Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående den utlåning utöfver Verkets til. låtne totala MaximiSumma, som vid 1815 års slut blifvit anmärkt* och hvarom Herrar Banco: Fullmägrige till Directionen gjort behörig erinran, inhämtades Directionens Förklaring, jemte den tillförlitliga upplysning, att Lånebeloppet genast derefter blifvit inom den tillåtna gränsen Iterfördt. Revisorerne hade erfarit, att qvarvarande beloppet af utlånte 3-Månaders-Reverser vid 1815, års slut utgjorde 161,800 R:dr och', uppå gjord förfrågan, erhållit den upplysning, att deraf endast 51,600 R:dr vid Revisions tiden återstode, och skulle inlösas enär de presenterades. Uti Revisorernes Berättelse till Bolaget finnas intagne, sa val de af Riksens Ständer, i sama Riks. St. Revisorers Berättelser. 3 g sammanhang med Verkets förlängda Octroj, vid sista Riksdag tagne Beslut, som Kongl Majrts under den 31 Januarii 1816 till Landshöfding gen Friherre af Klinteberg aflåtne Nådiga Skrifvelse, innefattande de grunder Kongl. Maj:t för DiscontVerkets framtida Förvaltning uti u Funder funnit godt i Nåder stadga; jemte befallning till bemäldte Herr Baron och Landshöfdinge, att derom förständiga Malmö DiscontDirection till noga iakttagande, samt att öfver verkställigheten hafva behörig tillsyn, för hvilket ändamål tillgång till DiscontVerkets Räkenskaper skulle alltid vara Herr Baronen och Landshöfdingen öppen; Uti samma Berältelse uppgifves i öfrigt Verkets ställning, efter de reviderade
De ar 1807 församlade Revisorer, hafwa uti deras Berättelse anmält huru som Kongl. Maj:k i Räder behagar infordra Revisorernas underväniga utlåtande öfwer Stockholms Stads Hmdels-Collegii Ledamöters förnyade underdäniga ansökning, att af gunst och näde wara befriade ifrän den ersättning, som pä sökanderne kunde belöpa af den, jemlikt Kongl. Maj-ts Nådiga Utslag d. 16 Juli 1827 emot Stockholms Stads Handels-Collegii Ledamöter i allmänhet faststäkde Krono-Upbörds-balanccOch hade Rcviforerne ibland andre för Handels - Collegii Ledamöter kalande considerationer, hwarpä Nevisorerne grundal deras underdäniga utlåtande, serskildt fä. stat sig wid den af sökanderne gjorde erindran, att till balancens döljande mycket stall bidragit, alt wederbörande uti Bokstuts-Contoiret, icke, pä sart Jnstructionerne uttryckeligen bjuda, genom Memorial till Herrar Fullmägtiges styndsamma ätgärd anmält halancen eller warit nog upmärksamme att päminna om sä stora restantiers indrifwande. I an - Den 18 No embert - 957 I anledning häraf anmodades Herrar Fullmägkige, att infordra lvederbörandes förklaring och derrneb jemte egit utlåtande till Stats Utskottet inkomma. Qch ar genom besia handlingar uplyst, att, ehuru restantierne ä Bewillningen samt tönoch betalningsmsgiften för <Ltockhvlms Stad, enligt de til! Contoiret inkomna summariska räkningar redan ar 1798 utgjorde Rd. 199,438: 7 si. 10 r., och hwilket belopp hwarje af de päföljande ären betvdeligen ökades, någon erindran härom ifrån RikSgäldsContoirek icke fkekk, förrän i Nov. 1809, eller sedan balancen redan war uptackt.
Med afseende pä sedernas helgd och Samhällsordningens wardande, har Allmänna Lagen sparsamt gillat orsaker till ägtenskapöskillnad och icke antagit artdra än hor, begängil under ägtensikapet af den ena makan, lägersmål af qwinnan begängit och af mannen okändt söre -gtensikapet, ondskefullt öfwergiswande, 948 Den 16 December. same det bedrägeri, Lä den ena makan, genom upgckwande af orätt namn och ständ ell r genom förugonde as wanförhet ellcr smitkofam och obotlig sjukdom Zstidkownitt en förening, hwrnll den andra makan i händel e as kunffap derom, presumeras ej hofwa »velat samtyck». R.kstns Ständer, som inse, att Lagstiftaren kumi t äga wigtiga skäl till cn sadan inskränkning, hofwa dock Serjämte öswcrwägat, att wilkoret för den mor.ililka förening, lvm utgör äglenskapets bättre wä« sende, är inbördes aktning, och alt, dä denna förswun» vit, äktenskapet r makarnes inre tänsta och medwetan. Le redan uphört, om också yttre skenet af den förra förbindelsen bibehallcs. Riksens Ständer hafwa derföre trott, att sadane af den ena makan begängna brott, som hos den andra, om den äger någon sin vesrigtning för det goda och ädla, störa denna sä nödwändiga aktning, äfwen kunna anses för giltiga fkäl till uplösning af ett band, smars fortfarande i der yttre skulle snarare morwerka än befordra sedligheten. Och dä aktning för ett föremal > som saknar förnuft, ej är tänkbar, torde tillika afseende böra hafwas pä Len tillfälliga omständighet, när den ena makan fallit i galenskap, uran sannolikt hopp om förbättring.
Då af Utskottets förslag tydligen synes följa , att Manlals-Längdens uppläsning i Socknestämma icke må af vederbörande Tjenstemän påfordras, när ingen af de vid tillfället närvarande Församlingens Ledamöter sådant äskat, och det lärer böra antagas såsom oslridigt, att, då Socknemännen allmänt derom öfverenskomma, berörde Längd må anses behörigen godkänd utan någon uppläsning, helst deraf kan förutsättas, alt skälig anledning till anmärkning icke förekommit, så föranlåtes Utskottet vidblifva sitt förslag i förenämnde hänseende; men på det Mantals-Längden före Socknestämma må vara för Socknemännen att tillgå, samt deras uppmäiksamhet jemväl fästas å tiden, då Längden kommer att granskas, får Utskottet härvid föreslå följande tillägg: Häradsskrifvare åligge, att tillställa vederbörande Pastor MantalsLängden så tidigt, att ålla dagar förut kan kungöras om den Söndag, hvarå Längden i Socknestämma kommer att till granskning företes, samt om det ställe, hvarest den, till dess Socknestämma inträffar, blifver för Sockuemännen till genomseende alt tillgå. Då, på sätt Utskottet i det återremitterade Betänkandet upplyst, Pikets Höglofl. Ständer, vid pröfningen af Utskottets Betänkande N:ris 5 och i5, gillat Utskottets förslag, alt minimi-tariffen för hemmans-värdet i hvarje Län borde bibehållas, och Utskottet derföre i samma Betänkande tillstyrkt, att all vidare fråga derom måtte få förfalla, så lärer hvad inora Bonde-Ståndet af Nils Mänsson från Malmöhus Län, Botvid Jonsson frän östergöthland och Per Persson från Jönköpings Län blifvit yttradt, om olämpligheten af berörde minimi-turiff, lemnäs utan allt afseende.
I domstols-ärenden torde bruket hafva stagat någon regel; men i förvaltningsmål är gränsen icke uppdragen. Skulle den bero på Högsta Domstolens godtfinnande, eller skulle Stats-UlskoUel kunna, för besparings skull, förklara dem samtelige för att vara af så ringa vigt, aLt blott fem JustitiaeRåd be hofde för deras afgörande aflönas. Om målens afsöndring från Siats-Rådet vore vigtig, huru långt skulle den sträcka sig? Konungens Proposition säger: ”någon del af de besvärs”uiål, hvilka för det närvarande afgöras af Konungen i Stats-Rådet, nemligen sådane, som egentligen utgöra rältstvisler.” — Hvilka äro de? — Alla besvär, till och med i befordringsärenden, serdeles de ecclesiastika, kunna sägas vara tvister om bättre rätt. Likväl måtte de dock icke böra öfverlemnas till Högsta Domstolens afgörande, hvarigenom han skulle komma att tillsätta både Kyrkoherdar, Skollärare och Revisorer i KammarRätten, m. fl. ringare civila tjenstemän, och hvilkas befordran beror på Domstolar, Collegier, Consistoriel' och andra myndigheter, öfver hvilkas åtgärder underdåniga besvär kunna anföras. — Skall afsöndringen gälla alla förvaltningsgrenar eller blott vissa af dem? och i hvad mon? För att medgifva så genomgripande förändringar i Sveriges Statsförvaltning, borde man veta, bni u långt de sträcka sig, eller hvarom frågan egentligen är. Innan rättsfrågnrna afsöndrades från Styrelse-verken år 1828, hade hvarje slags mål blifvit för hvarje Verk upptaget och genomgånget, på sätt serskilda Utskotts Betänkanden sidd. 21—61 m. fl. utvisa. Nu lemnar den Kongl. Propositionen ingen utredning, utan slutar tvärtom med den nog vidsträckta förklaringen, alt ”de hinder af grundlag, hvilka nu möta för ifrågavarande ”utvidgning af Högsta Domstolen, kunna lätteligen undanrödja», på ett sätt, "norn ej i någon måtto lägger band på framtida beslut” 12 Constitutions-Vtskoltets Utlåtande, N.-o 19.
Sällskapet upplöste sig. En del gick inåt skogen, de äldre drogo sig i allmänhet ned till de bekväma sofforna på båtarne, o c h några uugherrar med provisor Linden i spetsen sökte efter någon bra plats, där man kunde arrangera förfriskningarna .. Men än var det för långt bort, än ett fel, än ett annat. Slutligen utropade provisorn: » Nu har j a g d e t. vi sätta oss i mörka gången. Där är svalt och en viss behaglig skymning äfven. o c h så blir det något originelt, olika mot de andra åren. » De öfriga sågo förvånade på honom. Nog var han alltid en galenpanna och hade kanske också druckit väl skarpt vid middagen, men att på allvar komma fram med ett dylikt förslag, det var då för galet. » Ja, » sade ändtligen Hilmer Sjögren skrattande, » nog är ditt förslag betydligt originellare än mitt häromdagen, men förutsatt att vi nu skulle vilja våga våra lif hland de lösa stenarne, hvar skola vi få bord och stolar ifrån, o c h huru skola damerna komma dit? » » Damerna o c h de, som äro rädda få stanna utanför, o c h vi andra finna nog längre in i gången en sten till bord o c h andra till stolar. Och så stämma vi upp en kvartett, som bör taga sig briljant ut. » » Ja visst, j a visst, » sade Sjögren afböjande. Men hvar skola vi, allvarsamt taladt, taga vägen? Jag föreslår, att vi helt enkelt sätta sakerna på ena bordsändan under tälttaket. » » Är det då ingen, som vill följa med mig? » frågade Linden, hvilken började blifva ond. » Du är galen, » ljöd det mera uppriktigt än artigt afgifna svaret. » Så skall j a g åtminstone själf se, hur det ser ut. Man skall ej kunna säga, att jag föreslagit något, s o m j a g ej vågat utföra, » vidhöll Linden envist och begaf sig med stora steg bortåt ruinen. » Hejda h o n o m. han är j u tokig. åh, låt honom gå, så besinnar han sig väl, » ropade de unge männen, under det de dock följde den bortilande.
Vid 3:dje punkten: af Herr Friherre Palmstjerna: ”Då uti frågan, angående åtgärders vidtagande, hvarigenom Krigs-Hof-Rätten må kunna upphöra, a:ne Stånd stannat emot a, samt ämnet ej rörer Statens reglerande, Teserverar jag mig emot Utskottets föreslagne Voterings-Proposition.u Af Friherre Tersmeden, Herr af Harmens, Herr Lagerborg, Herr Möllerhjelm, Herr von Printzencreutz, Biskop Hedren, Prosten Odelberg och Doctor Hallbeck. * 12 Stats-Utskottets Memorial, N.-is 185, 186. Vid 8:de, 9:de, io:de, ia:te, i3:de och i5:de punkterna: Herrar Schartau, Berg, Vallej och Noria under förmenande att, sedan, i afseende på de frågor, som uti dessa punkter förekomma, två^ Riks-Stånd stannat emot två, det ålegat Siats-Utskottet att föreslå sammanjemkande af Ståndens skiljaktiga mening medelst votering i förstärkt Utskott. Ant. till Exp.-Utsk. d. 11 Febr., kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af erhållen åter remiss å Utlåtandet, JV:o 122. (U. A.) Från Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å utlåtandet N:o 122, i anledning af väckt motion om anslag för en Slöjd-skola i Christianstad; men som, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, nämnde utlåtande blifvit af de öfrige 3:ne Riks-Slånden bifallet, har Utskottet, med stöd af 75 §. Riksdags-Ordningen, ansett återremissen ej kunna till någon åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Febr., kl 1. e. m.
Man har sagt, att intet borde gifvas, emedan man ej föreslagit förbättring, der den bäst behöfdes. Hvar den bäst skulle behöfvas, är icke uppgifvit, så vida man ej menar folkskolorne, och derom har jag redan yttrat mig. I Committerades mening var det ElementarLäro verken , som bäst beliöfde förbättring, och för dem har Konungen ock föreslagit det mesta, eller 42>00° R:dr af 60,000 R:dr. Således synes Konungens Proposition vara i öfverensstämmelse med deras mening, som voro Ledamöter af Committeen. Att de kunnat hafva orätt, är en sak, som visserligen bör tagas i öfvervägande. På min egen röst inom Corn - Den ii Maji e. m. 219 mitteen begär jag icke att Ridderskapet och Adeln skall göra något afseende; men någon uppmärksamhet torde Ridderskapet och Adeln väl böra fästa på en mängd Lärares röster, valde inom Universiteten och ElementarLäroverken, och hvilkas namn äro sådane, att Fäderneslandet vid dem fästat stort förtroende redan förrän de syntes under Committéens Betänkande, hvarå jag yrkar bifall. Grefve Frölich: Den sista värde Talaren har sagt, att jag fastställt den princip, det Staten eger skyldigheten, att lemna bidrag till folkskolorna. Jag har deremot sagt, att jag nu ej vill ingå i utredandet af denna princip; att den är outredd, men borde praeliminärt utredas. Jag har sagt, att när man vill yrka den princip, att Staten skall underhålla och bekosta de högre UndervisningsVerken, så bör denna princip äfven utsträckas till folkskolorna. Principen bör ej användas mot en viss dass medborgare, och för en annan dass, den bör vara generel. Så var min mening, men kanske uttryckte jag mig något mörkt. Visserligen är det ett alltför ofantligt företag för Staten att bekosta Folkskolorna, man häpnar för den dermed förknippade stora kostnad, och derföre är det också troligen som Committeen i sitt Betänkande ansett, att Gommunerna sjelfva böra besör - 320 Den al Maji e. ra. ja Folkundervisningen.
Stockholm den 19 Juni 18»8- På Högloft. Ridderskapets På Högvördig» Presteoch Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar: vägnar: G. F. Åkerhjelm. laudvig Mörner. På Väiiofl BorgareStåndets På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar: Ledamöteis vägnar: Johan FUestin. A. J:son Hyckert. J. D. Waleriutt Förteckning på 3:dje Samlingens Innehåll. Constitutions-Utskottets Memorial och Utlåtanden angående: N:r t. iksens Ständers Revisorers Berättelse om Allmänna Magasins.Inrätt ningens förvaltning 3. N:r 3 En Irån Ridderskapet och Adeln remitterad anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Cotn - N:r 4. 2:ne Redactionsfel i beredda Förslag till ändring uti Riksdags Ordningen ... 17. N:r 5 Aterremiss å Berättelsen om Representations frågans närvarande skick xy. N:r (i. /iskar! uppgift å nu godkända Förslag till Grundlags-ändringar 19. N:r 7. Tillägg i g:de §:n Regerings Formen . 25. Tillägg i 1117 § Regerings-Formen . 25. N:o g. Tillägg i 57 §. Riksdags Ordningen . 26. General-Adjutanten för Flottorna Herr Friherre Cederströms ställande under tilltal inför Riks-Rätt .. 27. N:r n. Anmärkningar mot General-Adjutanten för Flottorna och Föredraganden af Krigsärendena 28. Anmärkning i afseende på Soldat Beklädnaden vid Vesterbottens Regimente 3o. För i3 Förändrad Redaktion af 7 §. RegeringsFormen ... 32. Anmärkning mot Stats Rådet samt Föredraganden af Handels och F’inans ärenden . 53. N:o i5 Anmärkning mot Herr Stats Ministern för Utrikes Ärendena i afseende på ett af honom utfarcladl Cirkulär . 3/j N:r 16.
Vid järsta punkten, deri Utskottet, på anförde skäl, förklarat sig icke för närvarande kunna tillstyrka antagandet af Kongl. Maj.Is Nådiga Proposition ora fastställandet af ett intill nästa Riksdag gällande, oföränderligt Riks-Markegångs-pris, hafva anmärkningar bos Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden blifvit gjorda, hufvudsakligen innehållande: alt Staten derigenom ingenting förlorade, enär det vore alldeles detsamma, om Staten betalade 10 års sammanlagde markegångs-lörhöjning med -Vdel hvarje år, eller något mera det ena och något mindre ett annat år,g men på hela tiden likväl alltid lika mycket; rit deremot större reda och ordning vunnes i aflöningen; alt räkenskaps-verket och revisionsarbetet derigenom blefve i väsendtlig nion förenklad!; att priset å löningsspanmålen lämpligen kunde bestämmas lill R:dr, såsom obetydligt understigande det vid jemförelsen af 5 års markegångspris uppkommande medium, och andt ligen alt en sådan åtgärd skulle bereda lindring i den tunga, som nu drabbar räntegifvare att, utom olyckan genom inträffad missväxt, jemväl få vidkännas ökad utgift genom räll tes pan målens lösning efter förböjdt pris, samt tillika afskaffa det onaturliga föihållande, att en del medborgare skola hafva vinning af den olycka, hvaraf andre hemsökas. Utskottet får, i anledning häraf, först upplysa, alt fråga här ingalunda är 01» förändring i grunderne för ränlegiivares och ränletagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, hvarom åter Utskottet, för icke längesedan fått emottaga Kongl. Majlis serskilda Nådiga Proposition, och hvaröfver Utskottet, så fort dess tid det medgifver, skall yttrande afgifva, olan endast om priset å den, aldrig in natura utgående, men blott såsom en beräkningsgrund under penningelönerne upptagne spantnål
• vin (jarne i sjo tillfälle kan beredas endast några få flottans Officerare medelst resestipendier, krigsväsendet hemställer Komitén nnderdånigst, att nödiga medel måtte afses för att sätta m“• Ofncerarne vid flottan och dess Ingeniörcorps i tillfälle att, under längre tids vistande i fremmande länder, förvärfva en noggrannare kunskap i nämnda hänseende, samt bereda de yngre Ingeniörofficerarne lättare utvägar till utbildning i sitt yrke; och torde de härtill behöfliga tillgångar lämpligast kunna åstadkommas på det sätt, att, utom hvad härtill kan finnas att tillgå å Femte Hufvudtitelns anslag till extra utgifter, från hvilket kostnaden för åtskilliga resor i dylika ändamål hittills vanligen utgått, till ifrågavarande ändamål anvisas ett särskildt belopp af 15,000 R:dr. Utom de åtgärder, Komitén här ofvan föreslagit för tillvägabringande af ett om farsänktidsenligt sjöförsvar, anser Komitén försvaret i våra skärgårdar kunna i väsendtni”Sar eller lig mån underlättas genom användandet af undervattens-minor, äfvensom genom i vissa far leförsänkningar i vissa farleder och upprensningar af andra, såsom t. ex. genom der “• fördjupning af sundet vid Södra Stäket i Stockholms skärgård till 9 fot vid lägsta vattenytan, så att de för försvaret i skärgårdarne afsedda fartyg må kunna begagna detina farled, samt af Calmare sund så mycket, som närmare undersökningar kunna visa vara lämpligt, för att detta sund må kunna passeras äfven af flottans större fartyg. Komitén tror för öfrigt, ätt värt kustförsvar äfven skulle kunna vinna ett Om enskilda icke oväsendtligt biträde af den enskilda fosterlandskänslan, derest den alltmera fZ™kZ'uu allmän blifna öfvertygelse» om nödvändigheten af att hvarje vapenför man i sin kustjorsvaret. mån söker göra sig skicklig att medverka till fäderneslandets föi-svar samt hågen att derför göra uppoffringar erhölle en ändamålsenlig riktning.
Det mäste således vara en praxis att sålunda behandla ett förnyadt betänk., som ifrån Utsk. ånyo inkommit, och då den praxis ej har varit använd att Utsk. framställt inbjudning, hvilken eljest synes mig hafva varit fullkomligen lika god, som en inbjudning ifrån något af de öfriga Stånden, hvarom grundlagen ej talar, så får jag afstå ifrån mitt yrkande i denna del och endast vidblifva detsamma för den händelse att inbjudning skulle ifrån något af de öfriga Stånden inkomma, då frågan naturligtvis åter kan upptagas. Gr. Anckarsvärd, Garl Henr.: Om jag kumle förstå grundlagens ordalydelse så, som Frih. Gederström här har förklarat densamma, så skulle jag utan allt tvifvel förena mig med honom; men då jag läser sista mom. af 4b §:tl Riksd.Ordn., så lydande: ”Återförviser något RiksSt. ett redan beredt mål till vederbör. Utsk:s ytterligare utlåt., åligge Utsk. att dermed inkomma till det Stånd, som återremitterat; kunnande likväl ej, genom denna återförvisning, de öfriga Ståndens beslut i de mål, der trenne Stånds röst utgör RiksSt:ns, deras kraft och verkan till expedition betagas;” — kan jag omöjligt förstå annat, än alt detta Stånd, som redan vid den första behandlingen af frågan lemnat sitt bifall till Utsk:s betänk., ej kan, genom en så beskaffad återremiss, komma i tillfälle ånyo upplaga frågan och såmedelst upphäfva sina förra beslut. Kunde jag öfvertygas om det motsatta förhållandet, så skulle jag för detta tillfälle visserligen icke finna någon olägenhet af frågans förnyade pröfning; men vi hafva många frågor, mine herrar! som på detta sätt kunde inleda oss i de aldra vidlyftigaste öfver - Den i April f. m. *0 läggningar. Vi hafva redan afgjort ganska mänga frågor, hvilka af de öfriga Stånden blifvit återremitterade, och hvilka, om de åter skulle upptagas till öfverläggning af R. o. Ad., skulle föranleda lill en alldeles ändlös utsträckning af våra förhandlingar.
Hvad den andra sum* nian angår, som af samma talare blifvit omnämnd, kanner jag den icke, och vet endast, att ibland de mål, jag haft den nåden föredraga, om någon ting sådant icke varit fråga För öfrigt är allt hvad som kan sägas om disposition af ManufacturDisconten en helt annan fråga än den, som nu är före, angående ett ökadt anslag för Spinnhusens underhåll Detta anslag utgår af en helt annan Fond; uppå denna är icke fråga, att använda något deraf till andra ändamål, men att lag» så, att den blir tillräcklig för det behof, hvartill den är ärnad. Det är ådagalagdt, att dess närvarande belopp är otiiltäekligt. Det är också säkert, att Spinnhuset i Norrköping är under styrelse af en Man, sorn förtjenar allmän aktning, och som gjort det till en modell för sådana inrättningar. Det härvarande är redan till sin inrättning, mycket, förbättradt, och man har skäl, att under närvarande styrelse vänta, att det skall blifva det ännu mera. Det är för att lemna möjligheten härtill, genom beredande af ourngtThgliga tillgångar, och af en för localen nödig utvidgning, som de nu i frågavarande tillskott begäras. Då de hafva afseende på ett föremål, som i det närmaste rörer den allmänna ordningens bibehållande och en del menniskors förbättring, anhåller jag att de af StatsUtskottet härtill föreslagna summor måtte blifva beviljade. Friherre Stael von Hollstein: Herr Grefven har vidlyftigt sökt upplysa saken; jag får der - Den 8 Juni, T7I emot helt kort begära från vederbörande riktig uppgift huru dessa medel blifvit disponerade, och om de uppgifna facta äio grundade. Hnns Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken upplyste Friherre Stael 3 att Revisorernes berättelse öfver detta ämne blifvit redan i början af Riksdagen hos Ridderskapet och Adeln uppläst och sedermera hos StatsUtskottet förevarit. Uppå härefter af Hans Excellence gjord proposition blef StatsUtskottets Betänkande bifallet.
Proposition N:o 80, afskedstagande för de vid fångvården anställde embetsoch tjenstemän, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att Westergren, som, då han upphörde att i egenskap af direktör och redogörare vid Landskrona straff-fängelse tjenstgöra, åtnjöt ett lönebelopp af Ett Tusen Fyrahundra Riksdaler Riksmynt, måtte förklaras berättigad att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från direktörsbefattningen, å allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension af Ett Tusen Fyrahundra Riksdaler Riksmynt. De till ärendet hörande handlingar skola till Rikets Ständers vederbörande Utskott öfverlemnas; och Kongl. Maj;t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. C A R L. Loms De Geer. Utdrag af Protokollet öfver Justitie-departements-Årenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 17 Februari 1863. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Stafsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: dels en af Fängelse-direktören och Redogöraren vid straff-fängelset i Landskrona, Under-löjtnanten Cart Petter Westergren il underdånighet gjord ansökning om Kongl. Maj:ts Nåd.