Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådan är taflan af vårt närvarande tillstånd, sådan den väg på hvilken vi framskri* dit. Den är efter hvad mig synes mer tillfredsställande än oroväckande, och om alla förhållanden vägas mot hvarandra, torde på goda grunder kunna påstås: att vi äro närmare målet än mången tror och att vi med stora steg än vidare skola gå framåt, om vi, i stället att genom ett enda krafthugg slå till jorden det icke origtiga systeme i hvilket vi sedan Gustaf I:s tid arbetat, söka att genom varsamt beräknade lugna åtgärder, undanrödja möjliga felagtigheter i detaillerne, men genom hufvudgrundsatsernes fredande och upprätthållande framkalla de, säkerligen för det allmänna båtande verkningar, som detta systeme otvifvelagtigt medförer. Mig är ej obekant att det prohibitiva systemets motståndare sedan någon tid till vä Ilat 6ig rättigheten att dictatoriskt döma alla dem såsom illiberala, hvilka våga försvara detsamma, Men jag har icke ett ögonblick tvekat 244 Den 28 Junii fl, nu att öppet blottställa mig för detta omdöme; jag har ansett liberalt att ifra för ett interesse 6om jag tror vara allmänt fojl erland flit, ehura det icke så kallas af dem, som synas glömma stt näringarne nödvändigt måste vara hvarandras grund, att summan af product icke enfamt utgör skalan hvarefter en Stats oeconomiska tillstånd af Statsmän bedömes, ehuru Statistikern så får döma , utan att äfven och hufvudsakeligen i beräkningen måste intagas, huruvida Statens sjelfständighet dervid är behörigen ihogkommen. Man vill gemenligen påstå, att de grundsatser, jag försvarar äro stridande mot våra handlandes intresse. Jag medger att så är, så vidt de vilja yrka Jina ögonblicks fördelar på Statsintressets bekostnad.
Såsom ytterligare skäl härför får jag anmärka: dels att, enligt Irsta mom. 7 § i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse i stad, städer, som hafva flere än 3,000 innevånare skola välja Stadsfullmägtige, genom hvilka således valet af ledamöter i första kammaren komma att ske, i följd hvaraf den åsyftade 'garantien med dubbla eller medelbara val vinnes; dels ock att, enligt 3:dje mom. 13:de § i den blif vande Riksdags-ordningen, stad, som har en folkmängd af 6,000, kan komma att utgöra särskild valkrets, och således få ensam utse en ledamot af ”andra kammaren”. 430 Motioner i BorgareStåndet 1865. Men skulle likväl både 3 och 6,000 anses vara för ringa tal, får jag alternatift föreslå, att det i l:sta punkten lista § af Förordningen om landsting befintliga siffertalet måtte från 25,000 nedsättas till 10,000. Om något af dessa alternatif bifalles, bör, i sammanhang dermed, ändring göras i 3 § af samma Förordning, hvarvid torde böra bestämmas, att hvarje stad skall välja en landstingsman, och dessutom en för hvarje 1,000 af stadens innevånare. Stockholm den 13 December 1865. L. V. Henschen. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE 1866. REGISTER öfver Motioner i Borgare-Ståndet vid 1865 och 1866 års Almarestäk, om statsanslag till iståndsättande af segelleden vid. Motion N:o 174. Stats-Utsk. Utlåt. Arboga, angående utvidgning af elementarläroverket derstädes. Motion N:o 20. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Arboga-å, angående hamnoch lastageplats vid dess utlopp i Mälaren. Se Kungsöhr. Arfsrätt. Se Ärfdabalken. Armé-befälet, om pensionsförhöjning för dit tillhörande personer, hvilka före år 1858 tagit afsked med rätt till pension.
Hvad den uppgjorda kalkylen beträffar, så kan jag såsom icke kännare af tackjern still verk ningen derom ej fälla några bestämda omdömen; men jag har sett många kalkyler uppgjorda äfven för Den 16 Fehr öar i f. m. 519 jordbruk, som jag temligen förstår, hvilka skulle visa att de ställen, som lieräkningarne rörde, brukades med förlust, i anseende till den höga beskattningen, men om man infunne sig bos ägarne, och frågade om de ville afyttra dem, så skulle man få höra helt annat, och jag är öfverlygad om att äfven tackjernsverken icke skulle bortskänkas för intet, utan att en betydlig ersättning för dem skulle begäras. Hvad åter beträffar gjorda förluster, så lära de äfven hafva inträffat för spanmälsproducenter. Jag förmodar att, huru vigtig än tackjernslillverkningen är för riket, sä lärer väl spanmålsproduktionen vara det icke mindre. Har tackjernslillverkningen fått vidkännas höga utgifter, som af författningar blifvit en följd, så har spannmålsproducenten äfven fått vidkännas detsamma, men spannmålsproducenten vidtager icke derföre den utvägen att af Regeringen begära nedsättning i sina utskylder. Jag har sjelf upplefvat, att jag nödgats innehålla 3:ne års lager af all min spannmålsproduktion, men derföre hafva jag och mina medbroder i yrket icke begärt någon nedsättning i våra räntor till staten, utan man har fått afvakta en fördelaktigare konjunktur. Nu har den svåra konjunkturen för vår tackjernstillverkning egentligen icke ägt runi mer än 2 år och under 3:ne år har dock denna tillverkning tillgodonjutit nedsättning i sina afgifter. Då nu Utsk. föreslagit att denna nedsättning skulle till hälften få fortfara, sä synes mig alt tackjernstillverkarne borde anse sig väl behandlade och, långt ifrån att tillstyrka återremiss, bordt anse med tacksamhet den af Utsk. föreslagna lindring. Jag tillstyrker sålunda bifall till denna punkt af betänk. Hr von Troil: Jag har inom Utsk. varit af olika tanka med majoriteten i afseende pä beräkningen af denna lionde-afgift.
Ja. RICHARD. farenhetens döda, ofruktbara rester, som förkväfva och stänga. Tänk dig, Helena, ett Och lifvet skall dock lefvas i frihet. går ifrån honom.) lif i misstro, det är ju som ett lif i fängelse. (Helena ser på honom, vänder sig upprörd bort och STEN (otåligt). Men hur gick det, hur slutade det? RICHARD (ser frånvarande på honom). Hur det slutade? Jo, det slutade så, att Nej, Helena, misstron, det är blott er när solen rann upp, så var han plötsligt föroch ro hem båten. svunnen. Och nu få du och jag i kväll gå STEN. Är den verkligen borta då? RICHARD. Ja, du får väl se själf. Hälsningar.) (Fru Vinge, Grot och Elisa komma från vänster. 75 FRU VINGE. ett litet slag i trädgården före frukosten. RICHARD. Nej, jag tror, jag väntar här. FRU VINGE (sakta). Nå? RICHARD. Hvad menar du? FRU VINGE. Hur gick det med Helena? RICHARD. Åh, allt skall nog bli väl, lilla mor! FRU VINGE. kunnat sofva i natt. Nå, gud ske lof för det. Jag har knappt RICHARD. Inte du heller! STEN (till Helena, som står borta vid fönstret). Går mamma med? HELENA. Ja, kom då! (De gå ut i fonden, utom Richard, som gått och Följer du med, Richard? Vi tänkte gå satt sig i länstolen, och Grot, som stannar borta vid dörren.) 76 GROT. jag väl hålla dig sällskap. Efter som alla de andra öfvergifva dig, får RICHARD. Tack, jag behöfver intet sällskap GROT. Du menar, att du inte behöfver mitt sällskap. RICHARD. Nej, hvarför skulle jag mena det? GROT. fattade åsikter om mig, som antagligen inte äro vidare fördelaktiga. RICHARD. fattade åsikter om någon. Då bedrar du dig, jag har icke förutGROT. riktiga.
I afseende å den anmärkta svårigheten att indrifva sina fordringar från ett publikt verk, får jag förklara, att jag tvärtom anser det lättare kunna verkställas från ett sådant, än från en privat inrättning, helst capitalet aldrig skulle kunna uppsägas, utan frågan endast vore om räntans betalande, och hvilket åter ett allmänt verk synes böra kunna lättare fullgöra än en enskild association. Jag fortfar således att yrka bifall till mitt förslag, på det att hvar och en må komma i åtnjutande af de påräknade fördelarna. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Tvenne den siste talarens framställningar får jag upptaga till besvarande. Den ena är den , att han förmenat, att allmänna verk innebära större grad af säkerhet och förtroende än enskilda. Jag tror tvärtom, att i alla länder är den enskilde, som står under allmänna lagen, bättre accrediterad, än publika inrättningar, som icke lyda under denna lag. Den andra den värde talarens erinran valden, att de mindre provinserna svårligen skulle kunna etablera egna hypotheksforeningar. Jag erkänner det; men jag Ser inga svårigheter dervid, att ju dessa mindre provinser kunna sluta sig till de föreningar, som ligga dem närmast. Jag linner intet interesse för dessa att förskjuta ett sådant erbjudande. Om t. ex. Norrland, der det visserligen blefve svårt att tillvägabringa en egen förening, slote sig till Gestrikland, Upland eller Nerike, så ser jag inga hinder för, att icke det kunde låta sig göra. Jag kan således icke inse den fara, motionären tyckes frukta. Remitterades till BancoUtskottet. Föredrogs ånyo Frih. Kantzous, Joli. Alb., den 3 dennes e. m. på bordet lagda motion om inbjudning till enskilda actieägare att deltaga i R. St:s Bank och dess rörelse. Frih. Boye, Ludv.: Jag har redan en gång föruttalat emot det ifrågavarande förslaget, då det vidrördes i en annan motion. Nu får jag först fästa Ståndets och Utsk:s uppmärksamhet på ett hinder, som jag finner för motionens upptagande. 72 §. Reg.F., om hvars oförändrade bestånd någon fråga numera icke äger rum, stadgar nemi.: ”ägande lt.
Frågan är följaktligen lagligen behandlad, med undantag deraf, att det icke brukliga deputationsväsendet icke ägt rum, utan man har, på sätt som alltid skett, genast gått lill framställning af voter:s-propos:r i följd af de beslut, som fallit inom Stånden, sedan målet återkommit från Utsk. Så fattar jag frågan. Skulle så inträffat, att 3 Stånd hade velat gifva mera än StatsUtsk. föreslagit, så måste det vara klart, att det 4 Då hade deras beslut blifvit gällande, som velat gifva mera än StatsUtsk. Jag tror att frågan är klar och i detta speciella fall rätteligen af StatsUtsk. behandlad. Jag tillstyrker derföre vidblifvande af det beslut, R. o. Ad. förut fattal, nemi, att godkänna propos:na, och det så mycket hellre, sorn en enda hårsmåns afvikande ifrån del förut fattade beslutet skulle vara att gå directe emot hvad grundjagen tydligen har bestämt. Den 17 Maj. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skulle visserligen gerna önska, att elen sats vore riktig, som Gr. Frölich framställt, nemi. samma sats drifven lill sin conseqvens, då Hr Grefven ansåg det vara hardt, alt ett Stånds ledamöter skulle nödgas deltaga i en votering, der detta Stånd icke finge göra sin mening gällande, nemi. under förutsättning, att desse ledamöter voro representanter af det Stånds mening, som de föreställde och ägde skyldighet att representera. Om så hade varit, så skulle otvifvelaktig! R. o. Ad:s mening icke så ofta blifvit underkänd vid denna riksdag uti de vigtiga frågor, der R. o. Ad:s mening icke gjort sig gällande. Så är likväl beklagligen icke förhållandet. Enligt grundlagens föreskrift måste det 4tde Ståndet äfven deltaga i votering, när fråga är att skilja emellan de 3:ne Ståndens olika meningar. Jag anhåller i öfrigt hos Hr Frih. o. Landtm., att punk terne i detta betänk, måtte blifva livar för sig till R. o. Ad:s pröfning, föredragne.
Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. ny vederbörlig indelning af Bergsbrukens 5 val-distrikter enligt 1846 års tillverkningsvärden, såsom ibland annat synes af Kongl. Kollegii den 15 Juli lill Kongl. Statskontoret aflålne bref angående begärdt meddelande, ”så fort ske kunde”, af en del för rösträttighetens beräknande nödige prisuppgifter; och var det tillika i omedelbart sammanhang härmed, som dels tillförlitlige upplysningar ifrån vederbörande i Stockholms jernvåg infordrades om 1846 års gängse priser å jern-manufaktur af alla slag samt å vissa andra brukselfekter, dels ock, genom Kongl. Kollegii Ledamöters försorg, mäste ifrån de fleste Bergmästare, eller andre vederbörande, förmedelst brefvexling, anskaffas ålskillige uppgifter antingen om sådane Bruk, som nyligen hade ombytt ägare, eller angående flere andre särskilda på ägarnes valmannarätl inverkande förhållanden, hvilka i Bergmästarnes, vid början afåret upprättade, förteckningar öfver Bruken samt deras ägare icke behörigen observerats, eller då af dem icke ens kunnat, för bristande kännedoms skull, meddelas. Sedermera, och enär Borgare-Ståndets Kanslidirektion, uti ankommen skrifvelse, hade gifvit Kongl. Kollegium tillkänna, att bergsbrukens fjerde valdistrikt också vore i ordningen att inom sig utse en Revisor lill den statsrevision, som blifvit utsatt att den 15 innevarande September laga sin början, fann Kongl. Kollegium af sådan orsak sig föranlåtet att, under den 20 sistlidne Juli, om anställande revisorsval i Örebro utfärda särskild kungörelse, och hvaremot något hinder destomindre då syntes förekomma, som, enligt den förut i dvlika fall alltid följde tillämpningen af Riksdagsordningens sladganden, ISii års till sista riksdagen uppgjorde distrikt-indelning dervid borde följas; hvadan ock nämnde val utsattes lill förrättande den 28 Augusti, ehuru sjelfva val-längden dertill, hvilken borde grunda sig uppå de prisförhållanden, som för 1846 års tillverkningar varit gällande, ändock icke kunde utfärdas förr, än under den o Augusti, eller å den dag då Kongl.
Den för eldningen erforderliga omkostnad torde med högst 10 R:dr Öka den 6 Den 17 December f. m. för sjelfva rummets begagnande stipulerade afgift, hvilken enligt min tanka ej borde utgå till högre belopp än hvad som för närvarande erlägges för Stora BörsSalen vid Concerters uppförande derstädes; jag är öfvertygad oin att den genom eldningen ökade kostnaden ej skall afskräcka någon Concertgifvare från att föredraga en local, som enligt de fleste kännares omdöme är i akustiskt hänseende vida bättre än något annat inom Hufvudstaden varande för Concerters uppförande tillgängligt rum. De öfrige små olägenheter, såsom nötning af klädet på bänkarne, m. m. man kunde uppräkna såsom följder af Salens upplåtande till ifrågavarande ändamål, äro alla af så obetydlig beskaffenhet, att något väsendtligt afseende derpå ej torde böra fästas, hälst dessa mindre skador, genom den nyssnämde RiddarhusCassan tillfallande afgiften, mer Un tillräckligen godtgöras. Jag känner lifligt helgden af detta rum, som våra förfäder invigt till det stora och vigtiga ändamål, hvartill det ännu i dag af oss begagnas: utöfvandet af våra representativa rättigheter; jag önskade derföre att denna min Motion, i fall den bifalles, ej måtte blifva en oskyldig anledning till något slags missbruk af detta rum, och att RiddarhusSalen således icke måtte upplåtas för andra orsaker än till befordrande af framställningen och njutningen af kon - Den 17 December f. in. 7 stens högre mål, hvarföre jag anser nödigt att den ifrågasatta tillåtelsen må beviljas endast vid sådane tillfällen, då compositioner med fullstämmig Orchester eller Chöler skola uppföras, hvarigenom det torde förebyggas att RiddarhusSalen fullpackas af en menighet, som endast af begäret att tillfredsställa sin nyfikenhet drifves tillsammans, då så ovanliga händelser inträffa sorn då t. ex. Tyrolska bönder och Buktalare uppträda såsom Concertgifvare, Lades på bordet. 2:0 Af Herr Reutersvärd j Pehr Adam:
Vid öfvervägande häraf och emedan KämnersRätten, vid förvandlingen af det hustru Greta Lindström, för tjufnadsoch sabbatsbrott, ålagda ansvar, emot Lagens uttryckliga föreskrift i åberopade 1 § af 4o Cap. MissgerningsBalken, att den för stöld dömde, som ej orkar böta, skall plikta med kroppen endast efter stöldens värde, ansett hustru Lindström skyldig att, för olofligt undandöljande och tillgrepp af gods till ett sammanlagdt värde af 16 R:dr 16 sk. banko eller 49 daler silfvermynt, jemte sabbatsbrottet, derför böterna utgjort 10 daler, tillhopa 59 daler silfvermynt, som, jemlikt den i 5 Cap. 4 § StralTBaiken stadgade förvandlingsgrund, G* ( 44 ) motsvarade sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, undergå icke mindre än tjugoåtta dagars sådant fängelse; samt, oaktadt den tillfälliga, vid KämnersRättens ifrågavarande beslut icke afsedda, omständighet, att hustru Lindström redan förut var dömd till tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, tre dagars enkelt fängelse och enskild skrift, det förhållande ändock inträffat, att hustru Lindström fått vidkännas hårdare bestraffning, än efter Lag bordt å bennes brott följa, enär, likmätigt Kongl. Brefvet den 26
Vid genomläsning af § 34 i Riksd.Ordnm, hvilken handlar om Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s åligganden, synes man, efter Den 13 Juli. 43 min uppfattning af de deruti förekommande ordalag, att ”Utsk. skall i anledn. af i Stånden väckta frågor, anmärka brister i de allmänna hushålloingsanstalterne och förändringar deruti föreslå” o. s. v. i sjelfva dessa ordalag, tillämpade på förevar, fråga, tillräckligen finna grund för det tillgörande, som Ulsk. iakttagit. I det jag alltså delar dess öfvertygelse att härvid ej hafva öfverskrida gränsen för Utsk:s lagenliga verksamhet, torde mig tillåtas att, hälst Gr. Lagerbjelke vid detta tillfälle, fästade sig endast vid en förmodad brist i formett hänseende, har lemnat sjelfva saken obestridd, hvilken jemväl af tre Stånd blifvit godkänd, få vördsamt afgifva den hemställan att, som liden icke torde lämpligen böra upptagas med någon vidare diskussion om denna punkt, hvarvid motiverne å Utsk:s sida i dess memorial finnas uppgifne uppå ett som jag hoppas och tror giltigt sätt, II. o. Ad. behagade lemna bifall till förslaget. Gr. Lagerbjelke: De upplysningar Frih. Cederström här lemnat tyckas mig icke upphäfva tvifvelsmålen emot laglighelen af Ekon.Utskts förfarande. Det har endast varit föreslaget af prosten Setterblad att reg:s-pastorsoch bataljons-predikants-beställningar skulle indragas. I st. f. att behandla denna fråga med lilleller afstyrkande eller med föreslående af någon modifikation deraf har Utsk. nu föreslagit att den skyldighet som åligger regttspastorerna att tjenstgöra i församlingarne skall utsträckas till bataljonspredikanter. I hvad sammanhang delta står med ifrågavar. indragning är åtminstone för mig obegripligt, och då Frih.
Om detta ännu alltjemt låter vänta pä sitt resultat, så ankommer sådant på omständigheter, hvilkas undanrödjande ej beror af den administrativa makten och hvifka icke här kunna komma under närmare skärskådande. Utsk. klandrar jemväl, att förslag till erforderliga föreskrifter i de delar af ämnet, hvilka ej äro att hänföra till egenskap af civil-lag, icke blifvit till behörigt aflåtande beredt. Huru Utsk. kan känna, hvad i detta afseende är vidgjordt, inser jag icke; men att något genomfördt förslag till hufvudsakligt ordnande af kredit-anstalterne i allmänhet ej kan för R. St:r, med något anspråk på fullständighet, framläggas, innan sjelfva grunden härför, den bemedlande civil-lagen, blifvit godkänd, synes mig vara temligen klart. Att åter tillstyrka åtgärder i afseende på vissa detaljer eller delar af den stora frågan, hvilka slutligen måhända icke skulle komma alt stå i den nödiga och nödvändiga öfverensstäinmelsen med de grunder för lagstiftningen, hvilka slutligen blifva gällande, synes mig ingalunda riktigt. Uteblifvandet deraf vid Riksdagens början synes så mycket mindre klandervärdt, som detta på intet sätt förhindrar R. St:r att besluta om R. Stms Ranks verksamhet, helst denna är för det mesta oberoende af de vilkor, hvarunder enskildas förenade kapitaler och kredit måste ordna sig till allmänna rörelsens betjenande och efter dess behof. För öfrigt behagade R. o. Ad. finna, att hälften af Utsk:s ledamöter framlagt en i ämnet så uplysande och från Merms anmärkn. skiljaktig mening, att något vidare ej torde vara att tillägga. Vid jemförelsen af de å ömse sidor anförde skälen är utslaget lätt; och den sorn ej är hänförd af förut fattad föresats att finna sak med föredraganden, skall, ehvad hans opinioner i öfrigt med föredragandens öfverensstämma eller ej, likväl icke kunna Den 5 Juli f. m. 49 kunna annat än medgifva, att anmärkn:n måste föranleda tillden fi agan : har Const.-Utsk. icke haft något vigtigare att anmärka?
» Min förtjänst har varit ganska ringa » — skrifver Louise Flodin i ett bref till den, som Daniel Fallström. tecknar dessa rader —; » det berodde mest på min mor, som lik en ängel stod vid min sida, kanske också på mitt lifliga temperament och mitt glada lynne, att jag obruten Vårt umgänge. kom öfver stötestenarne. Om jag varit nog lycklig att kunna öppna en ny väg till förhar du för ett umgänge? är en fråga, värf för den svenska kvinnan, så är det mig •jHvad ' som ofta göres vänner och bekanta en glädje, men min högsta ära är att vara emellan, hvilka äro bosatta på skilda orter. Sigfrids hustru. » Våra vanor, seder och maner, taga ofta geDessa ord äro för henne, den blygsamma, stalt efter tonen i den umgängeskrets, inom den goda, så kännetecknande, att jag ej tror hvilken vi dagligen röra oss. Frågan efter mig bättre kunna afsluta min lilla teckning vårt umgänge har därför en djupare innebörd än med deras återgifvande. än många af dessa intetsägande fraser om Birger Schöldström. välbefinnande m. m., som eljes utbytas mellan vänner, hvilka tid och rum hålla skilda från hvarandra. Stundom händer det, att det blott Sen till, att Idun med Modetidning är en ytlig fåfänga, som ligger till grund för finnes hos alla edra bekanta! denna fråga. Man vill få tillfälle att till egen och andras uppbyggelse omtala, af hvilket fint och förnämt umgänge man själf profiterar, och därför frågar man: Hvad har du Vintern efterlyses! för ett umgänge? I hvarje fall blir svaret rätt mycket upplysande med afseende på beördömda vinter, det är synd o c h skaffenheten af vår karaktär, vår egen moraliska ståndpunkt. Ty människans umgänge skam och hennes » ståndpunkt » befinna sig i ett att öfvergifva gamla svenska jorden, ganska intimt förhållande af motsvarighet till ty på det sättet, som du nu far hvarandra. En och hvar känner ju till det gamla ordspråket: säg mig, med hvem du umfram gås, och jag skall säga dig, hvem du är. Och är du en parodi på vinter vorden.
Öfverstiga deremot tjenslåren 4o oc^ åldersåren 60, ökes det ofvan bestämde pensionsbeloppet med En Fjrationdedel för hvarje öfverskjulande tjenstår eller ock med En Sextiondedel för hvarje öfversligande åldersår, derest delta sistnämnde beräkningssätt skulle för afskedssökanden förmonligare utfalla, § 5- Skulle någon af vaktbetjeningen före uppnådde, här ofvan fö reik rifne , lefnadsoch tjenstår finnas utaf sjuklighet uturståndsalt eller eljest oförmögen att längre gagna Verket, ega Fullmägtige att, efter noga pröfning afomsländigheterne r hvarje serskildt fall, honom på Pensions-stat föi flytta, med bibehållande under sin öfriga lifstid af en årlig pension, motsvarande högst Tvåtredjedelar af lönen, och i öfrigt lämpad efter den afgåendes tjenstetid inom Verket och under tjenstgöringen derstädes ådagalagda förhållande samt större eller mindre förmåga att kunna till sin bergning sjelf bidraga. 6. Vid beräkning af tjenstår afses den såsom ordinarie och extra ©rdinarie i ej mindre Bankens, än annan Statens tjenst använda tid. Stochholm den April 184r - 8 Banco-Utskottets Utlåtandej iV.o 168. Reservationer: Af Herr Stuart; Carl: ”Jag har icke deKagit i Banco-Utskottets beslut alt föreslå, det rättigheten för Fullmägtige att på Pensions-stat, utan derom gjord anhållan, förflytta Bankens tjenstemän, måtte för framtiden helt och hållet upphöra. Jag medgifver visserligen, att denna rättighet, serdeles i lörra tider, blifvit af Fullmägtige på ett anmäikningsvärdt sätt begagnad. Dock hafva missbruken häraf aldrig, mig veterligen, gifvit tjenstemännen några giltiga anledningar till klagomål. Tvärtom halva, jemväl vid dylika tillfällen, de enskilda fördelarne icke sällan gjort sig gällande på det .allmännas bekostnad. Men i allt fall synes omförmälda rättighet, under vissa förhållanden, vara för göromålens behöriga gång högst behöflig.