Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
59 hafyanden i orten eller magistraten, eller, å embelets vägnar, af borgmästaren i den stad, der de äro boende. Skulle lånsökande eller hans löftesmän förut häfta för förbindelser till Diskont-verken, måste, så framt lånet skall kunna beviljas, vederhäftighets-betyget innehålla, att lånsökanden och hans löftesmän, hvar för sig, ega fullkomlig säkerhet, ej mindre för det lån, som sökes, än för beloppet af deras förut lill Diskont-verken ingångna förbindelser.» Jemf. §. 208. Mom. 5, oförändradt. Jemf. §. 191. Mom. 2. Då låntagare eller löftesmän &c. oförändradt i öfrigt. / Jemf. §. 190. Mom. 1. »En hvar, som något låne-dokument till ena eller andra Diskont-verket inlemnar, skall derå teckna sin ansvarighet för handlingens riktighet. Skolande ej mindre nya ansökningar än omsältnings-handlingar, hvilka till Låne-kontoren ingifvas, vara inlemnade sednast å andra söknedagen före den, då Direktionens sammankomst inträffar.» eller, å landet, af domhafvanden i orten, eller, i stad, af magistraten eller borgmästaren, den sednare å embelets vägnar, eller ock med af enskild man, för hvilken Direktionen hyser fullt förtroende, utfärdadt bevis om hvardera personens vederhäftighet för det sökta lånet, och, i fall personen förut för låneeller borgens-förbindelse till någotdera Diskont-verket häftar, jemväl för beloppet af sådan äldre förbindelse. (Se punkten 48:o ofvan.) I öfrigt åligger det Direktionen att, med afseende å hvarje sökt ' lånebelopp, pröfva antagligheten af de derför erbjudna låne-handlingar, samt med uppmärksamhet och noggranhet tillse, att verkets säkerhet genom desamma betryggas; och må Direktionen icke underlåta att, för vinnande af detta ändamål, förskaffa sig alla de upplysningar, som kunna inverka på omdömet om lånsökandes ställning och förmåga att i allo uppfylla ingångna förbindelser. Då låntagare eller hypotheks-utgifvare eller löftesmän icke sjelfve kunna skrifva eller icke hafva för
I de syner, Hermione haft i det delfiska templet, hade bilden af Karmides inblandat sig. Hermione undrade ej häröfver, ty hon tänkte ofta mot sin vilja på denne yngling. Kärlek till honom eller rättare till den Karmides, som icke mer fanns, den oförderfvade, till dygd och visdom sträfvande ynglingen, låg ännu i hennes hjerta. Qväfva den hade hon hitintills icke kunnat; i vissa stunder ville hon det ens icke. Ättling af en förmögen, med Krysanteus beslägtad familj, hade Karmides redan i sin barndom förlorat sina föräldrar och derefter blifvit uppfostrad i Krysanteus’ hus. Hermione och han hade uppvext tillsammans. Krysanteus, som förlorat sin ende son, helsade i sin späde anförvandt en ny, öfverllyttade på honom en faders hela ömhet, och fäste de största förhoppningar vid detta barn, som naturen så rikt begåfvat med skönhet och lifligt förstånd. Det var för dessa Hellener en obegriplig motsägelse, om icke ett skönt yttre skulle dölja rika själsanlag, hvilka det endast vore konsten att behörigt utveckla. De ville icke skilja emellan skönhet och sanning, ville icke veta af någon klyfta mellan ande och natur. Platon, deras förste tänkare, var en idealt skön man; Sofokles, deras störste tragöd, likaledes. Deras filosofer omgåfvo sig helst med sköna ynglingar och bedrogo sig sällan i sitt val. Sokrates ehuru sjelf ytterligt ful, hyllade samma åsigt och medgaf med hänvisning på sin satyrnäsa, att naturen hade nedlagt frön till många laster i hans själ. Men han tillade, att filosofien hade förbättrat henom. Och detta var en vigtig sida af samma åskådning. Hellenerna medgåfvo anden herrskarerätten öfver naturen; de sågo, att den sköne kunde förfulas genom lasten, att den fule kunde förskönas genom dygden. För Sokrates’ lärjungar, som älskade honom till svärmeri, försvann hans satyrnäsa, när han talade om dygden, och de slutade med att finna honom skön, emedan någonting gudomligt så ofta genomskimrade hans anletsdrag.
Jus Patronatus är väl en bland de mäst orimliga saker, som forntiden lemnat oss, då man betraktar, att derigenom en enda Person i en försa mlins skall få utvälja själasörjare åt flera hundrade eller, som är detsamma, att tusendetals menniskor skola åtnöjas med den Lärare en deras Medborgare behagar utse åt dem. Om nu denne Patronus händelsevis vore en Person, som ingen bildningj ingen urskiljning, intet vett och förstånd ägde, så kunde man just icke vänta sig något val af motsatta egenskaper hos den valde, och huru vanlottad vöre icke den församling, som ägde en sådan Patronus. Vöre icke det med en billig rättvisa öfverensstämmande, att åtminstone församlingen hvarannan gång fick välja, då den hvarannan gång blef påtrugad en Lärare. Skulle man antaga hvad Utskottet liksom velat antyda, att nemligen betalning Den i5 Junii e. m. i73 erlades af den blifvande Prästmannen till Patronus, så blir ju resultatet, att ett Patronelt Pastorat är en handelsvara, hvarmed man kan, liksom med skepp och fregatter, schackra och vrassla, i hvilket fall det är den låga egennyttan, som skall försvaras. — Det onda härleder sig emedlertid efter min öfvertygelse ifrån den tid, då den råa hopen ansåg Patronus liksom ett slags väsende af ett högre och upphöjdare värde, hvars minsta nyck var en lag. Men, pris vare upplysningen, denna ohyggliga tid har försvunnit, och synvillan har skingrats till den grad, att man bemödar sig glömma detta mensklighetens förnedringstillstånd. Den kloke, den fördomsfrie Medborgaren anser den bestjernacle men kunskapsfattige Mannen för jemt så mycket, som han ärj en menniska, som icke rår för, att han blifvit så decoreradj och så välmående. Jag yrkar vördsamt återremiss af Utlåtandet, och att detta anförande må få följa med. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie Jacob:
Begge skeppsvarf ven sysslosälta under våroch sommarmånaderne tillhopa 40 å 50 arbetare; varande Varfsegarnes inkomster dervid uppgifne tili 6 å 7,000 R:dr årligen. Tegelbruk. Af sådana finnas inom Länet 27 stycken, dervid omkring 100 arbetare blifvit sysslosalte under vanliga arbetstiden; och utgjorde tillvei kningarnes sammanräknade värde under della qvinqvennium 15 ä 16,000 l\:dr om året. Pappersbruk. Tre sådana finnas, hvilka varit i gång med tillhopa 12 arbetare och hafva tillverkat papper lör omkring 5,000 R:dr årligen. Glasbruket vid Limmared i Kinds härad har hållits i jenni gang med omkring 30 arbetare, och tillverkningen af glasvaror derstädes utgjort i värde ungefärligen 20,000 R:dr om året. 20 Lerkurilsoch KakelugnsFabriker. Tre sådane med 6 a 7 arbetare hafva tillverkat varor för 7 å 800 R:dr om året. Mekaniska Bomulls spinnerier finnas vid Kullen och Nääs i Wedtle härad samt Sjuntorp i Flundre härad, pä hvilka ställen 020 å 330 personer, mest barn, till arbete begagnas. Hela tillverkningsvärdet viri dessa Irenne verk, al hvilka det vid Nääs är betydligast, kan uppskattas lill 230 å 280,000 R:dr årligen, rudimaterien inberäknad. Dessutom har tillståndsbref l>lil v it utfärdadt för anläggande al Mekaniskt Bomullsspinneri vid Öijebroqvarn å Trollhättan; men detta har ännu icke kommit i gång. Mekaniskt Konstväfveri, med tillhörande dressningsmachiner, blekeri och appreterverk, vid Rydboholm i Marks härad, h\ar\id 100, 120 och senast 130 arbetare varit sysslosalte. Denna dyrbara inrättning har från och med år 1836 varit i verksamhet med årlig tillökning i väfstolars samt öfrige nödiga machiners antal, såsom följd hvaraf väfnadstillverkningen äfven blifvit årligen ökad.
Det som ganska mycket bekymrat Utskottet, har warit, bwad beslut med billighet skulle faktas angäcnde den förskoning frän Utskylder, so», upbrändc Städer och genom kriget ödclagde Landstapcr sbkt jlist i en tid, dä Staten sjelf befinner stg utblottad, och dä, för Bewillnings - Summans U!görande, det synes bctänkcligt, att genom dchc eftergifter inskränka Riket innom ännu trängare gränsor, än dem som inkräcktningen, ty wärr, redan gifwit dcrät. Utskottet har ä en sida icke underlätit att inse strängheten och kanske oniöjligheten för Sökandernc att Bewillningen utgöra, men ä en annan icke kunnat undgä att anmärka, det mängcn bemedlad Man stonas wid den olycka, som öfwergär Staden, eller föranlcdes af händelscrne, att sedermera dit inflytta, äfwensom midt under det krig, som fbrhärjar Provincer, mängcn enskild lyckas i sitt bemödande att winna serdeles beskydd, och förkofra sig under den inträffade förstörelsen. En allmän och utan undantag till flere är utsträckt eftergift skulle ur dche hänseenden synas högst olämpclig, men swärighcten är dermed icke häfwcn att bestämma, bäde huru widsträckt, och huru längwarig förskoning mätte förunnas , sä att hwarken Staten förlorar fdrmpcket, eller dm enskilde betungas öfwer förmägan. Den 2g September.
Den, som saknar förmåga att sjelf förestå sin tjenst, bör vara belåten med tre fjerdedelar af lönen, der emeriti-kassan saknar tillgång att ersätta den »fjerdedel, som utgår till den sorn (jensten förestår. Att den, som förrättar en sådan tjeust, skall vara belåten med en så ringa andel utaf aflöningen, som en fjerdedel, lärer ingen påstå, men det saknas ej erfarenhet, att fyllnad till ett skäligt arfvode alltid erhålles af allmänna medel till dem, för hvilka läroverkens Eforer derom göra underdånig anhållan hos Kongl. Maj;!. Derför anser jag också Utskottets tillstyrkan vara öfverflödig, likasom den under närvarande förhållanden är alltför tidig. Om delta oaktadt, någon sådan underdånig framställning, sorn blifvit föreslagen, skulle kunnat befinnas lämplig, så hade, efter mitt förmenande, uti densamma bort tydligen uttalas det vä! kända förhållandet, att Statens tillgångar icke medgifva en ovilkorlig pensionering, emedan denna omständighet, lika mycket som den af Utskottet åberopade, nemligen saknaden af fullständiga upplysningar, utgör giltigt hinder för bifall till motionen." Bilt m R. St. STOCKHOLM, tryckt Aa» J. W. Lundberg} 1854. Allmänna Besvärsoch Ekonnmi-Utsholtels Betänkande, JY? 123. 1 M 123. Ank. lill Exp.-Utsk. d. S9 Aug. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om af skaffande af vågoch matar ep enning ar i Westerås.
Det ena har vållat, att ingen vågat utlåna capitaler till näringsföretag, och det andra, att den, som vågat ingå i dylika företag, fått plikta derför genom en ombytlighet i författningarna, som isynnerhet härrört från R. St:s önskningar; ty oemotsägligt är, att näringarna alltid vilja gå upp åt, men de hafva ej kunnat det, emedan dessa tvenne omständigheter lagt sig på tvären och hindrat dem. En talare har yttrat, att det ej vore skäl för staten att gå näringarna tillhanda, utan lemna dem åt sig sjelfva. Denna åsigt gillar jag till principen; men annat är den hårda theorien, annat tillämpningen. Jag tror, att det nu i frågavar. förslaget icke strider emot principen i sin tillämpning; ty jag föreställer mig, att äfven med principens bibehållande det allmänna bör träda fram för att undanrödja sådana hinder, som öfverstiga de enskildas förmåga. Så t. ex. linnas här i Sverige många trakter med odlingsbar mark, som ej blifvit cultiverad, emedan naturhindrens undanrödjande öfverstiger provinsens inbyggares förmåga, och der bör Styrelsen gripa in med den kraft, som p:de hufvud titeln gifver den, hvilket, såsom jag förmodar, äfven blir följden af förslaget. Slutligen har jag nu åter hört förnyas det ofta upprepade kriget mot capitalisterna, hvilka man anser såsom ett slags odjur, som böra utrotas. Det vore önskligt, att dessa krigsförklaringar en gång kunde upphöra, om man annars vill hafva några capitaler i landet och att de här skola trifvas. Hvem vänder låntagaren sig till, då han är i behof af lån? Jo, till capitalisten, och då äro de goda vänner; men när betalningstiden kommer, då önskar man honom till de saligas boningar. Jag har ansett nödigt att uttala ett ogillande af en sådan åsigt, för att bidraga att få ett slut på striden, och jag anhåller, att detta mitt yttrande får åtfölja till Utskottet. Frih. Rantzou, Joh. Al b.: Här har redan blifvit så mycket anfördt emot Frih.
Skrifvelse, Alto 3. atl af de 150,000 R:dr, sorn under stalsregleringsperioden 1864—1866 få utgå utan återbetalningsskyldighet, blifvit använda: under år 1864 74,650 R:dr, och under år 1865 intill den dag, då Stals-kontoret afgaf sin berättelse 14,150 „ eller tillsammans 88,800 R:dr, samt att vid meranämnda berättelses afgifvande undsättningsfondens tillgångar utgjordes af: medel, innestående hos Riksgälds-kontoret R:dr 1,188,731: 66. och dito bos Stats-kontoret „ 16,749: 25. eller tillhopa R:dr 1,205,480: “öT, utom hvad i afbetalning pä utgifna undsättningslån komme att till fonden inflyta; Och som de stadganden, hvilka för närvarande äro gällande i fråga om sättet och vilkoret! för meddelandet af undsättningar vid missvexter och felslagna skördar, synts Rikets Ständer vara ändamålsenliga, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad E. K. Maj:l i olvanberörda nådiga Proposition behagat föreslå, fattat följande beslut, nemligen: l:o att till E. K. Maj:ls fortfarande disposition för behöfvandes undsättning vid inträffande missvex! eller felslagen skörd må öfverlämnäs såväl den hos Rikets Ständers Riksgälds-kontor och på Kongl. Räntekammarens räkning i Rikets Ständers Bank innestående behållning af undsätlningsmedel, sorn hvad genom återbetalningar å med delade undsättuingslån kan inflyta; 2:o atl af de sålunda till E. K Maj:Is förfogande ställda medel en summa, beräknad efter 50,000 R:dr årligen, må under tiden för nästa statsreglering få begagnas till undsättningar utun ålerbetalningsslcy
Då kanske många af våra läsarinnor endast med vissa inskränkningar vilja gå in på författarinnans åsikter, inbjuda vi dem till meningsutbyte och skola gärna lämna plats för insändare, så långt utrymmet tillåter. IDUN barnet vid dess rätta namn, måste vi på denna fråga svara: » Därpå att vår ungdom uppfostras för anspråksfullt, att våra unga flickor och gossar icke vänjas till klok sparsamhet och förnöjsamhet. » I början af vårt århundrade ansågs en ung man af den borgerliga medelklassen » förmö- gen », om han hade en årlig inkomst af 1 5 0 0 — 2 0 0 0 kronor och behöfde icke fråga efter, om hans utvalda medförde 1 2 -, 2 0 - eller 4 0, 0 0 0 kronor i hemgift. Man började anspråkslöst, möblerade ett hvardagsrum, en sängkammare samt köket och höll sig därvid inom de för hvarje stånd uppdragna gränserna. Hörde brudgummen till lärare-, ämbetsmanseller det lägre köpmansståndet, hade han oftast af egna besparingar under sin ungkarlstid skaffat sig ett klaver eller ett skrifbord. Öfver detta var man mycket lycklig — enfin, man var belå- ten och » lät sig nöjas ». 363 kans hemgift må bli den enda äkta och sanna, att den icke blott må bestå af penningar och ägodelar, utan hufvudsakligast af hushållsaktighet, glädje i arbetet och den enkelhet i sinnet, som för äktenskapet borga det bästa välståndet. Må denna hemgift vara alla våra döttrar beskärd! Då skall frågandet efter penningar alltmera träda i bakgrunden, då skall i familjen sinnet för en stilla, förnöjd lycka skattas allt högre. Måtte alla mödrar sträfva efter att genom förnuftig uppfostran framkalla denna nya ljusning på familjelyckans himmel. Handledning i konsten att göra vers. j [| e t är alldeles nödvändigt för en ung 3^1 flicka n u för tiden att kunna skrifva vers. T y för det första bör hon ej vara sämre än de svärmiska ynglingarne, hvilka alla äro virtuoser på » luta » och » lyra&gt;.&gt;, och för det andra — behöfver j a g spörja? - — finns det en mer passande sysselsättning för ett ljust, poetiskt väsen än att i välljudsrika strofer tolka blyga drömmars himmelska harmoni?
St:r framlägga det anslagsbelopp, som erfordrades lör arbetets fortsättande. Alltså synes mig saken redan vara afgjord, ehuru StatsUtskit vid denna riksdag ej uttalat sig i detta ämne. Utsk:t har förklarat, att det ej anser sig kunna ingå i undersökning <f det belopp, som behöfves för detta arbete; ty Utsk:t saknar alla för ett sådant omdömes afgifvande erforderliga uplysningar. Ang:de dessa för Utsk:t erforderliga uplysningar, har man hyst ganska olika fisigter. Den siste värde talaren har ansett det vara representationens skyldighet och med dess pligt öfverensstämmande att ingå i diskussion, huruvida linier skulle anläggas, hvarmed Stockholm bör befästas, och till stöd för detta har han åberopat de diskussioner, som förevarit i deputerade kammaren i Paris Den 13 April. Paris, och sedan i Belgien ang:de Antwerpens Befästande. Jag tror dock att den värde tataren i detta afs. misstagit sig; jag har läst och med intresse följt denna fråga, sorn af honom blifvit såsom stöd åberopad. Uti dessa representantkamrar föreföllo visserligen lifliga och varma debatter, men det var ej fråga om liniernas sträckning, utan ang:de behofvet af befästningar eller ej. Man må väl ej kunna begära att StatsUtsk:t skall bestå af personer, kompetente att bedöma om vid Hägersten skall byggas ett batteri. Detta bör afgöras utaf män af facket. Det finnes dock andra hufvud moment, som representationen bör hafva utredda för sig. Det är nemligen den frågan: Skall Stockholm blifva ett slags fästning? Skal! det blifva något annat afl en befästad punkt? Eller skall Stockholm efter andra grunder befästas? Man har sett i ströskrifter framstäldt, att befästuingarne skola göras i sa stor och vidsträckt skala, att en stor armde der bakom kan hafva skydd. Detta är en hufvud fråga, för hvilken det är af högsta vigt, att representationen gör sig reda; ty derpå beror huru stor summa, som af li. St:r bör till arbetet beviljas.
Byrå: 8 Sturegatan 8 (ingång från Humlegärdsg. 19) Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Tidningen kostar endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen &gt;ösnumnierför sälj ning! Redaktör och FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. A l l m. Telef. Sista numret i hvarje månad innehåller en fullständig mode-o. mönstertidning. l:sta årg. Prenumeration sker: I landsorten: å postan stal tema. I Stockholm: hos redaktionen, ä Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt å tidningskontoren. H. E. Mal ' insh ' öm. den liksom omslöt Karin med en varm, två stora kraftfulla menniskor, som danstrålande glans, så snart blott hennes eget sade så utomordentligt väl. Karin märkte hjerta öppnade sig den allra minsta smula. ej, att de nästan dansade allena, men RoT e c k n i n g af Ave. » Ja, det är ju det högsta beröm Uno kan bert såg det med en känsla af obeskriflig (Forts.) tilldela en dam, » skrattade hon, » men jag fröjd öfver den dystra, tillbakadragna flicarin stod ännu med halsduken i hanvisste ej, hur du skulle upptaga det, » skratkans lilla triumf, och han svängde henne den, då den med henne jemnåriga tade hon. » Nå, du kommer ned då? Det ännu ett par hvarf, sedan blott hon och Ina, varm, glad och ifrig, for in i var snällt! » Och sjungande sprang Ina ned han voro det enda dansande paret. Men då de stannade och hon såg sig vara ett för trappan. rummet. föremål för hela sällskapets uppmärksamKarin tog på sig ett par andra skor; det » Du skulle väl inte vilja vara snäll och het, ryckte hon sig lös med en tvär, kanskedde blott af ett slags samvetsgranhet, komma ned och duka bordet; Stina är så. Men hvad i all verlden är det ty de tycktes göra den lilla nätta foten tig rörelse och skyndade in i matsalen, der för en brandflagg du har der? Tänker du ännu mindre än de förra, och sedan hon Ina börjat duka bordet.
Ridderskapet och Adeln har tili sistnämnde moment gjort det tillägg'. "att om Hypotheks-föreningar uppstå, fastighets-lånerörelsen till dem öfverflyttas, och de till Banken af fastighetslån inflytande capitalafbetalningar åter utgå såsom creditiv för Hypotheks-föreningar, dock att alla de lån, hvartill fastighetsegare innan den i nästinstundande danu - \2 Bunco-Utskollcts Memorial Tf.o 3o. arii inlemna fullslämliga låne-handlingar, må, i förut stadgad ordning, utgå”; hvilket tillägg Höglofl. Ridderskapet och Adeln inbjudit de öfrige Riks-Stånden att jemväl bifalla. Och förbehåller sig Utskottet, att framdeles inkomma med jemknings-förslag rörande detta moment, derest den af Ridderskapet och Adeln gjorde inbjudning skulle erhålla sådan utgång, att en sammanjemkning af Riks-Ståndens meningar möjligen kunde erfordras. Som ej mindre Höglofl. Ridderskapet och Adeln än äfven Högvördige Preste-Slåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Utskottets tillstyrkande i 2o:de punkten, med allenast den skiljaktighet, att årtalet i835 blifvit af Ridderskapet och Adeln och Bonde-Ståndet förändrad t till i836, kan, vid denna punkt, endast uppstå fråga, huruvida en sådan förändring skall ega rum eller ej; och anser sig Utskottet, på grund af 2:ue Riks-Stånds sammanstämmande beslut, böra hemställa, det måtte förändringen i denna punkt af årtalet 1835 till årtalet i836 jemväl af Högv. Preste-Ståndet och Vällofl» Borgare-Ståndet godkännas. Till hvilken hemställan Utskottet med säkerhet förutsätter bifall.
Ibeaterns beställd fastställda period at lem är blifvit, pä satt en bifogad speeitioation närmare utvisade, med sujetterns jemte flere till ddmatern börande personer skslutade, oeb att Oireetionen säledes, pä grund gf lagliga aftal, egde förbindelser, bvilba iebe bunde, i följd ak minsbning i bestämdt päräbnads 8tats-ans!ag, lemnäs oupphdlcle. Longi. Naj:t, som i sammanbang med öfrige anmälanden, rörande den vid innsvarandö Libsdag fastställde Ordinarie 8tats-regleringen, nu jemväl trän Libets 8tänder fatt emottaga underrättelse om deras beslut, angående indragning af förenämnde anslagssummor, bär, ebvad skälet för detta beslut än mä bakva varit, doeb ansett 8ig ega grundad anledning till den förväntan, att bibets 8tänder, sedan de vunnit närmare upplysning om anslagens bebolligbet för Longi. Ibsaterns upprättbällande, enligt fastställd plan, oeb om ds lorbälianden i öfrigt, bvilba uti 1begt6r-8t^r6l86ns okvanberörds underdäniga sbrikvelse blifvit bos Longi. Naj:t anmälde, sbola buna en ersättning för samma anslag vara af omstäncligbeterne päballad; oeb Longi. lVlajrt bar alltss, jemte öfverlemnande till kibets 8tänders 8tat8-Iltsbott af omförmälds underdäniga skrifvelse, bärmed velat föreslå, att intill nasta bibsdag en ärlig summa, motsvarande de indragne 8tat8-8N8lagen, wä varda vid den förestäende Lxtra 8tats-r6glering6n för Longl. Ibeatern anvisad. Longi.
N:r 203, Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, angående den Summa, som för Statsoch Riksgälds-Ver kens behof erJordras att genom Allmänna Be vinningen utgöras, Sedan Stats - Utskottet nu i så måtto fulländat dess åtgärder vid Stats - regleringen, att Utskottet afgifvit yttranden öfver de af Kungl. Majit uti Dess Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof af den 29 November förledit år jemte serskildte i Nåder aflårne Remisser äskade tillökningar under Riks-Statens serskildte Hufvud - Titlar, äfvensom angående de för öfrigt hos Riks-Stånden föreslagne nya utgifter; så, och ehuru de af Utskottet tillstyrkte anslag ännu till en del icke äro af Riksens Högloft. Ständer bestämde, har likväl Stats-Utskottet, i förmodan, att någon betydlig förändring icke lärer komma att äga rum uti de beräkningar, som nu kunna uppgöras såsom resultat af Utskottets arbeten, ansett sig böra uppgifva den Summa, som, i följd häraf, finnes erforderlig för Statsoch Riksgälds-Verkens sam. fäldte behof att genom Allmän Bevillning fyllas, på det Eeviilnings-Utskottet må komma i Ståts-Utskottets Betänkande. 106,5 tillfälle att upprätta Förslaget till fördelningen af Revillnings-beloppet. Stats-Verkets nu ägande andel af Allmänna Bevillningen eller den så kallade Stats-bristen, utgör, enligt Riksens Ständers vid sista Riksdagen tagne beslut 1,420,000: Och för de nu tillkomne ökade utgifteme, sorn å RiksStaten under dess serskildte Titlar komma att uppföras, erfordras utöfver de påräknade Stats - Verkets nya tillgångar 250,000:-' R/ksgiiWs - Contoirets behof.- 1:0 Ärlig ersättning till Hans Majit Konungen för använde medel till liqviderande af Riksgälds-Contoirets utländske skulder 200,000: «■ 210 Afbetalning på förfallande