Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den syn, han då varseblef, hade så när kommit honom att i högsta dyrkan sammanknäppa sina händer. Marias ansigte, förklaradt af hänförelsens strid med samvetets bäfvande rörelser, utgjorde en så tillbedjansvärd sinnebild af sällhet, ångest och förvirring, att den jordiska lågan af sig sjelf slocknade och en annan uppsteg, så ren som om den blifvit tänd vid de vigda ljusen kring en helgonbild. I detta ögonblick hade flugorna så sammansvurit sig mot den sofvandes ro, att näsduken helt och hållet bortrycktes ... ”Somna då för all del icke mera!” yttrade den förvirrade hustrun. ”Det är nu tid att tänka på kaffet.” Den föregående scenen hade varit kort, men det hindrade ej att den blef lika vigtig till sina följder. Då kapten Lannerstjerna följande dagen kom att som vanligt göra sin visit, svarades att frun icke var hemma. Lannerstjerna kunde ej tro på så mycken grymhet som att detta skulle fortfara, men så gjorde det dock: hvarje dag fick han samma svar. Nu var det som han slöt en närmare förtrolighet med mannen. Oupphörligt, all den tid kaptenen kunde disponera, voro de tillsammans, isynnerhet vid spelbordet. Men slutligen uppstod emellan dem till diskussion ett ämne af helt och hållet egen natur, och det drog just icke så långt ut innan Lannerstjernas vänner, sedan de först med undran beklagat sig öfver hans frånvaro, gåfvo inoch utlopp åt de besynnerligaste rykten med afseende på kaptenens förhållande i zaarska huset Vid den tiden behagade Gustaf III sjelf intressera sig för saken och kalla till sig hjelten i ett äfventyr, som började gå öfver de brukliga råmärkena. Konungen förbjöd visst icke sina hofherrar intriger och galanterier, men ceremonielet förbjöd att de sköttes efter andra reglor än sådana som förlikte sig med en ”nobel ton”; och ehuru man fick hviska, finge man ej tala högt om vissa skandaler.
Uno var rörd öfver Gubbens tal – dess utseende föreföll honom väl något yngre än det silfverhvita håret, den staplande gången och de darrande händerna tilkännagåfvo, och at Mari alldrig talt om sin gamla far, föreföll honom äfven underligt; dock tviflade han icke på Gubbens ord. Skyndsamt påklädde han sig, och meddelade emedlertid Gubben, som ej ännu träffat sin dotter, en liten berättelse om hennes öden, dock skonsamt och döljande så mycket ske kunde Hennes vanhedrande lefnad, och nästan leende tillade han: Visst har hon felat men, döm icke en dotter för strängt. – Mins at hon är olycklig, och glöm at hon är brottslig. Gud ske lof at hon intet är alldeles förlorad, svarade Gubben, och en tår glänsade i hans öga. – Gerna, gerna förlåter jag henne, felet är mit; hvarföre lät jag henne icke häldre lida nöd än lemnas i främmande händer. – Nu skola vi alldrig skiljas. – Mari skall häldre tigga med mig, än lefva af vällustiga nidingars guld. Äger ni intet hem, ingen förmögenhet? frågade Uno. – Intet. Uno tog åt sin kassa, der fanns blott papper och en enda tolfskillingssedel. – Olycksaligare än nu hade han alldrig kunnat känna sin spelförlust. – Villrådig huru han skulle kunna fullborda sin ädla gerning, öpnade han sin Byrå och framtog 25 dukater, hvilka han emottagit af sin mor til en gulddosa. – Behåll dessa sade han med rörelse, summan är icke stor, men med den och arbete behöfva ni intet tigga. Gubben höll ena handen för ansigtet at dölja sin gråt, och utsträckte den andra darrande för at emottaga dukaterna. – Välsignelse öfver Er! stammade han och kysste dukaterna. – Evigt skall minnet af Edra välgerningar lefva, evigt evigt. Låt oss gå sade Uno för at afbryta tacksägelsen. Med klappande hjerta tycktes den goda fadren inträda i sin dotters rum. – Mari! ropade han, och snyftningar qväfde hans röst. – Gud! Min far!
Uti ingifvet Anförande, som från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Banco-Utskottet remitteradt, har Riksdags-Fullrnägtigen Daniel Andersson från Upsala Län på anförda grunder yrkat en billig tillökning uti det arfvode af 500 R:dr Specie, som åt Riksens Ständer* - Den 27 Juli. ders Fullmagtiga i Banken för omkring 47 år sedan blifvit anslaget, såsom nu mera för ingen del svarande mot den med samtelig* Fullmägtiges befattning förknippade ansvarighet och möda, oberäknadt de särskilda considerationer, som i afseende på Hedervärda Bonde-Ståndets Fullmagtiga ej borde lemnäs utur sigte. Och anser Riksdagsmannen billigt, att, med hänsigt så väl till beloppet af de Arfvoden Riksens Ständers Revisorer, under den tid deras befattning varar, i proportion åtnjuta, som den för Statens Embets-Män vid närvarande Riksmöte föreslagne Eöneförbättring, en tillökning af 50 Procent måtte å Banco-Fullmägtiges nuvarande Arfvoden blifva fastställd. Ehuru Banco-Utskottet, för dess del, ej kunnat betrakta frågan utur den synpunkt, sorn skulle beloppet af ett för särskild hedrande förtroendes befattning faststäldt ärligt Honorarium böra till ziffran bestämmas efter de Eoner Statens Embetsman åtnjuta, eller de dagtractamenten, som i särskillda fall till Riksens Ständers Deputerade på korrt tid utgå; har Utskottet likväl fullkomligen insett billigheten af Riksdagsmannen Daniel Anderssons gjorda framställning, rörande en lärnpelig tillökning å det för Riksens Ständers Fullmägtiges i Banken fastställda Honorarium; och får Banco-Utskottet på sådan grund vördsamt föreslå, att ifrån och med nästkommande år dels förhöjning derå må beviljas; hvarigenom samma Honorarium kommer att för hvardera af de Respectiva Ståndens Fullmagtiga i stället - Hen 27 Juli. 577 « let för 500 R;dr utgöra Sexhundrade Sextio Sex R:dr 32 sk. Specie ärligen.
Der åter förhållandet är omvändt, så att räntan är mindre, än rustnings-dalertalet, får hemmanet af Uppbördsmannen ett, differencen grundräntan och rustningens dalertal emellan, jernnt motsvarande tillskott. Det är här ofvan utredt, att rustningskostnaden för hel Båtsman utgjorde, Indelningstiden, 24 daler, och att alltså, den liden, G daler svarade jftot circa fjerdedelen af utgiften för hel bålsmansrustning; men genom försämradt myntvärde inträffade sedermera andra förhållanden. Länge licjuiderades emedlertid öfversko!tsräntorne efter den primitiva grunden. De förhöjdes väl 177 6, men blott efter allmänna välva t ion en å 3 daler silfvermynt R:drn, och utgöra alltså, under nu för tiden uppslegrade pris., allenast en ringa del af verkliga rustningskostnaden. Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet har .det icke undfallit, alt, ehuru den förvandling och indelning till effectiv rustnings postation af ifrågavarande räntor, sorn Jemknings-Commissionen föreslagit, skulle för egarnc af de ränteöfverskottsgifvande hemmanen blifva mindre kännbar derigenom, .KonglMajit s Nådiga Skrifvelse N:o 26. si5 nom, att äfven deras hemman förslagsvis fått delaktighet i den nedsättning af Båtsmansnnmertalet, som Comiterade tillstyrkt, samma förvandling och indelning likväl utgjort ett hufvudsakligt föremål för besvären öfver Comiterades åtgärder; äfvensom alt, då nu mera berörde nedsättning icke finge ega rum, en jemkning, som blott afser öfverskollsräntornas förvandling till effectiv rustning, k om me för de räntegifvande Åboerne att medföra större gravation än den, som, af Comiterade föreslagen, blifvit af Åboerne öfverklagad. Och anser Kongl. Majrt, vid sådant förhållande, äfven denna del af målet fordra varsam behandling. Vid betraktande af förhållandet med ifrågavarande räntor, under Indelningstiden, befinues, att ränta och rustningskostnad då voro hvarandra nära motsvarande.
Af sådan anledning och då det kunde anses vara en vigtig angelägenhet, att en i arkitektoniskt och konsthistoriskt hänseende så märklig byggnad, sorn Linköpings domkyrka, icke blott räddades till sitt bestånd, ulan äfven i möjligaste måtto fullständigt återställdes i sitt ursprungliga skick, hvartill komne, att det derå redan bekostade arbetet, hvilket, enligt OlVer-intendenls-embelets vitsord, blifvit på ett utmärkt sätt utlördt, skulle icke obetydligt förlora i värde, om byggnadens återstående bristfalligheter mäste lemnäs oafhjelpta: har E. K. Maj:t uti sistomförmälda nådiga Proposition föreslagit Rikets Ständer, att för ifrågavarande ändamål bevilja ett ytterligare anslag af 30,000 R:dr R:mt, att under nästkommande slatsregleringsperiod med 10,000 R:dr årligen utgå. Då. enligt hvad de ärendet rörande handlingar utvisa, Linköpings domkyrkas årliga inkomster, hvilka lill betydlig del måste användas lill förräntande och amortering af det för kyrkans reparation år 1849 från Riksgälds-kontorel ulgifna lån å 30,000 R:dr, icke lemna någon tillgång till bestridande af kyrkans reparation samt då, efter hvad vid frågans behandling under sislförflulna riksdag blifvit ådagalagdt, församlingarne i allmänhet icke hafva sig ålagd skyldigheten att vidkännas de med domkyrkornas yttre underhåll förenade kostnader, al hvilken anledning jemväl Rikets Ständer vid flera tillfällen beviljat bidrag af allmänna medel för verkställigheten af sådana större reparationer, lill hvilka domkyrkornas inkomster icke lemnal tillgång, hafva Rikets Ständer funnit sig böra bifalla hvad E. K. Majit uti ifrågavarande hänseende behagat i nåder föreslå. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 25 Juli 1863. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 25 Juli 1863. Preste-Ståndet deri 23 Borgare Ståndet den 23 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de s. k.
Län: om upphörande af dess skyldighet att till Stora Kopparbergs bergslag in natura lefverera hemmans-ränteoch mantals eller qvarnlullskol. I. 48. R. 123. E. tl. — angående missbruk af dess rättighet att försälja sina tillverkningar. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden N:ris 38 och 96. — angående rättighet för densamma att till Rikets städer få lill försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta. Se Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 18 och Mern. Allmänna Arbeten, om anslag till reseoch undersökningskostnader för. Se Stals-Utskottets Utlåtande N:o 158. — stadganden för utbekommande af statsbidrag till. Se Slats-Utskottets Utlåtande N:o 157. — angående en förändring af föreskrifterne rörande statsbidrag till. Se StalsUtskotlets Utlåtande N:o 362. — angående förmånsrätt för lån beviljade lill. Se Förmånsrätt. Allmänna Barnhuset. Se Barnhuset. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Ledamöter. Se Lista. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkan den och Utlåtanden. — N:o 1, angående tillökning af Utskottets Kansli-personal. I. B. 158. A. 193. — N:o 2, med återlemnande af en utaf Riksdagsmannen E. J. Rutberg väckt motion. II. B. 171, 240. lil. A. 23. — N:o 3, i anledning af väckt motion om vilkorlig inskränkning "i rättigheten alt försälja brände och distilerade drycker. III. B. 160. A. 161. — N:o 4, i anledning af väckt motion om indragning af tio Biskopsembeten. III. B. 160. A. 162. — N:o 5, i anledning af väckt motion om förändrad fördelning af slämmo-böterna. IIIB. 160. A. 162.
Maj:ts nådiga framställning om nödvändigheten att för ledning och tillsyn vid verkställigheten af allmänna arbeten ega erforderlig tillgång på skicklige ingeniörer med serskilde för detta yrke förvärfvade 24 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 163. theoretiska och praktiska insigter, samt att behofvet af dylika tjenstemän gör sig än mera gällande i samma mån sådana arbeten tilltaga, men anser ändamålet kunna vinnas, utan att någon med Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader införlifvad serskild vägoell vattenbyggnads-korps å stat uppföres eller med fasta löner fördes, linner sig derföre böra i så målto tillstyrka bifall å Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga framställning, alt Utskottet hemställer, alt Rikets Ständer må, lill Kongl. Maj:ts nådiga disposition, anvisa 12,000 R:dr årligen i 3:ne år eller tillsammans 38,700 R:dr att användas till aflöning eller arfvoden för Styrelsen af allmänna vägoch valtenbyggnaderne samt dess tjenstebiträdcn, så väl i hufvudstaden som i landsorterne. 33:o Till reseoell undersökning skostnader samt expenser Jör allmänna arheten bar Kongl. Majit begärt 12,000 R:dr årligen eller tillsammans för 3 år 36,000 R:dr B:co. ' Då Utskottet, såsom bär ofvan är vordet omformäldt, tillstyrkt ökade anslag till allmänna arbeten, hvaraf behofvet år efter år gör sig allt mera gällande och således flera resor och undersökningar erfordras än som kunna med de för sådana ändamål hittills anvisade medel bestridas, finnér Utskottet skäligt tillstyrka Rikets Ständer att, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga framställning, bevilja till ifrågavarande föremål 12,000 R:dr årligen, eller för Ire år tillsammans — 36,000 R:dr B:co. 34:o Till utskottets handläggning hafva jemväl blifvit öfverlemnade följande, inom Bondeståndet väckta motioner, nemligen: a) af Riksdagsfullmäktige!!
Lika så är det, om ej i högsta grad, efter hvad upplyst blifvit, med en i Borås samma dag varande marknad med kreatur, som i större mängd ditsamlas. Dessa måste ditdrifvas under föregående »lagen, på hvilken i synnerhet hvarje rätt Christen så tacksamt bör hörsamma budet: ”parer stilla, ty denna dag är helig'1'. För behof under högtiden synas ej dessa kreatur vara ämnade. Behöfver Borås och omkringliggande nejder en kreaturs-marknad vid denna tid, så må densamma i vederbörlig ordning begå. ras, dock ej på ofvannämnda dag, utanpå någon annan lämplig. Ut Supra. Utdrag af Protocollet, hållet uti Rikets Högloflige Ständers Allmänna BesvärsochOeconomieUtskott, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 19 Januarii 18 29. der discussionen i detta ämne har blifvit Ex Protocollo, Carl Gabriel Grip. Tegnér anförde: Un - i4 Bil. till Besv. och Oecon. Utsi. Bet. N.o. jg, upplyst , att den ifrågavarande marknaden i Borås egentligen är en hästmarknad , sorn ofta och i mängd besökes af allmogen på flere mils afstånd, som alltså på ditoch hemresan tillbringar bärle Långfredagen och Påskdagen. Denna marknad är likväl icke under sådant namn utlyst o'ch tillåten ; det är egentligen en Torgdag men med likså vidsträckt hästhandel , som någon annan kreatursmarknad i orten. Jag anser dylik handel ej tillhöra Torgdagen, som egentligen åsyftar, att förse stadens innevånare med sina förnödenheter af landtmannaproducter. På dessa skäl och då en under namn af Torgdag allmänt besökt hästmarknad på en sådan dag synes mig högst oskicklig , reserverar jag mig mot det af Utskottet i detta ämne fattade beslut. Härmed förenade sig Herr Domprosten Lidman, Ut supra, Kx Protocollo, C. G, Grip, N:o 3p. Utlåtande, i anledning af viickt fråga om upphäfvandet af en Besv. och Oecon. Utsk. Bet. N:o 39. 15 inom Upsala Län fastställd ByOrdning.
Bfhdes i Elfsborgs län underlåtenhet att i Kongl. Göta Hofrätt begära — 11 — förvandling i ett sammanhang af omförmälte böter, hvarigenom den sakfällde emot innehållet af Kongl, brefvet den 2(5 Maj 1827 och 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, för brott som kunnat med böter försonas, i brist deraf, fått undergå bestraffning utöfver högsta kroppsplikt, förordnat åtal emot K. bemälte Bfhde, efter hvilket åtals utförande Kongl. Hofrätten genom utslag den 3 sistledne Februari, med förklarande, att då Landshöfdingen och Kommendören P. Sandelhjelm aflidit, åtalet, så vidt det honom rörde, kommer att förfalla, samt att den af vederbörande Landssekreterare gjorda hemställan om indragna Kämnersrättens i Wenersborg hörande i målet, såsom utan inflytande derå, ej kunde bifallas, sig hufvudsakligen utlåtit, att emedan upplyst och medgifvet vore, det K. Bfhde icke, på sätt ske bordt, då besluten rörande de ådömda böterna på en gång förekommit till verkställighet och den Sakfällde till desamma saknat tillgång, hos Kongl. Hofrätten begärt förvandling i ett sammanhang af nämnde böter, i stället för hvilka den sakfällde ostridigt hållits först tjuguåtta dagar i fängelse vid vatten och bröd och derpå tre veckor i fängelse, samt följaktligen, emot grunderna för stadgandet i Il:te punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, fått undergå bestraffning utöfver högsta kroppsplikt; ty och sorn den af Landssekreteraren för berörde underlåtenhet föreburna ursäkt af bristande kännedom derom, att den sakfällde varit å länshäktet insatt och der undergått bestraffning, desto mindre kunde för nöjaktig antagas, som tillsynen öfver häktet K Bfhde såsom embetspligt ålegat, pröfvade Kongl. Hofrätten, i förmågo af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken och Kongl. Brefvet den 11 Dec. 1766, rättvist döma Landssekreteraren att för hvad K.
I underdånig skrifvelse den 10 sistlidne Juli har Vetenskaps-akademien anmält, det fortfarande behofvet af den vid sistlidne riksdag beviljade tillökning, .9,000 R:dr, å anslaget till Naturhistoriska Riksmusei materiel, till inköp af sällsynta föremål samt till vetenskapligt biträde vid de naturhistoriska samlingarnes ordnande, såsom varande för de dyrbara och lärorika naturaiie-samlingarnes behöriga vård och förökande ovilkorligt erforderliga. I hvilken grad dessa samlingar väcka allmänhetens intresse synes af den stora mängd besökande, — under sistlidet år nära 15,000 personer,— hvilka, sedan förevisningen numera, enligt det vilkor, Rikets Ständer vid de beviljade löneförhöjningarne åt Musei tjenstemän fästat, vissa timmar i veckan är kostnadsfri, bese och begagna desamma, och skall säkert ännu mera visa sig, när den nya tillbyggnaden af Akademiens hus, som nu är under uppförande, tillåter deras lämpligare ordnande. Med afseeende på hvad Vetenskaps-akademien sålunda i underdånighet anfört, och då det synes lämpligt att alla de anslag, om hvilkas fortfarande behöflighet och ändamålsenliga användande man kan vara förvissad, äfven anvisas i en sådan form, att icke vid hvarje riksdag framställning i afseende på dem blir erforderlig, hemställer jag att Eders Majit täcktes föreslå Rikets Ständer, att det vid sednaste riksdag från 3,300 till 12,300 R:dr R:mt förhöjda anslaget till Riksmusei materiel, till inköp af sällsynta föremål samt till vetenskapligt biträde vid de naturhistoriska samlingarnes ordnande, må varda till sistnämnda belopp i Musei ordinarie stat uppfördt. 33:o. Hos Eders Kongl. Majit har Riks-arkivarien i underdånighet anmält, att af det anslag, 9,000 R:dr R:mt, som af Rikets Ständer vid sistlidne riksdag beviljades till bestridande af kostnader för utskrifning af registratur inom de särskilda afdelningarne af Kongl. Majits Kansli, för dermed afsedda ändamål blifvit använda hela andelen för år 1858 och för nu löpande år omkring 1,750
Då nu Riksakten icke med ett enda ord nämner denna sak, torde deraf äfven följ», att vi med den saken icke heller hafva något att skaffa. Den ifrågasatta ändringen af 14 g, påstår man, är icke blott en modifikation al Grundloven, utan ilen strider mot dess principer, hvadan den icke kan, emot stadgandet i 112 §, få ega rum. Ehuru en sådan tolkning af ordet princip låter lör mig högst besynnerlig, så vill jag icke särdeles hälla derpå. Antag således att berörda förslag är stridande mot Grundlov ens principer; töjer deraf någon rätt för Sverige att blanda sig i saken? Vill icke Noriges Storthing och dess Konung hålla Gruudloveu i helgd, sä kunna vi i sanning icke hjelpa det. Men ett påstående, att vi ega rätt att höras öfver förändringar i Grundloven, bör icke det skäligen väcka dylika anspråk frän Norsk sida, i fråga om ändringar i våra grundlagar? Regeringsformen föreskrifter, att Konst.Utskit eger att endast föreslå sådana ändringar i grundlagarue, sorn äro nödiga, nyttiga och möjliga att Verkställa. Jag undrar högligen hvad vi skulle säga, om, vid frågan förande en föreslagen grundlagsändring, Norige skulle vilja hafva sitt ord med och, under förklarande, alt den ifrågasatta ändringen icke egde de i Regeringstormen bestamda egenskaper, på sådan grund sökte förhindra dess antagande. Vore saclant särdeles angenämt? Fastän de sig så kallande Svenskar icke kunna åberopa något enda stadgande, sorn medgifver ett deltagande i förändring af Noriges Gruudlov, enär dess 38 § val icke rimligen kan tydas derhän; så säga de likväl, att vi hafva, om icke en juridisk, åtminstone en moralisk rättighet och den bör icke lemnäs obegagnad. Norige har visat en sådan obenägenhet emot unionen, har så utan allt skäl afslagit älven de billigaste anspråk från Sveriges sida på förbättringar i de unionella förhållandena, att Sverige icke bör lemna detta tillfälle obegagnadt att dymedelst tilltvinga sig sådana medgitvanden, som Norige icke, i känslan af deras rättmätighet, kunnat förmå sig göra. Är sådant handlingssätt ridderligt, är det icke snarare krämareaktigt?
Ridderskapet och Adeln ankommet Protocolls-Utdrag af denna dag, innehållande, att ehuru berörde skrifvelse vore enlig med Riksens Ständers Beslut, syntes den dock ofullständig i det afseende, att, oaktadt i premisserna varit yrk^dt, att Seglations-friheten skulle sträcka sig både till trädvarors utförande ifrån Blekinge till Skåne, och Spannmål ifrån Skåne till Blekinge, sjelfva Beslutet blott innefattade det första Förslaget; hvarföre Ridderskapet och Adeln, som fann billigheten fordra antagandet af det sednare tillägget, gaf dertill sitt bifall, och beslöt att inbjuda de öfriga Stånden att deri instämma; hvarefter Expeditions-Utskottet skulle Den a Juli. skulle anmodas att detsamma i den underdåniga Skrifvelsen införa. Med antagandet a£ detta inbjudande, fann alltså Bonde-Ståndet för godt att, lika med Höglofl. Ridderskapet och Adeln, berörde Förslag till underdånig Skrifvelse godkänna. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin, S 15. Hedervärda Bonde-Ståndet lät sig före* dragas Höglofl. Stats-Utskottets sista Elen i-dag ankomna, upplasta och då på bordet lagda Betänkande af den 26 i sistlidne månad, rörande den i samteliga Riks-Stånden väckta fråga om tillökning i Hans Maj:t Konungens och de öfriga Kongl. Personernes årliga Hof-Stats-Summa, och fann för godt Betänkandet i så måtto bifalla , att enär den föreslagna årliga tillökningen finnes mera afpassad efter Rikets nuvarande svaga Penninge-tillgångar, än efter tidernes förhöjda varu-priser och Hans Kongl. Maj:ts ovävdeliga förtjenster mot Fäderneslandet, så skulle den samma, för Hans Kongl. Maj:t och de öfriga Kongl. Personerna taga sin början från den a Januari detta år , och för Hennes Kongl. Höghet Prinsessan fortfara till dess Hon återvunnit sina fordna inkomster från Stiftet Qvedlimburg; uti hvilket Beslut de öfriga Respectiva Stånden skulle vördsamt och vänligen inbjudas att sig förena.
Hans Excellens 8tat8-Mni8tern för I7tri!ie8 ^renelena Kerr Krilierre 8/^6,ne/^. 8tat8-Kaclen: Herr Kiileerre ^//erä/e/m, fleir Krilierre /ia^erä/e/^e, fiil>erre von 8cäu/2e»äerm, Oretve //ärt/, lillförorclnaäe KofOan^lern, Oa1)>nett8866ret6raren //„-<r, '1'illtörorclnaäe 8tat88eereterai en, Li8leo^en //ett/-/r><. 1ilIföror<lnacle 8tat88eor6t6raren up^lär,te till j»8tering ett ut Innis», ,enililit Kongl. >1aj:t8 fattaele Käcliga Leglut, nps>8att föi8lag till Kongl. KlajrtL Meliga 8lirifvol86 till Kileet8 8t:incle>'8 8tat8-IIt8liott, angäencle atliclne krolessoren ?. K. /inAL Knliu8 uneler^äniga an8ölening, oin liifioliällunäo ut elon, fzemäläe lienne8 man ^e>'8oneIt tillagila lönetillölining. Kongl. lieliagaile, u^jiä 8tat8-l1ä6et8 enliälliga till8t^rliancle, i K2- 6er Lillu liers,-le sörlag, 8ä»lant elet f,nne8 »ietta l^iotoeoll liilogaclt vol, tiefalläe, att elen Käeii^a 8iei i5vel8en sieulle, i öfv6r6N88ta,ninet86 elermeel, utlatar». Kx krotoeollo L7.