Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. N athalie Zahle. I Inder deltagande från vida kretsar i alla skandinaviska länder ^ firar i dag den 11 juni Danmarks hufvudstad en verklig nationalfest, då den ryktbara pedagogen och skolföreståndarinnan fröken Nathalie Zahle fyller sitt 70:de år. Enär hon med aldrig sviktande nit och kärlek offrat sitt hela lif åt det höga och svåra nppfostrarekallet, kan det kanske för många af Iduns läsarinnor vara af intresse att få någon kännedom om hennes lif och verksamhet. Nathalie Zahle, som är dotter till den framstående hofpredikanten och skriftställaren Sophus Zahle, förlorade vid unga år sina föräldrar och uppfostrades sedan i professor Eschrichts hus i Köpenhamn. I de kretsar, där hon framlefde sin första ungdom, hade hon rikt tillfälle att deltaga uti och beröras af alla de mäktiga, ideala och lifsväckande strömningar, som just under de åren genombröto det danska folkets nationella lif m e d en kraft, hvilken sedermera icke upprepats. Den religiösa pånyttfödelsen hade på- börjats genom Grundtvigs uppträdande, den unga nationalitetskänslan hade just mottagit sitt eldsdop genomdet första, ärofulla slesvigska kriget, romantikens idealitetoch humanitetsträfvan hade satt ett af sina första praktiska spår i folkhögskolans i Rödding upprättande, och tanken på en andlig union mellan de nordiska folken hade förverkligats genom fyrtiotalets besjälade studentmöten i de nordiska universitetstäderna. Under i denna de stora och ädl? stämningarnas tid mognade Nathalie Zahle till kvinna; under den började hon 1851 sin lifsgärning.
Det är i Italien, först i midten af 1500-talet, vi träffa på näsduken under namnet fazzoletto. Den tycktes » fylla ett länge kändt behof », den spreds hastigt öfver hela Europa. Redan fä år därefter föreskrifver » anständighetskatekesen », den tyska bearbetningen af Erasrni RotU-rdami: Liber aureus, huru man skall betjäna sig af näsduken, vända sig afsides och blygsamligen bete sig. I afbildningar af dräkter från denna tid synas damerna med näsduken i händerna, näsduken blir allt mer en prydnadsoch lyxartikel o c h mot slutet af sextonde århundradet se sig städernas fäder föranlåtna att inskrida mot lyxen i näsduksväg. Så föreskrifver Magdeburgs Klädedrägts-Förordning af 1583: Vid bröllop må brudgummens och hans släktingars näsdukar i värde ej öfverstiga en o c h en half thaler, gemene mans o c h tjänares ej en half till en gulden. Näsdukarne förfärdigas af » kammarduk » eller fint linne. Den hvila färgen var förhärskande, men äfven bjärta, brokiga näsdukar användes. De besattes med breda, dyrbara spetsar, betäcktes med guldoch silfverbroderier, i hvilka infattades pärlor och ädelstenar för att förläna dem ännu större glans o c h prakt. I hörnen hänga små tofsar, det hela innefattades i breda, genombrutna nät. Näsduken måste nödvändigt vara parfymerad, ej blott för den angenäma doftens egen skull, utan äfven emedan parfymen ansågs konservera o c h försköna hyn. Recepten å dylik parfymering — ett par sådana ha bevarats ända till våra dagar — förekomma oss lika underliga som onödigt tillkrånglade. Ett af dem lyder: Alun, malvasier, gummidragant o c h arabicum försättes med qvicksilfversublimat, blyhvitt, ättika o c h imber, därtill tages myrlen, koppar, femtio snäckor, citron o c h sockerkandel, s o m sammankokas.
Rättegångs-Balken, ”att man kan med ed svara och ej kära,” bygdt på den grundsatts, att ej någon må svärja sig egendom till, tror Utskottet den andra åtgärden böra i stället vidtagas, och får, i följd häraf, samt då Utskottet icke anser lämpligt biträda förslaget om åläggande för köparen att genast afhemta egendomen, eller att låta köpet från predikstol kungöras, härmedelst vördsamt tillstyrka, det stadgas måtte: att den, som tillhandlar sig iSsSren och tillåter, att desamma få i säljarens vård qvarblifva, bor, så vida de skola fredas från utmätning får säljarens skuld, upprätta skriftlig afhandling om köpet , med förteckning å de kSpta persedlarne och vittnens underskrift, samt ber Sr de handling, om egendomen finnes i Stad, uppvisa inom åtta dagar derefter, i Stockholm hos Öfver-Ståthållare-Embetets Cancelli, och i Rikets öfrige Städer inf Sr Rådstufvu-Rätt, fSr att i dess protocoll intagas, samt, om egendomen finnes å Landet, ej allenast inom ber Sr de tid fSr Krono Bihang tilt R. St, Brot. 1834-, 7;de Samt, usta Af deln, y:de Häftet. 5 34 Lag-Utskottets Betänkande, N:o Sä - fö gden i orten uppvisa och i bestyrkt afskrift honom tillställa, utan ock, senast vid det Lagtima Ting, som näst efter en manad infaller, inf Sr Härads-Rätten, till intagande i dess Protocoll, förete. Tvänne Ledamöters serskilda yttrande bifogas. Stockholm den 30 April 1834- Reservation.
Remitterades till Bevilln.Utsk. Hr Gyllenram, Carl, uppläste en motion, så lydande: Det torde icke kunna bestridas, att en bland samhällets angelägnaste pligter är att tillse, det icke dess tjenare, sedan de för det allmänna förbrukat sina krafter, vid slutet af lifvets bana skola sakna åtminstone hoppet, att när de gått härifrån, deras efterlefvande icke varda lemnade i bekymmer för fyllandet af de oundgängligaste lefnadsbehofven. Visserligen är gränsen för denna Statens pligt ganska svår att bestämma, emedan den är beroende af mångfaldiga omständigheter, hvilka icke alltid kunna på förhand beräknas; men såsom grundsats har den dock, i alla stater meden ordnad förvaltning, varit hyllad och antagen. Äfven i vårt fosterland, der välgörenheten, blott såsom sådan, af ålder varit aktad och ärad såsom en naturlig följd af menniskans egenskap af samhälls-medlem, har denna grundsats aldrig varit betviflad och derföre aldrig saknat tillämpning. Vid hvarje Riksmöte hör man således ej allenast från thronen, utan äfven från enskilda, framställningar göras om understöd eller pensioner åt efterlefvande nära anhöriga till hädangångne män, som i ett eller annat afseende gagnat eller hedrat fäderneslandet. Det är i synnerhet på den gryende horisonten af innev:de sekel, som ofta blödande gestalter framträda, och aldrig ohörda anropa välviljan och menniskokärleken. Äfven nu framträder en sådan gestalt: afl. Kapitenen vid K. Wermlands Fältj;igareReg:te Göran Gustaf Uggla, som vid sin död efterlemnade enka och barn i de torftigaste omständigheter. Kapitenen Uggla, som föddes år 1784, inträdde i krigstjenst 1804, befordrades till StabsUnderlöjtnant vid nämnde reg:te d. 9 Okt. sagde år, samt till 2:dra Löjtnant med lön d. 16 Eebr. 1808.
Ingen anklagade han, ty han visste, att då valthornet är sprucket och gitarren ej håller stämning, så måste de bort. Han blef med ens en mycket ödmjuk man. Han förstod, att det skulle bli slut med honom, nu på julaftonen. Hungern eller kölden skulle förgöra honom, ty han förstod ingenting, dugde till ingenting och hade inga vänner. Då stannar släden, och med ens är det ljust omkring honom, och han hör vänliga röster, och det är någon, som hjälper honom in i ett varmt rum, och någon, som häller i honom varmt te. Pälsen ryckes af honom, och flere människor ropa, att han är välkommen, och varma händer gnida lif i hans valna fingrar. Han blef så yr i hufvudet af allt detta, att han ej kom till sans på väl en kvart. Han kunde omöjligt begripa, att han kommit åter till Löfdala. Han hade alls ej varit medveten om att drängen tröttnat på att fara omkring i yrvädret och vändt om hem. Icke heller förstod han, hvarför han nu blef så väl mottagen i Liljekronas hus. Han kunde ej veta, att Liljekronas hustru förstod, hvilken tung färd han gjort denna julafton, då han blifvit afvisad vid hvarje port, där han klappat på. Hon hade fått ett så stort medlidande med honom, att hon glömde sitt eget bekymmer. Liljekrona fortsatte med det vilda spelandet inne i sitt rum. Han visste ej af, att Ruster var kommen. Denne satt emellertid i salen med hustrun och barnen. Tjänstfolket, som också brukade vara där på julaftonen, hade flytt ut i köket från ledsamheten inne hos herrskapet. Husfrun dröjde ej att sätta Ruster till arbete. »Ruster hör väl,» sade hon, »att Liljekrona ej gör annat än spelar hela kvällen, och jag skall se till dukningen och maten. Barnen äro rent öfvergifna. Ruster får ta hand om de här två minsta.» Barn var det slags folk, som lille Ruster haft minst umgänge med. Han hade hvarken råkat dem i kavaljersflygeln eller i soldattälten, hvarken på gästgifvargårdar eller landsvägar. Han var nästan blyg för dem och visste inte hvad han skulle säga, som var fint nog för dem. Han tog fram flöjten och lärde dem fingra på klaffar och hål.
Län har, uti ett till bemälde Riks-Ståud ingifvet, och tili Utskottens behandling öfverlemnadt, memorial, hemställt, att, då egarne af ön Hanö, i mantal Kronoskatte i Listers härad af nämnde Län, funnes betungade med alltför stora kostnader för underhållet af 2:ne lotsar, i förhållande till den frihet från Tingshus-, vägoch bro-byggnad, hemmansegarne, såsom vederlag för dessa kostnader, finge åtnjuta, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, efter företagen undersökning i 6 Stais■ samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Ul kollens XJlåtande, N.-o 88. ämnet, Hanö hemmansegare varda i Nåder tillerkände någon billig ersättning lör så stor del af berörde utgifter, som icke motsvarades af de dem förunnade friheter, hvilken ersättning, i motionärens tanka, kunde af lotsmedlen utgå; och har motionären, till närmare upplysning om det anförde förhållandet, bifogat en af 3:ne personer, såsom egare till Hanö, undertecknad skrift, hvaruti hufvudsakligen anföres, att, oansedt de, enligt indelningsverket för Blekinge, deltoge i båtsmanshållet, de ändock i sednare tider måste bestå 2:ne kronolotsar husplan med fiskeplats och kåltäppa, föda föi en ko och vedbränsle, samt att sådant medförde en årlig kostnad af 98 R:dr 16 sk. B:co, för hvilken hemmansegarne ej erhållit annat vederlag, än den till högst 3 R:dr B;co uppsskattade friheten från tingshus-, vägoch brobyggnad. Enär motionären hvarken uppgifvit än mindre styrkt, att egarne af Hanö blifvit med utgifter till lotsars underhåll obehörigen och till högre belopp an vederbordt betungade, eller visat, att rättelse härutinnan blifvit i laga ordning sökt; alltså och då en så beskaffad enskild rättsfråga, i sitt närvarande outredda skick, icke synes lämpligen kunna af Rikets Ständer behandlas, få Utskotten tillstyrka, att motionen icke ma till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Jag finner att jag misstagit mig om §§:s nummerordning, men det var i afseende på förevande mom. jag framställde ett förslag till ändrad ordalydelse, hvilket jag anhåller måtte blifva upläst. Efter upläsning af Hr von Hartmansdorffs förslag till redakt, af ifrågavar:de morn., sålydande: ”Den R. o. Ad:s ledamot, som af förfall hindras att Utsk:s-sammankomst bivista, anmäle det bos Utsk:s Ordf:de, hvilken till vederbönde suppleant utfärdar kallelse, att, i anledn. af yppadt förfall för viss ledamot, i hans ställe för tillfället i Utsk. inträda”; hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle ifrågavande mom. af Utsk:s förslag, och ropades härvid Ja och Nej; hvarpå propos. till bifall å Hr von Hartmansdorffs förslag till mom:s redakt, framstäldes, och, efter det svaren nu utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, -att han härvid funnit Ja öfvervägande. Hr Gr. o. Landtm, framstälde vidare, alt för 23:dje §:ns 4:de morn., som enl. Utsk:s förslag skulle innehålla: ”Af Suppleanterne till de Utsk., för hvilka mer än en sådan utses, inträde först den, som vid valet erhållit de fleste röster. Mellan dem, som fått lika antal röster, skiljes genom lottning”, Gr. Lagerbjelke hade föreslagit följande lydelse: ”Suppleanterne i de Utsk., för hvilka mer än en sådan utses, inträde i den ordning de blifvit utsedde och bland dem, som vid samma valtillfälle blifvit utsedde, först den, som vid valet erhållit de fleste röster; är rösternes antal lika, skiljes genom lottning”. Efter sedermera med Nej besvarad propos. till bifall å Utsk:s förslag, biföll R. o. Ad. den af Gr. Lagerbjelke föreslagna redakt. af detta mom.
Betankanden, 873 blef detsamma d. i Juni samma år i Rikets allmänna ärenders beredning föredraget; hvarvid beredningens flesta Ledamöter i underdånighet tillstyrkte bifall å hvad CammarCoIlegium, för dess del, i underdånighet föreslagit, och lärer sedermera någon handläggning vid ärendet icke hafva följt, innan Kongl. Majit i Nåder beslöt, att genom Nådig proposition framställa detsamma till Riksens Ständers vidare underdåniga Utlåtande. Då Utskottet till öfverläggning förehaft detta vigtiga och grannlaga ämne, har Utskottets uppmärksamhet först fästat sig dervid, att den år 1811 verkställda extra rotering endast provisionelt blifvit företagen; hvaraf Utskottet ansett följa, att något hinder icke möter för vidtagandet af de förändringar deruti, som finnas erforderliga och utan rubbning af hufvudgrunderna för denna rotering kunna ega rum; Och under en sådan synpunct går Utskottet nu att afgifva sitt Utlåtande. Om verkligheten af den öfverklagade olikheten i extra roteringsbesväret, om den egentliga orsaken till denna olikhet, och om nödvändigheten, att genom en allman jemnkning afhjelpa densamma, samt dymedelst stadga ett på billighet och rättvisa grundadt förhållande mellan roteskyldige, hafva Riksens Ständer redan vid 1815 ärs Riksdag förenat sig. — Anbefalld i en tid» $74 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkctnden. punct, då försvarsstyrkans ökande hvarje ö« gonblick kunde påkallas, och verkställd med en skyndsamhet, sorn uteslöt möjlighsten af noggranna undersökningar och beräkningar, skulle, äfven om icke i de första föreskrifterne för roteringsförrättningarne en anledning blifvit grundlaggd till ojemn fördelning af denna tunga, extra roteringen nödvändigt komma att hysa många brister. Naturen af dessa förrättningar gcir det val ock omöjligt, att öfver allt träffa det rätta, men, med förutsättning af större försigtighet och en af närvarande tids fredslugn medgifven omsorgsfq.Ilare behandling vid extra roteringens öfverseende och jemnkning, böra dessa brister till det mesta kunna häfvas.
Direction, ansett tiden för revisiouernes vidtagande både kunna och böra framflyttas; men då icke med full visshet kunde antagas, att afslutandet af Räkenskaperne uti de andra båda Discont-Verken, Banco-Disconten och Låne-Contoret i Götheborg, hvarest disconteringarne äro betydligt större, än uti Malmö, så skyndsamt kunde medhinnas att desamma den 1 Februari blefve färdige att lill Revisorerne aflemnas, hafva Fullmägtige tillstyrkt att tiden lör revisionernes början måtte flyttas till den lid, som derför förut varit bestämd, eller den 1 Mars hvarje år, då Fultmägtige ansett samtlige Discont-Verkens böcker och räkenskaper kunna lidi, lill R, St, Prot, 1840. och 1841 O Sami, 1 d/d, 30 Hafi, 1 2 Banco-Utskollets Memorial, N:0 138. vara i full ordning till revisions undergående. Enär genom revisionernes framflyttande så nära intill räkenskapsårets utgång som möjligt den fördel vinnes, alt Revisorerne, vid skeende inventeringar af behållningarne utaf Låne-doeumenter, Assignalions-blanketler oell contanta medel, icke behöfva genomgå flere månader af det löpande årets Böcker och Räkenskaper, för utrönande och controllerande af Verkets ställning på det bela, finnér Utskotlet sig böra, på de i öfrigt ofvan anförde skäl, tillstyrka, aLt revisionen af Banco-Discont-Verket, samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, sorn, enligt Irsta punkten uti Instructionen för dessa Verks Revisorer är utsatt att begynna den 15 April, måtte bestämmas att från och med nästkommande år 1842 börja den 1 Mars hvarje år; och lärer, i händelse denna framställning varder af Rikets Höglofl. Ständer gillad, så väl Irsta punkten uti nämnde Instruction, som § 101 uti Banco-Reglementet få, i enlighet härmed, förändras. Stockholm den 15 Januari 1841.
Man har anmärkt såsom orimligt, att en Svensk medborgare, derigenom att han blef vald till Just.-Ombudsm., skulle förlora den fria yttrande rätt, som eljest tillkom honom såsom enskild person; men man har dervid sammanblandat de rättigheter, som tillkomma den enskilde medborgaren, med dem, hvilka tillkomma honom såsom embetsman. Det är Just.-Ombudsm., lika litet som hvarje annan person, förment att i skrift yttra sig öfver Högsta Domstolens eller andra domstolars och myndigheters beslut och åtgärder, med den ansvarsskyldighet, tryckfrihetslagen stadgar, men det är icke R. St:rs Just.-Ombudsm., utan Hr Theorell eller den enskilde personen som i sådant fall upträder. Reträffande slutligen den omtvistade satsen om domares rätt att pröfva lagars giltighet, tillåter jag mig erinra de Herrar, hvilka med så mycken ifvér försvarat satsens riktighet, derom, att bland t. ex. den mängd af nu gällande lagar och författningar som tillkommit under tiderymden emellan 1789 och 1809, just de vigtigaste äro sådane, hvilkas lagliga tillkomst kan med största skäl ifrågasättas, och att om domaremakten inginge i pröfning deraf, tilläfventyrs ganska litet af dessa, nu tillämpade, lagar och författningar komme att stå qvar. Hvilken förbistring i nästan alla rättsförhållanden skulle icke blifva endast deraf en följd? Man har dels öppet och dels i förtäckta ordalag yttrat, att den omständigheten, att jag är domare, inverkat på mitt yttrande i denna fråga. Det är ganska svårt för mig att vederlägga en sådan insinuation, men jag får åtminstone, till den kraft och verkan det må anses förtjena, härmedelst förklara att min egenskap af domare åtminstone icke har mig veterligen inverkat på det yttrande jag afgifvit. Gr. Sparre: Den strid emellan olika meningar, som här föregår, är en trogen afspegling af den, som inom Utsk. redan blifvit utkämpad, och skall, såsom jag hoppas, ådagalägga de svårigheter Utsk. haft att öfvervinna, för att dess Utlåt, skulle tillfredsställa allas meningar.
Från Vällofl* Borgare» Ståndet* Efter förnyad föredragning af Bevil!» nitigs-Utskottets Utlåtande, N:o 44, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 527, angående Stora Sjötulls Bevillningen, fann Ståndet, med ogillande af hvad Utskottet sig utlåtit, angående vissa uppräknar de varors befrielse från tolagj hvarken Ut-: 5$ Froil Utdrag den 8 Ocioher 1839. skottet hafva varit berättigad! att ingå i profning af tolagen, såsom grundad på Slädernes, genom 114 §. Regerings-Formen försäkrade privilegier, eller de öfriga Riks-Stånden, vid sådant förhållande, ega att Utskottets förslag i denna del, utan Borgare-Ståndets medgifvande, bifalla. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, Nio io3, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 58, om ändring eller förklaring af 18 och 19 §§. i Kongl. Förordningen, den 13 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom, fann Ståndet, med förblifvande vid sitt beslutade bifall till Betankandet N:o 58, för godt att antaga de deruti, genom Utlåtandet Nio 103, föreslagna jemkningar och tillägg, med det ytterligare förklarande, att, derest vid tillämpning af 18 §., Inteckningshafvaren eller Fastighetsegaren ej nöjes dermed, att taxeringsvärdet tages till grund för beräkningen af den andel i gälden, som å hvardera fastigheten bör be' löpa, Inteckningshafvaren eller Fastighetsegaren då skall föreläggas, att inom viss tid anmäla sig hos vederbörande Domare, för att, uppå egen bekostnad, i behörig ordning erhålla värdering af hvardera af de gemensamt intecknade fastigheterne^ börande dervid det Prof. Utdrag ien 8 Octobef 1829. 59 värde bestämmas, som fastigheterna ega den tid, då fördelningen af galden sker.
Ingen har väl tilltrott sig att på sådan väg kunna vinna detta ändamål; men det vore ett förräderi mot samhället att af sådan anledning icke tillåta det begagna sin straffrätt emot allt, hvad under denna rätts behörighet hemfaller. Samhället sjelft i dess helhet kan ju lika litet som någon dess lag eller lagparagraf omskapa menniskohjertat, och skulle nu. på denna omöjlighet, en så beskaffad underlåtenhet grundas, som man har velat här försvara, så följde deraf att hvarje bemödande för sjelfva samhällsinrättningens uppehållande borde öfvergifvas. — Man Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 59 talar om skyldigheten att af den högre synpunkt, som skall vara betingad af familjens rätt, låta bestämma sig vid förevarande lagstiftning. Härvid bör besinnas, att detta skäl är åberopadt för afsigten, att i en betydlig mån undandraga horsbrotten den allmänna åklagaremagtens beifran. Familjens rätt, hvarmed bär förstås dess rättmätiga anspråk, att hafva sitt område fridlyst mot obehörigt intrång af andra, skall således vara af den betydelse, att äktenskapsbrytaren der må ega en asyl mot den borgerliga lagens hemsökelser och icke kunna under dom hemlalla förr än ban blifvit genom en slags familjehandling dertill utlemnad. Giltigheten af denna åsigt beror tydeligen af det sätt, hvarpå man uppfattar horsbrottens straffbarhet. Yore ej åsigten af denna uppfattning, medvetet eller omedvetet, betingad, skulle den ju hafva sökt, till familjerättens förmån, göra sig gällande äfven i afseende på andra förbrytelser, vid hvilka den dock nu tegat stilla, t. ex. en mängd brott mot andras frihet, ära och goda namn, egendom m. m. Med anledning häraf tillåter jag mig anmärka, att familjens nu ifrågavarande rätt, strängt taget, icke kan erkännas i afseende på andra än lagligen berättigade eller åtminstone strafflösa handlingar, ehuru jag medgifver, att, såsom ock i lagförslaget skett, afseendet derpå må kunna utsträckas till en del förbrytelser, dock under intet vilkor till sådana, hvilka, till den grad som horsbrott, angripa samhällets innersta rot och förnärma både gudomlig och mensklig rätt.
Herr af Grubbens, Nils Wilhelm, motion om organiserande af en Advocats-Corps på stat, jemte ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande-; Densammes motion om fri ränta samt upphörande af bysättning, och Friherre Kantzows Johan Albert, den 7 dennes f. m. på bordet lagda motion om frigifning ur bysättnings-häkte för gäldenär, som till sina borgenärer afstår sin egendom, tillika med de, i anledning af dessa båda motioner, denna dag afgifne yttranden. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Herr Sandelhjelms Paul, motion om skyldighet för Privåt-B inkerna att hålla vexlings-contoir inom hvarje Län, tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden ; Herr Edenhjelms, Gillis, motion om utfärdande af en författning, sorn bestämmer fattigförsörjnings-skyldigheten inom socknar på landet, der fabriker äro inrättade; Herr af Grubbens, Nils Wilhelm, motion 0111 förändrad organisation af Sundhels-Collegium; Herr Rosenqvists, Fredrik Leonard, motion om rättighet till Theatrars anläggande i hufvudstaden, tillika med de i ämnet denna dag afgifne yttranden ; Densammes motion om förbud för judar att i riket inflytta eller att ega jord, tillika med de i dag i ämnet afgifne yttranden. Troi. Vtdr. d 12 Mars 18^0. 125 S. D. Till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskolten remitterades Herr Ojcehufvuds, Göran Adolf, den 4 dennes på bordet lagda motion, angående medel till belord rande af Svenska näriugarnes och deribland sjöfartens förkofran; tillika med de, i anledning deraf, den 11 dennes e. m. afgifne yttranden.