Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Lag-Utskottet: Af den 23 sistledne Julii; N:o 137. Angående åtskillige föreslagna Lagförändringar. Af den 31 sistledne Julii: N:o 159. Angående förändring i Straff Lagarna. Företogs till pröfning Statssamt Allmänca Besvärsoch OeconomieUfskottens den iS sist!. Julii, under N:o 372 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen, på bordet lagda Utlåtande, öfver väckt motion, om upprättande af ett Bolag, till idkande af handel s SydAmeric9 Herr Lefrin^ Johan Pehr', Utskottens Betänkande har uti ingressen gifvit ett rigtigt g4o B en il Augusti f. nt. begrepp om innehållet af min motion , men I resultatet helt och hållit förändrat dess natur. Jag har nämnt, att Jett Bolag höll på att bilda sig; jag har ej nämnt ett större HandelsCompagnie. Utskotten förklara, att dylike Compagnier föga gagnat det allmänna. Jag vill ej bestrida detta, men derom har jag ej gjort motion. Tvertom har jag ansett saken såsom en enskilt speculation, som för det, att den heter Bolag, ej förändrar egenskapen af enskild, och som Utskotten finna, att sädane enskilte speculationer, genom Bolag, äro en nyttig sak, så förundrar det mig, att Utskotten ej föreslagit en underdånig skrifvelse, hvaruti kunde nämnas, att om ett sådant företag vore å bane, Kongl. Maj:t täcktes genom tullens borttagande eller minskande , genom upplysningars meddelande förmedelst Dess Consuler m. m., befordra ett sådant företag , som att lätta exporten af våra egna producter och gynna våra Fabriker, genom rudimateriernes hämtande ur första hand. Men sedan jag nu upplyst, att Utskotten fattat min motion origtigt, får jag tillägga, att jag ej begär återremiss, ty vi hafva så många andra vigtigare frågor, att jag ej med denna vill upptaga tiden, i synnerhet sedin Utskotten ansett en sådan mindre vigtig, att nemligen befordra afsättning af landets producter. Märk detta väl!
De brott, som enligt den gamla lagstiftningen medförde skamstraff eller kroppstraff, eller begge dessa slag af straff i förening, hafva sålunda i första rummet räknats dit, och derjemte alla de brott, hvilka enligt den lagstiftning, som gällde före den 4 Maj 1855, voro belagda med kyrkoplikt, hvilken institution hade urartat till ett skamstraff. Sedan såväl skamstraffen som kyrkoplikten blifvit afskaffade, trådde i stället för den sednare enskild skrift; och för att bereda verkställighet deraf skulle domstolarne genom kronobetjeningen meddela presterskapet uppgift på de personer, som blifvit dömda för brott, hvilka voro med denna påföljd belagda. Enligt Kongl. Kungörelsen angående vederbörandes skyldighet att upprätta och till presterskapet aflemna förteckningar öfver personer, som varda sakfällda elior under framtiden ställda för vissa förbrytelser den 4 Maj 1855 borde presterskapet sålunda'erhålla förteckning å dem, som blifvit dömda eller under framtiden ställda för gröfre brott, och i öfrigt å dem, som blifvit dömde för brott, hvilka åro af dep beskaffenhet, att den sakfållde icke får komma i åtnjutande af den Heliga Nattvarden, innan han låtit sig enskildt skriftas och aflösas. I brist af andra föreskrifter har man i äldre lagbud af ofvan antydt innehåll och i nyssnämnda stadganden sökt den lagliga bestämningen af det nuvarande begreppet om vanfrejd, ehuru visserligen de flesta brott af sistnämnda slag icke enligt allmänna föreställningssättet åro vanfrejdande. Då presterskapet i vissa fall har sig ålagdt att meddela intyg om personers frejd, har det under förhändenvarande förhållanden inom lagstiftningen otvifvelaktigt varit rättast att presterskapet grundat sådana betyg på de enligt ofvannämnda Kongl. Kungörelse meddelade officiela uppgifter. Genom vanfrejds-begreppets härledande ur ofvan omförmålda förhållanden erhålla emellertid frejdebetygen en större omfattning, ån för de med dem afsedda ändamål erfordras.
Proposition J\f 84. 31 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ar enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 20 Februari 1865. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie Statsministern Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrike» Ärendena Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Departements-chelen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett. i enlighet med Kongl. Maj:ts pä »Ståts-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition till Rikets Ständer, angående förändring och tillbyggnad af Kronans egendom N:o 4 ä Riddarholmen, för inrymmande, derstädes af Riks-arkivets samlingar, m. m. Och behagade Kongl. Majit; enligt Stats-Rådets tillstyrkande i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt',' samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer allåtas. Ex protocollo Ossian Blackman. 32 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition J\§ 85. JW §5. Ank. till Exp.-Ulsk. den 2 ilars 1863, kl. 10 f. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition lill Rikets Ständer, om anslag lill lönelörbältrmg åt Sundhels-Kollegii emlelsoch tjenstemän; Gifven Stockholms Slott den SO Februari 1865. Uti underdånigt memorial den 14 Juli sistlidet år har Ordföranden i Kongl.
Propos. ang:de användandet af de å Statsanslaget för båtsmansbekläduaden åren 1849— 1851 upkomne behållningar; samt N:o 200, i fråga om ändring i Kongl. Stadgan för Rikets Allmänna Elementarläroverk d. 14 Aug. 1850. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Uti StatsUtsk:s Utlåt. N:o 218 förekomma voter:s-propos:r, hvilka inom Utsk. varit ganska omtvistade, och det är sannolikt, att tvist derom äfven uti Stånden kommer att ega rum. Men uti samma Utlåt, och i samma sak förekommer en inbjudning till PresteStåndet att instämma uti BondeStåndets beslut, och för den händelse, att det förstnämnde Ståndet skulle antaga inbjudningen, uphöfves hela tvisten om votens - Den 23 Jan n ari. 117 proposms upställning. Vid sådant förhållande vågar jag hemställa, att R. o. Ad. behagade besluta, att med föredragningen af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 218 skall anstå intilldess PresteStåndets beslut deröfver blifvit kändt. Uppå af Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf framstäld propos. beslöts, att med pröfuingen af StatsUtskis 2:ne gånger bordlagda Mern. N:o 218 skulle upskjutas tills underrättelse om PresteStåndets derom fattade beslut blifvit R. o. Ad:n genom Prot.Utdr. meddelad. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s d. 18 och 20 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 217, i anledn. af väckt fråga om bestämmande af pension för R. St:rs J ust.Ombudsman. Usta punkten, ang:de föreslagen pensionsrätt för hvar och en innehafvare af Just.Ombudsrnans-einbetet, bifölls utan discussion.
Några hade endast att förtälja om sjukdomar, som genom hexornas tillskyndelser ådragits dem sjelfva eller deras kreatur, eller om signerier och mystiska konster af mångfaldig art, som de bevittnat; men dessa klagomål tilldrogo sig en jemförelsevis ringa uppmärksamhet. Nyfikenheten var hufvudsakligen fästad vid Blåkullaresorna. Den blef också rikligen tillfredsställd, ty de flesta klagomål, hufvudsakligen framburna af minderåriga barn, men någon gång äfven af äldre personer, hade just dessa färder till föremål, och noggranna beskrifningar på hvarje enskilthet vid dem och vid de fester, som skulle följt derpå, vankade i öfverflöd. Adolf iakttog, att de vidunderliga vittnesmålen på ett i ögonen fallande sätt öfverensstämde med hvarandra, hvilket han endast kunde förklara deraf, att de sjukliga fantasierna hemtat stoffet till sina målningar ur samma allmänna föreställningssätt och vidskepliga sägner. Men han märkte äfven, att lagman Skytte och pastor Suenonius, hvilken sednare ofta blandade sig i ransakningen, ofrivilligt gjorde öfverensstämmelsen ännu större genom de frågor, som framställdes och som så ofta upprepades, tilldess de klagande barnen, hvilka oftast voro tvekande och osäkra i sina berättelser, besvarat dem till inqvisitorernes tillfredsställelse. Det är i sjelfva verket en märkvärdig, om också icke oförklarlig företeelse, att hexerifarsoten öfverallt, såväl i det solbrända Granada som i det nordliga Dalarne, i de katolska som i de protestantiska länderna, i femtonde och sextonde såväl som i det sjuttonde och adertonde århundradet, åtföljdes af samma inbillningar. Den annars så obundna inbillningskraften, åt hvars nyckfulla lek en oändlighet af skiftande gestalter erbjuder sig, och hvars styrka och innehåll i så hög grad bero af lokala omständigheter, visade sig här öfverallt fängslad inom en och samma krets af föreställningar och företedde blott den skillnad, att den, yppigare och lugnare i södern, gaf sina gestalter en allt vildare och barockare pregel, ju mer farsoten drog sig mot norden.
Då jiögsta belåningstiden för lån å exportabla efFecter år g månader, då således svårligen mer ån ett år kan komma att åtgå, innan Banken fått sin betalning, antingen genom inbetalning eller pantens försäljning, så hemställer jag, tura icke hos den Styrelse, som skall ombesörja utdelningen af dessa lån, deri tydning lått kunde uppstå, att orden ej jörjkåm 11 i.'ig underkajiade endast hade afseende på den tid, dessa varor såsom Bänkens pant kunde kom. ma att förvaras; sedermera lår det för Banken, vara likgiltigt, om de bibehålla sig eller ej; pch dä frågar jgg, om ej supcariebröd (jhvaraf inan i Venedig sett exempel på under sekler förvarade qvantiteterj, riad, och äfven oriacf Spannemål, saltadt Kött, samt till och med lefvande kreatur, må kunna anses uthålla g å 12 månader, utan ptt yara förskämning underkastade. Grefve yon Schwerin, Fredric Bogislaus-. änghar öfvergått till deras åsigt, som önska proposition å första alternativet. Jag inser våi, att dervid förekomma stora betänkligheter på en tid, då grånsorne för sedelvårdet ej åro beståm, de, men, å andra sidan, inser jag nödvändigheten att göra något för den prodqction man vill befordra, och för lifvandet af nåringarne. Jag anhåller, att få göra de Herrar, hvilka eljest skulle vilja såga tvärt Nej, uppmärksamme deruppå, att pm vi bifalla första alternativet, så är (?5J Men rj September J. m. det blott principen vi bifalla, och att vi åg* stora garantier emot möjligheten af missbruk. Först Ar det Riksens Ständer förbehållit, att granska de sårskilte föreskri fterne, och att närmare bestämma hvad med exportvaror förstås, inen framför allt åga Riksens Ständer en garantie hos Fullmågtige i Banken, hvilka åro ansvarige inför Riksens Ständer, om de gå för långt i belåningen.
Behöfligheten af frivilliga arbetsanstalter, med organiserad inrättning till arbetes meddelande, lärer, efter Utskottens omdöme, få bero på serskilda förhållanden och omständigheter. För en stor del af landsbygden, synnerligast i de orter, der större tillgång på binäringar finnes, torde, under vanliga år, begagnandet af sådane arbetsinrättningar sällan ifrågakomma. Vid deras inrättning och förvaltning är ock, efter Utskottens tanke, all möjlig uppmärksamhet och den noggrannaste försigtighet af nöden, om de icke, genom att vänja den arbetande klassen att anse dem för en säker tillflykt vid påkommande behof och sålunda, genom qväfvande af den, till fattigdomens afvärjande så nödiga omtankan för framtida bergning, skola åstadkomma ett ondt af vida menligare art, än sjelfva tiggeriet, som de äro ämnade att utrota. Då i öfrigt, uti den nu gällande förord ningen om fattigvården riket, föreskrifter redan finnas meddelade, huruledes förhållas skall i händelse serskilda fattigvårdssamhällen vilja förena sig om bildande af gemensam arbetsinrättning eller annan gemensam åtgärd i afseende å fattigvården, synes behof af ytterligare bestämmelser härutinnan icke vara för handen; vid hvilket förhållande och då motionärens förslag om biträde af statens embetsoch tjenstemän till ledning vid dylika arbetsföretag icke eller lärer finnas erforderligt, Utskotten ansett sig sakna anledning att motionen, så i ena, som andra hänseendet, understödja. Den af herr friherre Cederström, i fråga om klagan öfver Kongl. Maj:ts befallningshafvandes beslut i fattigvårds-ärenden, föreslagna ändring, eller att besvär i dylika mål må från Kongl. Maj:ts befallningshafvande hos Kammar-kollegium fullföljas, hafva Utskotten ansett sig icke kunna tillstyrka, enär grunden till den för dylika måls fullföljd nu stadgade ordning lärer vara att söka uti en nödig omsorg derom, att förefallande tvister måga hastigare afslutas, hvilket ärendenas beskaffenhet ock ofta torde påkalla.
Men hvem af oss kan lägga handen på hjertat och säga: från detta fel är jag fri? En oeh annan torde val! finnas, men få äro de. Ty om vi också ej sjelfva sålunda förgå oss, så bestraffa vi icke sådant, som sig bör. Vi skämta öfver och le åt det otillbörliga, det stundom råa, stundom rent dämoniska gäckeriet med allt rent och heligt oeh upphöjdt, det som i » bulevardtidningar » och dylika publikationer kolporteras, det som berättas man oeh man emellan, det som applåderas på teatrarne och som så genomsyrat hela vårt hvardagsoeh sällskapslif, att skämtet, som skulle vara dess krydda, i stället blifva sjelfvit botten-anrättningen i våra andliga njutningar. Det är på sådant sätt vi inleda våra söner i frestelse. Och det är dess värre icke det enda. Men det skulle blott blifva att upprepa hvad förut blifvit framhållet, om vi skulle längre uppehålla oss vid detta. Vare det nog sagdt att de flesta föräldrar troligtvis föga betänka, huru mycket deras efterdöme i småsaker inverkar på barnen och huru ofta af ett litet frö spirar upp ett stort träd, och att detta sker, antingen fröet är ondt eller godt. Om föräldrarna t. ex. skratta åt eller till och med beundra listigt utförda bedrägerier, hvem vet, om icke då utsås det frö, hvars frukt mognar i falsarier och bedrägliga handelsaffärer? Om föräldrarna vårdslösa åtagna förbindelser oeh sedan lättsinnigt urskulda sådant, lägga de må hända grund till sonens förskingring af ombetrodt gods, om detta också icke sker förr än fader och moder äro gömda under jorden. Derför skulle alla föräldrar säga till sig sjelfva: » Vakta din tunga, att du icke till äfventyrs kommer ondt åstad och i dina oskyldiga barns själ utsår det förgiftande ogräset, i stället för den goda, lyckobringande säden! » (Forts.) Jag derför ej rår.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet. af Riksdagsfullmägtigen Petter Jonsson från Skaraborgs Län, hvilken, med anledning af Kongl. Majjts till Rikets Ständer under innevarande Riksdag aflåtne Nådiga Skrifvelse, angående åtskillige kyrkoherdars underdåniga ansökningar om löneförbättring af indragen behaglig lids forläningsspanmål, framställt följande förslag till förändrad reglering af pastorernes och comministrarnes lönevillkor; att då de lill pastorerne anordnade boställens afkastning och vederlagsspaumålen ansåges äfven å de minsta bland tredje dassens pastorat, uppgå till 20 tunnor spanmål, denna löningsspanmål Dih, lill R. St. Prol. tSg-Sj 4 Sami. a A/d. 27 Haft. 1 Statssamt Allm, Besv.- och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N.o l3ö. borde ökas med 110 Tunnor råg för l:a classens, med 90 d:o d;o för 2:a classens och med 80 d: d:o för 3:dje classens pastorat, hvilken tillökning, med antagande af pastoratens antal i Riket, utom Stockholms stad, till 212 af l;a, 604 af 2:a och 430 af 3:dje classen, skulle utgöra sammanlagdt 112,080 tunnor; att. till verkställande af en sådan lönereglering, som först i nion af inträffande ledigheter och när afslutade contract om pastoralier tilländagå, bordt ega rum, en kappe råg skulle utgöras för hvarje 100
Alla menniskor antingen gilla min handling, eller smickra sig öfver att jag ändå liknar dem. De förlåta mig hellre ett lättsinnigt missbruk, än ett icke-troende som gör mig klokare än de. De begära icke mer, än en etiquett; och hvad rättighet har jag att undantaga mig ifrån den? Jag såg tydligen, huru Rådman Liljewalch tyckte om mitt steg; huru Frun och Mamsell Christine började känna mera godhet och förtroende för mig. De misstänka hemligen, att jag kanske icke tror ens så långt, som jag gör: men tycka ändå, att jag är mera menniska genom denna likställigheten Jag tillstår, att jag darrade, när jag skref på listan. Men om min handling är ett hyckleri, så är den det på samma sätt, som all annan höflighet och försigtighet i umgänget med verlden. Om sakens inre fördömlighet kan icke vara någon fråga. Jag kan ju anse den för ett sakrament äfven i min religion – förnya min tacksamhet för Alltings Välgörare – försona mig med menniskoverlden, med mitt eget hjertas röst, med Gud inom mig Arist! jag tror af all min själ, att jag genom min handling gör väl: emot mig sjelf, och emot verlden. Jag bör upplysa menniskorna; men icke revoltera dem. Finner du mig – i denna tron! – fördömlig? Göteborg den 5 Febr. 1781. Trogne Arist! jag har ändtligen slutat att packa in. Det är midnatt; klockan slår tolf, och inom tolf timmar är jag på vägen till Stockholm. Jag är ganska sömnig; skall bittida upp; – men minnet af äfven en sådan afton i Lund har upprört mitt innersta. Jag vill först stilla dess svall; och sedan lägga mig, i Englarnes sköte. Du ser, att jag är kär i att kalla dig ”trogen”. Det är derföre, att jag sjelf har ett hjerta, som känner allt hvad detta ordet har dyrbart. Inbildningen är ögat i verlden. Oupphörligt, under denna dagen, denna qvällen, ser det ögat Dig; ser dig gå, öm och enslig, på ditt rum, – der du mumlar för dig sjelf: ja, hans själ var ärlig och ädel!
Anmärkningarna skola göras inom den tid, som i allmänhet är föreskrifven i afseende på Kronans utskylder, nemi. 3 år. Reservationskraf sker, sedan en anmärkning är gjord; är den oriktig, så kan man bestrida den, och den skattskyldige kan till betydlig grad skylla sig sjelf, om en anmärknings resultat drar ut på tiden. Jag tillstyrker bifall å utlåtandet. Gr. Cronhjelm: Jag ber att slutligen få fasta uppmärksamheten på en ytterligare oriktighet, som raan skulle begå, i fall man bifölle utlåt. Der står nemi.: ”Då godkännandet af hvad motionären föreslagit icke allenast skulle föranleda dertill, att taxeringsman nödgades, för iakttagandet af egen säkerhet, debitera de skattskyldiga snarare för högt än för lågt” etc. Detta är en uppenbar oriktighet. Det ar ej taxeringsmännen , som debitera; men äfven om de det gjorde, riskera de intet, ty de äga ingen ansvarighet för sina åtgärder. Detta är således en oriktighet. För öfrigt blir resultatet detsamma, antingen utlåt, bifalles eller afslås. Frågan tyckes nu i öfrigt vara tillräckligt utredd. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Af discussionens gång borde man linna oriktigheten af att alltför länge fortsätta densamma. En sida har yrkat bifall, och en annan afslag; i båda händelserna förfaller motionen. Det enda* som kan vinnas, är, att båda qvarblifva vid sin mening och Den 12 Maj f. m. yrka votering, hvarigenom hela förmiddagen förbigår utan resultat. Jag hemställer således, då den största consequensen, nemi. den envishet, som slutar med begäran om votering, torde linnas på den sidan, som yrkar afslag, om vi ej kunde förena oss om afslag å utlåtandet. Hr Sandelhjelm: I afseende på hvad som blifvit yttradt, att taxeringsman ej skulle stå i något ansvar, får jag erinra, att gränsorna emellan debitering och taxering i bevillmsförordn. äro så obestämda, att taxeringsman nen ej sjelfva kunna bestämma, hvad som hör lill deras åtgärd, eller icke.
Hos Högvördiga Preste-Ståndet har Herr Komminister Beckman, under anförande, hurusom Kongl. Maj:Is lill Rikets nu församlade Ständer afgifna Nådiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof, utvisade en statsbrist af endast 1,172,000 R:dr, hvarifrån dessutom borde afdragas det öfverskott af 268,000 R:dr, som uppkommer, sedan af Riksgälds-Kontorets öfverskott och besparingar, bankovinsten m. m., utgått de för en gång eller pä vissa år erforderliga anslag, hemställt, att, intill nästkommande stats-reglering, årliga bevillningen måtte nedsättas med en tredjedel af desi nuvarande belopp, då, efter motionärens förmenande, de återstående två tredjedelarne, eller ungefärligen 1,300,000 R:dr, komme att icke blott fylla den nu beräknade statsbristen, utan äfven lemna ett årligt öfverskott af 400,000 R:dr, som, jemte andra vid innevarande års slut befintliga tillgångar, skulle svara emot de anslag, Kongl. Maj:t kunde i Nåder behaga än ytterligare vid denna riksdag af Rikets Ständer äska, eller hvilka, enligt enskilda motioner, för särskilda ändamål torde påkallas; och bar motionären, som till en början från berörde bevillnings-nedsättning undantagit stångjerns-smidet, derå beskattningen under de sednaste tretio åren skulle blifvit minskad med ej mindre än 50 procent, sedermera inom Utskottet frånträdt denna undantags-beslämmelse och förklarat sig önska den föreslagna nedsättningen tillämpad på alla enligt bevillnings-» förordningen skattskyldige utan undantag. Då emellertid, såsom redan blifvit antydt, frågan om allmänna bevillningens belopp ej kan komma i betraktande, förrän den slutliga statsbrist-summa, som dermed skall fyllas, blifvit känd, finner Utskottet något vidare utlåtande icke heller öfver Herr Komminister Beckmans motion nu erfordras. Från samtliga Riks-Stånden hafva framställningar inkommit om upphöfvande af den i Irsta Art.
Sådant förordnande gäller till dess vapenvila inträtt eller Konungen eller krigsdelegationen dessförinnan beslutar, att riksdagen skall återtaga sina befogenheter. Krigsdelegationen beslutar själv om formerna för sin verksamhet. Kan till följd av krig, vari riket befinner sig, rikets styrelse icke föras efter vad i denna regeringsform stadgas, äger riksdagen eller dess krigsdelegation, där denna trätt i riksdagens ställe, till rikets skydd och krigets slutförande förordna, huru riksstyrelsen skall förestås. Skulle till följd av krig, vari riket befinner sig, varken riksdagen eller dess krigsdelegation kunna fullgöra sina uppgifter, skola till rikets skydd och krigets slutförande de uppgifter, som ankomma på Konungen och riksdagen samfällt eller på riksdagen allena, handhavas i den ordning, som stadgas för regeringsärenden. Till borgmästaretjänst i stad äge där bosatta och i stadens allmänna angelägenheter röstberättigade män och kvinnor föreslå tre behörige personer. Varje röstberättigad äger en röst. Till tjänst som lagfaren rådman i stad äge staden föreslå tre behörige personer. Bland de sålunda föreslagne utnämner Konungen en till innehavare av den ifrågavarande tjänsten. Lagtima riksdag skall för ärendenas beredning tillsätta dessa utskott: ett utrikesutskott, ett konstitutionsutskott, ett statsutskott, ett bevillningsutskott, ett bankoutskott, två lagutskott samt ett jordbruksutskott med den sammansättning och de uppgifter, som i riksdagsordningen bestämmas. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk författningssamling för 1802 Låssa kyrkas arkiv Kungörelse, hur de bevis bör vara beskaffade, som hädanefter bliva gällande över insättningar i kassor, lydande under Riksens Ständers Riksgäldskontor; Stockholm den 12 januari 1802. Insättare i Riksgäldkontorets kassor skall själv skaffa sig attest enligt tryckt formulär på den summa som insätts. Det skall ofördröjligen antecknas i kassan. Stockholm den 12 januari 1802 GUSTAF ADOLPH Kungörelse, att i de hos överdomstolarna anhängiga lagwadde och instämda mål, parter ej äga, sedan de utan förbehåll underskrivit berättelsen, med flera skrifter dit inkomma eller vidare förhör begära; Stockholm den 19 januari 1802 Det är förbjudet att efter det att berättelsen blivit utfärdad och underskriven komma med nya uppgifter.