Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hos Rikets Ständer förekommit fråga derom, att staden Falkenberg, som, till mehn för sig och nästgränsande orter, saknade slapelrält, måtte af en sådan rättighet komma i åtnjutande, hafva, till stöd härför, följande förhållanden blifvit framställda: att nemligen Falkenberg, med läge vid ett utaf Hallands större vattendrag, Etra elfven, på blott 1,500 alnars afstånd från dess utlopp i hafvet, vore närmaste staden intill 24 af Hallands läns socknar, eller omkring |:del af länet, jemte angränsande delar al Westergöthland och Småland, hvadan en betydlig befolkning såmedelst komme i lillhälle att med största möjliga fördel afyttra sina produkter och, jemförelsevis, (ill lika billigt pris, som under enahanda förhållanden annorstädes i Sverige, erhålla sådana förnödenheter, som måste till Riket införas; att odlingarne i Halland under de sednaste åren varit jemförelsevis större än i någon annan af Rikets södra provinser, så att spamnåls-exporten borde inom ej långt aflägsen tid blifva betydlig, helst redan under nuvarande för sjöfarten Irån Falkenberg mindre gynnande omständigheter utförsel af råg och potäter egde rum; att, då större och bättre skogar i vestra Småland och Kinds härad af Elfsborgs län, äfvensom i Halland, lågo närmare eller ej längre aflägse från Falkenberg, än från Halmstad, hvarest en ansenlig handel med trävaror utgjorde föremål för sjöfarten, skulle, om hamnen i Falkenberg försattes i sådant skick, att den betryggade för de ofta inträffade sjö-skadorna, en betydligare handel med förädlade skogsprodukter snart derstädes uppstå: att i Falkenberg redan funnes anställd en Tullkammare-löreståndare, äfvensom flere af Tull-statens lägre tjenstemän och betjening vore i staden eller nära der - 142 Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N.o 68. intill stationerade; samt att staden Stoge sig fullgöra de skyldigheter, som för erhållande af stapelstads-rätten kunde föreskrifvas.
Den nästan fullkomliga bristen på föresyn vid väl skötta herregårdar — en föresyn, som i rikets mellersta och sydliga delar öfverallt står till buds — äfvensom saknaden hittills af en landtbruksskolas välgörande undervisning få dock icke lemnäs ur sigte vid en jemförelse mellan Jemtland och andra orter; och fullt rättvist utförd skall, enligt min tanke, jeinförelsen icke heller i förevarande hänseende utfalla till Jemtlands nachdel, oaktadt så ofantligt stora förändringar än äro att önska och förvänta. Tab. N:o 3. Om antalet vinterfödda kreatur lemnar tab. N:o 3 upplysning; och i det föregående är redan i allmän het redogjordt för höafkastningens större eller mindre ymnighet under hvartdera af de år perioden omfattar, likasom för de qvantiteter spanmål och potatis, som uppgifvits hafva år 1860 blifvit på kreaturen utfodrade, men antagligen vida understiga verkliga beloppet. I regeln torde med skäl kunna sägas, att fodertillgångarne, äfven om de uteslutande användes till underhåll af i och för jordbruket erforderliga dragare samt de befintliga ladugårdarne, icke fylla beliofvet af riklig utfodring; hvarföre visserligen med god hushållning öfverensstämde att minska kreaturens antal. För de långa och tunga transporterna måste emellertid ett eljest öfverflödigt antal hästar underhållas, och skogsafverkningen tager derjemte i anspråk betydlig dragkraft. Det är dock alldeles uppenbart, att genom myrutdikningar och deraf härflytande betydligare odling af gräsväxter icke allenast det nuvarande kreatursantalet, utan ett vida större skulle kunna rikligen underhållas. Redan i det skick, hvari ladugården nu befinnes, lemnar den, oaktadt omförmälda missförhållanden, icke blott produkter, motsvarande länets behof, utan ock öfverskott för afsättning såväl till andra inrikes orter som till Norge. Enligt de till Hushållnings-sällskapet för år 1860 inkomna upplysningar, torde dessa öfverskott kunna antagas hafva det året utgjort omkring 800 hästar, 270 oxar och tjurar, 1,560 kor, 600 ungnöt, 270 Tab. Litt. B. Markegång spriser å nedanstående sädesslag. År.
Mycket fukt sades råda i detta gamla hus, men vi tro för vår del, att de många tårar, som ofta runno nedför dessa nakna väggar, grätos af det gamla husets fordna larer och penater, som nu sågo så högst litet af hvad de fordom sett, icke mera hörde jagthornet ljuda och frustande stridshästar stampa och skrapa på borggården, eller sångerne, som ledsagade dryckeshornet kring laget, eller sköna fröknar, som trippade i korridorerne, och djerfva, stolta riddare, som gerna mötte dem, och kärlek och bardalek och sång och strängaspel, som fordom genljödo inom dessa murar. Nej, allt sådant lyssnade de nu förgäfves efter och gräto kanske mången tår öfver det ofoget, att låta det enda minne från fordomdags storhet, som ännu fanns qvar, ännu fortfarande sitta och storljuga öfver porten, nemligen de i sten väl och sirligt huggna Creutz’ska och Natt-och-Dag’ska vapnen, hvilka husets nuvarande innevånare dagligen gingo liknöjda förbi, icke anseende dem annat än som en vanlig dörrsirat. I ena ändan af detta stora hus hade patronen sina rum. Han gick der nu, på denna trettondagsmorgon, i nattrock, broderade tofflor, rökmössa och en stor sjöskumspipa, ur hvilken väldiga rökhvirflar utgingo, men som snart styrde kosan upp till det höghvälfda taket, från hvilket några förfärliga passagerare ur Gamla Testamentet hånfullt grinade mot honom. Ett moln låg öfver patronens panna, ty äfven han hade ett sorts samvete, fast det i vissa fall ej var stort större än en ärt. Men äfven en ärta kan svälla och gro, och låta jorden omkring sig deraf spricka, och äfven patronens ärtformiga samvete kände sig i dag trängas och betyngas af något. Men slutligen utblåste han ett rökmoln, större än något af de föregående, och sade eller tänkte: «Pah! Hvad kan man icke godtgöra med pengar, helst bland sådant folk.» Och härvid gick han fram till sin byrå, drog ut sin penninglåda, framtog en rätt vacker summa för att – såsom man fordom kallade det:
Oriktigheten af den föreslagna löneregleringen framstår ännu bjertare, om man antager att Utsk:s hemställan i nästföljande punkt leder till åsyftad verkan, ty i sådant fall skulle en stor del af de Sekret, i Svea HofR:t för det närvarande tillkommande sportler honom frångå. Skälet för nedsättning af denne tjenstemans lön tinder hans vederlikars i de andre HofR:ne skulle i en slik händelse till en betydlig del förfalla, och det kunde hända, att den HofR:sSekret. som hade de mesta göromålen, finge den minsta lönen för sitt arbete. Jag vill icke antaga att något sådant varit åsyftadt och föreställer mig att om StatsUtsk. försättes i tillfälle att taga i öfvervägande de skab jag nu tagit mig friheten framställa, detta Utsk. skall söka att bereda rättelse i de anmärkta missförhållanderne På grund häraf får jag hos Hr Gr. o Landtm, vördsamt anhålla om propos. å återremiss af dénna punkt. Hr Printzensköld: Jag anser mig ej böra afgifva något bestämdt yttrande angående de föreslagne HofR:sSekret:elönerna, enär jag icke eger tillräcklig kännedom om beskaffenheten af deras göromål; men jag får dock förklara, att jag är öfvertygad derom, att hvad hr Carlesson rörande desse tjenstemän anfört är med sanna förhållandet öfverensstämmande, och således bör föranleda till en återremiss af denna del utaf punkten. Hvad deremot AdvokatFiskalerne i våra HofR:r beträffar, så tilltror jag mig, såsom sjelf innehafvande en dylik befattning i ett annat verk, kunna bedöma beskaffenheten af desse tjenstemans göromål. Jag anser mig då skyldig att förklara, att det synes mig vara orättvist, att man vid löneregleringen fästat så stort afseende å de med desse tjenstebefattning™' förenade sportler. Man bör nemi. besinna, att desse sportler äro ganska tillfälliga, så att de det ena året kunna vara temligen betydliga men deremot det andra året reduceras till föga eller intet.
Med stöd af hvad dessa Tabeller innehålla och i betraktande deraf, att så väl de af Rikets Högloft. Ständer redan antagne bevillningsgrunder i allt hvad som har väsendtligt inflytande på bevillningens belopp, öfverensstämma icke allenast med de, hvilka vid senaste Riksdag blefvo beslutade, utan jemväl kunna anses utgöra en fortsättning af de grunder, hvilka vid 1828 års Riksdag af Rikets Ständer fastställdes, samt med fästadt afseende derå, alt skatte-beloppen, med de få undantag, som Tabellen Litt. C utvisar, äro enahanda med hvad nu gällande Bevillnings-Förordning innehåller, och i den säkra förmodan, att de af Rikets Höglofl. Ständer bifallne lindringar uti bevillningen, utöfver hvad i83o års Förordning innehåller, fullt motsvaras af de utaf Utskottet i detta Betänkande tillstyrkte Bevillnings-Utskottets Bet. N.-o Sj. a 3 förhöjningar, tror Utskottet sig ega folia skäl för den öfvertygelsen, alt förutnämnde Summa 2,301,690 R:dr, med säkerhet, till följd af här före slagna beskattning, kommer alt inflyta. Likväl, för alt sätta Rikets Högloll. Ständer i tillfälle att närmare bedöma giltigheten af Utskottets här anförde åsigt, får Utskottet äfven framlägga följande calcul till Inkomst-beräkning af allmänna bevillningen. Calcul. Af allmänna bevillningen bar enligt Tabellen Litt.
Sedan denna öfverläggning med Konungens Ombud blifvit hållen, togo Fullmäktige under pröfning de af Generalkonsul Heinemann ingifna låneanbud, dervid Fullmäktige, med fästadt afseende på de af Herr Stats-rådet Gripenstedt meddelade upplysningar och den af honom antydda förhoppning om en möjligen snart inträffande fredlig uppgörelse af de politiska förvecklingarne, funno sig icke böra antaga det gjorda anbudet, sådant det nu blifvit framställdt, hvaremot Fullmäktige förbehöllo sig att, om de dertill funno sig föranlåtne, framställa ett kontraförslag i anledning af det sednast ingifna anbudet, och öngo Deputerade, vid Fullmäktiges nästa sammanträde den 18 Februari, uppdrag att upp göra och föreslå de hufvudgrunder, som med hänsigt till lånet under nuvarande tidsomständigheter och öfriga förhållanden skulle kunna å Riksgälds-kontorets sida antagas eller erbjudas. Vid Fullmäktiges sammanträde den 25 Februari anmälde Ordföranden, att han från Generalkonsuln Heinemann mottagit ett alternativt anbud, nemligen antingen: a) »att öfvertaga ett 4 1 procents lån till 90 procent med samma amorteringstid som vid förra lånet» förmodligen 1860 års län), »derutaf £ fixt och resten i option; eller b) »att öfvertaga lånet al pari och beräkna de creerande obligationerna på en annuitet af 55 år, derutaf ^ fixt och resten med aufgeld, nemligen vid uppsägning intill den 1 September 1864 en procent, den 1 December 1864 två procent och den 1 Maj 1865 tre procent». Då, i händelse de under Litt. a) erbjudna vilkor antoges, lånesumman, för att ät lan tagaren lemna samma disponibla tillgång, som ett lån, upptaget mot de under Litt. b) föreslagna vilkor, måste förhöjas med ett belopp, som motsvarade den äskade kapitalrabatten, i följd hvaraf annuiteten likaledes måste ökas, ansågo
Jag lemnade snart hufvudgatorna bakom mig med deras skärande döfvande larm, och ju längre jag kom ut i förstaden, som sträckte sig ut framför mig med sina tvenne långa rader af hus, små och fattiga, ju mera tätnade stillheten omkring mig, ännu mera djup och tät genom det monotona dämpade dånet bakom mig och rullandet af en och annan spanmålsfora på väg in till staden. Jag gick förbi sommarvärdshuset, man hade spikat bräder öfver glasväggarne, träden hade den sena höstens gula och röda färgtoner eller hade redan fällt sina blad öfver det vissna gräset och de fuktiga gångarne och flätade sina bara svarta grenar mot den grå bakgrunden. Inne på kyrkogården, i dunklet under de bruna trädhvalfven, lyste grafstenarne hvita, med fuktgrå strimmor och fläckvis öfvervuxna af grön våt mossa, och murgrönan klängde med sin mörka grönska yfvigt öfver grafvarnes svarta mulljord. En och annan ensam kvinnoskepnad skymtades derinne, sysslande med blommor vid en graf, eller sittande på en bänk, orörlig och hänsjunken, eller lutad öfver ett jernräck; och det var mig som om de många sorgens tankar bredde sig i stillheten derinne och ut i den grå höstluften och mättade den med sitt stumma svårmod. Så blefvo husen allt glesare, täpporna kring dem allt större, stenläggningen upphörde och landsvägen snodde sig fram längs kusten, mellan det grå öde hafvet och den grå vida slätten.
Såvidt jag rigtigt fattat Hr Gr. o. Landtm.:s framställning, lärer frågan vara den, att Ståndet skall utse 2:ne dess ledamöter för att jemte Hr Gr. o. Landtm, deltaga i Talmansconclaverne. Så långt jag minnes tillbaka har R. o. Ad. altid ät sin Talman Hr Landtm, öfverlemnat rättigheten att välja de medlemmar af R. o. Ad., som Hr Landtm, funnit böra honom i Talmansconclaverne biträda. Jag tror att R. o. Ad. icke har vid något tillfälle, och aldraminst vid delta, haft skäl att frånträda ett sådant bruk, och jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte åt Hr Gr. o. Landtm, öfverlemna denna valrätt, hvarpå jag anhåller om propos. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade, på sätt Hr Printzensköld föreslagit, åt Hr Gr. o. Landtm, öfverlemna att utse de ledamöter af Ståndet, som borde i Talmansöfverläggningarne deltaga. Ropades Ja. Hr Gr. o. Landtm, betygade R. o. Ad. sin erkänsla för det honom härvid visade förtroende och tillkännagaf att han, i hopp att derigenom motsvara detta förtroende, finge anmoda JU 115 Gr. Lagerbjelke, Guslaf och JVs 2275 Hr Lefrén, Johan Pehr, alt i Talmansöfverläggningarne deltaga. Gr. Lagerbjelke, Gustaf, anförde skriftligen: Lika nyttigt som det otvifvelaktig! är, att uti Lagstiftande församlingar ett icke alltför inskränkt antal personer deltaga uti frågornas slutliga afgörande, lika olämpligt har det alltid visat sig om en sådan talrikhet förefunnits bland dem, som skola gifva frågorna deras förberedande utredning. Ett sorgligt exempel uppå sanningen häraf har mer än tillräckligt gifvits genom det sammansatta Lag-, Bevilln:s samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk., der utredningen ang:de de frågor, som röra Bränvinstillverkningen och försäljningen skolat af 112 personer åstadkommas.
Var det icke rätt att enligt Stats-Secreteraren Baron Wirséns förslag, gjordt i Maji månad 1812, höja denna afgift, då ännu Engelsmännen hade ingen annan debouché för sina varors afsättning till Ryssland och Tyskland än genom Sverige, så var det icke heller rätt att höja den i Julii 1813, då Engelsmännen ej mera behöfde denna debouché; således har StatsRådet antingen bort höja afgiften i Maji 1812 eller ock icke höja den i Julii 1813. Något politiskt skäl till Bilaga H till Mern. 933 dröjsmålet med afgiftens förhöjning kan jag icke finna, då den i synnerhet hade kommit att falla på Ryska och Tyska köpmän, hvarföre Engelsmännen deraf ej möjligen kunnat taga sig anledning att innehålla Engelska Subsidierne, om hvilka utom dess Tractaten ej slöts förr än i Martii 1813 och fortfor ännu, då afgiften förhöjdes. Utskottet ansåg anmärkningen komma att förfalla. Herr Professoren Rosenschöld reserverade sig till Protocollet och afstod, till förekommande af onyttig tidsutdrägt, från vidare yrkande i Utskottet af de öfrige utaf honom vid denna Expeditions Protocoller anmälte anmärkningar, utan att likväl anse dem ogiltige. Vid Protocollerne för den 4 och 11 November 1812, den 10 Martii och 7 April 1813 samt den 18 Januarii 1815 hade anmärkningar blifvit gjorde, men hvilka Utskottet ej ansåg förtjena afseende. Protocollet för den 15 September 1813 angående förhöjd tull å stenkol. Herr Professoren Doctor Wijkman ansåg väl ifrågavarande förhöjning, då den får namn af tull, varit för dryg, men trodde sig deri finna ett vidtaget medel till understöd för Svenska stenkolsverken, hvaraf de för deras bestånd hade högsta behof, i synnerhet som Svenska stenkolen alltid måste falla sig dyrare än de Engelska, hvilka medendels hitkomma såsom barlast. Herr Biskoppen Doctor v.
Af den 15 December: öm Remiss till OeconornieUtskottet af Hof« predikanten Backmans Anförande, angående nyt* tan för Landet af en fri Bränvins-tillVerkning. Örn Bifall till Stats - Utskottets Memorial rörande Krono-Uppbördens verkställande. Om Remisser till Stats-Utskottet af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner: 1:0 Rörande beviljande af vanliga Preste-bols friheter åt några nya Preste - boställen j 2 0 Rörande yrkad rättelse i Författningarne om Afdrag till Statens förmån, å Civila Embetsoch Tjenstemäns indelte Löner; 3:0 Rörande de i Södermanlands Län befintlige så kallade Jag - backar; 4:0 Rörande uppförande af en Minnes-värd öfver Svea Rikes utkorade Kron-Prins Cari August på Qvidinge Hed; 5:0 Rörande Allmänna Arbetsoch Correctionshus på Borgholms Slott och s Vadstena; 6:0 Rörande Hjelmare Slussverk.
Oredlighet i aftal är deras utmärkande kännetecken och i flera läll är gränsen dem emellan svår att uppdraga; och då man önskar att afhjelpa de brister, som i denna del vidlåda gällande lagstiftning, samt att således ej allenast gifva lagen fullständighet, än äfven stadga sådane straff, som motsvara tidens kraf och gerningarnes beskaffen - 84 Lag-Utikolteli Betänkande M 40. het, kan lagens harmoniska enhet icke bibehållas utan en sammanhängande behandling af ämnet. Men sammanhang i lag är något helt annat än sammanställning af rättsbud. Sammanhanget förutsätter nemligen rättsbudens ordnande efter de grundsatser, som genom dem tillämpas; och derföre är det framför ålit af vigt för stiftaren af en straff-lag att uppsöka brottens innersta väsende samt i enlighet dermed ordna lagen. Icke allenast på straffen har sådant inflytande, utan det förekommer äfven de misstag, hvarför domaren vid lagens tillämpning eljest lätt blottställes; och derigenom blir äfven lagen rättvisans säkraste tolk, en rättvis hämnare af brottet och oskuldens värn. Ur denna synpunkt bar ofvanberörda anmärkning blifvit framställd. Dessutom synes man, då man under den gemensamma benämningen bedrägeri hopfört och sammanblandat jemväl brott af annan art, hafva förbisett en annan omständighet, som manat till närmare aktgifvande på vår gällande lagstiftning. Enligt 17 Cap. 32 § Rätlegångs-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, äro nemligen bedrägeri-brotten icke praescriptibla, d. v. s. de kunna åtalas efter huru lång tid som helst; Och enär alia de brott, sorn förekomma i andra afdelningen af del Nådiga förslaget, blifvit hänförda under bedrägeri, följer deraf, att den som begått något, äfven det obetydligaste af dessa brott, skulle, derest berörda förslag upböjdes till lag, i hela sin lifstid, huru lång den än blefve, vara blottställd för åtal. De fleste af dessa brott kunna emedlertid för närvarande genom tiden försonas.
Ot supra. Lx krotocollo 0. Silverstolpe. Utdrag Zio Den 8 October. Utdrag af Högloft. NldderffapetS och AdelnS Protocoll wid l'rttma Riksdagen i Örebro den 8 Octob. igro. S. D Återremitterades i följe af gjorda an. märkningar Stats. Utskottets den 6 dennes pä bordet lagda Memorial rörande understöd till tryckningen af Ridderffapets och AvelnS Prols, coll wid nästledne, samt Ridderffapets och A. d^ns Protocoll och Bihanget tilt samtlige Riks» StändenS, wid innewarande Riksdag, ve supra. Lx praroeollo 6. Silverstolpe. Utdrag af Protokollet, hället HoS Högwördige Preste. Ständer wid Urtima Riksdagen i Örebro den 8 Oktober l8ro. S. D. ^^illade Preste. Ständet hwad Bewillnings. Utffottet uti ett den 6 Octob. pä bordet lagdt Memorial, i anledning af Kongl. Maj:tS Nädiga Proposition rörande ätffilliga underdäniga ansökningar om eftergift i Bewillningen yttrat och anfördt. Ur supra. 8x protocoll» I. k/. Utdrag Den 8 Oktober. ZkL Utdrag af Protokollet, hället hoS Högwördige Preste Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebro den s Ottodtr iZlo.. S.. D. OökkdrogS ä nyo och bifölls Bewill. mngs-Utffottets 4 Oktober pä bordet lagda Memorial af den 2. i samma mänad rörande nägra , af Riksdagsnmnnen An ders O lffo n frän Örebro Län äffade Förklaringar öfwer wista delar uti Bewillnings Förordningen. supra.. klx protocollo O., ^lwgvik».
Förordningar icke allenast verkets fulla värde utan, såsom i författningen uttryckes, hälften dertill, hvaraf följden i sistnämnda fall blir, att de många tusende tunnland jord, som efter dessa verks borttagande genom odling kunde inbringa hundra tusende, ja milliontals Riksdaler, blifva oodladc och ej fruktbärande och sålunda tillskynda landet en stor ekonomisk förlust. Om deremot skälig nedsättning uti dessa verks inlösningsanspråk gjorde sig gällande, blefve, enligt min tanka, ovanligt mycket af förut nämnda jord odlad och uppbringad till rikligt gifvande skör Bih. till R. St. N:o 244. dar. Alltså vill jag härmedelst, i anledning af hvad jag i korthet här ofvan omordat, ödmjukligen föreslå: att en nedsättning uti uu gällande Kongl. Förordningen om jords afträdande för allmänt behof samt vattenverks inlösande för ofvan antydda vattendränkta jord kunde inför Rikets Ständer beifras och genomföras, att för vattenverks, för ofvanliggande jords olägenhet, inlösande ej skulle erläggas mera än verkets fulla värde och derjemte för bortflyttning uppoffrade kostnader enligt vederbörlig nämnds uppskattning. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Lars Pehrsson. från Nerikes lån. Af Lars Pehrsson från Nerikes län, om befrielse, för rusthållare frän skyldigheten att befordra karl och häst till samlings ställe. , m. m. Vid Lifregementets husarkorps, så väl som vid flera indelta kavalleriregementen, hvilka äro på rusthåll indelta, få väl, enligt min tanke, dess rusthållare vidkännas den största tyngden af indelningsverkets underhållande, hvilket en hvar har sig noga bekant, och behöfver derföre ej så mycket omordas, om den dem ålagda underhållsskyldigheten af häst och karl, m. m., emedan det varit så många gångar tillförene på föregående riksdagar på tal och dermed ej vunnits något.
Den 6 Julik. rrzy Utdrag af protocollet, hältet hos Heder, wärda Boonde Ständer wid Ultima Riksdagen i Orebro den 6 Julik 1812. S. D8öredrogos ä nyo, samt af Bonde-Stan? det bitölloS och godkändes Lag-Urstoirets sedanden; k denne manad pä Bordet hwilande Betänkande, k anledning af 1:0 Kongl. Majtts Nådiga Proposition om förklaring as 4 Cav.. 6 och 7 §- § Missgernings-Balken, angående straff för den, som tager gäswo eller förläning af Främmande Herrskap. 2:0 Riksdagsmannen Anders Peterssons frän Skaraborgs Län anhållan vin förklaring öfwer Kongl. Förordningen, angående Stängsel-skyldighet af den 9 Februarii »802. zw Riksdags - Fullmagtigen Olof Olssons frän Westeräs Län fokle förklaring öfwer nyssnämnde Kongl. Förordningar) Commerce-Rådet Santessons hemställning om .lika straff, som för förfalskning ä mynt, för förändring af Publik Cassas, Disconts eller annat Werks eller priwal Persons förskrifning, Assignation m. m. samt 5:0 Angäende sökt förklaring öfwer 7 Cap. r §. Jorda-Balken rörande Viderboende och Naborätt. Ut supra. Lx krotocollo, 6. Lri rikman. Utdrag af protocollet, hältet hos Hederwärda Bonde Gtändet wid Urtima Rikrdagen L Orebro den 6 Julii 1812. S.