Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Atcrremiss ... ' — dess förvaltning 1826 ■ om belordringssättet , Författningar rörtde detsamma, ang. deras granskning Pratscri/Jtionstitl för Trollhätte Slussverks Lottsedlar (se Hjort berg). — Slotts-Snickaren Dumraths leranade Inteck ning (se Dumrath). ~ ^ förnyade Credit-Sedlar (se Creditsedlar). — ?— förnyadt Rcalisationsbevis (D:o). —^ ~ sa kallade gamla Riksgälden (D:o). — Krigsförvaltnings Comiténs Invisningar (D:o). Prcestationer^ af Hemman, om deras utgörande (se Hemman;. Presidents-Embelct, vissa, om indragning deraf prester vid Rcgementerne, om deras indragning Preste-Taxan, örn undersökning derom Presterskapets om ändring i dess allöningssätt . Atcrremiss — i Skane, skattelösen af dess hemman Preste-Tionderi, om dess utgörande pä Gottland . Atcrremiss .. Prestvcils Förordning angående Atcrremiss .. Jemnkningsförslag Privilegierade Domstolar (se Banken) Procent af Sterbhus i Wermland, om dess användande . Proj-Skolan i Stockholm, fortfarande anslag för den (se Ele_ mentar). Promotorial i lagsökningsmål, om dess meddelande af Kongl „ Maj:ts Befallningshafvande Atcrremiss Pl ostetunnan^ bevillning deraf angående Atcrremiss Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkta Stats-Utskottets Memorial protocolly Riks-Standens, tryckning och utdelning m. Se vidare Bet. Kongl. Proposition C0 p B 5' aQ J Afdelning ca p E. 0 ; Häftet. ca p 5’ p c I Skrifvelse. | Riksdagsj Beslut. N:o W:o Ridd. 0. A. OresIcStånd. BorgareSt. Bondestånd.
Grefve Brake, Magnusuppläste följande: Ej närvarande, då Herr Hjerta i gårdagens Plenum afgaf dess ifrågavarande reservation, anhåller jag nu, att deröfver få yttra min tanka, likväl icke för att ingå i vederläggning af anförandet i hvad som angår den militaira administrationen. Jag anser det så mycket öfverflörligare, som jag flere gångor förut inom detta rum, och sednast då Utskottets Utlåtande angående Tredje HufvudTiteln discuterades, sökt göra mine åsigter i den vägen gällande. En livar, sora vill taga kännedom af saken, kan lätt finna, om och huruvida Regeringen sökt att genom calculer och detaille-uppgifter gifva tillräcklig ledning åt Representationens öfverläggningar och beslut. Utskottets Betan - Den 14 October e. in. 221 ikanclen bevittna, att så varit förhållandet, och från Revisorernes Berättelser samt RiksStåndens beslut, stödjande sig på de granskande Verkens yttranden, må den Ingne tänkaren hämta rättelse beträffande den misshushållning å Styrelsens sida, som Herr Hjerta så öfverdrifvet sökt densamma påbörda. Det är således icke i afsiet att tala hvarken såsom Militaire, eller ansvarig Rådgifvare hos Konungen, som jag nu begärt ordet, men deremot för att såsom Svensk och Riddersman utan omsvep framställa, att jag anser Herr Hjertås anförande innebära så många för Ridderskapets och Adelns värdighet och rättskänsla sårande tillmålen, att jag skulle göra mig den största förebråelse, om, särdeles när anförandet skall meddelas de andra RiksStånden, jag ej för min enskildta del till Protorollet yttrade min ledsnad deröfver, att t. ex. Herr Hjerta anser sig behöfva yrka hejd i de anslag
Men just där sitter kanske det hvassaste tornet doldt, det som stinger djupast och svider mest. Borde vi då ej vända oss bort från dessa blommor och söka en väg, där blomstren växa sparsammare, men där tornet är lättare att undvika? Det tyckes så, men huru många af oss hämta denna lärdom af erfarenheten? Vi klaga blott öfver, att det skall finnas törnen bland blommorna, så att njutningen icke kan vara oblandad. Som om detta sista vore vår rättighet! Det skulle icke ens vara vår lycka, om lifvet vore en oafbruten blomsterkedja — huru skulle vi då ens förstå att det vore lycka? Och hurudant skulle det hjärta blifva, som aldrig undergått sorgens reningsprocess, hurudan den karaktär, som aldrig blifvit pröfvad i lidandets och motgångens degel? Bättre är att, som braminen, taga törnena som lifvets bottenplanta och rosorna som gåfvor att mildra mödorna och förljufva törnestigen, vida bättre än att fordra idel rosor och harmas öfver törnena. Det torde icke vara förmätet att framkasta den åsikten, att det myckna missnöje, den lifsleda, som förspörjes, har sin rot i att alla och enhvar nu fordra för mycket af lifvet. Den, som har litet, fordrar mycket; den som har mycket, fordrar mer. Det kan ej gärna fortgå så, icke fortgå med oupphörligt stegrade fordringar öfverallt. En gräns måste sättas och kan sättas, och den heter: tillgångar. Vill blott hvar och en hålla sig inom sina tillgångar, skall han säkert finna, att om äfven blommorna på hans väg icke slå ut i så rika klasar, som han skulle vilja, blifva också törnena färre. Och har han då lärt att såsom braminen vara tacksam till och med blott för att blommor finnas till bland lifvets törnen, skall han säkert också snart finna, att dessa törnen stinga mindre djupt, än han fruktade. Föresatsen att först och främst se den goda sidan af allt är en sköld, som afvänder många af lifvets små bekymmer och hjälper till att bära de stora. Mathilda Lang / et. * Skaldens syster. (Öfvers. för Idun af Philibert.)
Det ttärmaffe futtänDaDe. ©apatia» ät mapemtillmerfningenS förDättranDe Dar Äoitgl. 50?af:t iveiftungui. ^ pen omtanfa, font Detta toigtiga föremål påfattat, ©e* nom föritpaDe Reglementen för öefigtmngarite å kanoner farnt ©emar ocf) öfriga Söemäring&perfeDlar, Dar en (förre noggranfjet ocD omforg toiD tittmerfningen Dliftoit förejliifmen, fåfont tollfer för Deraö emottaganDe å ^örråDen. 2lrtittert*RegementermB ma* pen*merf|fä0er Dafma äftoentoäl Dliftoit utmiDgaDe ocD förfeDDa meD förDättraDe majtner ocD merftpg. ©e(httont pär ett mera enfelt famt efter en gentenfant princip för allt 0men(lt od) Rorrjlt Slrtitteri itppgjorDt (£aliDer*fp(fem Dliftoit, titt efterrättel* fe toiD (lecttDe tittmerfningar af Slrtitteropiecer ocD ^projectiler, fa(f(fä(Dt. ©atpetcr-' 0eDatt till anjlaffanDe af $örfmarS*toerfeB årliga DeDof af ningen.' falpeter, famt titt Den för toijta Delar af Rifct färDeleö toigtiga falpetermäringettö upprättDåttanDe, ett färjlilDt, falpeter*gärDe»t motftoaranDe, anflag Dliftoit af Rifeté 0tättDer antoifaDt, Dar Denna gärD ttppfjört nteD år 1830, ^toaront ^oitgl. SRaj:t låtit utfärDa allmän $ungörclfe, SOfen på Det 0alpeterfjuDert-ägarne icfe (lutte Deraf
Förskott för sedelvexling 67,140 » » otydliga sedlar 5,775 » » postvexelmedel 2,300,OOC 2,372,915 minskade med de för Bankodiskontens räkning i Depositions-Afdelningen insatta men ännu ej på lånen afförda medel, som icke motsvaras af Låne-kontorens kassabehållningar 10,397: 72. Till Rikets Ständers Bank utgifna förbindelser att inom tre år infrias antingen med Rikets Ständers Banks sedlar eller silfver Depositioner utan ränta Pä depositsamt uppoch afskrifningsräkning mot ränta, jemte derå outtagne räntor Kapital-öfverskott 16,000,000 — 10,954,865 1 6,030,099 84 17,614,68633 50,599,651 18 Litt. C. Rike t s S t ä i 21,600,245 199,608 91 » » i guld 75 21,799,854 66 Af Sveriges Bank utgifna förbindelser 16,000,000 — 37,799,854 66 Litt. D. S Y e r i Deposition af guld i Rikets Ständers Bank Sedelemission derutöfver ..- 199,608 30,000,000 75 30,199,608 75 Hör till Banko-Utskottet» Betänkande 1862—1863, N:o 32. ers Bank. Verkligen utelöpande sedlar, invisningar och insättningsbevis Riksbanks-sedelkassa i Sveriges Bank Ank. till Exp.-Utsk. den 16 April 1863, kl. 3 e. m. Memorial, i anledning af alerremiss af sisla punkten i Utskottets Memorial N:o 50.
PresteStåndet till Bevillningsoch Lag-Utskottens handläggning remitterat ett af HenContracts-Prosten Thudén inlemnadt Memorial, deruti Herr ContractsProsten yrkat, att alla Kyrkoherdar måtte tillerkännas fribrefsrätt för deras Endiets-skrifvelser till såväl Dom-Capitlet som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, eller i händelse en sådan till alla Pastorer utsträckt fribrefsrätt icke skulle kunna medgifvas, att den åtminstone måtte beviljas Contracts-Prostarne; men då, enligt Utskottets åsigt, denna motion, såsom innefattande fråga om minskning i den af Postmedlen påräknade Statsinkomst, icke äger gemenskap med de ämnen, som, jemlikt 70 § Regeringsformen och 31 § Riksdags-Ordningen, utgöra föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning, hvilken åsigt jemväl blifvit vid 1834 års Riksdag af trenne Riks-Stånd godkänd, har Utskottet ansett sig icke tillkomma att med ifrågavarande motion taga befattning, hvilket härigenom vördsamligen anmäles till den åtgärd, som i 44 § Riksdags-Ordningen föreskrifves. Stockholm den 2 September 1844. Alik. till Exp. Utsk. d. 10 Sept., ki. 12 mield. Memorial, angående återlemnande af Riksdags fullmäktigen David Anderssons ifrån Hallands Län motion om villkoren för införsel till Norrige af Spanmål och andra Svenska Landtmannaproducter. Heilerv.
Jenny Lind är ännu den åldriga väninnans ljusaste minne, och med samma känslor som barnets för snart sjuttio år sedan blickar den åttioåriga upp till sin forna kamrat, där hon, representerad af ett porträtt från 1846, innehar hedersplatsen öfver pianot. Är 1841 blef m:ll Fundin sångerska och aktris vid kongl. operan. Att den samtida Jenny Lind på teatern alldeles skulle fördunkla Wilhelmina Fundin. var j u naturligt; själf fann den senare, med sin naturliga djupa blygsamhet och själfunderskattning, detta alldeles i sin ordning. Sedan m:ll Lind lämnat den svenska scenen, fick emellertid m:ll Fundin öfvertaga flere af hennes större uppgifter, och hon gjorde det till både kritikens och publikens tillfredsställelse. » M:ll Fundin förtjänar » — skref August Blanche i 1845 års TheaterGalleri — » allt beröm för den möda och det trägna studium, hon synes använda för att kunna prestera allt hvad hennes resurser tillåta, och detta är i sanning ej det lilla. Hennes sång röjer verkligt musikaliska anlag och musikalisk bildning, djup känsla och uppfattningsförmåga. » Äf de många uppgifter, Wilhelmina Fundin kreerade under sin verksamhet som operasångerska, må erinras o m: Nattens drottning i » Trollflöjten », Anna i » Hvita frun » (i hvilken opera hon äfven utfört så- väl Jenny Dicksons som gamla Margarethas partier), Isabella i » Robert », Katarina i » Kronjuvelerna », Leonora i » Stradella », Adalgisa i » Norma » (vid sidan af Jenny Lind i titelpartiet), Anna i » Friskytten » (också vid sidan af Jenny, som Agatha), Zerlina i » Don Juan » samt lady Kockburn i » Fra Diavolo ». I sistnämnda parti var det som Wilhelmina Fundin, efter en 37-årig verksamhet vid vår främsta lyriska scen, den 4:de juni 1870 tog af sked från teatern. En talrik publik bringade då med många och hjärtliga bevis på sympati farväl åt sångerskan, hvilken, följd af den konstälskande allmänhetens tacksamhet, kamraternas vänskap och kritikens aktningsfulla erkännande, drog sig tillbaka.
En annan värd talare har åter upptagit frågan i allmänhet och yttrat, att, om staden Warberg vore i behof af penningar och hade säkerhet alt erbjuda derföre, svårigheter icke skulle förefinnas för staden alt erhålla mynt likasom här fråga vore om en enskild person. Om den enskilde upplånar penningar, gör han det för sin enskilda nytta; men då Staten lemnar menigheter anslag till vattenbyggnader och dylikt, hafva ju dessa menigheter deraf endast en indirekt fördel, i synnerhet om dessa menigheter utgöras af fattiga innevånare, hvilket Hrr:ne nogsamt lära inse. Jag kan således icke fatta, huru den af Gr. Lagerbjelke omnämnda princip kan vara lämplig för alla fall, hvarföre jag förnyar, hvad jag redan yttrat, att, när StatsUtsk. skall uppgifva någon norm, hvarefter det beräknar anslag, åberopar det vanligen dessa principer. Detta kan vara rätt och väl, men uti frågor som denna, tillkommer del R. St. att bedöma hvarje särskildt fall. StatsUtsk. har i detta betänk, förfarit som det höfves detta Utsk. Utsk. har Den 15 Augusti. 249 nemi. sett frågan från alla sidor och derefter tillstyrkt begärda anslaget, hvilket jag tror R. St. äfven böra göra. Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först til! bifall och sedermera lill afslag å StalsUtsk:s ifrägavar:de utlåt. N:o 304, utföllo svaren med blandade ja och nej, hvarpå Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla detta utlåt., samt då härvid ropades starka ja blandade med nej, förklarade det lian trott sig finna att nu ja öfverrösta! nej. Gr. Lagerbjelke hegärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande voter.s-propos: Den som bifaller Statsötsk:s utlåt. N:o 304, röstar ja; den det ej vill röstar nej; vinner nej, varder StatsUlsk:s förenämnde utlåt af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer : Ja — 17. Nej — 10.
Den nämnde embetsmannen uplvste, på samma gång som han gaf tillkänna att i ganska få af de mångfaldiga konkurser, hvilka framkallades af krisen, någon tillstymmelse till bedrägeri förefanns, i hvilket fall under-domstolarne alltid vägra fastställelse å ackordsaftal, att han, som dagligen vore, i sällskap med cessionanter och deras borgenärer, icke försport någon klagan öfver ackordet. I Hamburg är ackordet redan gammalt och icke heller der har något missnöje dermed försports. Beträffande Hr Olivecronas anmärkning att i den Franska lagstiftningen ackord endast medgifves köpmän, ber jag att få nämna att detta kommer deraf, att konkurs enligt denna lagstiftning blott är tillåten för köpmän. Men så är icke förhållandet i Tyskland. Jag har sagt, att det är i borgenärernas intresse sorn jag förordar ackordet. Men örn så är, bör deras intresse bevakas likaväl i en köpmans som i någon annans konkurs. Jag kan icke uptäcka någon anledn., hvarföre det bör vara annorlunda. Ofvergår jag från att betrakta borgenärens intresse till gäldenärens, så inser jag icke, hvarföre ej en olycklig person, som ickeär köpman, likaväl kan få njuta fördelarne afen förmån, sådan som ett ackord. Jag missunnar icke någon klass någon förmån; men jag inser icke hvarföre lagstiftningen skall gynna den ena framför den andra. Vill man härvid invända, att endast köpmännen kunna träffas af oförutsedda olyckor, så är förhållandet ingalunda så. Mitt hus, som ännu icke är brandförsäkradt, kan ju brinna upp; man kan få betala en borgen, hvilken man varit nästan nödsakad att ingå. Allt detta visar att det skulle innebära en orättvisa att vägra den ene en förmån, som man medgifver åt en annan. Men härtill komma andra omständigheter, som göra saken omöjlig. Gr. Mörner anförde, att det vore svårt att bestämma, hvilken som är köpman eller icke, och han sade till och med, att, enligt 185 5 års förordning, vöre alla köpmän. Om jag också icke vill gå in på denna nog långt utsträckta tolkning, så är det dock säkert, att det blir i alla tider svårt att säga, hvem som är köpman eller icke.
Sedan Kongl. Majrts och Rikets Kammar-rätt, elter erhållen remiss, Bih. till B. St. 50. afgifvit underdånigt utlåtande öfver Kommilterades förslag i de delar, som ega mer eller mindre oskiljaktigt sammanhang med de på Rikets Ständer ankommande bestämmelser om allmänna bevillningens beräkning, påförande, uppbörd och redovisning. har Kongl. Majit, genom nådig skrifvelse den 10 sistiidne Januari, jemte lörklarande det Kongl. Majit vore betänkt att, efter inhemtande al Rikets Ständers beslut I dessa delar, framdeles till nådig pröfning företaga frågan om nya stadganden rörande mantalsoch skattskrifning, till Rikets Ständer öfverlemnat ofvanbemälda Kommilterades till trycket befordrade underdåniga Betänkande och förslag, för att tjena till ledning vid behandlingen af de hos Rikets Ständer och deras Be vi 11- nings-Utskott förekommande frågor angående allmänna bevillningen. Samtlige RiksStånden hafva derefter till BevillningsUtskottet remitterat omförmälda nådiga Skrif - velse; hvarförutom det af Kammar-rätten afgifna underdåniga utlåtande blifvit, enligt den nådiga Skrifvelsens innehåll, Utskottet tillhandahållet samt, med Rikets Ständers bifall till Utskottets i särskildt memorial derom gjorda framställning, till trycket befordradt och bland Riks-Ståndens ledamöter utdeladt. Innan Utskottet, jemlikt föreskrifterna i 70 § Regerings-formen och 31 § Riksdags-ordniugen, till Rikets Ständers pröfning framlägger förslag till ny Bevillnings-stadga, torde Utskottet böra i korthet här sammanfatta den del af ofvannämnda Kommitterades Betänkande, sorn redogör för hufvudgrunderne till dpt af Kommittéen uppgjorda förslag till dylik stadga. Efter att hafva lemnat en historisk öfversigt af lagstiftningen i detta ämne från och med 1680 till och med 1858. anmärka Kommitterade, att de, vid jemförelse emellan nu gällande och äldre
Bank nu kominer att deltaga, motsvarar deremot endast 4j-procents-lånets totalsumma, 21,666,66(1] R:dr, såvida icke Banken kommer att föredraga premie-obligationerna, hvilket dock icke är sannolikt, då dessa icke iiro förskrifne med ärlig ränta. I hvilketdera fallet som helst, kommer dock Rikets Ständers Bank att deltaga i ett lån, lydande å annan total-summa, än det lån skulle äga, å hvilket Rikets Ständers beslut om Bankens deltagande hade afseende. Den fördel, Fullmäktige lyckats bereda Svenska stats-verket genom att såsom valuta för premie-obligationerna erhålla 120,000 Thaler mera, än om obligationerna tillhört 4i-procents-lånet, må visserligen, äfven efter afräkning af de betydliga kostnaderna för obligationernas tillverkning och bokföring m. m., anses ganska stor; men då man besinnar, att låneöfvertagarue, i stället för kontant lemnade 2,000,000 Thaler, betingat sig obligationer till ett nominelt belopp af 2,400,000 Thaler, eller 20 procent utöfver lånesurnman, och att obligationerna säljas till pari, lärer det vara obestridligt att låneöfvertagarne i sjelfva verket på prcmie-obligationerne betingat sig en större kapital-rabatt, än på öfriga delen af lånet. Ifrågasättas kan ock, huruvida det icke möjligen hade varit skäl att, såsom vilkor för konverteringens beviljande, för Riksgälds-kontoret förbehålla någon viss andel i dessa 400,000 Thaler, motsvarande i Svenskt Runt 1,066,666] Riksdaler. — 62 — Utredning af anslagen för Statens jernväg sbyggnader.
Jag vågar bestämdt förklara, att det icke är så. Jag vågar förklara, att ehuru rättsstridig och förhatlig indragningsmagten är, den likväl icke haft något menligt inflytande på tidningspressen, ehuru den skadat en eller annan individ. Mången gång har denna magt, så obehaglig och förhatlig den är till sin natur, varit ett medel att ännu mera göra den tidning läst, som blifvit ett mål för densamma; och jag vågar säga, att det varit få undantag, der denna magt icke haft en motsatt verkan af hvad man med den åsyftat. Jag säger ej detta för att försvara indragningsmagten; vare det långt ifrån mig! Jag hade önskat, att den aldrig tillkommit, och jag är glad, att jag icke bidragit dertill med min röst äfven under de förhållanden, då den tillkom. Det hindrar mig icke, att, då jag lifligt önskar, det indragningsmagten måtte falla, lika 1 i fl g fe önska, att domstolarna måtte återfå dén rätt, de ägde före juryinrättningens införande i Sverige. Det är detta, jag påstått i Utsk., och att jag ej haft fullkomligen orätt, vågar jag tro, då så få reservanter inom Utsk. ogillat den mening, Utsk. framställt. Frågan örn juryinrättningen i andra länder har varit ett ganska omtvistadt ämne; men detta torde icke vara stället att ingå uti djup analys om domstolarnas eiler juryinrättningens företräde, \ Hvad jag likväl tror 111ig bestämdt kunna våga förklara är, att juryinrättningen i alla crimitvella och äfven tryckfrihetsmål är för tidigt införd, innan bildningen står på den punkt, att den kan vara allmänt lika gagnelig p'å alfa punkter i Riket, innan ännu rättegångsordningen star på den punkt, att den är offentlig vid alla domstolar och jurymännen kan komma att döma efter en offentligen utförd rättegång och icke efter handlingar, af hvilka han måhända icke alltid före domens fällande tagit tillräcklig kännedom.
Då StatsIJtsk. tillkännagifva sig hafva följt principen att utföra anslagen i runda summor, och då under denna titel under de sistförfluten fem åren per medium utgått 19,600 r:dr, så synes mig som StatsUtsk. i denna punkt snarare bort utföra 20,000 r:dr än 19,000, emedan den förra summan är närmare 19,600 än den sednare, och 20,000 r:dr dessutom icke är för mycket. Hr Nauckhoff, Joh. Otto, förenade sig med Frih. von Kraemer. Frih. von Kraemer: I anledn. af de upplysningar jag nu af Hr Frih o. Landtm, enskildt erhållit, afslår jag från den propos. jag begärde. Frih. Nauckhoff: Som dessa upplysningar icke hun nit till mina öron, är jag icke i tillfälle att afstå från den i fråga var. propos:n. Frih. von Kraemer: I anledn. af Frih. Nauckhoffs sista yttrande får jag lemna honom den af Hr Frih. o. Landtm, mig meddelta upplysning, att det är från ränteberäkningen, som skilnaden härleder sig uti anslaget, hvilket sålunda rätteligen bör vara 19,000 r:dr. Uppå derefter framställd propos. blef Utsk:s förslag af R. o. Ad. bifallet. ii:te punkten. Bergsbrukets understöd. Bifölls. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att indelta räntor, kronotionde och spanmål in natura skola ut - Dm la Augusti f. m. 3t)5 gå enligt sednaste statsreglering, med de förändringar, sorn af R. o. Ad:s nu fattade beslut kunna föranledas. Äfven fann R. o. Ad. för godt alt låta bero vid hvad Utsk. i utlåt. N:o 217 yttrat derom, att möjligen ytterligare anslag komma att uppföras å denna hufvudtitel för navigations-skolor och undervisningsanstalter för skeppsbyggeri. Frill. Hamilton, Hugo:
Adelsköld upprättat ritningar och kostnadsförslag för anläggandet af en jernbana med ångkraft från Herrljunga station öfver Håkantorp och Wenersborg till Uddevalla, likasom ett bolag, bestående dels af enskilda personer, dels af städerna Wenersborg och Uddevalla, hvilka såsom kommuner beslutat att i företaget ingå för 300,000 R:dr hvardera, bildat sig, i ändamål att bygga nämnda jernväg af fyra fots spårvidd, såsom bibana tili vestra stambanan, i enlighet med åberopade ritningar och förslag, som vunnit Vägoch Vattenbygguads-styrelsens godkännande, på samma gång Styrelsen hos Kongl. Maj:t i afgifvet underdånigt yttrande förklarat att. bland alla vid nuvarande riksmöte till erhållande af allmänt understöd anmälda vägfrågor, den nyssnämnda vore deraf företrädesvis förtjent. Då nu det upprättade förslaget utvisar att kostnaden af ifrågavarande bibanas byggande är beräknad till 4,860,000 R:dr Riksmynt samt en fullständigare utredning, än det som ligger i det anförda, derom att företaget i sig innefattar fördelar al aldra största vigt för fäderneslandet icke torde erfordras, men vidare erinras må, att staden Lidköping i dessa dagar förehaft fråga om anläggandet af en likadan jernväg emellan nämnda stad och Håkantorp, hvarigenom det inre landet skall komma att sammanbindas med två vigtiga hamnar vid Wenern, går jag att härmed vördsamt föreslå: att, för anläggandet af en jernväg, af 4 fots spårvidd, från Herrljunga station vid vestra stambanan öfver Håkantorp och Wenersborg till Uddevalla, Rikets Ständer måtte bevilja ett låneunderstöd af 3,240,000 R:dr, motsvarande tvä tredjedelar af anläggningskostnaden, på enahanda vilkor som blifvit bestämda vid beviljandet af lån till Gefle—Dala jernvägsbolag. Om remiss af denna motion till Stats-Utskottet får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 29 November 1862. J Börjeson Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Af Herr Bhodin: Orri, låneunderstöd för anläggning af dels bibana från Herrljunga öfver Håkantorp och Wenersborg till Uddevalla, dels ock en grenbana emellan Håkantorp och Lidköping.