Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att på ringaste vis ifrågasätta, att de Skånska tvärbanorna skulle hänföras till denna kategori af de mest gynnade, vågar jag dock vördsammast anhålla, att då ortens invånare förklarat sig beredda att tillskjuta en tredjedel af kostnaden, Rikets Ständer måtte gälda återstoden, om icke utan all återbetal ningsskyldighet, såsom bolagen i deras till Kongl. Majit afgifna underdåniga framställningar på många billighetsgrunder begärt, åtminstone på enahanda vilkor som de, hvilka vid 1854 års riksdag bestämdes för Falu—Gefle-banan, och får jag i anledning häraf föreslå: att Rikets Ständer för anläggning af en, till begagnande med ångkraft af sedd, jernväg ifrån Helsingborg öfver Eslöf till Ystad med sidobana till Landskrona, måtte bevilja en summa, uppgående till två tredjedelar af den derföre beräknade kostnad, i enlighet med Major Adelskölds för Helsing borg—Landskrona—Eslöf-banorna och Kapten Fryckholms för YstadEslöf-banan uppgjorda förslager, eller ock, enligt de andra grunder Rikets Ständer kunna finna lämpligt att för byggnaden fastställa, samt att denna summa, derest den icke kan utan återbetalnings-skyldighet erhållas, hvarom jag i första rummet anhåller, måtte, på sätt för Falu—Gefle-jernvägen bestämdes, få innehafvas utan ränta och kapitai-afbetalning under den förarbetets utförande afsedda tid, efter hvars förlopp skulle å hela den erhållna summan inom slutet af hvarje år inbetalas tre procent, hvaraf lör hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts, beräknas två procents årlig ränta, och återstoden utgör kapitai-afbetalning; börande särskildt bestämmas, huru mycket af den sålunda beviljade summan tillkommer Helsing borgs—Landskrona—Eslöfs-banorna och särskildt huru mycket belöper sig på Ystad—Eslöf-banan. Stockholm den 22 November 1862. S. G. von Troil. iso m. Motioner kos Pidderskapet och Adeln 1862. Af Herr voll Kofll? Wils Samuel^ angående Qvarnoch Sågräntans upphörande.
än 'VVetenskaps-Veademien sälunda beräknat, oob tillstyrkte derköre i underdänigbet, att endast en ärlig tillökning ak -1,000 L:dr i Musei nuvarande anslag skulle ak Likets Kiander äskas, oeb, om sädant beviljades, ^eademien äligga att till Longi. Maj:t inkomma med underdänigt körslag ökver kördelningen ak det derektör till 6,800 L:dr körböjda Ktatsanslaget. Longi. Maj:t täektes bärtill lemna Mdigt bikall, oeb ville, jemte ökriga 8tats-Verkets tiliständ oeb bebok rörande ämnen, till Likets Kiander göra krsmställning om tillökning i körberörde anslag. 2:o. Om trrrskl/A err sam/m^ Tra^^eTr ma/arle, V^etenskaps-Veademien, som, krän oeb med sr 1814 till är 1821, med penningebidrag understödt utgikvandet ak det redan 1799 päbörjade klanebe-verket «8vensk Lotanik», oeb 1822 köpt körlagsrättigbeten dertill, mot en summa ak 6,000 k:dr Laneo, den Vosdemien, enligt Longi. Lrekvet den 7 pebruari sistnämnde sr, 14 .Evin räntekritt län, till ena kälkten krän 8totsverket, oell till den ondro frän Nonufoetur-Liseont-Londen orkollit, ott ätergäldo, i don mon meclel genom försäljning ok ikrogovoronde Lloneke-vork inklöto, somt derektör sjelf ökvertogit kortsLttningsn ok detto orkete oell frän sistborörde ticl till oell med är 1829 ok egnö tillgängor dero onvändt 4,032 R:dr 47 sk.
Utskottets Utlåtande, VII 1. s48, 4o> bif. af BorgareStåndet, IX s i3a, af Adelil, IX s 135, af PresteStändet, IX s 147» af BondeStåndet, IX. s 153. .— om Under-, rätt, att genom Justitia?, Ombudsmannens åtgärd, vinna Förklaring öfver Lagar och Författningar. LagUl - 76 skottets Betänkande, VI j. s 68— 71, Lif. af Adeln, ix s 181 , af PresteStåndet, IX s 187, af BondeStåndet, IX s ip3, al BorgareS tänd et, IX s 2o5. Domares ämbetsfel, örn rättighet för en hvar, att utan behof af allmän åklagare, åtala; Motion, remitt. lill Lagutskottet, II s 1278 Utskottets Utlåtande, VII 1. s i5i —• 155, bif. af Adeln, IX s 224, af PresteStåndet, ix s 243, återrem. af BorgareStåndet, IX s 347. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 708 — 715, bif. af PresteStåndet, IX s G02, af BondeStåndet, ix s G18, afBorgareStåndet, ix s 659. — om särskilde brottmåls, tillförordnande; Motioner, remitt. till Statsoch LagUtskotten, II s i23o, 1292. Utskottens Betänkande, IV 4- S 26 — 31, bif. af PresteStåndet, IX s 719, af BondeStåndet, ix s 734, af Adeln, IX s 845. Domstol, om behörig, för upptagande af åtal emot IIofRätter, m. fl. Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1154,1028, Utskottets Utlåtande, VII 3.
Såsom tillägg lill hvad Commissariatet sålunda, anfört och upplyst, hafva Fullmägtige dessutom erinrat, hurusom af ålder ej mindre BokslutsKamereraren, än den så kallade Gassören för inkomst och utgift åtnjutit högre löner än Bankens Kamererare och Cassörer. Uti 1815 års stat t. ex. bestämdes berörde löner till 1,125 R:dr, fastän Kamererareoch Cassörs-lönerne inonx Banken då icke utgjorde mer än cjoo R:dr. Och då den ännu; Stdts-VIskottets Utlåtande, N.-O 11 fortfarande provisionella löneförhöjningen under 1828—i83o årens Riksdag beviljades, ifrågakom ej eller någon nedsättning i deSse tjenstemäns aflöning till likhet med Verkets öfrige Kamererare och Cassörer, för hvilka lönerne åter reglerades till samma belopp, som för deras vederlikar inom Ranken. Enahanda hade förhållandet varit med Canzlister ne. Enligt 1315 års stat, utgjorde nemligen lönen för Canzlister hos Commissariatet i Banken 3oo R:dr, men deremot för Canzlisten hos Riksgälds-Contoirets Commissariat 3y5 R:dr. Om nu grunden till dessa olikheter i lönevilkoren för nämnde tjenstemän inom Banken och Riksgälds-Contoiret igenfunnes i den större vigten och mängden af desse tjenstemäns göromål inom det senare Verket, syntes det Fullmägtige, åtminstone i afseende på Boksluls-Kamererareoch Canzlist-tjensterne, nu mindre än förr vara anledning att nedsätta lönerne för ifrågavarande tjenster till likhet med de lönebelopp, sorn blifvit tillerkända Kamererare och Canzlister inom Banco-verket.
För Koppar, rå och gårad, hafva kommitterade i sitt tulltaxe-förslag bibeKoppar. hållit utförsels-tull lill belopp, som ungefär motsvarar den nu utgående, eller Kopparskrot. för rå-koppar 5 R:dr och för gårad koppar 60 öre per centner, men derjemte Lumpor. Malm. Metaller, samman satta. S6 Devillnfngs-Utskoltets Betänkande M 10, alternativt ifrågäställt, huruvida icke lindring eller borttagande af denna skatt på inhemska kopparproduktionen kunde medgifvas; äfvensom konunitterade för kopparskrot eller gammal och brukad koppar samt koppar-aska föreslagit samma utförselstull, sorn för gårad koppar, eller 60|öre centnern. Kongl. Majit har, med hänsigt til! den betydligare tuil-inkorast, som af ut försels-tullen å koppar inflyter, och då det är Kongl. Majit obelaget att, derest tillgårigarne sådant skulle medgifva eller lindring i beskattningen å koppartillverkningen af framtida omständigheter påkallas, vidtaga den af kommitterade i sednare alternativet ifrågaställde åtgärd, gillat de i förslaget å nämnde artiklar utförde tull-afgifter; och får ■ Utskottet jemväl, med afseende å hvad af Kongl. Majit sålunda blifvit i ämnet anfördi, hemställa, att berörde förslag, hvilket finnes i hosföljande utförsels-tarif infördi, måtte godkännas. 1 enlighet med kommitterades hemställan har Kongl. Majit för lumpor fö reslagit tullfrihet vid utförsel. Till delta förslag har dock Utskottet icke ansett sig böra tillstyrka bifall. Särdeles under nuvarande förhållande, då en alltmera känbar brist på denna vara i de flesta länder uppkommit och en stigande efterfrågan naturligen häraf föranledes, har det synts Utskottet angeläget alt söka, åtminstone så vidt genom den nu stadgade tullbestämmelsen eger rum, åt den inhemska papperstillverkningen bevara deri tillgång af artikeln, som inom landet förefinnes; och får Utskottet alltså hemställa, att en, nu stadgade afgifter motsvarande utförsels-tull af 2 Ridr per centner må lumpor åsättas.
Men dä sedan den liden aversionsafgiflen för ångfartyg tillkommit, som nu utgör en betydlig del af totalinkomsten, kail för det närvar, andelen i denna för de afgifler sorn kunde komma i fråga alt nedsättas, högst beräknas till 40 proc., d. v. s. minskningen tili knappt 30 proc., hvilket efter förhållandet 1841 skulle göra en minskning af omkring 18,000 r:dr, som dock lill en del skulle beläekas genom afgifterne å de ökade varuqvantiteterne, som komma alt föras å canalen, och de i samma män stigande hamndockoch dylika afgifter, och i den män trafiken genom de gjorda nedsättningarne skulle ökas, skulle Statens ersättningsbidrag minskas och slutligen försvinna*). Nu frågas, månne beredandet, under närvar, conjuncturer, åt g af rikets jernlillverkning af valet af 2 stapelorter för dess afsättning i st. f. att äga blott en, af en betydlig nedsättning i kostnaden för tackjcrns afsättning från Mälaren åt Venern, underlättandet af gamla och öppnandet af nya produclioners afsättning för de rika provinserne kring Götha canal och dess grenar, med ett ord mångdubblandet och påskyndandet af de fördelar för rikets inre rörelse, byggnaden af Götha canal åsyftat, icke mer än motväga en temporär uppoffring af ofvanstående belopp? Jag får sålunda vördsamt föreslå, att 11. St. mätte *) För de första åren borde ock en del af bidragen från Trollhättan behöfva inberäknas, innan den genom dess ombyggnad ökade farten lemnat full ersättning. Den 25 Augusti. 533 l:o hos K. M. anhälla, alt K.
Uti särskild nådig Proposition af den 7 November nästlidet år (N:o 50), angående pension för Kommendanten och Direktören vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen, Majoren i arméen, Riddaren af Kongl. Wasa-orden, Frans August Tellander, är meddeladt, hurusom Tellander i underdånighet anhållit att ✓ StatsUtskottets Utlåtande N:o 14. 9 lit att Kongl. Majit täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig framställning derom att Tellander vid afskedstagande! måtte komma i åtnjutande af en årlig pension af 2,800 Ridr, motsvarande direktörslönen 2,000 Ridr, kommen dants-arfvode 500 Ridr samt det åt direktören vid straff-fängelset anslagna arfvode för inseende öfver Stockholms stads kronohäkte å Långholmen 300 Ridr; till stöd hvarför åberopats och med företedda handlingar blifvit styrkt, att Tellander, som är född den 1 Mars 1812, inträdt i Statens tjenst 1828 och oberäknadt omkring tre års tjenstgöring såsom kompanichef vid kronoarbetskorpseu, innehaft kommendantsoch direktörsbefattningeu vid förenämnda fängelse i nära tolf år, samt att Tellander sedan längre tid lidit af särskilda sjukdomar, hvaribland njurstensoch hjertlidande, deraf kunde befaras att han för framtiden när som helst blefve alldeles oförmögen att fortfara med utöfningen af sin nu innehafvande både själsoch kroppskrafter ansträngande befattning, hvilken icke lemnade honom tillfälle att njuta den vård, som för så betänkliga sjukdomsfall vore erforderlig, och ännu mindre en sådan, som vore egnad till den brutna helsans återställande. Med anledning af berörda ansökning hade
Olle hörde nästan alltihopa, men mindes ingenting annat, än att laxen var rädd för hjul och kvarnkallar, som rördes i vattnet, och att han som bodde midt emot hade haft mycket folk med sig och funderat med far, så att far vardt sjuk efter den betan. Sedan gick far ej mera på fiske, ej ens ned och hämtade sina nät. Det gjorde han först då snön fallit omkring Mårtensmess, — men då han den resan gick upp genom dälden, var gången senfärdig, ty hämdens tankar äro en tung börda. Olle ärfde hemmanet efter sin far; han var ende son. Faderns ställning som den främste mannen norr om ån ärfde han ej, förrän han sått sin vildhafre, och det tog flere års tid. Stor vardt han som den största karl, och han var det och ingen annan, som blåögd och ljushårig, med handspak dref en hungrig björn från en rifven ko. Detta skedde på Tanflohöjdens fäbovall och är dagsens sanning. Här är naturen stor och hård; luften genomskinlig och spröd. Ligger sol öfver — står allt så distinkt, att man på milsträcka kan räkna alla pinnar på bergens taggiga kammar, men i sommarnätter och dimtunga höstdagar kan det stora vekna, värmas, och då finnes intet land som griper och håller kvar i andakt som fjällbygden. Olle var hög som en nipa, håret hvitt som forsskummet och hårdt for han fram, då han började känna sin kraft. Men häller aldrig kunde någon gripa med hjärtats friska eld som han, då han ville. Här frias sålunda, att gossarne på lördagsnatt besöka den älskade och påklädda ligga vid hennes sida. Så långt man kan minnas tillbaka, har det friats så. Far till mor, farfar till farmor djupt in i förgångna dagar. Det är ingen skam för den, som knackar på, ingen för den, som öppnar. Dagarnes släp utan ände ge ingen tid att löpa omkring och tala grant som härskapsfolk; med deras sed skulle bonden stå sig slätt. Natten ger förtrolighet. Han och hon få ha sitt för sig, som de vilja och böra få; ty frieri är ingen offentlig angelägenhet. I socknen var norr-om-ån och sör-om-ån skilda länder. Sällan gick en pojke öfver ån efter käresta.
54 lägg i det uppgjorda Förslaget att bereda större afsättning och gagn utaf Bihanget till Riks-Ständens Protokoll. I sammanhang med det redan under den 2 i denne månad till R. Högl. St. aflemnade Memorial om medel att befordra större afsättning och gagn utaf Hillänget till Resp. Riks-Ståndens Protokoll, fårExpeditionsUtskotietsåsom ett tillägg vördsamligen hemställa, om icke Riksens Ständer skulle täckas tillåta detta Utskott, i likhet med de öfriga hvad deras Betänkanden beträffar, att hädanefter låta utskrifva endast i Elt Original-Exemplar sina förslag till R. St. underdåniga Skrifvelser, hvaraf hittills, genom ett infördt bruk men utan någon i Grundlagen gifven anledning, utgått ett till hvartdéra Ståndet, eller tillsamman Fyra Exemplar. Det torde finnas mindre vigtigt, att desse Handlingar tryckas innan de förekomma hos Resp. Riks-Stånden, der de vanligen icke hvila på bordet utan genast uppläsas till justering, men deremot af mera vigt, att, när Besluten en gång äro fattade, Skrifvelserne skyndsamt uppsättas, justeras och expedieras. Således föreslår Utskottet, att det omnämnda Original-Exemplaret må cirkulera till aila fyra Stånden och, sedan det i hvarje Stånd blifvit jnsteradt, påtecknas huruvida det är godkändt eller någon till serskildt Protokolls-Utdrag föranledande anmärkning dervid gjord, samt sedermera fortskaffa* vidare, för all slutligen komma Exp. Ut skot - Expeditions-Utskottets Memorial. skol tet ater till handa och, om det godkännes? begagnas vid expedierande af originala underdåniga Skrifvelsen , med hvilken detsamma till ytterligare säkerhet kan följa då den kring, sändes till Herr LandtMarskalkens och Talmannens underskrift, och hvarefter det stannar för framtiden i Riddarehus Arkifvet.
Beväringens tillkomst fordrade ett serskildt Befäl. Konungen mäste uppsätta ett sådant, utan att dåvarande Ständer beviljade tillräckligt anslag; då slutligen äfven det gamla indeldta Befälet måtte göra än ytterligare uppoffringar af deras nu återstående afknappade lönetillgångar. Kan väl af något Lands historia något enda sådant exempel framvisas. Då, efter en slutad campagne, någon del af en större Aimee reducerats, under beräkning på en längre fred, så bar den reducerade andelen af Befälet blifvit salt på en mindre eller half sold; men bar väl något permanent Befäls aflöning minskats, då en Aimee ökats, eller då mera tjenstgöring uppkommit? Huru skall väl det förklaras, att StatsUtskottet observerar vid StatsVerkets Inkomstförslag spanmålen till endast 5 R:dr; men förbigår belt och hållet denna observation vid Arméens nu beräknade löneinkomst. Det är ju klart, att, om en RegementsOfficer blifvit genom boställsoch lö - i Den ai Maji f. m. neinkomst påförd alt åtnjuta 5oo tunnor stian mål å R:dr tunnan, oell denna spanmål icke skulle uppgå till högre än 5 R:dr, han då kommer i en mistning af i,25o R:dr; då deremot om Armeens nuvarande spanrnålsinkomst förslagsvis upptoges i likhet med StatsVerkets, syntes visserligen Arméens behof och det dertill erforderliga anslaget större, men blefve alltid effectivt mindre, enär markegången vore högre, och ingen Tjensteman utsattes för den orättvisa, att icke alla år komma i åtnjutande af dess verkliga löneanslag. Jag begagnar delta tillfälle att vördsamt föreslå, det StatsVerkets Spanmålsintrad förslagsvis måtte beräknas å 5p R:dr tunnan, äfvensom Tjensteniännens.
Utskottet har trott, att detta korta sammandrag har ägde sitt rätta ställe. Då dessa officiella uppgifter jemföra» med de redan afgifna och härigenom befästade enskilta underrättelser, gifva de på den framstäilda frågan den säkraste upplösningen. Om Sverige alltid kunde framvisa denna tafla, skulle troligen missväxt och deraf uppkommande hungersnöd varit mindra kände till sin verkliga betydelse, an de nu ofta beklagligen finnas. Härtill må läggas den gjorda och efter Utskottets öfvertygelse väl grundade anmärkningen, att då missväxt verkligen är för handen, hjelpes den ej med inställning af fria Husbehofsbränningen, såsom endast för ögonblicket ett Palliativ, och i sina följder grundläggande nya missväxter genom den lucka, sorn då uppkommer uti en val inrättad Landthushållning och Ladugårdsskötsel. Den andra frågan, huruvida brist och uppjagade Spannemälspriser kunna blifva att under årets lopp befara, bör först 1 allmänhet besvaras och sedan öfvervägas, huruvida och i hvad mån Bränvinsbränningen dertill bidrager. Alla positiva beräkningar, hvarigenom man 6 å 7 månader förut vill noggrant bestämma tillräckligheten af en mer eller min Bihang till RiksSt. Nst 4.- 6. 54 Besv. och Ekon* TJtsk. Betänkande/i. dre förmånlig och möt Ilandets behof svå-« rands skörd, måste vara i hög grad crsakra4 Mera trovärdighet synes man böra lemna åt Resultatet af den öfver hela Landet i allmänhet rådande opinionen i detta ämne; och hvilken skalle val äga större rätt och upplysning att bestämma en sådan opinion än Nationens samlade Representanter, i synnerhet af de Landtbrttkande Klasserna? De sorti, emot Utskottets betänkande å nyo framföra sin farhåga för uppjagade Spannemålspriser och deraf uppkommande brist, åberopa sig Herrar Landshöfdingars Berättelser i detta ämne; och ofvanföre har Utskottet haft äran visa deras noga öfverensstämmelse med dess egna uppgifter, hvilka sedermera blifvit ännu mera stadfästade genom Högvördiga PrestStåndets och Hedervärda BondeStåndetS enhälliga erkännande af deras rigtighet och dertill lemnade odelade bifall.
Ett årligt bidrag skall af Regements-Läkarne vid indeldta Arméen härtill erläggas, emot det, att dé -slippa underhålla och anskaffa Fältskärs-Gesäller, utgörande detta bidrag tillhopa 4,500: Detta tillskott skulle erläggas af RegementsLäkaren vid Lif-Regiments-Brigaden rned 600 R:df, af Regements-Räkarne vid Lif Grenadier Regementerne, Smålands Dragon-Regemente, Uplands, Jönköpings oeh Vestgötha Regementet med 300 R:dr hvardera, vid Skånska Carabinier - Regementet, Södermanlands, Vestmanlands, Nerikes, Vermelands, Calmare, Kronobergs, Skaraborgs, Elfsborgs och Vestgötha Dahls Regementet med 150 R dr, samt vid Skånska Hussar - Regementet, Bohus Läns Regemente, Dahl-Regementet, Helsinge, Vesterbottens och Jemtlands Regementet med 100 R:dr hvardera. 5:0 Aflöningen för Bataillons-Läkarne skulle uppföras på Regementernes Stater och Regements-Läkarnes bidrag af Regements-Skrifvaren innehållas af deras Löner från 1818 års början. Stats-Utskotiets Betänkanden. i04g 6:0 Om sa erfordras skulle, borde afkastningen af(a!Ia Bataillons-Predikants Beställningacne vid indeldta Arméen härtill användas, hvilka vid innehafvames afgång böra indragas, emedan de fleste Regements -Cheferne( förklarat dessa Beställningar kunna umbäras. För att nu befordra denna reglering till verkställighet böra de på Medicinal-Staten uppförde 7,988: 42- 8. öfverflyttas till Tredje Hufvud-Tituln; Och skulle ändamålet af en fullständig reglering af ifrågavarande Stat, efter TJ (skottets tanka, ännu närmare befordras, utan ofvanberörde besparings förräntande, på följan-^ de sätt, fran nästa års början:
Vid föredragningen af Kammar-kollegii sålunda afgifna utlåtande, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med den deruti yttrade åsigt, funnit, alt, om det i allmänhet är rättvist, att en qvarn får. med befrielse från grundräntas utgörande, nedläggas, när egaren icke finnér densammas bibehållande fördelaktigt, hör detta anspråk icke förringas eller åsidosättas med anledning af det tilllälliga förhållande, att qvarnräntan är antingen uti ett hemmans ränta inbegripen, eller ock till visst ändamål anvisad, emedan i förra fallet hemmansräntan, om den pröfvas icke kunna utan tillskott af qvarnräntan ega bestånd, bör i förhållande dertill nedsättas, —- hvilket dock ej ifrågakommer, när, såsom mångenstädes inträffar, qvarnräntan utgör blott några få skillingar, — och i sednare fallet, för det behof, till hvilket qvarnräntan fordom blifvit anvisad, annan statens tillgång bör anslås, på sätt jemväl, enligt Kongl. Maj:ts i särskilda frågor meddelade beslut, tillförene skett: och då Kongl. Majit fördenskull anser det allmänna stadgande, sorn angående afskrifning al grundränta å nedlagd mjöleller sågqvarn är af behofvet påkalladt. böra, utöfver hvad Rikets Ständers olvanberörda underdåniga begäran åsyftar, innefatta jemväl sådane qvarnar, hvilkas räntor äro antingen uti hemmans räntor inbegripna eller till vissa ändamål anvisade, men upphörandet af dylika indelta qvarnräntor skulle lör vederbörande indelningshafvare medföra en förlust, hvilken billigtvis icke utan ersättning kan dem ådragas, har Kongl. Majit, innan Dess Nådiga författning i ämnet utfärdas, velat hos Rikets Ständer härmed föreslå, att sådana indelningshafvare, som, till följd af qvarnars nedläggning och derpå grundad räbte-afs k rifning, skulle gå i mistning al de hittills bestämda qvarnräntor, må för denna förlust tillförsäkras godtgörelse af stats-medel till belopp, motsvarande den upphörda räntan, enligt det i Kongl. Kungörelsen den 11
Emedlertid och dä Staten, t »väntan pä möjeligheten cf en sädan anläggnings^ »verkställighet, icke bör underkastas att pä obestämd tiv wara i mistni"g af sina Förläningar och HemmansRänkor i synnerhet dä, oakt.idt den är 1741 asstutade transport, dct blifwit ädagalagdt, alt änLamälet dermed. Silfwer - tillwerlningens uppdrifwande till en molswarande etkastning icke rvunuitS, anser StaisUtskottet för sm del sig döra 486 Den ro Januari!. R'k!ens Ständer wördsammeligen söresiä och förklara: i:o Det Sala Gruswa dä den icke kan ge en afkastning fwarande emot kostnaden bör icke längre för Statens räkning drittvas, ulan ötwerlemnas kill Bergslags - Jnlercsientecnes wärd och disposition om de kunna och wista densamma eill sia och det Allmännas nytta bearbeta. 2:0 Att dä Kronan icke mera ålägger Bergslaget Grufwe. driften som någon stadighet, anser sig Kronan icke heller böra för densamma göra uppoffringar ulan 3 mager de för Gruiwans bearbetande och konst-byggnadernes underhäll borrtarrenderade Hemmans-Räntor i de Sex Nedre Socknarne och Gcufwe - Drängs hjelpen l alla Tolf till Sala Fögderi hörande Socknar z:o Att om Sala Bergslags - Jnteresienter sinna sin fördel uti, att t mer eller mindre mon drffwa Grut-arbetet, ock sä länge derföre till Slaten erlägga de 2vO Marker Silfwer fom hittills utgjort Kronans winst af detta Werk, stall denna afgift anses swarande emot Räntan af Gruft we-Jorde, samt den till Staden donerade Brono, Srads och Bergsmans , Jorden och Staben densamma nied olla hittills ägande fri, och rättigheter oqwald behälla och besitta.