Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende härtill har motionären föreslagit inrättandet af en Statistisk Central-Bureau, som ansetts böra organiseras, i likhet med den af Belgiska regeringen år] 1841 tillsatte Statistiska Gentral-Commission; uppgifvande motionären, med hänsigt härtill, att alla ledamöterne af denna Conimission, utom serskildt utnämnde Ordförande och Secreterare, bestode af sådane de administrativa Verkens ordinarie tjenstemän, hvilka förut varit sysselsatte med statistiskt arbete, hvar och en inom det Verk, han tillhörde. Berörde motion hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få nu upplysa, att Rikets Ständers serskilda Utskott, enligt sitt, vid i8a3 års Riksdag, i frågan om reglering af Rikets Styrelseverk, afgifna Betänkande, ansett ett Statistiskt Conior böra finnas och derföre tillstyrkt inrättandet af eit sådant, hvilket borde ”erhålla utsträckt omfattning till alla föremål för landets statistik.” Till detta Conior skulle tabellerne öfver Rikets folkmängd, jemte Landshöfdingarnes Fem års Berättelser, ingå; och der skulle innehållet af dessa handlingar ordnas och sammandragas; hvarjemte Contoret borde ega rättighet att, från hvilket embetsverk som helst, begära och erhålla statistiska upplysningar, hvilka sedan borde till ett sammanhängande helt för hela Riket utarbetas och städse i ordning hållas, på det att fullständig kännedom i alla dithörande delar kunde vinnas. I anledning af det i förevarande ämne nu ånyo framställda förslag, få Utskotten vördsamt anföra, att, ehuru det vore nyttigt och fördelaktigt att få alla upplysningar och uppgifter, som kunna inhemlas, rörande landets statistiska förhållanden, på ett ställe samlade, efter en fastställd plan sammanförde och ordnade samt slutligen i lämplig form för allmänheten tillgänglige, helst någon allmän öfversigt af dessa förhållanden icke lärer kunna vinnas af de i serskilda Regerings-departement spridda berättelser, arbetsförleckningar och rapporter från domstolar och förvaltningsverk; Utskotten likväl emot inrättandet af en serskild bureau, som skulle hafva ett sådant arbete till föremål, funnit öfvervägande skäl förekomma.
I öfverensstämmelse med stadgandet uti Kongl. Maj;ts Nådiga Bref af den 26 Ociober 1791. ”bör den, som Agtenskap bygga vill, men öfver ”hinderslöshet icke kan, enligt 15 Cap. ig. §. ”Kyrko-Lagen, uppte tillföiliteliga och säkra ”bevis, sitt förehafvande uti Inrikes-Tidningen ”kungöra, med anvisning hos hvilken Prest den ”eger att sig anmäla, sorn det tilltänkta Ägten”skapet hindra vill, inom en tid af 3 till 6 munläder för den, sorn icke utom P.iket vistats;” och då, vid tillämpningen af detta stadgande, villrådighet kan uppstå hos Bresten, huruvida med Lysning oell Vigsel bör fördröjas 6 eller endast 3 månader, räknade fran Kungörandet, lamt annoncerrse i berörde afseende vanligen endast innehålla, att den, sorn Ägtenskapet vill hindra, bör anmäla sig inom den tid Författning garne föreskrifva, vid hvilket förhållande Bresten blottilälles för obehageliga .Rättegångar och der - Underdåniga. Skrifvelser. af följande mer eller mindre ansvarighet, ehvad han efter 3 månaders förlopp viger, och jäf emot Agtenskapet sedermera anmäles ined påstående, att 6:te månadens utgång bordt afvaktas, eller han Vigsel vägrar innan 6 månader förflutit, i hvilket sednare fall åtal kan göras derå, att en rättighet, den Lagen medgifvit Sökanden, är vorden honom förnekad; så har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å nödvändigheten deraf, att någon ovilkorligt bestämd tid varder fastställd, inom hvilken hinder för Lysning och Vigsel böra anmälas och styrkas, på det hädanefter all tvekan vid Lagens rätta tillämpning, i förevarande ämne, måtte upphöra.
Roos af Hjelmsäter, Carl Ulrik, dess yttranden: lil. 157, 159. 166 — R — Rosen, Grefve Adolf Eugéne von, dess yttranden: III. 309; V. 397. Rosen, Grefve August Robert Fredrik von, dess yttrande: I. 442. Rosen, Grefve Axel von, dess yitrande: I. 305. Rosen, Grefve Gustaf Fredrik von, dess yttrande: I. 437. Rosencrantz, Carl Albrecht Holger, dess yttrande: 1. 444. Rotering, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående befrielse derifrån för hemmanet Fångåmon N:o 1 i Jemtlands län: B. I. Boterings-besväret, i anledning af väckta motioner, åsyftande reglering deraf i vissa provinser: B. lil. 93, 475, 485, A. 485. Rotevakans-afgift, i anledning af väckt motion om befrielse för lägenheten Myrbacken från erläggande af dylik afgift: B. II, 297, 532, 535, A. 535. —, i anledning af väckt motion om befrielse för gästgifverihemmanet N:o 3 Weda från erläggandet af dylik afgift: B. II. 298, 532, 535, A. 535; U. IV. 399; V. 41, A. 41. —, af utsockne frälsehemman i Halland, angående: se Stats utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af StatsVerkets inkomster. Rotevakans-afgifter, tillfälliga, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Rotevakans-afgifterna, de ständiga, vid Skånska Infanteri-regementena, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. — R — 167 Rudbeck, Carl Alexander, dess yttrande: I. 441.
Sig af omsorgen för de behöfvandes väl uppmanad begära, att utöfver den af Rikets Ständer redan beviljade anvisning å det förra credilivet, i moa detsamma inflöt, ytterligare, med afseende å förenämnde tillgångars till en del mindre disponibla beskaffenhet, en summa af 4°°.ooo R;dr måtte af Rikets Ständer anvisas, för att, i händelse af behof, och sedan influtne ereditiv-medel blifvit i första rummet använde, vara för E. K. M. tillgänglig för undsättningars meddelande. Och har E. K. M. i öfrigt funnit det sätt för understöds gifvande, som under de föiflutna missväxlåren blifvit iakttaget, eller att penningeBih. lill R. Ski ifvrist N.o 3oo. bidrag lemnals under invånarnes i hvarje Socken gemensamma ansvarighet för det erhåline bidragets återbetalning på bestämda tider utan ränta, med åliggande för Socknarne sjelfve, att, om anskaffande af säd oell dess utdelning, efter omständigheterna, föranstalta, böra hädanefter företrädesvis begagnas, samt att E. K. M.s Befallningshafvande, endast i nödfall och då den förra utvägen icke möjligen kunde begagnas, borde laga befattning med uppköp af spanmål till utsäde och brödföda för de medel, som dertill af creditivet blefve anvisade, och med utborgning deraf till enskilde personer emot säkerhet för återbetalning på de tider, som serskildt af E. K, M. fastställdes. Hvad E. K.
Det torde icke vara obekant för de fleste härstädes, att af dessa medel bestridas äfven omkostnaderne för åtskillige unga induslri-idkares resor i främmande länder, för alt laga reda på jernliandteringens framsteg derstädes, och sedan kunna lemna upplysningar om hvad i sådant hänseende kan vara af vigt att vi tillegne oss. Då dessutom Jernconhs fonder, uppgående till nära 2 millioner r:dr, lemna full säkerhet för det ifrågavar. creditivet, skulle jag tro, att Banken sällan skall kunna bättre använda sina tillgångar, än medelst beviljande af den tillökning i förenämnde creditiv, som blifvit begärd, och det är af sådan anledn. jag vågar anhålla om propos., att R. o. Ad., med afslag å den nu föredragna 32 §, bifaller hvad Utsk. i betänk. N:o 29 föreslagit, eller att Jerncont:s creditiv i Banken bestämmes till 800,000 r:dr. Hr Lagerhjelm: Såsom redan af 2:ne talare förekommen i hvad jag ämnade yttra, skall jag endast tillägga ett par ord. Vid föredragning af Utsk:s första betänk, och den punkt deri, som rörde detta ämne, sade en ledamot, att om utlåningen på jern och andra exportabla effecter vore oinskränkt, så skulle sedelstoeken förökas. Nu är denna belåning inskränkt, och således har den anmärkn. förfallit. En annan talare sade, att, om säkerhet derföre ställes och creditivbeloppet befinnes vara taget i beräkning till förhållandet af den metalliska cassan, så borde förhöjningen i creditivet beviljas. Båda dessa omständigheter äro erbjudna: säkerheten blir vida större än den varit, i anledn. deraf att Jerncont:s fonder så betydligen tillvuxit, i proportion till den tid då creditivet ä 600,000 r:dr beviljades, och således har äfven den ledamotens inkast förfallit. Återstår en anmärkn., att jordbruket blifvit stjufmoderligt behandladt. Det kan, om så förhåller sig, i sanning Jerncont. icke hjelpa.
• OCJ CO N:o N:o N:o Sid. Ridd. 0. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o § Kongl. Kalmar Regemente, 1A mantal “ — A. 37 4 1 57 — b. 4 Mars b. 4 Mars b. 7 Mars b. 4 Mars Qvinlig uvgilom, om inrättande af undervisningsanstalter för . — A. 28. Qvinno, om dess kompetens till 31 sk iliga statens tjenstebefattningar Bd. 459 8 . 61 b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. 58 76 » om rättighet för ogift att blifva myndig vid 25 tårs ålder utan anmälan hos domstol — Bd. 14, 37 7 1 28 b. 28 Mars a. 28 Mars b. 1 April b. 21 Mars 82 46 Qvinnor, angående beredande af kostnadsfri undervisning åt vid Akademien för de Fria Konsterna A. 224 4 1 139 159 Se Åttonde HufvudTiteln. R. Rahmström, om pension får enkan efter Regementsläkaren Nils Lorentz — Bg. 274 4 1 153 F 2 | Ramsay, angående pension åt enkan efter och en dotter till \ Se Nionde HufvudTiteln. Löjtnant Otto Johan Henrik . — A. 182 4 1 153 F 5 Ranfjnrden, se Nasafjellsgrufvor. / Ransa kningsf ånge, om tillåtelse för ångerfull, att.ehuru icke dömd, P. 10 begå 11. II. Nattvard Ramsjö Lyrlta och Letsbo by, om anslag lill väganläggning mellan, se Letsbo by. Raspoell Spinbusafgift, om upphörande af den i Stockholm för testamenten utgående s. k. — Bg. 229 8 — 90 — b. 7 Mars b. 28 Febr. b. 7 Mars b. 3 Mars 66 76 103 K Referat er af Riks-Ståndens förhandlingar lill införande i lidningarne, se Protokoll.
Handlingarne lästes; och resolverades underdånigt utlåtande, af innehåll registraturet visar, hvarförutan beslöts, att Konungens Befallningshafvandes skrifvelse af den 27 ofvannämnde November skulle öfverlemnas till Advokatfiskals-embetet, på det embetet måtte komma i tillfälle att med uppmärksamhet följa vidare behandlingen hos Läns-styrelsen af ifrågavarande ärende. Ifrån Kongl. Kammar-rättens beslut var Herr Kammar-rätts-rådet Printzensköld af skiljaktig mening och yttrade, att, såvidt Herr Kammar-rätts-rådet af Revisorernes ifrågavarande framställning kunde inhemta, utgjorde syftemålet för densamma, att de för Kungs-Norrby boställe balanserade arrendemedel, sedan, enligt anmälan af Konungens Befallningshafvande i länet, till deras gäldande inga tillgångar funnos hvarken efter arrendatorn Pettersson, som vore afliden, eller hos hans löftesmän, måtte utan vidare dröjsmål till afskrifning befordras. För en sådan afskrifning kunde likväl, enligt Herr Kammar-rätts-rådets tanke, ingen giltig grund hemtas ensamt från det förhållande, att det bristande arrendebeloppet icke kunnat, i anseende till de gäldskyldiges fattigdom, utbekommas; sådane omständigheter måste derjemte hafva inträffat, som ingåfve full visshet derom, att all utsigt till betalnings erhållande för alltid försvunnit. Detta vore visserligen händelsen i afseende på arrendatorn Pettersson och hans ena löftesman för arrendet, enär de begge i utfattigt tillstånd afgått genom döden, hvar - 42 — 330 — emot, enligt hvad Konungens Befallningshafvande i sin ofvanberörda skrifvelse anmält, den andre löftesmannen, bonden Magnus Andersson i Gerstad ännu lefde, ehuru han, efter hvad det af skrifvelseu ville synas, saknade tillgång till arrendebeloppets gäldande.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Siats-Utskottets den 12 dennes e. 111. på bordet lagda utlåtande N'-o 272, i anledning af väckt motion om låneunderstöd till staden Sölfvesborg, för befordrande af den redan påbörjade quaibyggnaden derstädes saint upprensning af stadens hamn. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banco-Ut skottets den 12 dennes f. m. på bordet lagda utlåtanden: Prot.-Utdrag, den 22 N;o 52, i anledning af Fjerdingsmannen Johan Lindgrens sterbhusdelegares ansökning om ef tergift af ofverl ania å Liscontlån; och N:o 53, i anledning af f. d. Bruksidkare!) IV. L. Ahlboms ansökning 0111 eftergift af öfverränta å Discontlån.j S. D. Vid förnyad föredragning af Slatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 15 dennes på bordel, lagda utlåtande lVo 98, angående väckt fråga om utsträckt portofrihet för Contraclsprostarnes och pastorernes skrifvelser i embetsärenden, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med afslag å Utskottens utlåtande, besluta, att Contra c ts-pros tärne må för deras bref i embetsärenden till Konungens Befallningshafvande och Domcapitlen erhålla fribrefsrättighet. S. D. Föredrogos ånyo och afslogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 15 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 99, angående väckt fråga om indragning af Kongl, hof-jagtvarfvet, försäljning af dess inventarier och localens utarrenderande för statens räkning; och N:o 100, angående föreslagen åtgärd till lindring i tiondeoch räntegifvares skyldigheter. S. I).
Furst Dulichius påminner dem om det löfte han gjort öfver bordet, att den, som vid torneringen hade i alla furstliga stycken hållit sig manligast, skulle få hans dotter Tisbe till äkta, och nu önskar han att af dem, som varit domare, få veta, hvem som blifvit segervinnare. Ludovicus nämner då Ladislaus, hvars like ingen var på tornerbanan. Någon tvekan uppstår, huruvida Ladislaus är af furstligt stånd och sålunda värd äran att vara furstens måg; men kansleren känner hans härkomst: Han ähr den strijdbara manssens son Barbarossæ, en förste af Rom, Vincentius Ladislaus ähr han be nämd, Satrap von Mantua, widt bekiänd. Kiämpe till häst och kiämpe til foot253, Dän ingen kiämpe tör emoot. På guld och håfwor mycket rijk, Att nämpligh finnes hans gelijk. Dulichius bestämmer sig för Ladislaus, afskedar sitt råd och går. Albertus undrar väl, huru Tisbe skall upptaga denna underrättelse, enär hon gjort ett löfte att lefva i ren jungfrudom och tjena i Vestas tempel; men Ludovicus menar henne bäst sjelf råda för detta och bjuder kamraterna på en kanna glödgadt vin, hvilket anbud genast antages af Fredericus, men först efter litet öfvertalande af Albertus. Andra akten. Tisbe och hennes hofmästarinna Tuscnelda samtala om den förras förbindelse med Ladislaus. Tisbe är mycket bekymrad, ty hon vill lefva och dö i Vestas tempel och afskyr Ladislaus, som tjenar Venus, och i hvilken bor idel otukt; Tuscnelda söker väl att något försvara friaren; men Tisbe känner honom för väl; ”skulle jag,” frågar hon, ”min kyska kropp så bortförläna?” Hon beger sig sedan in i Vestas tempel för att offra henne en krans. — Sc. 2. Pyramus, en jägare, kommer från sin jagt; han har skjutit 10 harar och 5 rådjur denna morgon. Han prisar Diana som sin gudinna och föraktar Venus, som endast förvekligar mannen.
Hvilken tryckande värme! Jag tror bestämdt vi få åska! HERR Y. Så-å! Hvarför tror du det? HERR X. Klockorna pingla så torrt, flugorna stickas och hönsen skrocka. Jag skulle ut och fiska, men kunde inte hitta en mask. Känner du inte dig nervös? HERR Y. (eftertänksamt). Jag? Åhjo! HERR X. Du ser då alltid ut, som om du väntade åskväder, för resten! HERR Y. (rycker till). Gör jag? HERR X. Nå, nu ska du resa i morgon också, så det är inte underligt om du har kappsäcksfebern! Hvad nytt? Där är posten! Åh! Jag får hjärtklappning hvar gång jag öppnar ett bref bara skuld, skuld! Har du haft skuld nån'sin? (Tar upp bref från bordet.) PARIA. 107 HERR Y. (funderar). N-eej! HERR X. Ja, då förstår du inte hur det kan kännas när obetalda räkningar komma. Hyran obetald värden bråkar hustrun förtviflad! Och jag, som sitter till armbågarna i guld! hvilket de sätta sig en på hvar sida.) (Öppnar ett järnbeslaget skrin, som står på bordet, vid (Läser i ett bref.) Ser du, här har jag för sex tusen kronors guldvärde, som jag gräft upp på fjorton dagar! Jag behöfde bara den här armringen för att få de trehundrafemtio kronor jag behöfver! Och med alltsammans skulle jag göra mig en lysande bana. Jag skulle naturligtvis strax låta rita och skära figurerna till min afhandling och så skulle jag trycka och resa. Hvarför gör jag inte det, tror du? HERR Y. Du är väl rädd att bli upptäckt! HERR X. Kanske det också! Men tror du inte att en intelligent person, som jag, skulle kunna ställa om att det inte blef upptäckt? Jag går ju ensam utan vittnen och rotar där ute i backarna. Hvad vore det för märkvärdigt att stoppa litet i fickorna? PARIA. 108 HERR Y. Ja, men afyttringen lär vara det farligaste! HERR X. Äh! Jag skulle naturligtvis smälta ner alltsammans och så skulle jag gjuta dukater fullviktiga naturligtvis HERR Y. Naturligtvis! HERR X. Det kan du väl begripa!
779 och aflemne sedan sin berättelse derom genast till Jnstiliä-Canhleren. För öfrigt äro ordningsmål ej andra, än sädane Occonomiska, som, enligt Bokrryckerioch Bokhandels Reglementet, till hans pröfning kunna höra och till rubbning af något stadgande i denna Lag icke leda. Z-o Sa snart någon förbrytelse emot denna Lag, antingen i följd af Hof-Cantzlerens upgift, eller genom en stild angifwelfe, eller pä annat satt blifwit Justuiä-Cantzleren kunnig, äligge honom att ofördröjligen täta förbrytelsen genom tillförordnad Actor tvid behörig domstol äklaga. Ware han destutom för egen del förbunden, att genom wederbörande Ombud öfwer Tryckfrihetens lagliga bruk tillbörlig upsikt hafwa. Ware likaledes Justiliä-Ombudsmannen pligtig att, i afseende pä förbrytelser emot denna Lag, lemna sin Embetsätgärd enligt de i Instruktionen, rörande hans befattning med andra mål, förestrifna grunder. Enskildt förolämpande äge endast Mälsaganden rätt ark sjelf eller genom Ombud ätala. 6:0 Sedan sex mänader förlupit efter det en Skrift bewisligen till Hos-Cantzleren eller hans Ombud blifwit, enligt 4 H. 2 mom. insänd, ma ej, af publik Actor, ä al dera ega rum. Enskild man njute, enligt Allmän Lag, till godo sin talan uci mäl, genom hwilkas tryckning han är personligen förolämpad. Är någon Skrift med ^warstad belagd, dä skall ätal ske ä Skriften inom ätta dagar i Hufwudstaden och i Ortcrne ätta dagar efter der Hof-Cantzlerens gillande af qwarstaden bsifwik kunnigt; i annat fall up.- höre 78o
Kungörelsen den 14 Januari 1824 innehåller, endast behöfva åberopa det förhållande, att de Banker, som uppkommit i stöd af berörde lag, för att kunna ega bestånd, måst beviljas vidsträcktare rättigheter och förmoner, ån samma lag medgifver. Den yttrade åsigten, att Riks-Banken borde inträda i enskilde Banker såsom delegare, kunna Utskotten icke biträda, dels emedan Statsverket derigenom skulle invecklas i de enskilde Bolagens affärer och blottställas för förluster, som det hvarken kunde förutse eller förebygga, och dels emedan Riks-Bankens reglemente och instructioner vid hvarje Riksdag förnyas, hvarigenom densamma år underkastad sådane förändringar i dess functioner och förvaltningssått, att desamma kunde för de enskilde Bankerne medföra osäkerhet och förluster. 24 Hör till Bancooch Lag-Ul*kottem Utlåtande, N‘.o 5. sjelf bedöma resultaten af redan befintlig* Bank-Inråltningar och likaså, att göra sina slutsatser för framtiden af de facta, sorn ligga öppna lika för alla; att Utskotten icke borde befatta sig med att fålla individuella omdömen i förra afseendet och ån mindre att spå eller varna för resnltater af någonting, som ännu icke blifvit och kanske aldrig blir ett fullt utveckladt system; vidare, att Utskottets skyldighet icke år att ingå i speeulativa opinionsyttringar, emedan det icke år opinioner, som i Utskotten skola förberedas, utan lagförslag — och slutligen: att Utskotten genom att tillstyrka ett efter båsta öfvertygelse utarbetadt förslag till lag för enskilde Banker både bast uttrycka sin opinion om nyttan af sådane Inrättningar, åfvensom bast förebygga de vador man borde undvika, hvilket allt icke afhjelptes genom pathetiska varningar, utan genom beståmda lagbud. —•
Utan att bestrida det välgörande inflytande, som verkställigheten af motionärens förslag sannolikt skulle komma att utöfva på befälets vid svenska armeen praktiska hildning, har Utskottet likväl, enär stats-verkets nuvarande knappa tillgångar tagas i anspråk för andra mera maktpåliggande föremål, funnit sig böra tillstyrka, att herr Stjernsvärds förenämnde motion icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. 19:o Utskottet har till pröfning förehaft en af herr Reenstjerna, J/., hos Riddei’skapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion, deruti, under åberopande af de ringa lönebelopp, som åtnjutas af yngre kaptener och subaltern-officerare vid artilleriet, blifvit föreslaget, att de artilleri-officerare, hvilka å rikets fästningar äro kommenderade, måtte få sig tillagde enahanda aflöningsoch öfriga förmoner, som för närvarande tillkomma officerare af indelda armeen, då desse till tjenstgöring å fästningar ne kommenderas. I anledning häraf får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att officerare af indelda arméen, i följd af kommendering å rikets fästningar, underkastas en ny och med deras egentliga befattning icke förenad tjenstgörings-skyldighet, då deremot artilleri-officerare, som anställas vid de å fästningarne för!agde depot-kompagnier i sjelfva verket endast förflyttas från en station till en annan.
Detta var hvad som redan ä priori kunde beräknas, och som å posteriori af erfarenheten blifvit bekräftadt, ty redan 1849 aftog silfver-ultagningen, såsom jag haft äran uplysa med mera än 4 mill. emot året förut, och år 1850 upgiek den endast till 780,000 i st. f. nära 7 mill. såsom förhållandet var 1848. 1 närvar, ögonblick är sedelstocken ännu ytter ligare förminskad, och den tryckning, som deraf förorsakas, motverkar således fortfarande, och med stigande kraft silfrets utgående. Den andra af de nämnda omständigheterna, som i afseende på silfver-exporten, måste tagas i betraktande, nemi. varu-exporten, och deraf följande vexel-tillgång, har äfven, så vidt ställningen kan bedömmas, och efter hvad erfarne affärsmän upgifvit, förbättrats, så att man äfven från den sidan bör kunna motse förmånligare konjunkturer än hittills för Banken. När nu förhållandet är sådant så 482 Den 15 Mars f. m. synes det mig, som om man kanske droge allt för stora farhågor från det enkla faktum att på 3 år, tillsammantagna, Bankens metalliska valuta undergått en visserligen ej obetydlig förminskning, men som likväl på grund af omständigheternas beskaffenhet låter sig ganska naturligt förklara, och som enl. den serie, hvilken framgår ur de speciella upgifterna, i det närmaste tyckes hafva nätt sin kulminations-punkt. Enär man således, efter min tanka, temmeligen förhoppningsfullt bör kunna motse ett snart återställande af jemvigten i silfvervexling, så kan jag icke heller dela de farhågor, som blifvit framhållna i afseende på Bankens ställning, och från hvilka man tagit sina motiver till att yrka en stor del af Bankovinstens reserverande. Men äfven om man, såsom sig bör, måste antaga som möjligt, att en ytterligare påkänning kan komma i fråga, så blir att tillse, huru en sådan skall kunna motverkas, eller genom hvilka medel Banken i sjelfva verket kan konsolideras.
"Vitt V6rti8tul1iglieten Iiuraf, läinpatte8 tte88a organisationer, 1ilig80nr tte "soregaencle, till niöjliga8te osv6r6N88täniinel86 inett ttiliet8 8tuntter8 i ttetta at"8eentte ^ttracle U8i»ter, onr sorenlilinn i goron,alen oell iu8liränlining t täcn"liet8inunnen8 antal, oeli elinrn ärenttena5 niäiigtt Iret^ttligen öliuts 8ettun 1823, "vi8ar ttoeli ngu organisationen, vitt tte lietta Vniliett-Versen, en niinttre Vjen"8teinannu-zaer80nal inett atlöning, lin tillsorene. l'6r utt inot3varu ttenna ä - 28 'rendenu8 ded^dliAu tillölininA, livuridlund lvummur-dudden8 mål i 8^nnerliet "visa en detänliliA tillväxt, oell u^l^Au under det sunn re decennium, i me"deldul tili edd nära duddeld 8dörre undal, äil de »laurde under ded nä8d töre"guende, oell lör udd vinna den nödiga lÖrenlilin»6n 1 AÖronlu1en8 dundläMN"de, 8umd med 8li^ldi^d utseende dadé ^u ded ullmännu8 dilliAU rädd, udd la "8inu indere886n inom udmini8drudionen deliuriAen dundluAde, oed u 8duden8 ' djenure8 mot8Vuruude lilia Indika rädd, udd derlör udnjudu turlli^ udIion>8d, dies "ded, ul alla de88u tvilmunde 8>iäl, en nödvändiAdet, udd i nuAon nion lioja "en del limdedsoell 3jen8demän8 NOA 8V9AU lcine-villtor oell lördo^pnin'oui' udd vid de88u oiou^izutioner liunnu deredu lorniin8lininA i 8dut8-ud^ildernu "tor deddu äildumul, mu8te 8ulede8 vilia tor luran ut', udd ul' de88 up^l^llunde Almlie deredu 8dörre lörlu8der.