Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den mon nemligen, som sadane allmänna företag vinna en större utsträckning, blida de en slags folkskola till utbredande af meebanisk arbetsskickligllet bland de arbetande sambälls-elasserne, oeb pä samma gäng bereda lorsörjningsmedel ät näringslöse, samt, i mon derak, lindra bördan at tättigvärden. bor bebandlingen af ärenden, rörande /anÄ-eommrEänrmner bar emedlertid nägon mot 8t^re!sen för allmänna vattenbyggnader svarande eentral-administration för bela ktiket bittills icke funnits. 8aknaden af en Lälunda fullständigt organiserad 8t^rels6 för väg-anläggningar oeb dermed gemenskap egande arbeten, i bvad dels det vetenskapliga, dels anslagens förvaltande angär, bar doek blifvit allt mera känbar, ju oktare dylika arbeten al den omfattning, att 8tats-bidrag till deras utförande funnits erkorderlige, ikragakommit. ^fbjelpandet af denna brist päkallas leke blott kör band läggningen af speeiella förslag till n^a arbeten af berörde bsskakbenbet oeb inseendet L dessas utförande, men, dä lräga samtidigt är om flere sadane, för prökningen ak deras relativa n^tta oeb derak beroende företräde till befrämjande genom 8tatsbidrag, doek framför allt för möjligbeten ak en sadan allmän, pä naturkorbällanden grundad, plan kor Iandoeb vatten-eommunieationernes inbördes samband, bvarlörutan de serskilda deiarne deraf lättligen kunde förlora deras bukvudsakliga värde. bör ett sädant planmessigt sammanbinclande af vägsträekvingrNme äro, enligt bvad redan verkställda undersökningar ädagalagl, flere v^ra väganläggningar, förnämligast i de l^orra krovinserne, af bebokvet för rörelsens lättnad päkallade, men som i allmänbet ieke kunna utan Ltatens ätverkan, medelst anslag till kostnaderne oeb ledning ak arbetena, utföras, dä deremot i andra orter det ansetts kunna inträffa, att vissa vägar genom ds vfrlgas lämpligare regleranöe varda umbärliga, b varigenom sä väl, som i /ro,^/. /'ro/ror/t/o», lV^o 81. nion al vägarnes förbättrade byggnadssätt oeb läge, öfverlrukvud lättnad i underballs-kostnaden för vagbvggnadsLk^ldige skulle beredas.
Och för att komma till lösningen af nämnda problem, får jag föreslå såsom i min tanke den verksammaste, om ej enda utvägen, ”att alla så väl minuthandlares och parti-handlares bokföringar, som ock alla de öfriga närings-idkares, hvilka till förande af handelsböcker äro berättigade eller skyldige, Lag-Utskottets Betänkande N:o 38. måtte, inom den kortaste tid efter utborgningarne sorn möjligt, förvandlas till sådana förskrifningar eller accepter af debitorerne, som kunna af kreditorerne begagnas i låneväg och således göra de sednares kapitaloch varu-omsättnipgar under årets lopp flerfaldigare än under närvarande förhållanden; och får jag, i följd häraf, yrka, att Rikets Ständers Lag-Utskott måtte vid denna riksdag, i hvad fall suni helst, utarbeta och förelägga Ständerna en lag, som bestämmer sättet huru, och tiden inom hvilken fordringar på grund af handelsbok skola i förskrifningar eller accepter af förutnämnda beskaffenhet förvandlas.” Lag-Utskottet, till hvilket berörda motion, jemte deremot framställda anmärkningar, blifvit öfverlemnad, har, efter öfvervägande deraf, kommit till den öfvertygelse, att motionen ej kan föranleda någon lagstiftaings-åtgärd. Det är .icke första gången, som klagan öfver det i handeln rådande utborgnings-system framburits till Rikets Ständer; men det öfverklagade onda lärer icke kunna afhjelpas genom lagarne. Visserligen synes sorn borttagand.e af allt vitsord åt handlandes böcker beträffande gjorda utborgpipgar i viss mån skulle leda tili ändamålet; men en så genomgripande åtgärd har motionären ej ifrågasatt. Hvad den större handeln angår, skulle vår lagstiftning derigenom ock råka i uppenbar strid mot andra länders; och i afseende på den mindre handeln eller på förhållandet emellan de handlande och konsumenterne torde åtgärden här svårligen kunna genomföras. Ej heller har mer än en och annan röst derföre låtit sig förnimmas vid de tillfällen, då detta ämne varit föremål för Ständernas öfveriäggningar; hvaremot den allmänna meningen visat sig obenägen för vidare inskränkning af vitsordet, än den, som under sednare tider egt rum.
Det är alltså ogörligt att kunna ens approximativt uppgifva, till hvad belopp statens ifrågavarande fordringar möjligen stå att utkräfva; men då länets skördar, under sednast förflutne arne och äfven innevarande år (1842—1844)» utfallit temmeligen goda, hvarigenom gäldenärerna sannolikt vunnit någon förkofran i delas tillförene, under missväxt-åren utblottade, ekonomiska ställning, samt Herr Landshöfdingen Montgommery, under sitt vistande härstädes, muntligen omförmält, att, på grund af den närmare kännedom, han naturligtvis bör ega om ställningar och förhållanden inom länet, åtminstone omkring i/4;del af länets undsältnings-skulder syntes honom för slaten blifva att Transport 134,093.* 25. 3. 4*5,725.- 24. 8. Då Utskottet nu öfvergår till afgifvandet af sitt yttrande, i anledning af hvad Kongl. Majit, för beredandet af framtida undsättningar under möjligtvis inträffande missväxtår, i Nåder föreslagit, får Utskottet förklara, att Utskottet till alla delar instämmer i de af Rikets sednast församlade Ständer, uti deras underd. skrifvelse af den 11 Juni 1841, uttalade åsigter, angående det tillförene iagttagna, men, efter hvad erfarenheten visat, mindre lämpliga och ändamålsenliga sättet att använda undsättnings-medlen till bidrag utan återbetalnings-skyldighet för de, genom felslagna skördar, mest blottställda personer eller till räntefria låne-understöd, ulan annan säkerhet, än låntagarnes personliga förbindelser; hvaremot UtskotLet, lika med nyssbemälda Ständer, anser, att, för afhjelpandet af den nöd, som, till följd af mer eller mindre allmänna missväxter eller andra olyckor, uppkommit, böra företrädesvis begagnas sådana utvägar, hvarigenom de behöfvande beredas tillfälle, alt, medelst biträden vid allmänt nytliga arbeten, kunna sig försörja.
Bifölls. N;o 552, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 5 r4j angående Bruksidkaren A■ W. Gyzanders enkas m. fl. ansökning, om befrielse från ådömd betalningsskyldighet, i följd af borgen för aflidne Kronofogden B. Carlssons uppbörd. Ståndet vidblef sitt förra beslut och lade detta Utlåtande till handlingarne. N:o 553, angående verkställd omröstning öfver de i Statssamt Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 195 upptagne voterings-propositioner. Lades till handlingarne. N:o 554, med framställning om binder för ifrågaställd votering, förande anslag å extra Stats-regleringen. Lades till handlingarne; samt N:o 555, med öfverlemnande af de upprättade Riks-Staterne. Bifölls. Bih. till R, Su Prot. 9 Sami, 2 Band. 63 493 Prot. Ut dr. den i Juni 184 f • S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens följande Memorial : N:o 200, med förslag till votering i Förstärkt Stats-Utskolt, i anledning af Riks-Ståndens skil jagtiga beslut, angående anvisandet af ett Creditiv lill behöfvandes undsättning i missväxtår. Voterings-propositionen godkändes. N;o 201, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i (råga om lindring uti postföringsbesväret. Votering s-propositionen godkändes. N:o 203, i anledning af väckt motion, angående tillstånd för Rotehållare att å Kronopurker eller Allmänningar taga virke till sina kneckteslugors uppförande. Bifölls. N:o 2u3, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 164 angående rotej-mikningar vid Westerbottens regemente, m. m.
Den, sorn, med bifall till Stats-Utskottets uti Utlåtandet, N:o 168, gjorda hemställan, anser anslaget till Rosersbergs Slott, utgörande 2,000 R:dr, böra hänföras till Första Hufvudtitelns Första Afdelning, innefattande sådane anslag för hofhållningen, hvarför redovisning icke erfordras;, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Ståts-Utskottets Memorial, N:o 36t. vinner nej, kommer anslaget att upptagas å 2:dra Afdelningen, bland dem, för hvilka redovisning bör afgifvas. 4:o Utskottets, uti sista punkten af Utlåtandet, N.o 3i, för vinnande af redighet och enhet i förvaltningen samt lättnad vid räkenskapernes granskning, äfvensom för besparing i utgifter, gjorda och uti Utlåtandet, N:o 168; vidhållna tillstyrkan, ”att samtlige Slotten måtte ställas under inseende af en enda, redan befintlig, Embets-myndighet,” har blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men bifallen af BorgareStåndet. Af Bonde-Ståndet är åter något yttrande häröfver, uti de Utskottet tillhandakomne Protocolls-Utdrag, icke meddeladt; och Utskottet hemställer derföre, att sistnämnde Riks-Stånd måtte öfver förutnämnde förslag besluta, hvarjemte, för den händelse att det bifalles, votering torde få anstäliasöfver följande proposition: Den, som godkänner Stats-Utskottets tillstyrkan uti Utlåtandena N:ris 3i och 168* ”att samtlige Slotten, jemte de till deras underhåll beviljade anslag, hädanefter måtte ställas under inseende af en enda, redan befintlig, embets-myndighet>” voterar Ja; den, det ej vill,. Nej; vinner Nej,kommer frågan härom att förfalla.'
Alla hade nytta, meri ingen skada af denna hemlighet. Vill man, att Banken icke skall någongång återställas i sina functioner, såsom VäxeiBank, då må den såsom en Banquier, den der upphör att betala, framlägga sin Stat, och derigenom trsrquilisera sina Borgenärer; men i motsatt fall kan jag aldrig medgifva annat än hvad erfarenheten ock bestyrkt, att nemligen en Banks bestånd icke medgifver fullkomlig pu. blicitet, och att ingen Bank i något iand periodiskt kungör sitt bokslut, det vågar jag tryggt påstå. Engelska Banken allmangör ingalunda på bestämda terminer hela sitt tillstånd. Den annoncerar blott en gång om året, dividenden af revenuen; sorn kan till Actieägarne utdelas. Men deremot, så snart Parlamentet fordrat nia gon special uppgift, lår den ej vägras. Nu har BancoUtskottet, på samma sätt , väl ansett sig icke kunna tillstyrka en periodisk publicitet; men tillika anfört, att, örn, för finaiice-regleringens skull, det lunnes nödigt, som vill säga med andra ord, derest misstroende till Utskottets på Bankens ställning grundade uppgifter skulle påkalla det, vöre Utskottet beredt att för Riksens Ständer framlägga förhållandet; då deremot ett periodiskt kungörande mellan Riksdagame måste anses skadligt, eller åtmindstone ändatnålslöst, enär i alla fall ingen annan auctoritet än Riksens Ständer kunde något om Bancoverket löfs ordna. Friherre Cederström: Till hvad jag redan haft äran y;tra, utbeder jag mig att la tillägga några ord. En värd Ledamot har behagat säga, att Banken genom sin hemlighet varit i tillfälle att bispringa Staten med stora summor Jag vill blott nämna, att hemligheten alldeles icke dertill varit grunden; mendet är naturligt, att ett Penningevc-rk, som drar ansen* liga ränteinkom-ter af sina capitaler, utan an. nan utgift än lönandet af dess per onal, hvilken jag dock funnit vara långt större än jag väntat, kan vara i tillstånd, art med betydliga bidrag understöda StatsVerket. jag vet ej hvad man menar med temporaira uppgifter.
M:t göra underdånig hemställan, all den afskrifnings-procenl, som uti de för fångvården fastställda stater blifvit i Nåder medgifven, måtte hädanefter få beräknas och utgå i öfverensstämmelse med föreskrifterna uti reglementet af den 11 Augusti 1812, jemlörde med lil § uti reglemente! den 11 Juni 1841. Lii det underdåniga utlåtande, sorn Kammar-rätten, i anledning af bemälde Styrelses nu anförda underdåniga hemställan, på Nådig befallning afgifvit, har Kammarrätten hufvudsakligen anfört, att då de persedlar och varor, som uti allmänna magasin förvarades, uteslutande vore Kronans egendom, följaktligen den för tillsyn derå anställde uppbördsman icke kunde tillerkännas laglig befogenhet alt för sig behålla eller beräkna sig tillgodo någon del af dessa, endast åt honom till förvaltning anförtrodda varor och persedlar, i annan eller vidsträcktare mån, än som af förrådets egare, Kronan, vore uttryckligen medgifvet; att då 1812 Ars reglemente medgäfve redogörare att åtnjuta afskrifnings-procent, i följd hvaraf han, vid yppad brist i förrådet, egde beräkna beloppet af samma procent såsom en tillgång, samt denna författning sålunda noga utsatt den punkt, vid hvilken redogörarens ersältnings-skyldighet skulle vidtaga, i händelse af inträffande brist, så vore intet skäl för handen, att ej stadgandet angående afskrifningsprocenl likaledes åsyftat alt utstaka gränsen för den förmån”, som vid öfverskott i förrådet borde redogöraren tillkomma; och ansåge Kammar-rätten, på dessa och öfriga anförda skäl, att 1812 års afskrifnings-regleincnte, fastän ej med så bestämda ordalag, som lil § uti Reglementet för flottans sjö-expeditioner, redan innefattade den dermed öfverensstämmande föreskrift, Ilvars utfärdande såsom förklaring blifvit ifrågaställd.
I stället för den förteckning öfver förmynderskap inom hvarje härad eller stad, som enligt 1861 års Författning skall föras af Domaren, och hvilken förteckning för denne är af vigt, på det han må veta öfver hvilka förmynderskap vårdnad honom åligger, skulle, efter Utskottets förslag, af gode männen endast föras förteckningar öfver de förmyndare, som äro boende inom deras krets, ehvar förmynderskapet än fallit. Och, hvilken garanti finnes derför att dessa förteckningar blifva fullständiga? att ej gode män, som från Domare i olika orter emottaga notiser om förordnade förmyndare, stoppa en eller annan sådan notis i fickan, utan alt införa den i förmyndarelängden? Huru skall sådant kontrolleras? Utskottet talar väl i motiverna om Domarens koncepter till de uppgifter å förmyndare, han skall sända till de särskilda gode männen; men det kan betviflas om han utan särskildt åläggande kommer att förvara dessa koncepter, och i allt fall finnes intet stadgadt om deras sammanförande till ett helt. i o. Hvilket oerhördt besvär uppstår icke för Domaren för att få veta hvart alla förmyndare hafva flyttat, hvaraf åter beror hvarthän han skall sända sina uppgifter? Och hvilken flygande korrespondens uppstår icke hvarje gång en förmyndare flyttar! Genom en så vanlig åtgärd som flyttning sätter han gode män och domare i rörelse, likasom hade en rymning inträffat. Jag befarar att Domare, hvilka nu ställt sig föreskrifterna i 1861 års förordning till efterrättelse, skola i de förändrade och för Domaren lika främmande åligganden de erhålla till följd af Utskottets förslag, finna en ännu mera grundad anledning till klagan, än som försports öfver 1861 års förordning; hvarjemte oreda och förvirring skulle uppstå Lag-Utskottets Betänkande JM 32. 25 uppstå samt ändamålet med hela institutionen komma att förfelas, genom den brist på kontinuitet i gode mäns öfverblick af förvaltningen som blefve en följd af den ambulatoriska granskningen. Mig synes således skäl förefinnas att tills vidare låta författningen vara, och först, sedan omdömet kunnat stadgas rörande de deri nödvändiga förordningar, vidtaga dessa. Af Herr Staaff.
Slutligen har Kongl. Maj:t, uppå Serafimerordens-gillets underdåniga hemställan, föreslagit att för uppförande af en portvaktarestuga vid hospitalet i Wisby, hospitalets öfverstyrelse måtte berättigas att använda besparingarne, omkring 2,700 R:dr, å ett af Rikets sednast församlade Ständer heviljadt anslag till byggnanader vid hospitalet; och då, enligt hvad i Statsråds-protokollet är meddeladt, det vid sistlidna riksdag för byggnader vid Wisby hospital beviljade anslag å 13,221 R:dr 85 öre ansetts kunna, till följd af billiga entreprenad-anbud, lemna ett öfverskott af nyssnämnda belopp samt den föreslagna portvaktarestugan lärer vara för ordningens upprätthållande inom inrättningen behöflig, tillstyrker Utskottet, att jemväl denna nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 125:o. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 126) har Grefve Posse, A., med förmälan, hurusom Malmö hospital, afsedt för Sveriges folkrikaste provins och näst Wadstena hospital inrymmande det största antalet sinnessjuka, till följd af sitt läge och sin beskaffenhet i öfrigt ej kunnat, oaktadt Hospitals-direktionens berömvärda bemödande, bringas i ett sådant skick, som sednare tiders mera menniskovänliga åsigter om sinnessjukes behandling ovilkorligen fordrade, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta flyttning af Malmö hospital till annan lämplig plats inom provinsen Skåne samt för ändamålet anslå dertill erforderligt belopp, 600,000 R:dr. Utaf en af Generaldirektören öfver hospitalen i riket till Serafimerordens - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
Besigtningar hvarje år till utrönande a£ förhållandet; Men en beräkning i ziffran af dea minskning i afkastningen, sorn genom Hästarnes afgång uppkommit, ansåg Utskottet icke kunna med tillfriditlig säkerhet uppgöras, emedan Stuteri-Inrättningen, hvartill denne Kungsgårds revenuer äro anslagne, synes ej kunna gifva en mot Hö- och Spannernnlstillgången i penningar beräknad, svarande inkomst genom Hästförsäljning, enar Stuteriets vidmakthållande för dms bufvudsaktiga ändamål att befordra god Hast-afve! i kringliggande orter, för att spridas inom den öfriga delen af Riket, fordrar att de gamle och oduglige Hästarne årligen utmönstras och afyttras, hvarefter de, sorn återstå att aflåta och för hvilka någon inkomst egenteligen kati påräknas, icke kunna vid antagandet af det högsta rnöj iga pris gifva en afkastning i penningar, som uppgår mot Stuteriets revenuer. Uti någon närmare Undersökning örn or* sakerne till det ofördelaktiga Resultatet af Stu* teri Skjötseln eller den sig visade större afgång pa Hästar vid Strömsholm under den senast förflutne tiden, har Utskottet hvarken kunnat eller bordt sig inlåta och följaktligen ej eller i något bedömande om Styresmannen för Stuteriet ma böra ombytas; hvilket på Kongl.Majus Nådiga bepröfvande ankommer, men likmätigt 90 5. i Regerings - Farmen icke tillhörer Rik£®ns Ständers åtgärd» StatsUtskottets Betänianden. Beträffande åter de med anledning af förhållandet på Strömsholm, utaf Herr Presidenten tn. m. von Schultzenheim, jämte flere Uedamöters inom Riks - Standen gjorde framställningar ombehofvet af Veterinaire kunskapers större befordran till danande af skicklige Uäkare i denna konst; så har Stats-Utskottet med afseende å hvad härom blifvit grundligt och med sakkännedom ådagalagt, nogsamt funnit att berörde vetenskap fordrar större uppmuntran och. understöd än hittills varit deråt lemnad inom.
Remitterades till StatsUtsk. II. R. o. Ad. åts ildes kl. -J till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 24 Augusti 1844. Plenum kl. 6 c. m. Upplästes en af Frih. Hamilton, Hugo, inlemnad så lydande motion: Inom hufvudstaden har nyligen uppstått ett litterärt samfund, under namn af Svenska fornskriftsällskapet, hvars syftemål är, att genom tryck offentliggöra handskrifter från medeltiden, hvilka kunna anses såsom källor för vår inhemska bildningsoch språkhistoria under sagde tidpunkt. Genera enskilda bi - Den 2i Augusti e. m. 409 bidrag har sällskapet lyckats erhålla medel, till att trycka första häftet af sina samlingar. Men emedan man i längden föga torde kunna hoppas uppå fortfarande enskilda bidrag af större belopp, och samfundets bemödanden iiro af högsta vigt för kännedomen af vårt modersmål, vårt äldre samhällslif oell deras utveckling, samt de 10,000 r:dr, hvilka af 14. St. äro anslagne till uppmuntran för litterära företag, icke böra upptagas af ändamål, hvilka erfordra ett fortgående årligt understöd, får jag hos R. H. St. vördsamt föreslå, att Svenska fornskriftsällskapels åtgärder sålunda bistås af allmänna medel, att Staten inlöser 300 ex. af de skrifter sällskapet utgifver. De inköpta exemplaren skulle sedermera utdelas till både inoch utländska offentliga lärda inrättningar, lill våra gymnasiioch skolbibliolhek, m. m., samt återstående ex. förvaras för en framtid, dä upplagan icke mera linnes tillgänglig uti bokhandeln. På det att Slaten måtte erhålla Svenska furnskriftsäl/skapets samlingar fullständiga, föreslår jag, att inköpet vidtager med det redan utkomna l:a häftet af desamma. Remitterades till Stalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n. Ilr Klingstedt, Gustaf Fredr., hade inlemnat följande :
Betänkande, N:o 3o. 5 tet, som störer det ekonomiska sjelfbeståndet;” föreslagit, med stöd af 56 §. Riksdags-Ordningen, alt, i likhet med hvad detta Utskott vid sistförflutne Riksmöte tillstyrkt, Rikets Högloft. Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anmäla den underdåniga önskan, att fullmakter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstbefattning, icke mätte meddelas. Vid remiss af ofvannämnde motion, hafva Herrar Ekholm, Valley, Schartau, And. Berg, Odmansson, Grape, Geyer, Palander, C. P. Almgren, K. A. Almgren, Akeson, Malmqvist, Thomi, Sorbon, P. Berg, Di dricsson och Gillberg med motionären sig förenat. Ehuru Utskottet till alla delar instämmer uti den åsigt, som vid sista Riksdag uti detta ämne blifvit i underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t uttalad, anser Utskottet sig likväl icke böra tillstyrka Rikets Ständer att nu förnya den då gjorda underdåniga framställningen derom, enär Utskottet har all anledning att hoppas, det Kongl. Maj:t täckes lyssna till denna af Rikets Ständer sålunda redan uttalade underdåniga önskan, hvarföre, i Utskottets tanka, det ej vore med en skyldig grannlagenhet öfverensstämmande att ånyo upprepa densamma, innan Rikets Sländer hafva några erfarenhets-skäl till stöd för en förnyad anhållan; och får Utskottet i följd deraf vördsamt hemställa, att Herr Gustafssons motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd för närvarande föranleda. Slockholm den i October 1844* N:o 3o. Ank. till Exp. Utsk. den i Oct. kl. 6 p. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, att förslags upprättande och vals anställande till regaht Pastorat mätte upphöra.
Eörst när summan en gång visar sig oföränderlig, är rätta tiden inne att bevilja en afskrifning. Jag yrkar således bifall till Utsk:s tillstyrkande uti denna punkt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det är visserligen sant, såsom lii'Gripenstedt anfört, alt Statscont. i sin förklaring yttrat, alt ifrågavar. summa ännu icke är fullt bestämd. Delta yttrande anser jag likväl för min del vara hell och hållet oriktigt; 4G0 D r. n 27 November f. m. ty ilen summa, som af R. S(:s Revisorer blifvit anmärkt, är lill fullo bestämd. [Ivad åter angår, att denna bristsumma skulle kunna än vidare ökas, så anser jag det för min del vara ett oriktigt förfarande, att öka densamma. Jag ser icke på hvad grund den åtgärden skulle kunna försvaras, att den för flere år sedan uppkomne bristen, hvars belopp sedermera blifvit utredd och varit föremål för Riksrättens pröfning, skulle kunna ökas utöfver det belopp, hvartill den då befans stiga, genom nya tillkomna brister. Jag anser, att representationen icke bör lemna Regeringen en sådan rättighet. På grund häraf tror jag, all dessa summor höra, till det belopp som ulredt blifvit, afskrifvas, på det att icke sedermera i en framlid någon förvillelse matte uppstå. Frih. Cederström: I händelse de an!cdn:r, som förefinnas för dessa öfverassigneringar på besparingarne, som till tjenstemän inom embetsverken och förhöjningar af vissa embelsmäns löner blifvit använda, nu skulle kunna på det sätt upphöra, att genom en omorganisation af något eller flere embetsverk, tjensternas antal och beskaffenhet förändrades, så frågar jag, hvad har detta väl att göra med de förra anticipaliouerna pä besparingarne? Aro de icke försvunna? Höra icke dessa frågor till en förfluten tid, de ifrågasatte förändringarne deremot till en kommande lid? Genom Riksrättens dom har det blifvit utredt, att det icke linnes någon sådan ansvarighet lagligen tillämplig.