Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen i Nåder utnämnt både ordinarie och vice Taleman ifrån Banquen och Riksgälds-Contoir et för vårt Stånd; och då Anders Danielsson eller Ericsson äro villigt beredde att på sine platser vid erforderlige tillfällen sig inställa, så almera billigt, att ifrågavarande Fullmägtige, genom det ökade förtroendet, såsom alltid godkände och verksamme Ledamöter, äfven bibehålla Ståndets allmänna förtroende af Fullmägtigskapet i Banquen och Riksgälds-Contoiret. Örebro den 1 Augusti 1810. Tetter Jernström. Eric Persson, Eric Nilsson, Nils Larsson, Anders Persson och Nils Nilsson från Stockholms Län samt Anders Andersson från Carlstads Län förenade sig med Pehr Olsson; Jeppe Persson och Mattis Nilsson från Malmöhus Län samt Jonas Jonsson från Östergöthland med Jon Jonsson från Blekinge; i hvilken yttrade mening äfven Johan Magnus Wessing från Westmanland instämde, likväl med tilläggning, att som hända kunde, det Revisorerne utaf Bancooch Riksgälds-Verken sammanträdde å den tid, Riksdag hölles, borde, hvad kunde stadgas i afseende på sjelfva Fullmägtige, jemväl utsträcka sig till Revisorerne. Eric Ericsson från Nerike förklarade, att han, såsom Fullmägtig uti Riksgälds-Contoiret, ämnade i allt ställa sig till efterrättelse Riksens Ständers Reglemente för samma Verk; men så länge den honom ålagde befattning härstädes i berörde egenskap det fordrade, trodde han sig ock här böra dröja. Eric Paulsson från Elfsborgs Län sade sig icke kunna undgå anmärka, att enär Författningarne skola stadga, det 2/3-delar, eller åtta Fullmägtige, böra vid hvarje Verk vara tillstädes, folie det honom besynnerligt, Bilaga till Protocolls-Utdrag till Bondeståndet. 185 om från ett Stånd voro flere än från ett annat, och hvilket i hans tanka icke väl kunde förenas med ofvanberörde gifne föreskrift; men för öfrigt instämde han i hvad Jon Jonsson hade anfört.
Då denna indragningsrätt, äfven med fogsam Utöfning, hvarje gång kränker en af de yppersta rättigheter, vår fria Stats-författning Svenska Medborgare tillägger och med detsamma i sjelfva verket upphäfver en af de skönaste paragrapher, RegeringsFormen har att uppvisa, den som bjuder säkerhet till egendom och personlig välfärd under Lagen; så frågar jag: hvilka olycksaliga följder skulle ej uppkomma af denna arbitraira magt, om den någon gång i en framtid skulle falla i händerne på den egenmägtige och fanatiske otål-* samheten, alltid färdig att slå upplysningen för hufvudet, eller den enfaldiga räddhågan, som i ständig ängslan för faror, långt utom förnuftsoch naturordningen, skulle se skräckbilder och spöksyner i allt? Jag frågar: hvilket dagblad eller periodisk skrift af sann upplyst syftning och med frimodighet i skölden skulle då anses för icke vådlig för allmän fäkerhet, eller utan Jkäl och berns förnärmande perjpnlig r'ätit eller af fortfarande 148 Den 15 Maji f m. faiadelig egmjkap? och skulle icke då Tryckers* heten, denna herrliga Guds gåfva} utan hvilken all constitutionel frihet är en dröm, skakas i sitta innersta grud v alar, och snart i siri grift nedläggas. Uppå sådane grunder* i förening med de af Utskottet anförde, samt med fullkomlig öfvertygelse derom, att en gräns bör sättas för den arbilraira magtetts vidare kraftyttring inom Lagskipningens område, hvilken, utan alla stöd af både förnuftsskäl och rättsgrunder för dess tillvarelse, är i lika uppenbar strid med Rikets constitutionella, sorn öfrige Lagar, godkänner jag för min del ConstitutionsUtskottets förevarande Förslag till den behandling 56 RegeringsFormen stadgar; i hvilket afseende jag vördsamt anhåller om Herr Grefves och •LandtMarskalkens proposition, N:0 4* Grefve Gyllenborg, Johan Henning:
MFFILET DÄROFVAN: KER D E T VAR M A N EN HERTIGINNAN IN, T Y LITEN DÄR BRANN RÖKELSEN ... STÄMNINGSBIT, DET DÄR, S O M DIKTAT! ÄRO SNÖ P Å R U M M E T SANDGÅRDEN VÄGGAR, SAGOR HAR H O N OCKSÅ SANDE SMITTA UPPSÖKA GLIMT RODNAD OCH NÖDEN AF VACKRA DAMEN, FAROR, LIDANDET, ETT P A R ÖFVER S M Å FÖRNÄMA FÖRSTÄDERNAS I LYCKA DIKTAT. DEN OCH HOPP AF O M ATT ÖGON, ETT P A R FATTIGBLEKA BARNEN EN SJUKBÄDD, EN GAMMAL SIDA V I D SIDA OCH PETROLÖSEN! DEN EXALTERADE KORT FRÅN HEDNINGEN, LÄRDE PÄ LOUISE ÄR HOS HENNE. SINA H O N S O M SKOLBARN EN ATT MOTTOG JAG S E HERTIGINNAN » M I N HAR HÄR SIG. OCH GÅNG, SJUNGA H A N D DER FRU! MOTTAG NÅGOT, ÖFVER GÅFVAN TIGKVARTERET LEVALLOIS CHEL. FRÅN O C H UPPRIKTIG VÄNSKAP GICK HON STUND KNUTET, ENAT HERTIGINNAN FÖRKUNNARINNA, M E D I SJÄLF VÄLMENANDE S O M DEN OCH VAR LOUISE M I - DET BAND SEDAN DESS SOCIALA S O M SATT AF FÖRREVOLUTIODEN » PETROLÖSEN » I GAMLA, TILLFÄLLE INTET D E T FATTIGA OCH LIDANDE BLAND — TIGINNAN A H! DEKORATIONSPJÄSER, DÄR SÅ HOTADE BRAGT ÄN HON DE HENNE HERVARIT O C H ÄR HJÄLTINNAN.
Att åter med osviklig tillförlitlighet beräkna den kostnad, bestridandet af gästgifveri-, håll-, reservoch postskjutsen medförer, på det sätt den nu utgöres, är en uppgift, som ligger utom möjlighetens gräns, men ett försök till approximativ beräkning i sådant afseende har Komitén likväl funnit sig pligtig att göra, dervid Komi tén gått till väga på följande sätt. Enligt de af samtlige Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifna och vid sistlidne Riksdag Rikets Ständers allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott meddelade yttranden, rörande förhållandet med skjutsningsbesvär under år 1855, hvilka handlingar varit för Komitén tillgängliga och, såsom omfattande en tidpunkt, då rörelsen i landet väl var liflig, men ännu icke uppdrifven till den grad, som under de nästpåföljande båda åren, lemnat särdeles tjenliga upplysningar till grund för åtskilliga Komiténs beräkningar, utgjorde, såsom af Bil. N:o 3 inhemtas, gästgifveriernas antal å landet 1385 och i städerna 88, och hade vid skjutsning under året utgått från de förra 1,136,970 och från de sednare 234,386 hästar, af hvilka summor i medeltal för hvarje dag belöpa, för landet 3115 och för städerna 642. Med ledning af upplysningar, dem Komitén af sakkunnig person erhållit, rörande beskaffenheten och utfodringen af fullt tjenlige skjutshästar, samt om vilkoren för deras brukbarhet och bestånd under längre tid, har Komitén antagit, att en häst, för att kunna i tio års tid till skjutsning fortfarande begagnas, fordrar, jemte lämplig utfodring och omsorgsfull skötsel, hvila öfverhufvud hvar fierde dag. I enlighet med detta antagande » .
Skulle det synas besvärligt, att efter Förskrifningarnes bokstaflige innehåll lyfta Intressemedlen å Holmens Contoir i Norrköping, förmodar jag kunna hos Egendoms-lnnehafvaren vinna den ändring, att Medlen insättas den i October hvarje är i Banquen för RiddarhusDirectionens räkning, på sätt som för andra dylika Donationer lärer vara antagit och Efter detta Anförande hoppas jag, att Riddarhus-Utskottet, vid erhållande återremiss af sitt Utlåtande, torde utur en annan synpunct taga saken i ett benäget och närmare öfvervägande, och således af egen böjelse och åtgärd ingå i anstalt, om villfarighet af hvad min Bror önskadt och begärt. Friherre Tersmeden, Fredric, anförde; .dbw 554 Den 2 7 December. Förundrad öfver Högloflige Riddarhus-Ut» skottets tillstyrkan, att Ridderskapet och Adeln skulle vägra emottaga Förvaltningen af den ansenliga och hedrande Donation , som framlidne Öfverste Lieutenanten Reuterskjöld gjort, tili för» del för A'deliga Barns uppfostran, får jag anhålla att anföra några ord, Skälen till afstyrkandet äro, att det endast vore för irenne enskilta Ätter, samt att det möjeligen kunde förorsaka Riddarhus-Cassan någon utgift. Dä Testamentariska Disposition innehåller, att det, efter dessa Ätters utgång, är disponibelt för andra Ätter, kan jag ej annorlunda anse der än sorn gemensamt för Ridderskapet och Adeln. Att det åter skulle möjeligen kunna förorsaka någon utgift för Riddarhus-Cassan är igenom hvad en värd Ledadamot af Reuterskjöidska namnet nu anfört, hlifvit. Ett vägrande att emottaga Förvaltningen af en sådan Testamentarisk Disposition, skulle säkerligen afskräcka andra, som vore i tillfälle att göra sådana hedrande Dispositioner för Ådeliga Barns uppfostran, och jag får derföre hemställa om ett afslag vore förenligt med Ridderskapets och Adelns'ädla och ömma omvårdnad för Adeliga Barns uppfostran.
Ståndet att antaga den i lista punkten af Memorialet N-'o »52 föreslagna nya redaction, och att gilla Utskottets yttrande i sista punkten, SD. A nyo föredrogos och biföl los AU* manna Besvärsoch Oeconomie-Utskollets följande Utlåtanden N:o l65, 1 anledning af yrkad ändring i Kongl. Brefvet den 7 Maji 1802, rörande ränie-ved ; N:o 166, i anledning af väckta motioner om vissa ändringar i Författningarn© om Markegångssättning ■ Prot, Utdrag den 11 December 1829, <j3 N:o 167, i anledning af gjofda anmärk ringar vid Utskottets Betänkande, N'.o 155, angående väckt fråga, om inrättandet af en .Landtbruks-Schola; och N:o 16g, i anledning af Sterremisser af Betänkandet, N:o 47, rörande nya EvangeliiBoks-förslagets antagande m. rn. S. D. Då nu å nyo föredrogs Suts-UtUtskottets Utlåtanden ; 326, angående yrkad befrielse för Kihls, Axbergs och Hofsta Frisocknar från utgörande af åtskilliga prgestationer till Dylta Svafvelbruk; N;o 331, i anledning af verkställd gransk, ring af Tullverkets räkenskaper och förvaltning för år 1826 ; N:o 332, i anledning af väckt fråga om anordnandet efter Stat från Stats-Contoiret af löner och pensioner vid alla förvaltande Verk och Inrättningar; och N:o 333, i anledning af verkställd granskning af den så kallade Lappmarks-Ecclesiastique-fonden, blefvo dessa Utlåtanden af Ståndet bifallne. S, D. På grund af dervid gjorda anmärkningar återremitterades Stats-Utskottets 44 Prut. Utdrag den il December 182g. na ytterligare föredragna Utlåtande, N;o33<j; i anledning af Hans Janssons från Elfsborgs Län motion, att förteckningarna öfver Kronans hus och byggnader måtte till trycket befordras.
— Om kronan ick har tillgångar till upoffringar lära siere sädane wäi icke billigt kunna anteS böra fordras af Esgnadroae Chefs, som h»t« lills lika som andra wärswade Compagnie. Chefs sä osta sätt widkännas tyngden as uteblifne betalningar och swariqheten att bibehålla regementet i det stick, wm med ocras önsta» öfmerenestämmer och hwarmev de aldrig stola uphöra, fä wida sörsta grunden icke kullkastas, bea, att genom en anständig bergning be» reda möjltgh.ten af ärligt och i Lätta Cawallenskcus manga stylldigheter öfwadt manstaps bibehållande tvid Regementet. Dä jag lastränkt wig till en anmärkning, endast i afseende pä Gemene man, kan jag icke draga i twisiv.lsmal, art -ned dem i det minsta efter billigheten förfares, och tröstar mig emedlertid med den öf'Strwgciien att icl' haswa uraktlätit dell kärasta af mina TMstcmanna äliggandcii. Fri Den 12 December. Friherre stsig I k s c))'ii I, Ourrzsi, hade inlämnar ert M,morial, hwilk.t up!äst.s sä lydake: Wördsanit Memorial I W'd der nu »inder Högloks. N>dderst per och Adclnö öf»v?lläggning w »rand-.' Rikscnö Slänters Slase UnsioktS T^ctänk.mde och den delin, deras sol» är teck» liad Likd. D.- Utbeder jag mist Häglof Rikderstapck» och Adelns benägna rillstägd, arr sä anföra följande: Wäl har Högloft.
Ett rike bör väl i sina handelsförhållanden iakttaga samma sätt alt gå tillväga, som den enskilde mannen, sora köpmannen nemi., alt göra det som lönar sig och underlåta det som medbringar förlust. Om Sverige skulle vinna på ifrågavar.de ömsesidighet med England; må då Sverige fatta beslutet, hvad England beträffar, men om Sverige förlorar i förhållandena till Tyskland eller Holland, så bör Sverige icke utsträcka motsvarigheten äfven till dem. Huru förhållandet härmed må vara, — del vet jag icke, utan yttrar mig blott om den allmännna grundsatsen. Så som jag nyss sagt förfarer äfven England. Jag vill påminna mig att under den tid, Hertigen af Wellington satt i Ministéren, hade något misstag egt rum i afseende på tullen å handskar. För denna obetydlighets skull, stod sig den store ministern huru vördad man han var, ganska slått, emedan det rika England icke vill förlora det ringaste som det kan antingen behålla eller förtjena. Skole då vi, som tillhöra ett fattigt samhälle göra annorledes. England har visat en stränghet mot Belgien, hvilken blifvit åberopad. Det är i min tanke ganska klokt gjordt af England, att slå tili den ena så att de öfriga skrämmas. Serdeles väl är sådant beräknadt emot Belgien, emedan det genom sin ypperliga jordmån och sin tillgång på stenkol är i stånd att framför andra länder tälla med England. Hvar och en som besöker Belgien ser der ett sådant fabriksland, att maken icke visar sig på fasta landet. Den 4 Juni e. m. 523 Hr Rosenblad liar berömt vårt mynt, för att vara så reelt. Jag vill ej nedsätta dess värde, men blott säga, alt hurudant det än må vara, så vill likväl ingen utländning mottaga en derå lydande vexel. När förhållandet är sådant, får köpmannen umgälla myntets beskaffenhet med serskild kostnad, hvilken måste tagas i beräkning om man vill vara billig. Ar man det icke, så skadar man Sveriges rike genom origtiga förutsättningar. Man bar omförmåll huruledes sjöfarten från Sverige på England ökats genom navigalionsaklens uphäfvande, men att sjöfarten från England på Sverige deremot icke tilltagit i samma förhållande.
107; men likväl trott sig dels i Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 3 i. »5 Ansvarighets-lagen för Stats-Rådets-Ledamöter, Föredragande och Konungens Rådgifvare i Commando-mål den iö Februari t8io §• 6, dels i Grundlagar nes anda, ega tillräckligt stöd för sin klandrade anmälan: att, såvida de förmenta felagtigheterna i framställningen af regerings-åtgärder icke äro uppgifna, Utskottet nu icke är i tillfälle att derom yttra sig, men att de klandrade r och 4^ puncterna i Bilagan innehålla den upplysning Utskottet ansett nödig att bedöma anmärkningens beskaffenhet, och har Utskottet i sistnämnda punkt serskildt utmärkt det lagrum, hvaråt Utskottet ansett för liten uppmärksamhet leornad; och slutligen, att Utskottet icke ansett sig tillständig!, alt, efter sin åsigt af ett måls större eller mindre vigt, undanhålla Riksens Ständers kännedom något rådslag, der Utskottet trott Rikets sannskyldiga nytta vara förbisedd, eller brist på nit, skicklighet och drift ådagalagd. Utskottet har till sådant undanhållande icke egt anledning af Regerings-Formen §. 107 och Riksdags-Ordningen ap, som icke inskränka Utskottets skyldighet till tillkännagifvande endast af vigtigare mål, men deremot öfverlemna!’ åt Riksens Ständer att, vid den dem tillkommande pröfning, äfven » målens större eller mindre vigt göra vederbör ligt afseende. Så mycket sorglälligare har Utskottet deremot prölvat, huruvida hvarje rådslag, sorn kommit under dess granskning, verkligen faller under någon af de i RegeiingsForrnen §. 107 uppgifna kategorier och tillförser sig i detta afseende af opartiska domare rättvisa för sitt redliga bemödande.
Bjugg tog nu till genmäle; och höll ut dermed, i åtskilliga insända qväden (t. ex. ”Ode öfver Ovett”), som emottogos och trycktes med största tjenstaktighet. Märkligt är, att han i dessa sina polemiska dikter yttrar sig, mestadels, temligen begripligt. Med skäl ansåg han sig för ett helt annat snille än Bager, och harmades, att i en såkallad ”Lofsång” (1789, N:o 111) afskedas med dessa slutord: Och skulle hatet åter väckas Mot dyrden uti ditt poem, Skall dock af Phoebus åt dig räckas En sten af Bagers diadem. Härpå gaf Bjugg (N:o 125), bland annat, till svar: Lemna Haquin Bager i sin graf, Fast hans vers var mycket mager; Och deraf än mindre smärta haf, Att min vers, den är för fager! Svenska Akademien, som till den 1 Januari 1787 fåfängt hade utsatt ett af Stiftaren sjelf bestämdt och föräradt pris af tjugusex dukater för ett Skaldestycke öfver Svenska Bergverken, skördade inom andra rymder af ämnen skrifter, dem hon gladdes att kunna belöna. Sjelf föregick hon flitigt med exempel. Hos de arbetande af den nya stiftelsens ledamöter företer sig, under dessa år, öfverhufvud en liflig verksamhet: Fabler, Oder, Tragedier m. m. författas i kapp, och uppläsas, vid Akademiens sammankomster, hela eller styckevis. Så uppläste t. ex. Adlerbeth sin bearbetning af ”Ejvindr Skaldaspillers Liksång öfver Håkan Adalstens-fostre”, Gyllenborg sitt ur Homers Iliad öfversatta ”Hectors afsked till Andromaque” o. s. v. Om det sistnämnda (Stockholms-Posten 1790, N:o 74) kan visserligen nu frågas, i hvilken mån denna Homerstolkning öfverträffar Regnérs?167 Minnesvärdare är Adlerbeths försök (s. å. N:o 45); helst när man besinnar dess förhållande till den tiden.
Uti tabellen är bevillningen beräknad efter 1836 års Taxeringslängder, men ständiga Räntorna efter medium af de sistförflutna fern årens Markegångspris. Efter sistnämnde grund äro äfven kostnaderne för rustning och rotering uträknade, med tillägg dock af inkomsterne utaf karlarnes torp, äfvensom, hvad Lifgrenadiererne beträffar, af årliga hästvacance-afgifter. Årliga kostnaden för sådan rustning, har således blifvit upptagen, för en Båtsman till 45 R:dr, en Soldat 50 R:dr, en Hussar 100 R:dr och en Lif-Gre - 27 nadier 110 R:dr allt Banko. Enligt dessa beräkningsgrunder, upplager tabellen kostnaden för det i Länet förlagda roterade krigsfolk, nemligen: 347 Soldater och 544 Båtsmän. För indelta krigsfolket, som, utom befäl, utgöres af 83 Grenadierer, 138 Hussarer och 801 Båtsmän, äro Rusthållsstammarnes och Augrnentshemmanens räntor och Kronotionde-spanmål å Stat anordnade, utgörande efter medel-markegångs-pris, de förre 86,823 R:dr och den senare 1,344 R:dr, eller tillsammans 88,167 R:dr, hvilken summa med säkerhet kan antagas betydligt öfverstiga verkliga rustningskostnaden i fredstid. Vid den år 1835 förrättade Rotering äro af i Länet varande oroterade, ordinarie rotering underkastade hemman och lägenheter 16| mantal indelte att utgöra 5 Båtsmän. Öfriga roteringsskyldige hemman och lägenheter hafva, i anseende till deras spridda läge, ej kunnat lill roterings utgörande in natura anslås, utan erlägga i stället vacance-afgift, hvilken jemväl är inbegripen uti ofvan omförmälte, i tabellen upptagne kostnad för rustning och rotering. Presterskapets aflöning är på de flesta ställen mycket olika, såsom beroende på skiljaktige öfverenskommelser. Det är således icke möjligt, alt lör denna aflöning angifva något, för bela Länet bestämdt och tillförlitligt medelbelopp.
Hvad angår en Ledamots yttrande emot dem, hvilka ofta trott sig finna, att StatsUlskottet gått längre, än de skattdragande tåla, så är det föga trösterikt, att Riderskapet och Adeln går ännu lärigre; men jag tror försigtigheten fordra ali man lyssnar till detta ord från en Ledamot af StatsUlskottet, för att något hejda sig, emedan i annat fall antingen tillökad bevillning, eller låne-syslem, blir följden vid verkställigheten. Jag kan ej påminna mig, huru orden föllo af den Ledamot af Stats-Utskottet, hvilken omtalade de ännu befmtelige tillgångarne, men jag tror, att han ansåg dem vara beräknade för materiellen, hvilken ännu återstår, och hvilken är så mycket brydsammare att finna medel till , som Ridderskapet och Adeln redan visat större frikostighet, än inkomsterne medgifva. Jag finner väl, att jag i4 Den i Octo ber. förgäfves skulle yrka afslag å Utskottets förslag i denna punkt, men hoppas att Ridderskapet och Adeln åtminstone måtte förblifva vid hvad Utskottet tillstyrkt. Grefve von Rosen: Okunnig om verkliga förhållandet eller storleken af hvad StatsUtskottet kan hafva qvar att disponera, utan att Bevillningen ökas, får jag endast yttra, att om jag ej missminner mig i afseende å hvad Herr von Hartmansdorff sagt, föllo hans ord så, att dét funnes 2 a 000,000 R:dr, om de ej skola användas till Canaler och Strömrensning-. , och att 4o,000 R:dr kunna vara att tillgå, när Canaler och Strömrensningar fått sitt behof. För öfrigt är jag visserligen icke af den tanka, att Canaler och Strömrensningar böra blifva på det torra. De äro företag, hvilkas nytta erkännes, om ej af nutiden, åtminstone af framtiden; men jag tror, för att åsidosätta den saken, att till de 1,200 R:dr, hvilka nu äro i fråga, nog kan finnas tillgång.
Landtm:ssoire'erna böra bibehållas, såsom del enda Ståndet värdiga sammankomstrum, och då Rikets första Stånd åtminstone på något vis bör representera samt Landtm:sklubben numera blifver det enda ställe, hvarest Ståndets ledamöter kunna få tillfälle råkas och samtala med dess älskade Landtmarskalk (för att icke behöfva besvära honom hemma med uppvaktningar); får jag ödmjukast föreslå, att, i händelse StatsUtsk:s återremitterade betänkande, i hvad som rörer klubbarna, skulle uti samma skick återkomma och af Högh Ståndet bifallas, Högh Ståndet sjelft måtte bestå kostnaden för dessa soiréer, på det de under Riksdagens lopp må på samma sätt som hittills fortfara. Jag har förskaffat mig bifogade uppgift på kostnaden för en månad, och utgör den 1028 R:dr 3i sk. 10 r:st. B:co; men då tillsammans 1029 personer dessa 3o dagar souperat utom dem, som endast druckit the, torde t R:dr B:co för hvarje person ej kunna anses vara för mycket. På det ej någon brist måtte uppstå, i händelse flera af R. o. Ad:s ledamöter qvarstadnade vid soupeerna, hemställer jag: att hvar och en af Ståndets ledamöter, som uttagit poliet, må, så länge lian densamma innehar, månadtligen erlägga 3 R:dr B:co, hvilka medel jag hoppas Ridd.- Kamereraren benäget torde uppbära, för att efter behof och anordning utgifva för soireTrna. Skulle Högh Ståndet icke vilja ingå på delta project, får jag ödmjukast föreslå: att hvarje ledamot månadtligen erlägger 1 R:dr B;co, och att de, som vilja soupera, .erlägga 1 R:dr Riksgts. vid soupe'en, då i alla fall soire'erna kunna bibehållas såsom hittills.
Man har sagt, att Seraphimer-ordens-gillet lemnade bidrag till försörjandet af dessa nyssomnämnda barn: detärsannt; men för Upsala län uppgår denna hjelp till 228 r:dr, och dermed kommer man icke långt. Min mening är, att med den personella bevillningen efter itsta art., om den afdrages, skulle inom hvarje län de uppgifna utgifterna bestridas, och medlen, liksom kurhus-afgiften, fördelas genom en direction. Jag tror, att sådant vore vida bättre, än att behöfva vända sig till styrelseverken i Stockholm, der många omvägar fordras, och kanske äfven särskild protection. Med dessa medel — så har min mening varit — uppgående för Upsala län till ungefär 12,000 r:dr årligen, efter 12 sk. afgift på hvarje mantalsskrifven person, skulle, vid uppkommande behof, såsom tinder missvextår m. m., kunna beredas allmänna arbetshus, mossodlingar upprensas och dvlikt, hvartill de fattige kunde användas, så ock lemnäs understöd till 2 H. 0 74 Den i5 Februari e. m. folkskolors bildande m. ni. På detta sätt skulle Länsstyrelserna vinna betydlig minskning i sina bekymmer vid förefallande tillfallen, och roan undvek äfven att i suplikväg vända sig lill Ständerna, i afseende på statsanslags beviljande till beredande af locala fördelar. Hr Gyllenhaal, Lars Herman: Jag ämnar icke yttra mig i sjelfva saken, emedan den ar tillräckligen afhandJad och lärer blifva än mer utredd af StatsUtsk.; utan jag liar blott velat anhålla, att i prot. få nedlägga det förklarande, att jag till alla delar instämmer i Hr Bergenstråles yttrande, röride fattigvården i Jönköping. Under den tid af 4 år, jag varit bosatt derstädes, liar jag hunnit taga fullkomlig kännedom om förhållandet., och vågar påstå, alt ingen stad eller samhälle inom Sverige finnes, der fattigvården är bättre ordnad och, jemförelsevis med kostnaderna, mindre kännbar än i Jönköping. Tiggare af stadens innevånare böra till verkliga sällsyntheter.