Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sjelfva frågan beträffar, kan jag ej annat än instämma med dem som yrkat afslag: det är visserligen sannt, alt inom representationen kunna finnas ledamöter, som ega fullkomliga insigler i upgörande af försvarsplaner, så till sjöss som lands och derpå liar Hr Brakel gifvil eli lysande exempel, som upgifvit en plan lill Sveriges sjöförsvar och velat att Ständerne på densamma skulle ingå, men alt någonsin R. St. skola befatta sig med upgörande af försvarsplaner för riket, anser jag vara i högsta måtto olämpligt. En försvarsplan är något som bör sä mycket som möjligt hållas hemlig och alt göra en sådan till föremål för representationens debatter vore i högsta grad orätt. Hvad angår Konungens rättighet att kunna låta rasera en fästning, så lärer väl ingen, med iakttagande af grundlagens lydelse, vilja bestrida densamma; när denna rätt icke kan förnekas, så lära väl icke Ständerna böra hos Konungen begära det Han ville för Ständerne tillkännagifva när Han ämnar rasera en sådan för att höra Ständernes tankar om saken, ulan må då Ständerne långt heldre såga till Konungan att Ilan ej ina rasera någon fästning utan alt Ständerne dertill gifvit sitt samtycke; ty då har man åtminstone talat rent ut. Innehållet af detta betänk, utgör endast ett sidohugg hvaruti jag icke vill deltaga och deruti jag förmodar R. o. Ad. icke heller ämnar deltaga, ty det är just att, som man säger, knyta Däfven i byxsäcken. Hr von Troil, Sam. Gust.: I hvad jag ville yttra rör:de så väl andemeningen som ordalydelsen af 78 § R. F. är jag i allo förekommen af Gr. Gyldenstolpe och hvad i öfrigt hufvndfrågan angar, ber jag att få förena mig med dem, som yrkat afslag å Utsk:s förslag. Det gifves intet civiliseradt land, der ej Styrelsen anser alt planen för landels försvar bör hållas så hemlig som möjligt, och jag hemställer huru sådant skulle låta sig göra, om planen för vårt försvar blefve föremål för R.
lärov., sök. plats. Kunn. PLATS LEDIG hjälp af en statenka, kan få plats på min i Bokföring. Fina ref. Svar till » 24 år », för en duglig kokerska, van vid landthusdre egendom på Wermdön. Familjen är p. r. Göteborg. (357) håll och ej allt för ung, finnes 24 inunder vintern bosatt i staden. Svar till » H. stundande oktober å egendom i västra SveD. », Gustafsberg. (323) N 22-ARIG FLICKA nyligen kommen rige. Goda vitsord önskas. Sökande bänfrån Tyskland och fullt kunnig i alla vände sig till Nordiska Annonsbyrån, GöteOR 3 BARN mellan 8 — 13 år önskas aninom ett hem förefallande göromål, söker borg, märkt » Kokerska ». lärarinna att undervisa i musik, nu genast plats i en god Tysk familj. Svar språk och handarbete. Plats tilltr. i början märkt » A. M. », till Iduns expedition. af sept. Betyg, löneanspråk, fotografi ins. FRAN SEPTEMBER 345) (321) finnes plats i enkel familj i Göteborg för till » Gurly », Jerfsö. LATS önskar huslig, arbetsam ordningsanspråkslös, men bildad och kärleksfull älskande flicka, som är kunnig i matÄRARINNA, som genomgått fullständigt dam, som vill åtaga sig att tillsammans läroverk, barnkär, kunnig uti musik, lagning, bak, söm m.m. ' Svar » Villig hjälpmed husmodern värda barnen. Musikunderreda », Iduns exp. f. v. b. (337) med vana att undervisa, önskas till 1 inst. visning (piano), hjälp med hemläxor samt september. Undervisningen gäller tvänne sömnad. p N BÄTTRE FLICKA önskar i höst Svar med fotografi och returporlo samt flickor om 13 och 9 år samt en gosse om - plats i familj att deltaga i husl. görouppgift å löneanspråk och referenser till 8 år. Svar jämte betyg, fotografi, löneanmål. Är äfven villig efterse barn. Kunnig förut innehafd plats i biljett till » Fyra barn », språk och ålder sändas till fru Ingrid Lenni finare handarbeten.
Februari i denna fråga afgifvit infordradt underdånigt utlåtande, hade, jemte omförmälande, hurusom, genom Kongl. Brefvet den 9 November 1839, Kongl. Maj:t i Nåder tillåtit afsöndring från olvannämnda boställe af omkring \ kappland till kyrkogårdens utvidgande emot en årlig afgäld af 6 kappar råg och 6 kappar korn att af församlingen erläggas, anfört, att dä en till kyrkogård begagnad plats icke finge förr, än 50 år efter upphörandet af denna dess egenskap, för annat ändamål användas, Sandby nuvarande kyrkogård följaktligen icke kunde anslås till vederlag för jord från Sandby kungsgård; hvaremot Kollegierna, pä grund af hvad i ärendet förekommit och utan afseende på det bestridande, som vid Landtmäteri-förrättningen af Arrendatorn Bergman och Regements-ombudet uttalats, i underdånighet tillstyrkt det Kongl. Maj.-t mätte i Nåder tillåta att den vid samma förrättning utstakade rymd af 12,600 qvadrat-alnar eller 28i kappland finge från kungsgården afsöndras för att till kyrkogård användas, emot det alt församlingen till kungsgårdens innehafvare utbetalade den årliga afgäld, som kunde blifva bestämd i den ordning, Kongl. Förordningen den 19 December 1827 förmår; öfverlemnade Kollegierna till Kongl. Maj.ts Nådiga pröfning, huruvida icke detta ärende vore af beskaffenhet alt Rikets Ständer borde deröfver höras.
Påståendet synes grunda sig på den föreställning, att betalning af lägre summor är den högste sedelvalören och således dagsverkarens lön skall fortfarande betala3 i sifver, men. sedan silfver ej erhålles i Bankluckan, blifver det. ej händelsen, ty, såsom erfarenheten visat, silfret rymmer ur rörelsen och finnes ej 2.10 Den 28 Jan narf. att få, men (ter det sparsamt förekommer, fordras derföre det högre pris, som försämringen af pappersmyntet föranleder. Bland andra frukter af indragningen, som en reservant påpekat, är afven den att Privatbankerna sedan skulle kunna åläggas att inlösa sina sedlar i silfver. I sanning ett önskvardt mål, men af livad sammanhang med en åtgärd, hvarigenom några få millioner silfver, mest i lägre valörer och efter ettorues indragning alldeles oundgängligt för vexel man oell man emellan, skulle i rörelsen utgå? Ytterligare några skäl återstå att bemöta. Det heter att export af silfver upmuntras derigenom att silfret i rörelsen ersätte» af sedlar, men förmågan att exportera Bankens silfver beror på förmågan att kommendera Bankens sedlar, och denna förmåga ökae väl ej deraf att en del af deri sedelmassa, som Banken får utsläppa utöfver sin sillverföiid, består af sedlar, som, på sätt jag förut anmärkt, nästan aldrig mot silfver utbytas. Vidare skall vanan att begagna hardt mynt bibringa allmänheten begrepp om den skillnad, som är emellan myntet och myntrepresentativet. Om agio emellan silfver och sedlar inträder, då lärer allmänheten på ett känbar! sätt få inhemta denna skillnad, men derförinnan torde kunskapen viii ej bero på om man något oftare eller'något mera sällan innehar det ena eller andra slaget. Slutligen skall erfarenheten bevisa alt folket hushållar bättre der småsedlar ej finues utan hardt mynt allmänt cirkulerar.
Besvä.rs-sk r i.fter af allmogen m. fl., se Ansökningar; —■ — uppbörd små n-s i mål , rörande krono-räntor samt ^redogörelse för disponerade medel; och handlingar i brottmål och fiskaliska aktioner; Betyg från skolor och gymnasier, samt nationsvid universiteterne; Be v i 11 n i ng s m å l, handlingar rörande sökt ändring deri; Bevis af domare och .embetsman i brottmål samt ekonomie-, poli tioch militär-ärender, se ansökningar; Boställen, se afoch tillträdes-husesyiver -samt karakterskus; BeviltuingsUtskottets Betar,kande, A:o //. 4.3 Bouppteckningar, då behållna summan icke uppgår lili 5o r:dr, äfvensom afskrifler eller utdrag deraf; Brandvakter, i alla de fall, der befrielse eger rum för kronans manskap; Broars underhåll, fråga derom, se ansökningar.
Mig torde tillåtas att till Utskottets bedömmande få hemställa tvänne anmärkningar: 1 :o Att ett Stånds decisiva nekande rätt, eller, om jag så får säga, Veto, vid Grundlagsfrågors afgörande borde i förslaget vara bestämdare uttryckt; 2 :o Att det stora antalet af 30 personer af hvarje Stånd i Nämnden, skulle medför den olägenhet, att då Preste och Borgare Stånden hvar för sig sällan utgöra mer än 50 personer, så skulle Ståndets beslut, öfver en Grundlagsfråga som passerat Nämnd, synas antingen på förhand bestämdt eller tillintetgjordt, genom Ståndets Pluralitet, som i Nämnden deltagit, Herr Assessor Arosenius: I Utskottets 2 :dra Fördelning conformerade jag mig med Herr Doctor Wijkman, angående Nämndens antal, och i följd deraf, torde jag nu få föreslå att detsamma bestämmes i det förhållande, som Constitutions Utskottets numeraire har till något af de större Utskottens; Så att när t. ex. antalet af Constitutions Irtskottets Ledamöter förhåller sig till Stats Utskottets som 6 till 9 och Nämnden i det sednare består af 30 personer, borde följagteligen den föreslagne Constitutions Nämnden inskränkas till 20 personer af hvarje Stånd. 1 Jämför plenarprotokollet den 10 juli, ovan sid. 274 med där i noter givna hänvisningar. Utskottets betänkande är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 415. 2 Jämför plenarprotokollet den 10 juli, ovan sid. 274, med där i not given hänvisning! Utskottets betänkande är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 421. Utskottets betänkanden äro såsom bilagorna 5 och 0 fogade till protokollet. 3 Jämför plenarprotokollet den 10 juli. ovan sid. 275 med där i not givna hänvisningar!
Skulle nu, genom lån på spannemål, produetionen deraf än ytterligare uppmun - 298 Den 7 December e. m. tras, såsom förut, på boskapsskötselns bekostnad, så ginge ännu en väsendtlig fördel förlorad. Det är gifvet, att den mera utvidgade boskapsskötseln fordrar ett större förlag af spannemål och fodervexter, än den inskränktare, och deruti ligger äfven vid påkommande missvextår en resours, då genom kreaturens undanslagtande besparas säd och rotfrukter till föda åt menniskor på samma gång, som dervid en ökad tillgång på fläsk och kött sig företer och gör missvexten så litet känbar som möjligt. Här, såsom vanligt, är den enskildes sanna fördel förenad med statens, och det beliöfver icke erinras, huru lyckligt det vore, om den enskilde kunde undvara allmänt understöd för sitt dagliga uppehälle. Exemplet under denna Riksdag på, huru som, till förlust för staten, Skaraborgs Läns skuld för tagen undsättningsspannemål, måst afskrifvas, är i detta afseende serdeles talande; emedan just i detta af naturen väl lottade land, den förvända hushållning, att producera spannemål på boskapsskötselns bekostnad, är drifven till sin höjd. Ehuru jag sålunda för det närvarande förklarat mig emot ett ytterligare ensidigt uppmuntrande af spanmålsproduction i allmänhet, och till export isynnerhet, är dock ingalunda min mening, att anse spannemålsutförsel vid alla tillfällen och än mindre för alltid, skadelig; men jag tror alt I Den 7 December e. m. 399 den först då är i allmänhet nyttig, när landets behof på alla öfriga landtmannavaror, hvilka af en mer eller mindre högt drifven spannemålsproduction bero, är uppfyldt. Den andra fråsan, eller den egenteligen jimandelia delen af ämnetj huruvida det kan för statens penningeverk vara gagneligt eller endast oskadligt, att gifva ut lån på pant af spannemål, beror hufvudsakligen på huruvida panten är tillförlitlig och ej kan taga skada. Äfven den ritorkade spannemålen är icke fri från förskämning, äfven denna angripes af mask och mått.
Det var blott en tillfällighet som gjorde mig bekant med hans hjertas hemlighet." "Törs jag fråga efter den tillfälligheten?" "Gerna... Jag har, oss emellan, i mitt sinne utsett en af prostflickorna till hans hustru. Jag bjöd dem hit i dag, han flydde dem: han återvände till denna enslighet, som han hvarje afton söker, antingen före eller efter våra promenader ... det är en instinkt som tvingar honom att lemna huset, då du icke är närvarande. Och ej nog härmed: då jag förebrår honom detta fel och förklarar min mening i afseende på det förmånliga partiet, tager han sig mod att förklara mig tillbaka att han vill ha sitt hjertas rättigheter för sig sjelf." "Och du har trott, min vän, att det är du som är skulden till allt det der?" "Jag har beklagat att så är ingenting vidare!" "Nåväl, kära Ulgenie, från denna samvetsbörda skall jag befria dig!" Vår patron, som knappt kunde hålla sig allvarsam, talade med ovanlig liflighet, hvilket härflöt deraf att han nu såg ett förträffligt tillfälle att, utan beskyllning för elaka afsigter, få göra sig af med en person, hvars närvaro utgjorde ett hinder rör honom sjelf. "Hvad är det du pratar hvad vet du om min systerson?" "Åh, bara det att han har en liten kurtis för sig, och att det är den som upptager tiden både under hans föroch eftermiddagsvandringar." "Han han ha en kurtis?" "Jo, så står det till!" "Men det är icke möjligt det är icke sanning!" "Jag säger jag att det är sanning, och ifall du frågar honom hvarför han ständigt går till dalen, tror jag knappt att han skall våga neka att han der sitter i all sköns förtrolighet med gamle Lönners dotter, den lilla täcka Nanny, för hvilken han läser skaldestycken, emellan det han, under förevändning att lära henne spela gitarr, fattar hennes händer." "Om detta eger grund, om han under vistandet i mitt hus sysselsätter sig med en så usel intrig, så skall jag, som anser mig vara i mors ställe för honom, i morgon dag sönderslita detta förhållande... Men huru vet du det?"
Domhafvanden i Botheå Tingslag, för origtig sammanläggning af straff 44. 26) » Domhafvanden i Wäne Härad, för fördröjd ransakning med häktad person 45. 27) » en tillförordnad Borgmästare i Sundsvall, för försummad verkställighet af beslut om offentlig stäm ning i konkurs 46. 28) » en Afdelning af Stockholms Rådstufvurätt, för dröjsmål med ett tvistemåls afgörande 47. 29) » Consistorium Academicum i Lund, för Magister Munck af Rosenschölds relegation — Om Justitiä-Ombudsmannens befogenhet att granska Högsta Domstolens åtgärder 57. Allmänna reflexioner i fråga om lagskipningens tillstånd 60. Behöfver i något fall äktenskapsförord bevakas såsom testamente? 65. Om Kronofogdes försummelse att insända utmätningsdiarier 66. Är utgifvare af löpande förskrifning skyldig att för räntans erläggande uppsöka förskrifningens innehafvare? 67. Om räntå å sådan förskrifning efter förfallodagen 69. Laga forum i fråga om presträttigheter 70. Skall en tvist imellan enskilda om hemmantal behandlas såsom skattläggningsfråga ? — Sid. Bör delägare i skifteslag anses derifrån utesluten genom skiftets fastställande ? 71. Har äkta mans målsmanskap för dess hustru upphört derigenom, att God man för henne i boskillnadsmål; blifvit förordnad? 73. Hvad innefattar löftesförbindelse för en varas lefverering? 74. Kan inlösandet äf en anvisning på insatta medel betraktas såsom bevis, att medlen åro insatta? 76. I anledning af Hofrätternas arbetsberättelser för år 1853 78. Arets embetsresa — Tankar om straffade brottslingars förbättring, föranledda af 1853 års berättelse — Bilaga 81.
Den 25 Januari f. m. 443 fråga om alt, ulan någon grundlagsförändring, några sedlar skulle kunna ulgifvas, hvilka man genom någon lag kan förbinda enskild person att laga i betalning; men ehuru ingen lagligen kan lillforbindas alt taga en privatbanks creditsedel såsom fullgod betalning, blir dock förhållandet i sjelfva verket, ofta sådant, alt den som vill lia sin fordran betaid, genom sjelfva rörelsens beskaffenhet tvingas alt emottaga de erhudnc credilsedlar, som finnas alt tillgå, sä framt han vill hafva betalning. Ehuru han icke ar lagligen skyldig att taga dem i belalning, så är lian således likväl tvungen dertill, dä lian eljest i de flesta fall måste sakna betalning. Vill man betrakta saken ur denna synpunkt, sä skulle jag tro, att det bör anses såsom föremål för civil-lagstiftning, hvartill Konungs och Ständers samverkan beliöfves, alt tillåta banker att utgifva credilsedlar. När det framdeles förekommer fråga om beloppet, så torde jag få visa, huru, i min tanka, den frågan äfven är beroende af Bankens lånerörelser. Emedlertid vågar jag för min del hemställa, om icke klokast vore att återremittera så väl den 1 § som äfven de öfriga lill Utskin. Efter hvad man berättar, sä har ett RiksSt. redan beslutat, att icke några credilsedlar skola ulgifvas af privatbankerna. Blefve ett sådant beslut af R. St. fattadt, sä skulle frågan om alt nu stilla någon ny lag för enskilda banker belt och hållet förfalla; ty en bank, sorn endast rör sig med riksmynt, behöfver icke någon annan författning än 1824 års förordning. Hiskin säga, alt denna förordning är ofullständig. Jag tror likväl icke all delta är det rälla ordet. Den är icke tillräcklig,oså snart man antager att en bank får utgifva creditsedlar.
Kompis anbud, som garanterade Riksgälds-kontoret en säker kredit på ungefär - 70 — lika summa, af Fullmäktige antagas såsom bindande för dem under 9 dagar, helst sjelfva denna af bolaget fordrade betänketid utvisade, att det icke egde i sin disposition de erforderliga medlen, utan skulle använda betänketiden till att söka anskaffa dem från annat håll mot säkerhet af de skuldförbindelser, som för lånet komme att utgifvas, och hvilka, om de slutligen erhölle formen af kurserande obligationer, måste blifva skadliga konkurrenter för de äldre svenska 4\ procents obligationerna. I fråga om kostnaderna, utfölle, enligt Riksarkivariens åsigt, jemförelsen äfven till fördel för den af Schröder & Komp. erbjudna krediten. Om nemligen det temporära lånet skulle återbetalas efter två år, blefve den effektiva räntan för halfår 3AJ procent, alltså 7t\j procent för helt år; skedde återbetalningen efter tre år, så blefve halfårsräntan i verkligheten 3^ procent, eller 7 £ procent för helt år. För krediten åter komme kostnaderna att bestå af provisionen, i procent för hvarje omsättning, och diskonto, hvartill dock kunde komma kursdifferenser vid liqviderna, hvilka likväl lika möjligt kunde tillskynda Riksgälds-kontoret vinst som förlust. Antoges nu att diskonto komme att utgöra 4 procent för år och att fyra omsättningar behöfdes, så skulle kostnaden utgöra 6 procent för hvad som å krediten indragits och icke sedermera blifvit på fast räkning öfvertaget. Men kostnaderna kunde ytterligare nedsättas genom ändamålsenliga öfverenskommelse!- mellan Fullmäktige på ena sidan samt svenska Riksbanken och Schröder & Komp. på den andra, äfvensom mellan de två sistnämnda inbördes. Sedan nemligen de af Riksgälds-kontoret på kreditbeloppet dragna vexlar blifvit af Schröder & Komp. accepterade, kunde de af Riksbanken emottagas mot utbetalning till Riksgälds-kontoret af deras belopp, och för längre tid stanna i Riksbankens förvar utan omsättning.
Så trodde jag, men jag rycktes helt plötsligt och grymt ur denna min fromma villfarelse. Förhållandet var nemligen det, att jag, sedan jag en gång väl insomnat, sof mycket hårdt hela natten igenom, hvarföre jag således ej kunde något döma om hvad som derunder tilldrog sig. Men en gång, då vi båda lagt oss i temligen god tid, vaknade jag händelsevis på efternatten, och döm då om min oerhörda bestörtning, när jag icke fann Tegnéhr vid min sida i bädden. Jag tände skyndsamt lampan och konstaterade nu, att hans nödigaste gångkläder ej voro till finnandes i rummet. Deremot såg jag hans ytterrock hänga på sin spik, hans mössa liggande på bordet, hans skor under detsamma, dit han vid afklädningen behagat undansparka dem. Och då jag kände efter hans portnyckel i öfverrocksfickan, fann jag äfven den på sin plats. En qväljande misstanke grep mig. Kunde han väl hafva gått upp i sömnen och delvis klädt på sig samt derpå med en sömngångares ofrivilliga hänsynslöshet förfogat sig in i köket för att träffa Emelie? Att han i vaket tillstånd, med vett och vilja, kunnat inlåta sig på ett dylikt äfventyr, ansåg jag ännu för otroligt. Men huru som helst: hade han inkommit i köket och väckt Emelie, så skulle väl hon gjort allarm, ty det var mig alldeles otänkbart, att en ung hederlig flicka vid en sådan opassande tid på dygnet skulle vilja mottaga besök af en mansperson. Under iakttagande af den djupaste tystnad pådrog jag emellertid försigtigt mina klädesplagg och satt sedan en half timmas tid, hvilken föreföll mig som en hel evighet, och väntade på Tegnéhrs återkomst, alltjemt ett rof för de mest qväljande tankar och känslor. Men han lät sig likväl icke afhöra. Då var det mig en komplett omöjlighet att längre uthärda i min pinsamma ovisshet. Jag måste hafva reda på nattvandraren. För den skull praktiserade jag mig helt tyst och varsamt ut i förstugan och lade örat intill köksdörren för att lyssna. Och till min outsägliga fasa kunde jag nu från köket förnimma hviskande röster, hvilka jag tydligt igenkände såsom Tegnéhrs och Emelies.
St:r ville besluta, det hvar och en, som ur landet utförde bränvin, skulle per kanna erhålla en så kallad »drawback» lika stor med tillverkningsskatten, men ej förr än qvittenset på utländska tullbehandlingen och Svenska Konsulns derstädes certifikat blifvit å ställe och till myndighet, som vederbör, här upvisade och godkände; härigenom hoppas jag, att de hittillsvarande olägenheterna af »drawback» skola så betydligt minskas, att det goda och nyttiga deraf blir fullkomligt öfvervägande. Remitterades till Bevilln.Utsk:t. Dan 1 December f. m. 53 Frill. Sprengtporten, Jakob Wilhelm, afgaf följande motion: I samma mån, som det statshushållnings-system, som inora ett land är iakttaget, innebär ett frö, vare sig till dess lyck?, makt och rikedom, eller till dess svaghet, armod och förfall, ligger der vigt uppå, att, emellan stridiga och hvarandra motsägande grundsatser, välja och derefter följa den rätta; ty ombytlighet är i sig sjelf ett stort ondt, men fortgåendet i en felaktig riktning ett ännu större. Statshushållnings-läran är en vetenskap, och det egnar sig icke väl, att inom rådslående församlingar behandla vetenskapliga ämnen och satser, som i mer än ett århundrade ömsom försvarats ömsom bekämpats, stundom jemkats, och icke sällan såsom ohållbara öfvergifvits af de djupsinnigaste tänkare, som verlden skådat. Det är icke heller min afsigt, mine Hrr! att förflytta våra öfverläggningnr inom detta område; men då jag trott mig förmärka, att man hittills i allmänhet egnat för ringa upmärksamhet åt de erfarenhetsrön, som statshushållnings-läran i sin tillämpning erbjuder, vare sig inom vårt eget eller fremmande länder, är det till ett sådant betraktande af ämnet, ur en ren praktisk synpunkt, som jag velat upmana dera, som i dessa frågor hafva en mera afgörande röst. Men innan detta sker, tillåter jag mig erinra derom, att verlden i detta ögonblick är delad emellan två alldeles motsatta handelssystemer: Frihandelsoch SkyddsluUs-Systemet.
Vid detta förhållande och enär det i allmänhet är stadgadt, att qvittenser, som utfärdas öfver nppburne medel för Statens räkning skola, för att äga. gällande kraft, vara forsed de med påskrift eller bevis öfver medlens annotation af den, hvilken har att utöfva kontroll på uppbördsmannen; så anser Utskottet sig böra vidblifva den redan utaf 2:ne stånd gillade uppställningen af 2:dra punkten i kontroll-föreskrifterne samt tillstyrker fördenskull, att.de må varda bibehållna. Lärande något annat yttrande från Utskottets sida icke erfordras i anledning af de anmärkningar, som emot 2:dra. punkten i öfrigt äro inom Vällofl. Borgare-ståndet gjorda, än att samma punkt, med det bär ofvanHämnde undantag, vunnit tre Riks-stånds bifall. Stockholm den 4 September, 1848. STOCKHOLM, f.: d.l Schultzo’s Boktryckeri, 1848. 1 Register Öfver Banko-Utskottets Betänkanden, Utlåtanden och Memorial under 1847—1848 årens Riksdag. A. Ackordsanbud , se eftergift. Afskrifning af 2;ne odlingslån 10, » ett utaf A, Broberg A.son upptaget lån emot pant af jern H, af 10 st. från Götheborgs låne-kontor utgifne, inom linien förde lån 22. „ af ränta å 17 st. dito dito .22. » af f. d. Riks-diskontens utestående fordringar 36. » at Södertelje kanal-bolags skuld till Banken 43. Alm, F, A.j om ersättning för 3:ne falska bankosedlar .13. Arfvode åt kameréraren i depositions-afdelningen A. W. Wäsström . 16. „ „ kammardrängarne i Banken 18. „ , diskontverkets vaktbetjening . 35. 1. >. registratorn vid Banko-diskontverket A. von Ehrenclou . 39. Arnberg, U. Wj färgare, se eftergift. B. Baggej C. G:son, se eftergift.