Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N-.o m. deraf äfven vara en rättsenlig följd, att, alla de hus, eller lägenheter, i städerne, som af Kronan för elt eller annat behof inköpas, icke igenom ett sådant köp, befrias ifrån de utslylder, som för de samma i förra egarens hand utgått, eller för dermed jemförlige hus och lägenheter i samma stad derefter utgå, och anhåller jag på denna grund, att få anmäla min reservation emot HöglofJ. Utskottets nu uppläste och gillade Betänkande.” Uti denna reservation hafva instämt: Herrar Limdgren, L. J., Santeson, B. H., Winberg, J. U., samt Hemberg, J. P. Af Herr Langenberg och af Herr Andersson B. N:o iii. Ankom till Exp. Utsk. den 17 Maji kl. a e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om upplåtande af rättigheten till Strandvrak åt de Härad, sorn angränsa hafskusten. (I. A.) Biksdagsfullmägtigen Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län liar uti elt till Stats-Ulskottet remilteradt memorial föreslagit, det Kongl. Maj:t ock Kronan måtte frånträda rättighetan till så kalladt strandvrak, som drifves till land vid Svensk kust eller påträffas och upplages i öppen sjö, samt öfverlåta densamma åt de, hafskusten angränsande härad, sorn skulle ega alt använda de derigenom uppkommande tillgångar lill bildande al fonder för upphjelpande af fiskerien, hvilka i vissa orter inom Riket, särdeles Bohus Län, vore af största vigt, men hotades med ett ständigt aftynande. Varande af Motionairen tillika anfördt, att med säkerhet torde kunna antagas, det strandvraksrätten icke medför någon fördel för det allmänna, förmedelst de dryga kostnader, som till bergningslön, godsets vårdande, försäljande och mera dylikt måste användas, i förening med omöjligheten af denna inkomsts behöriga controlerande, sedan Hykeribetjeningcns biträde icke vidare kan påräknas.
ÄrfdaBalken; 3:o rörande förrymd Makas rättighet att i nytt ägtenskap ingå, 5o6. — om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om Riksdagens förlängande på en månad, dito.— om anmodan till till Riksdags-kostnadérne anslagne medel skyndsamligen låta till trycket befordra uppgift och förslag till ändring i Rikets Grundlagar, 53^. — om Remiss till BevillningsUtskottet af anföranden, angående de allmänna grunderne för den blifvande Bevillningens fördelning, 646. — om Remiss till StatsUtskottet af ett Memorial om ökadt anslag för de Fria Konsterna, 647. 195 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets oell Adelns, om Remiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet af ett Memorial, angående inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande, 647. — örn Remiss till Statsoch BancoUtskotten af ett Memorial, rörande allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, dito. — om bifall till Ba ncoUtskottets Betänkande, om allmänt kungörande af inskränkning uti Specie-mynts utväxding från Banken, 647, 648. — 0111 Remiss till StatsUtskottet af ett Memorial, angående Cassern för Kongl. Andra GardesRegementet, 648. — om Remiss till Särskildta Utskottet af ett Memorial, angående tillsättande af ett ökadt antal Betjening vid LänsCancellierne och LandsCoutoiren, dito. — om bifall till StatsUtskottets Utlåtande om en fond till godtgörande af framlidne RiksRådet Friherre Adler Salvii Arfvingars underdåniga Krono-fordran, dito. — om bifall till StatsUtskottets Betänkande]!, angående, i:o befrielse för Nora, Lindes och Ramsbergs Bergslager att erlägga Vacance-afgift; 2:0 CommerceRådet Björnbergs Bränneri-arrende; 3:o ändring i lefvereringssättet af Kronans ränte-hö och halm, sorn från Westmanland är anslaget till utfordringen vid Kongl.
I det Detpart. jag tillhör har, af den anledn. att flera koncepter förkommit, hvilket föranledt åtskilliga olägenheter, blifvit föreskrifvet att Registraturet skulle utskrifvas, hvilket äfven skett från och med början af detta år t. o. m. Aug. månad, och detta har äfven haft till följd att inga koncepter kunnat bortkomma emedan de utskrifvits successive allt eftersom de blifvit upsatta. Jag vill icke neka till att detta är ett påkostande arbete både för dem som skola skrifva som demfjhvilka skola kollationera Registraturet, men om, såsom Hr Cederschiöld föreslagit, det skulle öfverlemnas åt några få personers pröfning att bedöma huruvida det eller det ärendet skall inregistreras, tror jag att detta skulle leda till godtycklighet. I allmänhet anser jag det vara i historiskt hänseende ganska nyttigt att hafva alla från Regeringen utgående beslut samlade i RiksArchivet, men särdeles för den närmaste tiden är det af vigt, då inom Expedme så många ärenden sammanhänga med hvarandra och det är särdeles svårt att, då de Kongl. Erefven afgått, få veta innehållet, som ofta fordras i samma ordalag, såvida icke konceptet fin - 656 Den 23 November e. m. nes att tillgå. Det nu förev:de mom. afser Registraturets utskrifning genom Riksarchivariens försorg. Genom det ringa anslag B. St:r vid förra Riksdagen beviljade åstadkoms en ganska stor lucka i Registraturet, och jag tror det vara af vigt att denna lucka i tid fylles, hvilket lätt kan ske förmedelst det nu föreslagna anslaget, hvarjemte detta arbete lämpligare kan lemnäs åt skickliga renskrifvare än åt nykomlingar på tjenstemannabanan. Gr. Sparre, Erik: Om det är, såsom Frih. Alströmer sä ger: att nemi. nuv:de Registratur verkstäldts af Kansliets embetsman och vi vid innev:de Riksdag hafva beviljat en betydlig tillökning i Kansliets embetsmäns löner, så tycker jag det vara all sannolikhet för att det bör ske lättare hädanefter en hittills.
Jag bör dock anmärka, att en genealogie hvarken är något snillefoster eller kan räknas för något tankeöfvande etnbets-värf. Det fordrar blott att ordentligt antekna hvad sig i detta afseende till* drager, och sådant kan väl icke utgöra någon öfning för efterfankan. Det har verkeligen förundrat mig att höra samma värda Ledamöter, som yrkade att Riksens Ständers Justitieombudsman skulle få med denna befattning förena Embete i Statens tjenst, nu icke vilja medgifva, att RiddarehusSecreteraren må innehafva någon annan beställning. JustitiiB-Ombudsmannen skall likväl under fem år handla med full sjelf-verk*- samhet såsom Ständernas Embetsman, och vaka öfver samma Styrelses åtgärder, af hvilken han tillika innehar ett Embete. RiddarhusSecrete - Den 17 Octo ier t. m. 27 raren skall deremot icke handla på egen hand, eller med någon af Ridderskapet och Adeln oberoende sjelfverksamhet; han är blott anteknare af hvad i hvarje Plenum sig tilldrager. Man har anmärkt , att justeringarne af de hos Ridderskapet och Adeln förde Protocoll skedde alltför summariskt. 0<n detta är något fel, så är det förmodeligen den värde Ledamotens eget, som hvarje gång då Herr LandtMarskalken frågar, huruvida Protocollet skall uppläsas in extenso, icke besvarar frågan med Ja. Och om man från Plenum så tidigt bortgår, att man hvarken får höra eller besvara denna fråga, så är det äfven ens eget fel. Också jag tror visserligen, att ?den förevarande frågan kunde hvila, intill* den dithörande §. i RiddarhusDirectionens Insiruction till pröfning förekommer; men måhända skulle denna långa öfverläggning då förnyas. Till förekommande deraf och då Grefve Cronhjelm uppgifvit, att RiddarhusUtskottet för närvarande har god tid, tilbtyrker jag vördsamt, att motionen nu genast må till bemälte Utskott remitteras. Grefve Cronhjelm'.
Så värst oegennyttiga bruka i allmänhet ej släktingar vara, att de af pur barmhärtighet låta så- dana äldre fröknar » lefva sitt parasitlif på dem ». Och om dessa ogifta kvinnor på ålderdomen — förr kunna de ej enligt statuterna komma i åtnjutande af dessa förmåner — ur understödsfonder måste söka medel till sitt uppehälle, så torde detta helt enkelt vara en följd af, att kvinnoarbete varit så uselt betaldt, att det ej medgifvit besparingar för ålderns dagar. För de fattiga ur arbetsklassen verkas jämförelsevis mycket — de s. k. » pauvres honteux » ha mången gång i själfva verket svårare att draga sig fram; de äro för stolta att visa sitt armod för världens ögon, de gömma sig undan, och ingen vet om de tysta, ensamma strider, de utkämpa, om den diet, hardt när till svält, de lefva på. Och så missunnar man dem en femtilapp ur en understödskassa och en katt till sällskap! Nej, kära Inge, när ni nästa gång skrifver i Idun, så tag af er de gråa glasögonen och försök att se edra medmänniskor med mera kärlek och sympati. Att ni kan ha månget allvarsord att säga, som förtjänar läg IDUN ' 156 gas på hjärtat, det röja delar af er artikel, men — var rättvis och skjut ej öfver målet! Sa jag lycklig? Ja, det är jag också, minus eller rättare sagdt: plus, det pluset att solskenet har sin skugga. » Om ditt öga mörkt och kallt skådar kring, skådar kring, mörker själf du då befallt hölja jordens ring öfverallt. Ja, det säger jag, att det skulle vara bra skönt ibland att inte behöfva vara släkt med sin egen släkt, isynnerhet med släkt som aldrig kommer ihåg en oftare än den kan ha nytta af en — och den är stor. Men jag tänker inte tåla det, jag gör det inte! Jag talar om kusin Johan, som hängde sig på oss i Sundsvall och som tycks tänka bli hängande, sparka bakut bäst j a g vill! Om ditt öga varmt och klart skådar kring, skådar kring, se, då klarnar också snart hela jordens ring underbart. » Ellen Bergström. Små utställningsfunderingar oeh litet annat smått och g o d t. För Idun af Lovisa Petterkvist. Bref I.
Emedlertid ansåg E. K. M. lämpligt, att ersättningssummorna för stapelstäderna nu endast måtte förklaras gällande för en tidrymd af fem år, äfvensom att framdeles det ersättningsbelopp, som för hvarje stad bestämdes, måtie, efter föregången behörig uträkning och med ledning af de upplysningar, hvilka, i följd af omförmälde debiteringssätt, alltid blefvo att tillgå, om hvad som lill flöt Tullverkets cassa i godlgörelse för de åt hvarje stad anvisade tolagsmedel, fastställas vid slutet af hvart qvinqvennium för de derefter kommande fem åren, hvarvid den förhöjning eller förminskning i tulluppbörd, sora för den ena eller andra staden kunde hafva inträffat, borde utgöra den hufvudsakliga måttstocken för tolagsersältningens beräkning. I händelse den sålunda Nådigst föreslagna regleringen vunne Rikets Ständers bifall, ansåg E. K. M. de årliga ersättningsbelopp, hvilka kommo att åt stapelstäderna anvisas, kunna i Riks-Staten under vederbörlig titel uppföras, för att, i likhet med andra Statsanslag, årligen utbetalas af StatsContoret, hvilket Embets-Verk deremot skulle ega att, på enahanda sätt, som med tullmedlen tillgår, från Tullverket emottaga hela den behållna delen af tolagsersättningen. Slutligen vill E. K. M. i Nåder fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, om Staten skulle öfvertaga hela den så kallade service-kostnaden eller inqvarterings-besvärel i de släder, der en del af stadens tolagsmedel förut blifvit härtill använd, eller om utgifterna af tolagsmedlen till föremål, som snarare rörde det allmänna, än staden enskildt, såsom i Stockholm utgifterne för Gymnasium, Kronouppbörden o. s. v., framdeles skulle komma att upphöra och i stället af statens medel bestridas, ersättningen af tullmedlen till dessa städer för förlorad tolag borde i samma nion minskas; och ansåg E. K.
25 förbrytelse tillämpligt, samt Flink följaktligen, på grund af Bergstingsrättens beslut, blifvit för sitt brott straffad annorlunda och svårare än lag förmådde, advokatfiskals-embetet, under åberopande af hvad förut blifvit anfördt, yrkade, att Bergstingsrättens ordförande måtte, med stöd af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, fällas att för berörde olagliga dom böta femtio daler silfvermynt med 16 R:dr 32 sk. banko samt derjemte förpligtas att till Flink utgifva hvad denne skäligen kunde fordra såsom godtgörelse för det honom genom Bergstingsrättens anmärkta förfarande förorsakade lidande. Och har, sedan bergsdomhafvanden i anledning af detta slutpåstående blifvit hörd, samt Flink, uti afgifvet yttrande, för det honom öfvergångna lidande fordrat ersättning, Kongl. Hofrätten, genom utslag den 14 April innevarande år, jemte anförande af ofvanberörde i målet förekomna omständigheter, vidare yttrat, att som Bergsling6rätten deraf, att Flink befunnits innehafva ifrågakomna jernbitar, så mycket mindre haft skäl att antaga, det lian genom oloflig handel med smed desamma åtkommit, som den brukssmed, hvilken detta jern om händer haft, på sin ed tagit, att detsamma blifvit honom frånstulet, och anledning icke förekommit, det annan person under tiden varit deraf innehafvare, ' vid hvilket förhållande och då åberopade § i Kongl. Hammarsmedsordningen endast för den händelse, att någon andra gången beträdes att af brukssmed tillhandla sig jern eller andra brukseffekter, ovilkorligen stadgade, att, utan afseende å godsets värde, derå bör följa enahanda ansvar sorn för tjufnad, men deremot innehölle, att stöld och snatteri vid bruk af annan person än smed straffas efter allmänna lagen, Flink rätteligen bort af Ber«stingsrätten endast förklaras skyldig till ansvar för olofligt tillgrepp af ifrågavarande jern, i hvilket fall lian ej eller kunnat fällas lill svårare ansvar, än efter 47 kap.
På samma sätt som nattens skuggor sakta vika för dagsljuset, vika också småningom och omärkligt drömmens obestämda bilder för det återvändande medvetandet, och de ögonblick torde vara människans lyckligaste, då rosiga drömmar om minnen och hopp sakta öfvergå i solbelyst verklighet. Tomten log sitt skälmska löje. Hans inträdande i huset hade yarit angenämt, och han hade hopp om god fortsättning. Arbetet hade varit lätt och blifvit tacksamt belönadt enligt en tomtes sätt att se saken. Ingenting hade kostat honom ansträngning, och nu stod han i tamburen och funderade på att taga motion — stötte toppmössan käckt på sned och slog kullerbyttor uppför trappan. Studier.för Idun af A l v a r Arfwidsson. Aktriserna. (Slut fr. föreg. n:r.) ni har redan gissat, att j a g menar Sarah Bernhardt! D e t är en raffinerad rat hennes hotell. H o n tycks visserligen h a öiVergifvit den likkista, hvari hon f o r d o m tillbragte natten, men h o n lär i stället h a en satinklädd säng, som är 10 fot bred. Teaterlönerna växa. » Teaterlönerna gansen. gissa! M a n h a d e mindre pretentioner förr i världen (a h! Ack, den Sarah! H a d e h o n ej dem (o e h den 1 0 fot breda sängen), v o r e hon helt enkelt ej Sarah Bernhardt. rangskalan man nu iiAsseye %-vous, Altesse! Iduns månadsrevy. |lf| den storpolitiska världen har augusti månad «sfi * förelett prägeln af ett fredligt stilleben. Tyskland, som under framfarna år så gärna velat hafva » krig i sikte » gifver nu fredsförsäkringar åt alla håll och det ibland under rätt originela former. Sålunda begagnades den stora läkarekongressen, hvilken den 4 augusti sammanträdde i Berlin, som ett organ i fredsdemonstrativt syfte, helst som Frankrike syntes hafva velat mottaga den till försoning räckta handen genom att till nämnda kongress afsända ett stort antal representanter.
»Vilja man eller qvinna, som myndige äro, göra förord sig emellan före äktenskapet, eller vill det förmyndare eller giftoman, å omyndigs vägnar; då skola de det skriftligen och med tvänne vittnen upprätta, innan vigsel sker. Ej må förord göras om annat, äa makarnes giftorätt, eller till förfång för dem, som bättre rätt till egendomen å den tid hafva. Äktenskapsförord skall öppet ingifvas till rätten i den ort, der makarne hafva sitt bo och hemvist, eller sätta sig neder att bo, i staden inom åttonde dagen, och på landet å nästa ting, sedan vigsel skett; och låterätten det i protokollet införas.- Är vigsel å annan ort förrättad, och kan förty den lag följd ej ske, som nu föreskrifven är, då skall förord inom sagde tid hos rätten i vigningsorten företes, och varde det, då makarne till boningsorten kommit, sist inom en månad i stad, och å landet vid det ting, som näst efter tre månader infaller, till rätter domstol ingifvet, msd bevis af rätten i vigningsorten att det der feretedt varit. Är ej med förord så förfaret, som nu sagdt är, vare det kraftlöst. Hvar, som begär, ege att hos rätten unofå del af äktenskapsförord.» Hvad angående ogift qvinnas myndighet nu är vordet stadgadt, och hvarigenom någon ändring icke sker uti hvad allmänna lagen angående giftomannarätt påbjuder och förmår, skall träda i verksamhet den 1 Januari 18S8. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 106. 63 Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-Är ender, hållet inför Hans Mnj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Lördagen den 30 Maj 1857 i närvaro af: Justitie—Stats-Ministern Hans Excellens Herr Gunther, Stats-Ministern för Utrikes Ärender Hans Excellens Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre of Ugglas, Justitie-Råden: Backman, Alexanderson.
Memorial i anledning af Högvördiga PresteStåndets återremiss af Utskottets Memorial N:o 30 med förslag till ändringar i TryckfrihetsLagen. 1 anledning af Constitutions-Utskottets Memorial, rörande tillstyrkta förändringar i Tryckfrihets-Lagen, har det Högvördiga Preste-Ståndet meddelat Utskottet den anmärkning, att till vinnande af större tydlighet i 5 §:ns 1 Mom. måtte utsättas, att Jury äger rätt att pröfva endast åtalade Skrifters laglighet, då det nuvarande uttrycket kunde så förtydas, som skulle alla Böcker och Skrifter böra af Jury pröfvas. Enligt 56 §:s i Regerings-Formen föreskrift, får Constitutions-Utskottet till följe af denna anmärkning, och för att söka sammanjemka Riks-Ståndens meningar, föreslå, att samtliga Riks-Stånden måtte förena sig till antagande af en så lydande redaction af den första meningen i 5 § 1 Momentet: Lagligheten af åtalade tryckta Skrifters innehåll skall hädanefter alltid pröfvas af en Jury eller Nämnd. Hvarefter, om Riksens Ständer denna jemkning bifalla, 1012 Riksdagen 1815. detta sålanda beredda förslag hvilar till afgörande vid nästa Riksdag. Stockholm den 20 Julii 1815. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Anders J:son Hychert. G. A. Silverstolpe. Bilaga till Mern. Utdrag af Protocollet hållet hos Högvörd. PresteStåndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 16 Julii 1815. S. D. Vid ytterligare föredragning af ConstitutionsUtskottets Memorial rörande tillstyrkte förändringar i Tryckfrihets-Lagen anmärkte Biskoppen Doctor Almquist att Utskottets förslag, det 1 Mom. i 5 § skall börjas sålunda:
Vi veta, att man ganska ofta åberopar, att jordbruket i allmänhet icke ger mera än fyra proc. på capitalet, och att man har ganska svårt att i utlåning på fastighet emot fullkomlig säkerhet förtjena mer än 4j proc. ränta. Det måste således icke vara svårt att föreställa sig, att alla sådana företag, som med fullkomlig säkerhet gifva hopp om en vinst, som öfversliger denna beräkning, äfven skola blifva föremål för speculanters deltagande, helst dessa banker äfven måste kunna påräkna uppmuntran och understöd ifrån dem, som hafva en besparad vinst att för kortare tider insätta. Det är väl ingen tvifvel, att om också sedlarna inskränkas ifrån del förra beloppet, eller om de skulle alldeles borttagas, så kunde bankerna likväl alltid påräkna alt fä begagna sig af andras insatta penningar. Det skulle vara ganska märkvärdigt, om man endast här i landet skulle vara af en så ytterst liten företagsamhet, efter profven på hvad dessa banker redan hafva förtjenat, och då det följaktligen icke hr svårt att beräkna huru mycket sådana banker kunde gifva i afkastning, eller om vinstbegäret här skulle vara så litet, eller också så mycken harm uppstå öfver R. St:s beslut, om en förändring i de nuvarande privilegierna, att capitalisterna skulle blott derföre draga sig bort ifrån denna rörelse, eller låta sina penningar ligga räntelösa, eller utlåna dem hellre emot hälften lägre ränta än de kunna förtjena, om de insätta dem uti ett sådant företag. På grund häraf är jag af lika åsigt med dem, som önska att inskränka privatbankernas små sedlar, hvilket jag skulle vilja sträcka ända till valeurer af 20 r:dr b:co, eller samma belopp, hvilket utgör minimum för enskildas assignationer pä R. Sl:s Bank; men på andra sidan önskar jag pä det högsta, att privatbanker måtte få hvar som helst uppkomma, under strängare villkor i afseende på ansvarigheten, än de nu gällande, och att minimifpnden må nedsättas, på sätt Riksdagsmannen Gudmundsson föreslagit, till 200,000 r:dr b:co.
(Fortsättn.) 9 under medeltiden, på ett afgörande sätt utreda mången för närvarande dunkel eller oriktig uppgift i fäderneslandets historia samt framför allt sprida ljus öfver Svenska personers slägtförhållanden och sålunda bilda ett ovärderligt och för häfdeforskaren oumbärligt bihang till de i Svenskt Diplomatarium redan utgifna eller framdeles utkommande historiska urkunder, har Utskottet, som inhemtat, alt det på Akademiens stat uppförda anslag till trycknings-kostnader af 1,000 R:dr R:mt är afsedt att användas till utgifvande af dels en beskrifning öfver Svenska privat-personers minnes-penningar, dels af en nv serie af Akademiens handlingar i ett större format och förbättradt skick, med flera arbeten, samt således icke kan för utgifvande af ifrågavarande 2:ne verk påräknas, ansett sig böra tillstyrka, att det äskade beloppet, 6,000 R:dr R:mt, må för det afsedda ändamålet beviljas. 91 :o. Till fortsatt inredning af Historiska Museum och Mynt-lcabineltet har Kongl. Maj:t begärt beviljande af 3,000 R:dr R:mt för en gång. Då, efter hvad upplyst blifvit, de vid 1840 —1841 och 1847 —1848 års Riksdagar till ifrågavarande ändamål anvisade belopp af 5,000 R:dr Banko helt och hållet medtagits för anskaffande af ett större antal skåp, monlrer rn. m„ som på samma gång äro beräknade att kunna användas i det nu under byggnad varande National-museum, när samlingarne en gång skola ditflyttas, samt, detta oaktadt, högst betydliga förråd så väl af anliqviteter och historiska märkvärdigheter, som af mynt, ännu sakna förvaringsrum för att uppställas eller uppläggas, och följaktligen äro för vetenskapen fruktlösa och för allmänheten otillgängliga, hemställer Utskottet, alt nu ifrågavarande anslag, 3,000 R:dr R:ml, må af Rikets Ständer anvisas. 92:o. Vidare bar Kongl.
St:r från mera sakkunnige och i den vägen mera erfarne man komma att emottaga framställningar af tillräcklig rikhaltighet för de åtgöranden, som vid denna Riksdag böra ifrågakomma. Inom det sednare området åter anhåller jag härmed vördsamt, att ur egen erfarenhet få, rörande blott en enda sak, nemi. Sabbatsdagens helgd, vända upmärksamheten på förhållandet mellan, å ena sidan, det Gudomliga hudet derom och den enskildte kristnes behof derutaf samt, å andra sidan, det skydd, hvarmed det s. k. kristliga samhället i sina borgerliga lagar vakar öfver detta bud och vårdar denna rätt. Budet om att hålla Herrans Sabbat helig är icke blott ett Gudomligt bud, hvilket ännu aldrig blifvit uphäfdt, och är högre än alla dem, som röra samhällsmedlemmarnes inbördes förhållande. Het är tillika en den största och dyrbaraste gåfva och rättighet, som åt den enskildte kristne blifvit skänkt för hans lefnadstid här i verlden. Ehuru man visserligen kan, i afseende på Sabbatshelgden, genom missförstånd gå för långt, så väl åt höger som åt venster, samt dymedelst förgäta det kristliga kärleksbudet och nödtorftens fordringar, så känner dock i allmänhet icke den kristne detta bud såsom ett tvång, hvilket med hängande hufvud pligtmässigt måtte iakttagas, utan det blir honom i högsta måtto kärt och behöfiigt att, efter veckans arbete, i sina jordiska bestyr få på denna dag, med åsidosättande af alla timliga omsorger, med hela sin själ hvila och vistas inom ett annat område, samt der hemta näring innan den nya veckans arbete börjar. Om han icke redan hyser separatistiska villfarelser, så vill han gerna i Guds hus deltaga med församlingen i ordets hörande och sångens upstämmande. Men hvilken färg, stämpel och karakter finner han vara af Staten intryckt på församlingens Sabbatsdag!