Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som lefvat kärligt hop, hvarandra gå ifrå: Så ses här mången man sin ljufva maka gråta; Så ser man mången bror om brodern sorgse gå. Mång’ barn med suck och qvid kring faderns kista låta; En vän sin stallbrors död beklagar äfvenså. Guds Son derföre sjelf med gråt den graf bestänkte, Deri han fann sin väns qvarlefvor nedersänkte. Men när ett rike och ett folk sin Konung mister, Der är än större nöd: det allgemena qval, Som både sjö och land med ängslig skälfva rister, Det pressar jemran ut, och tårar utan tal; Hvem undersåte är, hvars trogna bröst ej brister, När han inträder i sin Herras sorge-sal? Den Far, Bror, Maka, Vän mist har, mist mycken gamman; Men den, som mist sin Kung, – den, han har mist allt samman. Hvad lycka har du ej, i detta manna-minne, O sälla Norra Verld! af dinom Gud undfått? Dervid sig fröjdat har så mången Svensk och Finne, Då ditt baner så vidt i fjerran-landen gått, Att fränmand’ riken än ej gånget är ur sinne, Hur du din fiend’s fält med man och häst besått, – Med palmer städs bekrönt och lager-rika segrar: Så att afunden sjelf dig det beröm ej vägrar. Det ros, hvaraf du dig derhos kan helst berömma, Är, att rättrådighet dig vapen gripa böd: Ovännen kunde sjelf dervid ej annat dömma, Alltse’n han gjordes klok af sjelf-ådragen nöd. Och ho, som mer kom vid de sår och ärr så ömma, Han tillstod strax, att vinst, och segrars öfverflöd, Rättvisan städs stå bi: ty Gud är med i striden; Men är Gud med, så sker med rätta, om J liden! Tänk på Kung Gustafs mod, och på hans tappra glafvar, Uppå hans blanka hjelm, och värjas skarpa ägg; Ehvar hans rytteri i korta kyllrar trafvar, Der lyser öfverhand fram ur de spitsa101 skägg:
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att till honora ankommit en skrifvelse från Talmannen i PresteSt. af följande innehåll : Sedan Vällofl. BorgareSt. genom dess Talman benäget tillkännagifvit, alt bemälde Stånds klubb-lokal alla Onsdags-och Lördags-aftnar är, såsom gemensam klubb, för ledamöter af alla fyra RiksStm öppen, samt derefter II. Ex. o. Landtm, likaledes gifvit vid handen, alt H. R. o. Ad. med nöje ser sin klubb besökt af ledamöter utaf de öfriga RiksStm, och ali densamma är för dem, likasom för R. o. Ad:s egua medlemmar, öppen alla aftnar, dä plenum på Riddalh. icke inträffar; sä får jag, dertill anmodad af PresteSt., som med erkänsla emottagit dessa meddelanden och jemväl för sin del önskar befordra den närmare och förtroligare beröringen RiksSlms ledamöter emellan, äran anhålla, att H. Ex. o. Landtm., jemte tillkännagifvande att PresteShs klubb, belägen i huset N:o 1 vid nedra Munkbron, är tillgänglig alla aftnar, då plenum icke hålles, täcktes inför fl. R. o. Ad. anmäla, att PresteSt. med fägnad skulle bland de besökande derstädes se ledamöter af det H. Ståndet. Stockholm d. 15 Januari 1851. Fr. af Wingård. Upläsles ett af Frill. Cederström, Olof Rudolf, inlemnadl sä lydande mern.: Som enskilda angelägenheter förhindra mig att fortfarande vara Elektor, anhåller jag, att med bibehållande af min riksdagsmannarätt fä afsäga mig nämnde förtroende. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. 134 Den 18 Januari.
Den vidlyftiga redovisningen för förrådernas uppköp af inventarier både inom landet och utrikes, de gemensamma utgifternas rätta fördelning, nedsättning i förrådernas värden samt de invecklade transaktionerna, de särskilda stambanorna emellan, visade genast efter de första årens arbete, att bokslutet icke kunde medhinnas på kortare tid, och till följd deraf blef del äfven af Kongl. Majit medgifvet, att hvarje års räkenskaper icke behöfde inlemnas förr än, såsom nyss är nämdt, vid slutet af det påföljande.» »Då totalkostnaden för hvarje stambana i sin helhet icke kan bestämmas förr lin efter fullbordandet, och sedan då i behåll varande arbetsförråder blifvit realiserade eller till värdet uppskattade, och då, hvad beträffar Westra stambanan, åtskilliga kompletteringsarbeten ännu under år 1863 återstå att utföra, och kostnaden härför icke kan i bokslut fullständigt upptagas förr an mot slutet af år 1864, så kan icke heller totalkostnaden för denna bana förr än vid sistnämnde tid med anspråk på tillförlitlighet meddelas.» »Ehuru, såsom jag nu upplyst, totalkostnaden för Westra stambanan icke kan uppgifvas förr än mot slutet af 1864, så torde jag dock under loppet af nästk narrande Februari månad, sedan nu pågående förråds-inventeringar samt liqvider för inoch utrikes beställningar blifvit verkställde och kassorna afslutade, kunna upp - SMx-Vtsikottets Memorial .V 77. stalla en beräkning Öfver nämnda totalkostnad, som icke allt för mycket skall skilja sig frän den verkliga, genom ett blifvande bokslut utrönta; och skall jag, så snart nämnda beräkning hunnit afslutas, ofördröjligen till Afdelningen meddela resultatet.» »Sodan vederbörande Ofveroch Distrikt-ingeniörer under nästkommande
Tryekfrihets-Förordningen måtte upphäfvas och att ordnings-numrorna på de tre följande momenterna af sama §. måtte ändras, återremitterat Memorialet i denna del, med förklarande af Ståndets gemensama tanka, att Ståndet icke ansett sig kunna godkänna berörde förslag, att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; men deremot har Ståndet förklarat det pag. 7, alternatift framstälda förslaget till förändrad lydelse afTryckfribets-Förordningens 5 §. i3 mom. antaget alt till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag hvila. Ridderskapet och Adeln har, såsom sina gemensama tankar, förklarat, att det af Utskottet i förenämnda Memorial algifna första förslag, nemligen om uppliäfvande af Tryckfribets-Förordningens 5 §. i 3 morn., ogillas, och att de i det senare föreslagna förändringar af sama mom. icke vore bland dem, som 8i §. Regeringsformen benämner ”högst nödiga och nyttiga”. Preste-Ståndet har ogillat, ”att 5 §. i3 mom. Tryckfrihets-Förordnin”gen måtte upphäfvas, och med detsama den föreslagna förändringen i "numerföljden på de 3 följande momenterna af sama §”, samt återremitterat ”den för nyssnämnda fall uppgifna förändrade lydelsen af 5 §. i3 ”morn., med förklarande, såsom Ståndets gemensama tanka, att de deri föreslagna förändringar icke vöre bland dem, som 8i §. Regerings-Formen ”benämner ””högst nödiga och nyttiga.”” Då Utskottet den oförenliga skiljaktigheten mellan de af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvart för sig, yttrade gemensama tankar, å ena, samt de öfriga två Riks-Ståndeus, å andra sidan, nu till samtliga RiksStåndens behandlande anmäler, måste Utskottet fästa Bonde-Ståndels uppmärksamhet derpå, att Utskottet icke med visshet kan yttra, huruvida någon skiljaktighet förefinnes mellan Borgareoch Bonde-Ståndens meningar.
Sällan 74S Den 22 Junir Sällan framställeö en brottsiing af denria arr sam ej, i fall han o,n kjnfnads-brott öfwcrlyqas, förebar, att hafwa äfwen ä annor aflägse ork enahanda förbrytelse ntöfwai, och afstglen dermed förfelar honom ej eller, iy waniigcn öfwerlemnas han, »ilan widare omsorg, kill domstolen i den upgisne orren, att derstädes widare ransakning nndergä' Genom Kongl. Brcfwct af d. ardra Martti 1748 är wäl föreskrifwit, alk da någon, som redan gjort sig till högsta kroxpspligt skyldig, bekänner ä sig att hafwa söröswal stöld annorstädes, sä åligger det domaren arr förmedelst skriflwexling göra sig nnderrältad huruwida bekännelsen mä wara grundad, samt om anledning förefinnes det någon del af det stulna godset kan sta art tillrätta fä, i hwilket fall, men ej annars, den brottslige synes böra lill den upgifne orten afsändas, att derstädes till ytterligare ransakning bcfordrasz Men detta helsosamma stadgande hwarigenom den Staten och bonden betungande fangffjulscn oftast kunde undwikas och säkerheten om brottslingens person wara rryggad, blir icke altid, i den föreskris» ne händelsen, af domaren iakttagit, än mindre lampas det samma till sädana som öfwat mindre rins nader. En mängärig handläggning ivid Domare-göromål hafwa bibringat mig erfarenheten om alls kesia med flera olägenheter, som åtfölja en ojemn lagskipning i dylika brottmål, hwarwid jag ej kan rindgä att anmärka den »förenlighet, hwarpä jag äfwen sett exempel, att änskönt den brottsliges föresijwande, art hafwa ä annor ort stöld riköf wat.
Derigenom följes en och samma princip i värderings-sättet, beloppet af behållen inkomst blir bestämdt, och man slipper en .årlig fruktan för ovisshetett om hvad man skall betala. Då RiksComitéen slutat sin session, böra sa väl dess arbeten, som de öfriga Comitéernas till trycket lemnäs; på det Allmänheten må vinna kunskap om lotternas antal och hvarje lotts storlek. Antagandet af dessa Bevillnings-grundec medför äfven den fördelen, att hvar och em kan sjelf genast uträkna hvad man för sin person bifaller, t. e. efter 1,000,000 i bevillning tarfvas på Bevillnings-delen 2 R:dr; och om Bevillningen, mot ali förmodan, nu kommer att ökas med 2,000,000, så vet man straxt att på lotten betalas 6 R:dr i stället för 2. Mert. enligt 1810 och i8r* års Bevillnings sätt, är sådant ej möjligt att bestämma; ty man lefver i okunnighet om det belopp, till hyilkeC man tor året taxeras. Ridd t 0. Ad, Prat, N;o tfi. 20, Den 8 Juni. Med Friherre A. Cederströms anföranden rörande klagomål, äro mina tankar helt och hållet enliga} ty både Statens och den skattskvldiges rätt är derigenom på allt sätt skyddad : och otn någon, då fråga är om rättvi. sans skipande och ägande rättens helgd, mot förmodan skulle invända , att sådana Landtmäteri förrättningar äro för vidlyftiga åtgärder, så blefve mitt svar: rättvisan bör hafva sin gång } och författaren har med mycken klokhet bestämt vilkor, hvilka tillbakahålla kittslighet ten, ja till och med den låga afunden.
Genom serskilda Nådiga remisser af den 19 sisth Nov., hvilkas innehåll längre fram kommer att anföras, har K. M:t till Rikets nu församlade St:r behagat öfverlemna Handlingarne, rörande ig utaf de vid förra Riksdagen anmäldta reclamationsmål af sådan beskaffenhet, att, emot de af 1823 års St:r fastställda grunder, K. M:t pröfvat, det någon ersättning icke kunde af K. M:t i Nåder medgifvas. Desse reclamationsmål äro: 1:0 Slupen Tälamodet, seqvestrerad i Stralsund, år 1812, af Fransmännen. — Ersättning för Fartyg och Last reclamerad af frami. CommerceRådet C. F. Duwels Borgnärer. 2:0 Galeasen Nordstjernan, uppbragt af Fransk Kapare utan för Liebau den 23 April 1812. — Ersättning för Fartyget reclamerad af Skepparen Schmidt och afl. Handlanden Boyes SterbhusDelegare; samt för Lasten af frami. CommerceRådet C. F. Duwells Borgnärer. 3:o Fartyget Hoppet, uppbragt i April månad 1812 af Fransk Kapare. — Ersättning för Lasten reclamerad af Handelsbolaget G. D. Wilcke & Comp. 4:o Öppna Båten Basen, uppbragt af Fransk Kapare den i Aug, 1812. — Ersättning för Lasten recla me - Betänkande n. 3o5 »nerad af Assessor J. W. Cöster och för sjelfva Båten af Borgmästaren Johan Berg. 5:o HukarGaleascn Redligheten3 uppbragt den 19 Sept. i8i3 af Dansk Kapare. — Ersättning för Fartyget och lasten reclnmerad af L N. Enequists Enka. Den Kgl. Remissen, i afseende'på nämnde fem reclamations-mål, innehåller, att K. M:t väl funnit någon ersättning för förlusterne icke kunna, emot stadgandet i 2 mom. af R. St:rs underd.
Ltatiocit Lanco-Otst. ket., ?l:o 5o. 82^ I^:o 50. k. 8l:r3 8tas8- velt Liinco-IItsIiolts iltlätanäe ökvtzr anmurliniiiAar It08 H. ?re8t6-8tänc1et vicl I)t8liott6U8 utål 3:no Ki!i88täuct bilsHneLetänIianciL i^:o 6 l aulööuin» »k X. Wt8 1^5(1. krvposition om rättigliet för 8p>srLanlrerne i kiil^eb ott, emot klänta i LanooDi8oonteu in8stta en 6ol as clerus I^onö, för att i molm af keliosvot lsunuu 601 isian uttaA38, m. w. jemtö en8kil(je motioner i tzammanliiniZ cleimeci^ V>6 ciet af kaneofltstoltet nppfattacle oeli enligt ofvannämntie gemensamma ketäntancie framställda förslag, Som äsvfla, tillåtelse för 5pa> kanterne i kitet, ätt, inoM eisst Hlaximi-kelopp tunna kos Kanten oell KanOontoiren clels insätta penningar mot Z pioc:ts ränta att äterketalas etter 6 veetots uppsägning, oeli Uels Upptaga KäN mot 5 p>0c:ts ränta pä kögst 12 manager utan omsättning, ärj enligt Kr0tocollsf7t6i ag at 6en 3o törliUne 8eptemKbrj inom 8. /'rerteö^ämiek eiinraät: att clesse söreslagne ränte-riitor klefve tor 8parkanterne sä KetNngantie, att lie Utåt anstalten ägrle ingen eller åtminstone gansta ringa lörmän; oell att åtminstone 4 om icte Z proe:t borcls 56r cie insatte meälen berätoas; enär atsigten väl ej mätte vara att kanten stulle pä Sätlana »älgöraucie Inrättningarr Ketostna6 iucrera, 0. s. v. ^ öam/.
Nådiga Förordning, emot fylleri och dryckenskap, af den 24de Augusti 18135 mera då Ut“ skottet å ena sidan lika med hvarje redlig Svensk man fullkomligt delar den önskan* att alla möjliga utvägar måtte vidtagas tili hämmande af fylleriets olycksaliga följde»; både på sederna, nationallynne! och kroppsstyrkan; är det å den andra lika öfvertygadt, att dessa utvägar alltid skola förfela sitt ändamål, om de möts för stora svårigheter eller snart sagdt omöjligheter i verkställigheten. Ali Lag hämtar sin styrka af opinionen, och bl ifver med säkerhet åtlydd, Samt förbrytelser deremot åklagade i samma mon, som de ålaggda straffen är o med allmänna rösten enliga. I motsatt förhållande förlorar den ali sin kraft och blifver en tom* skuggbild, för hvilken ingen rädes, heldst den i brist af Åklagare sällan träffar sin man, samt äfven i detta fall, i stället för varnagel, framkallar menedare, åklagares framtida aflägsnande oell elt otidigt medlidande, det farligaste för all laglydnad. Utskottet anser de i ofvannämnde Kongl. Förordning ålaggda pligter och straff vara så allvarsamma samt dea åt 2/(3 Besv. och Ekon. Utsk. Beteinhanden. executiva magten uppdragna Domsrättigheten så enlig med sakens fordran, att icke något annat lemnäs öfrigt, än en ifrig önskan, att denna Författning oförändrad al Itid och allestädes må i hela sin kraft handhafvas. Hvilka heldst Lagar kunna vidtagas, så ligga förnämsta medlen till omåttlighetens förekommande uti Länestyrelsernas egna händer, och så väl Hufvudstaden, som liera Län i Liket, Lafva i sednare tider bevisat kraften och verksamheten af dessa åtgärder.
Utöfning någongång mehn torde tillskyndas en viss ort, antingen derigenom att ett gynnande tillfälle till spannmåls förmälning kommer att försvinna, eller dymedelst att en Inrättning, som åt Orten gifvit lif och rörelse, varder nedlagd; men då med samhällets ändamål år förenligt, att, vid strid emellan den enskildes egande rätt och Statens allmänna båsta, den förre mäste vika för den sednare, och i öfrigt enahanda följder, som 495 LngUtskoucts Bettinkandtn. af tvångsrätten befaras, måste uppkomma, derest antingen jordegaren genom frivilligt köp intrader i besittningen af ett för någon viss Ort vigtigt Vattenverk, och derefter utrifver detsamma, eller sjelfva egaren af Verket finnér för godt., att det nedlägga; så, och under öfvertygelse att missbruk i detta , äfvenså väl sorn i andra fall kunna, genom noggranna stadgande!), kämma s tili den grad, sorn mensidiga klokheten och förutseendet formar beräkna, anse Utskotten ofvannåmnde betänkligheter icke kunna utgöra några verkliga hinder emot den föresiagne tvångsråttens antagande, hvilket ock den af Kongl. Maj:t tillförordnande LagCommittéi uti Motiverne till 7 Cap. af dess från trycket utgifne förslag till Byggning? Bilk, både fullständigt och grundligt ådagalagt. I öfrigt och då man röjdt så mycken räddhåga för den anledning till rubbning i eganderåtten, sorn af Författningen kommer att gifvas, har snan synts glömma att vår Lagstiftning icke förut saknar exempel härpå, — exempel, dem vi, såsom i anseende till FÖrfatti.ingarne örn enskilten och storskiften, lårt att vörda, för den utmärkt stora nytta Landet d raf tillskyndats, och hvilka, oagtadt allt det motstånd äf. ven desse i sin uppkomst funno, nu mera Säkerligen ingen skulle önska se försvunne. Det är likväl onekligt, att hvarje kränkning af égaud e«rätteu innefattar ett obehagför det). LagUtskottets Betänkande».
— Är denna betalning för en så stor Tafla en belöning? — Ganska bestämdt känner jag, att efter det vanliga, af ingen öfverklagade Pris, som Professor von Breda satt på sina Arbeten, behöfver han blott måla 167 enskildta PortraitterBröststycken af vanlig storlek, för att erhålla samma Summa, som han begär för denna Tafla, der utom Konungens Grouppe, äfven Hennes Maj:t Drottningen och Hennes Kongl. Höghet Prinsessan, med deras HofStaler, förekomma, och der man finner ett ungefärligen dubbelt antal Figurer. Åt en hvar, hvilken om Artistisk verksamhet har den ringaste kännedom, lemnar jag att domina, hvad som fordrar mera Snillets ansträngning, mera tidsspillan, mera utliållen flit^ch använd omhugsan, att måla 167 Den i5 Januarii. 57 Stycken enskildta Portraitter eller alt Ilistoriera en stor Tafla af 3oo hela Figurer; att dömma, om det är möjeligt för någon annan Artist, så framt han ej par depit skulle vilja svälta ihjäl under tiden, att utföra ett sådant stycke fpr mindre Pris. Det gafs äfven hos oss en tid, då man icke prutade så med stora Konstnärer, utan då det var Esprit, att visa sig Liberal mot hvad egenteligen icke kan betalas — det Artistiskt sköna. Sexton Tusen Riksdaler öfvertemnade detta Stånd till HofIntendenten Ehrenstrahl för den Tafla, som nu mera pryder Taket i vårt Samlingsrum. Och för Roslins Tafla, föreställande Konung Gustaf III och Hans båda Bröder — Blotta Knästycket — betaltes på 1770- talet, 10,000 Riksdalar, eller dix mille Ecus. På denna Tafla förekommer blott frenne Figurer, och angående jemnförelsen mellan den Talent, som röjer sig i denna och i Professor von Bredas nu omtalade Tafla, önskade jag det vöre mig tillständig! att provocera omdömet af de flere härvarande Herrar och Män, hvilka sett denna Tafla eller åt densamma lånat sina anletsdrag. Ännu ett sednare exempel!
Den utgär af Hemmantalen i Riker, och är dUs indelv^ kill Lande-Militie med flera Staters Aflöning och dels Kronan behällen» Hwad häraf är indeldt, har Stats - Utskottet päräknat till lika belopp som 1809, emedan de indragningar deruti, som redan blifwik eller kunna blift wa faststälde, icke för närwarande kunna wärka till Sratens förmän, utan kunna blott efter hand för den kommande tiden päräknas, således uplagcS här - 318,909.15.11 E)et Kronan häraf behällneupkages och päräknas ärligen efter de faststälde Markegangarne L Länen; men som veste ej förr än wiv ärers flur bllfwa sattes sä mäste alud de sist afflutake Krono-räkenffuper sch det i dem följ Transp. 318,909» r5° r r r:84 Dm 22 November. Transport 318,909 15 n de Markegängspris tagas till grund wid beräknandet af denna Inkomst. För att närmast träffa wärkeliga beloppet af denna Ränta till den dek den kommer till Stats» ContoiretS disposition, har Stats - Ukstotket ansett säkrast, i anseende till de ständigt varierande Markegängar att taga medelbeloppet af de senast framflutne 6 arén och hwilket Utgör - 235,228 . .554,H7 r5 rr BostaPS penningar ochÄkerstätten af Stockholms Stad Efter af Kammar - Collcgium afflutadt Contracr - « rzo Afrads - Spannemälen Kronan behållen, som jämte Kröns-TionLe anwändes till Gar - Transport 554-247 15 n
För Jordbrukaren återstår således intet annat biträde, än Allmänna Disconten; och det är då billigt, att denna tillgång icke får sådane vilkor, som, genom deras stränghet, verka till Jordbrukarens utestängande. Man invänder att den redbare Jordbrukaren bör icke röra sig med lanta penningar; och bör alltså inga lån behöfva: och jag voin färdig att medgifva denna sats, om jag fcoch Den f g Juta e. m. de mig, mera i anseende till jordbrukar*', än i anseende till andre Näringsidkare, tilktt att glömma allmänhetens behol af utväg och rådrum till utarbetning utur den sktfidsättoipg, hvartill ett föregående, ända till ytterlighet, drifvit CreditSystein, varit så lockande. En sanning är, att jordbrukaren, 1 i K a med andre Näringsidkare, gtnotn berörde .System kommit i skulder; och jag vet dä icke med hvad skäl man skulle me>a vägra honom, än alla andra, möjligheten till utbetalning. Må man jemföra med hans, de utvägar, som åro andre Näringsidkare öppne. Brukspatronen lånar, för 3 procent, på 6itt namn, i JernContoretp och, tor lika ränta, på sitt jern , i Banken. Exporteu^ ren belånar sine metaller i Banken för lika låg ränta, intill den stund de exporteras. Fabrikanten lånar, för 4 procent i ManufacturDisconten, serskilt på gin rudimaterie, och serskilt på gin produetion; och dessutom äga alla desse Näringsidkare lika rätt tili Lån i Allmänna Disconten.
I går hade jag den hedern att vara på en maskerad hos h. ex. Moreno *, der jag snart sagdt ej såg andra karaktersmasker, än de som voro omaskerade, på dylika nöjen ej egentligen kunna gå ut på att äta, eller att spela kort, så böra de naturligtvis ega föga lif, inom Stockholms-publiken. Den aktningsoch älskvärde tillställaren har ej dessmindre den förtjenst att vara ungefär den ende, som bemödar sig att skänka Stockholm prerogativerna af en hufvudstad. Om — som jag ej sjelf såg, då jag tidigt aflägsnade mig — vår vän Raab slutligen sjöng och agerade den så kallade Svinvisan i Telge för sällskapet, så var det visserligen värden ovetande och mindre lämpligt, men nog har det blifvit mig försäkradt af flere som hört det I morgon bittida reser jag med Byström till Upsala, der han skall rådgöra med rektoratet om ett monument öfver Linné * *. Din ' Bernh. Beskow. * Spanske ministern. * * Vi nämna i förbigående, att frih. Ridderstolpe stod i vänskapligt förhållande äfven till Byström, hvarom vitnas af en mängd i Ridderstolpeska arkivet ännu befintliga bref.t Stockholm den 16 Sept. Carissimo amico! Mycken tack för senaste nöjet på Tidön. — Det är karl, att hålla ord. — Men var det icke “ endiableradt " (det låter så illa att svärja på svenska) att jag måste göra en krok, just som jag hade hästarna förspända till Westerås? Men mången ej till höger vill för det, att krogen är till venster. Den krog, som nu drog mig till venster, var det Beskowska kontoret. Du kan nämligen ej föreställa dig, att jag efter min sal. fader, som afled i febr. 1820, ännu, efter nära 5 års förlopp, ej fått utdelning, men att vi nu skola drabba tillsammans derom, för att till den 1 okt. hafva allt uppgjordt. Till en sådan féte låter man ej bjuda sig två gånger, emedan den som försummar första bjudningen, torde bli af med sin andel i hela kalaset.
Jag tillslyrker derföre, att lånen må blifva på längre tid, och antingen med 5 procents ränta, eller att de, som Grefve von Schwerin föreslagit, taå utbjudas på entreprenad?. lag fruktar Ijert il September/, m. dock, att de icke kunna erhållas till lägre ränta Än 5 procent. En vård Talare har gjort en calcul öfver difFerancen emellan 5- och 3-procents-uppl.åningen, såsom skål för antagande af det sednare systemet. Tåg får dervid göra en erinran. Då man upptager lån för 5 procent, upptager man ej mera ån man behöfver, och betalar för den summan 5 procents rånta, tnen då man skall upptaga lån efter 5-procents-principen, så måste man, då man behöfver 3oo,ooo R:dr, upplåna 6 eller kan hända 900,000 R:dr, för att kunna honorera förbindelsen, att vid anfordran inlösa de sedlar, som uppvisas. Då försvinner således all vinst. Jag förenar mig derföre med Herr von Hohenhausen, att tillstyrka 5-proeents-obli-, gationer. Herr Hjerta: Då jag funnit af discussio^. nen, att några hinder emot 3-procents-sedIarne blifvit framkastade, hvilka förut blifvit obesva~ rade, emedan de ej varit yttrade, anhåller jag att deremot korrteligen få anföra något. Man har omtalat de varnande exemplen af år 1818, och de yttranden, som då blefvo fålde ernat 3-t procents-sedlarne. Om man skulle åberopa dylika händelser, så kunde man bevisa allt. Det är ganska gifvet att man 1818 ej förstod, och att flere nu ej vilja förstå, hvad o-procents-sed. lar åro, och att de ej vålla skrinlåggning af något annat capital, ån sig sjelfve; tvärtom utloc» kas genom dem de cspitaler, som förut varit pkrinlaggde.