Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„Stats-Utstotlet tillstyrkt; Sä winnes berörde än„damäl och förmodeligen erforderlig tillgäng till godtgörande af flere under loppet af den sistförflulne „riden päkomne oberäknade Utgifter, säsom wida ,större kostnad i och för Fredö - underhandlingarne „och Freds-Werkers afftukande an som kunnat för„utses, kostnaden som atföljk f. d. Konungens och ,Desi Familles afresa, och utrustningen af Örlogsfartyg för desi öfwerförande till Tyffland, sami „kostnaden till Hans Kongl. Höghets ThronföljarenS „emottagning och hitkomst m. m. sä att ingen af „deste utgifter mä falla innewarande ärs Stat „till last, eller rubba den deröfwer författade cal» gulen., „Skulle hwad näppeligen är att förmoda till„gängen sträcka sig längre, sa kvmmrr Afwerssottet „att tillfalla innewarande ärs Stat, hwilken ofelbart „deraf blifwcr i behof., „Enär Banguen uphörde med desi Werks bi„iräden till kriget, paräknades inkomsten för öfwer, ,blesne Proviant-persedlar, som borde försäljas, sä„som Len hufwudsakeligasie, till återstående löpande utgifters bestridande., „Freden med Ryssland war dä afstutad, och „ctt ffyndsamt Freds-ftut med Dannemark förwänta„des; Men dä dermed utdrogs pä tiden, som mälstäde, art cn del af Södra och Wästra Armeerne „mäste underhällas pä Fäll-star, reqvirerade och er - Ben § Februari!. sr? holt Krigs-Förwaltningen 242,200 Rrd. af ser^ „stildke medel, same bestridde andre löpande krigs„utgifter, med de under tiden, till slutet af sörledet „är, efter uppgift inflytande någre och 50,000 R:S; ,för försälde Proviant-persedlar.-^
Herr l^lannerliamm, fjotrsn, .Häradshöfding 88 — N.o 1889. ^ult von 8teijern, D. 8., Major 85 — N:o 1988. Herr ^6Ierlxarro, Larl, Eam ccltie - Räd 86 — N.o 2199. Herr Lergtteät, Lric, CancellieRäd 88 — Högloft. Ridderffaper och Adeln ätjkildes kl. ett qwart till 2 om natten. In piöein protocolli 6. 8ilverliolxs. Ons - Den 2! Zebrukrii. 965 Onsdagen den 21 Februarii. Plenum kl. 9 förmiddagen. Uplästes följande: Riksens Högloft. Ständers Bewillningssamt Allmänna Beswärsoch Oeccncmie-Utstorts Betänkande, angående Post-Inrättningen i Riket. Wid den öfverläggning, som i detta ämne hos Utskotten upstätt, i anledning af följande frän Riksens Högloft. Ständer till Utskottens handläggning öfwerlemnade handlingar, neml.: 1:0 P^otocolls-Utdrag frän det Hederwärda Bonde-Stänvet och Högwördiga Präste-Sländet af den 21 och 29 Augusti sistlidet är, och 2:0 Wällvfl. Borgare-Ständels remisser, under den Z September, 12 October och den 16 December 1809 af Herr Bruks-Patrvn Ebersteins samt Herrar Borgmästare »olms och Le-elH Memorialer, har det warit Utskottets sorgfälliga bemödande, att noga öfwerwäga de anmärkningar svin deruti emot postwäsendets närwarande stick äro gjorde, samt de förslag list förbättringar i ett eller annat afseende, hwilka blifwit afgifne.
M. inkomma med en i allmänna ordalag hållen underd. framställning i ämnet, K. M. sannolikt skulle tveka att öfver »delningsgrunden» yttra sig, innan R. St:r hade kommit i tillfälle att noggrannt taga detta speciela ämne i öfvervägande. I motionen framställes dessutom en önskan om eu helt och hållet ny organisation af landtmäteriväsendet. Om äfven tiden skulle medgifva de Utsk:s-ledamöter, som nu finnas i de 3:ne Utsk:n, att egna tillräcklig uppmärksamhet åt denna fråga, så är det dock att befara, att, då Utsk:n icke blifvit tillsatte med fästadt afs:de å personernas kännedom om skiftesärendena, de skulle sakna tillräcklig sakkunskap i ett sådant ämne. Det kanske då vore bättre att utse särskilta personer, som hade erfarenhet dels såsom egodelnings-ledamöter eller landtmätare, dels såsom jordegare, der skiften skett. Motionärens hufvudsakliga syfte synes dock vara att erhålla en omarbetning af landtmäteri-taxan. Detta är för sig en ganska kinkig fråga. Särskilda komiterade hafva varit förordnade att utarbeta den landtmäteritaxa, som 1857 blifvit af K. M. utfärdad. Del är egentl. för att möjligen afhjelpa en olägenhet, som måste fortfara till dess en väsendtlig förändring sker, dels i skiftes-författningarne, dels i landtmäteri-taxan särskildt, som jag nu har begärt ordet; och måste jag dervid tillkännagifva att jag tyvärr hört så mycket klagomål mot den sednare anföras, att jag tror det de icke kunna vara ogrundade. Man klagar i allmänhet deröfver att, enl. taxan, skiften blifva för dyra, och jag har t. o. m. hört af landtmätare, att icke allenast skiften derigenom förekommas, utan äfven att de i framtiden skola blifva ännu färre; och vore det nu egentligen blott sådane landtmätare, hvilka låta ackordera med sig, eller vöre kända för utmärkt skicklighet, som anlitades.
Decanus undergånget för”hör ådagalägga tillräckliga kunskaper, jör J’att med nytta kunna begagna vissa delar 3,af den Academiska undervisningen Yid sådant förhållande och då Ridderskapet och Adeln af ofvan införde förteckning å de kunskapsgrenar, hvaruti, enligt LäroverksCommitteens förslag, godkänd kunskap skulle erfordras, för undergåendet af egentlig Student-Examen, lärer inhämta, att, om än . derifrån undantages de gamla och moderna språken, vilkoren af ett slikt mått af kunskaper i t. ex. Philosophi, Theologi för dem, hvilka söka iYdW«g,yStipendier, skulle blifva vida strängare, än icke allenast hvad LäroverksCommittéen ansett nödigt för 336 Den ii Mars e. m. dem, som vid Universiteterna vilja studera , ”de produktiva yrkena,” utan ock hvad som för närvarande finnes stadgadt för competencen till de Academiska Stipendierna; hvaraf jemväl torde inträffa, att Ridderskapets och Adelns beslut, angående inrättandet af ifrågavarande NäringsStipendier, skulle, i saknad af Sökande, som underkasta sig dylika vilkor, varda de facto eluderadt; alltså, och ehuru Ridderskapets och Adelns beslut i afseende å de ofvan stadgade Stipulalionerne för competencen i Kunskapsprof, för "dem sorn söka NäringsStipendier, icke nu lärer kunna till sin grund upphäfvas, har Utskottet likväl, i anseende till LäroverksCommitteens obestämda förslag i dessa hänseenden, och enär detta förslag icke ännu är i behörig ordning antaget, ansett sig ega anledning till den hemställan att, med bibehållande af de i LäroverksCommitteens förslag till fordringar för StudentExamen samt Ridderskapets och Adelns ifrågavarande beslut lagde grunder, den ifrågavarande femte punkten i Reglementet för NäringsStipendierne må erhålla följande lydelse.
Där fanns ingenting sökt eller uppstyltadt hos henne; det var helt och hållet den bildade värdinnan, som i sin egen salong sökte bereda sina gäster en treflig afton. Och så följde musik, sång och uppläsning af idel muntra saker. En lärare uppläste ett lustspel; efter dess slut kom fru L. bort till mig. » Det där var ett dåligt val, tyckte ni väl? » sade hon, och jag medgaf, att hon träffat min tysta tanke. » Ja, och däri har ni rätt; det är styggt och dumt att håna och karrikera något särskildt stånd, » tillade hon. Och jag tänker, att den ifrågavarande uppläsaren fick sig en lektion i det passande och tillbörliga af henne. Under dessa sammankomster sörjdes alltid för, att slutet af aftonen egnades åt lekar och ringdansar, så ock denna kväll. Inom några minuter voro alla bänkar och stolar röjda ur den stora salen, och hela den ofantliga människoskaran böljade par om par i en liflig promenadpolonäs. » Tilltror ni er att leda lekarne? » frågade ordföranden en låDg ljushårig seminarist, och han åtog sig detta. Helt säkert fanns här folk af äfven de nedre samhällslagren, men en handklappning af denne yngling stannade eller satte i gång de olika jullekarne med en sådan precision, som om hela programmet varit noga inöfvadt, och som om paren varit tio i stället för några hundra. » Här finnes en massa af våra socialister, » sade fru Luplau till mig, » och medlemmarne af Kvindelig Fremskridtsforening ha med all flit sökt att sätta sig i förbindelse med just dem för att få in en ny drifkraft i denna rörelse. » » Hvilken då? » » Människokärleken.
Och jag lyfte åter min ögon upp, och såg; och si, der voro fyra vagnar, som gingo ut emellan tu berg; och bergen voro af koppar. För första vagnen voro röde hästar; för den andra vagnen voro svarte hästar; För den tredje vagnen voro hvite hästar; för den fjerde vagnen voro brokote, starke hästar. Och jag svarade, och sade till Ängelen, som med mig talade: Min Herre, ho äro desse? Ängelen svarade, och sade till mig: Det äro de fyra väder under himmelen, som utgå, att de framträda skola för honom, som råder öfver all land. Der de svarte hästarna före voro, de gingo norråt, och de hvite gingo efter dem; men de brokote gingo söderåt. De starke gingo, och drogo omkring, så att de foro igenom all land; och han sade: Går åstad, och drager igenom landet. Och de drogo igenom landet. Och han kallade mig, och talade med mig, och sade: Si, de som norråt draga, de låta min Anda hvilas i nordlandena. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Tag af fångomen, nämliga af Heldai och af Tobia, och af Jedaja; och kom du, på den samma dagen, och gack in uti Josia, Zephania sons hus, hvilke af Babel komne äro. Men tag silfver och guld, och gör ([två]) kronor, och sätt dem uppå Josua, dens öfversta Prestens, hufvud, Jozadaks sons; Och säg till honom: Detta säger Herren Zebaoth: Si, der är en man, som heter Zemah; under honom skall det gro, och han skall bygga Herrans tempel. Ja, Herrans tempel skall han bygga; han skall bära skruden, och skall sitta och råda på sinom stol; skall också vara en Prest på sinom stol, och der skall frid vara emellan dem båda. Och kronorna skola vara Helem, Tobia, Jedaja, och Hen, Zephania sone, till en åminnelse i Herrans tempel. Och de skola komma fjerranefter, som uppå Herrans tempel bygga skola.
Följaktligen kunna endast de låntagare, som varit i tillfälle att före slutet af år 1844 i föreskrifven ordning lyfta och använda sina lånesummar, påräkna desammas räntefria innehafvande under den i E. K. M:s nådiga proposition uppgifna tiderymd af fem år. Alla öfriga till dylika lån berättigade personer inom nämnda stad, eller alla de tomte-egare, som af en eller amian orsak icke under sagda års lopp kunnat utbekomma sina andelar af lånemedlen, mäste deremot, så vida icke det härom meddelade stadgande skall till förmon för desse låntagare förändras, åtnöja sig med en kortare räntefrihet. Då nu dessutom härtill kommer, att, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, liela den af E. K. M. till byggnadslån i nåder anvisade summa, uppå derom gjorda ansökningar, under vårtiden och sommaren 1844 blifvit tili byggnadskommitteen utlemnad, samt antagas kan, att tillfälle till förräntande af den del af dessa medel, hvilken är afsedd att användas till det nya rådhusets uppbyggande, hvarken saknats eller lemnats obegagnadt under den längre tid, som, efter hvad redan vid lånemedlens uttagande kunde förutses, komme att förflyta, innan den tomtplats, hvarå denna byggnad skulle uppföras, blef härtill disponibel, hafva Rikets Ständer funnit den inträffade tidsutdrägten med nyssberörda lånebelopps användande för det dermed afsedda ändamål icke utgöra något tillfyllestgörande skäl att för samma belopp medgifva en förlängd räntefrihet och betalningstid, hvadan Rikets Ständer icke kunnat bifalla den föreslagna förändringen af de betalningsvilkor, som för ofvannämnda byggnadslån blifvit af E. K. M. nådigst fastställda.
St. äfven inkomma med utlåtande, ronde förbättrade fängelseoch corrections-anstalter, i enlighet med blifvande criminal-lag och tidens kraf; och 2:0 att under tiden, samt intilldess en ny ordning i detta hänseende kan komma att antagas, strängare lagar, än som hitintills varit fallet, må stiftas för de inom Riket varande särkilda corrections-anstalter. Jag vågar i detta hänseende föreslå: 1:0 att hvarje fånge, insatt eller fängslad för bevisadt eller erkändt och afdömdt brott, vid minsta försök att ur fängelset eller dess område rymma — om han ej genast på tillrop af vaktkarl, eller den som med hans bevakning har befattning, återvänder eller stannar — saklöst må skjutas eller nedhuggas, samt att han, då han gripes efter flykten, Den 8 Februari. må så vä! med svårare fängsel beläggas, som med tjenlig extra judiciel bestraffning afspisas; 2:0 att förrymd fånge, eller förbrytare, hvilken sätter sig till motvärn, då lian ertappas oell skall häktas, må ansvarslöst nedhuggas eller skjutas; 3:o att correctionist eller fästningsfånge, som inom inrättningens eller fästningens område våldsamt förgriper sig emot befäl eller bevakning, dömmes efter krigsartiklarna, och att straffet tillämpas genast; 4:o att för ringare oordningar inom dylika anstalter Commendant, i samråd med dertill utsedde personer, må äga att dömma till extra-judiciel bestraffning af prygel; 5:o att ingen correctionist eller fästningsfånge kan för, inom dylikt fängelse-område, begånget brott, af hvad beskaffenhet det än vara må, dragas för annan domstol; ulan att nämnde brott inom fästningen eller corrections-anstalten af behörige dertill förordnade personer afdömmes och afstralfus efter krigsartiklarna i de fall , der de äro tillämpliga, och i öfriga fall efter samma grunder, som soldat skolat dömmas och straffas, 0111 han begått brottet. 6:0
De vid ett eller annat tillfälle gjorda plumpa angreppen hafva icke blott helt och hållet förstummats, utan under k o - nungens tvååriga uppehåll å slottet L o o har drottningen uppnått en verklig popularitet. * * Hvad framtiden kan bära i skötet för det barn, till hvilket ett helt folks förhoppningar lita, är ej godt att sia. Skall hon bli en herskarinna ej blott öfver millioner själar, utan ock öfver millioner hjärtan? V i veta det ej. Men ett kan visst sägas: får det bästa af hvad sann kvinlighet heter ans och utveckling hos henne, kan hon med de starkaste vapen, som äro människor gifna, en gång gå ut till lifvets allvar. Och att så måtte bli — därtill förhjälpe henne alla ädla kvinnors bästa tillönskningar. Ämbetet att vara husmoder. Af Helena Nyblom. (Slut fr. föreg. n:r.) » PJ|lla dessa sysselsättningar, som upptaga många timmar, voro nödvändiga på en tid, då man ej kunde köpa någonting färdigt, utan husets kvinnor själfva måste spinna och väfva, brygga och baka, och dock funnos på den tiden högt bildade kvinnor, som icke blott voro duktiga tläl * Att det finns tider, då barnen äro små eller sjuka, då en mors hela tid tages i beslag, kan ju ingen motsäga, men man måste också erkänna, att det skulle vara en högst onaturlig och simpel kvinna, som skulle längta från sitt sjuka barn till någon som helst favoritsysselsättning. — Lifvet är alltid det viktigaste, studierna det näst viktigaste. Men till sina studier kan en husmor i de flesta fall också skaffa sig tid. Männen och specialisterna ha visserligen den fördelen att med odelad ro kunna hängifva sig åt sitt arbete och egna sin mesta och bästa tid därtill, men sä löpa de också den faran, att deras mycket enformiga arbete lätt tröttar och förslappar dem och ger dem leda vid just denna deras allt upptagande sysselsättning. Hur ofta träffar man icke t. ex. en musiker, så utledsen vid musik, att han riktigt med förskräckelse undviker alla musikaliska prestationer. Musiken har blifvit hans nödvändiga födkrok, och poesien har gått af den, liksom af så mycket annat, som från frihet har blifvit till tvång. Likaså kan jag icke neka, att det att vara skald till profession måtte vara en mycket tryckande uppgift.
Alik. till Exp.-Utsk. den 13 Sept. 1860, kl. 6 e, m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande Konstitutions-Utskottets uti Memorialet N:o 58 afgifna förslag till ändring i 14 § 4 och 5 momenten Riksdags-ordningen, Vid föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 58, innehållande förslag till ändring i 14 § 4 och 5 momenten Riksdags-ordningen, har, enligt hvad Utskottet delgifne utdrag af samtlige Riks-Ståndens protokoll för den 18 och 22 nästlidne Augusti utvisa, samma förslag blifvit af Ridderskapet och Adeln antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; af Preste-Ståndet förkastadt, samt af de tvänne öfriga Stånden till Utskottet åter hänvisadt: af Borgare-Ståndet, som förklarat sin gemensamma tanke vara, att följande ord borde ifrån 14 § 5 momentet Riksdags-ordningen uteslutas: ”Och må ingen å denna ”längd upptagas, som icke, minst tre år före den dag, då Riksens Ständer, enligt ”Riksdagskallelsen, skola sammanträda, varit Bruksegare i riket, eller der idkat annan ”sådan näring, som hörer till förädlingen af Mineralrikets produkter”; och af Bonde-Ståndet, för den händelse att Utskottet kunde finna någon ändring i berörda förslag blifva erforderlig med anledning af Ståndets, angående Memorialet N:o 57 fattade beslut. Dä Utskottets förslag således blifvit förkastadt af Preste-Ståndet, men hufvudsakligen godkändt af de tre öfriga Stånden, bland hvilka Ridderskapet och Adeln antagit förslaget oförändradt, samt Borgareoch Bonde-Stånden, utan att mot sjelfva förslaget framställa någon anmärkning, ifrågasatt ytterligare förändring uti ofvannämnda grundlagsrum; så förefinnes emellan Riks-Ståndens beslut oförenlig skiljaktighet, hvilket förhållande Utskottet får till Riksens Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt, anmäla. 4 Konstitutions-Utskottets Memorial IV:o 63.
Län nu gällande persedel-förteckning, hvarvid dock förenkling kan komma att vidtagas, med anledning af den framställning i ämnet, som Rikets Ständer torde lä vid nästkom-N mande Riksdag genom Kongl. Proposition förevänta;” samt uti 9:de punkten, (pag. 10) i stället för orden: ”rättesnöre för både spanmål, smör, hö och halm,” skulle införas: ”rättesnöre för de persedlar, till hvilka räntornes beräknade värde blifvit förvandladt.” Preste-Ståndet har beslutat, att Rikets Ständer skulle till Kongl. Maj:t ingå med en underdånig skrifvelse af det hufvndsakliga innehåll, sorn utgör motiven för Utskottets förslag 1 utlåtandet och i hvilken skrifvelse Rikets Ständer förklara, det de hålla före, att en förändring i ofvanberörde afseende skulle i framtiden lämpligen kunna beslutas, under iakttagande af de i i:sta till och med io:de mom. af Utskottets förslag framställda liufvudgrunder, men att Rikets Ständer, i anseende till omöjligheten att i en så genomgripande och på olika locala omständigheter beroende fråga, utan närmare utredning, besluta för hela Riket lämpliga föreskrifter, tillika i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder höra samtelige räntegifvare Länseller Districtvis, huruvida de önska att, på ofvannämnde vilkor, räntor och krono-tionde för framtiden i contant erläggas; hvarefter och derest Kongl. Maj:t, efter Kammar-Collegii och vederbörande Läns-StyrelBih. till R. St. Prot. 1846, 4 Somt / Ajd. 2 Band. Si Haft. I 1 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 32/}- sers hörande, så för godt finner, Nådig Proposition i ämnet torde blifva till Rikets näst sammankommande Ständer öfverlemnad.
Tå grund af hvad sålunda i ena och andra hänseendet blifvit a lafö rd t somt då tv&nne Rsfcs-Stånd lem nät bifall till Utskottens Betänkande K:ö 53, ansa Utskotten sig nu ej böra detsamma frångå i samtlige bärof» VUt 'Upptagne punkter. Hvad deremot särskildt beträffar Riksdags-Fullmägtlgen Gusti/ Sermhard Appelqvists yrkande att» vid co-mmendcringar af Blekinge Läns Båtsmans-cotnpagnier, samlingsplatser måtta för båtsmännen utsättas vid hvsvjc gästgifvaregård på dea väg, der de framtåga, sä tro visserligen Utskotten, i enlighet med hvad i det återremitterade Betänkandet kärar» redan blifvit anförd t, att, på sätt förut egt runi, nödiga och nyttiga förändringar af de uti detta fall j Maude föreskrifter torde lämpligast både kunna S atssamt Allm.
Ridderskapet och Adeln blifvit hemstäldt, om icke, då Allmän Hushållning, Indragning och Besparing fordras för att återföra stadga i de rubbade Penningeförhållanden, samt Talemäns-Tafflarne, sorn ut. gjorde en ej obetydlig del af Riksdagskostnaderne icke voro af någon nödvändighet eller nytta, utan för Talemännen kunna vara besvärande och tidsspillande, Riksens Ständer^ funne lämpligt stadga, att denne del af Riksdagskostnaderne för kommande Riksdagar inskränktes till blott StåndsKlubbarne, och att all Taffelhållning för framtiden borde försvinna; Äfvensom hos Wällofl. EorgareStändet Herr Jac. Linström yrkat: Att då Medel erfordrades till åtski 1 lige Statens behof, rnen tilfgångarne ej lära vara så tillräcklige, som Riksens Ständer önskade, för att dem upfylla, inga StatsMedel vidare må anslås till Tafflars och dermed gemenskap egande Utgifter, helst de Medel, sorn dertill användas, vöre de minst nödvändige, samt blefve de mest StatsUtsk. Betänkanden. 59 tryckande Nationen genom Bevillning skall erlägga, samt tiden nu förmodades vara inne, att för alltid bestämma, det TaffJar under Riksmöten indragas; Och har Herr Linström derjemte äskat en detaillerad fördelning af de 20,000 8;d i mänaden, som till nuvarande Riksdagskostnader blifvit foreslagne, pa det inhämtas mätte, huru stor Summa som till Tafflarne ätgär. StatsUtskottet, till hvars yttrande denna fråga blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt af Wällofl. BorgareStåndet remitterad, får härvid uplysningsvis anföra:
Men då ConstitutionsUftkottet kommit med en hel ny theorie; då det antager en skillnad emellan verkliga Grundlagsförändringar och tillfälliga Grundlags modijicationer\ då det låtit oss ana möjligheten utaf, att, från de förbindelser, i hvilka Sveriges Konungar ingått, och som skola gälla man efter man, undantag för personer skulle kunna göras, så får jag säga, att det år just dessa ideer, hvilka hos mig födt betänk* ligheter. Jag hemställer till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om vi kunna stå till svars för Nationen och för efterkommande att hafva tillåtit uppställandet af en sådan theorie; om vi kunna stå till svars inför våra egna samveten, att hafva medgifvit, att från en Grundlag, som både Konung och Ständer besvurit, undantag för personer skulle få äga rum. Jag vill ej sträcka min blick in i framtiden; men skulle det komma i bruk att omedelbarligen i Stånden besvara Kongl. Maj:ts nådiga propositioner, utan att på sått som RegeringsFormens 56 §. föreskrifter, proposition till bi - Deri 19 Marth. 543 fall eller afslag framstålles på ett från Utskott kbmmet förslag till svar; huru lått skulle icke öfverraskningar kunna åga rum; huru lått skulle icke Ständerna i ett obevakadt ögonblick kunna ge bort cönstitutionen. Jag har påkallat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Jag har fredadt mitt samvete. Jag lågger på Ridderskapets och Adelns samvete om dess eftergifvenhet skulle medföra vådliga följder. Men än en gång hemställer jag om ej Ridderskapet och Adeln skulle vilja återremittera Utskottets Betänkande, med anhållan att Utskottet bestämdt må såga om det tillstyrker Ridderskapet och Adeln att bifalla É.ongl. Maj:ts Nådiga Proposition. Friherre Taranget, Henning, och Grefve Horn, Claes Fredricf förenade sig med Grefve von Schverin; Herr von Hartmansdorff i Augiift:
Bolags och Malmö f. d. Diskontverk , — 6 1 8 — b. 25 Jan. b. 25 Jan. b. 28 Jan. b. 25 Jan. » af åtskilliga från Lånekontoret i Götheborg utgifna Diskontlån m. m — 6 1 12 — b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. » af 4 från Lånekontoret i Malmö utgifna Diskontlån — 6 1 23 — b. 11 Mars b. 15 Mars b. 8 Mars b. 11 Mars » af 11 fr. Banken utgifna Odlingslån — 6 1 27 — b. 15 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars Register nfv. Bih. t. R. St. \ — 2 — CD ® 3 B crq CZ3 i”1 Z.y Ul p 3 > Hi CD S CD s & 2 o Bh <r+- b' 2? Pr1 p Eiks-Ståndens Beslut. 00 ? B. CD 5* hi < pj ö B-i P er? co A. co p S-’ B* Oi? B 3’ CT? H. p P B B PPj CD CD ‘ p. po ® dq' cd CO e c-tRidd. o. PresteBorgareBondeN:o Sid. Adeln. Ständet. Ständet. Ståndet. N:o s Afskrifning: af Statsverkets fordran . för Norrbottens oell Wester1 , bottens län meddelade undsättningar '■ 4 1 97 b. 17 Maj b. 29 Apr. b. 27 Apr. b.. 28 April » af ett i Banko-Diskonten af nu aflidne J. E. Borin upptaget lån » af f. d. Fabrikören P. C. Dahl6 1 16 b. 11 Mars b. 15 Mars b. 8 Mars b. 11 Mars ströms skuld till Banko-Di, skonten ___ 6 1 58 b. 13 Sept. h. 13 Sept. b. 13 Sept. b. 9 Sept.