Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De mara tuå, forn Dertill ega Qi3ärt nåDiga tillfånD, få mai forn af 3Jiagtfra* ter od; De flere, l;milfa ega att bortgifma befallningar od; fpglor tucD lön, böra förfeé tneD fämplaDt papper till fern procent af lönen. 3(tföljeé tjenften af eptra orDinarie infomf eller fportler af befänDig egenfap, få böra äfmen Dega ingå uti lönberäfningen. 3 betta fall, eller Då lönen är unDerfafaD föränDring, beräfttaö d;art^beloppet efter meDiitm af De fifa fern årené tjenfen åtföljanDe od) till taxering uppgifna löneförmåner, för l>milfa bcmillning efter SlnDra 2lr* tifeln btifroit erlagb; men för confHtutorial på behaglig tiD ifan jtämplabe papperä*afgiften mara f>ätftcn mtnbre, än l)»ab för fullmakt jfabgabt ar. SDejjutom iafttageS, att för Unber»£>jficerare »ib be »ärfwabe
Ad. ansåg detta yttrande ej erfordra någon åtgärd af R. o. Ad. Utsk:s yttrande i anledn. af 4^de förslagspunk te n. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag nödgas protestera mot Utsk:s förfarande i denna punkt att vägra upptagande af ett Stånds gemensamma tanka. Jag anhåller, att principen af ogillande utaf ett sådant sätt att tolka grundlagen må utsträckas jemväl till sådana fall, då något eller flera af Stånden önska en förändring, hvilken Constit.Utsk. icke föreslagit, men hvarom dock fråga inom Ståndet, i sammanhang med memor. i ämnet från Utsk., förekommit. Jag vill endast nedlägga denna protest, utan att fullfölja den till begäran om återremiss, emedan jag förutser, att saken likväl blefve oförändrad. Hr Hjärne: Utsk. har uti sitt yttrande i denna punkt förfarit ganska försigtigt, dä det nemi. stadnat uti förklarandet, att Utsk. ansåg sig nödsakadt undandraga sig pröfningen, emedan frågorna vore nästan främmande för Utsk:s förslag. Måhända hade Utsk. bort med dem göra sig något närmare bekant. Presteoch BorgareStms anmärkntr syftade nemi. endast på 43 §, och jag tror, att det varit Utskts skyldighet att å dessa fästa afseende; och det bör åtminstone icke från R. o. Ad:s sida läggas hinder i vägen derför, att Utsk. må komma i tillfälle undanrödja det förhinder, hvilket Utsk. uppgifvit sig finna, icke i grundlagen, utan deruti, att de ifrågaställda ämnena voro nästan främmande för Utsk:s förslag, såmedelst nemi., att Utsk. får göra någon närmare bekantskap dermed. Jag yrkar således återremiss, samt att Utsk. icke må undandraga sig pröfningen af något föislag, såvida det icke finnes vara fullkomligt främmande för den af Utsk. väckta frågan. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till återremiss af den nu föredragna delen af Utskts memorial. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff:
Det återstår nu att pröfva ändamålsenligheten af det sätt, som är föreslaget, i st. f. det vi redan äga; ty ändamålsenligheten af förslaget kan icke blifva annat än relativ, oeh är det nya mycket bättre än hvad vi nu hafva, så torde sådant vara nog skäl att antaga detsamma. Man har fästat sig vid, att ledamöternes antal i det förstärkta Utsk. är för stort; men, såsom härå förut är svaradt, diet är åtminstone mindre än deras antal, som under nuvar. former skulle behandla frågan. Det är dessutom sannolikt, alt Ståndena till ett sådant Utsk. skulle invälja de ledamöter, som genom föregsde deltagande i LagUtsk:s arbeten icke äro fullkomligt främmande för det förstärkta Utsk:s åtgärder. Emedlertid finner visserligen äfven jag, att man icke utan betänksamhet kan ingå på, att i vår grundlag införa en för oss främmande form; och det skulle till och med vara tillräckligt för mig att afstyrka bifall dertill, om jag ansåg det kunna verka såsom ett prejudieat. Detta befarar jag likväl icke. Det ändamål, för hvilket man nu önskar det förstärkta Utsk. är af en sådan art, att jag tror att man svårligen skall finna något dylikt. Vore prejudicater alltid att befara, så vet jag icke hvarföre våra förstärkta Utsk. icke redan skulle gifvit anledn. till flera prejudicater af samma slag. Vi hafva likväl icke sett, att de blifvit missbrukade, och det är naturligt, att hvilken form man än antager, så beror dess större eller mindre användbarhet på omdömet hos de personer, som komma att handhafva dem. Om man trodde, att Ständerna genom införande af denna form skulle förledas att tillämpa den vid andra tillfällen, då den icke vöre lämplig, så borde man förkasta förslaget ; men jag tror, alt man hos Ständerna bör förutsätta det omdöme, alt sådant icke sker, och vi hafva dessutom ett betryggande deremot i den omständighet, att den är ett grundlagsstadgande, som icke utan Konungens sanction blir lag, I sjelfva det föreslagna stadgandet synes dessutom åtskilliga försigtighetsmått vara vidtagna, för att motverka dess möjliga vådor.
— Denna Stadsjord är således all anie i sull likhet med den wan« ligen andra Släder donerade jord/ om hwars nya taxering ingen fräga uppstått; de Städer som äga jord af den beskaffenhet akt hon är utan nägon skags statk innkhafwa och böra innehaswa henne sädan ännu; de äter som äga. en med någon skatt belastad innehaswa och böra lnnehafwa henne utan all förändring; ätminstone allt detta intill dr§ alt ändring i laglig wäg och form stedt. Om säledeS Sala Stads jord icke ägt nägon synnerlig last lör Grusdristens skull, mäst; den ock genom Grufkrlstens upphörande icke kunna winna nägon svnnerlig förmän; och sä framt den upphörande Gtuftrifken Ridd sch?ld. Prse 5 B. L 498 Den is Januarri. icke lemnar nägon förmän, mäste ock icke någon afgift för de§ ffull med stät kunna äläagas. Det är likwal alltid emot älnjutandek af förmäner som man anses ffyvdig akt utgöra algister, ifrån hwilken allmänt godkända sanning jag wägar göra mig förwiösad alt Tit icke i anseende till Sala jord stola wilja göra ett undantag. Dä det twärlom skulle hända alt genom Grufdriftens upphörande Staden kommer att lida en förlust, männe dek ej kunde anses med räktwlfa eller ätminstone med billighet öswerenöstämmande att derföre lemnades ersättning? Om t. ex. hwar och en jord ägare af hel Lott ägt 20 R.dr ärlig utdelning as Silfwertillwerkningens winst, ehuru uppkommen genom Statens uppoffringar för Silfwer, lillwerkningen: om samma Jordägare, i hopp eller witzhet om fortsättandet af Statens försäkringar, köpt eller annars lagligen förwärst Jorden, genom Gruf - driftens upphörande, räkar i mistning af nämnde inkomst, skulle det kunna anses öfwerensstämmande med eller stridande emot rätlwisa, jag sätter icke billigheten i fräga, att lemna nägon ersättning.
Utskottet finner icke eller nu någon sådan böra äga rum. 10:0 Utskottets Förslag i denna Punct, att till aflöningar och omkostnader vid Tullverket uppföra en summa af 45o,ooo R:dr; i stället för den vid sista Riksdag i samma ändamål antagne af 388,388: 16. har föranledt anmärkningar inom H. T\. o. dels af Hr Grefve Gyllenborg, Joli. Henning, och dels af Hr ///'erta, Guslaf, af innehåll: att Utskottet upptagit denna Förslagssumma betydligen högre, än 1823 års Statsreglering samt K. M:t dem beräknat, utan att framställa grunderne derföre, eller att meddela en utveckling af förhållanderne, som dertill gifvit anledning, samt att, om man i allmänhet icke borde lemna större tillgångar till disposition för obestämda utgifter, emedan lättare tillgång stundom öppnade anledningar till behof, sora i annat fall uteblefvo; så hade ock Utskottet i förenämnde afseende icke bordt lemna så stort utrymme åt de förre: att Utskottet borde uppgifva, huru det kunde vara möjligt, att TullStatens löner uppgått till ett vida högre belopp än K. M:t sjelf begärt och uppgifvit; hvarjemte icke bordt undfalla Utskottet dess bestämda skyldighet, att hosConstitutionsUtskottet anmärka, när det funne Staterne 36 Stats-Utskottets öfverskridne, hvilket ju, enligt Utskottets egen redovisning, skedt,utan att anledningarne omtalats. Och har hos Heclerv. BondeStåndet Anders Danielsson från Elfsborgs Län, med hvilken Casper Wijkman från Upsala Län och Hans Jansson från Elfsborgs Län sig förenat, gjort erinran af hufvudsakligen lika beskaffenhet, med tillägg: att anslagssumman, till bestridande af utgifterne för Tullverket ej borde få beräknas högre än till de R.'dr K. M:t be gärt, under det uttryckliga vilkor, att LöningsStaterne för TullStatens Tjenstemän, utan undantag måtte efter af R.
Sluteligen är ock atifördt, att, då i 13 §. af detta Capitel är stadgadt, att, sedan arfvingar sig urarfva gjort, eller efterlefvande maka sin egendom eller giftorätt afträdt, Korgenärerne skola kallas alt höras, och om den afträdda egendomens förvaltning besörja, så ock offentelig stämning utfärdas, samt med målet vidareförfaras, som i Lagförslaget om annan Concours stadgadt vore, så skulle af denna sistnämnde mening Enka eller Sterbhusdelägare kunna hemta grund, att, med stöd af förordnandet i 4 Cap. g §., yrka den rättighet till underhåll, som i berörde §. förunnas Gäldenären för sig, hustru och oförsörjda barn; hvarföre det förments, att, såsom ett undantag från denna generela föreskrift, borde i förevavarande §. utmärkas, det omförmälte rättighet icke ager rum i de mål, som angå Sterbhusdelägares sökte befrielse från afliden persons gäld. Vid betraktande af denna anmärkning har hos Utskottet kommit i öfvervägande, att, om den nyss omförmälte omständighet skulle här undantagas från den till Lagen om förfarandet med andre Concoursmål gifna hänvisning, så vore visserligen flera dylika undantag att anmärka; till exempel, att efterlefvande maka eller urarfvasökande Sterbhusdelägare ej stå i samma skyldighet, sorn Gäldenär, att från Concoursens början hålla sig inom huset, med mera af dylik beskaffenhet; men, då Utskottet trott att denna Lag-Utskottets Betänkaridert. 613 1 likasom hvarje annan hänvisning, icke bör sträckas till hvar enda bokstaf i den Lag, hvarpå hänvisningen är ställd, utan endast till allt hvad som ar lätnpligt i det fall, för hvilket den är gifven, och att således detta bör af hvarje upplyst Domare inses och urskiljas; så har ock Utskottet ansett sig icke kunna lemna afseende af omförmälte anmärkning. Sedan Utskottet således genomgått, upptagit och besvarat alla de särskildta anmärkningar, hvilka emot de första 8 Capitlen af Lagförslaget blifvit gjorde, samt emot sista eller tj
Men då tvänne Stånd, hvilka under denna riksdag nyligen uppburit de liberala medlemmarnes loford för deras välförhållande i andra fall, nu likväl instämt i samma tänkesätt, som Utsk:n yttrat; så förmodar jag, att hvad man här sagt otn det barbariska uti della betänk., om fanatism, m. m., icke är så ilia ment emot oss Svenskar, utan alt det allena innebär en negativ kärleksförklaring för Judarna. Men det har gått med denna förklaring, såsom med andra dylika, att när man alltför mycket upphöjer det dyrkade föremålet, så kan det icke aflöpa utan på andra menniskors bekostnad. Detta lärer jag och Hr Lagergren få trösta oss med, under det jag tillägger, alt jag lika litet med mina tänkesätt som med mina ord deltagit uti kärleksförklaringen. Hvad lagligheten af regeringsåtgärden beträffar, hvilken äfven blifvit af en talare omförmäld, så anser jag otillständigt att man derom yttrar sig på detta rum, sedan saken är underställd domstols pröfning. Men Utsk:ns åsigt biträder jag såsom riktig. Jag vill dock icke trötta R. o. Ad. med upprepande af skälen dertill, emedan saken redan är genom 3:ne Stånds beslut afgjord. Det vill jag blott hafva sagt, att ett folk, som lifligt och djupt känner värdet af sin nationalitet, ej kan vara likgiltigt för främlingars inympning på sin gamla stam. Jag tror, att den förändring, som iS33 skedde af förut gällande författningar angtde Judarna, beklagligen var ett misstag. Jag önskar att det måtte rättas, och följaktligen att detta betänk, måtte vinna framgång, om än R. o. Ad. icke bifaller det. Jag är ock nöjd att genom de tre öfriga Ståndens gällande beslut slippa att i denna fråga tvista med åtskilliga ledamöter, för hvilkas tänkesätt jag för öfrigt har så mycken aktning, och hvilkas fosterlandskärlek jag icke betvifla!’, ehuru mycket deras mening i denna fråga afviker från min. Frih. Den 24 April f. m. 345 Frih. von Kraemer, Robert:
StatsBancosamt 'Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens ic. lee allenast den al sistlidne Augusti under N:o '434 afgifne, och den 25 i samma månad e. rn på bordet lagde, Betänkande, rörande Allmänna Magazinslnrättningen; utan ock den 10 dennes under N:o 545 roeddeldte, samt den 20 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Grefve af Ugglas , Gicjiaf: Då Utskottens första Betänkande innehåller flere punkter af olika syftningar, underställer jag, om det ej för mera lätthet skull, må punktvis föredragas. Herr Grefven och LandtMarJkalken herrn ställde, om icke, enär UtBkottens första Betänkande innefattade flere särskildte punkter, hvaraf endast någre, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, uti Utskottens senare Utlåtande förekommo, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, alt hvarje punkt uti första Betänkandet finge särskilt för sig företagas och pröfvas. Bifölls. Ben 24 Octoier J. m. *65 1 Punkten: Angående upphörandet af Allmänna Maga zins-Jnr åttilia gens befattning med Kronans ordinarie Spannmåls-intrader, och derus användande' får Arméens samt Flottornes och St ater nes behof. Friherre Rudbeck, Alexander, anförds skrifteligen: (Se Bilagan N:o 1), Herr Munck af Rofenjkjöld, Eberhard: Innan jag särskilt yttrar mig öfver i:sta punkten, anhåller jäg få anföra något öfver det hela. För att kunna undgå att blifva missförstådd, får jag anmärka , att jag väl känner de sattser af fria handels-systemer , som i vår tid blifvit rådande, och är öfvertygad om riktigheten af dessa principer.
Herr Prosten Wikblad, som yrkat, att» 1815 års författning i detta afseende måtta bibehållas. 3:0 Att vidkommande7 Momentet, om brännvinsskattens upphörande, samt 8 Momentet om nedsättning i brännvins-bevillningen, Ståndet ansett sig icke för närvarande deröfver kunna fatta något beslut, utan till Bevillmngs-Utskottet remitterat, hvad Ekonomiutskottet härutinnan framställt. 4:o Att emot i«f:de Momentet, rörande o* inskränkt rättighet för Näringsidkare och Gästgifvare, att när som heldst sälja brännvin, Herrar Doctorerne Stenhammar och Thyselius ansett det ganska betänkligt til - Besv. och Ekan. Utsk. Betänkandcn. 969 täta Gästgifvars brännvinsminutering vid andra tillfällen, än då de besörja skjutsen. Häruti har Herr Doctorn Hultin instämt. 5:0 Att hvad för öfrigt vidkom den väckta motionen, rörande upphäfvande af Kongl, Öfverståthållare Ämbetets Kungörelse, dea 4-‘de Juli 1817, Ståndet bifallit Utskottet» sednare alternativ. Hos Väll o fl. EorgareStändet. Uti ProtocollsUtdrag af den 28 sist* lidne Juni, innehållande följande anmärkningar, nämligen: Emot Första Momentet'. aE Herr Cederborg, som åberopar, för att å nyo komma under pröfning, hvad hans motion innehåller, nemligen att, utan inskränkning af brännvinstillverknings rätten efter personalen, densamma jemväl må tillåtas för ali till städerna lydande, äfven donerado jord. I annat fall anser Herr Cederborg det vara bättre, att i detta afseende bibehålla den nu gällande författningen oförändrad, och det desto heldre, som flera städer, enligt derom träffade öfverenskommelser, genom denna brännvinstillverknings rätt, påräkna bidrag till sina fattigförsörjningsanstalter. För öfrigt anser Herr Cederborg nödvändigt, att Utskottet meddelar Utlåtande, huru vida brännvinsbrännin* 57© Besy. och Ekon. Utsk.
IVIaj:t oek bronan, 8ökanden i underdänigket kram8tällt de vilkor, kvarpä kan 8kulle an86 8ig i 8tänd inga, dere8t Kongl. Naj:t kunne en 8ädan nedläggning lämplig oek med 8taten8 kördel korenlig; uti kvilket ärende Kriga-, Kammaroek llerga-Lollegierne, till fullgörande ak Kongl. lV1aj:ta derom, medelat l^ädig remi88, meddelade kekallning, under den 1:ata IVlars innevarande är inkommit med gemenaamt underdånigt utlätande, ätköljdt ak l?rolocollet ökver den ko8 Lollegierne i detta mål körekallna omrö8tning; kvarekter 8ökanden, 80m ak deaaa kandlingar erkällit del, uti en 8edermera inlemnad 8krikt, med i vi88a delar jemkade oek till Oollegiernea äaigt kukvud8akligen lämpade vilkor oek körkekall, 8itt underdåniga erkjudande om factorieta nedläggning körn/at. Kkter tagen kännedom ak kandlingarne, yttrade föredragande 8tat5- kädet i underdänigket följande: "I»»3n jag ingär i granskning ak de erkjudne vilkoret antagligliet, »nssr jag miz kora till Kongl. Naj:ts Mdiga uppmärksamket kramställa de skäl, livilka, enligt mill ölvert^gelse tala kur nedläggandet ak Norrtelje Oevärs-Daetori.
Vid upprättandet af dödslistorna och bestämmandet af ordningen, i hvilken dödsdomarne skola gå i verkställighet, skall ingalunda den ifrågavarande indi’ videns personliga uselhet (zlodjejstwo), heller icke ens hatet, som han genom sitt handlingssätt inom samhället eller hos folkmassorna framkallat, vara bestämmande. Detta hans handlingssätt och detta hat kunna nämligen äfven medföra nytta, när de befordra och påskynda utbrottet af ett allmänt uppror. Endast fördelens storlek, som genom hans död kan ernås för revolutionens sak, eger att dervid vara afgörande. Sålunda sjtola framför allt sådana personer un-danrödjas, hvilka stå organisationen hindrande i vägen, såväl som de, hvilkas plötsliga våldsamma död är egnad att injaga skräck hos regeringen och jatt skaka hennes makt genom att beröfva henne hennes dugligaste och kraftfullaste organer. ' Andra kategorien består af sådana personer, som endast någon tid få behålla lifvet, på det att de genom sin bestialitet må stegra folkets missnöje och genom sitt tyranni ständigt starkare och starkare upphetsa detsamma emot den bestående statens och samhällets ordning. Till tredje kategorien höra de talrika högt uppsatta personer, hvilka hvarken utmärka sig genom något synnerligt förstånd eller genom energi, men hvilka till följd af sin ställning befinna sig i besittning af makt och stor förmögenhet, af framstående bekantskaper och inflytande. Desamma måste på allt upptänkligt sätt exploiteras, omgifvas med nät och vilseledas och sedermera, när man kommit till kunskap om deras ofta smutsiga hemligheter, göras till vårt samfunds slafvar och på detta sätt lemna en outtömlig skatt t kammare och hjelpkälla för diverse revolutionära företag. Fjerde kategorien omfattar äregiriga statsmän och liberala af olika nyanser. Med dessa kan, under sken att man blindt följer dem, konspireras efter deras program. Under tiden innästle man sig emellertid hos dem, bemäk-tige sig deras hemligheter, kompromettere dem till ytterlighetens gränser, så att ett återvändande icke mera blir dem möjligt och arbete sedan med deras händer på statens störtande. Till femte kategorien räknas: doktrinära, revolutionära konspiratörer, alla tomma fraströskare i samhället och påpapperet.
Men ingenting, som sådant befrämjar, finnes i våra lagar — endast hinder deremot. Advokaternes fruktade inblandning i politiken är utan tvifvel vådligt under allmänna val. Men det är från detta valsystem, som vådorna uppkomma; och de försvinna ingalunda med advokaterna, 0111 ock desse kunde alldeles försvinna. Den skada, de kunna göra genom allmänna valen, uteblifver icke derigenom, att advokaternes plats upptages af andra kandidater, som lika ifrigt söka att vinna och till sin fördel begagna det enfaldiga folkets förtroende; och sådana lära aldrig komma att saknas, när Tält för deras verksamhet erbjuder sig. Men ämnets närmare utredning måste uppskjutas för denna gången. Jag öfvergår till fortsättning af de kritiska försöken. De af mig redan förut i förbigående anmärkta täta omröstningarna i Konungens Högsta Domstol hafva en betydelse, som ej kunnat undgå sakkunnigas uppmärksamhet. Om det är sannt, att kritiken skadar förtroendet till lagskipningen; så bör lagskipningen vakta sig att gifva kritiken vapen i händerna genom sina egna stridigheter. Man må icke begära, att en dom, som ogillas af en eller liera bland domstolens egna ledamöter, skall utom domstolen anses alldeles tillförlitlig. Det är icke illa, att skiljaktiga meningar uppstå öfver de rättsfrågor, som skola slitas. Genom de olika meningarna skola, så vidt ske kan, alla betänkligheter, alla svårigheter komma i åtanka; och häri ligger en bland de vigtigaste fördelarna af ledamöternes flertal i domstolar. Men denna fördel försvinner, om icke genom meningarnes diskuterande någon ny upplysning ur dem utvicklar sig; ty härförutan är blotta flertalet af röster någon gång ej annat, än en slump, som i rättsfrågan ingenting bevisar. Sker åter en sådan diskussion, hvarigenom en hvar bland ledamöterna bringas att göra sig reda för grunderna till sin tanka; så bör i de flesta fall hända, att oväldige och tänkande män blifva ense i sådana frågor, som dem om rätta förståndet af ett lagstadgande, om en bevisnings fullständighet eller 0111 en handlings verkliga beskaffenhet; och andra äro ju icke föremålen för rättstvister.
Fröken E. har, utöfver hvad vi redan nämnt, jämväl på mångfaldigt annat sätt verkat i det allmännas tjänst, och de fattiga och vanlottade hafva i henne städse räknat en varm vän och hjälparmna. Sålunda har fröken E. under en lång följd af år på ett utmärkt sätt skött sekreterarebefattningen inom Helsingfors fruntimmersförening; vid särskilda välgörenhetstillställningar och andra för det allmänna bästa anordnade festiviteter, senast till förmån för de blinda i fjol, har hon lämnat sin benägna medverkan och därigenom i ej ringa mån bidragit till företagens fromma. Äfven djurskyddsarbetet räknar i henne en varm väninna. Sitt förnämsta inlägg till kvinnosakens fromma har hon de senaste åren gjort såsom medlem inom den senare än Finsk Kvinnoförening tillkomna » Unionen, kvinnosaksförbuad i Finland », samt genom spirituella, ofta bitande uppsatser i dagspressen. Bland frågor, hvilka hon på senaste tiden särskildt behandlat, är den om den legaliserade prostitutionen, om vigselformuläret m. fl. Såsom skriftställarinna intager fröken E. en framstående plats inom vår litteratur; särskildt genom sina spirituella skildringar från sina många och långa resor både i Europa, Asien och Afrika har hon förskaffat sig ett uppburet namn. Den röda tråden i fröken E:s författareverksamhet är och förblir förbättrandet af kvinnans ställning i samhället. Vi uppräkna här några af hennes arbeten: Sagor och minnen (med förord af Z. Topelius) (1863), Julklapp för barn (1865), Familjen Värnsköld (1866), Gråsparfven, nytt och gammalt på vers och prosa (1868), Dagmar, enhvardag$historia {\ %70), Tiden går och vi med den (1878), Hvardagslifoets skuggor och dagrar, de omnämnda reseskildringarna m. m. samt nu senast Höstskörd, reseminnen och novelletter, hvaraf inkomsten tillföll den storartade penningeinsamling, föreningen » De blindas vänner » härstädes anordnat.
I detta fall finnes alls i n g e n o l i k h e t mellan en små- och en folkskolelärarinnas arbete. Barnantal lika, " lektionstid lika, hemarbete lika! Men då en folkskolelärarinna betalas med 100 kr. pr månad, erhåller en småskolelä- rarinna endast en tillökning af 8 kr., således 57 kr. eller knappast 25 öre i timmen. Finnes någon rimlig proportion härutinnan? En småskolelärarinna måste således för att s j ä l f kunna försörja sig söka sig extra inkomster. Och just detta jäktande efter privatläsning etc. har af den öfriga lärarepersonalen framställts såsom ett kraftigt skäl till löneförhöjning. Således hänvisas småskolelärarinnorna till det, som af den öfriga lärarekåren anses förkastligt samt hämmande för skolarbetet! Hvad beträffar förslag till missförhållandenas afhjälpande, så finnes endast e t t: tillräcklig löneförhöjning. Vi skulle kunna framdraga fakta, huru en ung kvinna nyligen — vi tveka ej a t t säga till följd af öfveransträngande n ö d t v u n - g e n privatläsning — brutits i förtid. Och så kan ingenting sparas undan under de » goda åren ». Taflan är mörk, men sann. Det vore önskligt, om kvinnornas förnämste målsman i vårt land, Ellen Key, ville i Idun låna sin penna åt » de smås » talan, eller att någon ville uttala sina tankar om en minimilön, en lön, som kunde föda sin innehafvare utan försakelse af det nödvändigaste, då denna år efter år plikttroget uppfyller ett mödosamt och ansvarsfullt arbete. X. ERIK XIV I DIKTEN. ANTECKNINGAR AF GEORG NORDENSVAN. RIK XIV, » sade en målare, som hette I J Figge, » Erik XIV var en snobbig kung — siden och mårdpälsar, båtfärder i månsken, rödt skägg som jag. » Allt detta till skillnad från Gustaf Adolf, som var » inte alls. pittoresk, bara kyller och grått — och tjock och fet och religiös ... » Nå, det där får stå för Figges räkning.