Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
/ skalp, brunt farinsocker, 3 jumfrur kernmjölk, 3 äggi / qvarter skiradt smör, 1 skalp, hvetmjöl, 1 tesked sodabicarbonat. Kryddas med finslött kanel och rifven eller finhackad mandel. Allt detta vispas väl tillsammans och hälles i en stekpanna, att gräddas i mycket svag ugn, ungefär / timme. Majo. 4 ägg, 50 ort siktadt socker, 5 kub.-tum grädde, 3 kub.-tum smält smör, 1 " ffi hvetmjöl, citronessens, 2 teskedar hjqrthornsalt; gräddskum och sylt. — Aggen och sockret vispas, tills massan höjer sig och blir hvit, då grädden iröres samt smöret, mjölet och essensen. i n: r 5. Florence. Ina 20 är. T. A. Orolig. v. B. i n: r 1 4. Fru E. W.. d. E r fråga är. — a — n. Svar. Frågorna n:r 7 och I I. d. Papperet borttages derpå försigtigt och d e punkterade liuierna uppritas m e d pensel eller p e n n a. Lärarinneplats i god familj sökes till hösten af en bildad 18-årig flicka. Den sökande, som helst önskar få undervisa mindre barn, är kompetent att utom de vanliga undervisningsämnena äfven undervisa i språk och musik. Hon har sedan förliden höst under kompetent lärares ledning praktiserat i en väl vitsordad skola och kan prestera intyg på vunnen undervisningsskicklighet. Moderata lönepretentioner. Svar till Iduns Redaktion, märkt » H. [296] E n l ä r a r i n n a önskar under sommarferierna plats i familj på landet för att undervisa mindre barn i vanliga skolämnen, handarbete och musik. Svar till » M. 24 », Westgötens Redaktion, Borås. j jo71; Resande till utlandet. En ung flicka, som talar franska, tyska, engelska, italienska och spanska npråken samt är van alt resa, önskar såsom sällskap och tolk medfölja familj eller ensamt fruntimmer utomlands. Närmare upplysningar å Fredrika Bremer-Förbundets byrå, Malmtorgsgatan 5. Breflåda. S. K a n s k e!
Med anmälan om hvad Rikets Ständer Sålunda för deras del, i afseende på regleringen af Ekskogarne i Riket, funnit böra vidtagas, förenade Rikets Ständer den underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes, med Nådigt bifall dertill, genast låta sätta en sådan reglering i verkställighet, inom de Län , der besigtning å Ekskogarne redan blifvit fulländad, samt i de öfriga eller Stockholms, Skaraborgs,Elfsborgs, Bohus, Hallands och Gottlands Län, enahanda undersökningar i Nåder anbefalla, och, i mon af deras fulländande, samma reglering äfven der påbjuda; äfvensom att, i händelse inom de öfriga Länen, hvarest undersökningar, i anseende till Ekarnes fåtalighet, ansetts öfverllödiga, skulle finnas Hemman och Lägenheter, der en eller annan Ek växte, sådana åtgärder måtte blifva i Nåder vidtagna, hvarigenom egarne af sådana lägenheter kommo i åtnjutande af den nu i allmänhet föreslagna fria dispositionsrätt af Ekskogen, Ehuru Rikets Ständer dessutom, i fråga om anläggandet af Ekplanterings-pmker» aa Kongl. Maj ds Nådiga P ropos. No 55. fullkomligt instämde uti den af Öfverste af Borneman yttrade tanka, att nemligen detta vore det enda medel, hvarigenom Staten sattes i tillfälle att fylla sitt framtida Lehöf af Ekvirke, oberoende af den enskilda hushållningen med detta trädslag; likväl och då Rikets
Af dem hade vice Arkivarien tjenslgjort såsom sådan endast de lider, då Arkivarien eller Registratorn åtnjutit ledighet; och extra Brotlmåls-nolarierne, hvilka det egentligen tillhörde att föra protokollet öfver undorslällnings-äienden, hade i sednare åren behöft användas uti annan tjenstgöring dels inom IIof-Rälten, antingen såsom adjungerade, eller såsom vikarier för de Hof-Rättens ordinarie tjenstemän, som sjelfva varit genom adjunktion eller förordnanden att förestå Häradshöfdinge-embeten, eller af andra skäl hindrade från alt förrätta sina egna tjenster, dels såsom tillförordnade domare under Hof-Rättens jurisdiktion; så alt af denna anledning Brottmåls-prolokollet för det mästa blifvit fördi af Fiskalerne sjelfva, hvarigenom desse sednares göromål väl blifvit något ökade, men ulan att någon olägenhet deraf uppstått; och ansåg Hof-rälten, att, vid. sådant förhållande, något anslag till aflönings-slat för desse tjenstemän icke borde komma i fråga, särdeles sedan, enligt Kongl. Maj:ls Nådiga skrifvelse den 8 Maj 1852, särskildt anslag alt användas lill ersättning för exlra-ordinarie tjenstgöring blifvit Hof-Rätten tillagdt; att, beträffande dernäst frågan om beloppen af de löner, som borde hvardera af ofvannämnde tjenstemän tillkomma; så, enär Sekreterareoch Advokat-Fiskals-beställningarne äro sådana platser, der vanligen de, som uppnått dem, sluta sin emhelsvcrksamhet, syntes, jemväl med afseende på viglcn och ansvaret af dessa beställningar, desamma böra vara förenade med sådana inkomster, som försäkra innehafvare» om en trygg och oberoende lefnadsställning; Och hemställde Hof-Rätten derföre underdånigst, att ifrågavarande tjenstemän måtte tilläggas, i lön på stal, Sekreteraren 1,000 R dr samt Advokal-Fiskalen, som åtnjuter mindre exlra-ordinarie inkomst, än den förre, och, i afseende på hvars behof af löneförhöjning, Hof-Rätten åberopat hvad som i dess underdåniga skrivelser den 16
Lisei von k^oMein: Jemte dek jäg för Dön iz Januarkk.. ^55 sär förena mig med hwad den warde Ledamoten, som nytz talat, an'örl, sä-om vck dec grundade anförande af Herr B rgsRädet Korbo»», hwllket ätfö >r Ulssottets Betänkande, sär jaa je-nwäl, enligt Let förbehåll jag i sista Plena gjorde, dä frägali vm eftergift för Arboga Magistrats Ledamöter förewar, framställa en händesie som wisar det billiga af att lill Hans Maitt K^nunaen öfweriäta att i wifla fäll, dä särdeles bevekande ffä! sig förete, lära Näden gä för rätt. Dä en Uppbörds nan eller den ä honom uppsigten äger, rcke genom egennytta, uppe-bär warostösher eller gro? försummelse af sin pligt fe» l, more wäl härdt,akc icke göra afseende pä Mi!dr.»de omstäudigyeker. Riksens Ständer hafwa sj lswa under dettaRlksmöte flera prof i-fstonsamhet: säiom pcmpel pä nödwändigheten häraf, ömunds wikas stall
Hammarskattsjernets lösen aldrig borde få blifva så uppsatt, att Bruksägaren eller Jerntillverkaren förmås aflämna det in natura, till StatsCassans ringa båtnad, så skulle jag vid deras tillämpning våga föreslå, att då Bruk nu endast fördelas uti 4 Classer nemligen; till en tredjedel, en fjerdedel, en femtedel och en sjettedels behållning af Hammarskattsjernets vår. de, så borde classerna utsträckas till de vid en sjundedel, en åttondedel eller en niondedels behållen inkomst, inskränkta Bruk ty så många och stora skiljaktigheter finnas verkligen Bruksegendomar emellan, i anseende till läge och tillgångar rn. m. och böra tagas i noggrant betraktande, om ej bevillningen skall blifva allt för ojemt fördeld. Den 17 Febr nar ii, Jag förmodar det nu vara nog att hafva väckt uppmärksamhet på ifrågavarande ämne och få det hånvist till BevillningsUtskottet, hvilket, å denna framställning torde i sinom tid göra allt möjligt afseende; och anhåller derföre att detta mitt anförande matte till nämnde Utskott blifva remitteradt» N:0 3. Herr von Heijne, Georg: Om någon större liflighet i tänkesätten visat sig vid detta Riksmöte, ån sorn' yttrat sig vid de föregående, vågar jag tro, att den mindre haft sin grund från något hufvudsakligt missnöje med det framfarna i landets styrelse än uti de allvarliga förhoppningar Nationen hyser, att dess önskningar innefattade uti RepreSentanternes — hädanefter icke skola lemnäs utan afseende. Då beslut, och önskningar, uti samma ämnen, som vid förra Riksdagar, äfven siu komma i fråga, då Riksens Ständer icke utan noga betänkande å nyo låra framställa dem, år det af vigt att de söka göra sina förr hoppningar gällande om verkställigheten derå. Uti RiksdagsBeslutet för 1815 års Riksdag? intogs Ständernas framställning om nödvändigheten af en ny och rättvisare fördelning af extra Roteringen i landet hvilket uti en brådskande 6tund af Konungen anbefalltes och med lika brådska måsta i Provincerne provisionelt
Ständer efter hvad Stats-Utskottet äfven för sin del anser nödigt, behaga tillåta successiv dispositions-rättighet öfver' den sednare Millionen, utan andra förbehåll än, när Inrättningens behof det fördrar Och anmälan $ sådant afseende hos Kongl» Majit göres, som då 1544 Förslag till Allmänna Mägazins efter Stats Rådets hörande t Nåder lärer täckas låta om dispositions-rättigheten vidtaga Nådigt Förordnande, synes Allmänna Magazins-Inrättningen blifva i tillfälle att kunna utföra sine åligganden sorn sig vederbör. Vid 1815 års utgång hade Magazins Direktionen disponerat af de åren 1810 och 1815 utaf Riksens Högloft. Ständers beviljade anslag omkring - 400,000: Härtil kommer Verkets äldre ärliga Fond vid 1810 års slut, utgörande cirka 738000: — -— Summa rörlig Fond som] 1815 års Hufvud - Rok> 1,138,000: — -—5 upptager j Läggeå nu härtill återsto-, den af de beviljade T vä Mil. fibner eller . ■ 1 - 1,600,000: w Blifver hela tillgången - 2,738,000: För Spannmåls utbovgningar antages att i Uandet vexelvis fästes ett belopp af 500,000: Från rörel* se*Fonden af drages äfven nödige utgifter till Torrk-Inrättningars upförande, Magazins reparation och andre allmänna utgifter Inrättnigens organisation. 1545 samt värdet för Materialier och tillverknings förnödenheter, till Bränvins. bränningens bedrifvande i Stockholm - 2 38,000: — . 738.ooo: Återstoden att disponera 2,000,000: Summa 2,738,000: Med hvilka Två Millioner, Spannemålsrörelsen kan bedrifvas ända till 200,000 Tunnor utöfver hvilket Spannmåls Tager Inrättningens upplag för undsättningar och andre behof, ej synes behöfva fourneras.
Den i3 Mars f. m. 127 Jag tror dessutom, i likhet med de Herrar, som reserverat sig mot StatsUtskottets Utlåtande, att i detsamma den Norra delen af Sverige blifvit för mycket förbisedd. Behofvet har åt detta håll gifvit idogheten och industrien en fortgång, hvilken de kanske ej äga inom de öfrige delarne af Sverige, och en underlättad afsättning med dess frakter förtjenar väl härvid ett rättvist afseende. Jag vet ingen orsak, hvarföre den norra och större delen af Sverige skulle vara afstängd från fördelen afen inrättning, hvilken skulle hafva till ändamål en allmän, i förhållande till landets vidd och folkmängd, jemt fördelad välgörenhet. Jag tror således, att försöket med inrättningen ej blir utvidgad i för stor scala, om en farande post äfven bestämdes att afgå från Stockholm åt de Norra Provincerne. I öfrigt, då Utskottet uppgifvit kostnaden för inköpet af 2:ne postvagnar, får jag fästa dess uppmärksamhet derpå, att det är högst nödvändigt, att desamma annorlunda byggas än de, sora begagnas i Norra Tyskland. Paketposten kan i våra backiga vägar ej färdas med den långsamhet, som i det nyssnämnda landet; skulle våra postvagnar nu construeras på samma sätt, så blefve följden den, att de med paketposten afskickade saker snart skulle förderfvas under färden, och inrättningen derigenom förlora sin kredit. Det är af denna Den i3 Mars f. m. anledning maktpåliggande, att den låda eller korg, hvari paketerna skola förvaras, hvilar på fjedrar, hvarigenom kostnaden för deras anskaffande betydligen kommer att ökas öfver det belopp, Högloflige Utskottet uppgifvit. Att planen till inrättningen uppgöres i en mindre scala, är omtänksamt och riktigt, emedan det blott gäller ett försök dertill; men en sådan plan bor upptaga det hufvudsakliga för inrättningens framgång.
OiscontVerks sterstaenöe, osäkra korli, ingar, körmeöelst erlägganöe »k något visst belopp, mot frisägelse krän villars krak. -) att likaledes lill betr^gganlie ak ali förlust pä inörikningen, antaga någon skicklig ocb pålitlig person inom eller utom L:gsLontoiret till cle aterskäenöe korliringarnes utsökanlie, emot ätnjutancle »k viss» procent, som akiirr Vullwäktige bestämmas, ä 6s meöel, bvilka ak bonow lefverera; ocb reriovisas, unrisr vilgor, att i ocb för korliringarnes ialirikning, Discontbltreriningen icke besväras meli vägra snöra kostnaöer ocb utgifter, än n)ssberörcle inörikningsprocent; iirr Vullwaktige liock körbebället, att, utsa binlier ak klen till Ombuöet utkästario incirikvingspioett, läta för längre eller kortare tiö inställa executiva åtgärder samt meri veöerbörancle Oälöenärer -kccorösbi^viöer uppgöra ocb »ksluta, Oeo Doc:. r8^g. Memorial, till svar L inom H. Lonäe8tLnclek ^jor6o aitmärkitiiiZar vick liet rik Utskotts» vn6sr I^:o 21 akgilna ^smorisl i »uke<inin§ sk Kiks8täncken8 beslut ökver <1s st' Utskotten nti VstÄllksn6et l^:o rH ^>^6 tillst^rKsnäen i kräA» om IVl^ntbestämninZe» ocb 6ermecl §emensksj) szsncks smneo. H, LonlieStanriet bär unöer lien 7 vecembsrtill Statsocb LavcoUtskotlens utrecisnrle återremitterat
Så långt hr v. Qvantens redogörelse för detta högst märkliga politiska inqvisitionsmål — ett om icke officielt, så åtminstone signifikativt svar på den Bexellska interpella-tionen. * För öfrigt står ransakningen i temligen bjert mot * Såsom ett rätt eget sammanträffande må i förbigående anmärkas, att den Bexellska interpellationen föll i Andra kammaren den 7 mars ocb två dagar derefter utnämdes en föga meriterad person till kronofogde i Ölands norra Mots fögderi i strid med landshöfdinge-embetets förord — ett förhållande, som alltså tyckes antyda, att på Öland finnes någon mäktigare man än K. Befallningshafvande i Kalmar eller att hvad man trodde främst borde grundas på lagens fasta stad och ställe deremot hämtar sin näring från de enskilda intressenas dystad.sats till hr von Qvantens fullt gentlemanmessiga beteende, i det han nämligen genast visar sig beredd att lemna alla nödiga upplysningar, under det vederbörande deremot ådagalägga sin styrka i det slags diplomati, som består i undanflykter, på samma gång som de just icke i fyndighet visa sig vara Talleyrands afkomlingar. Då excellensen Ehrensvärd l$t hr Thomasson säga hr von Q., att han ej trodde honom vilja orsaka några obehagligheter, innebär detta: obehagligheter for regeringen eller för hr von Q. och krönikan? Det förra kan ej vara fallet, ty om hvilken legation som helst i oträngdt mål reklamerar yttranden i svenska pressen, kan detta ej anses innebära » missförstånd med utländsk makt », hvarom tryckfrihetsförordningen, som är grundlag, talar. Annars skulle ingen politisk tidning undgå daglig qvarstad. Alltså måste det senare vara fallet, hvilket innebär hot i förening med anspråk på censur i förväg. Ändå värre med justitieombudsmannen i följd af hans embetsställning. Då han ej personligen kände hr von Q., aldrig förr talat med honom, måste hans yttranden, särskildt hans erinran om strafflagen, innebära hot till hr von Q., moralisk tortyr, i förväg lagda hinder för uppsatsens publicerande. Vi anmärka vidare några i ögonen fallande egendomligheter i proceduren:
Dessa olikheter i vapnens konstruktioner inom Sverige liro visserligen stora; men den produkt, som upkommer af Sveriges och Norges arméers och flottors beväpning, är utan motsvarighet i verlden, och då vi gemensamt skola stå vid hvarandras sida i farans stund, borde vi väl tillsett, att man åtminstone kunde bispringa hvarandra med ammunition, men ej ens detta är förhållandet. I Norge eger Arméen å sina fästningar 72-pund. bombkanoner, men dess Flotta 60-pund. af diverse modeller; samma olikheter finnes äfven i fråga om handvapen; det är naturligt, att all ammunition är olik den Svenska. Om man tänkte sig Svenska och Norska Arméens och Flottans opererande tillsammans, hvilka bekymmer skulle ej upstå och hvilka snillen skulle det ej behöfvas för deras förseende med ammunition? Antag, att man anställde en exposition af dessa begge länders vapen, så skulle man finna, att. vår unions-beväpning liknade ett muséum af alla möjliga modeller, goda och dåliga, af kanoner, gevär, kulor, bomber, granater, lavetter och ammunition. De oordningar, som häraf under krig ovilkorligen mäste upkomma, äro sä uppenbara, att jag ej anser mig behöfva omnämna dem. Man kan med skäl fråga, huru kan något sådant förhållande upstå, då vi ega gemensam Uwonsregering, som, måhända i detta fall, hade kunnat åstadkomma någon likhet mellan de begge förenade länderna? Svaret härpå inses lätt af följande. Hitintills hafva Sverige och Norge tillåtits att konstruera vapen på minst 5 olika ställen: i Norge vid dess landtartilleri i Christiania, vid dess flotta i Horten; i Sverige af dess landtartilleri istockholm, af dess flotta vid hennes begge stationer i Stockholm och Carlskrona. På alla dessa fem olika ställen har man visat sitt oberoende, sin sjelfständighet och siti skicklighet i påfinnande af allt möjligt till beväpning, bara man gjorde olika med hvarandra.
Orienten var en mycket dålig skola för ungt folk. Der låg något i luften, påstod han, som var mycket farligt. Hvad det var, ville han dock aldrig säga henne. Först gamla menniskor, hvilka gingo på kryckor liksom Harven, kunde enligt Blumenbachs förmenande tåla vid luften i Orienten. En eftermiddag försökte han dock sluta fred med henne genom att läsa högt ur en europeiserad österländsk dikt i Moores stil men utan dennes snille. Då han hade läst några sidor, började Nelly storskratta. – Jag känner inte igen det der. Der äro så många näktergalar, sidentyger och ädelstenar stora som hönsägg. Det der är några stormrika kalifers Orient och våra skalders Orient, men ej den nakna verklighetens. Orienten är vida mer naivt enkel, sublimt enkel. Nu blef Blumenbach å skaldernes vägnar stött på allvar. Från den stunden kunde aldrig Orienten komma på tal, utan att han och Nelly började munhuggas. Harven påstod skämtande, att Orienten var som doppskon på hans krycka: i soln såg den ut som silfver, men i skuggan visade den sig vara af simpelt jern och icke alldeles utan rostfläckar. Under dylika dispyter nämndes aldrig Emin. Det var som en tyst öfverenskommelse detta. Det var som om han alldeles icke funnits till. Att besöka baden hade äfven blifvit ett af Nellys arabiska tidsfördrif. Första gången hon gick till en muslimansk badinrättning skedde det endast för att retas med Blumenbach. Snart förnyade hon dock besöket af smak och intresse. Nästan alla de badande kvinnorna voro muslimanska, ty de kristna hade i alla tider tvättat sig mindre gerna. Hon märkte, att renlighet och katolicism icke voro syskon. I Europa voro katolikerne de smutsigaste. Protestanterne höllo sig vida snyggare, och allt som fritänkerit utbredde sig, tycktes tvättvattnet följa med. Nelly började förstå, att det myckna pratet om Orientens snusk alldeles icke passade in på Damaskus; och så blefvo äfven baden ett föremål för hennes sympati. Nelly hade redan inhemtat så många arabiska glosor, att hon hjelpligt kunde göra sig förstådd och förstå.
Men RiksArkivet måste begagnas icke blott af KansliExped:na, utan äfven af Colleg:na, de der ofta måste på ögonblicket hafva tillgång till handlingarne, hvilket är omöjligt då Arkivet är aflägset. Vidare är Arkivet äfven ur en annan synpunkt nödvändigt för StatsDepartin; ty, så 700 Den 24 November f. m. vida ickes hvarje Depart. skall hafva sitt eget Arkiv, är det gifvet att det skall vara högst obeqvämt att långa vägar transportera handlingar fram och åter, emedan de dels skadas och dels blifva mera otillgängliga. Jag anser det således alldeles nödvändigt att BiksArkivet ligger i närheten af Bikets öfriga särskilde Verk. StatsUtsk. har föreslagit, att något annat Kronans hus dertill skulle användas; sådant möter dock alltid stora svårigheter, emedan dertill erfordras alldeles ny inredning och till och med ombyggnad; en sak hvarom jag haft erfarenhet, då Arkivet flyttades till sin nuv:de lokal. Jag vet att man icke ännu varit i tillfälle att bedöma, huruvida KommersColhii hus är tjenligt eller icke för detta ändamål; och jag skulle derföre anse bäst om R. St:r kunde anslå medel till en nybyggnad; men dervid bör dådet vilkor fästas, att Carl XIILs torg icke bör väljas till plats derför, utan såvida icke något Kronans hus finnes tjenligt, någon annan närbelägen tomt, Jag tror dock, att i fall K. St:r skulle besluta sig för att anvisa något af Kronans hus, kommer för reparation och ombyggnad att erfordras en vida större summa än StatsUtsk. föreslagit. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: För min del tror jag att Utsk. icke kunnat komma till något annat resultat än som synes i Betänk. Man har talat om att grunden på Carl XIILs torg skall kunna göras användbar; men man bör ihågkomma, att blott sjelfva undersökningarne kostat 20,000 Bdr. De hus, som nu ligga i närheten af tomten, hafva ingalunda deri sämsta grunden, och det oaktadt hafva de satt sig, hvilket ännu iner är händelsen med dem som ligga vid Berzelii lund.
Den quantitet koppar, som till aliage af dessa 100,000 R:dr Specie erfordras, uppgår till 5 Skepprd victualievigt, hvilken koppar, jemte myntningskostnaderne, således skulle komma att besparas Stats-Verket, äfvensom slagskatten Banken, så vida det icke blifver Banco-Styrelsen betaget att åt den, sorn till export vill tilvexla sig en berörde summa motsvarande quantitet silfver, utlemna sådant omyntadt eller i utländska myntsorter, i stället för Svenskt Silfvermynt. I öfverensstämmelse med de åsigter jag här ofvan yttrat, har jag ansett 4»de punkten af de reglementariska stadganden, som motsvara usta Afdela. 4:de Art. af nuvarande Banco-Reglemente, böra erhålla följande lydelse: åt Banco-Styrelsen öfverlemnas alt, uppå derom gjord anhållan 20 Banco-Utskolltls Memorial N.-o 112. oell flå densamma, efter serskild pröfning för hvarje fall, finner sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna låta, i stället för Svenskt silfvermynt, från Banken utgifva, i utvexling mot dess sedlar, silfverplantsar eller någon i densammas förråd befintlig utländsk myntsort, hvarvid dock alltid hör iakttagas, att ett belopp, motsvarande den för Svenska myntet fastställda slagskatt, afdrages och för Bankens räkning innehålles. Skulle hos någotdera Låne-Contoret en eller annan för tillfälligt behof anmäla sig till erhållande af sådana utländska silfvermynt, som, jemlikt stadgandet i nedanstående §, derstädes influtit, vare utvexling af dessa silfvermynt tillåten, emot den ringa förhöjning uti invexlingspriset, som härhos bifogade Tariff, N:o 1 bestämmer.’’ Uti denna reservation hafva Herr Grefve Frölichj Herr Nordenankar; Herr Prosten Astrand och Herr Helsingius instämt; af Herr Friherre Stiernstedt: ”Emot 4 punkten i Utskottets ofvanstående förslag till reglemenlariska stadganden, får jag anmäla min reservation.
Andre adjutants-beställningen vid de regementen och corpser, som beslå af endast en bataljon, kan synas öfverflödig, men den torde dock ej böra indragas, emedan, då sqvadron-staten icke tål någon förminskning, desse adjutanter äro de ende, som för arméens staber äro att påräkna vid öfvergång på fältfot. Det antal officerare, dessa staber kräfva utöfver hvad freds-organisationen kan upptaga, är icke ringa och måste för den yttre tjenstgöringen till betydlig del af kavalleriet, fyllas. Kommitterade tillstyrka på grund häraf i underdånighet, att dessa beställningar bibehållas och föreslå i sammanhang härmed: att på Kongl. Lifgardets till häst stat må uppföras lön för en andre adjutant, hvaremot vid samma regemente befintliga mönster skrifvar e-beställning ar indragas. Dessa senare synas nemligen hafva varit afsedda såsom ersättning för andre adjutanten, enär husar-regementet Konung Carl XV, på hvars stat andre adjutant finnes, icke eger någon mönsterskrifvare. Regements-stallmästaren tillsättes för närvarande af regements-chefen. Han är således icke officers vederlike, för så framt icke särskild nådig fullmakt honom tilldelas. Äfven i lönevilkor står han lägre än underlöjtnanten. Hans pension är densamma som dennes; dock att den stallmästare, som erhållit nådig fullmakt, åtnjuter, efter i (jonsten uppnådda 60 lefnadsår, 600 Rdr i pension. Denna ställning och dessa lönesamt pensions-förhållanden äro icke öfverensstämmande med den vigt, regemcnts-stallmästaretjensten eger, och måste föranleda, hvad erfarenheten äfven vitsordar, en allt större svårighet att nöjaktigt kunna besätta nämnda tjenst. Äfven ur ren militärisk synpunkt är förhållandet oriktigt, enär vid den remontoch rekryt-dressyr, han har att leda och öfvervalla, yngre officerare måste vid de indelda regementena lemnäs honom till biträde.