dessa gamla benämningar. Den anmärkning sorn blifvit gjord vid presidenternes höga rang, förfaller utan tvifvel, emedan det bör följa af Styrelseverkens förbättrade organisation , att den andra Instantiens' Presidenter icke komma att äga högre rang än de föredragande i den högsta. Att de nu varande Presidenterne hafva en sådan värdighet härleder sig deraf , att deras företrädare i begynnelsen tillika innehade de så kallada Riksembetena. Herr Cederschjöld: I afseende på de anmärkningar , som blifvit gjorde emot formen , får jag vördsamt förklara, att jag trott fråga blott kunna blifva om pröfning af Förslagen till Grundlagsförändringar, emedan det blir svårt att återförvisa några andra anmärkningar såsom Ståndets gemensamma tankar, än detri, sorn röra sjelfva Redaktionsförslagen. Jag hemsta!- Den 1 December f. m. ler derföre, om icke Discossionen öfver Mctiverne kunde få fortgå, huru som helst, men Ridderskapet och Ådeln likväl sedan särskildt för hvarje §. bestämma sin tanka. Grefva Löwenhjelm : Friherre Cederström har förekommit mig. Då jag stillatigande förenade mig med Herr af Lehnbergs framställning, ansåg jag yäl-att det vore lämpligast djscutera punktvis; men jag förutsatte, att deri intet hinder skulle sedan ligga för målets slutliga afgörande in globo. Herr Rosenblad: Med Herr von Hartmansdorff instämmer jag deruti, att det för redighetens skull vore bäst , att vid hvarje punkt inhämta Ridderskapets och Adelns tanka om de dervid gjorde anmärkningar. Hvad äter beträffar
“ I händelse Gud behagar välsigna riket med en prins och arffurste, då skjutes 256 skott, men i fall af en prinsessa 128 skott, utaf de 12-pundiga stycken, hvilka dels uppå amiralitetsholmen, dels ock uppå en pråm uti segelleden förlagda varda / * “ Och på det ej någon — så framt ett dylikt skjutande om nattetid timar — måtte råka uti ovisshet om dess betydning, ty skall ofördröjligen den derom gjorda anstalt allmänt uppå predikstolarne här i staden afkunnas. “ Som vi finna af de anförda raderna, egde vid denna tid intet slags undseende rum för att, om så föll sig, midt i natten låta alla goda trogna undersåter med kanonernas tillhjelp öfva sig i räknekonsten. Då den stora händelsen försiggått, egde en musiktillställning rum i Klara kyrka, hvarvid följande intressanta personligheter uppträdde sjungande: Guds försyn, Sverige och Religionen. Först utlät sig Religionen, som följer, särskildt apostroferande Gud eller, såsom han högtiden till prydnad, härvid benämdes, Jehova. Vi sammanträda; Din andas kraft oss röra lät, Att värdigt om din ’ under qvåda! Din ära vi höje upp och tack hembära, Du har din nåd befäst, en ny och herrlig gåfva Oss skänkt. Ty vilje vi dig lofva. Derpå sjöng Sverige en aria, så lydande: Lof och pris till höjden sändes, Se! min olycksstjerna vändes I en härlig glädjesol. Himlen sjelf allt moln fördrifvit, Af sin nåd en pant mig gifvit, Som upplyser nordens pol. Och så uppstämde Guds försyn: Du statka allmakts hand, Som med en vink kon leda folk och land, • Som riken har i dina händer, Och deras öden vänder; Din nåd för Sverige vakat har, Nu har du gjort din allmakt uppenbar Ett nådeteck ' n skänkt till dess försvar.
Uti den af Höglofliga Oeconcrmie Utskottet ^rojcÄsrusts Tjenstehjons-stadgan, fbrcsiä den ändring, at upsägningspch städsiotiden utsätter emellan den 2s Naes och dea I Axril samt flyttningstiden den is ^sunii hwarje är. Om denna föreflagne flyttningstid för Finland, wore mindre lämpelig, utan häldre i bfwerensstämmekse med härwarande Finsta Inbyggares önskan, den i dlovember ber kunde utsättjas, sä inser jag härmed en redan wcrkclig fördel för betta Land, som r afseende p§ dess Lrealn innehöll, och nödwändrghctm af dess upodling, nu äger en för liten folkstyrka at deraf kunna afläta ca sädan mängd arbetande medlemmar, som hitintils samman» strömert kil 8tockKoim. Denna närande och för Finland oumbärliga Liaslen läckas til Hufwudstaden — ifrän det Kiksgagneliga, men til det Riksstadeligaste, nemligen sedernas fördärf, lättja och dryckenskap och förr eller senars Lfa ängrens klagoskri inom LtotzkkvlmL Spinnhus och öfs Ma fhrVgrrnLsruM Friherre Ljlkvertctiölä, upkäste föle jandr: Utaf nägra och 20 ärs erfarenhet som Landthushällar, , utan at nänsin under ben tiden hafwa saknas tilgäng pä Tjenstefolk, eller at sädane händelser inträffat, sven wisat angelägenheten af en Tjcnstrhjons-stadga, har jag trodt kunna hämta ben hfwcrtygclscu, at en dylik stadga kunde umbäras. Härutinnan har jag äfwcn tyckt piig blifkva än ytterligare styrkt, af följande i min tanka rnkka och antagcliga skjäl, Et Tjenstehjonstädjande är )u ej ak anse annvrlundare än som en afhandling, eller Lfmcrenskommekfe 2mc Personer emellan, hwilkcn ej rhrer Zldje man eller samhället.
Det ar ej langre larda professorer och glada studenter med dueUskrBmor p % kinderna, sorn triingas pB Heidelbergs iindlost lgnga, smala gator; det ar graddan af turistvarlden, det &amp; r Det ar trangsel och stim, ho-, en stor del af det resande Europa. tellvagnar och droskor, hetta och doft - ej af mandeltrad, men viil a£ D dampfgekochter Kalbsbraten)), en afskyvard, kvafvande, kvdjande, damuppfylld luft, som jagar en i fall hettan for ofrigt tillBter det - upp pB bergen for att ' andas. ut. Olycklig den, sorn tror sig i hogsommaren kunna till fots bestiga Gaisbergets ratt branta hojd, &amp; hvilken slottsruinen i full prakt tronar. Vagen ar nog SB belwam, mycket pittoresk; den leder i ldnga krokar uppiit; men den tar aldrig slut. Och solen branner obarmhiirtigt; och ej en vindflakt nBr in i dalen; och hettan Bterkaktas tiodubblad frHn det roda sandbergets sidor. Man g k och. g %r, hela timmen ut, och lockas man dB uppgifven af trotthet och halfdod a£ varme att taga sig genvag uppfor den smala, knaggliga och tvarbranta granden, sB har man vid framkomsten ' till slottsporten i sanning ej langre kraft att svanga batten, gladt halsande Neckardalen och parlan i Pfalz. Man formiir ej ens fortsatta fram till slottet; man flamtar efter en frisk vindflakt och vdjer att med %Bergbanan, sorn har sin ena station just h h, fortsatta upp till wdie Molkenkur~. Har man ej forr farit pB denna eller en liknande bana, erfnr man en hissnande ~langgungskansla, nar de bdda smll tBgen, sorn nyss stodo sida vid sida, bijrja rora sig p&amp; sin.
vara, och vi, so&amp; lefva nu ha allraminst skal att beklaga oss öfver att så ar. Men jag undrar huru inånga, af de yngsta, de, soin blott blicka frainat och lyssna till framtidslöftena, so111 aldrig kannt lierrgkrdsiwnaiitikeiis verklighet eller hört de sista syaga genljuden af iiatiiriiiystikens inkngtusenåriga sång dallra öfver ~ a t t n e n; - jag undrar liiiru iniinga af dem veta, hvad det ar, som försvinner ined lierrg&amp;rdstypen och dur ined f olkaisorna? detta n r ett högtidligt sliit pk en skXintsaiii början - inen s&amp; kan det kännas a t t koinma lieiii f rhii kringströf varlif ocli rastlös verksainhet till lierrg&amp;rdslif och soininarniitter. Ja, Clci r k 7 a. Kommentarier till Selma Lagerlöfs fem berättelser ' " Ur Gösta Berlings saga ". Den yngsta af vhra diktare, Selina Lagerlöf, är ocksi den vågsaininaste. BIeii clerina vhgsainliet ar icke af liä~isjriislöslietelis eller öfverinodets art; den liar snitrare nigot sf cleii. Barnsliga okiiniiiga naivetetens. Hon lyder ingen skola, trotsar intet parti, lioii endast ignorerar dem och @ r i all troskyldigliet o sina egna vägar. Hon liar - trots allt livad s i val viinner som vedersakare p&amp;sthtt - icke följt nhgra föredönieii.
Utskott en gäng tillförene marit underhandläggning, sä sann Prés sie-Ständet,. enligt med Regeringsformens 56 §. att des till flutligt afgörande företaga, med de modifikationer, joni Preste-Standet ansett nödige. Da Utflottet blifwit förankcdt säwäl af Högstbemälte Kongl. Majus Rädiga strifwclse, som flere ifrån Respectivc Ständen ankomne Remisier, att utsträcka stn befattning till uxgifwande afnödige FHrflag till Rikets Förswar, anser Presie-Ständet, hwilkct uti detta wigtiga ämne med Leff respective Mcd-Stander delar samma rena nit, warma Fosterlandskänsla och ömma tlllgifwenhet för samtclige Rikets Medborgare, som i alla Ständ utmärkt detta Riks», möte, ordningen foidra att först fästa sin upmärksamhet tvid det af Utskottet före slagne antal af Förstärknings» manskapEster noga öfwerwagande häraf, har PresieStändet för sin del fullkomligen instans med Utskottets yttrande att detsamma bör antagas till 50,000 man.