Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderffapct och Adeln täcktes tilläta mig fä mina tankar i ödmjukhet anföra, grundade pä et noga och upmärks.imt betraktande af allmänna händelserne allt ifrän 1756 och de uti Rikets styrelse sedermera timade flere förändringar jämte rätta driffjädrarnr bertil. Wär nyligen antagne Regeringsform, som Konungen lemnat Riksens Ständer sjelfwe at utarbeta, och utan anmärkningar i näder antagit, utstakar skillnaden emellan Riksens Ständers Lagstiftande och sjelfbeffattande magt, och den Konungen deremot tilhörande erecutiva och lagskipande Riksstyrelse rättigheten, hwilken ffillnad fordrar det aldranogaste iakttagande, dels derföre at den i en af ost alla beswuren Grundlag innefattas, dels at sammanblandning af Konungens och Riksens Ständers ömsesidiga rättigheter och inkräktningar utöfwer den dem emellan utstakade gräns, kunde förr eller sednare för Riket hafwa wädeliga och för Riksens Ständers fri - och rättigheter förstörande följder, hwarpä 1772 ärs Revolution lemnar bewisande exempel. Den Den Z Augusti. 6Z3 Den Regeringsform, som dä med nästan Hela Nationens bifall störtades öfwerända, hade til j?Z8 efter bokstafweliga innehället blifwit iakttagen och högaktad, men dä hörjade man at pä Konungamagten göra inkräktningar, hwarriti Riksens Ständer de sednare Riksdagarne g ing o ännu längre, alltsammans i afsigt at sä mycket mera befästa deras egen myndighet, men erfarenheten har sedermera updagat, atförhwarje inkräktning man gjorde pä Konungamakten, förswagade man grunden för sin egen, sä at Len 1772 nästan äf sig sjelf ramlade öfwerända , af hwilket allt den lärdomen kan hämtas, at Rikets antägne Grundlag bor pä det nogaste respe-teras och följas. Riksens Ständer kunna med lika liten anledning af den beswurna Regeringsformen, anse sig öfwer Konungen, som Konungen öfwer Riksens Ständer.
Brefvet till Kammar-Collegium af deri O , O 31 Juli 1783 blifvit afgjorde och Convention alltid deremot stadfästad, så att Allmogen till dessa Besvär varit fullkomligen obefogad. Den enda omständighet Kongl. Majit funnit förtjena något afseende är, att när ett kreatur gifves i Likstol, löser Bresten Kyrkans andel med 1 6 sk.; hvarigenom Kyrkan lider och Allmogen äfven förlorar i samma mohn som Kyrkans tillgångar ■för dess behof icke blifva tillräckliga. Dä 'tiolive n - 220 Den 8 Mars. vention utfryckeligen innehåller, att Kyrkan tillkommer en tredjedel, kan meningen icke vara annorlunda än, när ett sådant kreatur efter gånghart pris gäller Sex R:d tillkommer Kyrkan en tredjedel, eller Två Bal och så vidare, emedan Kyrkans rättighet icke bör vara, i mindre helgd än Prestens; Och som btftnnes det Allmogen till klagomål därutinnan hafva haft skälig anledning, sa pröfvar Kongl. Maj:t rättvist i Nåder förordna det hädanefter vid slike tillfällen Kyrkan alltid, ina enligt Conventions innehåll åtnjuta en full tredjedel af kreaturets värde, hvilket vederbörande till underdånig efterrättelse länder. Datum ut supra. Under Kongl. Majus Secrtt. (K. S.) F. Schröderheimi Resolution uppå Gothlands Allmoges Besvär rörande Förklaring i 1648 års Convention. Fikheten med Kongl. Original-Conceptet betygar på begäran Jean Adam Rehbinder Friherre och Lagman. Enligheten med vidimerade afskriften intygar M. Gustafson. Consist, Wisb. Nour. Kongl. Den 8 Mars. Afskrift Bil. N:o 4. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Dess och Rikets Kammar-Collegium, med svar angående Tiotiden pä Gottland, daterad Kung söhr den 22 ful ii Anno 1695. CaHL SCc. Väl&c. Vi håfve sett utaf
Bidderskapet oell Adeln, bögvördige Presteståndet samt hedervärda Bonde-ståndet väckta, och till Utskottet remitterade motioner, är föreslaget, dels af herr Rosenblad, Bernhard, att banko-ombud vid Pikets Ständers lånekontor i Götheborg och Malmö, som i 6 år, ulan att återkallas., innehaft della uppdrag, må berättigas till erhållande af fullmagt såsom kamererare i banken, så vida han icke redan innehar denna eller högre grad, med rätt alt, om han från sitt banko-ombudsskap återkallas, tillgodonjuta kamererare-lön, dock med skyldighet att tjenstebefattning inom denna grad emottaga eller förrätta, när bankens öfverstyrelse honom sådant uppdrager; samt att banko-ombud, som i 12 år egt detta uppdrag, må erhålla fullmagt såsom kommissarie i banken, med rättighet lill åtnjutande af kommissarielön, om han från sitt banko-ombudsskap återkallas, men med skyldighet att inträda i tjenstgöring inom den afdelning af banko-verket, öfverstyrelsen bestämmer; och dels af herr prosten Grönvall, samt liksdagsfullmägligen Chriiten åndersson från Malmö - 1» ■Banko-Vt*kolleh Utlåtande, A:o 78. Inis Ian, alt nuvarande banko-ombuden G. E. Ferlin i Götheborg och C. A. Nordström i Malmö måtte af Rikets Sländer genast förklaras för kommissarier i banken, med lönernas uppbärande såsom hittills på lånekontorens stat, äfven som att allt framgent innehafvarne af dessa ombuds-befattningar, efter det de i io år i dylik egenskap tjenstgjort vid något af lånekontoren, samt förut varit i bankens tjenst, men ännu ej hunnit att lill kommissarie derstädes befordras, må tilläggas fullmagt såsom kommissarier i banken, med de förmåner och skyldigheter, desse der tillkomma.
På de skal, som af Utsk. äro förut anförda så väl i detta utlåt, som uti det för ra, får jag hemställa, huruvida icke R. o. Ad. skulle finna för godt alt frångå sitt beslut ang:de öns afträdande, och att R. o. Ad. måtte, med bifall till K. M:s nåd. propos. i detta afseende, åt K. M. öfverlemna, att på sådane villkor, som för Riket äro de mest förmånliga, afträda ön, när tillfälle dertill yppar sig. Fördelen af öns bibehållande är ingen. Kostnaderne äro obestämda och hafva under flere år uppgått till icke obetydliga summor, utan att någon inkomst varit att förvänta. Olägenheterna kunna dessutom, såsom förut är anfördt, blifva betydliga i anledning af de omständigheter, som skulle kunna uppkomma. Dessutom gåfve, såsom förut är anfördt, i händelse Riket invecklades i fiendtlighet med främmande makter, Svenska handeln af ön ingen fördel, likasom under de förflutna 60 åren det tillräckligt visat sig, alt de i början af 1780-talet förväntade fördelar hafva helt och hållit uteblifvit. Jag vågar derföre hemställa, om icke R. o. Ad. skulle, med frångående af sitt beslut, vilja bifalla Utsk:s framställning i denua del, och på det ta sätt fullkomligt bifalla K. M:s nåd. propos. i ämnet, hvilken säkerligen, innan den beslöts, har blifvit öfverlagd så väl i afseende på politiska, som ekonomiska och statsrätlsförhållanden. Då öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, och H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga Utsk:s i delta mom. gjorda inbjudning samt således, med frånträdande af sitt förut fattade beslut, bifalla Utsk:s tillstyrkande i 2:dra punkten af utlåt. N:o 258, ropades ja jemte ett eller annat nej; hvarpå H. Ex. tillkännagaf, att ja öfverröslal nej.
Ad. täcktes berättiga direct:n att på ofvannämnda villkor få emotlaga förvaltningen af ifrågavar. testamentariska dispositioner, samt, för den händelse att II. R. o. Ad. skulle läckas härtill lemna sitt bifall, derjemte hemställa, alt, då testator icke ovillkorligen förordnat, att de testamenterade medlen skola utlånas emot säkerhet af fast pant, samt Riddarhusets fonder redan öga ett ej obetydligt penningebelopp oförräntadt, i brist af lånsökande emot fastighets inteckning, de af framlidne Frih. von Liewen donerade 26,000 r:dr, derest inteekningssökerhet ej genast kan vinnas för desamma, må, intilldess sådan säkerhet erbjudes, utlånas emot borgen af personer, kände för vederhäftighet och ordentlighet, med villkor alt de vid föredragningen af låneansökniugarna närvar, ledamöter af directm samtlige äro ense om utlåningen, samt med skyldighet för directin att, så fort ske kan, och om möjligt är till nästa riksdag, öfverflytta lånen i fastighet, men att den i 3 §:n 4 morn. af lånereglementet stadgade personliga ansvarighet hos de i beslutet deltagande directeurerne för lånens återbetalning icke för förevar, undantagsfall må äga rum, helst i flera andra publika cassör förvaltningsmyndigheten äger rätt att, ulan en sådan solidarisk ansvarighet, besörja dem anförtrodda medels utlåning och förräntande. Jacob De la Gardie. U. Koskull. Fredr. Boye. Georg Ulfsparre. J. K. Cederstråhle. J. A. Tornerhjelm. G. Brakel. F. O. Silfverstolpe. Afskrift af afskrift af transsumt. Då den allvise Guden behagar bortkalla mig från detta jordiska lifvet, så kommer efler min död följande teslamentsförordnande och yttersta vilja att blifva fullt gällande såsom af mig frivilligen, med sundt och redigt sinnesbruk beslutadt och förfatladt sålunda, nemi. : 1:0
Väl haiman beskyllt academien för ensidighet, och kanske hafva tidepunkler funnits, då fractioner inom densamma rättvisat denna beskyllning; men må man icke glömma , att hvarje Den i3 Maj c. m. 607 tidehvarfs bildning, i motsats mot ett annat, får namn af en*- sidig, oell att academien på det hela räddat sig från beskyllningen, då båda bildningsepokernas utmärktaste män tid efter annan fått säte och stämma derstädes. Ingen kan säga, det academien af ensidighet hyllat medelmåttan, med uteslutande af den utmärktare författarepersonligheten. Till och med de, hvilka som ynglingar voro de ifrigasie antiacadetnister, sitta nu, som mognade män, på dess stolar, inseende öfverdriften i sitt anfall, likasom nyttan af den dam, som då sattes mot deras uppbrusande öfvermod. Ja! man bör vara endera orättvis eller mindre betänksam, för ntt underkänna viglen och nyttan af en inrättning, som velat med sig förena landets utmärktaste snillen, så att de icke endast anse sig hedrade, utan äfven gagnande genom denna förening. Eller tror man, alten Wallin, Geijer, Franze'11 och Ling, flera andra att förtiga, skulle ens ingått i ett förbund, hvars ändamål de icke gillat eller ansett för en heder alt befrämja. Sådana män voro icke de bortgångne, äro icke de qvarlefvande ; de voro och äro män, som både visste hvad de gjorde, och ■vid sina förehafvanden aldrig hade fåfängan, men alltid den sanna äran till mål. Man har visst beskyllt academien alt, för fåfängan att lysa, vilja med sig förena bördens och embetenas högsta innehafvare; och måhända var det en tid, som gaf fart åt denna beskyllning; men går man nu genom listan af academiens ledamöter, så träffas den troligen ej af denna förebråelse. Kan academien ej nu få anseende som litterär institution; icke får den det genom ledamöternes höga ställning inom samhället. Den har, så mycket på henne ankommer, sökt att bilda en föreningspunkt för Sveriges utmärktaste vittra och historiska författare.
Frågan om arfvoden för yngre Academiske Lärare, hvilka vicariera för sådane Professorer, hvilka, efter att hafva uppnått den ålder, som för pension erfordras, undfå tjenst-ledighet, är, på sätt förr nämndt blifvit, icke afgjord, utan beror på det beslut, Preste-Ståndet l;an komma att fatta, sedan det blifvit bestämdt, huruvida löner lör Professores emeriti å Indragnings-stat beviljas. Allmänna Indragnings - Staten, Enligt Utlåtandena Ntris 63 och dig. 5g:o Sedan Utskottet uti 3:dje punkten af Utlåtandet N:o63 tillstyrkt, att ett årligt anslag af 800 R:dr må på allmänna Indragnings-staten uppföras såsom arfvode för Kammarjunkären von -Wrigth', att utgå, så länge Vetenskaps-Academien begagnar hans biträde i och för utgifvandet af planchverket ”Svensk Botanik”; ansåg Utskottet, i anledning af återremiss härå, sig böra uti Utlåtandet N:o 21g föreslå den förändring, att det tillstyrkta anslaget skulle af Kmigl. Vetenskaps.-Academien disponeras, för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexter, i och för utgifvandet af planch-verket ”Svensk Botanik.” — Detta senare har blifvit bifallet, af Pre Bih. till R. St. Fröt. 1840- 4 Sami, 1 Afd. 2 Dand. Stats-Utskottets Memorial, N.o Sot. ste-Ståndet, äfvensom af Ridderskapet och Adeln, likväl med den af sistnämnde Stånd beslutade förändring, att anslaget får af Academien disponeras, endast så länge den hegagnar sig af Kammarjunkaren von Wrigths biträde för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexter, i och för utgifvandet af planch-verket ”Svensk Botanik”. Borgareoch BondeStånden hafva deremot bifallit Utskottets första förslag.
Ett vet jag – som jag noga aktar mig att för henne låtsa om, men dig kan jag säga det – nämligen att ingen man – om än aldrig så förträfflig, förtjenar Gunlas kärlek. Är detta ohöfligt mot din Adolf? Jag vet icke men tror ej – Han älskas ju dessutom af dig. Nu kommer Gunla och vill ha mig ut på en promenad. Kunde hon ej hafva nog af Onkeln och låta mig i ro få sitta och skrifva? – Ja så jag förstår – hon är väl rädd för flera förklaringar, men jag tycker hela hans uppförande är idel förklaringar, bara hon ville lyssna till dem. Jag kommer allt hvad jag hinner goda Gunla. Farväl min ljufva Maria. Helsa Herrar Man och Son från din tillgifna Eva. Jag försökte att ur minnet rita af Pappa – men handen darrar, ögonen skymmas och det går ej. När jag snart fått ett par kopior färdiga af ett porträtt jag har af honom, skickar jag en till Ry. Han var lycklig der. Nu skall hans bild vara vittne till Er lycka, åt hvilken han deruppe helt visst fröjdar sig. Min andra dotter kallade han dig och din man för sin son. Men jag tror Gunla blir otålig – Det vore en stor ära för mig. Jag skyndar mig ju så mycket jag kan. Farväl. (Papperslappar ur Evas låda.) Sjöröd d. 2 Mars 1835. Det skulle ju bli bättre med tiden – och om tio år har man blott saknat längre – längtar mer än nu. ”Ditt stygga barn. För att vara frisk behöfver man se dig.” Så sades en dag – barnet sågs och – Härlig solnedgång i afton. Borta på berget sken snön, som om der varit ”ingen jordfläck” på den. Tankar på Alper, Pyreneer vaknade åter, och i det dumma glömska hjertat hviskade en röst: – När din Far kommer, skall du be honom fara med dig ut – ”Men den goda Fadern kommer ej En gång hämtar han mig hem alldeles som förr. Skall Gunla nu också mista sin Onkel? I Gunlas ställe ångrade jag mig, for genast upp och gifte mig med Onkeln – Men i hennes ställe gjorde jag kanske det ej. – Gunlas Onkel har lärt sig att helsa sedan vid källan i verlden – Ack den tiden.
Det är också en elegant exposition af damöfverplagg, modellkappor, supé- och aftonkappor, att icke förglömma de mjukaste och behagligaste morgonrockar, allt till de facilaste priser. Mina ärade damer, han 1 varit i IWyrstedt och Sterns etablissement, Drottninggatan 1 1? Behöfs en ny salsmöbel i rennäsans, en mjuk smyrnamatta eller elt par portierer, så ha ni här en mångfald att välja på. Hvem vet, I han måhända drömt om ett litet förtjusande kabineit i r o c o c c o, i skärt eller ljusblått — stöten blott på edra män. Hr van Rijswik, etablissementets skickliga artist och dekoratör, är trollkarl att på några timmar anordna ett dylikt i eder våning. Då vi nu äro så nära, aflägga vi en visit i Stockholms klädningstygsmagasin, Drottninggatan 5, ty billiga ylleklädningstyger till några få kronor äro ju alltid lämpliga julklappar åt familjens ungdomar. På tal om ungdomar, isynnerhet » slitvargar » i skolåldern och därunder, skola ni icke glömma Mina Lundelis Magasin lör barnkläder. Här finnas kostymer för alla åldrar och pris. En sak, som alltid är välkommen som julgåfva och alltid finner användning, är handskar. Dessa kunna vi finna af bästa kvalitet hos fru Maria Ferlin, Drottninggatan 1 7, hvilken är enda försäljaren af de så omtyckta handskarne från Jouvin et comp. Ett stort och välkändt handsklager, för så väl promenad som baler har äfven Alb. Schmidts handskaffär, Arsenalsgatan 8, att bjuda på. Sträcka vi färden upp till Brunkebergs torg, sä ha vi här J. F. Holtz välkända affär Brunke ergsto-g 7, med många för julen passande artiklar och styra sedan våra steg till Herm. Meeths, Regeringsgatan, 26 och Vesterlånggatan 3 4, som med sina välförsedda expositioner af julartiklar, däribland brefpapper i små eleganta kartonger, porslinsbrickor, syskrin o. d. som lämpar sig för små, men välkomna gåfvor, helt säkert skall finna många kö- pare. Medan vi äro i farten, kunna vi titta in i nästa hörn, i Gust.
Den ao BI q j f. lii. riksdag synes vara särdeles angelägen om, alt åtminslone börja beträda banan att borttaga de s. k. ordinarie inkomsterna, så står det icke tillsammans med den princip, alt nu öka dem med en så betydlig summa som 28,000 r:dr. Jag tror således, att om denna rotefrihetsafgift verkligen skall utgå efter den obilliga grund, som R. St. vid sista riksdag lärer beslutat, det i allt fall är bättre, att dessa medel ingå såsom andra bevilln.mede! till Riksg.-cont., än att de perpetueras genom deras uppförande bland ordinarie intrader. En annan anmärkn. anser jag ännu mera väsendtlig. Den afser de ordalag som blifvit begagnade uti SlalsUtskts betänk., nemi. att, jemte det knekterotefrihets-medlen upphöra, nu ifrågavar. vacanceafgift må under titel r o t e f r i h e t s - a f g i f t af oroterad men ordinarie rotering underkastad jord uppföras, St c. Denna rubrik är verkligen både vådlig och förvillande. Det är nemi. icke genom någon af R. St. och af K. M. sedan år 1809 utfärdad författning bestämdt hvilken jord, som är ordin, rotering underkastad. Detta beror på uråldriga författningar, utkommna på 1600- och tyoo-talen, men hvilkas tillämplighet jag jäfvar. Jag är nemi. af den tanke, att all jord, som icke före år 1809 var belagd med ordin, rotering, icke heller nu kan en sådan rotering påläggas, jorden må vara af hvilken natur som helst, med mindre att K. M. och R. St. derom bestämdt besluta. Mig förefaller åtminstone orimligt, att t. ex. ett utsockne-frälsehemman (jag väljer med afsigt detta exempel, emedan tvisten om utsockne-frälsets oldin, rotering fortfarande pågår) hvars innehafvare köpt eller tagit detta hemman i arf med rotefrihets-afgift af 1 r;dr per hemman, till följd af SlalsUtskts betänk., i händelse det blefve ett R.
Nalural-historien har hittills alltför uteslutande varit den del af naturkunnigheten, hvari undervisning i våra elementar-Iäroverk meddelats, då likväl kännedomen af naturläran både för sitt innehåll och såsom bildande för tanken, är af en ingalunda ringare betydenhet. En underdånig hemställan härom hade icke kunnat anses främmande för skolverkets förbättring, och dess beviljande skulle för undervisningen i synnerhet på den reala linien vara af väsendtlig vigt.» af Herr Prosten Traneus: »Emedan de grunder för skolverkets organisation, som föreGnnas i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 9 November 1847, Rikets Ständers skrifvelse till Kongl. Maj:t den 20 Oktober 1848 och Kongl. Cirkuläret den 6 Juli 1849 icke äro med hvarandra fullt öfverensstämmande, utan i vissa delar synas stridande mot hvarandra, kan jag icke bifalla det af Höglofliga Utskottet antagna allmänna uttrycket: »på de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gillade grunder.» Jag anser alt dessa grunder bordt, ur nämnde handlingar, utdragas och framhållas, på det en föredragande ej måtte, i ovisshet om hvilka, och då ej alla kunna begagnas, ådraga sig oförtjent klander för öfverträdelse af hvad endera af Statsmakterna antagit; åtminstone hade det bordt heta: på de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt gillade grunder; hvarigenom det försåtliga i ordställningen undvikits. af Herr RontraktsTprosten Runsten: »Emellan Kongl. Maj:t och Rikets Ständer har väl aldrig, och icke ens vid anslags-bevillningen den 20 Oktober 1848, någon egentlig öfverenskommelse blifvit afslutad om s. k. »grunder» för en ny Skol-ordning, enär den kända ordalydelsen i det dervid fästade vilkoret af — nen efter hvarje läroverks omfång möjligast fullständig undervisning i de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen» — omisskänneligen är alltför obestämd, att kunna sägas innebära någon egentlig skol-ordningsgrund. Men då likväl det Höglofl.
Antages vidare de indelde trupperne för jemn räkning till 24,000 man, skulle 4,000 man, uttagne ur hvardera af de sex första klasserna, gifva samma styrka; men då första klassen alltid vore rekrytklass, som i allmänhet icke kunde vid krigets utbrott påräknas såsom stam, under det att vid de indelde trupperne, med soldatens långa tjenstetid, endast en ringa del af styrkan utgöres af rekryter, så skulle, såväl af denna anledning som för att ersätta afgången bland manskapet, åtminstone fordras ytterligare 4,000 man ur sjunde klassen, för att en stamtrupp skulle erhållas, som kunde ersätta den indelda. Dessa andelar af årsklasserne borde sålunda fördelas, att deraf ansloges till infanteriet 3,500 man » kavalleriet 500 » 4,000 man. Denna beväringsstam borde naturligtvis, såsom i alla andra land, der arméen uppsättes endast genom beväring, hållas någon längre tid samlad, således garnisonerad och kasernerad, för att genom omsorgsfull utbildning och trägen tjenstgöring så hastigt som möjligt vinna den stadga i lynnet, det ordningssinne, den vana vid tjenstens fordringar, den införlifning med sin trupp och sitt befäl, den militära uppfostran, med ett ord de egenskaper, som skilja soldaten från den vapenkunnige ynglingen. Huru lång denna första daningstid för en beväringssoldat bör vara, för att, så vidt möjligt, ersätta den mognare åldern, de många tjensteåren, det ledande och sammanhållande föredömet af gamle soldater, är, då duglighet här skall uppskattas i tid, hvilka båda saker icke äro fullt mätbare, ganska svårt att med objektiva skäl, öfvertygande andre, ådagalägga. Man eger ingen annan utväg än den att hemta ledning från andra land. A ena sidan stå, af de stora makterna, Frankrike och Österrike med en 7—8årig beväringstjenstgöring. A den andra de mindre tyska staterne med 6 månaders. A dessa senares föredöme kan emellertid icke något afseende fästas.
Proposition N:o 21. 3 den 1 Juni, vid hvilken tid gräset kunde antagas vara tillräckligen rotfåstadt och uppväxt, utan äfven utsättas ett vite af Tre Riksdaler 16 sk., hvartill den gjorde sig förfallen, som före nämnde tid eller ock å fridlyst allmänning till betande insläpper kreatur 5 och har, i fråga om skogens uppmätning m. m., ett särskildt förslag blifvit till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnadt af Chefen för Kongl. Maj:ts Skogsinstitut, som jemte framställning af de svårigheter och hinder, hvilka ännu inom de Hesta län i riket, der häradsallmänningar finnas skola, uppstått vid en förbättrad skogshushållnings införande, i underdånighet hemställt, att staten måtte hädanefter från skogsplanteringskassan bestå kostnaden för dessa allmänningars uppmätning, jemte dertill erforderliga handtlangare-dagsverken, samt tillika aflöna de vid dessa skogar anställda bevakare; anförande, i sådant afseende, bemälde t. f. Chef i underdånighet: att nämnde kassa redan aflönade den förvaltande personalen af jägeri-staten, tillika med bevakarne å kronoparkerna, med en årlig utgift af omkring 18,000 r:dr banko, hvarifrån likväl borde afräknas hvad deras innehafvande boställen afkastade; att vidare af samma kassa utginge till Skogs-institutets underhåll 3,500 r:dr årligen; samt att, om ifrågavarande allmänningars uppmätning verkställdes af Skogs-institutets elever, densamma kunde medhinnas på fem eller sex år, under hvilken tid skulle erfordras till elevernas reseoch traktamentskostnad, äfvensom till dagsverkares aflönande efter markegångspris, en årlig utgift af omkring 3,000 r:dr banko, hvaremot det belopp, som åtginge till bevakarnes aflöning å dessa allmänningar, endast vore att anse såsom ett förskott, för hvilket kassan erhölle ersättning genom de afgifter, som dit borde ingå för skogs effekter, hvilka från allmänningarne till skogsbehöfvande afyttrades.