Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lilliehöök: a) I fråga om öfning af yngre befäl. ”Delande Komiténs åsigt om nödvändigheten, att åt den nyblifne Officeren beredes tillfälle till större praktisk utbildning, än som hittills erbjudits, anser jag dock den föreslagna examen efter slutade öfningar svårligen kunna ådagalägga vunnen verklig praktisk duglighet att handla, hvilken icke alltid motsvaras af förmågan att beskrifva handlingen, och ändå mindre kan genom examen, äfven om dervid skulle fordras praktiskt utförande, ådagaläggas den examinerades förmåga att vara uppmärksam, hans urskiljning och sinnesnärvaro, egenskaper hvilka den praktiska ufningen har till ändamål att utveckla. Under förutsättning, att icke en så fullständig ändring ifrågakommer, att officersexamen skulle afiäggas först efter det tillräcklig praktisk bildning blifvit inhemtad, för att den i examen godkände skulle vara fullt kompetent att göra officerstjenst, hvilket utan tvifvel vore det i många afseenden lämpligaste, d. v. s. under förutsättning att nuvarande vilkor för inträde vid flottans Officerscorps blifva i det närmaste oförändrade, har jag ansett följande bestämmelser fur utnämnde Sekundlöjtnanters praktiska utbildning böra lemnäs: Till Sekundlöjtnant utnämnd skall, innan han till Premierlöjtnant befordras, hafva: 1. Genomgått någon stationens Exercisskola, på sätt Reglemente och Generalorder bestämma, samt 2. Under 18 månader varit sjökommenderad till exercis och deraf minst 12 månader på fartyg under befäl af Regementsofficer. 3. Genom serskild Instruktion bestämmes, enligt expeditionens beskaffenhet, den tjenstgöring under sistnämnde 12 månader till exercis kommenderad Sekundlöjtnant skall bestrida, jemte de praktiska öfningar honom under exercistiden åligger utföra. 4. Ett års sjötjenst å handelsfartyg på expeditioner utom Östersjön och Nordsjön anses motsvara sex månaders sjötjenst å Kronans fartyg. 5. Yid elen inspektion, som efter slutet af expedition med rustadt kronofartyg skall ega rum, skall den inspekterande söka att utröna i hvad män de om bord till exercis kommenderade
N:o 34, i anledn. af väckte motioner om ändring af 4, 5 och 6 §§ i 24 kap. B.B. samt uphäfvande af Kongl. Förordn. d. 26 October 1743, rör:de stämningssättel i Brandstodsmål. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I detta betänk, föreslå Utsk:n att en tid af 3 år måtte bestämmas, hvarefter de nuvar:de föreskrifterne i afseende på skyldigheten att gifva och taga brandstod skola uphöra. 392 Den 24 Augusti. Betänk, uplyser icke huruvida inom alla orter sådane brandstodsbolag af större omfång, hvilkas tillväxt Hiskin genom sitt förslag vilja befordra, verkligen finnas till. För min del betviflar jag förhållandet vara sådant; och så länge orter gifvas, der möjligen lokala omständigheter göra bildandet af så stora inrättningar, som de här ifrågasatta, svåra, om icke alldeles omöjliga, så torde det vara olämpligt alt för fortvaron af Lagens nu gällande föreskrifter bestämma en praescriptionslid, på sätt här föreslås. Jag skulle tro, att dä, efter den föreskrift, som redan finnes meddelad, den som ingått i någon af de större bolagen är fri från alt utgifva något bidrag till det mindre bolaget och denna skyldighet icke eller behöfver af länets brandstodsbolag å hans vägnar fullgöras, så har man gått så långt som man under närvande förhållanden möjligen kan göra. Innan en fullständig utredning af förhållandena inom hvarje serskild landsort blifvit verkställd, bör man nogsamt akta sig att antaga en lag, som kunde föranleda införandet af ett rättslöshetstil Istånd, och får jag derföre anhålla om afslag å förevaride betänk. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag föranlåtes så mycket heldre att instämma med den siste talaren, som jag har mig bekant, att orter inom riket finnas t. ex. Snäfringe härad i Westmanland och vissa orter i Nyköpings län, hvilka vägrat att förena sig med andra härader i fråga om brandstod. Eldfarligheten är efter orternas olika natur, huruvida de äro belägna i skogsbyggd eller icke, så olika, att eldsvådor oftare inträffa i den ena orten än i den andra.
Maj:ts Nådiga bifall, dels att inom Staden få anlägga en Kustoch Promenad-Plats, under namn af Höglands Park, dels ock att i sammanhang dermed upförä en Stenbro, rätt ut från Parken, i stället för de nu befintelige Trädbroar; Och skall Borgerskapet äfvefa å desse anläggningar användt en kostnad af minst 6,000 R:d. Men då de senaste åren inträffat en stockning i Handel och rörelse, sorn minskat Borgerskapets förmögenhet, samt en upkommen tvist om Borgerskapets uråldriga rätt, att disponera Hess donerade jord. Betänkandert. afven gjordt elen deraf päriiknade tillgång osäker, sage Borgerskapet sig Utur stånd af nämnde Werks fullbordan, derest icke bidrag af Ailinänne Medel finge påräknas; I anseende härtill och då. berörde anläggningar vore af redbar nytta, helst utom den undersåteliga tacksamhetsgärd, sorn derigenom skulle egnas åt Konungen, en allmän Promenad för Stadens talrika laval nare vore behöflig, enär de nu på en klippa i hafvet äro aflägsnade från en sådan vederqvickelse, samt Kongl. Maj:t och Kronan äfven vunne en säker öfverfart för Manskap och Materialier, sorn Orlogsflottan erfordrar, anhåller utur desse med flere anfördé skäl Pierr Tinn:1!, det ett lån af StatsMedlen eller af nu blifvande Fonder till understöd för' allmänna nyttiga anläggningar, till belopp af 30,000 R:d mätte Borgerskapet beviljas, att utgå med 5,000 K:d årligen på Sex år, emot säkerhet och 6 proCent, deraf ena hälften som afbetalning på Capitalet och den andra som ränta skulle beräknas, hvarigenom, och med bibehållande af de utaf Kongl. Maj:t Nådigst anslagne Bropenningar för öfverfarten, Borgerskapet kunde komma i tillfälle, att fullborda desse Inrättningar med den skyndsamhet ändamålet klafver, och på ett sätt, som gjorde heder åt samtiden och en verklig nytta lor efterkommande.
Stats-UIskottets Utlåtande, N.-o 51. 25 Enligt rikshufvudböckerna har penningevärdet af den indeldta kronotionde' spanmålen uppgått till följande belopp, nemligen: för år 1844 531,010: 1845 815,822 » . 1840 89S,G49: » - 1847 808,531: » » 1848 634,353: ocdi således för dessa fem år till ett årligt medelbelopp af 737,673. Värdet af den Öfriga kronotionde-spanmålen har åter, enligt samma hufvudböcker, under besagde tidrymd utgjort: för år 1844 98,145 - » 1845 155,240: » » 1846 167,524: » » 1847 167,442: » » 1848 120,974: deraf medium utgör 141,865 R:dr. Kongl.
I sammanhang härmed får Utskottet, med afseende på behofvet, att närmare bestämma den befattning, som åligger Konungens Befallningshafvandes ombud vid mantalsoch skattskrifningarne, föreslå följande redactionsförändring i 4‘ §• i83o års Förordning. Utskottets Förslag. I hela Riket skola I hela Riket skola —* Mantalsoch Skattskrifningen förrättas inom hvarje Stad, Pastorat eller Soqken, i närvaro af ett sådant Konungens Befallningshafvandes ombud, som med nödiga kunskaper förenar anseende i orten. Af Presterskapet må Mantalsoch Skattskrifningen förrättas inom hvarje Stad, Pastorat eller Socken, i närvaro af ett sådant Konungens Befallningshafvandes ombud, som med nödiga kunskaper förenar aktning i orten, och hvilket eger alt anmärka samt hos Konungens Befallningshafvande till rättelse anmäla hvad ombudet anser vid förrättningen vara emot Författningarne stridande, äfvensom om ordning BevillriingSUtskottets Betänkande lS:o 38. 5 och skick icke 'vederbörligen handhafves. Af Presterskapet må — Vid nedanstående §§. får Utskottet tillstyrka förändringar sålunda: 44 §• ^ i83o års Förordning. Dessa uppgifter hans fastigheter, verk och inrättningar, samt åndtligen de —• 46 §. 1 De vid Mantalsoch Skattskrifningen —• hör ett af vederbörande Pastor undertecknadt utdrag af Husförhörsboken, till nödig upplysning vid Mantalsoch Skattskrifningen, företes , — 47 §• 2 Embetsoch Tjenstemän skattskrifvas och taxeras för sina egna personer, der de hafva tjenst och lön. Vid Universiteten lörrältas — under Academie-Räntmästarens inseende. mom. Utskottets Förslag. Dessa uppgifter — t—■ hans fastigheter, verk och inrättningar , äfvensom fartyg om fern svära lästers drägtighet och derutöfver j samt ändtligen de — —- — mom.
Jfr ovan sid. 659. s Utdraget innehåller svar på frih. Stael von Holsteins tvenne memorial. Jfr ovan sid. 659. — Bilaga n:o 7 är tryckt i C. U. M. 1810 —1815, sid. 1078; bilaga n:o 8 är tryckt i anf. arbete, sid. 895. 8 Remiss av kungl, förslaget i ämnet: jfr ovan sid. 610 och 659. 678 Den 3 Juli 1815 Ifrån Preste Ståndet af den 12 Junii om Grundlags frågorna. (bilägges)1 D :o den 19 Iunii om D :o (bilägges)2 Ifrån R. och A. af den 19 Iunii om Grundlagsfrågorna. (bilägges)8 D:oD :o, om påskyndande af Utskottens arbete. (bilägges)4 Ifrån Bonde Ståndet af den 19 Iunii om Grundlagsfrågor. (bilägges)5 Ifrån Ridd. och Ad. af den 20 Iunii om 38 § Riksdags Ordningen. (bilägges)6 D :o den 22 Iunii om Borgare Ståndets förslag till ändring i Riks acten. (bilägges)7 Ifrån Bonde Ståndet den 22 Iunii om Grundlagsfrågor. (bilägges)8 Ifrån Borgare Ståndet den 22 Iunii om ändring i Riksacten. (bilägges)9 Ifrån R. och A. den 22. Iunii om godkännande af Riksacten. (bilägges)10 Ifrån Bonde Ståndet den 22 Iunii om detsamma. (bilägges)11 1 I utskottets plenum den 16 juni hade de tre övriga ståndens beslut i dessa ämnen av den 12 juni anmälts. Dessa beslut äro tryckta såsom bilagor till pleniprotokollet den 16 juni (se ovan sid. 640 ff.). Utdraget ur prästeståndets protokoll den 12 juni avtryckes här nedan såsom bilaga 1 till föreliggande protokoll. Prästeståndets beslut angående § 28 R.F. föranledde ny handläggning av denna §. 2 Avtryckes såsom bilaga 2 till föreliggande protokoll.
Der står nu i be - Den 19 Mars f. m. 77 stämda ordalag, att Creditivet skall användas till oförutsedde och angelägne behof. Nå väl, mine Herrar, hvem har rätt att pröfva behofvets angelägenhet? Regeringen. Ilar den gjort det till skada för landet? Nej, tvärtom; användningen af Creditivet har skett för ett godt och välgörande ändamål, likasom räntan äfven blifvit använd för en välgörenhets åtgärd. Bör sådant då blifva föremål för anmärkning, eller kan rättskänslan tillfredsställas genom klander af sådane åtgärder. — Då jag förmodar, att återremiss kommer att äga rum, begär jag, att detta mitt yttrande må få åtfölja till Utskottet. Herr Rosenblad: Redan förut har jag yttrat mig om nödvändigheten af att, då man gör anmärkning mot Styrelsen i anledning af ett Rikets Ständers Beslut, först liisa detta. Jag anhåller derföre, att få uppläsa Rikets Ständers vid sista Riksdag till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelse, om öfverlämnande till RiksgäldsContoret af Lotterifondens behållning. Den lyder så här: ”Genom infordrade upplysningar från ”NummerLolteri-Inrättningerfs BoksiulsCon”toir, har till Rikets Ständers kännedom kommit, att, sedan utöfver hvad af denna Inrättnings inkomster blifvit RiksStalen godt”gjordt, ett betydligt öfverskott Hppkommit, 7S Den 19 Mars f. m. ”sorn Directionen, i ändamål att dermed "betacka möjligen inträffande förluster, innehållit. Verkets af Directionen förvaltade "tillgångar, oberäknadt linsel med tillhörande Boktryckeri och Inventarier, samt med "undantag af den så kallade Brudgåfvefon"den, uppgående till 16,435 R:dr 34 sk. 7 r:st. "utgjorde den 22 Februarii innevarande år: ”1 RiksgäldsContoret, dels emot 5 och dels "motöprC.förräntade medel 129,85o: "Contanla tillgångar 58,407: G. 10.
Till Bevillnings-Utskottets handläggning har blifvit re mitte rad t: l:o Från Hedervärda Bonde-Ståndet, följande 2:ne motioner: a) af Riksdags-fullmägtigen Jonas Kylander från Wermlands Län, deruti han anfört: att, genom en äldre Kongl. Förordning, varit stadgadt, att de skattskyldige, som försummat inställa sig vid vinter-uppbördsstämman, skulle böta 12 sk. Banco; ali denna Förordning blifvit upphäfven, men upplifvad med förnyad kraft och verkan den 8 December 1836; och att dessa bestämda böter, antingen de skattskyldige vid uppbörds-stämman förmådde utskylderna erlägga eller icke, med yttersta stränghet utpressades; att då i en tid stora miss vext-år drabbat landet och skatterna således, i följd af denna dyra tid, fördubblats, vore icke skäl, att den skattdragande skulle pliktfällas för det han icke kunde sina utskylder i rättan tid gälda, eller att tyngden af utskylderna borde ökas genom böters åläggande, synnerligen när utskylderna nog i alla händelser till yttersta skarfven uttoges; hvarföre motionären föreslagit, alt de så kallade stämrao-böter borde upphöra. Med remissen af förenämnde motion hade äfven meddelats Utskottet flera ledamöters i samma ämne afgifna yttranden, af hvilka ledamöter de fleste instämt med motionären, med tillägg af Pehr Jönsson från Christianstads Län, att, om stämmo-böterne skulle bibehållas, desamma borde bestämmas i förhållande till skatte-bidragens större eller mindre belopp; och Sone Pehrsson från Malmöhus Län, att, om ifrågavarande böter ej komme att försvinna, desamma borde odelade tillfalla socknens fattige. Pehr Claesson från Elfsborgs Län ansåg deremot stämmo-böterne böra upphöra endast för den mindre bemedlade classen, men förde öfrige skattdragande bibehållas. Bih, till R. St.
Nej, och tusen gånger nej,- » han ropar, Bär han stöka ses bland luntors hopar, • » Nej, så illa kan det dock ej gå, Äh, hvad skulle pappa säga då! Ej förgäfves har jag träget vakat Nu i veckor, ofta nallen lång, Och Icamraters sällskapskrets försakat Pdktigt hjältemodigt gång på gång. Som man sår, så plägar man få skära; Flitig möda måste frukter bära. » Allt gått lyckligt. — Han sitt mål har hunnit, Jublande trädt in i bröders flock; Hvita mössan, som med glans han vunnit, Prydligt sluter sig kring mörkbrun lock. Fränder, vänner önska honom lycka, Alla, alla varmt hans Itänder trycka; Hvarje hjärtedörr ju står på glänt För en ung och lofvande student. Sådan dag som denna gifvits ingen, Sådan höglid ej lian minnas kan; O, det finnes under stjärneringen Ej » en gosse » nöjd och glad som han! Men den bästa, skönaste minuten Af hans dag var den, då han blef sluten Fast uti en vördad faders famn — Sakta nämnde han då moderns namn. Ack, det enda i hans sällhet felar Är, alt hon, den dyra, ej är när, Att hon faderns glädje iclce delar, Ser hur ståtlig hennes gosse är. » Eller tror du, pappa, hon lian skåda Från sin himmel neder Ull oss båda? » Frågar han och genom tårar ler. — » Ja, min son! För dig i dag hon ber. » vandras. Sol mot vesterhafvet sakta skrider Äfven denna minnesvärda dag; Hvilans läger har han sökt omsider, Trött af sorlet i kamraters lag. Skilda toner ' ljuda i hans öra, Än han tror sig » vespersången » höra, Än det klingar som från fjärran trakt: » Stånde stark, du ljusets riddarvakt! Dagens många intryck nu sig kläda Uti drömmen för hans syn i bild, Och den sista, som han fram ser träda, Är hans moders, ljusomstrålad, mild.
Kastrullen intages följande dag, då man endast behöfver till fullo anrätta kallopsen i och för serveringen. Till kallops kan man med mycken fördel använda godt hästkött, hvilket kokt på det angifna sättet blir utmärkt. Mccept. 1) Snarkokt soppa: Skorpor, citronskal, kanel, smör och litet salt kokas med så mycket vatten, som man vill hafva soppa. Då skorporna kokt sönder, drifvas de genom sil, afredas med ägg-gulor, grädde, vin och socker; om man så vill, iläggas russin. Litet vin, marsala eller madeira, lämpa sig godt för ändamålet. 2) Dansk soppa på sagogryn: Sagogryn kokas långsamt på sakta eld till en simmig soppa, som, sedan den lyfts af elden, tillsättes med vispade äggegulor, efter behag och personernas antal, renskt vin och socker efter smak. Russin kokas särskildt och sättas jämte spadet till soppan, som därefter serveras. 3] Soppa pä fårhals • Man kan använda hvilket stycke fårkött som hälst, men vanligen tages halsen. Köttet lägges i kastrull, sedan benen blifvit knäckta, jämte purjulök eller i brist däraf rödlök, moröiter, kålrot, selleri, ett par nejlikor, hvarpå såsen påfylles och allt sammans får koka upp, skummas och därefter sättes på sakta eld att koka sakta i omkring tre timmar. Under tiden kokas 2 till 3 timmar perlgryn, och då dessa äro väl färdiga, tillsätter man samma slags rotsaker, man förut lagt i soppan — man bör nämligen dela de rotsaker man vill använda i två delar — hvarefter soppan genom sil uppsilas öfver grynen och rotsakerna. Därpå får alltsammans koka ytterligare en timme eller, till dess att rotsaker och gryn äro fullkokta, då soppan serveras. Köttet kan serveras i soppan i tärningar eller också särskildt med smörsås och persilja eller med löksås.
J;g medgifver visserligen riktigheten af den anmärkning Herr Cederschjöld gjort, att förevarande ämne ifrån början icke blifvit grundlagsenlig! behandiadt, naen ämnets beskaffenhet har fordrat samma behandlingssätt , som vid förra Riksdagen , dä målet äfven , om jag ej bedrar mig, blef till Kongl. Majit öfverlemnadt i otulländadt skick. Det af Friherre Cederström framställda förslag till proposition, instämmer i det närmaste med Särskildta Urskottets jemkningsförslag , och det kan således, såsom grundadt pä ett Utskotts Utlåtande, icke vara stridande emot formen att antaga detsamma till Contraproposition. För min del skall jag likväl icke bestrida en modification i denna proposition, ehuru jag icke tror, att Herr Hjertås förslag kan bifallas till alla delar. Om Ridderskapet och Adeln skulls vilja, utan att bestämdt hvarken antaga eller förkasta bufvudgrunderne , öfverlemna målet till Kongl, Majit, så liar man åtminstone icke lagt något hinder för Regeringen, att intill nästa Riksdag vidtaga de förändringar, som kunna anses nyttiga, och Riksens Ständer äga då tillfälle att ytterligare föreslå , hvad de för sin del anse nödigt till organisationsplanens fullkomnande. Friherre Cederström : Suppositionsvis har af ett par Ledamöter blifvit yttradt, att det förra beslutet lagligen kunde blifva beståndande , och att det af mig föreslagna endast vore ett upprifvande derutaf. Såsom exempel , hvad grund ett sådant yttrande kan hafva, vill jag 678 Den 14 December.] Underställa, hurudant förhållandet skulle blifva, i fall Ridderskapet och Adeln eller något annat Riks-Stånd skulle besluta, att icke fatta beslut i något mål. Vore val ett sådant beslut laglikmätigt ? I samma stund de öfriga Stånden definitivt afgöra ett mål af allmän beskaffenhet, skulle jag förmoda, att det fjerde Ståndet, icke, med upprifvande af dess förra beslut, utan, med återträdande till den lagliga formen , äfven mäste skrida till bestämdt afgörande, Då återstår endast den frågan, huru Betär.kandet skall lagligen behandlas.
Äro felen af större betydenhet; insände Domaren kartan och handlingarne till Kongl. Majits Befallningshafvande, som föranstaltar att Skiftesmannen i laga ordning varder under tilltal ställd. Einnes skiftet lagligen verkstäldt; då bör Rätten detsamma till framtida efterrättelse fastställa och bevis derom jemväl å kartan anteckna; och vare Ordföranden i Rätten pligtig att derefter ofördröjligen karta och handlingar sjelf eller genom närmaste Kronobetjent eller Kongl. Majits Befallningshafvande, emot behörigt qvitto, Skiftesmannen tillställa." Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 197. 27 Slutligen hafva hos Rikets Ständer blifvit framställda åtskilliga förslag om utarbetando af en ny taxa å Landtmäteriförrättningar och om beredande af erforderlig kontroll å de räkningar, som af förrättningsmännen afgifvas.
Det är visserligen ett lyckligt och glädjande förhållande, att antalet af kunskapssökande vid elementar-läroverken är i ständigt stigande, men vill man litet nogare undersöka saken, skall man finna, att detta stigande icke i samma proportion betingar ökande af deras antal, hvilka söka vetenskaplig hildning vid universiteterna, enär de fleste elever vid elementar-läroverken stadna inom klasser, der de icke äro berättigade till inträde vid högskolorna. Såsom skäl för ett universitets förläggande i hufvudstaden anför man slutligen exempel från utlandet. Enligt min tro bevisa dock dessa exempel ingenting, så framt man icke kan visa, att de i vårt land redan befintliga universiteter icke utöfva en tillräckligt vidsträckt verksamhet. Då nu härtill kommer den omständighet, att Upsala akademi genom lättade kommunikationer kan anses förflyttad så nära intill hufvudstaden, att den är belägen så godt som i en förstad till densamma, hemställer jag, om det vore rätt, att nu ingå till K. M:t rned en skrifvelse i ämnet, då densamma måste vara motiverad af behofvet. Man har sagt, att kostnaden för en högskola härstädes icke kan blifva så synnerligen stor. Till min tillfredsställelse har jag dock hört en af förslagets varmaste anhängare yttra: »man må säga hvad man vill, så blifva kostnaderna dock ganska betydliga.» Detta tror jag vara öfverensstämmande med sanningen och äfven lätt att inse, då man besinnar, att kostnaderna ej inskränka sig till aflöning af lärarepersonalen. Jag tror således, att Utsk:t noga betänkt och öfvervägt förslaget, innan det afstyrkt detsamma, och jag ber motionären om ursäkt, men det har ej varit »de obotfärdigas förhinder», som vållat denna utgång. Utskotta har nemi. ansett sig hafva giltiga skäl att icke vilja besvära K. M:t med en skrifvelse, om hvars nytta och behöflighet det icke är öfvertygadt. Skulle man anse att behofvet af ett universitet förefunnes, derför att det allenast blifvit uttaladt, att så är förhållande, så medger jag visserligen, att detta behof läge i öppen dager; — jag tror dock, att man ännu är skyldig oss beviset för dess existens.
Hvad det förra beträffar, eller förslaget att blott resande skulle med vägpenningar belastas, så hafva Slatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten i deras afgifna Betänkande N:o 62 redan öfver denna fråga sig yttrat, i anledning af en till SlatsUtskottet remitterad motion i samma ämne; och Utskotten, hvilka i öfrigt dela de i nämnde Betänkande framställde äsigter , behöfva sades icke här något vidare utlåtande deröfver meddela. Hvad åter angår det andra eller Herr Langenbergs förslag, att alla, sorn färdas å vägarne, skulle erlägga vägpenningar, så anse Utskotten att derigenom skulle uppkomma ett, mera än de fordna landt-tullarne förhatligt, för den inre rörelsen hämmande, band; och uppbörden skulle blifva på en gång ganska kostsam och saknande möjlig controll. Men denna inrättning skulle jemväl hafva en annan verkan , som förtjenar den högsta uppmärksamhet. Om man antager, att genom vägpenningarne verkligen kunde inbringas tillräckliga medel för väghållningens bestridande, så har man derigenom endast åstadkommit den förändring, att jordegarne få med contante penningar bekosta väghållningen , då de förut verkställt den genom arbete och natura-prsestationer, hvarföre de icke haft någon direct penninge-utgift. Att detta skulle blifva resultatet är gifvet, dä, med ringa undantag, vägpenningarne komma att af landtmanna-rörelsen incasseras; och att detta icke vore något fördelagtigt resultat, behöfver ej bevisas, då man känner, huru svårt landtmannen i gemen har att anskaffa penningar för redan förevarande contanta utgifter, och huruledes han för ulskvlder och tjenstefolks löner redan är nödsakad att i otjenlig tid och för låga pris afyttra sina produeter. Men om äfven icke penningebristen vore ett skäl emot anstaltens införande, ulan afgiften kunde med lätthet erläggas, hvad vore med densamma vunnet?