Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Verk såsom ett saldo till godo fördt, har Utskottet, såsom ledande till större ordning och reda i räkenskaperna, samt lättnad vid pröfningen och bedömandet af Bankens ställning, ansett böra äfven för framliden fortfara, dock att nämnde saldo hädanefter, i händelse af bifall till hvad Utskottet ofvan föreslagit, icke kommer alt upptagas i beräkningen af den förfallna Vexel-Banco-skulden, börande omförmälde räk - Banco-TJtslottets Betänkande N:o g8. *7 räkningar icke sammanblandas med dem, som föras öfver insatte medel i allmänhet. Deremot anser Utskottet något stadgande i Reglementet, när och huru uppgifter om behållningarne å creditiven eller inträffande förändringar uti sedelstocken skola Fullmäglige meddelas, icke af behof påkalladt, dådet alltid måste vara Fullmäglige obelaget att föreskrifva , så väl formen för de rapporter eller uppgifter i afseende på Bankens rörelse, hvilka de till upplysning eller ledning för sina åtgärder kunna finna för godt alt ifrån vederbörande infordra, som tiden för dylika rapporters eller uppgifters afgifvande. Vidkommande slutligen det af Motionairen framställda förslag, att från den för Riksgäldssedlarnes inlösen å serskild räkning i Vexel-Banken innestående fond måtte afföras beloppet af de bland dessa sedlar inberäknade kopparskiljemynts-polletter, samt att deremot det i räkenskaperna bland Bankens tillgångar balancerade värdet af kopparn uti desse polletter måtte afskrifvas, har Utskottet inhemtat: att, enligt Rikets år i8a3 församlade Ständers beslut, en emot Riksgälds-Conlorets vid nyssnämnde års slut utelöpande sedelstock, (kopparskiljemynts-polletterna härunder inbegripne) svarande behållning af 4.025,095 R:dr 39 sk.
Skeppsbyggerierne äro bland de mäst nyttige och naturlige Näringar för Sverige öch salunda böra understödjas; att Eketrädet, i brist af understöd för Skeppsbyggeriet, användes till andra mindre vigtige ändamål; att säkerhet och Controil för Dånens användande i denne väg, lika sä lätt borde kunna utfinnas, som för andre yrken, och au detta san • nolikt kunde ske genom någre regleinentariske föreskrifter; att Dånebidrag utur nämnde Fond skulle isynnerhet medföra nytta i Rikets nordliga Pro vincer, der i nuvarande ställning, större till Skeppsbyggnad tjenlige träd, utan urskiilning användas till andre behof såsom Sågtimmer och Tjärubränning, och der dessutom största tillgång på tjenlige rudimatierier finnes, oek att, hvad 640 StatsUtskottets Betänkanderi. angeck otillräckligheten af Manufa&urDiscontPonden för detta ändamål, så kunde densamma förökas, eller någon annan Lånefond för Skeppsbyggerierne utfinnas; samt hos Wällofl. BorgareStåndet: att som Skeppsbyggeriet är en af våra mäst fullkomnade Manufadfur-tillverkningar hvartill alla rudimaterier finnas inom landet, och dervid syslosättas en mängd flitige personer och skicklige arbetare danas i många nyttiga yrken, äfvensom denna näring lemnar Staten en betydlig afgift, så förtjente densamma all möjlig upmuntran, hvilken föreslås böra åtnjutas genom Lån af ManufafturDiscontFonden, med säkerhet och godkänd borgen, såsom för andre PabriksAgare; dock att desse Lån ej sträcka sig längre än till sådane WarfsÄgare, som byggde nya Skepp, och endast i förhållandet till Lästetalet meddelas, för att återbetalas efter någon viss tid sedan Skeppet gått af Stapeln och blifvit bil-och bolfärdigt; hvarförutan BorgareStåndet, som i öfrigt önskat att Creditivet i Banken för ManufatfiurDisco ilten icke allenast bibehölles, utan ock, efter behofvet ökades, dervid gjort det förbehåll, att Skeppsbyggerierne måtte liksom alle andre gagneliga Manufadfumäringar, deraf njuta sin andel.
St. afgjorde frågor, ansett sig böra hos R. f H. St. vördsamt föreslå och anhålla: att alla från de Resp. Piiks-Stånden afgående ProtocollsUtdrag hädanefter under den återstående tiden af innevarande Riksdag samt framgent må uti hvarje sådan handling åtecknad Numer följd varda Expeditions-Utskottet meddelade; hvarigenom den fördel skulle vinnas, att, derest något ProtocollsUtdrag från ett eller annat Riksstånd icke blifvit till Utskottet afsändt, eller efter afsändningen förkommit, sådant ovilkorligen och genast skulle upptäckas och rättelse uti dylikt förhållande skyndsamtneligen kunna ega rum; och får Utskottet härjemte vördsamt anmäla, alt antalet af de från Högloft. Ridderskapet och Adeln till Utskottet intill denna dag Bihang t. R, $:$ Pral. i&de. Sami. 62- 490 Expeditions-Utskottets Memorial N:o 204,205. ankomne ProtocollsUtdrag uppgår till 610; från Högv. PresteStåndet till 588; från Vällofl. BorgareStåndet till 609, och från Hederv. BondeStåndet till 611. Memorialj angående erhållande af OriginalEjcemplar utaf Stats-Utskottets Utlåtanden och Betänkanden m. m. Som Högloft. StatsUtskoltet samt sammansatta Statsoch BancoUtskotten icke, på sätt R. H. St. redan vid Början af innevarande Riksdag förordnat och Rikets Ständers öfrige Utskott J'emväl iakttagit, lill ExpeditionsUtskoltet insändt lehörigen underskrifne Original-Exemplar utaf hvarje af de från Utskotten till R.
Jemte det jag således för min del anhåller om R. o. Ad:s bifall på den såsom mig synes riktiga beräkning, som Bevilln.Utsk. i detta hänseende uppgjort, tager jag mig tillika friheten att fästa uppmärksamheten uppå det i min öfvertygelse vigtigaste skäl, hvarföre man icke får bifalla någon nedsättning af den ifrågavande summan. Detta skäl är politiskt. Vi veta att genom det af R. St. beviljade kreditiv af 2,000,000 r:dr har en extra tillökning af 300,000 r:dr årligen blifvit lagd på bevillnigen. Jag hemställer då till Eder, mine Hrr! hvilken känsla det skulle väcka hos landets innevånare om de genom en allt för låg beräkning af de extra ordinarie statsinkomsterna skulle få vidkännas förökning af den ordin, bevillningen. Jag tror att landels representanter när de till hemorten återvända, skulle i delta fall mötas med föga tillfredsställelse och föga belåtenhet öfver det sätt hvarpå de fullgjort sina uppdrag i händelse de icke blott med en extra bevillning ökat beskattnin - 140 Den 5 Augusti. gen, ulan äfven en tillökning blifvit gjord i landets ordin, bevillning. Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå alt riksg:skont:s ställning, derigenom att förslags-anslagen blifvit höjde till sä högst betydligt belopp emot hvad de förut varit, efter all anledn. kommer i ett vida fördelaktigare skick än hvad förhållandet var dä 1847 års Ständer sammanträdde. I den förberedande beräkningen som blifvit uppgjord öfver statsbrist-summan har man troll sig finna att riksg:s-kont:s så väl samtlige utgifter sorn möjligen behötlige lån skulle kunna med den nuvande bevillningen blifva till fullo betåckta, så vidt R. St., godkännande denna del af Bevilln.Utsk:s betänk., i afseende å en följande punkt göra en liten ändring, som, då vi hinna till samma punkt, kommer alt underställas R. o. Ad:s bepröfvande. Af alla dessa skäl skulle jag tro alt det är af högsta vigt att här bifalla ifrägavartde del af betänk.
Lönnbergs derom väckta motioner, beslutat föreslå att Salt, alla slag, skulle vid införsel till riket vara fritt från tullafgifter, och detta med afseende pä denna artikelns egenskap att utgöra en bland de oundgängligaste förnödenhetsvaror för alla samhällsklasser, isynnerhet de fattigare, och ett ytterst behöfligt råämne vid icke blott, vissa fabriksnäringar, utan ännu mera vid jordbruket och ladugårdsskötseln, samt fiskerierna •, men då Utskottet icke biträdt denna mening utan föreslår de nu gällande tullsatsernas bibehållande, får jag mig deremot reservera och hemställer vördsamt att, på skäl som här ofvan äro åberopade, Rikets Ständer täcktes för merauämnde varu-artikel besluta följande tullbestämmelser: Salt, alla slag, utom medicinskt Fritt. » medicinskt 1 skålpund 3 öre. 2:o Derjemte får jag reservera mig emot Utskottets beslut att afstyrka bifall till hvad en annan motionär, Herr Björck, föreslagit, nemligen att tullen å s. k. Syd!rukter skulle nedsättas till af dess nuvarande tullsats. Dä tullen å en låda Messina Apelsiner (innehållande cirka 220 stycken) utgör omkring 3) å 4 R:dr R:int, och priset å de billigare sorterna af denna vara å produktionsorten är 5 R:dr, och derunder, så synes att tullbeloppet uppgår ända tili 80 procent af varans värde, ett förhållande, som, med afseende pä i vårt land numera antagna principer i tullagstiftningsväg, icke lärer kunna nekas vara Bevillnings-Ulskollels Betänkande N:o 8. 89 vara af beskaffenhet att tarfva ändring, och detta jemväl med afseende derpå att i det närbelägna grannriket Danmark, der tillgången på inhemsk frakt är vida större än hos oss, tullen å sydfrukter är 32 skilling pr 100 stycken, hvilken tullbestämmelse närmar sig den af motionären föreslagna. O O Ett annat jemväl af motionären påpekadt förhållande är att tullsatsen för sydfrukter, för närvarande är omkring 12 gånger högre än den för Applen och annan dylik frukt.
Taubes yttrande, att jag skulle hafva en viss förkärlek lör utländsk skuldsättning, skall innefatta en förebråelse eller en anmärkning. Om dermed metias en förkärlek för statens skuldsättning, är anmärkn:n orättvis. Afser den åter endast, att uplåningen företrädesvis bör ske utrikes, är den deremot ganska riktig af de skäl, jag redan förut antydt, nemi. att jag icke tror att medlen kunna inrikes anskaffas. Jag har för öfrigt lärt mig att, om tvenue vägar finnas, af hvilka den ena leder till målet, men icke den andra, man bör välja den förra. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: R. 0. Ad. torde ihåg komma att jag redan vid riksdagens början yttrade att allt hvad R. St:r anse sig kunna utgifva till jernvägsanläggningar, borde koncentreras på ett håll, för det derigenom så fort som möjligt några resultat måtte upnås och några inkomster erhållas. Jag har icke funnit skäl att frångå denna min tanke och måste derföre förena mig i hvad Utsk:t föreslagit. Det synes likväl som man sedan början af riksdagen i detta afstde kommit till annan öfvertygelse. Hvad som egentligen dertill bidragit är dels ett temligen lätt förklarligt begär bos det norra Sverige att få tillgodogöra sig något af de fördelar, som de sett så frikostigt utkastade på det södra. Den andra omständigheten är att man förespeglat H. X. 3 34 Den ö September f. m. en så obetydlig utgift från statens sida. Jag anhåller att nu i korthet få beröra detta. Då må det tillåtas mig att först betrakta den finansiela sidan. I Hr Schrams reservation, äfvensom af en talare här i dag, har framhållits, att det var besynnerligt at.t staten ej har så stora tillgångar att den kan lenina understöd af endast 32,000 rdr. Det är ett sätt att resonnera, som åtminstone icke bevisar någon vidsträcktare upfattning af ämnet. Samme talare, som nämnt denna summa, har likväl tillagt att hvad staten i och med detsamma förband sig att för framtiden erlägga tillsammans, upgick till I V2 million. Jag håller honom räkning för denna hans upgift, men kan likväl icke till fullo godkänna denna beräkning.
Jag har i mitt uti Utskottet afgifne serskilta Yttrande, som nyss upplästes, omnämnt den lilla Veterinaire-Inrättningen i Skara, hvilken aflidne Lectorn Doctor Hernqvist stiftat, och som sjelf i Lyon , under Bourgelas, i Vettenskapen inhämtat sin Lärdom. Kongl. Majit har ock Nådigst till den Stiftelsen anslagit några Mede!, men i stort kan derifrån ingen kunskap utspridas, utan kan sådant blott vinnas af ett offentligt Läroverk eller Veterioaire Schola , samt ett, rymligt Sjukhus för Hästar, jemte flere Kreatur, i HufvudStaden. Om hos Oss finnas några kunnige Män i ämnet, så måste till föga båtnad och heder för Riket en fullständig undervisning med practislc erfarenhet hamras från Köpenhamns och flere Hufvud - Städers Vetirinaire • Scholor och Sjukhus. Friherre Cederström, Öfverste Tersmeden har såsom Ledamot i Comiteen för Stuteri Inrättningen* Organisation i Srats-Utskottet upplyst förhållandet. Han har ej tillvitt Styrelsen något fel, utan endast fällt det omdöme, att Styrelsen ej hade lyckan för sig. Det tillkommer ej Rikets Ständer att begära en Tjenstemans endtledigande, och jag tror ej att en förändring i Styrelsen kan pä annat sätt vinnas än som Utskottet föreslagit. Befinnes Tjenstemannen icke därstädes gagnelig, kan Konun - Den 4. April. 411 gen förflytta honom på annat! ställe. Ständerne kunna icke begära entledingande af andra Statens Embetsman än dem, som i 107 §. Regerings-Formen blifvit nämnde. Friherre Anckarsvärd: Jag delaf i det närmaste samma tankar, som Friherre Cederström. Min mening har också ingalunda varit att frågan om en Tjenstemans afsättande skulle komma directe från Ständerne, men jag önskade att Utskottet hade uti sitt Betänkande upptagit Herr Tersmedens Calcul öfver förhållandet med Stuteri-Inrättningen, hvars ofördelaktiga resultat i min tanka, icke allenast, som en Ledamots serskildta tanka bordt Riks-Srånden föreläggas.
Den, som vill, att till konfra-proposition vid den slutliga voteringen antages Bonde-ståndets beslut, nemligen: att Rikets Ständer, för uppförande af fängelser efter cellsystemet, utöfver hvad vid 1840—1841 årens riksdag dertill anslagits, anvisa ett ytterligare belopp af 300,000 r:dr, att utgå med 100.000 r:dr under hvartdera af åren 1849, 1850 och 1851; dock att de å äldre anslagen reserverade medel, hvilkas begagnande till fortsättning af redan påbörjade fängelse-byggnader, utan hinder af den vid 1840—1841 årens riksdag stadgade fördelning emellan läns-, stadsoch härads-fängelser, Rikets nu församlade Ständer medgifvit, böra, i den mån dessa medel blifvit till andra än vid ofvannämnde riksdag bestämda ändamål använde, af nu anvisade belopp varda godtgjorda, så att den ursprungliga fördelningen blifver bestående, voterar Ja) den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej. antages till konfra-proposition Ilidderskapet och Adelns, af Preste-slåndet biträdda, beslut, (att, på det att redan påbörjade fängelser 4 SlaU-Utskollels Memorial, N:o 232- mätte blifva fullbordade, samt de delar af riket, hvilka ännu icke erhållit länsfängelser eller förvarings-häkten af syftesenlig beskaffenhet, måtte blifva dermed i man af tillgångarne försedda, innan andra mindre behöfliga fängelse-byggnader företagas, till förstnämnde begge ändamål anvisas, utöfver hvad Rikets Ständer redan till fängelser anslagit, 600,000 r:dr, att utgå med 200,000 r:dr under hvartdera af åren 1848, 1849 och 1850.) Efter denna votering, som utfallit med 69 Ja och 50 Nej, och hvarvid Ja följaktligen vunnit, har omröstning i hufvudsaken blifvit verkställd öfver nedanstående proposition:
Hedenblad på torsdagen och fredagen i förra veckan tvänne af dessa vårkonserter i Katarina kyrka, som, när de tid emellan bjudas hufvudstaden, alltid ha att påräkna en talrik och lätt entusiasmerad publik, för hvilken alltjämt ännu öfver studentsången sväfvar en alldeles särskild skär nimbus. Så var äfven nu fallet. Den ungdomliga kören utmärkte sig i allmänhet för en jämn och god sammansjungning: basarne briljerade som vanligt, för mycket på bekostnad af tenorstämmorna, som voro väl svaga. Hr Hedenblad har alttid visat sig benägen för en synnerligen markerad nyansering med skarpa motsatser mellan forteoch pianissimosatserna och förnekade sig ej heller nu i den vägen. Vid många kompositioner vinnes härigenom ypperlig effekt — ibland smakar dock maneret rent af effektsökeri. De större sakerna sjöngos med friskhet och schwung, särdeles Björneborgarnes marsch, som kanske mest slog an af hela programmet. Bifallet var vid båda konserterna ymnigt. En lärarinnas roman. En svensk kulturbild, tecknad på verklighetens grund för ldun af Algot Sandberg. (Forts.) i et var, som om han skulle ha tillskrifvit Kerstin denna utgång, ty han blef icke densamma mot henne som förr. Han undvek henne helst, slöt sig alltmer inom sig själf. Kerstin kände detta ganska smärtsamt. En afton, då Kerstin höll på att ansa sin lilla trädgårdstäppa, såg hon fröken Thorell träda inom grinden. Hon gick emot henne och bad henne stiga in. » Tack, » svarade fröken Anette högdraget, » jag skulle bara lämna er det här brefvet. » Kerstin tog det, såg hastigt på utanskriften och rodnade. Brefvet var från Axel. » Kors, jag visste inte, att fröken var så nära bekant med kandidat Filén, att ni koresponderade, » sade Anette och aflägsnade sig med en knyck på nacken. Det var ganska länge sedan Axel låtit höra af sig, och med en viss häftighet slet Kerstin upp kuvertet. Den gamla historien! Han befann sig åter i trångmål, var inte riktigt kry. Det var så ledsamt, han var nu nära sin examen, och den kanske skulle bli fördröjd. Det grämde honom, men hvad skulle han göra.
Såsom stöd för sin åsigt, att dessa skatter vore orättvisa, anföres af motionären följande: att de icke träffade andra fabriksidkare, ehuru den, som idkade en handtering icke borde vara mera beskattad än den, som idkade en annan; att de icke drabbade andra konsumenter af de råämnen, såsom ved eller kol, hvilka bruksegarne för sin näring behöfde, hvarföre nämnde konsumenter kunde för dylika råämnen betala ett högre pris, än den särskildt beskattade bruksegaren; att de längesedan blifvit upphäfda uti andra jeruproducerande länder, med hvilkas jernfabrikater den svenska jornverksegaren nödgades konkurrera icke blott vid sin varas export till dessa eller andra främmande länder, utan numera äfven inom fäderneslandet; att, då dessa skatter pålades, den svenska jernverkscgaren hade särskilda privilegier, hvilka, ehuru för handteringens utveckling hinderlige, dock för sin egare varit af ett ofta ganska högt värde och kunde särskildt säljas, men nu blifvit fullkomligt upphäfda, endast med undantag af lindringen i rotcringen för jorden inom de egentligen tackjernsblåsande bergslagen, om hvilka derföre borde särskildt stadgas; och att skatterna slutligen vore högst ojemnt fördelade och utan allt sammanhang med nettobehållningen på handteringen, vid en hytta flere gånger högre än vid en annan, oaktadt den sednare kunde hafva ett gynnsammare läge än den förra och tyngst drabbade de nyanlagda hyttorna samt de större brulisanläggningarne, hvilka företrädesvis afsågo en billigare varas tillverkning i större mängd; och borde, utom på grund af dessa 1111 anförda skäl, nämnde skatter afskaffas derföre, att de fördyrade ett för jordbruket och all annan industri bohöfligt råämne, såväl som en i det dagliga lifvet och inom hvarje hushåll oumbärlig nödvändighetsvara. För ytterligare utredning af denna fråga har motionären hänvisat till Kongl. Maj:ts
glädjas öfver honom, när han arbetade sig närDet synes mig nämligen vara i hög grad önskmare henne i en renad sorg? vä It, om vi i Stockholm kunde få ordnad en underFörtviflan löstes, och milda, vackra tankar komvisningsanstalt, där unga flickor, efter afslutade skolmo som burna af en engel. Hvad Elna skulle studier, kunde få inhemta en grundlig lärokurs i hafva gifvit honom under ett samlif här på jorklädoch linnesömnad. Här finnas visserligen hos den, det kom nu till honom vid hennes bår. » Handarbetets vänner » och flere andra åtskilliga När Ivar Berner reste sig upp från sin knä- handarbetskurser tillgängliga, men de äro nästan uteböjande ställning, var han en räddad man. Då slutande anlagda på broderier och prydnadssöm; åthade han bedit, varmt och innerligt, bedit om tillminstone finnes så vidt jag vet ingen, som innefattar gift för, hvad han syndat, bedit för Elna och beundervisning i klädsömnad. Jag tror därför, att en dit om kraft att lefva ett nytt lif. Så som Elna skola i den riktning, jag nämnt, skulle helsas med i sina lyckligaste stunder hade drömt sig, att särdeles stor tillfredsställelse inom våra familjekretsar, hennes älskade en gång skulle tänka och känna, och den skulle för visso icke komma att lida brist sådan var han, när han gick från hennes dödspå elever. bädd, gick ut för att lefva ett ädelt lif, med rädHvad en kvinna behöfver kunna är just sådana dad tro på lifvet, människorna och Gud. sysselsättningar, som dagligen och stundligen förekomma i hemmet, och hvilka nu tyvärr, i de flesta fall, måste fullgöras af legda händer, alldenstund huSen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! * Denna uppsats, som var afsedd att intagas redan i förra numret, har på grund af bristande utrymme måst stå öfver tills nu. sels egna döttrar sakna kunskap däri. Om hvarje ung flicka egde förmåga att tillverka sina egna klä- der, så skulle icke allenast familjens ekonomi draga nytta däraf, utan ungdomen skulle därigenom vänja sig vid mera enkelhet både i dräkt och vanor.
Skola Riksens Stander för en omyndig Konung Utsätta Förmyndare, sammanträde de sist dagen efter den dä Riksdagen ä Riks iL-alen öpnad blifwit, och utwalje genom Ständens Eleetorcr til en Nämnd, Sexton af hwarje Ständ, som, efter det en utlottas, röste per c-rpita och icke Ständswiö om de af Plena til antalet be ^ chlämde Den 8 Augusts. 763 stämde Förmyndare, hwilka stola wara antingen En, Tre eller Fem. Hwarje Ledamot af Nämnden upteckne ä en stuten Lval-Lista de Män, som han anser fortroendet wärdige, och sä mänga, at de med en person öfwerstiga det utaf Ständerna utsatta antalet. Af dem, som derwid kommit t ätanka, ställes först den som flesta rösterne erhällit, under ny omröstning, dä Nämndens pluralitL gifwe utflaget. Pä samma sätt fortfares med den som näst honom af de fleste blifwit kallad, och sä widare, til de§ det förestrifna antalet af Förmyndare warder upfylldt; kunnandes Nämnden ej ätstiljas, förr au walet gjordt och fulländadt är. Nu händer, at Riks Ständen eji inom tre dagar, sedan de ä Riks - Salen afhört den i 26 §. mnförmälle berättelse, äsämjas om Förmyndarnes antal, förordne dä genast, genom stna Electorer, til et Utstött Sexton af hwarje Ständ, at medelst votering pLr c-ipU-r, sedan en blifwit utlottad, denna fräga, med samma kraft och werkan som Riksens Ständers Beslut, inom twä dagar afgöra; skolandes sedermera den utsedde Nämnden likaledes inom twä dagar hafwa walet förrättat, sä at i alla händelser Förmyndaren eller Förmyndarne mä inom sju dagars förlopp frän Riksdagens öpnande ä RiksSalen kunna tilsättas. §. 62.
Carl talade vidare om att han på pappas och min styfmors bröllop tyckt att jag var en liten treflig flickunge och att han haft mycket roligt åt min vigtiga min och den air af grande dame jag antagit. – Hade jag ej den tiden varit så upptagen af andra tankar, skulle jag gjort mig närmare bekant med lilla Maria. Det hade varit godt att nu haft en äldre bekantskap att åberopa. Hvad var det han tänkte på den tiden, som hindrade honom att sysselsätta sig med mig? Jag grubblade så, att jag på en stund bort blifva gråhårig; men utan att derför vinna någon upplysning. Klockan omkring tre voro vi i Wenersborg. Betty L., vår bästa vän och kamrat, var ju från Wenersborg, och derför var staden af stort intresse för undertecknad. Hvilken skada att Betty icke nu bodde der, jag hade då fått träffa henne. Fartyget gick genom en bro, som jag tror kallas Dalbron, och så lade det till. En qvart fingo vi äfven dröja här, för att taga staden i betraktande. Ifrån hamnen presenterar den sig ganska fördelaktigt, med det slottslika landshöfdingeresidenset liggande midt för densamma. Wenersborg är en vacker stad, som har breda, ljusa, med träd planterade gator och prydliga hus. För att komma till kyrkan, hvars inre vi likväl icke fingo se, gingo vi öfver en inhägnad promenad, rikt planterad. Ångaren kallade oss tillbaka och vi skyndade ner till den, belåtna med det lilla vi sett af Bettys födelsestad. En stund derefter voro vi åter i kanalen. Man har nu Götha elf, som går utmed densamma. Här och der skiljes elfven och kanalen, för att snart åter förenas, och ibland sammanflyta de med hvarandra. De båda vattendragen bidraga betydligt att förhöja landskapets skönhet, och icke må det förundra någon, att hjertat under färden genom en sådan trakt blir varmare och slår hastigare. Icke heller bör det förvåna dig, att jag kände mig benägen att hålla af dem, som jemte mig njöto af att beundra allt vackert vi sågo. Förstås att jag menade mamma i främsta rummet. Nu slutar jag. I mitt nästa bref vill jag tala endast om Trollhättan. Helsa de dina från vännen Maria. FJERDE BREFVET.