Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på beskaffenheten af de artiklar, för hvilka nedsättning i tullafgifterne här är i fråga, förenar jag mig med Hr Printzensköld, emedan, enl. min åsigt, det icke är skäl att upmuntra importen deraf. Det kan ifrågasättas huruvida Cognack, Genévre, Romm och Arrac, kunna anses såsom nödvändighetsvaror, och på sådan grund böra draga lägre tullafgifter. R. o. Ad. afslog Utsk:s inbjudning samt godkände den föreslagna voter:s-propos. N:o 1. 3:dje punkten, ang:de införsels-tullen af Kaffe. Frih. Palmstjerna: Jag inser icke något giltigt skäl för R. o. Ad. att frångå sitt förut i detta ämne fattade beslut. Det vore endast att bortskänka några och 50,000 r:dr, i fall importen af kaffe upgår till samma belopp som förut, hvarföre jag tillstyrker R. o. Ad., att med vidblifvande af dess redan fattade beslut, godkänna voler:s-propos:n. R. o. Ad. beslöt att, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, godkänna voter:s-propos. N:o 2. Den 19 Juli f. m, 505 4:de punkten, ang:de införsels-tullen ii Hudar och Skinn. Gr. Gyldenstolpe: Jag tillstyrker II. o. Ad. alt vidblifva sitt beslut och godkänna voter:s-propos:n. R. o. Ad. beslöt att med vidblifvande af sitt förut fattade beslut godkänna votens-propos. N:o 3. 5:te punkten, ang:de införsels-tullen af Ris, oskalad eller Paddy. Frih. Cederström: Till förminskande af det stora antalet voler:s-propos:r och då införandet i landel af så sunda och närande födoämnen, icke torde genom höga tullar, böra försvåras, anhåller jag, att R. o. Ad. behagade antaga den gjorda inbjudningen, i följd hvaraf votering derom i förstärkta StalsUlsk. kunde undvikas. Hr Printzensköld:
Utsk. har nemi. nedsatt nämnda summa till 4>4°° 1-fdr, och, i stället för det i den nåd. propos:n för föreståndaren föreslagna belopp af 2,000 r:dr, uppfort denne vetenskapsman till endast 1,600 r:dr, i likhet med hvad för Carolinska institutets professorer blifvit föreslaget. Är då denna beräkning uppgjord efter en likstämmighet i arbetsskyldighet, ansvar och tjensteåligganden? Har man icke förbisett de med det gymnastiska lärarekallet förbundna kroppsansträngningar, hvarförutan detsamma icke kan rätt utöfvas; lägg dertill, att den sanne gymnasten måste besitta vidsträckta theoretiska kunskaper, samt att föreståndaren vid ett gymnastiskt central-institut — den enda bildningsanstalt för gymnastik-lärare i Riket, — står i ettslags ansvar för ungdomens fysiska uppfostran och den allmänna gymnastiska roilitärbildningen; beräknar man dessutom de många särskilda leetionstimmar, hvilka fordra föreståndarens närvaro och tillsyn: så tyckes jemförelse!! emellan denna befattning och en, med 4 till 6 timmars föreläsningsskyldighet i veckan, vara nog löst uppgjord. Öfverläraren, som bör besitta en vettenskaplig bildning, Don 16 M a j f. m. motsvarande hans skyldighet att föreläsa anatomi och physiologi, använd på gymnastikens olika läror, rörelse-förklaringarna, theorien för de olika vapnens handterande, samt derjemte äga en utbildad praktisk färdighet, så väl i medical som pedagtjgisk gymnastik, torde snarare i löneförmåner böra åtnjuta en med färarne vid Carolinska institutet öfverensstämmande lön. Anslaget till 4 repetitörer eller lärare-elever, hvardera med aoo r:dr, har CJtsk. helt och hållet lemnat utan afseende.
Långifvare delta afdrag elter blir beträdd med sådane underslef, eller tillställningar, som åsyfta Gäldenärens betungande i detta afseende, varde han då, enligt g Cap. 6 §. HandelsBalken , ansedd lika med den, som tager högre Ränta än Lag bjuder? i följe hvaraf hela Intresset och Tiondedelen af Hufvudstolen de fattige tillfalla. a Mom. Ofvanberörde stadgande gäller ock för alle publique Cassör, hvilka njuta Sex för hundradet af deras udänte ine el; så att enahanda afdrag å Räntan, i anseende till dem, skall äga rum; dock undantagas härifrån : de Fonder för fromma Stiftelser , som till Fattigförsörjningar och fattiga barns undervisning äro anslagne: de Cassör, til hvilka en lägre ränta af Gäldenär erlägges, samt Disconterne, hvarest Lån gifvas på korta e tid , och der Räntan vid Lånets utlemnande uppbäres. Vidare erlägges Bevillning af Discont och åtskilliga allmänna Acrie-Verk med Fem Procent af den utdelning, sorn icke öfverstiger Sex för hundradet; för hvad der - BeviltningsUtsk. Betänkande?!, 311 öfvei utdelas Tio; men af Götheborgs och Malmö Disconter Femton procent; Götha CanalDiscontVerk likväl, enligt dess af Kongl. Maj;t och Riksens Ständer undfångne Privilegier) ifrän all afgift undantagit. Af insatte Capital i Trollhätte gamla SlussverksByggnad, för hvilka Tolf procent af Kongl. Mäj:t och Kronan betalas, En Fjerdedel af samma Ränta. Af vinster på NummerLotteriet och dylike andra Inrättningar , då vinsten uppgår till Femtio Riksdaler och deröfver, Femton Procent; likväl med afdrag af det insatte beloppet. Af Dykeri Compagnie! Fyra Tusende Riksdaler. Af SjöAssnranceContoiret och alla andre dylika äldre och nyare Associationer, Fem Procent af hela utdelningsSumman. Af JernContoret Tre Tusende Riksdaler.
Jag har säledcS blott sökt befordra till werkställighct hwad lagligen kunnat pistäs, och deri har jag trott mig hafwa uppfyllt mitt äliggande säsom Ordförande; för egen del missnöjd, akt icke äga rätt att undandraga mig deltagande i denna öfwcrläggning, i grund deraf att jag deltagit i den, som i oftanämde Kansli - Fördelningens Sammandrag innefattas, och hwars publicitet är ställö i fräga; men hade deremot jag wägrat att göra annan proposition, än den Kansli-Fördelningen framställt, som icke beswarar tryckningSfrägan, wägrat att i Propositionen läka inflyta det tillägg till den allmänna meningen, att förblifwa mid förra beslutet, att de ifcagawarande handlingar icke anseS heinliga, samt genom en stik wägran nu förklarat hemligt, hwad genom första voteringen förklarades icke wara det; sä skulle pä anmälan hos Ridderskapet och Adeln af detta förhällandc, jag för, gäfwcs söka skäl att wcderlägga hwad i sädant afseende emot mig kunde anföras. Sluteligen fär jag anmärka, att Herr Biskopen Baron öckörrier gjort en alldeles oriktig tillämpning af 7 i Banco - Utskottets Instruktion, som, jemlikt ord..lydelsen af samma H. blott har afseende pä innehället af de föregäcnde §. §., till hwilka dess emot mig gjorde anmälan ej i nägot afseende kan hänföras, och som äfwen upplyses af det märkliga answar samma §. fdreskrifwer. Af 0- lika sätt art se och bcdbmma ärenden, kunna olika meningar derom uppstä, och misstaget antingen pä Herr Visko, ZZO Den 1Z September. Biskopms eller min sida deraf wara en följd; men answar!.
De sistlidet år församlade Revisorer hafva anmält, hurusom, till bestridande af kostnaderne för införskafFningen från England af 100 får utaf Southdown-race, hvilka skulle användas för erhållande af en förbättrad får-afvel på Gottland och Öland, ett emot dessa kostnader svarande belopp af 4,487 R:dr 7 sk. 8 rst., enligt Kongl. Brefvet den 14 April 1837, blifvit af tulloch beslags-medleu förskjutet och i gamla Ulldiskout-foudeus räkenskaper upptaget såsom en skuld och i räkenskaperna öfver sagde medel såsom en fordran. Men som de medel, hvilka genom försäljning af kronan till höriga får inflyta, vore lill vissa bestämda föremål anvisade samt alltså icke kunde begagnas till afbetalning å delta förskott, och detsammas framtida godtgörande af gamla ull-diskont-fonden så mycket mindre vore att påräkna, som denna fonds inkomster under en längre tid visat sig hafva understigit utgifterna, hvadan samma fond måst årligen understödjas för att kunna fullgöra sina ålagda förbindelser — hafva Revisorerne hemställt, att, lill undvikande af omförmälda förskotls-summas fortfarande bokföring i 2:ne särskilda räkenskaper, densamma måtte afskrifvas. Lika med Kongl. Kotumers-kollegium, och då, enligt hvad bemälde kollegium under förutsättning, att nuvarande anstalter till får-afvelns och ull-kulturens befrämjande Sta tuUtskottets Utlåtande•, N:o 192. 3 komma att tills vidare fortfara, yttrat någon anledning icke förefinnas, att ifrågavarande förskott skall kunna af gamla ull-diskontens tillgångar godtgöras, får Utskottet tillstyrka, att merberörde, af tulloch beslags-medlen förskjutna belopp, 4,487 R:dr 7 sk. 8 rst., må afskrifvas i räkenskaperna för såväl gamla ulldiskont-fonden som tulloch beslags-medlen. 3:o Angående ersättning af Direktören L. Hofman Bångs reseoch traktaments-kostnader vid enskilda Schäferiers besökande. I anledning af den åt bemälde
Den 3 Martti. ändradt skick deraf äfven hädanefter skola uppkomma. M-fin har från äldsta tider funnit Spannemåls-mätningen utgöra en vigtig funetion ibland den arbetande folk-dassen, man liar rätteli gen beräknat, att, om dervid antingen samvetslöst^ eller endast obetänksamt tillgår, så gynnas dea enacontrahentén obehörigt, medan den andra hemligen räflås. För att motverka sådant, bär man förbundit Mätare_Skrået, eller som det kallas, Städernas edsvurne Mätare med Religionen och vid deras själars ansvar, alt förfara rättskaffens uti sin handtering. De äro vidare genom 1^09 års Förordning underkastade kroppsligt äfventyr af sju hvarf gatulopp och 2 års Marstrands arbete för oredlighet vid mätningar; hvilket straff uti Förordningen af den 1 October 17.52, blifvit sålunda ändradt och tillokt, att den Mätare, som beträddes med underslef, skulle stå en timma uti halsjern vid en påle, med skofvel i handen, samt derefter slita 5o pär spö, och arbeta 2 å 5 år vid fästning. Endast genom strängheten uti desse före; skrifter, bör den, som för öfrigt icke känner det ringaste af Spannemålsmätningens historia, lätt kunna sluta lill hvilket högt värde sjelfva mätnings-förrättningen varit från äldre tider skattad af Lagstiftningen hvilka lönnliga tillgrepp och oförrätte t;, en missbrukad mätning åstadkommer — oc/i äodtligen, huru dubbelt lätt ondskan framställer sina frestelser der, hvarest lie - Den 5 Marni. derskänslan kan vara ingen — eller också fal för en sup. Det är ett verkligt och ej sällsynt factum, att då Spannemåls-transporten för Sfatens räkning, afgå sjöledes under behörig verification till tunntal och vigt, från ena Magasinet till ett annat, stannar merendels upplossningen, åtminstone här i Stockholm, vid ett deficit af Hera, ja, ända till 20 tunnor, hvilket här ägt rum med en skeppslast af omkring 1200, utan att likväl någon sjöskada eller annan olyckshändelse deri hade del.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att BancoUtskoltets ifrågavarande Memorial måtte, jemte det af Grefve Spens, i anledning deraf, afgifne yttrande, tili Lagutskottet remitteras; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskottets den 31 sistledne Julii under Nto 41 afgifne samt den 6 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, om de för inlösen af förslitne smärre Bancosedkr antagne grunder. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den iS sistledne Julii under N:o 152 afgifne, samt den 1 dennes efter^middagen på bordet lagde, Betänkande, om inrättning af Porto Franco samt åtföljande Nederlagsrättighet för Ön Gottland. Herr Tham, Wollrat: Under hela Riksdagen har jag yrkat, att handelsoch näringar jDen ii Augusti e. ni. friheten äro nödvändiga för de Städers välstånd, som kunna idka handel; men jag förstår med en sådan frihet, en gemensam för alla Städer, som äro i denna lyckliga belägenhet, och icke för en eller två på de öfriges bekostnad) således ej eller för Gottlands handelsplatser enskildt. Jag kan icke gilla den åsigt att betrakta Gottland, hvilket ligger så till sägandes i hjertat af Riket, såsom en ultramarinsk besittning och jemföra den med någon 6om är belägen, till exempel i Södra America. Den tvätydiga förmon man af förslaget lofvar sig, att nemligen inom 10 år der kunna uppbygga en fästning ut3n understöd från det öfriga Riket, anser jag vara ett Slott i luften. Den påräknade stora vinsten torde komma att uteblifva, och landets öfrige innevånare få vidkännas deras dryga andel i Fästningsbyggnaden. HandelsStäder böra utom dess alldeles icke vara befästade.
Jag får härå begära samma proposition, som den Hr Gr. o. Landtm, i ett föregående plenum framställt, blott med den skillnad, att, i stället för representations-middagar, här må inflyta ordet: aftonmåltider. Då den ena propositionen kunnat göras utan remiss, förmodar jag, att den andra äfven kan genast framställas. Frih. Boye, Ludv.: Den sisla värde talaren har gifvit namn af motion åt blott en förnyad framställning af ett ämne, som redan blifvit remitteradt. Skillnaden i sjelfva ämnet är ingen, den ligger endast uti den nu gjorda, mera vidsträckta framställningen. Jag bestrider, att detta må anses såsom ny motion och yrkar, att det blott får åtfölja remissen till StatsUtskottet. Gr. Cronhjelm: I protocollet var ej upptaget, att jag begärt, det soupéerna skulle upphöra. Jag trodde likväl, att jag fällt detta yttrande; det var åtminstone min afsigt. Detta är också anledningen, hvarföre jag väckt den nu framställda motionen, som ensamt innefattar, att R. o. Ad. för sin del måtte afsäga sig de ifrågakomna soupe'erna; och då Hr Gr. och Landtm, redan förut ansett sig utan remiss kunna framställa samma proposition i afseende på middagsmåltider, kan jag ej inse något hinder för den proposition, jag begärt. Det är dessutom min rättighet att framställa motionen, och jag kan icke af Hr Gr. och Landtm, vänta en förklaring, att proposition skulle 120 Den 12 Februarii f. m. vägras, då den nu begärda ordagrannt är densamma, som Hr Gr. och Landtm, förut framställt, med blott den förändring, som jag redan omnämnt. Häraf hindras ej heller den beslutade remissen till StatsUtsk., och förutsattes icke, att Landtm:s-soupeerna skola upphöra, 'innan Utsk. deröfver utlåtit sig såsom öfver en allmän fråga, hvilken, efter Ji. och Ad:s förut yttrade åsigt, innefattar ett gemensamt ämne för alla RiksSt:s öfverläggningar. Jag begär blott, att R. o. Ad:s tanke måtte inhemtas, huruvida Ståndet för sin del vill afsäga sig dessa soupeer. Frih. Boye:
Vid Utskottets serskildta tillstyrkande: ”att de löneförbättringar, som för Rikets Embets-och Tjenstemän föreslagne blifvit, icke måga få åtnjutas af andre än dem, sora verkelig tjenst göra, och att detta vilkor varder med beviljandet af desamma förenadt,” har blifvit anmärkt: inom Ridd. och Adeln af Hr Ribbing Arvidj att Utskottet bordt, såsom vilkor för lönens utgifvande, föreslå: att den skall (/vitteras afden tjenstförrättande Embetsmannen, emedan eljest föga skulle vinnas genom Utskottets goda mening, att lön-tillökningen skulle komma den tjenstförrättande till godo; t 3o Stats -U. tskottets livar jemte lios BondeStåndet Anders Danielsson till Utskottets ofvanberörde förslag yrkat det tillägg: att, i anseende till dels nu förestående reglering inom EinbetsVerken, hvartill icke mindre än 7 Committe'er skulle vara förordnade, dels till den vid denna Riksdag möjeligen blifvande Myntbestämning, några löneförhöjningar nu icke annorlunda än såsom provisio-, nelle borde beviljas. Hvad Herr Ribbings förslag angår, synes antagandet deraf öfverflödigt, då, i händelse det af Utskottet tillstyrkta vilkor bifalles, vederbörande Verk, som löner utbetala, icke torde komma alt lemnäs i okunnighet om föreskriften härom till behörig efterrättelse. Och som, beträffande Anders Danielssons förbehåll, yttrande deröfver redan blifvit meddeladt uti Utlåtandet N:o 286; altså anser Utskottet någon förändring i ofvanberörde tillstyrkande icke böra göras. 7:0 Emot de för Presidenten i K.
Frih. Cederström, Jacob: Då i förra plenum beslut fattades, att R. o. Ad. skulle åtskiljas genast efter det den då begärda voteringen blifvit fulländad, samt rubrikerna ä några från Utsk:n inkomna betänkm, mern:r och ut!åt:n blifvit upplästa, kan jag ej annat än protestera emot föredragningen af detta mål innan vi afgjort extra-statsregleringen. Ståndet har genom det, efter lörenämndä voterings afslutande, fattade beslutet att företaga della Consl.- TJtsk:s mern. N:o 100, npprifvit sitt några minuter förut, eller före voteringens början, vidtagna beslutet att åtskiljas omedelbarligen sedan endast rubriker å några betänktn blifvit till bordläggning upplästa. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag kan ej inse ändamålet med Frih. Cederslröms anmärkning. Jag tror att en naturlig följd af deri bordläggning, som af Hr Frih. o. Landtm, anmäldes, måtte vara, att de ledamöter, som vid det tillfället bevistade plenum, kunde göra en sådan framställning, som då af mig gjordes i afseende på ifrågavar. mern., som dessutom blott innefattar svar på återremiss af en förut afgifven votens-propos., samt således är af en så enkel natur, att 5 minuter ej kunna erfordras för dess afgörande, ifall man ej absolut sätter sig för alt förhindra detsamma alt gå igenom. Jag kan ej inse någon olaglighet vara begången, utan anhåller, till följd af det beslut, som i förra plenum fattades, att mern. malte föredragas. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: I händelse den ordförande, som företrädde Hr Frih. o. Landtnäs ställe vid de! tillfälle då Gr. Anckarsvärd begärde omflyttning i föredragningen af detta mål, bade funnit denna Gr. Anckarsvärds framställning stridande emot ett af R. o.
Hvilken skilnad mellan föregående år och det inne i varande! Sedan vi på åtta år icke haft en ordentlig, allmän konstutställning, dyker här denna vår den ena utställningen upp efter den andra. Redan mot slutet af förra året öppnades en konstutställning, som visserligen icke var af det lysande slaget, men som dock innehöll åtskilligt godt, hvilket var så mycket anmärkningsvärdare, som utställningen utgjordes helt och hållet af arbeten som af sina frambringare skänkts dit. Det var en välgörenhetsutställning eller åt minstone gälde det ett offentligt, nyttigt ändamål. Man vet hvad sådant vanligtvis vill säga. Jag vågar upprepa hvad jag redan för några år sedan skref i dylikt ämne. Huru går det till, då en målare skall med sin pensel bidraga till ett välgörande ändamål? Jo, i de allra flesta fall smötjer han ihop ett hastverk, med hvilket konsten egentligen icke har något gemensamt, men som köpes, ofta till ganska stort belopp, för den » goda sakens » skull Den goda saken! Det är ju baranarrspel. Hvarför skänker man då icke omedelbart den summan till det välgörande ändamålet? Men den här gången gälde det konstnärerna själfva. För att skaffa sig ett^ konstnärshus med utställnings-lägenheter och nyttiga samlingsrum ansträngde de sig och använde en för dem ej blott dyrbar, utan till deras dagliga materiela behofs tillfredsställande rent af oundgänglig tid på åstadkommandet af i allmänhet goda arbeten utan omedelbar ersättning och utan annan utsigt till framtida vedergällning, än den som kan ligga i hoppet om det gemensamma konstnärshuset. Hvad de åstadkommit bortlottas, men utstäldes först under några månader. Redan denna utställning, så mindre betydande hon än var, visade allmänheten, att man icke alldeles sak-nade anledning att hoppas något af vår bildande konst. Men just som den utställningen stängdes, öppnades en annan, hvilken slog allmänheten med glad öfverraskning. Länge hade man här hört talas om » fransk konst * såsom någonting besynnerligt och vårdslöst, bara » klatschmaner », hette det, hvilket brukade förderfva våra fosterländskt stadige konstnärsynglingar, när de kommo till Paris. Svenske konstgranskare brukade också varna för den lede frestaren och heligt bedyra, att de som läto lura sig af honom vore förtappade. » Se på Tömå! » lät det en gång.
Om en sådan person tillbragt 2:ne af de sednare åren på serskilda ställen, men förut under 3 års tid. haft stadig vistelse inom annat låttigvårds-samhälle, skulle, efter hvad nu finnes stadgadt, detta sednare samhälle vara pligtig! att honom försörja; och 0111 man antoge, hvad ganska väl kunde inträffa, nemligen att en dylik person, efter fyllda 15 år, aldrig vislats 3 fulla år inom något samhälle, skulle denne, i fråga om fattigförsörjning, tillhöra den församling, hvartill han vid nämnde ålder hörde, oaktadt många år derefter förflutit. Vid jemnförelse af föreskrifterna i 15, 16 och 18 (\§, syntes det icke vara tvifvel underkastadt, att försörjnings-skyldigheten af en person, som från annat fattigvårds-samhälle inflyttat, i erke bör af detta sednare bekostas i annat fall, än för så vidt försörjning ifrågakommer under 3 år från den tid, som förflutit efter det inflyttningen egt rum. Detta förhållande syntes vara obilligt för det samhälle, dit en sådan inflyttning skett. Under nämnde tid kunde den inflyttande på ett eller annat sätt lätteligen hafva hulpit sig fram utan att behöfva anlita samhället om understöd, och innan ett sådant anlitande skett, kunde han icke anses deraf vara i behof. I fråga 0111 inflyttande personers förening med annat fattigvårds-samhälle än det, de förut tillhört, samt vilkoren derför, vore i allmänhet mycken försigtighet af nöden, så vida man ville undvika de betänkliga följder, en förhöjd fattigvårdst unga samt en tillökning i fattig-ldassens antal måste medföra. Att genom vissa lämpliga inskränkningar härutinnan den fattige, men idoge arboren skulle betagas utsigten att erhålla hemvist och att kunna ärligen försörja sig, vore icke att befara, helst denne, ehvar lian vistas, sällan eller aldrig blefve blottställd för nöd, utan vore det egentligen den lättjefulle oell oduglige, som begåfve sig från ett till annat samhälle, för alt lefva på andras bekostnad. ExpeditionsUtskottets Förslag till und.
Kommer han åter fjerde gången; dömes till straff-arbete pd lifstid; och vare i detta fall botes-straffet förfallet. Inbrott Lag-Utskottets Utlåtande, JYi 48. 25 Inbrott utan tillgrepp skall lika med stöld anses i fråga om förhöjning af straff, efter thy nu sagdt är. Samma lag vare om rån, eller försök dertill, der sådant förut begånget är af den, som för stöld straffas skall. § 15- Varder någon, under en lagföring, förvunnen alt hafva ä särskilda ställen eller tider föröfvat snatteri; skall han, der det tillgripnas sammanlagda värde Öfverstiger tio daler, för stöld straffas. Har någon å särskilda ställen eller lider begätl stöld eller inbrott, som i 12 § sägs, hvarför han pä en gång lagföres; varde de särskilda förbrytelserna ansedda såsom inbegripna i samma gerning; och må det straff-arbete, sorn å den gerning följa bör, ökas med högst ett år. Sammanträffa i den gerning sådana fall hvarom i 10 och 11 §§ sägs, då skall ock iakttagas hvad der stadgadt är. § J6. , Sälla sig två eller flere samman alt stjäla, då skall hvardera straffas efter det tillgripnas värde; och den, sitt mist, njute åter af honom, som har alt gälda med. § 17. Lockar eller bjuder någon den, som öfvermage är, eller man sin hustru, fader eller moder sina barn, förmyndare den omyndige, förman den, sorn står under hans lydnad, husbonde eller matmoder sitt tjenstefolk eller inhyseshjon att begå stöld eller inbrott med sig, må, vid straffets bestämmande, tiden för straff-arbetet ej sättas under den, som, efter thy här ofvan sägs, å stölden eller inbrottet högst följa kan. Sker endast snatteri, skall den, som lockat eller bjudit, dömas så, som hade han stöld föröfvat. § 18. Nu häfver någon eljest till stöld, snatteri eller inbrott med råd eller dåd hulpit; straffes så, sorn han ger ningen sjelf gjort hade.