Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vid det serskilda tillfället åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna! att bestämma enheten för. landets mynt, s Bnacc-TJi skortets . Ut' K:o 14. förhållanden och penninge-räkning, icke lär kunna beröfva Rikets Sländer en dem enligt Grundlagen tillkommande rättighet, anser Utskottet sig ej kunna frånträda dess förut yttrade öfvertygelse i fråga om sättet för myntenhetens bestämmande, äfvensom Utskottet, då, med Rikets mynt, efter ordalydelsen, mäste förstås ej mindre mynt-enheten, än fördubblingarne och afdelningaine deraf, eller allt det mynt, sorn i Riket slås, ej kan dela den lanke, att allenast den förstnämndes bestämmande skulle utgöra ett för bägge Stats-magterne gemensamt lagstiftningsämne, men af den andra Statsmagten ensam bero, att om mynt-enhetens fördubblingar och afdelningar förordna, utan förblifver Utskottet jemväl i denna del vid sin redan yttrade åsigt, för hvilken Utskottet jemväl finner ett ytterligare stöd deruti, att Hans Maj:t Konungen, vid de tillfällen, då fråga varit om förändring uti Rikets koppar-mynt, aldrig före sistlidne Riksdag, utan Rikets Ständers hörande, sådan förändring vidtagit, samt jemväl vid innevarande Riksdag till Rikets Ständer framställt Nådig proposition, rörande grunderne för utmyntningen af Rikets koppar-skiljemynt. I fråga dernäst om det af Utskottet föreslagna allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring har blifvit anmärkt: Vid mom. i och s. af en Ledamot inom Högvördigs Presle-Ståndet, att om skrot skulle betyda stycke och korn halt, hade Utskottet bort i mom. i uttrycka sig annorlunda, nemligen ”i enlighet med det korn” i stället för ”i enlighet med det skrot och korn.”
Om denna säd, till följd af årsvexten, är af mindre god beskaffenhet, så måste väl Staten, så väl som de enskilde medlemmarne, åtnöja sig med en sådan vara, som i landet finnes. Man har klagat olver den förlust, som räntetagare härigenom skulle tillskyndas. Om det system, att räntetagare» omedelbart är uppbördsman af räntegifvarne, upphäfdes, så att dessa räntor i stället ingingo till Kronan, på sätt med en del är fallet, och räntetagarrie fingo sin aflöning directe ifrån statsverket, så vore detta missförhållande upphäfvet. Jag tror likväl, att de flesta räntetagare i sådant fall motsätta sig en sådan förändring. De se för väl sin fördel i det nuvarande (förhållandet för att vilja ingå på någon förändring deraf. Vid sådant förhållande skulle jag tro, att det icke är melan billigt, att den som sjelf lider af missväxt och har till alla sina utgifter en ringa inkomst, får under så olyckliga förhållanden gifva i ränta en sådan vara, sorn han har. Jag tror icke eller, att, såsom man har påstått, lätteligen någon tvetydighet kan uppstå uti det begagnade uttrycket: ”efter årsväxtens beskaffenhet strid;” ty af årsväxtens beskaffenhet kan icke göras någon hemlighet. Att vilja, i likhet med hvad Frih. Cederström gjort, förklara ordet fröhår säd, såsom synonymnt med strid säd, tror jag icke vore rätt, då hvar och en vet, att när riad säd en längre tid förvaras, så förlorar den sin fröbarhet, ehuru den derföre icke upphör att vara strid. Friherrens påstående innebär således, i min tanka, ett fullkomligt misstag. För min del yrkar jag bifall till Utsk:s betänk. Gr. Sparre, Erik: Hufvudsakligen förekommen af den si ste värde talaren, har jag föga att tillägga till hvad han yttrat. Mig synes det föreslagna stadgandet eller den nya redaclioncn vara sä på rättvisa och billighet grundad, att den icke behöfver mycket förordas, och de skäl, som deremot blifvit anförda, synas mig vara af ingen vigt. Tvenne räntetagare hafva här så värdigt förklarat sig dermed nöjda, att jag tror R. o. Ad. derpå bör fästa afseende. K.
I allmänhet förekomma mig alla från Sa'id, som jag här lärt känna, bättre och hyggligare eller egentligen hjertligare än Araberna härifrån. Sedermera vandrade jag ännu omkring med min Engelsman och 2 Italienare, som voro i hans sällskap. När vi blefvo allena, gingo vi in på café d'Europe och blefvo der sittande en stund, han drickande ett glas punsch, jag en kopp kaffe. Hemkomne åto vi tillsammans, hvarvid vi reciterade och läste ur en bok, innehållande utdrag ur Shakespeare, hvilken han nedhemtade från sitt rum. Han läste derifrån mycket med stor pathos, och det föll mig derunder in att han kanske varit aktör. Jag var temmeligen trött af mitt myckna kringvandrande i dag. Gick redan bittida ut till Rosetti för att lyfta mina pengar. Väntade der fulla 3 timmar förrän allt blef färdigt, emedan de ej hade Sovereigns, utan måste skicka ut att söka sådana; det oaktadt fick jag ej Engelskt mynt, utan måste nöja mig med så kallade Egyptiska guinéer. Kostnaderna förekommo mig särdeles dryga, bland annat 13 shilling sterling i postporto öfver Livorno. Det var öfverhufvud högst tråkigt och jag blef slutligen alldeles utledsen och förargad. Sedan slutligen allt var färdigt och jag lyftat mina pengar samt fört största delen deraf åt Spitznagel, för att remitteras till Bochti i Kairo, gick jag upp till Mohammad. Hans son hade enligt öfverenskommelse skickat dit en gosse, som länge väntat på mig, men slutligen gått sin väg. Vi suto i livan och drucko kaffe och pratade en stund, men som det var långt lidet, gick jag snart bort. Under det jag hemma höll på att äta, kom Mohammads son med en koftan och gibbe och en 'antara, som alla behagade mig och jag derföre köpte, den första för 100, den andra för 150, den tredje för 60 piaster. Sedan suto vi en lång stund hemma hos mig, rökte och drucko kaffe, väntande på hans far, som lofvat komma hit.
Majlis nådiga Proposition om Geijerska husets användande till Riks-arkiv, särskildt blifvit anfördl, att derigenom skulle för framtiden omintetgöras det ändamål, Rikets Ständer hufvudsakligen afsett med husets inlösande till Statsverket, eller att, genom dess undanrödjande bereda en öppen plats vid östra ändan af Riddarholmskyrkan; samt då i allt läll en mera omfattande reglering inom kort förestode för att bereda lokaler i Kronans hus äfven för flera andra Statens embetsverk, hvilka nu vore i saknad af sådana lokaler och hvilken reglering möjligen kunde ställas i någon förbindelse med de byggnadsföretag, som syntes blifva nödvändiga i fall Representationen komme att ombildas; så, och ehuru Statens embetsverk borde, så vidt möjligt vore, i Statens egna hus inrymmas, har E. K. Maj:t likväl ansett lämpligast, att för närvarande och intilldess en dylik allmännare plan, som nyss är nämndt, kunde komma att uppgöras, nödiga lokaler för ofvannämnda tre embetsverk emot hyra anskaffas, så framt icke tillfälle skulle under liden yppa sig att inrymma dem i andra Kronan tillhöriga, tjenliga byggnader; och har E. K. Ålajil alltså nu jemväl i nåder föreslagit Rikets Ständer, att de medel, som kunna komma att (ill förhyrande af embetslokaler för nämnda verk erfordras, må af Stats-kontoret under förskottstitel anordnas, för alt framdeles hos Rikets Ständer tili ersättande anmälas. Slutligen, och under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad E. K. Majit sålunda föreslagit, har E. K. Majit nu äfven till Rikets Ständer i nåder hemställt, att, sedan egendomen, Nio 4 å Riddarholmen blifvit, på säll afsedt är, behörigen inredd och tillbyggd samt Riks-arkivels samlingar dit förflyttade, äfvensom Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademiens i f. d. Ridderstolpeska huset jemväl inrymda samlingar intagna i det Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Hvad Utskottet i 14 och 15 punkterna om tiden och stället för Rente-dagsverkens utgörande föreslagit, afslogs. Förra delen af 16 punkten, om förekommande af missbruk med utsättande - \ Den 9 Juli. 949 tande af flera ställen till TIondens och Afradens aflernnande , blef antagen; men sednare delen afslogs , rörande underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t om Rentegifvares berättigande, att, vid Spannemålens leverering medtaga 2:ne ojäfviga goda män rn. m>, sorn borde iakttagas, dä tvist om Spannemålens godhet uppstår. Om hvad Hedervärda Bonde Ståndet sålunda beslutit, skulle de öfriga Respeciiva Stånden vördsamt och vänligen underrättas. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Föredrogos å nyo följande sedan sista Plenidag på bordet hvilande Betänkanden; från Stats Utskottet af den 30 Juni 1:0 öfver Herr Kyrkoherden Euttemans Memorial om tillökt anslag £,r Kongl. Bibliotheket ; 2:0 om föreslaget understöd af allmänna medel för utgifvandet af Skriften ibVensÅ Botanik ; 3:0 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss å Eandshöfdinge-Embetets i Vermland underdåniga anmälan om Mantalsskrifvare-pruvisionen derstädes för åren 1812 och 1813; af den 3 Juli: 4:0 rörande gjorda Motioner, om fortfarande bidrag af Statens medel till Södertelje Canalinrättning; 5:o - Den 9 Juli. 5:0 i anledning af Herr Friherre Stael i*.
; : - * * 300,000: —- — 183 r - » . 2^0,000: * 18 32 ♦ * * ♦ 120/0007 ^— ■1 '• ^833 > + * ♦* *' ♦ *7 S/3 34- “ ***** 0umma 9l:br 74*,334: e) att Canal*©irectionen fFaO ega att, uppå hwar/e årS anflag, hofren ttå|f fotegåsnbe år, forjFottSmiS uttaga en femtedel, till förberedande arbetk åtgärder; d> att», gemi fl mib hmarfe årS början, ben andra femtebelen af årSanfla# get {Fall £anaf#©itectionen tillhandahållas; £?(? e) otc, utaf åferffebeu af åréanfTaget, fåvffa fyålften må utBetalatf, fa fnart Söanco^ullmågtige, efter ärligen forråttab infpection af arbetsförman# ningen oc!> reoifton af rdEenfPaperne för bet natt föregåenbe året, mebbe# lat fullmågtige t 9iifSgålbS#kontoiret unberråttelfe om fotBåflanbel ocB intp* gaf, att, för utbetalningen, något kinber icfe uppgår; men ben anbra ocf> fr (Ta falfren ej förr, ån bolaget, uti 9vifSgålbS#kontoiret, gjort ben för året forejPrifna infattningen; O att, om SReoiftonen, för år rg?i, mifSorbar an anlebning mara, bet kanalarbetet få funbe fortjTpnbaS, att kanalen reban år 1832 funbe blif* ma oppnab ocB fullt fegelfårbig ånbo lin £>jterfjion, jeimål Bela anftaget för år 183? må, 1832, få fnart ben för året forejTrifna infattning blifmit full# g/orb, kanal#©irectionen tillBanbaBållaS; g) att uppfrgten od> controllen ofmer anmånbanbef af betta (Statens nija Bibrag till kanalarbetet, jfall fortfaranbe tiU^ora 9\ifetS ©tanberS Söanco# gullmågttge; h) att en af ^aneo^ulfmågtige malb Sebamot må, å SSanfenS mågnar, beltaga t kanalbireetionen jjmartill n»tto mai Bmarje år jlall anjfållaS, bermib ben förut maranbe £Directionen fan åter imråljaS; i) att, till be årlige ^eoifionerne, ett £>mbub må af $3anco>©ti;rel# fen utfeS; k) att 33anco*0tprelfen fMl mara for&e^ållef, ef mirvbre att ethalia fult? ftånbiga upplåningar oclj forflog ofmer bet merfffållba ocB tillårnabe arbetet, ån ocf att anmarfa allt, forn fpneS flribanbe emot be milfor, Bmanmber bi# braget Blifmit bemiljabt, eller afmifer från ben af Äongl.
Utskottet, som tillstyrkt befrielse i allmänhet från stämpel för efterlefvande makes giftorätt i boet, hade vidare hemställt, att, när vid boupptecknings ingifvande till domstol behörigt arfskifte icke tillika kunde företes och derigenom eller eljest nöjaktigt styrkas, huru mycket giftorätten utgör, bouppteckningen borde beläggas med stämpel för det, gemensamma boets hela behållning, men den efterlefvande maken vara berättigad att, sedan arfskifte upprättats och blifvit hos vederbörande företedt, på grund af det bevis, som dervid borde meddelas öfver hvad del af stämpelafgiften, som belöper på den efterlefvandes giftorätt, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande återlyfta detta belopp inom 2 år från den dag bouppteckningen blifvit till behörig domstol ingifven. Hvad Utskottet sålunda föreslagit har blifvit gilladt af Preste-Ståndet samt, med undantag för preskriptionstiden, jemväl af Ridderskapet och Adeln, som bestämt tiden för åtcrsökandet af för högt erlagd stämpelafgift för bouppteckningar till 3 år frän den dag bouppteckningen blifvit, till behörig domstol ingifven. Deremot hafva Borgareoch Bonde-Stånden beslutat, att. för efterlefvande makes giftorätt befrielse frän stämpel ä bouppteckningar skall pä det sätt ega runi, att giftorätten, ehvad den utgör mer elier mindre, beräknas till hälften af behållningen. Utskottet, som icke eger antaga att Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet skulle godkänt dess förslag om rättighet för efterlefvande make att återlyfta redan erlagd stämpelafgift under annat vilkor än att åtcrsökandet skedde 8 Bevillnings-UtsTcottets Memorial JW 15. inom de olika af hvartdera Ståndet bestämda terminer, anser skiljaktigheterna ej mindre emellan begge dessa Stånd inbördes än emellan dem, å ena, samt de begge andra Stånden, å den andra sidan, icke kunna utjemnas annorlunda än genom följande voteringssätt, nemligen först om en så lydande Kontraproposition. 4:o.
Toges tillika i betraktande de uppoffringar, församlingar ne för vinnande af del i detta anslag åtagit sig, så kunde redan deraf slutas, att folkskoleväsendet under do sednaste åren i betydlig grad gått framåt i utveckling. Småskolorna hade allt mer utbildat sig i enlighet med sin bestämmelse att vara en integrerande del af den egentliga folkskolan eller att utgöra dennas lägre förberedande afdelning. På åtskilliga ställen hade småskolan äfven erhållit plats i samma lokal, som den öfre afdelningen, hvilket ordnande af skolväsendet medförde stora fördelar med afseende å det tillfälle, gom sålunda utan svårighet erbjöde sig att utöfva tillsyn öfver skolan i det hela, samt särskildt för den examinerade läraren att öfvervaka undervisningen i den lägre afdelningen och tillvägabringa enhet och sammanhållning i skolans versamhet. I de flesta församligar hade likväl varit nödvändigt att, med hänseende till de spädare skol? barnen, närma småskolan till desses hem och sålunda göra densamma i möjligaste mån tillgänglig, hvilket haft till följd, ej endast att småskolan varit i det yttre skiljd från den egentliga folkskolan, utan ock att i vissa glest befolkade trakter flera skolor af det förra slaget än af det sednare funnits behöfliga. De anslag, som beviljats småskolorna, kunde, vid sådant sammanhang mellan dessa och de egentliga folkskolorna, anses gifna, om ock indirekt, till befrämjande af de sednare, som sålunda dels befriats från de första nybörjarne, dels ock kunnat mottaga ett större antal mera försigkomna lärjungar. Äfven hade, medelst bidrag af statsmedel, flera nya med examinerade lärare försedda skolor blifvit inrättade eller ändamålsenligare ordnade; och vore det af dessa skäl af stor vigt att Staten, så vidt tillgångar dertill funnes, fortfarande lemnade församlingarne sitt understöd till folkskoleväsendets utveckling och förbättring samt, om möjligt, utan någon betydligare förändring i de hufvudgrunder, som för bidragens åtnjutande för närvarande vore fastställda.
Stånd bifallit personal-tillök* ningen * lika väl med skiljagtighet, i afseende å sättet för a flön ingens utgående, hvarjemte förekommer; att, då Preste-Ståndet förklarat, att den tillökade personalen bör undfå enahanda belopp, som deras vederlikar nu åtnjuta, dertill erfordras 3,6ooR:dr, i stället för de af Preste-Ståndet beräknade 3,200, hvilken förstnämnde summa, tillhopa med den för 4 ledamöter föreslagna löne-tillökning å Stat, jemväl!utgör dét i Kongl. Propositionen upptagne belopp; men då denna skiljagtighet uppenbarligen endast genom missräkning eller skriffel tillkommit, torde Preste-Ståndet tillåta, att summan beräknas till hvad den, enligt grunderne för Ståndets beslut, verkligen utgör... Då Preste-Ståndets beslut, att aflöningen skall utgå såsom arfvoden intill nästa Riksdag, öfverensstämmer med hvad, i afseende å oka* de löne-anslag för Kongl. Kammar-Coliegium och Kongl. Kammar-Rätten blifvit af Utskottet tillstyrkt, och bifallet af de Riks-Stånd, sorn denna för* 'Stats^Ut sko t tets Memorial, N.-o 3ot. 11 ökning medgifvit, har Utskottet ansett sig böra inbjuda Ridderskapet och Adeln att i denna del med Preste-Ståndet sig förena. För den händelse, denna inbjudning icke antages och med förutsättning, att Preste-Ståndet xnedgifver ofvannämnde rättelse, föreslår Utskottet, att, tili bestämmande af contra-propositionen, först anställes följande votering:
Allmogen å slättbygden planterar sällan annan skog än pilträd i skillnads-linierne, af hvilka träd hemtas dels Femårs-Bcrättelse Jr* Malmöhus Län. 2 10 bränsle och dels vid jer till taktäckning. Bvggnads-materialier af fur-och gran inköpas dels i sjöstäderna och dels af ankommande försäljare från Smålands eller Christianstads Län. Till fällning af träd nyttjas vid herregårdarne sågar; men de hit ankomne exemplaren sågar från Nyby bruk hafva icke blifvit begagnade af den anledning att de anses för korta till fällning af den större ekoch bokskog, hvilken är allmännast här i orten. Några sågverk finnas visserligen inom Länet, men averkningen dervid inskränker sig till några mindre betydliga partier af ekoch bok-plankor samt stolpar till korsverkshusen. Dessa äro de allmännaste i orten och byggnadssättet har under sednare åren icke undergåLt någon synnerlig förändring, utom det, att allmogen å få ställen börjat uppföra byggnader med så kallade råsten, den allmogen sjelf tillverkar. En större brist på skog till eldbrand ersättes af ännu tillräcklig tillgång på torf, som nästan i alla delar af Länet allmänt gagnas, i synnerhet å de orter, för hvilka stenkol icke med beqvämlighet kunna åtkommas. Stenkolsgrufvan vid Höganäs anses under sednare fem åren hafva haft mera afsättning än tillförene, dels derigenom att stenkolen blifvit använde till flere ångfartyg, dels derigenom att större reqvisitioner af eldfast tegel, erbjudit tillfället till denna fabrikations bedrifvande i vidsträcktare skala än hittills skett. Utgifterna vid stenkolsbrytningen i en sumpig och vattensjuk trakt äro likväl allt för kännbara, och, om icke företaget understöddes af enskilta välviljan, skulle denna nyttiga och nära oumbärliga inrättning icke kunna äga bestånd. Gamla opinionen om Svenska stenkolens mindre godhet i jemförelse med Engelska kolstybben är fortfarande; dock hoppas man att genom eldfasta lerans bearbetning och förtjensten deraf, äfven hädanefter kunna fortsätta stenkolsbrytningen. Fabrikationen af lerkärl fortgår i större skala och alsättningen är temligen liflig. Fabriker å landet.
Hvad här blifvit sagdt om Fransyskan, gäller äfven, och måhända ännu mer, om musiken, pä hvilken otroliga summor, oräkneliga timmar, otaliga mödor nedläggas — oell oftast förgäfves. Deu unga eleven spelar och spelar, inöfvande det ena stycket efter det andra och glömmande dem i samma ordning. Som denna konst allt mer och iner, åtminstone i sin praktiska utöfning, vändt sig frän det sant musikaliska, som bildar hjerta och själ, till det rent mekaniska, som blott öfvar fingrar, så blir äfven musiken, såsom skön konst betraktad, för de flesta eleverna okänd, likasom fingerarbetet blir medelmåttans. Vid nitton eller tjugu års ålder är alltsammans vanligen öfvergifvet och står blott qvar, såsom ett plågsamt minne af en förspilld tid. Ingendera af begge dessa opinionens irringar vågar en enskild skola alltför djerft bjuda spetsen, emedan den då skulle undergräfva sill eget bestånd. Charlatanen deremot träder upp, liknöjd för det lätta, men begagnande opinionen, oeh lian får ofta största tilloppet af elever, under det den reformerandes skola slår tom, gifvande förlust i stället för inkomst. Just i följd af detta, hafva vi snart hunnit derhän, att, liksom eleven fordom lärde för litet, hon nu tvingas lill häftiga oeh onaturliga ansträngningar, Skolorna öfverbjuda hvarandra, oell den skola, som mest charlataniserar, vinner ofta ett oförtjent tillopp. Denna öfverdrift skulle hejdas, om Statens normalskola ginge i spetsen, utvisande på samma gång det måttliga oell det förträffliga. Den motslode dä lidens irringar med orubblig fasthet, erkände äfven i felen en tendens lill förbättring oeh gjor - Den ii Augusti f. m. 365 de sig ej till en förtryckare, utan till en vårdande ledare oell erfaren vän. Slutligen må erinras, att man i flera Stater har insett och afhjelpt behofvet af dylika anstalter för de bildade classernas döttrar.
Under denna rubrik innehåller det i Ztirich utgifna Schweizerisch.es FamilienWochenblatt en ganska utförlig artikel öfver den u p p b l o m - strande kvinnoslöjden i vårt land o c h » H a n d - arbetets vänners » syften o c h sträfvanden. Den erkännande o c h i det bela ganska korrekta uppsatsen bör innebära ett smickrande intresse för svenska läsarinnor, äfven om de ej kunna undgå att le åt en eller annan naiv liten d e - talj i framställningen, som röjer de främmande och i hvarje punkt icke fullt förtrogna ögon, med hvilka författaren sett. Efter att hafva talat om stiftandet af föreningen » Handarbetets vänner », som till utgångspunkt för sina bemödanden att höja den textila hemslöjden tog » d e stilfulla prydnadsarbeten, som sedan gamla tider förfärdigats af allmogens k v i n n o r », skrifver författaren: » Dessa arbeten bestå dels af rika gobelinartade väfnader med en ' sorts i väfstol utfördt broderi i geometriska mönster med kraftiga, väl afvägda färger, dels af mattväfnader, snarlika de orientaliska, samt enklare väfnader med mönster i rödt och blått på linnebotten. Vidare förekomma spetsar af utomordentlig skönhet och hållbarhet, knypplade utan uppritade mönster på små med mossa stoppade knyppeldynor, fransflätning, nätflatning, linnebroderi, hålsöm och bandväfnad o. s. v. allt i karaktäristiska mönster af den rikaste omvexling och ett beundransvärdt fulländadt arbete. Tillverkarinnorna, hvilka egna sin mesta tid åt fiske eller boskapsafvel och husliga sysslor samt om somrarne arbeta i jorden, utföra dessa konstverk på lediga stunder. De ega, förutom ett rikligt förråd af ärfda mönstertraditioner och gamla förebilder, själfva medfödd en så stor idérikedom, att det. än idag är svårt att exempelvis få dem att reproducera en gifven spetsform. Slöjderskan vill ha frihet att gifva nya idéer gestalt. » Det är ju ingen idé med att arbeta efter mönster », är en invändning, som man ofta får höra.
På alla dessa skäl tillstyrker jag, det handelsfriheten, sådan den nu föreslås oss, aldrig må bifallas; och såsom yttersta varning deremot, får jag erindra att försöket, om det slog olyckligt ut skulle fordra Secler för att upprätta skadan. Men jag är dock långt ifrån att gilla allt, af vårt nu gällande prohibitivSysteme. Den förebråelse man gör Systemet, att productionen har de senare åren aftagit, kan jag väl icke godkänna; dels derföre att vi veta, det Systemet var alldeles detsamma som det ännu är, på den tid, då productionen Den 28 ‘Tunii /, m. 197 var I tilltagande, hvilket tillräckeligen vederlägger förebråelsen ; och det dels derföre, att då vi känna den sanna orsaken ligga i penningebristen, så kan j3g icke tillåta mig ett sådant misstag om orsaken; men jag anser dock systemet äga behof af mycken rättelse, dertil också, jag medger det gerna, Utskottet lemnat goda bidrag, i de grunder Utskottet föreslår för den blifvahde Tullbevillningen. Jag tillstyrker alltså, att i on/kningsväg må i underdånighet föreslås; no. Att alla sådana varor, som kunna i tillräcklig mängd och godhet, här i landet, åstadkommas, och således icke behöfva införskri ivas, måga, så länge detta förhållande icke ändras, förblifva förbudne. 2:0. Att de varor åter, som bruket och vanan förvandlat till behof, eller äro, förvissa tillfällen, anbefallde att ägas, men icke kunna här i landet åstadkommas, samt nu äro förbudne, måge hädanefter varda till införsel, emot tull tillätne; och 3:0. Att hvad som derefter blifver förbudet till införsel, må också förblifva förbudet till försäljning och bruk. Men åter, fåfum St änder nesBefut: 1:0. Att för sådane varor, som kunna här tillverkas, till erforderlig godhet, men 198 Ven 2o Junii J, ni. icke i tillräcklig mängd, och derföre kunna värdi ti Hå r ne till införsel, tullbevillningen matte blifva så hög, att den inhemske producententen icke må kunna uudersäljas. 2:0