Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts och Rikets Krigs Collegii befattning med indelta Armeens Boställen nu mera vore allmänt känd, samma befattning med innevarande års början måtte upphöra och HusesynsContoiret vid samma tid indragas; att Landshöfding och Regements-Chef måtte ensamt öfvertaga vården om förenämnde Boställen och till E. K. M. i underdånighet inkomma med project till en sådan vård, grundadt på hvarje Provinces olika förhållande; samt att den så kallade Militiae-Boställs-Cassans Capital måtte lika få fördelas Regementena emellan, då, med räntan af det Capital, hvarje Regemente erhölle, de obebyggda ChefsMajorsoch Capitai - i84 Exy. Utsk. Förslag till und. Skri/v. N:o 879. nes-Boställena successive skulle med Caractershus förses, och, enligt förmodan, inom en tid af 10 ä 12 år, ofvannämnde Boställen vid alla Regementen vara genom en sådan förändrad anstalt bebyggda, så att de af Indelningshafvarne sjelfve kunde bebos och af dem brukas. R. St., hvilka, med häraf hemtad anledning, dessa ämnen till pröfning förehaft, hafva, efter erhållen närmare upplysning öfver hithörande förhållanden, skolat till E. K. Mits Nådigste bifall i underdånighet öfverlemna de förslag till en i vissa delar förändrad behandling af Militife-Boställens utarrenderande samt Militife-Boställs-Cassans förvaltning, dem R. Sr. ansett böra för framtiden blifva ledande till en större enkelhet i förening med ökade fördelar, så väl för Staten, som den enskilda.
hvilket Banco-Styrelsen hvarje år inom Mars månads utgång, med ledning af medelpriset å guld mot silfver, under nästförutgångne året å Börserne i Hamburg, Amsterdam och London, skall bestämma alt gälla från och med nästderpåföliande April månad; Fullmägtige dock öppet lemnadt att, om så nödigt pröfvas, det för året fastställda invexlingspriset förändra. Banco-Utskoltets Memorial N.-o 112. Efter det sålunda bestämda invexlingspris för ducaterne emottager Banken jemväl controleradt ducatoch arbets-guld, samt annat omyntadt guld» enär det erbjudes. Svenska ducater skola vid bokföring i Banken beräknas till 5 Rulr 32 sk. Banco Courant stycket. 9:0 Det från Stats-Verket eller Kongl. Mynt-Verket inlöste, Banken tillhöriga kopparskiljemynt utgifves och emottages såsom fritt bytesmedel för silfver eller sedlar. 10:0 Såsom Bankens metalliska cassa anses och beräknas endast: a) Gångbart Svenskt Silfvermynt; b~) Ducater, Svenska och Holländska, jemte andra utländska guldmyntsorter; c) Aflyst Svenskt Silfvermynt; d) Utländska Silfver myntsorter; e) Omyntadt silfver och guld; Silfvereller guld-poster, dem Kongl. Mynt-Verket, af Banken eller andra för Bankens räkning, enligt till Banken ingångne, af Mynt-Verket utgifne, quittencer och bevis, emottagit och under sin vård eger. 11:0
Pä hemställan af HanS Lxoellencs Grefwe Runi!, Leio, och Friherre vors UsniinZ-baussn, /rlbrecki, prnpi-nerscle Hans LxesIIsi-cs Herk Gref w e n och LandtM arsk alken,' och bifölls, at genom en O'pmsrion, anförd af Grefwe kusle, ^rveä Lric > genast gifwa de öfriga kospeLUvs Skälihé» del af detta Riddersk petS och Adelnö Beslut, sa wäl som om Lsnco-Skuldernas licsuiäsiion, samt afs wcnledes aflemna de Lmrsäs krorocalii af den s. Junit, som nu sulierscles; 1:0 Om RidderskapetS och ?ldel»6 Beflut, gt den Utrikes Gäld af i6 Tunnor Guld, hwarföre Stats-Lomoirer häftar, mä til be. kärning pa Riksgälds - Lvvroirer krL.!8porteeas; 2:0 angående Stängselstyldightten; z:o angående Branwias Bränningen. Or^nraiionen upropades och afgeck. Utlästes följande: Utdrag af protocollst, hållet hss Riksens Stäkiders Lanco - Utskott i s7?orrkop>nI den 8. jJunii 1822. S. D. Igenom Riksens Ständers Hemlig» Utstött har Riksens Högloflig» Ständers wiotagna beslut, angående reglerinZen af Rikets Penningewäsende samt Languen8 derutinnan förestående åtgärd, blifwit Lanco-Utskottet meddeladt at til werkställighet förestrifwa. Lanco-Utskottet underläter ej, at, i afseende derpå, meddela Herrar Lanea - Fullmagtiga sä beskaffade föreskrifter, som Lanco-Utstottet nu genast sinner för ändamalet tjenande; men dä för den fastställda kealilations-Planens utförande i hela desi widd, förenadt med en »vidsträckt
Alla de, på hvilkas ruin företrädaren grundat sin storhet, lyfte nu sitt hufvud: de slagna reste sig mot dem, som blifvit af honom upphöjda; och de, hvilka genom honom blifvit rika och maktiga, måste nu sträfva att genom egen kraft fasthålla sin lycka. I en sådan ställning var det för de flesta intet annat val än att plundra eller utplundras, och alla hade blott den trösten att det var bättre att intaga en hotande ställning än att utsätta sig för andras hotelser. Egendomsförhållandena voro rubbade, de romerska adels-partierna smidde anarkiska planer, kardinalernes äregirighet var utan rast och ro, tusentals äfventyrare höllo sitt svärd och sin dolk fala för den mestbjudande — allt detta jäste under en lyx, hvaruti det påfliga Rom täflade med imperatorernas, och under fernissan af en kultur, hvaruti de ideela njutningarnas parfym blandades med mindre angenäma dofter. När tiaren blef tom, när innehafvaren deraf församlats till sina fader, tycktes jorden brista och lir djupet uppstego hämdens demoniska gestalter. Vid Sixtus IV: s hädanfard vågade blott få af kardinalerna deltaga i likbe-gängelsen och sjelfva efterträdaren Julius II nämnes bland dem som höllo sig .undan, upptagen som iian var att sätta sitt palats i försvarstillstånd. Julius II var, kan man säga, en helt och hållet hednisk företeelse på den påfliga stolen, ett fältherresnille, som gaf utslaget i de tre stora och häftiga krig, hvilka rasade under hans pontifikat. En sägen låter honam också hafva kastat Petri nycklar i Tibern, på det han så mycket mera obesväradt skulle kunna föra Pauli svärd. Etter dessa korta orienterande anmärkningar, * öfvergå * Dem, som äro intresserade af Julias II: s historia, hänvisa, vi till en utförlig monografi med titeln Papst Julius. II und die Gründung des ■ Kirchenstaates von Moritz Brosch. ) vi nu till den hittills outgifna handskrift, som i sin mån vitnar om oppositionens bemödanden.
Riksdag föreslagit denna lägre försäljnings-provision af 3 procent, under förutsättning, att försäljningen skulle öfverlemnas till en enda tjensteman inom Kongl. Maj:ts Canzli, i hvilket fall han, med afseende på det betydliga försäljningsbeloppet, hade bordt vara tillräckligen godtgjord med 3 procent, men, då försäljningen blifvit fördelad på flere, nemi. en inom hvarje fördelning af Canzliet, försvinner denna consideration och billigheten af lika godlgörelse, med 4 procent, som öfrige försäljningsman i Stockholm åtnjuta, synes klar. — Då likväl Utskottet icke funnit skäl att fästa afseende pä härom gjord framställning, reserverar jag mig emot Ut - Bevillnings-Utskotlets Betänkande, iDo 35, 15 sköttels beslut och hänskjuter vördsamt saken till Rikets Ilöglofl. Ständers pröfning. 6:0 Slutligen reserverar jag mig äfven emot Utskottets beslut att i nyssnämnde 18 § icke hafva funnit för godt att tillägga orden ”i Stockholm” näst efter Embetsverk och Embetsman, ehuru de citerade Kongl. Brefvens innehåll bevisa, att detta tillägg borde införas.” I den af Herr Prytz afgifna reservations 2 morn., så vidt det angår Riddare-och Commendeurs-Bref af de Kongl. Ordnarne, samt 3 och 5 morn., förenade sig Grefve Hamilton, Helming. Af Herr von Heland: ”Utskottet bar i 5 ’, rörande chartering af Under-Ofiicers-fullmagter, tillstyrkt ett tillägg: för Uuder-befäl och Manskap vid Militaire Kustbevaknings-Corpsen. — Då jag af en tjensteresa var hindrad att deltaga i öfverläggningen och beslutet om denna §, vågar jag vördsamt föreslå: att, i händelse de respective Stånden linna för godt bifalla delta tillägg, näst efter orden Kustbevaknings-Corpsen mätte få inflyta: ”för Underbefäl vid Kongl.
StatsUtsk. har emedlertid inskränkt denna beskattning derigenom, att det minskat på åldern både upifrån och nedifrån och derigenom gjort skatten ännu mindre tryckande. Detta är en förbättring, som jag tror bör godkännas, då upoffringen icke är större än att Statsverket kan tåla densamma, och jag får således biträda Utsk:s förslag destohellre som genom detsamma vinnes förenkling i upbördssättet. Jag yrkar bifall till Utsk:s förslag. Hr Ribbing, Arvid: På grund af de skäl de två sista talarne anfört instämmer jag i det slut hvartill Hr von Koch kommit. Frih. Raab, Adam Christian: Ingen har upträdt för att bestrida Utsk:s förslag och icke eller ämnar jag göra det, jag skall blifva korrt. Jag, som vid förra Riksdagen biträdde Hr von Köchs förslag, kan icke lemna oanmärkte de åsigter, som af en aktad vän Hr Adelborg blifvit uttalade. Han har nemi. förklarat, att, i den mån de betala sin skatt till kronan, de skattskyldiges hederskänsla uplifvas och han har erfarit, att personer, som erlagt sina mantalspenningar, med en viss stolthet sagt, att de gifvit kronan hvad henne tillkommer. Jag har en annan erfarenhet nemi. att under den tid jag varit bosatt på landet har jag sett hurusom personer, hvilka arbetat hos mig, visat sig så usla, så eländiga endast för att derigenom kunna' undvika att erlägga denna skatt. I öfrigt får jag hänvisa Hr Adelborg, till medborgarne i Schweitz, de der icke betala någon kapitationsafgift, men ingen lärer väl förneka, att de älska sitt fosterland mindre än vi. Hr Adelborgs sats går derpå ut, att ju mera man betalar ju mera höjes fosterlandskänslan.
Stander vid sistledne Riksdag till inlösen af förslitne och skadade Smärre Bancooch Riksgälds-Sedlar, hvarpå inånga, serdeles bland Allmogen, skola förlora och blifva lidande, vidtogo deri författning, att Banken och Riksgälds - Contoiret skulle årligen till LandsOrterne nedsända flere Tusende Riksdaler i nya Sedlar till utvexling emot de förslitne och skadade, roen, i de fleste Lans-Örter ingen verkställighet deraf följt, af det skäl, att ingen velat åtaga sig transportkostnader för de nya och ansvaret för de gamlas återlämnande, så synes det vara ganska billigt, å ena sidan, att Rikets Inbyggare böra komma till åtnjuiande af en förmån, som Rikets Ständer dem tillagt och, å den andra, att deras egne Verk, Banken och Riksgälds-Contoiret, som, utan tvifvel, år» ligen vinna på flere och större Sedlar , sorn förloras under Eldsvådor, Sjöskador, och genom andre olyckor, skola, upder säkra omslag, äga fri post för de nya Sedlarne och förse LandtRänternästarne med en skälig procent för deras mottagande och utvexlande samt de förslitne Sedlarnes återsändande: och kunde vexlingen lämpligast ske vid Uppbörds-Stäinmorne af Krono-Fogdarne efter erhållen underrättelse om de brister, som göra de gamla Sedlarne oemottaglig®. l8o6 Stats Utskottets' retänknnuen. I anledning häraf, får Stats-lTtskortet, hvad angar Riksgälds Sedlarne, tillkännagifva, hurusorn Rikets Högloll. Ständer vid sist hällne Urtima Riksdag behagade förordna, att enahanda anstalt, som af Råneo - Styrelsen vidtages, i afseende på förvexiirig i Uandsorterne af Bankens Små-Sedlar, äfvensom skulle vidtagas, 1 afseende på de så kallade smärre Credit-Sed'ar, hvilka från Riksgälds-Contoiret utgifvas.
Nådigt förordnande tillsättas och alltså från staten uteslutas. Deremot skulle kommendörs-kaplens-graden, såsom den vigtigaste och hvarifrån i främsta rummet chefs-platserne å såväl liniesom skärgårds—Holtan borde besättas, ökas med 6, motsvarande det antal, som af föregående grader blifvit föreslaget till indragning, samt lönerne i denna grad fördelas i 2:ne klasser, l:a klassens med 5,000 R:dr och den 2:a klassens med 4,500 R:dr i årlig aflöning. Kaptensgraden har ansetts böra i likhet med Kongl. Maj:ts förslag oförändrad bibehållas, och är endast i afseende å aflöningen hegardt, att samma lönebelopp måtte bestämmas för gradens samtlige tjenstemän. Vidkommande kaplen-löjlnants-graden, så vore denna i motionärens tanke alldeles för fåtalig och borde antalet der ökas till 100 samt indelas i 2:ne löneklasser, hvaremot i hvardera af premieroch sekund-löjlnants-graderne antalet utan olägenhet kunde minskas till 40. Såsom skäl för sistnämnda förändring är hufvudsakligen anfördt, att kapten-löjtnanterne egent - 6 Stals-UtskoCtels Utlåtande M 72. ligen vore de, som, på grund af redan förvärfvad erfarenhet, företrädesvis kunde användas och borde finnas att tillgå vid tillsättning af alla de underordnade Chefsplatserna, sekond och balteri-chefsplalser å skepp ocl» fregatter, samt alt Kaptenlöjtnanterne vid inbrytande krig icke kundo ersättas af förhyrde officerare eller af vid örlogstjenst ovane personer, tagne från handelsflottan, hvilka deremot, med någon öfning, möjligen torde kunna blifva skicklige att bestrida de åligganden, som tillhöra flottans Premieroch Sekund-löjtnanter ; hvarförutan motionären funnit denna indelning ega nära samband med den vid innevarande Riksdag framlagda plan för öfning af flottans bemanning. 1 öfverensstämmelse härmed har följande förslag till aflönings-stnt för flottans Officers-Corps blifvit framställdt:
Stuart eller hans rättsinnehafvare skulle ega hemmanet afträda, sedermera intill den i4 Mars 1867, då nuvarande arrende-eontraet tilländagår, utgöra det genom samma contract bestämde arrende af io5 tunnor 3 kappar spanmål. Stockholm den 8 Maj 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 9 Maj, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Herr De Mares, B, motion, angående bestämmandet af tiden för nästa Lagtima Biksmötes början. (J. A.) Genom Remiss från Borgare-Ståndet, har Stats-Utskottet fått emottaga en af Herr De Maré, B, väckt motion, hvaruti föreslås, att Rikets Ständer måtte, inom den för deras sammanvaro i Grundlagen afsedde tid, och, i enlighet med 4g §. Regerings-Formen, bestämma den j4 Januari 1845 såsom den dag, då Rikets Ständer skola till nästa Lagtima Riksdag sammankomma. Då, enligt hvad Utskottet erfarit, tiden för nästa Lagtima Riksmötes början redan blifvit af de trenne öfriga Riks-Stånden fastställd, har Utskottet - Stats-Vlskotlets Memorial^ IV.-o gS. 5 let ansell Herr De Mares omförmälde molion, å Utskollets sida, icke föranleda lill annan åtgärd, än att förhållandet i ofvanberörde afseende hos Borgare-Ståndet vördsamt anmäla. Stockholm den 8 Maj 1840. Ank. lill Exp. Utsk. den 9 Maj, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af erhållen återreiniss på Stats-Ulshottets Memorial N:o I 5.
Den från ålder rum ägande ömsesidiga uppsägningsrättigheten grundar sig på det naturliga förhållandet: att tiondeoch afradsspannmålen , likasom öfriga räntepersedlar, äro utsatta in natura, såvål i hemmanens skattläggning som i den indelta lönens persedelberäkning, och att hvar och en uppsägning till leverering in natura således icke är annat, än hvad skatte-frälsehemmansägaren eller hälftenbrukaren eller arrendatorn m. 11. gör, då han, när contractet lyder på spannmål in natura, fordrar den in natura, eller ock levererar den in natura. Hemmanet har blifvit ärfdt, köpt eller skiftadt, med de detsamma åliggande skyldigheter; lönen har blifvit mottagen, och ofta aceord erlagdt i proportion till de densamma tillkommande rättigheter, och så länge förhållandet olyckligtvis är sådant, att man icke kan lätta den enas skyldigheter utan att förfördela den andras rättigheter, kan uppsägning till leverering in natura icke fråntagas räntetagaren, utan att den derjemte fråntages räntegifvare n. Denna uppsägningsrätt är nu för räntetagaren det enda möjliga correctiv mot för låg markegångssättning, lika som den är för räntegifvaren det enda möjliga correctiv mot för hög markegångssättning; den är rättvis, så länge den är ömsesidig, men skulle blifva i hög grad orättvis; om den fråntogs den ena parten och bibehölls åt den andra. Uppsägningsrättighetens begagnande å rän tet agarens sida, då markegången blifvit satt lägre, än hvad han tror spannmålen gälla (och blott i så fall äger den rum), kan ej mera kallas för prejeri, än dess begagnande å räntegifvare ns sida, när han icke tror sig genom försäljning derför erhålla så mycket, som markegången utsätter; båda göra ej annat än begagna sin äganderätt, den ena att uttaga in natura, den andra att leverera in natura, hvad in natura faststäldt är.
Det utmärkta resultat, hvartill Filharmoniska symfoniorkestern kommit, torde emellertid i första rummet böra tillskrifvas dess energiske och skicklige ledare, hr Andreas Hallen. Mozarts symfoni i ess-dur erhöll ett alltigenom delikat utförande, särskildt andantet och menuetten, hvilken senare måste antagas. Den egentliga nyheten i programmet utgjordes af en serenad för stråkorkester med obligat violoncell-solo af Kobert Volkmann. Violoncell-solot utfördes synnerligen fint af hr Fr. Lisker, och den vackra och intressanta tonsättningen erhöll i sin helhet ett förtjänstfullt utfö- rande. Vid konserten biträdde fröken Ek och hr Försten, hvilken nyss återkommit efter en längre tids bortavaro i utlandet. H r F:s präktiga stämma och uttrycksfulla föredrag, som han hade tillfälle lägga i dagen i Wolframs sång ur » Tannhäuser » och några tyska och franska visor, tycktes hafva vunnit i utveckling, sedan han senast lät höra sig härstädes. Fortfarande kvarstår emellertid ledsamt nog hans sedan gammalt kända benägenhet att detonera. Frö- ken Ek utförde likaledes några franska sånger samt ett par visor af A. F. Lindblad. De båda biträdande konstnärerna belönades med lifiiga applåder. Särskildt beröm förtjänar hr Stenhammar för sitt förträffliga pianoackompagnement. Musikföreningen har äfvenledes haft konsert; men att döma af den omständigheten, att vederbörande — i olikhet med andra konsertgifvare — uraktlåtit sända recensentbiljetter, torde man ej önska få dessa musiktillställningar omnämnda inför en större publik. V i kunna ej annat än gå denna deras Önskan till mötes. Språkundervisningen har i våra dagar, glädjande att omtala, tagit ett betydligt steg framåt till ett bättre. De flesta, som genomgått ett högre läroverk, veta, huru de där under en lång följd af år tragglat lexor i de moderna språken, utan att efter aflagd mogenhetsexamen kunna ens närmelsevis hjälpligt tala ett enda af de moderna språken. Felet ligger naturligtvis i den oriktiga undervisningsmetod, som i allmänhet hittills används. Undervisningen i ett främmande språk bör naturligtvis så mycket som möjligt ske på språket själft, och åskådningsmetoden torde härvid utan all gensägelse vara den bästa.
N:o 82. ständigheter, på hvilka detta utlåtande stödde sig, fortfarande gälla, samt då tillika något giltigt skäl icke förefinnes, all sedan saluoch legosågar, valkoch stampverk samt tullmjölqvarnar å städernas områden blifvit befriade från grundränta, så att de, i stället för slik ränta, i likhet med fabriksinrättningar, endast till bevillning anses, såsom i Bevillnings-förordningen derom är stadgadt, (hvarom allt närmare upplysning kan erhållas i Thurgrens Handbok i Svenska Skattiäggningsverket), låta tullmjölqvarnar å landet det oaktadt utgöra grundränta, och således vidkännas en hårdare beskattning än alla slags qvarnar, för alt ej nämna det stora, men aldeles öfverflödiga besvär och den tidspillan, som vid handläggningen af dylika skattiäggningsärenden tillskyndas Statens kamerala tjenstemän, sä får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer täcktes besluta, att tullmjölqvarnar å landet skola vara befriade från grundränta och allenast åläggas bevillning samt att härvid i öfrigt skall iakttagas, hvad i Höglofliga Stats-Utskottets omförmälda utlåtande är vordet anfördt och föreslaget. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1862. Ola Lasson, från Christianstads län. Af E. J. Rudberg från Calmar län, om statsanslag till en hamnanläggning inom Böda eller Högby socknar på Öland. Bland de åtgärder, hvilka i hög grad skulle bidraga till norra delens af Öland förkofran, kan med skäl räknas anläggningen af en hamn inom Böda eller Högby socknar på något lämpligt ställe, hvarifrån ortens produkter kunde utskeppas. Ons nordligaste socknar äro särdeles vanlottade på kommunikationer. För att deras produkter, spannmål och sten, må kunna blifva afvttrade, måste dessa föras antingen landvågen sex mil lill Borgholm eller ock på båt öfver till fasta landet. Transporten till lands är för kostsam för att kunna begagnas.
Brist på tjenliga Författningar emot varans missbrukande oell ännu mera bristande verkställighet af dem man^ägde, hade i åtskilliga Orter ej nog kraftigt motverkat den ovanliga förbrukningen, hvilken Var en följd af en hastig öfvergång från en nog tvingad till en nog utsträckt tillverkning; och allt detta, jemte den fårboga att missbruket redan gått för vida, verkade Regerings och Ständers förenade beslut till inskränkning i denna handtering. D5 den lika sällsamma, sorn olyckliga naturhändelse af en i de flesta I.andsorter inträffad tidig frost, hvilken härjade vår-sädes grodan just vid dess mognad, syntes påkalla alla möjliga medel tillförekommande af hungersnöd, tycktés ock, att ingen väg skulle säkrare leda dertill, än förbud emot Bränvinsbränning, hvilket ock, redan besiutadt under Riksdagen, fortsattes, med undantag af i månad, ofbru* tet ända till nästlidet års höst. Den anmärkning torde härvid kunna äga rum, att till äfventyrs ögonblickets förvåning, ökad genom afbrottet från. vissheten om en lofvande skörd till öfvertygelsen om §00 Den a o Juiii) tom en nara förstörd, betog sa alldeles en IiigiJ öfverläggning och närmare granskning, att underrättelserna om verkningaaA af denna frost öfverdrefvos, under det man man uppmärksamhet lemnade den säkra, ehuru ej betydliga, nytta, som ätmindstone på vissa stallen kunnat hämtas af hvad man bergat, och hvars begagnande kun-! nät tjena till någon slags ersättning vid forlusten af de större fördelar, som man med glad förhoppning förväntat. En stor del af den frusna säden var ätmindstone, 1 åtskilliga orter, ehuru otjenlig till brod, icke alldeles sådan till bränvins-bräniring, och då denna ej var tillåten, ansåg man ej eris värdt att uttröska hvad man bergat, men hvilket likväl kunnat gifva en vara af något vär-] de, äfvensom dranken, utom en direct förtäring för kreaturen, kunnat tjena att göra den genom ett * långvarigt regn förskämda halmen, användbar i ladugården.
När jag tänker på de flesta andra mera betydande målares verk, ser jag inför mig bilder — med pittoreska förtjenster, med vackra motiv, fina stämningar, goda kompositioner, god karaktäristik, men alltid bilder. När jag deremot tänker på de tjugufem målningarna och hundratalsteckningarna, jag sett af Rafaélli, ser jag inför mig menni-skor, endast menniskor. Jag drager häraf den slutsatsen, att ingen af de moderna har som han på sin duk kunnat fånga den lefvande individen, ingen har med så kraftig, så våldsam och säker hand gripit det förherskande i en karaktär, hållit det så fast på duken under arbetet och lagt det till rätta för oss med en sådan åskådlighet som han. Ingen af de moderna, sade jag, men jag kunde utan öfver-drift ha sagt, att i hela konsten, från förtid till nutid, fins intet rent af så förbluffande lefvande och handgripligt som en figur af Raffaélli. Han vill i öfverensstämmelse med sin uppfattning af konsten som en nyttans konst först och främst vara åskådligManet hade något af hans förmåga att åskådliggöra, men den kom aldrig till sin rätt som hos Raffaélli. Manet ville vara en målare framför allt, ville karaktärisera kraftigt och klart, nog så mycket med farg som med teckning, sökte derför alltjemt den karaktäristiska färgen och glömde sålunda stundom att gifva sina figurer den fasta konstruktion, den skarpa formgjutning som förlänas med den absoluta individualiteten. Raffaéllis färg är enklare, upptager honom mindre och bäres af en pensel, som lika så mycket tecknar som den målar. Raffaélli har lärt af Daumier att icke betänka sig på att göra konturer i svart, när frågan är att pointera något, och han kommer stundom det svarta en smula farligt nära. Det är kanske ett fel, men det inrymmer hans förtjenst. Han begagnar det svarta oftast på hvitt, ställer gerna en figur kraftigt mörk uppemot en hvit mur eller en ljus luft och uppnår derigenom den mest öfver-raskande handgriplighet i figuren. Han synes alltid måla sin modell i dess mest omedelbara närhet, så att dennas lokalfärg för hans öga är oberörd af atmosferen, och han ser den derför alltid som något i konturerna fast.