Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellan Rote-interessenterne och Extra RoteringsSoIdaten Mört är följande Contract upprättadt och afgjordt, nemligen: så finne vi oss nöjde att intaga Mört till ordinarie Soldat för Roten N:o 16 Räfsta under K. Uplands R.eg:te och 3:dje Majors Compagniet, med de vilkor nedanstående punkter föreskrifva: 1:0 Gifva vi Mört uti åker 2:ne vretarna vid bostället och. grundet uti gärdet, äfven 4 tunnor säd, hälften råg och korn. 2:0 Förbinder Mört sig att ansvara för alla rotpersedlarna och skopengarna, sedan Roten har uppsatt det uti lagligt stånd. 3:o Förbinda vi oss att låta Mört så 3:ne kappar ärter vid Räfsta årligen. 4:o Får Mört vanliga Soldat-ängen och 1 lass hö af Roten; äfven får Mört uppskära sjöfoder, under 4 tegar, på Räfsta äng årligen. 5:o Ytterligare gifva vi 3:ne tjog logbunden lång råghalm årligen; äfven 3:ne säckar kornagnar. 6:0 Förbinda vi oss att lemna honom, utan vidare betalning, dragare att hemföra den ved, han till eget behof nyttjar, äfvensom till och från qvarn föra spannmål. 7:0 Erhåller han som legd 16 R:dr 32 sk. B:co, hvilka vi utfästa oss att betala uti Michaeli detta år j8i5, Den 17 Fcbruarii f. m. 8:0 Förbinda vi oss att häfda och bruka åkern uti Mörts frånvaro, om så skulle hända, han blifver utcommenderad; ytterligare får Mört bete åt sina kor på ängen och stänger det, sedan de blifva utsläppta. Med det å andra sidan stående Conlract förklara vi oss å ömse sidor nöjde, och hvar till sig ett lika exemplar tagit, som skedde uti Näsby d. 2 Juli i8t5. 'Roteinteressenterne Mört. Jan Mattsson. Nämndeman Mats Martensson i Norrthil. Pehr Jonsson. Gustaf Larsson.
Prof. 1805 & 1806. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 20 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande JV$ 104. en mera omfattande förening med större fördel skulle kunna bildas, •— i underdånighet anhållit, att det, på sätt Kongl. Maj:t funne lämpligast, måtte undersökas, på hvilka grunder pensioneringen för folkskolelärare mest ändamålsenligt skulle kunna ordnas; så hade, enligt hvad i högstberörda nådiga Proposition (N:o 49) är meddeladt, Kongl. Maj:t, med anledning af hvad Rikets Ständer sålunda anfört, den 22 April 1864 åt dertill utsedde komiterade i nåder uppdragit att företaga ifrågavarande undersökning och, efter det frågan i hela dess vidd blifvit tagen under ompröfning, till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt betänkande och förslag till de grunder för folkskolelärares pensionering, hvilka på lämpligaste sätt kunde betrygga det afsedda ändamålets uppnående; och hade komiterade, efter att det åt dem sålunda nådigst letnnade uppdraget blifvit fullgjordt, den 19 December 1864 till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna^ jemte utlåtande i ämnet, förslag till reglemente för en inrättning till pensionering af rikets folkskolelärare, öfver hvilket förslag vederbörande med infordrade underdåniga yttranden inkommit. Att folkskoleläraren, i likhet med andra tjenstemän, borde ega en möjlighet att vid uppnådd högre ålder, då arbetskrafterna svika, kunna afträda från sitt mödosamma kall, utan att falla fattigvården till last, hade synts Kongl. Maj:t påkalladt lika mycket af billighetens kraf, som af en skyldig omtanke för folkundervisningens väl.
’ Huru samlar man sig offentligen eller icke offentligen och ådagalägger uppsåt till uppror? Ar det icke ådagaläggandet af uppsåtet till uppror, som innefattar brottsligheten, och icke att roan sammankommer offentligen. Sådana oegentligheter förvilla och sådana förekomma på flera ställen i detta lagförslag. Jag recommenderar i detta fall reservanternes anmärkntr i allmänhet. 9 §:n har af flera talare blifvit ansedd såsom obehöflig, emedan den ligger utom denna förordnings område, hvilket äfven blifvit anmärkt af en utaf reservanterne, nerol. Frih. Cederström, som ansett en särskild författning i nämnda hänseende böra utfärdas samtidigt med upprorslagen. Jag instämmer deruti, och då jag gör det, tror jag, att det äfven skall tillfredsställa Hr Dalmans önskan, sorn medgifvit , att 9 §:n icke hörer hit, men som ansett utfärdandet af det stadgande, detsamma innehåller, vara behöfligt. För den händelse en sådan författning kommer att utfärdas, anhåller jag alt få göra en anroärkn. mot redaclionen i 9 §:n, och en annan anmlirkn. i sak. Sisla mom. af denna § lyder sålunda: ”Förgår sig vid sådant tillfälle mililär-befälhafvare genom vapens brukande, innan lian af civil-my rolig het derom anlitad blifvit—.” Förgår han sig innan han anlitad blifvit; det är ju enl. ordalydelsen meningen i denna §, hvilken således behöfver omredigeras. Vidare står: "eller eljest i oträngt mål—Förgår han sig i oträngdt mål; sådan är ju tanken häruti: och lian skulle således vara berättigad att förgå sig , blott det icke sker i oträngdt mål. Dessa otydligheter äro icke lik — giiltiga uti en så allvarsam lagstiftning sorn denna. Jag medgifver visserligen, att man äfven kan förstå meningen annorlunda än jag nu framställt den; roen falsk är likväl constructioncn.
Genom sitt förfaringssätt har Runeberg undandragit dem hvarje deras innehafvares uteslutande förfogande; ty ingen kan väl för sin räkning göra positiva anspråk på delar af någonting, som han för egen del förstört. Men det, som samlaren och literaturvännen räddat från förstörelsen, tillhör odlingshistorien med det allmännas rätt gent emot individuella och privata hänsyn. Öfver ett halft sekel har ock redan förflutit sedan Runeberg författade sin parodi, och sjelf har han för många år sedan följt sin lysande svenske skalde-broder till verldsliteraturens panteon. Det kan derför ej heller sägas, att man för tidigt öfverleinnar åt offentligheten efterföljande, som i dubbelt hänseende kan sägas vara en posthum raritet. Sex stycken finnas i behåll under följande rubriker: Fritiof hos Balders, Fritiof hos lektor Ang an tyr, Rojvare-balky Fritiof och Björny Fritiof kommer till klockar Ring samt Klockarvalet.n Det » episka stoffet » i parodien är, i motsats till den Tegnérska Fritiofsagans, hemtadt från nutiden, d. v. s. Runebergs egen tid och omgifning. Hufvudfiguren, Fritiof, är en nyss blifven student, glad själ och utsväfvande sälle. Hans värdige fosterfader, Hilding presiderar på en små-stadskrog, gemenligen kallad Balders. Efter att Fritiof nyss utfört en kolossal dryckesbragd hos skolkarlen Angantyr, blir hans fastmö, Ingeborg, snappad från honom af en gammal klockare vid namn Ring. För att förströ sig och äfven för att undslippa sina björnar i staden, beger sig Fritiof, ledsagad af vännen Björn, ut på landet, der han våldgästar härs och tvärs. Slutligen ledsen härvid, infinner han sig om julen hos kantor Ring, blir gästfritt emottagen och indirekt utmanad på dryckesduell med klockarn. Efter Rings död söker Fritiof förmå församlingsboarne att välja Rings efterlemnade lille son till klockare, utfästande sig att under Ring juniors minderårighetstid sjelf sköta klockar-tjensten.
Herre du sådde goda säd i din åker, hvarifrån ogräset? Nu behöfves icke denna fråga. Af den snart sedan eli decennium utfärdade Folkskolestadgan månne något godt är alt vänta, derest icke Styrelsen uprätthåller lagbuden deri och II. St., så som nu varit tillfället, derom påminna? Fattigdomen tilltager, föräldralösa barnskaror ökas, öfver hela riket hvart 12:te, i stället för, 5 år förut, hvart 16:de, i hufvudstaden hvart annat barn oägta: äfven dessa torde hafva någon anledning till anmärkning: de hafva anspråk grundade i naturens lagar, hvilka förr eller sednare uttaga sin rätt oberoende af lagar och grundlagar, som befinnas vara mäktige då verkställigheten utebli fver. Det har visat sig att penningcanslag icke kunnat något väsendtligt uträtta med mindre de samvetsgrant användas. Medborgarens goda vilja och spridda verksamhet blifva till stor del fruktlösa om icke styrelsen tillhåller Gudsfruktans och uplysningens vårdare alt gifva enhet och sammanhang ål Statens och enskildes samfäldla bemödanden; det är Const.Utsk:s pligt, att anmäla hvad i detta hänseende kan brista å styrelsens sida och vår sak att utkräfva våra barns rätt i skolan. I ett fosterländskt föredrag yttrade för några dagar sedan en stor talare: ”alt hvarje lid har sin rörelse, alt vår utmärkte sig ”för ett stort framåtskridande — i det onda”. Nå väl, om fäderneslandets stora interessen icke mera gå framåt utan stadna i bakgrunden, icke frukta vi att frambära våra bekymmer, våra rättsanspråk till en Konung, hvars värde för Hans folk i icke ringa mohn blifvit ökade genom det föredöme Hans hus gifvit af den sorgfälligaste föräldravård, den för landels framtid och hopp dyrbaraste upfoslran. Ingalunda, det är h jer tals språk och hjertals angelägenhet vi framföra, ty liksom för den enskildte all kunskap, alla lefnadsreglor, all verksamhet får sitt egenteliga värde genom hjertals förbättring, så ock hvilar Statens hälsa och förkofran på Religionsvårdens, upfostringsoch undervisningsväsendets uprätthållandc och förbättring.
Med hänsyn härtill och då de af ofvanbemälde sammansatta Utskott uttalade åsigter synas Utskottet välgrundade, har Utskottet, sorn uti sednare tiders erfarenhet i skeppsbyggnad för krigsbruk och den tilltagande svårigheten att erhålla derför tjenligt virke, funnit ökad anledning instämma i nämnde yttranden, ansett de vid frågans behandling nu yppade flerfaldiga betänkligheter icke behöfva bemötas i vidsträcktare mån, än att Utskottet funnit det af sakkunnige, män, efter verkställda noggranna undersökningar af nämnde egendoms jordmån och läge samt egornas beskaffenhet, uttalade omdöme att egendomen vore för ekplantering synnerligt lämplig, böra ä detta hänseende, enär något annat förhållande icke blifvit ådagalagdt, förtjena vitsord; hvadan Utskottet, med afseende jemväl å de uti högstberörde nådiga Proposition anförde öfriga förhållanden, vördsamt tillstyrker Rikets Ständer att för sin del medgifva det Leckö kungsgård med tillhörande hemman och lägenheter samt inventarier må, på sätt Kongl. Maj:t behagat i nåder föreslå, från och med den 14 Mars 1861 för Kongl. Maj:fs och Kronans räkning användas till ekplantering och för sådant ändamål vid nämnde tid ställas under förvaltning af Skogs-styrelsen, med bemyndigande för denna, att afyttra de inventarier, som för inrättningens behof ej vidare befinnas nödiga.» Då den för Utskottet företedda karta öfver Leckö kungsgård med tillgränsande hemmanseger visar, att inköp för Kronans räkning utaf det enskild man tillhöriga hemmanet Berg, Bengt Håkans eller Sörgården, 1 mantal kronoskatte, skulle bereda såväl minskning i stängselkostnad som andra fördelar för ifrågaställa plantering, samt då äfven upplyst blifvit, att det under kungsgården lydande hemmanet Fiskaregården till följd af sin aflägsenhet ej kan blifva af gagn för samina plantering, så får Utskottet jemväl tillstyrka, Stati-Ulskollels Utlåtande A'.o 74. 9 att hvad Kongl. Maj:t. i afseende A inköp af hemmanet Berg.
Han ansträngde sig af all makt för att vara ovänlig. Det märktes också att han sade »du» för att betona j emnlikhetsställningen mellan sig och modern. Det låg något forceradt klumpigt öfver hela hans sätt. »Och hvad har du gjort de här tre åren? Skrifvit för teatern – ju?» »Ja. Ett enaktsstycke.» »Ett enaktsstycke? På tre år. »Ja, och en, liten novellsamling» – han betonade orden en och liten, liksom på trots. Hon smålog. »Och hvad ämnar du nu?» »Jag ämnar aldrig någonting.» »Nå, hvad gör du då? »Jag lefver.» »Ingenting annat? »Är det inte nog? – För resten skrifver jag också på en roman – ibland.» »Och din ekonomi?» »Skall jag aldrig blanda samman med din. Och jag sköter den sjelf.» Hon hade hela tiden synts oberörd af hans ohöflighet; först vid de sista orden skyggade hon till. »Är det något jag kan hjelpa dig med?» sade han och reste sig. »Nej tack.» »Då kanske du tillåter att jag går hem till mitt.» »Ja, gör det. Jag skall söka efter en bostad åt mig; sedan tittar jag väl upp till dig.» »Men före teaterdags.» »Ja.» »Jag är teaterrecensent och det är premier i qväll.» »Jag skall komma innan.» Han bugade sig stelt och gick. Då han var gången drog modern ett djupt andetag, som efter en öfverstånden smarta. Men der syntes icke spår af rörelsen i hennes beherrskade ansigte. Hon såg honom gå öfver torget och hon böjde sig fram för att kunna följa honom med ögonen tills han vek om hörnet. Sent på eftermiddagen knackade hon på hans dörr. Han satt i en hvilstol och läste, då hon kom in; reste sig och bjöd henne plats, men hon afslog. »Jag har brådt», sade hon i affärston. »Jag kom endast hit för att säga dig, att jag funnit just hvad jag sökte: en bostad högt uppe på Söder, billig, delvis möblerad och med fri utsigt. Det är för resten ett helt hus, smalt och med två våningar.
Att det skulle varu en olycka för Sverige om dess Den i5 Jpril. 573 BancoSedlar äter fingo fullt Silfvervärde; eller med Utskottens ord: ”Om Riket ägde lika många Millioner i hardt Silfver, sorn Pappersmynt efter namnvärde; om hvar och en sorn nu äger ett SedelCapital, i dess ställe ägde lika många SpecieRiksdaler i Silfver.” Eeviset för mitt påstående torde jag, något omständligare än jag förut trott mig behöfva, nu få äran utveckla. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 1S Mars. 301 kunna föranleda lill ändringar, alldeles på sidan om hvad som i della betänk, blifvit föreslaget. Frih. Cederström, Claes Rud.: Dä jag förra gången bade ordet, bade ännu ieke någon framställt försvar för Utsk:s hemställan. Jag kunde således förbigå åtskilligt, som torde böra sägas. Numera är del en skyldighet alt ytterligare utveckla mina (ankar i ämnet. Det är ingalunda min mening, all icke skjulsningsbesvärels åtskiljande ifrån jordbruket skulle vara för många jordbrukare särdeles angenämt, och derest delta icke kan verkställas annorlunda, än för sä vidt entreprenad-inrättningar kunna dertill leda, sä är det visserligen icke min åsyflan, alt man deremot bör lägga något binder, och något sådant bar jag icke heller begärt. Blott det bar jag om skjulsenlrepreuör-inrätlningarne velat anföra, att olägenhelerne och fördelarne deraf ännu icke sä säkert åro pröfvade, alt man på dem kan bygga något säkert vitsord om deras påstådda gagnelighet oell nytta för jordbrukande klassen, i allmänhet taladt. Det synes således icke vara skäl alt påskynda och uppdrifva dessa inrättningar genom alt bevilja dem ytterligare fördelar. Det är min öfvertygelse, all dessa fördelar för entreprenörerne skulle i form af motsvarande olägenheter drabba såväl den resande och trafikerande, som den jordbrukande allmänheten. Gr. Lagerbjelke bar visserligen anfört, alt förstnämnde inkast icke skulle äga giltighet. Man gör då icke något afseende på den förböjda skjutslega!).
Lemna mig, Gerdt! Jag hatar dig! GERDT. Hvem är det der svinet som ligger och sofver der borta? OLOF. När jag står inför dig, krymper jag ihop! Gå ifrån mig! Jag vill göra min gerning och icke din! GERDT. Hör nu...! OLOF. Du vill blanda ihop våra öden! GERDT. Hör nu OLOF. Du har kastat ett osynligt nät omkring mig; du proklamerar mig som vederdöpare. Hur skall jag stå till svars inför kungen! GERDT. Hvilken kung? OLOF. Konung Gustaf! MÄSTER OLOF - GERDT. Jaså! Han! Adjö med dig, Olof Du predikar således i morgon Hvarför går inte qvinnan Adjö. OLOF. (Går). Är det åt Gud eller satan han går ärender! SKÖKAN (går mot Olof och faller på knä). Låt mig tacka er! OLOF. Tacka endast Gud som räddat din själ och tro icke, att hvad du brutit, är försonadt i dag. Skaffa dig kraft att bära ett helt lifs törbannelse! Gud har förlåtit dig menniskorna skola aldrig göra det! (Olof tar henne vid handen och leder henne ut genom dörren). MÅRTEN (visar sig i jerndörren, derpå dotter). Olofs moder och Christina, Gerdts Vi gå visst orätt! MODERN (då hon varseblir Olof och skökan, utom sig). Olof! Olof! CHRISTINA. Hvem är den qvinnan? Hon ser så olycklig ut! MÅRTEN. Låt oss lemna detta ohyggliga näste. OLOF (vänder sig om och springer mot dörren, som slås igen af Mårten). Moder! Moder! (han springer ut genom andra dörren, det mörknar på scenen.) MÄSTER OLOF 55 - Mellanspel. taren med sin hustru och en lykta klifver försigtigt in. KYRKVAKTAREN. Dörren till kyrkan öppnas åter försigtigt och orgeltramparen-kyrkvak Katrina lilla! Håll i lyktan medan jag sätter hänglåset för! HUSTRUN.
Tvänne fickor böra flickor hafva i sina klädningar. Om jag ej går alldeles så långt som engelsmannen, hvilken på- stod att mannens öfverlägsenhet består i hans många — fickor, så måste jag dock påpeka, huru som gossen mången gång är herre öfver situationen just genom att tillhands hafva en hel del saker, som flickan måste springa efter. — Hvad mina barn må särskildt väl af är att de gå utan skor och strumpor sommartiden. Jag beställer små tunna sandaler hos en skomakare, ty utan skydd mot glasbitar, nålar o. d. böra fötterna ej vara. Solen stärker nerverna, luften härdar, och hvad de spara strumpor se ' n! Från tidiga år må man lära barnet arbeta med ordning och plan och gifva det kärlek till arbetet, det intellektuella som det praktiska. Då den lilla sjuåringen skrifver eller stafvar illa, heter det vanligen: » Nu får du till straff ta ' en sida till. » 1 stället borde det låta så här: » Nu har du varit så slarfvig, att till straff får du ej lära mer i dag. » Så småningom blir då det begreppet stadgadt hos barnet, att det är en heder att få arbeta. Karaktärens bildande erbjuder de största svå- righeterna. Min erfarenhet härvidlag är, att under lek uppfostrar jag bäst. Om jag en hel dag talade med människors och änglars tungor om lydnad, sanningskärlek, kärlek till Gud och människor, uträttade jag ingenting mot det jag gör på en timme under lek i dockskåpet. Vi ha tre rum och kök; familjen (små nätta pappersdockor) består af pappa, mamma, farmor, barn och tjänare. I detta lilla dockhem upprullar jag för barnen bilder ur det fagraste hemlif och inplantar så, utan att de ana det, de ofvan uppräknade dygderna samt vördnad för ålderdomen, höflighet mot tjänarne m. m. Vi mottaga besök af andra små dockor, hvilka inga föräldrar ha. De ha fel, såsom afund, häftigt lynne, vana att skylla sin skuld på andra m. fl., och dessa små hjälpa vi nu att strida mot sina fel. Jag har sett de goda verkningarna af denna lek och tveJag för min del tycker, att om en mamma och.
Det har en längre tid varit tillåtit för Stångjernsverken i Riket, att i grund af äldre Författningar, och i stöd af ordalydelsen i dess privilegier, få erlägga den Bevillning som från desamma utgå under namn af Hammarskatt in natura eller med sedlar efter det pris Kongl. Bergscollegium, för hvarje år faststäldt för Skep:det af detsamma; men, Kongl. Kungörelsen af den 7 Junii 1820, har förändrat dessa stadganden och i stället förordnat att ”Hain - 200 T)en 3 Martil. marskatten af Stångjernsverken, i händelse den ej utgöres in natura, skall, likasom Kopparråntan, beräknas orh utgå i silfver efter vissa för Cursens fasstälfande bestämda grunder.” Enligt ingressen af samma Nådiga Kungörelse, har syftemålet med d^nna åtgärd varit, att till förekommande af B .neosedlarnes ytterlig.re försämring, Bankens Silfverfond skulle derigenom vinna en förstärkning, men jag tror att det åsyftade ändamålet ej vunnits till någon betydlig grad genom denna åtgärd, emedan svårigheten att anskaffa silfver gjordt, att många af Bruksägare valt det andra alternativet nemligen, att lämna Hammarsk ttsjårnet in natura, hvilket åter förordsakat både besvär oell omgång, innan detta järn åter hunnits Btt å Auction försäljas, då Banken i alla fall blifvit nödsakad att derföre i betalning emottaga sedlar. Jag kan ej inse hvarföre ej vilkoret för hvarje annan skatts afbördande skulle på samma vis kunna blifva det, att densamma skulle utgöras i silfver eller efter Curs, men finner ganska vål att sådant endast skulle lånda till att försvåra erläggandet af de för öfrigt nog känbara utskylderne, och hvarföre skall Stångjernsverken blifva mera betungade i detta afseende ån de andra nåringarne. Af dessa förenade skål har jag trodt mig böra påkalla Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på detta ämne till vinnande af den rättelse, att Hammarskaften al Stångjernsverken »nå hädanefter såsom alltid tillförene ända till år 18ao varit brukligt få betalas med penningar
Maj:t öfverlemnat ny ritning samt kostnadsförslag till ifrågavarande byggnadsföretag, enligt hvilka kostnaden för detsamma, Oberäknad utgiften för en luftvexlingsoch värme-apparat, skulle komma att uppgå till 21,983 R:dr 29 sk. 4 r:st. Banko. Och har Kongl. Maj:t, enär behofvet af ifrågavarande nybyggnader blifvit af vederbörande vitsordadt samt Stiftens byggnadskassör saknade medel att bestrida de för ändamålet erforderlige kostnader, uti en den 17 nästlidne Mars till Rikets Ständer allåten och till Utskottet remitterad Nådig Proposition föreslagit, att å Riksgälds-Kontoret måtte af Rikets Ständer anvisas, att i mån af behof utgå: för uppförande af nytt lärohus i Wexiö . 40,000. » » »i Wisby 30,000. och för utvidgning och reparation af Karolinska skolhuset i Örebro . 20,000. eller tillsammans B:ko R:dr 110,000. Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i noggrannt öfvervägande; och vidkommande först den föreslagna nya läroverksbyggnaden i Wexiö, så enär er farenheten ådagalagt, att den lokal, som för undervisningen nu begagnas, saknar tillräckligt utrymme för det stora antal lärjungar, som vanligen besöker nämnde läroverk, samt vid anställd undersökning utrönt blifvit, att besagde af träd i början af detta århundrade uppförda byggnad, är af röta svårt angripen och för öfrigt i mycket ofullständigt och förfallet skick, samt till följd af dess svaga beskaffenhet icke medgifver den nya inredning, som skulle erfordras för att kunna blifva ett emot tidens kraf svarande och för ändamålet lämpligt lärohus, anser Utskottet det vara af högsta vigt för undervisningens oafbrutna gång vid detta gamla lärosäte, att en ny och ändamålsenlig lokal skyndsamt varder anskaffad.
R:dr, att utgå under åren 1861, 1862 och 1863, och som dessa utgifter, enligt hvad Styrelsen för vägoch vattenbyggnader i underdånighet anfört, ökats i mån af berörde arhetens årligen vexande antal, torde någon minskning af detta anslag icke kunna ifrågasättas, hvarföre Utskottet tillstyrker, att det äskade beloppet, tillsammans 75,000 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas. 54:o) Beträffande aflöningen för Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden så väl i hufvudstaden som i landsorterna., för hvilken personal vid sednaste riksdag anvisades ett årligt anslag af 26,950 R:dr, har Kongl. Maj: t, — i anledning af hemälda Styrelses underdåniga framställning om behofvet af ett ytterligare biträde för Distrikt-chefen uti norra vägoch vattenbyggnadsdistriktet, som, omfattande samtliga de nordliga länen, hvarest företagsamheten. 60 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. syntes hafva vaknat i afseende på lättade kommunikationers beredande, vore alltför vidsträckt för att kunna af Distrikt-chefen behörigen handhafva» med biträde af endast en Adjutant, — i nåder föreslagit, att ifrågavarande anslag måtte bestämmas till ett med 600 R:dr förhöjdt belopp af 27,550 R:dr årligen, utgörande således för 3 år tillhopa 82,650 R:dr; — och får Utskottet hemställa, att denna nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 55:o) Till arfvoden åt lärare vid Mariebergs Artilleri-läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civil-ingeniörer äfvensom till stipendier åt elever vid bemälda läroverk, som genomgå den för Civil-ingeniörer bestämda kurs, har Kongl. Maj:t slutligen äskat enahanda belopp, sorn vid förra riksdagen beviljades, nemligen 3,000