Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt Protocollet öfver KrigsÄrenden för den 20 Martii 1821, afstyrkte föredraganden och StatsRådet en då projecterad förändring i längdmåttet för recriiter vid indeldta kavalleriet och tillstyrkte ej annat an avertissement till vederbörande Inspecteurer, Brigad-Chef och Landshöfdingar, om Kongl. Maj;ts Nådiga önskan, att Rusthållarne, vid framdeles infallande reinon - Constitutions-Utskottets betänkanden, 141 teringar, ailemnade karlar af minst fem fots åtta tums längd, ehuru de mönstrande ej egde cassera Recriiter , som innehade, väl icke detta, men dock det i Författningarna bestämda längdmått. Då sålunda de rustande ej betungats med någon ny skyldighet, men på deras fria val berott, att efterkomma Konungens Nådiga önskan eller ej, finnér Utskottet den 5:te anmärkningspuncten böra förfalla. För ett rätt bedömmande af 6.te punctens föremål torde den upplysning göra tillfyllest, att StatsSecreteraren och StatsRådet den 8 Maji 1821, då beslut fattades om Extra Rothållares hörande öfver prestationen af Mönstergill Häst i Stället för munderad karl, tillstyrkt, på andragna skäl, att denna fråga måtte få hvila intill nästföljande Riksdag, samt att deras tillstyrkan, den 27 April 1822, af de från vissa Län erbjudna, å ömse sidor förmånliga villkors antagande, endast lemnats åt en partiel förfogning, hvarmed vederbörande redan förklarat sig nöjde. Föredragandens af KrigsÄrendena , i 7 puncten anmärkta åtgärd med handbrefs expedierande till RegementsChefer , angående mindre bemedlade Ynglingars uteslutande från förslag till lägsta Olficersgra - 142 Constitutions-ZJtskottets betänkanden. den, har Utskottet ansett vara af egenskap att böra, med tillämpning af 107 J-. RegeringsFormen, gifvas, i slutliga betänkandet, Riksens Ständer tillkänna.
Betänkande rörande upphörande af KrigsAcademien m. m. P. 262. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets svar på anmärkningar vid Betänkandet, angående användande af den till Städerne donerade jord. P. 263. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, angående inrättande af Portofranco på Gottland. P. 203. — om remiss af anmärkningar vid LagUtskottets Betänkande rörande förändringar uti BrottmålsLagstiftningen. P. 435. —- om StatsUtskottets utlåtande rörande ändring i förvaltningen af Strömsholms och Kungsöhrs Kungsgårdar. P. 436. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande rörande grunderne för inrättande af Rikets försvarsstyrka. P. 436. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets sednare Betänkande angående upphörande af de Sjö- och StapelStäderne beviljade afgifter för fartyg, som besöka Köpingar och Landthamnar, samt 405 der intaga laster. P. 436. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets svar på anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i frågan om modification af Författningarne, angående meddelandet af pass åt utländske män, som i Riket söka inträde. P. 436. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande, angående näringsfriheten. P. 437* — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande i afseende på tillvägabringande af en öfvergång af de mera bildade Folkclasserne till de productiva.
Sköterskorna med sitt ansträngande och tålamodspröfvande arbete tyckas trifvas väl och åtskilliga af dem räkna öfver ett tjugutal år i tjänsten. Stor enighet tyckes råda inom hela den vidtomfattande anstalten och » hvar och en göre sin plikt » är regeln som genomgår det hela. ADELAIDE NAUCKHOFF. » UTOPIER ». FRÅGA » M AF OCKSÅ HELMY EN » LÄKARRINDERS. Allt var tyst, endast solstrålarna dansade lekande in mellan palmens gröna blad, hoppade öfver de höga bokhyllorna och stannade till sist dröjande kvar i portiérens mjuka veck Doktor Erik B o y satt lutad mot skrifbordet, mekaniskt sysslade han med pappersknifven, skar på måfå upp sida efter sida i den sist anlända medicinska tidskriften, ögnade här och där på öfverskrifterna, men kunde ej fästa uppmärksamheten vid något bestämdt. Litet emellan riktades hans ögon mot den lilla pendylen, som lät höra sitt klara och jämna — 3 — pickande. För öfrigt tystnad, tystnad öfverallt Med en suck lutade sig doktorn tillbaka i skrifstolen och lät blickarna hvila vid de ljusa vårskyar, som drogo förbi hans fönster. Gud ske lof att han bodde vid en så bred gata, att han kunde se himlen och känna solljuset strömma in öfver sig, det yar då ändå en tröst. Men huru länge skulle han månne kunna behålla den här våningen, o m det skulle fortgå på detta sätt? Doktorn rynkade bistert ögonbrynen. Och hur skulle han för öfrigt kunna existera alls i hufvudstaden, underhålla familj, aflöna personal, motse alla andra oberäkneliga utgifter med en inkomst, som snart sagdt kunde betecknas med plus minus noll, och hade ej Annies lilla kapital funnits så För hundrade gången grubblade doktor B o y ånyo öfver detta gnagande problem: hur i all världen kunde det komma sig, att just han skulle sitta här och vänta förgäfves dag efter dag, månad efter månad, på dessa nyckfulla, efterlängtade och dock alltid osynliga patienter?
Den 12 Augusti 1812 393 Flera Ledamöter instämde i dessa tankar, och önskade att, utan tillökning i Stats Rådets antal, en Minister för Krigs Ärenderne måtte tillsättas med samma ansvarighet och förbindelser som en Stats Secreterare; men att bestämmandet om förvaltningen af dylika Ärenden vidare öfverlemnades till Kongl. Maj :ts godtfinnande. 1 I anledning häraf gjorde Herr Grefven och Ordföranden följande framställning: Bifaller Constitutions-Utskottet, att i stället för Stats Seereteraren för Krigs Ärender, hvilken kommer att försvinna, inrättas en föredragande Krigs Minister med rösträttighet och ansvar, samt att Krigs Departementets organisation för öfrigt må af Kongl. Maj :t, efter Dess höga godtfinnande, bestämmas? Svarades allmänt Ja. Då Herr Grefven och Ordföranden vidare frågade om Utskottets tankar angående antagandet af en Sjö Minister, yttrade sig Herr Öfver Intendenten Edelcrantz (införes N :o 4)2 Sedan jag hört flera värda ledamöter yttra sig att de sakna tilräckelig kännedom af detta ämne, med hvilken bekännelse äfven jag, för min del, instämmer: då vi påminna oss att Konungen som framställt Propositionen, större delen af sin lifstid, under förvaltandet af Stor Amirals Embetet och under det Han med ära anfört Rikets Sjömagt emot fädernes landets fiender, förvärfvat Sig erfarenhet i dessa ärenden: hemställer jag till Högloft. Utskottet om då vi tillika förut hörts medgifva att bestämmandet af inre administrationens former ej äro den allmänna regeringsformens föremål, det kan vara oss tillständigt att här ingå i pröfning, än mer att afstyrka tilsättandet af en Sjö Minister. Jag vågar således föreslå att antingen detta Minster Embete bifalles, eller Riksens Ständer må åt Konungen öfverlåta att derom förordna såsom Honom bäst synes. Herr Tingstadius,3 Herr Friherre Adlerberg, och Herr Lagman Sandberg förenade sig med Herr Öfver Intendenten Edelcrantz; men Utskottets pluralitet förklarade sig ej kunna tillstyrka några 1
Gunstlingen skiftade färg vid genomläsningen af skrifvelsen och kastade kring sig harmsna och mönstrande blickar. Men då han i alla de närvarandes läste endast nyfikenhet, och konungen ensam smålog skalkaktigt, begrep Armfelt genast hvem han hade att tacka för putset. Han sväljde sin förtrytelse, tvang sig till ett högljudt löje, prisade det snillrika i uppfinning och utförande, och lemnade brefvet till sin granne, hvarefter det cirkulerade, under oafbrutna loford, från hand till hand, mellan alla karlarne i hofkretsen. Skämtet var bittert; men också tålte Gustaf sjelf skämt när det ikläddes en passande form, eller när det kom från en smekunge i hans förtroliga krets med dem. Knappt hade han fått veta, att den från Ryssland hemkomne svenske ministern baron Nolcken var en het spelare, som aldrig fördrog att någon såg i hans kort, än Gustaf fick det infallet att sätta Nolckens tålamod på prof. Under det man spelade kort i en hofcirkel, ställde konungen sig, liksom af en händelse, bakom Nolckens stol, men befallte honom sitta stilla och förböd att afbryta spelet. Det fortsattes således, och Gustaf icke blott lutade sig fram öfver Nolckens kort, utan yttrade sig om hvarje utspel. Nolcken blef mer och mer otålig, svettades, fick otur, blef tankspridd, spelade illa och tappade. Han hoppades förgäfves, det konungen skulle tröttna att uppehålla sig vid detta spelbord. Omsider, då Nolcken af ren förtrytelse spelade en uppenbar bock, hvilken Gustaf skrattande anmärkte, blef den förre ej längre mästare öfver sitt sinne, utan reste sig hastigt från stolen och yttrade med den största häftighet till konungen: «Ers Maj:t är, ta mig tusan djeflar, ej gjord, att stå bakom stolar!« Nu först hade denne sitt spel vunnet, svängde sig på klacken, klappade händerna och skrattade.
C a P. Detta Capitel varder sålunda ändradt: 1. §. Hvar som ånyo drager den sak för rätta, deri dom eller utslag förr är, som vunnit laga kraft; eller tadlar sådan dom för Rätten, eller Utom: bote för Under-Rätts dom tio daler; för Hof - Rätts dom etthundrade daler. Ar det Konungens: plikte med femhundrade daler. 2. §. Qväljes Under-Rätts dom; döme deröfver förste domstol, i den ort, der brutit är. Qväljes Hof-Rätts eller Konungens dom; det skall i Hof-Rätten dömas. X X I x. C A P. 1 och 2 §§. af detta Cap. skola haf va följande lydelse: '• §• Lag-Utskottets Bet. Djerfves någor missbruka rättegång, och emot klara skäl och bättre vett, af arghet, drager någon för Rätta; bote i UnderRätt ifrån tio till tjugu daler, de fattiges ensak: och gällde dertill rättegångskostnad, hinder och skada. 2. §. ' , Häfver någor tappat i Under-Rätt, och Hof-Rätten gillar i allt Under-Rättens utslag, bote han ifrån trettio till hundrade daler. 1 dessa fall plikte fullmägtig, sorn i i5 Cap. 14 §- sagdt är. Orkar den brottslige ej böta; plikte med fängelse, som i 10 Cap. L tsuknings-Ba/ken stadgadt är. X X X. C A p. 5. §. Denna §. är sålunda ändrad: Den, som tappat i Hof-Rätt, då saken der, såsom i första Domstol , dömd är; gifve ut det han är skyldig känd, allt sorn i 26' Cap. sagdt är. Den, som vunnit i Under-Rätt, eller hos Konungens Befallningshafvande, men tappat i Hof-Rätt: vare fri för doms och utslags fullbordan, och ställe der full borgen före. Huru det lyftas må, som utgifvas skall, urskils i 26 Cap. 7 §. UTSÖKNING S - BALKEN. III. Cap, 5. i. Denna §. skall hafva följande lydelse:
(För sig.) Sa’ jag Blodarm! SIGRID. Hur mår du, Daniel? DANIEL HJORT. Tackar, ganska bra, Om blott jag undantar en ryslig dröm I går på aftonqvisten. SIGRID. Tälj den då! Du drömde kanske, att du såg ett altar, Dit tyst en flicka kom och lade ner Ett offer, och det offret det var hjertat. Oroligt var det, ville icke hållas På altaret, men himlens englar kommo Och vaggade det in i sömn till slut Och sade se’n till dig, som stod der när: Väck ej det hjertat upp med dina suckar, Låt det ha frid och ljus. DANIEL HJORT. En vacker dröm! Men nej, jag drömmer ej så vackra drömmar, Jag drömde, att jag såg en blodig stupstock Men det förstår ni ej och det kan vara Det bästa, om det ej det sämsta vore, Att ni en gång dock måste det förstå. SIGRID. Förvirradt talar du. DANIEL HJORT. Förvirring är Ju tidens lösen och förvirring är Den enda lösningen på lifvets gåta. SIGRID. O, nej! försoning, frid. DANIEL HJORT. Det är en gåta, Att fast man vet, hur man skall lösa gåtan, Så vill man hellre den allt mer förvirra. Se det är knuten. Fjerde Scenen. De Förra. JOHAN FLEMING. SIGRID. Johan! JOHAN FLEMING. Du, min Sigrid! Här midt bland storm och död? Gå in i slottet! SIGRID. Så herrlig morgon genom fönstret sken, Så fridfull vågen log, så tyst stod skogen, Att ut jag lockades. DANIEL HJORT(för sig). Det är lockfogeln, Som skall mig narra i sitt nät. Få se, Om ej de sätta gillret ut tillsamman. SIGRID(fortsättande sakta till Johan Fleming). Då såg jag här Den stackars Daniel Hjort. Du känner allt; Gör honom till din vän, var god mot honom, Lär honom glömma DANIEL HJORT(som lyssnat). Sa’ jag inte det? Det här blir bra. Olycklig kärlek så Den stackars Daniel Hjort förvirrat har; Och är han inom eller utom muren
Just med afs:de å hvad Hr Carleson yttrat, hemställer jag om det kan vara politiskt klokt att genom bifall till LagUtsk:ts Betänk, fast läsa denna fråga, då det är otvifvelaktig!, att bördsriitten i sitt nnrvide skick föranleder många missbruk, och då man genom antagande af Gr. Sparres förslag utesluter alla fjermare anförvandter, samt dymedelst koncentrerar och förstärker denna institution, hvars grund jag anser högst aktningsvärd. — Hr Dalman har visserligen sagt, att den person, som i närv:de tid begagnar sig af bördsriitten, icke skulle kunna åtnjuta allmän aktning; men så är väl icke förhållandet; den som, i redlig afsigt att väl utöfva en husbondes pligter, bördar sina fäders jord, måtte väl icke derigenom hafva förverkat sina medborgares ktning och iörtroende. Jag anhåller om bifall till Gr. Sparres örslag. Hr Dalman: I anledn. af deri siste talarens yttrande får jag påminna, att det var under den förutsättning att, bördsrätteu begagnades icke till följe af kärleken till fädernes jord, utål af egennyttiga beräkningar, som jag sade att ett sådant begagnande vore föga aktningsvärdt. Med anledn. af Hr Carlesons yttrande vill jag erinra honom att 11. o. Ad. är på detta rum representant för Svenska Folket och icke för Svenska Adeln, och hvad opinion inom den sednare möjligen kan vara rådande, bör således icke hafva inflytande på St:ts beslut. Inom landet äro åsigterna temligen odelade derom, att bördsrättens fördelar försvunnit, och att eudast olägenheterna qvarstå. Det är derföre, enl. min tanka, en pligt för K. o. Ad., såsom utgörande en del af Svenska Folkets representation, att bidraga till undanrödjande af dessa olägenheter. Jag yrkar således fortfarande återremiss och tror att, om denna mening blir segrande, ingen lärer kunna misstaga sig om hvad som ar K. o. Ad:s tanka i frågan. Hr Carleson:
IZOZ föröfrigt stadgar om Afrad!-, och Krono - tionde Spannemstlens forstlande och lösande, sani t den danni utsatte termin innom hwitfelt Räntc-tagare och Rante-gilware borde tillkännagifwa om de wilja emottaga eller lanina Nan! e-Spannemalen eller ej, hwilken termin Utskottet ansett ej aga nägot offiljaktigt sammanhang med tiden för Markegstngs-sättningen; syntes i >Ven^nA ' tanka sstvant icke allenast innefatta en werk, lig motsägelse, utan ock kunna medföra för Rante»gifware olägenhet och stada. I grund af iZoz strs stberopade Förordning bor, da tionde eller afrad in natura fordras eller tiondeoch ränte, gifware »stunda den samma pä detta satt lefwercra, därom tillsagas wid Thoma-dag, w!d den päföljd, i händelsehwarken ä Tionde-eller Nänte-tagarcs, ej ellerst Tiondeetter Ränte-gifwares sida, någon tillsägelse dst Aer/ att lösen efter Markegstngen med den stadgade forlönen stall af den sednare utgifwas Dä nu esterg Utstottets Project, MtAkcgstngs-sattningarne först inträffa den 5 Januarii, men däremot tillsägelsen om lefwereringen in natura eller lösen efter Markeg-ingen, mäste werkstallas wid Thomä-tid den 21 Dcceniber och således femton dagar före sjelfwa Markegstngs-sättningen, trodde '.Ve?zi,iK följden deraf blifwa att bäde räntc-gifware och rante-tagare komma att sakna all grund och norme för sitt förhstllande wid nämnde tillfälle, och mäste ! okunnighet om bestaffenheten af den blifwande Markegstngen lala ankomma pst en stump om de uti sitt handlingssätt lyckas eller cj, enar de därwid omöjligen kunna rådfråga sin »egen förmon.
Vid hon nu vaknade, sporde hon sin tärna åt: »höres’ du min tärna, har du stekt pojken ännu? Då svarade dockan som stod vid tröskeln: ’ja, jag håller just på att elda ugnen.’ Käringen vände sig derefter om, och somnade, och sof ännu ett dygn. Vid hon nu vaknade, sporde hon åter: »höres’ du min tärna, har du stekt pojken ännu? Då svarade dockan som stod vid spiseln: ’jag håller just på att sätta in honom.’ Trollet vände sig derefter om, somnade tungt, och sof ännu ett dygn. Vid hon så vaknade, ropade hon å nyo: »höres’ du min tärna, är pojken stekter ännu? Dockan som stod vid sängen svarade: ’ja, jag håller just på att taga ut honom.’ Då steg trollqvinnan upp, och gick till tärnans kammare; men vid hon kom derin, såg hon ingen, utom de tre kluta-dockorna som stirrade emot henne. Käringen kunde nu väl veta huru det var tillgånget, och blef öfvermåttan vred. Hon ropade derföre sina karlar, och bjöd dem genast draga ut och leta efter flyktingarne. Bäst det nu var, fingo konunga-sonen och hans käresta höra ett starkt sus och dön i luften. Då sade tärnan: »hör du huru det susar? Nu har mor skickat alla sina karlar efter oss.» Hon skop derefter prinsen till en törn-buske, och sig sjelf till en ros som stod i busken. Men karlarne fäste ingen akt vid busken och blomman, utan drogo förbi i fullt flygande. När de så kommo tillbaka, sporde käringen: »nå, hafven J sett någonting?» Männen genmälte: ’vi sågo ingenting, förutom en liten törn-buske med en ros uti, som stod vid vägen.’ Då blef troll-qvinnan illa till mods, och sade: »just dem skullen J hafva tagit. Nu får jag väl lof att sjelf gifva mig å stad.» Berga-trollet gaf sig derefter på väg att leta efter konunga-barnen, och färdades mycket fort, så det hven i luften. Då sade tärnan till sin följesvenn:
För öfrigt få Revisorerne anmäla, att uti nämnde Konsistorii räkenskaper specifik uppgift om förhållandet med Konsistorii utlånta medel saknas. §. 4. Af den utaf Linköpings Konsistorium afgifna redogörelse för förvaltningen af Koskullska stipendiefonden inhemtas, att den åt fonden anslagna frälseränta från hemmanet Löth, under revisions-åren, icke blifvit inbetald, utan att upplysning vinnes om orsaken hvarföre liqvid uteblifvit, eller om och hvilka åtgärder vidtagits för denna fordrans indrifning. Likaså har räntan å ett lån, stort 300 Rdr, ur Carlströmska donationsfonden båda åren balanserats såsom ogulden, utan upplysning om anledningen till ett slikt förhållande. §. 5. Instämmande i föregående Statsrevisorers yttrande om den mindre klara uppställningen af de flesta Konsistoriernas räkenskaper, fä Revisorerne anmäla, att det 148 — då jemväl omförmälda, utaf Kongl. Statskontoret i underdånighet afgifna, förslag till nytt formulär för dessa räkenskaper lärer fortfarande vara på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende. Kongl. Direktionen öfver Stockholms stads Undervisningsverk. Dess räkenskaper äro för år 1850 granskade i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar, men hafva för år 1851 ännu icke undergått revision derstädes. Förhållandet med inkomster och utgifter är följande: Debet. år ISäO. år ISSI. Balans från föregående året: - Uppbörd: Stockholms stads Undervisningsverks fond: — Tolagsmedel af staden 10,000: 10,000: Räntemedel 2,475: 2,760: 36. — Hyresmedel — 533: 16. — 533: 16. — Anmärknings medel 20: Gymnastiska Centralinstitutets arfvodesoch ma teriel-anslag — F. d. Katliedralskolans fond —- Kniggeska donationsfonden Ålinska dito Stockholms Gymnasii fonder Clara Högre lärdomsskolas dito Maria Credit. Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Vid 1851 års slut. Tillgångar, utlunta medel. Stockholms stads
Hvarken erkändes då hos henne den sjelfständighet, som förutsattes såsom vilkor för rättigheten att dela egendom med andra, eller var sjelfva egendomen hos de folkslag, som ännu icke hade läslot sig vid jordbruk, af sådan beskaffenhet alt den kunde af qvinnan begagnas. Hos dem åtel', som hade jordbruket till hufvudnäring, och hos hvilka eganderätt till fast egendom i följd deraf var införd, ser man den grundsatis nästan allmänt antagen, alt jorden borde bibehållas inom slägterne, eller, rättare sagdt, hos de familje-medlemmar, som buro slägtnamnet. Det var då nödigt, att endast sönerne ansågos för arfvingar till jorden, emedan, om den äfven hade tillfallit döltrarne, den skulle, genom deras giftermål, hafva öfvergått till personer af andra slägtnamn. Tvifvelsutan igenfinnes häruti hufvudskälet, hvarföre döttrarne voro så länge uteslutne från arfsrätten med sönerne här i norden, der qvinnans värde eljest var mindre misskändt, än i många andra lancier. Men i samma mon, som jordegendomarne blefvo, så till sägande, mer och mer rörlige genom införandet af lestameutsrätten, samt genom köp och andra afhandlingar, som äro oskiljaktiga från en mera utbredd null ur, i samma mon förringades också vigten, al det skal, som utestängde döttrarne från deltagande i arf. Deras rättighet dertill er ändes redan af trettonde århundradets lagstiftare. Sällan har likväl någon stor förändring i lagstiftningen kunnat på en gång helt och hållet genomföras; och man gick redan långt nog för den tiden, då man berättigade qvinnan till hälften i arf mot mannen. Sjelfva grundvalen blef härigenom lagd till lagens vidare fullkomnande i framtiden; ty sedan man erkänt qvinnans rätt till arf i allt slags egendom, och mannen ej längre hade uteslutande rätt att ega jord, var arf - La "-Ut sk ol tils Betänkande, N.-o 31. 7 vejonl.,- och oa»l»«temrt mlao brntet.
Då det emellertid torde vara klart att det måste bero af taxeringsmännen att i hvarje sådant fall, som motionären påpekat, bedöma huruvida bolagsrörelse verkligen drifves, samt derefter, om förhållandet befinnes vara sådant, tilllämpa de allmänna föreskrifterna för bolags beskattning, har Utskottet funnit motionärens framställning icke böra till något särskildt stadgande föranleda. § 15. I denna § stadgas, att bevillning för rörelse skall påföras, så vida icke rörelseidkaren före den 1 Maj det år taxeringen förrättas med yrket upphört och sådant vederbörligen anmält. Herr Ditzinger, som ansett meningen icke kunna vara annan än att anmälan skall ske hos den myndighet, som utfärdat tillstånd till yrkets bedrifvande, har derföre hemställt, att sådant, till undvikande af tvetydighet, mätte tydligare utmärkas, än som skett; och har Utskottet, med instämmande i den gjorda framställningen, funnit att, dä genom ordet vederbörligen här utinärkes lönnen eller sättet, men antydning rätteligen bör ske i afseende pä stället, ordet vederbörligen bör utbytas mot uttrycket ”hos vederbörande myndighet” ; hvilken redaktionslörändring torde gillas. 44 Bevillnings-Utskottetn Betänkande JW 9. Till iakttagande vid tillämpningen af det särskilda stadgande i förordningen angående bevillning af pensioner och understöd, sorn af Herr Stuart blifvit föreslaget och här ofvan under § 8 i Stadgan finnes oinförmäldt, har nämnde motionär jemväl föreslagit en så lydande föreskrift i instruktionen: ”Vid påförande af bevillning för pension, årligt understöd, lifränta och nådegåfva få samma persons öfriga inkomster icke tagas i beräkning, utan bör sagde bevillningsbelopp, såsom icke beroende deraf, särskildt bestämmas.” Då emellertid Utskottet icke funnit skäl förorda Herr Stuarts förslag, att pensioner och understöd m. m. d„ skulle särskildt, utan sammanblandning med skattskyldig persons öfriga inkomster, tili bevillning taxeras, följer deraf att Utskottet icke heller kan till ofvanberörda föreskrifts införande i Instruktionen tillstyrka bifall. § 20.
HOII for deii kristna moralens talan, och. l ~ a d .h.on här säger h t sin son kan en inocier än i dag iipprepa. Andra ord, andra uttryckssätt ai~.väiiclas, men. ail.clm. tankegången är densanlina - det ar Kristi höga samiiigitr, Irarlekeas b~~clslrap, som möclrari~a i clag liksom för tre 1i.iinclra &amp; r sedan hafilt att lara sina barn. ' Visserligen l-~aiii pH, detta sista brliiiiiclrade al&lt;tiiingen f6r hvar,je inäni~iskns i7iirde stigit, men m a ~ i fkr därf6re qi göra sig deii f~rest~~1111iiigeii. att tinder iilclre tider deii 1rristi-m griilidsatsen om ' allas jainlikhet och lika vgriie ej fa11 ' 1is till och ej t.illäml ?ttdes. L8.s blott dessa i~ppinai~iiigar att e,i se ned pi, n&amp;gon, att 11eiiiöt: l alla lila, och koin ili&amp;g, att de äro littalade af en f6riim-t czde1.sdnin för tre l.iii ' nclra hr sedam. Afveii alidra drag i brefvet visa, linru barnasinnet och modershjärtat, alla växlingar till trots, dock i stort sedt äro sig lika i det sextonde soni det nittonde årh~~iidradet. Hrefiet &amp; r $01. s k tid ?jul slrrifvet. Mali ser genast, a t t det varit eii Iivinna lika rikt iitrustad p&amp; hufvnclets vägnar som p$ hj artats, hvilkeii iiedskrifvit - det. Antagligen har man tyckt, a t t det var ett ovanligt bref, efter det har blifvit a ena &amp; r från sexton' bevari.a,dt i t17B afskrifter, af I.