Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domkapitlet, som under den 12 sistlidne Juni till Eders Kongl. Maj:t ingått med underdånig hemställan i berörda hänseende, anser sig, med åberopande af hvad Domkapitlet vid detta tillfälle i frågan anfört, endast behöfva ytterligare tillägga, att då Domkapitlet för vinnande af ifrågavarande ändamål föreslog anställande af endast en ny lektor, skedde detta med fästadt afseende å de minsta möjliga lärarekrafter, hvarigenom läroverket skulle kunna omgestaltas till fullständigt äfven å den klassiska linien; och ehuru visserligen önskligt vore det tillgång genom statsanslag kunde beredas att, i stället för ett, vid läroverket inrätta tvänne nya lektorater, anser dock Domkapitlet, i händelse Eders Kongl. Maj:t ej skulle fästa afseende å denna Stadsfullmägtiges begäran, större vigt för undervisningens jemna gång ligga deruppå, att, enligt hvad jemväl af Westerviks Stadsfullmägtige blifvit underdånigst hemstäldt, den under sednare tiden vid läroverket behöfliga extra lärarebefattningen förändrades till en å ordinarie stat uppförd adjunktsbeställning. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste tropligtigste tjenare och undersåter E. Gr. Bring: J. H. W. Steinnordh. N. Östling. E. G. Munck. E. II. Segersteen. Linköpings Domkapitel den 9 Augusti 1865. Likheten med originalet intyga: C. Fr. Carlson. C. A. Th. Ädelgren. Protokolls-sekreterare. 312 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Herr Gahn, H, P. W., angående upphäfvande af hvad i 134 § af Kongl. Stadgan för rikets elementarläroverk före skrifvits om särskild bokföring och redovisning af den under mom. d) omförmälda terminsafgift, m. m.
Majit måtte i Nåder fastställa ett, med ledning af senare tiders erfarenhet, upprälladt reglemente för disciplinen och arbetsordningen inom hvarje straffanstalt samt i öfrigt iagllaga alla nödiga mått oell steg till omedelbar verkställighet häraf; af Herr Hallström, som föreslagit: att fångar, sorn undergå ransakning vid Under-Rätter å landet, måga qvarstanna i Häradshäkte, intilldess lörsta Domstolen öfver dem dömt, och således icke under det de bero på ransakning lill länshäkte insändas; 4 Stats-, Lagsamt Allm. Besv.~ och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N'.o 89, af Herr Bagge, att bestraffning nied enkelt fängelse må få verkställas i Häradseller Stadshäkte, samt alt i sistnämnde häkte jemväl må verkställas bestraffning med fängelse vid vatten och bröd for personer,^som antingen äro i släderne boende eller der föröfvat brott; Inom Bonde-Ståndet: af Lars Rasmusson från Bobus Län, att Häradshäklen måtte utvidgas lill erforderligt utrymme, åtminstone så, att de innefatta 3 arreslrum och ett vaktrum, samt fångurue, under det de bero på ransakning vid HäradsRält, förblifva i dessa Inikten, intilldess första
III. fot (Saractcté^iiUmöftcr. §. 57. l:o *yör g-ullmatter, öppna ©ref eller ^efoluttoiter, (null fa fran ccf) ttteb ar 1842 mebbclatd eller Ijäbancftcr mcbbclaä på caractcr eller namn, lieber ccf) märbtgljct af embete eller tjenfl, eller å fåban beflälltttng, meb tymärä imtetyafs manbe ej åtföljer lön på flat eller arfcobe eller tjenfigöringdffplblgtyet, flad t ©cmlflniitg årligen erläggaö 2:1c procent af beloppet utaf allt bet ftämplabc paty* per, tymartneb bpltfa fyullmaftcr, öppna ©ref eller 9lefoluttoiter, efter ben tåiottgl. ©Iaj:t3 9fåblga Äungörelfe, angåenbe ftämplabc papperSsåfgtften, ftabgabc grunt, bltfma belagbe. ©ccf må benna afgift ej uubcrfltga 2re 1)1 :br ©ance. 2:o fyör g-ullmafter, öppna ©ref eller ©cfolutloncr, af tymtlfa, enligt ©cs mltlningbs8tabgan ben 14 ©caj 1835, I årlig ©emill vt Ing erläggeö ©e;c procent af beloppet af bet ftämplabc papper, lucar meb befamma äro belagbe, ffafl enås tyattba afgift fortfaranbe ntgörab. 5:o ©en, forn erhållit högre caractcr, ån forn åtföljer titnetyafmattbe tjenftc
Med anledning af gällande Lags föreskrifter angående stämning, har hos Rikets Ständer, bland annat, blifvit yrkad förändring i stämningssättel för det läll, att svaranden har kändt hemvist i riket, men derstädes icke kan anträffas, i della afseende är uti 11 kap. 7 § Rättegångs-Balken stadgadt, att, om den, som stämmas skall, ej är hemma i sitt hus, han må stämmas ehvar han linnes, samt att, om någon håller sig undan förthy att han väntar stämning, och det är vcterligt, att han i häradet eller staden vistas, stämningen må fästas å hans husdörr. Sistberörde tillåtelse förutsätter således såsom vilkor en bevisning, som i de flesta fall är rent af omöjlig att åstadkomma. Följande förhållanden måste nemligen styrkas: l:o att svaranden häller sig undan; 2:o att afsigten dermed är att undvika stämningen ; och 3:o att han likväl vistas i häradet eller staden. Skulle ock någon enda gång förhållandena vara sådana, att svaranden egde skäl befara, det bevisning om de två första omständigheterna kunde förebringas, så undgår han dock stämningen, om han blott reser öfver häradsgränsen eller begilver sig ur staden; och dä det icke kan nekas att genom en dylik lagstiftning är illa sörjdt för kärandens rätt, har en förändring häraf synts Bikets Ständer vara af beholvet påkallad, hvarvid Rikets Ständer dock icke förbisett vigten deraf, att äfven svarandens rätt varder betryggad. Ett sådant, begge parternas rätt betryggande, stadgande hafva Rikets Ständer trott sig finna i Lag-kommittéens, af Lag-Beredningen i denna del gil - Expeditions-U tskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 166. 45 lade förslag till Rättegångs-Balk; och hafva Rikets Staude*- alltså, i enlighet dermed, för sin del beslutat en så lydande författning: "Med upphö/vande af sista punkten i 1 % af 11 kap. Rättegångs-Balken, förordnas, alt samma puukt erhåller följande förändrade lydelse:
11 års slat, af 8 procent å liela den utbekomna lånesumman, hvarvid borde beräknas 3 procent årlig ränta för det dessförinnan obetalda lånebeloppet samt återstoden utgöra kapital-afbetalning; och skulle, derest det till inbetalning förfallna beloppet icke blefve i stadgad ordning betaldt, 5 procent årlig ränta å detta belopp erläggas intilldess inbetalningen af detsamma vederbörligen verkställdes. För öfrigt föreskrefvo Rikets Ständer, att de i afseende på statsbidrag för väganläggningar och vattenkommunikationer meddelade allmänna stadganden och bestämmelser skulle, så vidt desamma härvid vore tillämpliga, jemväl iakttagas med hänsigt till sagde lån och det dermed understödda företag; dock borde lånesummans lyftning endast få ske terminvis samt lämpas efter arbetstiden, och skulle det för samma företag bildade bolag genom särskild förbindelse åtaga sig att utan bidrag af allmänna medel, under all framtid vidmakthålla jernvägen i sådant skick, att den efter bela sin längd kunde begagnas. På sätt redan är uppgifvet, har, oaktadt vid merberörde låneunderstöds föreslående och beviljande endast afsågs att derigenom åstadkomma en för hästkraft afsedd jernväg, Wessman-Barkens jernvägs-bolag likväl beslutat att låta anlägga en sådan jernbana, att lokomotiv kunde derå begagnas, och den för verkställigheten deraf uppgjorda arbetsplan biel' genom Kongl. Brefvet den 28 Februari 1886 fastställd; hvarefter mellan bemälde Direktion, å bolagets, samt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, afslöts ett, den 19 Augusti sagde år af Kongl. Maj:t godkändt, kontrakt, enligt hvilket arbetet å denna jernvägs-anläggning skulle börjas samma år, så snart ske kunde, och utföras i noggrann öfverensstämmelse med den fastställda planen jemte kostnads-förslaget samt fullbordas inom den 1 Juli 1888, utan att anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel dertill finge framgent väckas, hvadan bolaget skulle genom egna tillskott utgöra hvad utöfver det beviljade statsbidraget kunde erfordras.
P böra jemväl upptagas de i utskrifningsåldern varande personer, som p. 20. till följd af tjenst eller yrke äro från beväringspligtens fullgörande undantagne. § 6. Mom. 1. Till hvarje Magistrat och Kronofogdeinom länet sände 2 § p. 48. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, minst tre veckor förr än mönstring 2:a mom. i någon ort företages, ett staden eller fögderiet omfattande utdrag af rultorna, hvarefter Magistraten eller Kronofogden åligger att ofördröjligen från vederbörande pastors-embeten infordra prestbevis om hvarje i rullan upptagen persons ålder och frejd, hvilka bevis skola vid mönstringstillfället aflemnas. Har någon, som för året bör mönstras, till församlingen inflyttat efter mantalsskrifningen och sedan presterskapet så- lunda atlemnat betyg om församlingens öfriga beväringsmanskap, eller har han dittills försummat att sitt prestbevis till pastors-embetet aflemna, vare han skyldig att detsamma sjelf till mönstringen medföra, vid påföljd att annars icke varda mönstrad och derigenom, på sätt i 4 § al lagen angående utskrifningen och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet är stadgadt, erhålla en utsträckt beväriugsålder. Den, som önskar att i sitt ställe sätta legd karl, må sjelf tillse att dennes prestbevis finnes att vid mönstringen tillgå, vid äfventyr att ersättningskarlen, om sådant saknas, icke antages. § 7. Beväringsmönslringarne äro att anse såsom besigtningsoch ap~ § probationsmönstringar; och skola dervid ej mindre lagen om utskrif3.e morn. ningen och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, hvilken, i hvad den rörer manskapets skyldigheter och förmåner, bör före mönstringens början för manskapet uppläsas, än ock de om rekryteringsförrättningar gällande föreskrifter, i lämpliga delar, tjena vederbö- rande till efterrättelse. J 61 beväringsmönstring biträda. Ar någon af deni genom § 8. Morn. 1.
Utsk;s härom, med frångående af sitt förra beslut, gjorda tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet. Mom. b) samt g-.de och Lades till handlingarne. n-.te punkten, ungide undervisningsanstalter för handel och sjöfart. Hr Akerman: Då detta ärende sist förevar i Ståndet, sökte jag alt ådagalägga det behof af tillökt anslag, som visat sig i afseende på navigationsskolan i Hernösand. Jag uppgaf då förhållandet i afseende på del lästetal, som belöpte sig på de fartyg, som tillhörde denna stad samt de under denna navigationsskolas district hörande släder; jemförande detsamma med förhållandet inom andra orter, der navigationsskolor finnas inrättade. Dä, så vidt jag fann, var det ingen talare, som hade något alt invända emot uppgifterne derom, äfvensom ang:de antalet af elever — en Den 7 December e. m. 211 uppgift, sora var grundad på officiella handlingar. Derutaf visade sig, att antalet af elever var dubbelt större vid Hernösands skola än vid Malmö, oaktadt anslaget för Malmö är 15.000 och för Hernösand endast 5,000 r:dr. Ehuru liei e upplysningar kommit StatsUtsk, tillhanda från de 'öfrige Stånden, liar dock Utsfc. för Hernösands skola tillstyrkt eli anslag af endast 200 r:dr årligen. Jag är visserligen tacksam för della lillökla anslag, mea beklagar, att detsamma icke tillfredsställer ett oundgängligt behof. När man besinnar, alt vid denna skola, under de 2:ne år den varit i verksamhet, omkring 30 elever årligen njutit undervisning, så torde man finna, att då anslaget till lärarnes allönande endast uppgår till 500 r:dr, man icke dermed kan komma långt, eller ändamålet dermed vinnas, samt att för detta fall, eu tillökning af 200 r:dr icke är tillräcklig.
Och då för öfrigt Lanells vid 13og och 1810 arens Riksdag gjorda ansökning om understöd eller Pension blifvit af då varande Stats Utskott afslagen, samt några nya eller andra skäl nu icke blifvit af Lanell anförde, anser Stats - Utskottet sig sakna all anledning, att, för Lanell, sorn, efter hvad Herrar Fullmäktige upplyst, hos JRiksgälds - Contolret dessutom häftar för en betydlig Skuld, tillstyrka något understöd af nämnde Contoirs medel. Hvilket dock Rikets Höglo,']. Ständers närmare ornpröfvande vördsamllgen underställes. Stockholm den 4 Junii 1818. Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ut skotts Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid deras Betänkande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , angående serskildte anstalters vidtagande till förekommande af stegring i priset å det grofva Brödet i Hufvudstaden. Vallon. Borgare-Siandet har genom ProfocollsUtdrag d. 8 i nästledne månad till Statssaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottens handläggning återremitterat den af Kgl. Majit Stats-och Besvärs-TJtskottens Betärikanden. 1755 genom Hadig Proposition till Riksens Ständer öfverlemnade fråga, om serskildte anstalter till förekommande af stegring i priset å det grofva Brödet, hvaruti Utskotten afgifvit gemensamt utlåtande den 26 sisth April; Men, sorn detta yttrande blifvit bi fa U i t af de 3: tie öfrige Stånden, nemi. af Höglo!!. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Präst - Ståndet d. 4 nästledne Maji och utaf Hedervärda Bonde - Ståndet den 2 i samma månad, med tillägg af Köglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet att hos Kongl. Majit i underdånighet skulle anhållas, att Kongl.
För andre, som få sine löner qvartaliter, kan man väl säga att, derest de betala sina skatter på en gång om hösten, så betala de ej mer, än då de göra det på en gång om vintern; men skilnaden är den, att desse tjenstemän måste såsom andre, göra åtskilliga uppköp för sitt vinterförråd, hvilket gör att de om hösten hafva svårare att betala sina ulskylder än om vintern. Hvad stadsboerne beträffar, hvilka också betala personella och bevillnings-afgifter, så äro de i samma förhållande som embelsoch tjenstemän; ty äfven de måste om hösten göra sina uppköp för vintern, hvarigenom skatten om hösten faller sig tyngre för dem. Jag afstyrker alltså den här föreslagna förändringen. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å 54:de punkten framställda propos. besvarades med starka nej jemte åtskilliga ja, hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå denna punkt, samt då härvid ropades starka ja blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. 55:/e punkten. Hr von Hartmansdorff: På grund af de skäl som vid förra punkten blifvit anförde och i sammanhang dermed, anhåller jag att R. o. Ad. måtte afslå denna punkt. Uppå härefter framställd propos. blef 55:te punkten af R. o. Ad. afslagen. Den 11 September e. m. 303 56:/e punkten. Hr Sandströmer: Förevar:de punkt innefattar en så beskaffad administrativ föreskrift, som det tillkommer K. M. att pröfva. Oisk:s förslag innehåller dessutom framställningar, som stå i sammanhang med de punkter, som redan äro afslagna. Jag hemställer således att R. o. Ad. mätte, med afslag å ölsk:s hemställan, förklara denna punkt böra förfalla. Hr Printzensköld: Jag kan ej medgifva att allt uti denna punkt innefattar så beskaffade administrativa föreskrifter, att K. M. derom ensam eger att lagstifta.
Den n Januarlk. 67Z sig sjelf, onrzhan ej fattade kännedom af hwad som dac upplästes, men stale! akt yrka Vetz wtlande pä Bordet wvre att, dä detta Betänkande nu legat der allenast en natt, hade man ej haft lid akt läsa och lära känna dest lnmhäll. Herr Grefwe», och LandrMarftalken föreslog derefter att mälets afgörande matte uppskjutas hivNket, Bifölls. Föredrogs ä nyo Allmänna Beswärs, och Oeconomi Utskottets den. pä Bordet kagba Betän ande rörande föreslagen indragning af Westgörha Cavallerie friherre 8»3el von 1-loIIstLi'n erindrade att till detta Betänkande äfwen hörde Utskottets Utlätande rörande Mondenngs Persedlar. I afseende berrä önssade han, att dä de en gäng wore fastställde, ingen förändring deri mätte fä göras. De wänga förändringar som en k-d bortät dlstwir gjorda hade warit Rusthållare till en betydlig kostnad utan att nägot nyttigt ändamäl derigenom wunnitS. Upplästes Friherre Rubens till detta ämne hörande och den 28 Nowember pä Bordet lögde Minona!- Herr Grefwe», scb Eandt,Marstalken. Hwad frägan om Westgölha Cavallerie indrag Ridd. och Ad. Pror. 5 S. ning 6- 8 674 Den n Januari». ning angär, lärer den nu, semke Stats-regleringen, wera under Stare,Utskottets pröfning, och lärer derföre nu derom sinet kunna beslutas, vm icke att detta Betänkande, semke Friherre Oöi. bens Memorial, ttll Stats, Utskottet kunde remitteras.
Reg.F., hvarest endast talades om förslag, sorn kunde återremitteras, med erinran, att Constit.Utsk:s memor. icke innehöll något förslag. Hr Dalman har redan hänvisat till 4g §■ Riksd.Ordn., som sager: ”Återförvisar något RiksSt. ett redan beredt mål ”till vederbörande Utskrs ytterligare utlåt., åligge Utsk. att ”dermed inkomma till det Stånd, som återremitterat.” Här talas icke om förslag, utan om mål i allmänhet, som kunna återremitteras. För öfrigt borde, efter min tanka, hvarje utlåt., i anleda, af en väckt anmärkningsfråga, hafva varit iklädt form af förslag, att antingen låta anmärkningen förfalla eller ock att tili thronen frambära en underd. anhållan, om rådgifvarens entledigande; och om Utsk. begått en oformlighet, måtte väl R. St. icke derigenom hindras att iakttaga deras rätt. Slutligen får jag tillkännagifva, att jag hade väntat, det någon skulle, till stöd för sitt påstående, åberopa auctoriteter, och har derföre gjort mig mödan att utur proltn sedan 1815 års riksdag sammandraga de olika åsigterna, som inom detta Stånd blifvit i denna fråga yttrade. Jag anhåller att få uppläsa detta sammandrag. Hvarefter FIr Cederschjöld uppläste följande: Till ledning för omdömet om Constit.Utsk:s lagliga magt i afseende på anmärkningar, rör:de Konungens rådgifvare, och om RiksStåndens rätt att återremittera Constit.Utsk:s utlåt:n i dylika ämnen, torde jag få meddela ett kort sammandrag af hvad som hos R. o. Ad. derutinnan blifvit vid de föregående riksdagarna yttradt och tillgjordt. Jag skall uti detta ytterst hopträngda sammandrag endast upptaga hvad sora rör formfrågan, Utan ringaste inblandning af de saker, sorn för öfrigt utgjort föremål för discussionerna. Dcu 3o Juni i. in. 355 Den 17 Juli 1815. k.o.au.s • jjrot.
Sedan man t. ex. räknat bort att Norge är en halfö och England-Skottland en ö, att bägge hafva några likheter i belägenheten och icke äro alltför olika i klimat, att engelsmän och skottar äro äfven oafsedt skandinavisk inflyttning besläktade med skandinaverna genom anglosaxerna, att redan gaelisk och äfteråt äfven anglosaxisk och anglo-gaelisk-norrmandisk kultur invärkat på norrmännen, hvilka desslikes i sednare tid påvärkats af engelsk-skotsk kultur och litteratur, likaledes räknat bort direkta inflytelser, som icke äro inafling, från Skandinavien på England-Skottland, skulle det som vid jämförelse af t. ex. Byron och Hamsun äfter denna frånräkning återstår af likhet vara uteslutande att betrakta såsom härstamning af samma folk och möjligen samma stamfader. Hade man tillfälle till fullständig genealogisk undersökning, skulle man genom att följa de bägge släktledningarne finna den gemensamme stamfadern och därigenom styrka riktigheten af den psyko-ethnologiska och psyko-genealogiska uträkning man förut gjort. Att en viss likhet förefinnes mällan dessa bägge författare har åtminstone varit ett af de intryck jag själf haft af Hamsun — det obändiga, trotsiga jagiskhetslynnet, åtföljdt af en viss “gloominess“ och en viss suverän likgiltighet för andras sedvänjor och tänkesätt m. m. torde vara gemensamma drag hos bägge. Man tänker naturligtvis, när man gör denna iakttagelse, på Byrons härstamning från en af Wilhelm Eröfrarens följeslagare. Om jag ej missminner mig skrefs dennes tillnamn “De Burun“, hvilket tänkt med franskt uttal kunde vara en förvrängning af namnet Björn, hvilket ytterligare stärkes af att namnet också kommit att skrifvas som “Byron“, hvilket också låter som en förvrängning af “Björn“. “De Burun“ skulle således, om man antager att “de“ är en kvarlefva äfter ett “fils de“, helt enkelt betyda Björnson, hvilket väl snarare är hemmahörande i Sverige och Norge än i Danmark.
Jag hyser emellertid den oförgripliga åsikten, att myndigheterna böra inskrida för att hjälpa stadens borgare att försvara lif och egendom. – Myndigheterna skola göra sin plikt utan att därom påminnas, det kan grosshandlare Björnberg vara viss på. Men det är lättare att reta upp en folkhop än att stäfja den, det borde stadens borgare besinna, svarade Forselles i retlig ton. Herr landshöfdingen var ingen handlingens man, utan en goddagspilt och elegant fruntimmerskarl, som ej tyckte om att få sitt balnöje afbrutet på detta vådliga sätt. Han hade dessutom aldrig kunnat fördraga Björnbergs familjäritet och påflugenhet. – Är det han där, som skall rapportera? frågade Björnberg, då en uniformsklädd polisgevaldiger visade sig i dörren till förstugan. – Ja, det är gevaldigern, som jag skickat ner till herr Björnbergs hus för att se, hvad som dar tilldrager sig. Stadens öfverkommendant, contreamiralen de Frese, politieborgmästaren Hummel och flera af borgareskapets äldste kommo till för att afhöra rapporten. – En hop mursten, som låg utanför Björnbergska huset, har nyttjats för att inslå fönstren såväl till gatan som till gårdssidan. Jag såg flera pojkar sysselsatta med att slå stenarna i mindre stycken, som de lämnade åt andra för att dessa skulle börja stenkastningen. Man har rifvit ner portarne. Björnberg gjorde en rörelse, som om han velat rusa ner. Politieborgmästaren höll honom tillbaka. – Och fru Björnberg och barnen? frågade herr Hall. – Jag såg till att de blefvo bragta i säkerhet åt gårdssidan, sade gevaldigern, jag bar själf fru Björnberg dit. – Det är bra. Men hvad tänka herrarne nu göra? frågade Björnberg. – Till hvarje pris måste vi skaffa lugn till natten, sade amiralen och drog upp sin stora klocka ur byxfickan. Half nio. Följer bror med? frågade han landshöfdingen, som såg litet tveksam ut. – Naturligtvis, svarade denne och gjorde ett tecken åt sin betjänt, som kastade en vid blå slängkappa öfver sin herres granna uniform och räckte honom den trekantiga hatten.
Jag kan icke annat än i allt förena mig med Gr. Mörner och yrka på bifall till Ulsk:s betänk. Man förlåte mig den anmärkn., att man här synes vilja Den 28 Augusti f. m. 5il utöfva ett stryp-system. Jag vill ej gå längre än att framställa en hypolhes, den nemi. att den dag inträffade, då Staten icke behöfde betala den ifrågaställa garantien, utan att jernvägen gifvit behållning, och att Slaten således linge sjelfva jernvägen med alla dess tillhörigheter för intet. Jag vill nu fråga: vore det rimligt att då sätta en borgen för att vi skola få afträda vår egen tillhörighet lill Slaten, och bifalla en säkerhet dessutom, huru skall det bära sig? Uti ordet ”fullgod! skick” ligger visserligen en stor latitud; men jag får fästa upmärksamheten derpå, att man icke får förutsätta, att de personer som fä sig updraget att förätta besiglningen, ej skola upfylla sin skyldighet. Icke kan det vara meningen att banan, då den afträdes, skall vara i samma skick som da den till begagnande öpnas, vare sig till skenor, broar eller allt annat, ty i fall inom 5 år (öre afträdandet nya skenor t. ex. blifvit inlagde, skall väl då ersättning lemnäs derföre att skenorne vid detta tillfälle icke äro nya? jag tror derföre att det är tillräckligt, att de personer, som besigtiga vägen, se efter alt allt är i fullt brukbart skick, och anhåller om bifall lill Utsk:s förslag. Hr Printzensköld, Carl: Upställningen af hela denna punkt vittnar på det tydligaste om den hast hvarmed StalsUtsk. måst behandla detta ärende, ty när man genomläser den, finnér man genast flere högst väsendtliga brister i afseende på formen hvarunder banan skall till Staten öfverlemnas. Den första bristen är den som Gr. Lagerbjelke omförmält, alt nemi. intet finnes stadgadt ronde det skick i hvilket jernbanan skall befinnas vid afträdandet. Väl är det sanni att i 4:de punkten stadgas, alt jernvägen skall oafbrutet hållas i ändamålsenligt skick; men oaktadt allt hvad Gr.