Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilka eller högre Lön; Mea om Löner, som sålunda innehafves eller erhål. les, icke uppgår till det belopp hvartill pensio - I3i0 Stats-ZJtsiottits Betliniandqil nen på Indi-agni ngs-Staten skull:? inanna att b8« stiga, må öfverskottet åtnjutas 5. sistnämnde Stat; och sto Att hvrd åter angår TiofFruntimret,' de som förut åtnjuta motsvarande eller högre pensioner å de förre Kongl, eller Furstlige Hof-Staterne hvilbo på Rikets Indragnings-Stat äro öfverflyttade, eller varda biJ?ehållne eller hädanefter antagne vid något a: dö Kongl, elr ler Furstliga Hofven, icke måga åtnjuta ifrågavarande pension till större del än den samma kan öfverstiga hvad de förut innehafva eller hädanefter erhålla i Lön eller pension, Vidare angående Betjeningen i allmänhet* så finner Stats-Utskottet det ålder och tjenstetid för dem utgöra grunden tili det understad eller den pension sam dem må bestås., och at£ i likstämmighet med hvad som i dylika fajk stadgadt blifvit och med pensions Författoingarne i Allmänhet instämmer, följande torde böra fastställas. 1:0 Hen som tjept Tjugu år må, utan afseende på lefnadsåren, uppföras till åtnjutande af fulla Lönen och den som Pension uppbära så framt lian ej å Kronans eller Publikt Verka eller å någondera af de Kongl, eller Furstelige Hofvens Stater innehafver eller undfår Lön, i hvilket fall, han lika med hvad rörande ämbetsoch Tjenstemän här ofvan är föreslagit» uteslutes ifrån eller fråoträder ifrågavarande Pension till större eller mindre del. q:o Hen som uppnått en ålder af 55 åp må, oansedt han blott 15 år varit i Hpf-Tjen - Stats-Utslottets Betiinkanden". 132X stenj tillgodonjuta enahanda förmån med de uti nästförestående punct upptagne. 3:0
Fullmägtiges i R iksgäldsConto re t Berättelse om nämnde Contors styrelse och förvaltning, författad och af gifven till Rikets Högloft. Ständer vid Lagtima Riksdagen i Stockholm är 1840. Den af Fullmägtige i Riksgälds-Conloret till Rikets senast, församlade Ständer afgifna Berättelse omfattade, i hvad angår räkenskaperne, förhållandet enligt 1802 års afslulade Hufvud-bok, i följd hvaraf den Berättelse, Fullmägtige nu skola afgifva, i detta afseende börjar med år i833 och slutar med i838, eller det sista år, för hvilket Hufvudbok kan vara"afslutad. Beträffande åter förvaltnings-åtgärderne, redogjorde sista Riksdags-berättelsen till och med för år i833, hvarför den, som nu afgifves, redogör för dessa åtgärder från och med 1834 66 och med 1839; och få Fullmägtige, med anmälan härom, nu, till fullgörande af föreskriften uti det för RiksgäldsContoret den 16 Maj i835 utfärdade Reglementes 121 §., anföra följande, angående 1:0. I afseende härå utvisa Contorets afslutade räkenskaper för 1833 d. 3i Dec. tillgångar och fordringar utöfver skulder B:co R:dr 191,838: 29, 7. 1834 skulder utöfver tillgångar och fordringar 2,341,634: 6, 5. 1835 D:o ; 2,768,220: 8, 3. 1836 D:o • 2,261,874: 28, 11. i83y —. —•
Nertlae:Iiu8, L. 6ram, >!ce Häradshöfding, Jordägare. kortiiicLtions-Aamercrare och Jords ägare. 1.. 8. I. 6ram, Borgmästare och Riddare, Jords ägare. O. 1^. I^r8 k. Oukva, Hos-Rätts.'Lommi5!>Lris och Kronor Läw-man. 1.. 8. k. /viderman, Iri8l)60dO^4 l.. §. »olin, Krono-Hejhcridare. l.. 8. L. g. »erbZt, kaiidtmätcri-^u-cuilsnl och Jords ägare, l.. 8. k. L. ^ickermun, Hof^Rätti!-^urculrant och Jordägare» I.. 8. L. Orrbén. ä;se»or och Jordägare^ L. 8. UaANU8 XlocliZK, Landtmäteris^urcullant. I.. 8. f. 6. lickerman, Gästgifware och Jordbrukare. Alla Fastighets Ägare. Lades pä bordet. Grefwe »amilton, ^.xel, bade inlemnat et kiemoriai, hwilket uplästes sä lpdande: Wördsamt Memorial. Jag lemnar ät de Herrar, som med mera utförlighet kunna, at göra päminnelser emot denna under pröfning förekommande Lon8titution. För det hela förtjena dock deH Stiftare wär och wära Efter - §24 Den 1 Junit. efterkommandes ömmaste tacksamhet. Jag wä. gar dock i all ödmjukhet förbehälla, at nu under pästäende Riksdag fä afgjord den billiga och i sjelfwa sakens natur grundade begäran 'af mer eller mindre besutne Ofrälseman, at genom egne Fullmägtige bewaka deras bewillnings-styldighet. Ansiar det osi, som genom en stump i mindre uplysta tider blifwit Folkets l<epre8enlanrer, längre utesluta denna betydliga mängd Jnwänare fran beskattningsrätten?
Majlis disposition användas lill understöd åt Officerare af Arméens särskilda lnifvudvapen, som kunde vara hugade alt inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt, hvars Aimée till större eller mindre del befunne sig på krigsfot, med E. K. Majit förbehållen rätt att hvad af anslaget inom ett år kunde komma att besparas få för ett följande år för ändamålet disponera, har E. K. Majit med afseende å det gagn för Årméens tjenstbarhet i fält, som härigenom otvifvelaktig! åstadkommes, föreslagit Rikets Ständer att under samma vilkor, som blifvit fästade vid det nuvarande anslaget, för åren 1861, 1862 och 1863 bevilja ett extra anslag af 9,000 Ridr årligen, eller tillhopa för alla tre åren 27,000 Ridr att lill dylika understöd användas; Och hafva Rikets Ständer, sorn inhemtat, att det för innevarande statsreglerings-period beviljade anslaget blifvit till bela beloppet användt, funnit skäligt all det begärda anslaget bevilja. Vidare Expeditions-Ulskottrts Förslag lill anderd. Skrifvelse N:n '146. 497 Vidare har E. K. Maj:t till utgående för en gäng äskat följande anslag: 37:o. För tipps hällning af Fidelia Armeéns boställen 100,000 R:dr. 1 afseende på denna fråga hafva Rikets Ständer af det ofta åberopade Statsråds-prolokollet inhemta!, alt, sedan Krigsoch Kammar-kollegierna erhållit E. K. Maj:ts befallning att inkomma med betänkande, huru den för en allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden nödig befunna uppskattningen af Indelta Arméens boställen kunde på tillförlitligaste sätt verkställas äfvensom med förslag till instruktion derför, hade Kollegierna sådant fullgjort, men för uppskattningens verkställande förutsatt, att kartor öfver boställena skulle vara att tillgå.
Horn och Hr v, Troil, icke blifva så vådligt, att det ej mahanda bör bifallas såsom en concession i utbyte emot de tätare lagtima riksdagarna, ooli jag skall således ej vara emot, att R. o. Ad. såsom gemensarp tanke antager Gr. Horns och Hr v. Troils redactionsförslag. Deremot yjdblifver jag den tanken, att Constit. Utskts förslag utan dessa tillägg innebär en så reactionär åtgärd, att det bör afslås. Gr. Horn; Det synes, som de flesta anmärkningarna möjligen skulle kunna sammansmälta till en genom den.redaktion, jag tagit mig friheten uppgifva, dock med tillägg af det förslag, som Hr v. Troil gjort och i hvilket jag instämmer, hvad hulvudsaken angar, så att jag endast skulle önska någon förändring i uppställpingen. Såsom förslaget nu lyder, skulle grundlagsförändringar icke kunna föreslås eller afgöras senare, än ett år före en lagtima riksdag; men jag förmodar, att den värde ledamoten endast åsyftat, att ingen grundlagsförändring må föreslås så nära inpå en lagtima riksdag, att icke valen till representanter vid densamma redan blifvit verkställda, på det man må kunna förebygga att ej samma opinion föreslår och afgör dylika frågor. Jag hemställer således, om icke Hr v. Troil skulle vilja i någon män förändra sitt förslag till ett närmare uttryck af detta syftemål, hvarefter jag anser det böra antagas såsom ett tillägg till den redaction, jag förut uppgifvit. Frih. Palmstjerna: Uti Gr. Horns sednast framställda redactionsförslag skall jag för nun del instämma, såvida deruti intages ett bestämdt förbehåll om It. St:s rätt att granska Bancooch Jtiksgtsvcrken; men jag kan ej föreställa mig, att R. St. skulle kunna förrätta val af sina fullmägtige i dessa verk, utan att hafva kännedom om den föregående förvaltningen, och dertill fordras granskning. Så beskaffade verk sorn Banken och Itiksg.cont. påkalla också , efter min tanka, granskning vid hvarje riksdag, och ett oriktigt förhållande skulle uppstå, om man hade kännedom om några missförhållanden inom des9a verk, men R.
Gränders underdaniaa skrifwelse/ till Kongl. Mast/ rörande Stats - Regleringen af den io April 1810 (Lit. I), hwarmedelst de Lfquadrons-LH-fer wid Lif, Gardel till Häst, som genom den förordnade Reductionen, förlorar sine Compagnie Rcvenucr eller Lönings - wilkor med afseende pä gvdtgörandct för erlagde drygare accorder, blifwit tillagde lika färmäncr/ som genom Kongl. Breswet den 6 Junti 1806 med atföljande Stat (Lit. K.) wörö förwarade Compagnie-Cheferne wid de öfrige Gardes, Regementerne, jag hos Riksens Högloft. Ständer wördsammast får anhalla att/ da efter bifogade och pa förenämnde Författningar grundade säkra calcul (Lit. b.) jag wid berörde Regements, O.wartermästare tjenst, innehaft en åtminstone jemngod om ej större rcvcnu an färbemälte Compagnie, Chcfer, och för hwitken revenu/ hwars förlust genom den anbefallce och sedermera med wisa förändringar stadfästade härda Reductionen af mig lika liter, som de öfrige Compagnie - och Esguadrons-Cheferne möjligen kunnat sörursts, jag äs, wen betalt ett minst lika om ej drygare ac.ord, enahanda ersättning för förlorade Lönings-för, maner, som dem blifwit tillagd sa wäl ester Ordinarie Staten, som 1806 arv Extra Stat i Span, nemal och penningar, mätte strän Regementets Reductions.rid mig tilldelas och accords-ersättningen salunda för mig räccwisstgen urgä till lika belopp och med stöd af de grunder Riksens i22v Den z Ju lii. Högloft. Ständer redan såsom hsIstbilllga ansett och faststäidc.
Genom Kongl. Förordningen angående fattigvården i riket den 13 Juli 1853, som stadgar mantalsskrifningen såsom grund för bestämmandet af försörjnings-orten, Ilar fördelen blifvit lagd å Norriges sida, enär, enligt delta rikes fattiglagstiftning, tre års stadig vistelse å en ort erfordras, för att hjelpbehöfvande person skall komma att tillhöra dess fattigvård, och, såsom följd häraf, anspråk på ersättning ytterst sällan kunna förekomma frän Svenska sidan, då deremot så väl talrika som dryga ersättningar till Norrige utgå. Uti behofvel. af arbetsfolk i Norrige och uti de högre arbetslöner, som derstädes meddelas, ligger ock en stor lockelse för en mängd Svenskar att der söka arbetsförtjenst, och sådant hvarken kan eller bör förhindras; men verksammare kontroller synas vara at nöden för all i någon mån förebygga, hvad som icke lärer vara sällsynt, att nemligen arbets-kraften begagnas så länge den är obruten, men deremot ersättning sökes och erhålies, vare sig från Svensk kommun eller från Svenska staten, för omkostnader vid äfven tillfälliga sjukdomsfall, som under arbetstiden inträffa, likasom ock att personer, sorn under en lång följd af år inom Norrige vistats, hänvisas lill Svensk kommuns fattigvård, då de icke längre kunna i Norrige genom arbete vinna sitt uppehälle. Pä grund häraf och dä det för båda rikena är önskligt, att hvarje anledning (ill missnöje, särdeles i en fråga, som så nära rörer kommunerna, må undanrödjas, lå Rikets Ständer, som förmoda att detta syfte skulle kunna vinnas dels genom en revision af ofvanherörda Författning af den 15 Februari 1855, dels genom en ny iuternationel öfverenskommelse, i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes låta undersöka orsakerne till det missförhållande, som i fråga om fattiges försörjning eger rum de förenade rikena emellan, och derefter bereda en sådan internationel lagstiftning, att dessa missförhållanden undanrödjas eller förminskas.
Villaflor igenkände genast den älskande, oaktadt ogynnsamheten af denna drägt, den osmakligaste man nånsin kunde uppfinna för att utrota den qvinnliga fåfängan, eller att från hvar och en åskådare återförvisa det brottsliga begäret. Det vanprydande doket, den trånga mössan, läderlifstycket och den grofva kåpan utpressade från ynglingen en ofrivillig suck, men allt detta kunde dock icke helt och hållet undangömma denna så spänstiga, smärta vext, dessa sylphidiska former. En enda prydnad var henne tillåten: den bouquet af flerfaldiga blommor, som hon bar på sitt bröst. Hon stadnade på något afstånd. Kasta tillbaka denna slöja, Clementina! ropade Agostinho och låt mig än engång betrakta ditt ansigte! Nunnan uppfyllde hans önskan. Der stod nu Clementina i hela sin fullmogna skönhet, endast blekare än fordom. Agostinho höjde armarna, och trädde ett par steg närmare, liksom han velat falla i hennes armar. Dock – han besinnade sig, stod tyst och förlorad i hennes beskådande. Du har velat tala med mig än engång, började Clementine. Kanhända hade jag bordt afslå din begäran; det hade kanhända varit bättre för oss båda. Men jag förmådde det icke; kanhända skall det ock lyckas mig att försona äfven dig med nödvändigheten, att ingjuta i ditt bröst det lugn, jag sjelf eger, ehuru vunnet icke utan långa strider. Det lugn du sjelf eger, Clementina? upprepade Agostinho bittert. Du är då lycklig? Lycklig? Jag nämde icke det ordet. Jag har stängt mina jordiska önskningar inom murarne af denna lilla verld: jag egnar min himmelske brudgum min högsta kärlek, och koppas att jag engång skall älska honom uteslutande. Min goda, hulda, moder, Abbedissan, hjelper mig i dessa bemödanden och har öfverseende med mina svagheter. Hon tillåter mig dessutom alla de små förströelser, som mitt läge och denna boning kunna erbjuda. Hon har lärt mig att af vax forma helga bilder, som begärligt köpas kring hela ön och öka vårt klosters ringa inkomster. För öfrigt har hon ställt den lilla trägården under min vård.
P re ste-Ståndet. åt ingen Hypotheks-Inrättning mer än 3oo,ooe R:dr R:co, utom hvad den kan tillkomma från afbetalnin' gar på Bankens Fastighets-belåning; d') alt den andel i Fastighets Låne-fonden, 4,780,000 R:dr, den hvarje Hypotheks-förening erhåller, ej må blifva större än som svarar mot det medeltal af de fem sista årens taxerings-värde, i förhållande till hela Rikets taxerings-värde, de Län ega, hvilka utgöra Hypotlieks-föreningens område, och att den återstående delen i Fastighets Lånefonden oafbrutet utlånas, såsom hittills, till sådane Fastighets-egare i allmänhet, hvilka ej egt rätt att i Hypotheks-förening ingå; e) alt Gassa-Crediliv beviljas uppå en tid af högst ett år åt sådane Associationer och Privatbanker, som med Spanmåls belåning sig befatta, och för Hypotheks-föreningar intill nästa Riksdag; f) att Banco-Styrelsen bör, i möjligaste måtto, tillse, att Creditiven begagnas enligt deras egentliga bestämmelse, och icke till en utsträckt Assigneringslörelse för de dagliga och stundliga behofven, hvartill de löpande räkningarne i Depositions-Banken , grundade på erforderliga medels successiva insättning, äro hufvudsakligen ämnade. 22:dra. Litt. a och b bi föl los. Litt. c afslogs. Bifallen. Litt. d skulle erhålla följande lydelse: "för Associationer och Prival-Banker, som i större scala med belåning af Spanmål sig befatta; att de till Banco-Styrelser. årligen ingifva vederbörliga intyg derom , att de med belåning af Spanmål verkligen sig befatta, på sätt och i den ordning de för deui utfärdade Reglementen stadga; att Banco-Styrelsen, derest den skulle hnna anledning, att de ål desse inrättningar förunnade Creditiv icke användas i och för de dermed afsedde ändamål, eger att, efter infordrad förklaring och så Bih. till. R. St.
En tonernas skald; af Ernst Högman 28 Hamilton, Lotten Julnumret Hamilton, W 45 Hans, prins af Glticksburg 80 Hanson, Gray. Lillian 3 Hansson, C V 95 Hatzfeld, grefvinna 65 Hauptman, Gerhart 29 Hauser-Burska, S 94 Hayaschi, friherre 43 Hedenblad, Ivar 95 Heine, Amalia 99 Heine, Heinrich 99 Heine, Mathilda 99 Héléne, prinsessa 47 Hellström, Thure 41 Heurlin, Louise 60 Hennings, Betty 44 Henricsson, Charlotta 95 Henry, änkefru 10 Hermelin, Olof 33 Hildebrand, Hans 101 — 102 Hjertström, Th 29 Hjulhammar, C. A. M 35 Hintze, Theodor 23 Hirsch, Clara 31 Holmberg, Conrad 6 Holmgren, Margit 94 Hult, Hildur 45 Höpken, Clothilde, von Julnumret Ibsen, Henrik Ingeborg prinsessa 71 92 N:r Jacobsson — Xorayr, Selma (med 2 ill.) - 30 Jansson, Amanda (kostymbild) 14 Jeurling, Anders 95 Johansson, Vendela 82 Jokai, Manras 79 Jonas, Emil 58 Josephina, änkedrottning 32 Josephson, Ludvig; af Adolf Hellander 10 Joubert, general: 85 Jäderin, E 45 Jägerslröm, Mina; af L. S 24 Jonson, Gerda. För en tidig frostnatt; af J. N-g _ 75 Kaijser, V. Karadja, M Karl theodor, hertig af Bayern Keyser, Elisabeth; af H. A. Ring Kinberg, Carl Kjellberg — Frumerie, Agnes Klar, Ingrid .. .. Klein, G Knorring. von, 0 Knorring, von, Sophie Kompass, M. J - Kronberg.
Enär Utskottet, vid granskningen af alla de flere i Memorialen åberopade författningar och Kongl. Bref, icke funnit, hvarken desamma, eller något annat af Utskottet kändt allmänt stadgande, med undantag af Kongl. Brefvet den 25 Juni 1745, som ålägger städerne, att använda 2 kappland utaf hvarje tunneland af deras åkerjord till tobaksplantering, så vida jorden dertill ar tjenlig, innefatta något ovilkorligt stadgande, rörande städernes skyldighet, att odla hampa och dylika växter; men väl att Kongl. Maj:ts nådiga bref till CommerceCollegium den 4 November 1772, hvilket innefattar det sednaste hufvudsakliga förordnande i detta ämne, uttryck - 53^ Besv. och Ekon. Vtsk.
Län, der Jernbruken i allmänhet äro lågt taxerade, i förhållande till verkstäderne, vore tillfälle att undandraga Kronan skatt af smidet, och hvilket äfven allmänt skall begagnas; alt samma Bruk således Stats-Utskottets Utlåtande N.o 54• i3 kunna smida långt mer, än som motsvarar deras hammarskatt; men att, då de tillika icke behöfva vågföra sin jerntillverkning, för att vinna afsättning derå, utan för det mesta kunna försälja den till consumtion inom södra provincerne af Riket, det förhållande inträffade, att de ifrågavarande Bruken icke betala Staten kanhända hälften så stor ränta, och förmodeligen ej eller så hög bevillning för det jern de tillverka, som de fleste öfrige Bruken 1 andre orter, ehuru de torde vara lika vinstgifvande som desse; och har, till afhjelpande af denna ojemnhet, Anders Danielsson föreslagit en ny hammarskatts-taxering å Srnålandsverken, lämpad efter verkstäderne och senare årens tillverkningsbelopp, hvarom upplysningar böra kunna vinnas vid den nu pågående Bergs-Commissionen. Då Utskottet anser det vara möjligt, att enahanda förhållande med det af Motionairen i afseende på Småländska jernverken uppgifne, äfven kan ega runi vid Bruk, belägne i andre delar af Riket, men Utskottet tillika tror, att partiela regleringar i dylika afseenden icke blifva ändamålsenliga och tilläfventyrs äfven ingripande i eganderätten; så och då för öfrigt dylika frågor som den förevarande ankomma på vederbörande Verks eller Autoriteters handläggning; afstyrker Utskottet bifall å förenämnde motion. Stockholm den 11 April 1834- Bil. C. Utlåtande, i fråga om fortfarande nedsättning i Alun-tionden för Lofvers Bruk. Uti ett till Borgare-Ståndet ingifvet och derifrån till Stats-Utskottet remitleradt memorial, har Herr Winberg J.
Uti särskild den 13 sistlidne Februari till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition har E. K. Maj:t behagat meddela, hurusom, — efter det, med anledning af Rikets Ständers uti skrifvelse den 18 Oktober 1854 underdånigst gjorda anhållan, det E. K. Majit täcktes låta utreda ej mindre, om och hvilka pr ebendep astor ater lämpligen kunde utan men för kyrkan och det kyrkliga undervisningsväsendet, från deras egenskap af prebende fritagas, utan äfven det ersättningsbelopp, som för åvägabringande deraf erfordrades, samt derefter för Rikets Ständer framlägga den nådiga Proposition i ämnet, som kunde finnas för ändamålet lämplig, E. K. Majit, efter vederbörandes hörande, bland annat, i den under den 4 Oktober 1861 i nåder fastställda nya utgiftsstat för Lunds universitet föreskrifvit, att de till filosofiska fakul teten derstädes anslagna Hardeberga och Sandby samt Stäfvie och Lackalänga prebendepastorater skulle, efter dåvarande innehafvarnes afgång, från universitet skiljas, och att universitetets Kansler ålåge, att, när någon af dessa prebendens innehafvare afgått, derom göra underdånig anmälan och föreslå den ändring, som då i utgiftsstaten borde vidtagas, samt sättet för beredande af de för ändamålet erforderliga medel, — Kanslern, sedan numera sednaste innehafvaren af Hardeberga och Sandby pastorat, Professoren i Romerska litteraturen J. G. Ek aflidit, med anmälan derom i underdånighet tillkännagifvit, att Consistorium Academicum rörande ersättning af den förlust, som genom ifrågavarande prebendepastorats indragning för universitetets lönefond uppkomme, föreslagit, att då det värde, hvartill pastoratet i utgiftsstaten vöre utfördt, uppginge till 3,046 R:dr, ersättningen borde motsvara detta belopp, 8 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Om jag åsidosätter conseqvensen för min egen del, men betraktar den för R. St., så skulle det i sanning hafva ett högst besynnerligt utseende, att della förslag, som vid föregnle riksdagar blifvit afslaget, då intet hinder deremot förefunnits, skulle antagas just nu, då ganska stora svårigheter deremot förekomma. Det är nemi. obestridligt, att småsedlarnes afskaffaude skulle medföra en minskning i Bankens silfverfond af vid pass 2 millioner b:co; och det skulle icke allenast medföra en motsvarande minskning af b-.co-sedlar, utan ytterligare en minskning af 3 millioner sedlar, som äro grundade på denna silfverfond; så vida nemi. det skulle lyckas Bancostyrelsen att anskaffa hela detta belopp af silfver. Men då man vet, att det för närvar, finnes ett deficit i Bankens metalliska cassa, och att det hittills ej lyckats fylla detta deficit, så tror jag att man åtminstone först bör låta den saken för sig gå. När detta inträffat och åtminstone 2 millioner b:co i silfver finnas i Bankens metalliska cassa, som jag hoppas åter mätte vara fallet vid nästa riksdag, då skall jag med min röst bidraga (ill småsedlarnes afskaffaude, men såsom saken i detta ögonblick står, tillstyrker jag bifall å Utsk:s betänk. frih, Cederström, Jacob: Frågan om småsedlars afskaffande för att i stället utgifva kopparoch silfvermyut har icke medfört någon öfvertygelse hos allmänheten om nyttan och behöfiighelen deraf. Den är också enligt min tanka hvarken nyttig eller behöflig, så länge småsedlarne likasom de andra b:co-sedlarue äro goda, så att man kan vexla dem i Banken emot silfver; och allmänheten har fördel af att slippa småmynt, som rinner genom Den ii Ocfober e. m. 135 (ingrarne i snö och smuts, hvilket icke händer med småsedlar. Jag tillstyrker BancoUtsk:s betänk.
Nu upreser man sig mot centralisations-grundsatsen och säger att den blifvande hypoteksbanken måtte afskäras den för dess verksamhet mest vigtiga lifsfunktion, eller att draga fördel af de gynsamma konjunkturerna för uptagandet af lån. Jag frågar Eder, M. Hrr! huru J kunnen tänka Eder en anstalt, som har till upgift att tillhandahålla hypotheksföreningarne med penningar, kunna ega bestånd, om den ej har frihet att under gynsamma förhållanden verkställa sina låneoperationer. Det finnes ju vissa tidpunkter, då det är nödvändigt att uptaga lån utom landet; andra deremot, då det kan vara lämpligt att göra en uplåning inom landet. Om man i detta hänseende skulle företaga sig att binda händerna på direktionen, så skulle följderna icke underlåta att snart visa sig. Om man förhindrade dem, att ibland göra utländska, ibland inhemska uplåningar, hvad blefve närmaste följden af ett sådant steg? Hänvisade man dem uteslutande till utlandet, vore det att eöra den mest förderfliga inskränkning i utöfvandet af deras verksamhet, ty den absoluta följden blefve den, att uplåningen derstädes skulle ske, äfven vid sådane tillfällen, då den utländska penningemarknaden vöre tryckt. Man kan således ej tänka sig en rörelse, som skall befatta sig med penningeaffärer, utan att man ger den frihet att röra sig och begagna de gynsamma tillfällen, som erbjudas. Jag kan således ej fatta huru denna § skall kunna borttagas, utan att hela den basis, på hvilken förslaget är grundadt, äfven i och med detsamma skulle rubbas. Hvad beträffar den af Hr Åkerman framställda princip att hypotheksbankens uplåningssumma borde bestämmas till ett visst maximum, t. ex. af 40 millioner, så tror jag ej att ett sådant stadgande har sin plats i denna, utan snarare i 7:de §:n, der det redan är föreskrifvet huru med uplåningar skall tillgå.