Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ar af sadan anlcd, nins, som vswanberörde Socknars Jnnewänare, tro * * stg *572 Den iz Julii. sig böra fasta Hederwärda Ståndets uppmärksam, het wid detta ärende, och wördsamt wilja hafwa den önstan framställd, alt Hederwarda Bonlci Ståndet täcktes hos war Allernädigste Konung an, mäla deras begäran, det matte alla gamla och söndriga Sedlar, hwara waleurcn och understriflerne annu finnas sa låslige, att rätta förhållandet med tillförlitelig wihhct kan utredas, fa lemnäs, och, utan widare »urklistring eller reparation den Allmo, gen ej förstår wcrkställa som sig bör, emottagas pä Krono Uppbördsstämmorne hädanefter; hälst Landt, Ranteriet, om ej tiilförbundit alt besörja Scdlarnes hyfsning, sedermera icke saknar lägenhet, att pa all, män bekostnad laka transportera dem till wederbö, ronde Werk, der de, såsom förstitne och i rörelsen icke pa sadane grunder anwändbara, kunna indra, gas och nya i stallet efter omständigheterna utgift was. Orebro den 4 Maji 1312. I^il8 Svensson fran Guteberg. Uti olwanstaende amne förenar sig äfwen un, dcrteknad Fullmagtig för Allmogen uti Wadsbo Harad. L.srs Svensson fran Wad. Stats-Utstottet arkänner wiherligen, att All, mänbeten ofta får af de i omlopp warande förnvtte och söndrige Banco, och Riksgäldssedlar »vidkännas olägenheter, och hwilka till en betydlig del beredas genom det vwarsamma sätt, pa hwilket Sedelmyntet handteras; men Stats-Utskottet anser tillika den uti Memorialet uppgstne utwäg till detza olägenheters ashielpande, icke wara lemplig, eller förenlig med Niksgälds-ContvrelS rätt och säkerhet. Om
Nu är jag afundsjuk på Georg Brandes och de danska studenterna. Nu känner jag mig undanslängd som en utsliten gammal trasa. Åh – jag skall naturligtvis resa på mig igen. Men bittert käns det och tomt, i alla fall.345 Och så är jag afundsjuk på Axel sjelf. Det skulle jag inte vara om det icke vore ett verkligt kamratförhållande mellan oss. Jag vet också att han skulle kunna vara afundsjuk på mig, om han tyckte att jag var firad och uppburen, och om allting gick mig väl i händer. Jag har en stygg känsla af att han skall slå sig fram och att jag skall få stå tillbaka. Men det känner jag aldrig utan när jag är i en sådan här misströstande sinnesstämning och när jag tycker han är högfärdig emot mig. Annars unnar jag honom alltid framgång och bara önskar och illfänas för det. Kostliga menniskonatur! Hvad det gör godt att tala med denhär gamla boken! Det är alldeles som om jag talat med en menniska, och jag känner mig redan bättre till lynnet. Jag undrar om jag får bref idag! Jag önskar det på ett egendomligt lugnt och resigneradt sätt. Den gamle bondadvokaten Cederholm brukar alltid gå på en ”half dunder”. Så kommer han i dimman drifvande in på kontoret, utan att veta hvad han skall der – ”ack, ursäkta, jag gick fel – jag är så distrait. – Man vet alltid att finna sig, om än man är full!346 Anna Nordqvist har blifvit vansinnig. Först åt hon inte och sof inte. Men hon syntes lugn och sjelfbeherskad. Kunde tala om hvad som helst. Grät icke. I tidningarne stod händelsen refererad som om Karl icke alls försökt att hjelpa den drunknande, utan i stället direkt begifvit sig till land för att skaffa folk. När Karl läste detta, skälfde han af sinnesrörelse så att han knappt kunde hålla tidningen. Anna gick fram till honom, lade armen kring hans hals och sade: ”du skall inte vara ledsen, Karl lille, du får inte bry dig om det; vi veta ju alla hvad du gjorde för Paul Kristian, och andra menniskor ha ju inte med vår sorg att göra.” Och oupphörligt, när hon sett honom så öfvergifven, har hon försökt att trösta honom med smekningar och vänliga ord.
Hr Bildt, Didrik Gillis: Lika med den siste värde talaren anser jag, att Utsk. behandlat de ifrågavar:de tjenstemännen väl strängt samt att de kunna vara i behof af en något större lönetillökning. Men jag anser tillika, att då R. o. Ad. på f. m. återremitterat den del af punkten N:o 2, som rörer Registratorn i Just.- StatsExpeditm, det vore mera följdriktigt att återremittera äfven denna punkt, så vidt den rörer Sekret:n och Registratorn uti Just.- KanslersExpeditm, än att genast fatta definitift beslut om de löneförmåner, R. o. Ad. anser dessa tjenstemän böra åtnjuta. Ty om man återremitterar frågan om lönen för en tjensteman uti det ena verket, men bifaller hvad K. M. såsom lön föreslagit åt en tjensteman med enahanda befattning uti det andra verket, så blifver ju enheten i besluten om löne-regleringen rubbad och StatsUtsk. förliindradt att i ett sammanhang åter företaga frågan om löne-beloppen lör alla de tjenstemän, som inom olika verk hafva lika befattningar. Enl hvad jag tror mig veta, har ett af MedStånden redan återremitterat de nu ifrågavaride delarne af 4:de punkten och detta torde utgöra ett ytterligare skäl för R. o. Ad. att på enahanda sätt förfara samt derigenom försätta StatsUtsk. i tillfälle att taga i öfvervägande de skäl, som här blifvit anförda för en förändring i Utsk:s förslag. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Hvad först beträffar Sekretm i Just.KanslersExpeditm, får jag nämna, att denne tjensteman haft en särdeles otur uti StatsUtsk. För det första blef den för honom af K. M. föreslagna lönen, 4,500 Rdr, utaf Afdelnm nedsatt med 1000 Rdr, och sedermera af Utsk. ytterligare förminskad med 500 Rdr, så att lönen bestämdes till 3,000 Rdr, eller 1 500 Rdr mindre än hvad K. M. föreslagit.
För min del skulle jag vilja att orden »alla kristna trosbekännare tillerkända valrätt, i öfrigt» utginge, emedan jag ej anser dem gagna till något och ej kan inse hvarföre de inllutit. På grund af hvad jag anfört, anhåller jag derföre att förslaget måtte ogillas. Hr Den 10 December f. m. 417 Hr Munck af Rosenschiöld, Thomas: I anledning af den utaf Frih. Paykull framställda anmärkning, får jag upplysa, att de omförmälda stadganderne blifvit såsom öfverflödige ute* slutna, enär uttrycket »inom sig» utvisar, att valrätt och valbarhet sammanfalla, och på annat ställe i grundlagen föreskrifter äro meddelade angående de rättigheter, olika trosbekännare uti ifrågavarande hänseende ega. Jag anhåller om bifall till förslaget. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Det är väl alldeles nödvändigt att det ifrågav:de stadgandet utgår, för den händelse att 18:de §:n R. O. skall kunna antagas, i hvilken § valrätt äfven är medgifven åt Mosaiske trosbekännare. Jag anhåller om bifall till det af Utsk:t framställda förslag. Frih. von Paykull: För min del skulle jag icke vilja antaga en grundlagsförändring, i förmodan att en sednare §, i hvilken förändring är föreslagen, framdeles skall antagas, utan fortsätter derföre mitt yrkande om afslag å denna punkt. Gr. af Ugglas, Ludvig: Jag hemställer till Frih. Paykull, huruvida icke detta förslag kan antagas, oberoende af det beslut, som fattas i afseende på Mosaiske trosbekännare. Om detta sistnämnda förslag af R. o. Ad. förkastas, kan det icke utgöra något hinder för antagande af det nu under öfverläggning varande. — 18:de §:n åberopas i denna punkt ju endast såsom en hänvisning, och då denna hänvisning i visst fall kan anses öfverflödig, kan den ej vara skadlig. Jag anhåller om bifall till förslaget. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förevaride förslag, framställde Hr Gr. o.
Angående de Registratorerne, Protokolls-Sekreterarne Mazér och Rezelius, i nåder beviljade ersättningar för minskad charta-sigillataprovision, har Stats-Kontoret, i följd af nådig Remiss från Eders Kongl. Maj:ts Landtförsvars-Departements Kansli-Expedition, uti samma fråga underdånigst yttrat: ”Då Kongl. Maj:t i nåder tillagt bemäite Regislratorer ersättning ”för den förlust, de fått vidkännas derigenom, att, vid förändrad för - — 332 "delning utaf ärenderna Stats-Departementerna emellan, charta-sigillata"provisionen å fullmakter m. m. inskränkts i berörde trunne Expeditioner; följer väl deraf, att Kongl. Maj:t i nåder pröfvat denna provision ”hafva varit en bemälte Registratorer tillhörande inkomst, när de till ”tjensterna utnämdes.” §. 8. Likasom uti föregående Stats-Revisions-berättelse ägt rum, har uti nu ifrågavarande intagits anmälan derom, att af besparingarne å 6:te hufvudtiteln, under hvartdera af åren 1842 och 1843, utgått 800 R:dr till Vexel-Kontrollören i Götheborg och 400 R:dr tili skrifvarehjelp och expenser för ilen person, som i hufvudstaden bestrider Öfver-Vexel-Kontrollörs-göromålen. Deremot och med anledning af Stats-Utskottets yttrande, att, då nyssberörde, jemte andra å hufvudtillarnes besparingar anvisade utgifter, utgjort föremål för Riks-Rätts pröfning och lili t vit ansedde af natur att icke leda till någon a lis vars-påföljd, hafva Rikets sednast församlade Ständer funnit, att likartade anmälanden, i följd af granskningen af 1838, 1839, 1840 och 1841 års räkenskaper, ej kunde till vidare åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. §. 11; Med anledning af hvad
Utskottet vid ämnets hufvudsakliga afhandlande och och i sjelfva resultaterne irke trott sig böra omfatta tillfället att nu i någon måtto tillvägabringa det åsyftade välgörande ändamålet, utan alldeles öfvergifvit det till sitt framtida öde. Således och ehuru Utskottet yttrar sig icke mindre erkänna, ån medelst dess egna åsigter hafva antydt behofvet af en reform uti omnämnde lagstiftning, och af en förbättrad fångvård, har likväl icke blifvit föreslagit något hjelpemedel eller någon väsendtlig förändring hvarken i Den 30 Augusti f. m. 58? det ena eller andra, utan, ty värr, qvarstårdet onda ännu, likasom ovidrördt, i all sin förra styggelse. Under medgifvande af den rigtiga anmärkning, att en brådstörtande öfvergång från de hårdaste till de mildaste straffbestämmelser kan förekomma betänklig, synes mig dock vara lika origtigt som menligt, om derifrån vill dragas den följd, att detta bör leda till total inactivitet, och att man ej må våga göra något steg närmare fram till den goda synpunkten; eller ett man, såsom hår år i fråga, icke skulle till en början kunna för de första gången utöfvade ringa förbrytelserne lämpa och förmildra straffen efter närvarande bildnings och tidslynnes omisskänneliga fordringar. Om icke lagarne stå i bredd eller öfverensstämmelse med tidehvarfvets skick, ett folks seder, uppfostran och medborgerliga utveckling, så motverka och skada dessa Statskroppens lifsprinciper hvarandra illa och påtagligen; och huru vådlig verkan eller inflytelse häraf uppstår, är redan för mycket bekant, att hår närmare behöfva utredas. Mig har åtminstone såsom klart och ovedersägligt förekommit, att högsta nödvändigheten påkallar en tjenlig och ofördröjlig rättelse , af vårt criminal-lagvåsende. Att de fordna, under andra tidsförhållanden, stadgade straffen, nu mera i och för deras grymhet, tjena endast till olycka och förderf, men icke till upprättelse: vidare, att straff som räcker någon längre tid, och följaktligen så kalladt correctionsstraff, 38» Véit JO Augusti f. m.
Berörde anmärkningar och förslag innefatta hufvudsakligen trenne frågor, nemligen; l:o nedsättning i allmänhet uti måttet af kunskaper för skolbarnen, di de fi ån skolan utgå; 2;do huruvida det bör till församlingarne öfverlemnas att bestämma detta mått af kunskaper; samt 3;o om nedsättning uti fordringarne på kunskap för flickor bör ega rum. Hvad den första fiågan beträffar, så få Utskotten anföra, att redan i äldre tider, då fordringarne på allmän bildning och kunskaper icke voro på långt när så stora, som nu, egnades åt folkbildningen i Sverige en synnerlig uppmärksamhet; och genom Kongl. Maj;ts Resolution den 22 October 1723 ålades föräldrar, som ej sjelfva kunde undervisasina barn, alt hålla dem hos Skolmästaren eller Klockaren i Socknen, eller hvarest lägenhet dertill funnes. Sedan denna tid hafva fordringarne på kunskap och bildning stigit betydligt, och synnerligen i ett land, sådant som Sverige, der både jordbrukaren, bergsmannen och handtverkaren hafva en närmare andel i Statens offentliga väif, är det nödvändigt, alt äfven folket eger åt - Statssamt Allm. Be sv.- cch Ekon.-Utskoltens Betänkande, N.o 4°‘ minstone den grad af kunskap, förutan hvilken en medlem i samhället icbe kan inse och uppfylla sina pligter såsom medborgare. Det föreslagna minimum af kunskaper anse Utskotten böra oförändradt bibehållas. Det innefattar väl icke allt, som kan vara nödigt, och kan således icke i sig sjelf anses för tillräckligt, men det omfattar likväl de färdigheter och förberedande kunskaper, som sätta hvar och en i stånd alt sedermera på egen liand utvidga sina insigter, så vidt håg, själsförmögenheter samt lefnadsförhållanden det medgifva. Om man derjemte föreställer sig folkskolan vara den första länken uti kedjan af de allmänna undervisningsverken, och närmast öfver lärdomsoch apologist-skolan, samt att för intagandet i de sednare skolorne vanligen fordras det kunskapsmått, som för utgåendet från folkskolan är föreskrifvet; så skulle man icke kunna, utan att bryta denna kedja, nedsätta det stadgade kunskapsmåttet i folkskolan.
Irsta och 2:dra Perioderne. lill dessa senare räknas Sjö- och Land-Tulls-samt Accis-afgifterna, Postmedlen, Chartae-Sigillatas afgiften, IIusbehofs-bränneri-medlen samt hvad Riksens Ständer dessutom serskildt hvarje Riksdag såsom Bevillning sig åtaga. Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke, kunna förhöjas, Stora Sjötullen å inkommande och utgående Spanmål allena undantagen. Till dessa senare räknas Tullock Accis-medlen, Postmedlen, ChartEe-SigillatceAfgiften. Husbehofs-bränneri-medlen, samt hvad Riksens Ständer dessutom serskildt hvarje Riksdag såsom Bevillning sig åtaga. Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, Tullen å inkommande och utgående Spanmål allena undantagen. Se Bih. 3 Sami. Mern. Ridd. Constilulions-Utskottets Memorial, N.o 5. 9 Ridd. och Adelns Prot. B. VIII p. 303. B. XII p. 170. Preste-Ståndets d:o B. VII p. 158. B. IX p. 278. Borgare-Ståndets d:o B. Bonde-Ståndets d:o B. V. p. 209. B. Yl p. 270. B) Regerings-Formen. §. 60. Irsta Perioden. Till dessa senare räknas Till dessa senare räknas —• Postmedlen, Chartae-Sigillalfe-afgif— sif gifterne för Stämpladt Papper ten, Husbehofs-bränneri-medlen samt och för bränvinsbränning , samt hvad hvad — åtaga. åtaga. Se Bih. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XII p. 170. Preste-Ståndets d:o B.
[1434] 40,000, G - l ö x x x o j b o r t, att O. Williamson, Borås, säljer prima helylle marinblå Gosstricotkostymer från 3 till 10 års för 3: 50. Priskurant å yllevaror sändes franko. Stora mansvästar med ärmar till 3; 50 pr st. [1573] O. W I L L I A M S O N, B o r å s. r Sparsamma Fruar. Gammalt ylle och ull emottages dagligen till spanad, väfning af tyger, schalar, filtar m. m. OBS. Hvar och en far s itt ylle tillbaka I form af garn eller väfnader, OBS. Nedsatt spånadsafgift. OBS. Ett parti schalar realiseras från 5 kr. OBS Ett parti filtar realiseras från Telefon 26 53. Pildur Andersson, [1361] född Sundeman, 12 Klara Norra Kyrkogata 12 kronor. [1582] E. W. Grönbergs iEaumo Hheumatiska Essens ar det billigaste medel äfven vid mycket envisa fall och hos äldre personer, som föga hoppas på bättring;. % flaska i: 50, Vi flaska 3: 75, i mmut_pä apoteken. Till platser, där återförsäljare icke finnas, försändes den på rekvisition direkt från [1763] Generaldepoten för Sverige; ApteM Ma Björn, StocMin. nya priskurant öfver Trädgårdsoeh blomsterfrön samt foderväxtfrön är nu utkommen och tillsändes gratis på begäran. Helsingborg i februari 1890. P. Jensen. S v a r. Till fasonerad dubbelmalta samma träd ning och trampbindning som till fyrsfcäft; d. v. s. 1, 2, 3, 4 ä rad. För att bilda faconerna nedtrampas 3:dje oeh 4:de tramporna och en käpp iträdes efter mönstret, så att den facon, som först skall väfvas, blir under käppen, de öfriga trädarne plockas öfver den samma. En spjäla iträdes och ställes på kant, och käppen utdrages.
Om det sålunda förefölle lika orimligt, som det orsakade besvär och ökad kostnad, att församlingsboer, vid transporten af sin utgifvande tertial-tionde och andra till presten utgående onera, ofta måste färdas lång väg förbi sin Komminister, för alt hos Pastor få afbörda den medförda lastningen, så folie det sig icke mindre besvärligt, men väl långt mera skadligt, dåinan, vid behofvet af det minsta presterliga extra biträde, måste färdas miltals väg förbi samma Komminister, för att åt denne hos Pastor utverka tillstånd att få förrätta den pre sterliga tjensten, saint för alt hos förmannen få afbörda den tribut, för hvilken den underordnade prestmannen finge arbeta. Att en sådan Komministrarnes osjelfsländigbet är i högsta grad menlig för de församlingar, i hvilkas själavård de äro satte att deltaga, vore lätt att inse, och att det nit och den kraftfulla verksamhet, hvaraf den religiösa och sedliga ordningen vore i behof, icke kan vara att påräkna hos desse brödbekymrade och på befallning rörliga ordets tjenare, vore lika påtagligt. Denna brist på sjelfständig verksamhet, hvilken sällan slutade förr än den manliga kroppsoch själskraften hunnit bortnötas af åren och bekymren, förnekade dem den goda viljans och förmågans utveckling. Bland åtgärder, som motionären, till afhjelpande af dessa missförhållanden, föreslagit, äro: »att sådana pastorat, der väl finnes Komministratur, men som bestå blott af en församling med en kyrka, denna församling må vid ledighet ega indraga Komministraturen. Likasom, der pastoratet beslår af flere Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U'(skottets Betänkande M 61.
Maj:t i underdånighet öfverlemna, att, sedan nödig kännedom i aila berörde ämnen blifvit inhemtade, i Nåder vidtaga de anstaltar, hvarigenom Arbetsoch Correctionshus-inrättningarne i den mån förberedas, att de, enär det nya Lagförslaget är färdigt, samt blifvit granskadt och antaget, kunna, då Lagen sättes i verkställighet, vara färdigt: att begagnas. Riksens Ständer få dervid allenast derpå i underdånighet vända Eders Kongl. Majus uppmärksamhet, att omförmälte Inrättningar icke måtte göras för mångå, hvilket ofelbart skulle hindra, att hvar och en bragtes tilL sådan fullkomlighet , som vederborde, men deremot icke heller lool Dm 11 Julh heller så få, att brottslingarnes forslande till In. rättningarna försvåras , och de långt ifrån sina hemorter afskiljas; hvarjemte Riksens Ständer ansett det böra medföra nytta, att Arbetsoch Correctionshusen anlades nära intill de ställen s hvarest Rikets Ofver-Rätter äro eller blifva stationerade, hvarigenom desse Ofver-Domstolar, i egenskap af Öfver*Executorer , hade tillfälle till öfverinseende å inrättningarna, hvilka kräfva en noga och vaksam vård samt local kännedom af dem^ som deröfver böra hafva uppsigt. Detta allt få Riksens Ständer sålunda till Eders Kgl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung 1 Eders Kongl. Majus underdånigste , tropligtigste tjenare och undersåter På Ridd. och Adelns På Prest Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, J. A. Lindblom, h. t. Landtmarskalk, n. v. Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar vägnar H. Schwan, Lars Olsson, , h. t. Talman. n. v. Talman. Storm äg - Den 11 Julie 1009 Uppläst dan ti Juli.
I stället föreslog han, att någon skulle läsa högt, och då Domsbasunen ändtligen efter mycket krus lät förmå sig därtill och tog fram Malmströms dikter, lade han sig bekvämt till rätta med hufvudet på en hoprullad filt. Hortence bredde öfver honom sin tunna, röda sjal, och där låg han nu med tillslutna ögon under Klara Eckhoffs parasoll, och det var inte alldeles säkert, att han inte tog sig en liten lur, vaggad af Domsbasunens skrällande toner. Solen stod högt på himlen och förkunnade, att det var middagsdags. Nu väckte Lina den slumrande Eodymion med tre grässtråkittlingar på de fylliga, röda läpparna, och det blef ett skratt och oväsen, då det befanns, att han verkligen sofvit. Men ingen hade hjärta att bli stött på honom, ej ens föreläserskan. Man dukade pä en liten, öppen plats inne i skogen, löjtnant Eckhoff skickades af sin hustru att ta reda på poeten, och under tiden ordnade man ölbuteljerna och de påbredda smörgåsarna. Först då man gjort heder åt de senare, skulle » öfverraskningarna » få komma i dagen. Lina var den som gjorde början och aftäckte ett fat med de läckraste gulbruna gräddmunkar, som hälsades med ett mångstämmigt utrop af det mest odelade missnöje. Ty nu befanns det, att flickorna Eckhoff också hade fört med sig munkar, länsmansdöttrarna likaså, ja, i hela sällskapet var det endasten, hvars uppfinningsförmåga gått i annan riktning: det var löjtnant Allan, och hans öfverraskning bestod i en stor flaska likör, som i följd af ödets sällsamma nyck också befanns vara » munk »! Nåja, men så var det också bra oförsiktigt af Karsten Törne att på bjudningen hos länsmannens häromdagen förklara med hög och ljudlig stämma, så att hvarenda människa hörde det, att » gräddmunkar var det bästa han visste ». Där reste sig nu hela berg af gräddmunkar på duken, pösiga och tillplattade munkar, feta och magra, blonda och brunetta, munkar med socker och munkar med sylt, och man hade ingenting annat att ta sig till än att göra chock på dem.
Besvärsoch Oecon.Utskottet: N:o 35. i anleda, af väckta motioner örn indragning af biskopsoch domprost-embetena; N:o 36. i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet förde närmast landsvägen boende hemmansägare att af de derifrån mera aflägse njuta ersättning för oftare påkommande inqvartering. Pr. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den a5 April 1834. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdr. för förliden gårdag. Justerades pleni-prot. för d. io dennes f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. Hamilton, Jac., i anseende till enskilda angelägenheter afsagt sig det honom lemnade uppdrag att vara ledamot uti Levdin. Utskottet. Företogs till pröfning StatsUtskrs d. io dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 35, i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R. St., angrde lindring i vilkoren för begagnandet af det utaf R. St. till återuppbyggande af staden Borås anslagna låneunderstöd. Hr af Dalström, Gust. Jac., uppläste följande: Då jag vågar en kort stund utbedja mig H. R. o. Ad:s uppmärksamhet, är det för ett idogt, men olyckligt samhälle, som 2:ne gånger inom kort tid blifvit försatt i den mest beklagansvärda belägenhet. Borås stad är bland de få Rikets mindre städer, hvilka fullkomligt svarat mot ändamålet med deras anläggning. Den har i alla tider utgjort medelpunkten för den industri och näringsflit, som så allmänt är spridd i kringliggande härader; och huru skulle väl dessa härader, bestående för det mesta af stenbunden, ofruktbar, af kärr, måssar, berg och skogar uppfylld mark, kunna föda en stor folkmängd, underhålla en stark rotering Den a5 April.