Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Några af motionärerne anse nemligen, att Hofrätternes verksamhet ej kan blifva nog gagnande, derest icke nu varande Hofrätter utflyttas, så att flere dylika domstolar må finnas i riket än fre; hvaremot andre blott funnit vissa förbättringar i arbetssätt och rättegångsordning af nöden; och som inrättandet af nya Hofrätter skulle påkalla nya bestämmelser i rättegångsordningen, anser Utskottet sig böra, före pröfningen af frågan om rättegångsordningens och arbetssättets förbättring, företaga den om IIof-Rätternes utflyttning: Berörde fråga har blifvit väckt inom Hedervärda Bondeståndet af Riksdagsfullmägtige Nils Strindlund, Pehr Edén och Johan Hörnfeldt från Vesternorrland, samt inom Vällofl. Borgareståndet af representanten för Hernösand Hr Rönblad GP. De tre sistnämnde hafva likväl inskränkt sig till yrkande derom, att en eller två divisioner af Svea Hofrätt måtte förläggas i Hernösand och bilda en Hofrätt för norra Länen; hvaremot Nils Strindlund föreslagit att Svea och Göta Hofrätter måtte fördelas i flere smärre Hofrätter och förläggas en i Hernösand för Norrland, en i Stockholm för Upsala, Stockholms, Södermanlands och Gottlands Län, jemte Stockholms stad, en i Westerås för Westmanland och Dalarne, en i Orebro för Nerike och Wermland, en i Jönköping för Östergöthlands, Skaraborgs, Jönköpings, Kalmar och Kronobergs Län, samt en i Götheborg för Elfsborgs, Götheborgs och Bohus samt Hallands Län.
i kronovärdi uptagen till 2 r:dr 30 sk. 7 r:st. I sammanhang härmed har Utskottet till behandling föreliaft en af Kongl. Maj:t under den 29 December nästlidet år till Utskottet allåten Nådig skrifvelse, af innehåll, att, sedan Kongl. Majits befallningshafvande i Elfsborgs län då mera till Kongl. Majit insändt de frän vederbörande egare och innehafvare af hemman och lägenheter i nämnde län, alla belägna inom Wäne härad, infordrade yttranden, i fråga om utbyte emot kontanta anslag af de till dem från sjette
På det med säkerhet må kunna controlleras, huruvida Bolagen l»;-hnrigen iakttaga hvad arti itsta, 2;dra och 3:dje Mom. af föregående §. stadgadt är, bör årligen i Maji Månad, å de dagar, Förvaltningen af SjöÄrendena derföre utsätter, en noggrann besigtning, vid hvarje Station och derunder lydande depöts, anställas å de bergnings-redskap och Instrumenter, som efter plan böra befinnas \ skolandes vid denna förrättning ej mindre undersökas, huruvida Bolagen ega i sin tjenst tillräckligt antal Betjente, om de äro boende på anvisade och lämpliee ställen vid kusterne, samt huruvida de, vid inträffade bergnings-tillfällen, gjort sig för pålitlighet och skicklighet kände, än ock af kustinvånarne underrättelse inhemtas, om Bolagen med dem träffat beting om skyndsamt arbets-biträde, då strandaingar förefalla. 3. §. För verkställandet af dessa Tngpections* och Besigtnings-förrättningar, utse och för - So Bil.t.StatS‘S.AlIm.Besv.o.Oec.Utsk.Uil.N:o 53.' ordna vederbörande Konungens Befallnings" hafvande inom hvarje af hafskustec begränsadt Län en kunnig och derjemte pålitlig person, hvars innehaivande tjenstegrad ej må i värdighet öfverstiga de i 7:de Classen af 1827 års Bese-Reglemente uppräknade be« fattningar. Om tiden för dessa förrättningars an" ställande underrättar Förvaltningen af Sjö-4 Ärendena ej mindre vederbörande Konungens Befallningshafvande, än Bolagens Di-; rectioner, så tidigt, att Besigtningsmännen må kunna med det af hvarje Bolag utsedde Omj bud uppå bestämd ort och timma sarnman-j träffa. Genast efter slutad förrättning uppsattes deröfver en fullständig Berättelse, af Bej sigtningsmannen och Bolagets Ombud gemensamt underskrifven, deraf ett exemplar insändes till Konungens Befallningshafvande samt derifrån vidare till Förvaltningen af Sjö-Ärendena, och det andra inskickas (ill Bolagets Direction.
Den scrupel, Hr v. Hartmansdorff yttrat i afseende på möjligheten att kunna uti RiksSt:n genomdrifva den för öfrigt ifrågavar. redactionsförändringen, i fall ej äfven i den omredigerade § Ståndens rättighet att utse fnllmägtige bibehålies, hyser jag icke. Om, på sätt jag tagit mig friheten föreslå, man skulle i stället för de fullmägtige, hvarje RiksSt. dertill förordnar, begagna dessa ord: den deröfver af R. St. tillsatta styrelse, så förmodar jag, att de öfriga Stånden skulle så mycket mindre finna någon betänklighet emot antagandet af denna redaction, som de i allt fall, i följd af 66 5 Riksd.Ordn., hafva sig den rättighet förbehållen att, så länge denna § fortfar att vara oförändrad, tillsätta särskilda Bancofullmägtige för hvarje Stånd. I afseende på riksg:ssedlarnas omnämnande i 72 § får jag till de anmärkn:r, som Hrr Lefren och v. Hartmansdorff framställt, äfven lägga den, att, om man ville stadga, det riksgtssedlarna skola i kronouppbörden emotlagas, så lärer ingen prescriplionstid för desammas inlösen kunna af R. St. bestämmas. Dessa sedlar hafva upphört att utgifvas, och jag förmodar, att någon prescriptionstid för deras gångbarhet varder vid denna riksdag fastställd. Jag anser derföre högst olämpligt och orätt att genom en grundlags-§, som först vid nästk. riksdag kan antagas, förklara dem böra i Kronans uppbörd emottagas. Ett särskildt skäl för emottagandet af bancosedlarna finnes deruti, att R. St. i alla fall äro ansvariga för deras inlösande, och om de ej ingå i uppbörden, äro R. St. dock skyldiga att på annat sätt dem inlösa, vid hvilket förhållande det måste vara för det allmänna likgiltigt, om de emottagas i uppbördsorterna, i stället för att endast i Stockholm invexlas. Men jag anser betänkligt att tillåta, det andra sedlar än Bankens mai uppbörden emottagas.
Uti antagandet att Staten vore berättigad att beröfva en person friheten, men oberättigad att med våld förhindra hans rymning, -ligger en motsägelse, och olägenheten af att öka kostnaden och skärpa medlen till fångarnes bevakning synes vida större, än alt i lagen intaga ett stadgande så beskaffadt, som det nu ifrågavarande. Huru skulle vid arbeten utom fängelserne, såsom t. exvid jernvägsarbete», tångarne kunna bevakas, utan att man hade rättighet att begagna våld, för att hindra rymning, eller upstälde en bevakning, mångdubbelt öfverstigande fångarnes antal? Det kan icke heller begäras, att samma manskap skall kunna hela dagen stå på vakt, och, för att använda några tusen fångar till utarbeten, erfordrades nära nog en armée till fångbevakning. Tillämpningen skulle snart på ett slående sätt visa orimligheten af den pseudo-filantropiska åsigt, som nu synes sträfva att göra sig gällande. Hr Dalman: Jag tar mig friheten fästa upmärksamheten derpå att den ifrågavmde §:n afser icke allenast den person, som för brott redan är lagligen dömd, utan ock en sådan, som är häktad möjligen på lösa misstankar eller till och med endast för polisförseelser, så att äfven i sednare fallet den, som häktar fånge, skulle hafva rätt att använda hvilket våld som helst för att förhindra honom från att rymma. Begäret efter friheten är emedlertid så starkt, att äfventyret att för sådant blifva ihjälskjilten möjligen kunde drabba både mig och andra ledamöter af K. o. Åd., om vi för någon obetydlig förseelse orättvist häktades. Jag tror icke en sådan sats vara hvarken öfverensstämmande med filantropiens och rättvisans grundsatser, ej eller af något slags nödvändighet påkallad. Utsk:t har varit mycket månt om att förekomma det personer, som bevisligen begått mord, skulle blifva dömda till döden, men man tyckes vara likgiltig för att det endast kunde bero af en fångbevaknings godtycke att nedskjuta en fånge utan all annan anledning än den, att denne vill tillvinna sig friheten.
Att Rikets Ständer måtte genom förnyad skrifvelse hos Kongl. Maj-.t i underdånighet anhålla, det Kongl, Maj:t täcktes fästa Nådigt afseende ej' mindre å Rikets Ständers förut yttrade underdåniga önskan, rörande Expeditions-Taxans öfverseende i allmänhet, för beredande af nödig jenilikhet och den förhöjning i Expeditions-lösen, som skäligen må anses böra vederbörande Embetsoch Tjenstemän vid Städernes Domstolar tillgodokomma, än ock å de underdåniga framställningar, sorn för - Lag. samt Allm. Besv. o. Oec. Vink. Bet.No a i. 57 ut blifvit gjorda, dels af Rikets Ständer, dels af deras Justitise»^Ombudsman , rörande behofvet af en närmare bestämd Taxa på lösen för Fullmagter och andra Expeditioner inom Stats - Expeditionerne af Kongl. Maj:ts Cancellie. 5:o. Att uti Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den i o September 1828 måt3 te meddelas den ändring och förklaring, ati Kronobetjente på Landel må för fortställandet af kallelser uti Concurs-mål, i ett för allt, åtnjuta 3? sk. Banco för hvarje kallelse, samt att vederbörande Stadsbetjente må för dessa kallelstjrs aflemnande erhålla enahanda arfvode, som för verkställandet af muntlig stämning till RådstufvuRätter i nu gällande Expeditions.Taxa stadgadt är, eller 6 sk. Banco. De af åtskillige Ledamöter yffrade serskilda meningar varda härjemte vördsamligen bifogade. Ote, Utsi,Bet.
Vid det af Statsoch BancoUtskotten afgifne betänkande rörande förlängning af utredningstiden för fd. Filialdisconterne, som af RiksStandens flere Ledamöter blifvit påyrkad, får jag göra några anmäikningar till Ridderskapets och Adelns högt upplysta bepröfvande. Ilo Uppgifves såsom under Concurs varande lån, och sålunda icke kunna komma under den ifrågasatte omsättningsrätten icke mindre] än en summa af 97 7,404 R;dr 10 sk. B;co. Då jag såsom handläggande vid utredningscontoiret lått erfarenhet deraf, att vid inträffan. de concurser, vanligen någon af Borgersmännen fått ikläda sig lånet, och varit berättigad dervid till omsättning om än längre tid åtgått 4? S Den 5 Martii. innan öfvertagningen skedt, och denna casus troligen vid de flästa concourser inträffat, så torde icke kunna förnekas en sådan Borgersman att lika med de andre låntagarne , få tillerkännas rättigheten till omsättning, hvilket jag således får äran tillstyrka, och hvarigenom summan af de lån som till omsättning anses berättigade torde ansenligen förökas. 2:0 Då jag ej kan inse något annat hinder för omsättningar på kortare tid i likhet med BancoDisconten, än något obetydligt ökadt besvär för verkets Embetsmän, vågar jag ytterligare yrka derpå att detta må tillätes åtminstone på 3 månader, föranledd dertill af dén kännedom jag har, att i Götheborg, finnes en mängd af mindre förmögne och fattige handtverkare och andre personer, som skulle anse det för en värkelig välgerning, att derigenom för ögnablicket vara hulpne med en mindre summas anskaffande och jag är fullkomligt öfvertygad att om det bifalles, erfarenheten skall bevisa att jag haft rätt 3:0 I Herr Friherre Wirséns med Utskottets betänkande särskildt åtföljande tanka rörande Öfverräntans försvinnande ifrån den 1 Januarii till den 1 Julii 1823, förenar jag mig fullkomligt såsom på värkeliga skäl
Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o IS. 19 Reservationer: af Herr Hasselrot, Carl: ”Utskotten hafva medgifvit, att de af motionären, till stöd för förslaget uttalade åsigter äro väl grundade; men det oaktadt funnit detsamma oantagligt och till stöd härför exempelvis anfört, att, om en person, som under tjugu års tid innehaft ett boställe och först under sista året drabbats af en utgift af ifrågavarande beskaffenhet, det hvarken skulle vara lämpligt eller billigt att efterträdaren vid sitt tillträde finge genast vidkännas största delen af denna utgift. Utskotten synas hafva föreställt sig motionärens afsigt hafva varit att lyfta hela bördan af ifrågavarande kostnader från den boställshavare, som de i första hand drabbat och lägga den på hans efterträdare. Sä är dock icke meningen. Motionären bar tydligen tillkännagifva sin afsigt vara att genom dessa kostnaders fördelning på en längre tid, derigenom de äfven blelvo mindre tryckande, upphäfva det orättvisa deruti, att de nu kunna ensamt träffa en boställshavare, som innehaft hemmanet endast ett år. Det må väl vara sannt, att kostnaden för ett laga skifte är af annan beskaffenhet än kostnaden för en byggnad, men nekas kan väl ej eljer, att det är framtiden, som drager fördelen af såväl skiftet som byggnaden; hvadan det ock lärer finnas rättvist, att kostnaden i båda fallen i ett lämpligt förhållande ölveiflyttas på framtiden; och om den tidrymd, på hvilken kostnaden fördelas, bestämmes till 20 år, faller af densamma ^ på hvarje år och således jemnt, billigt och rättvist, ehvad det fall inträffar, som Utskotten anfört, alt kyrkobyggnaden verkställes sista året af en boställshafvares 20-åriga^ besinningstid, eller, hvilket lika ofta händer, under det första. Huru bardt och ojemnt denna kostnad kan drabba, derpå har motionären anfört ett exempel, sorn jag vill anföra. I Fyrunga socken af Skara stift är nyligen en kyrkobyggnad verkställd, derför kontanta utgiften uppgått till 10,000 R:dr banko.
Stats Utskottets Bctankanden. 3:0 Sfais-Eeredn ingen inger ock, lika med U ppfo st ringsC omin i nen, angelägenheten deraf, att Fond till Pensioner 1 bör vara att tillgå för sådane Jjärare vid Uppfoslrings-Verken, sorn, under trägen handläggning vid deras mödosamma kall, blifvit utarbetade, och ej förmå dermed vidare fortfara. Den af Comrnittén föreslagne Fond dertill al 600 Tunnor Spannemäl årligen synes visserligen i förhållande till Fensions-itnslagen i Stat för andia EmbetsmannaCorpser nog betydlig, vid betraktande tillika af den tour och befordringsrätt, sorn Schole-Lärarne äga sig förvarad inom Läro-Ståndet i allmänhet; Men, om äfven härvid den allmänna grund iakttages, att Pensions - fonden, tilp en början, icke fördelas Stilten emellan, utan, liksom andra allmänna anslag på Riks-Stat<?n, för-? blifva till generel årlig reglering, efter i underdånighet afgifvande förslag, så kommer erfarenheten att, efter hand, utveckla hvad som i denna del må erfordras, och hvartill emedlertid i förslagsberäkning torde böra uppföras det af Commitéen framstäldte belopp 600 T:r Spannemäl. De vanliga Tertialoch Caduquemedlen skulle likväl, i sådant fall, förblifva inorp hvarje' Stifts enskilta disposition; men den tillgång till ifrågavarande ändamål, sorn deraf erhålles, komma i beräkning vid ålitandet af det allmänna anslaget för Emeritorum Löner eller Pensioner; Och torde Uppfostrings-Commitéen i underdånighet böra inkomma med förslag till de allmänna reglor, som, i afseende på rättigheten till sådane Pensioner, och beloppet deraf, i man af ålder och tjenstetid, till Stats-ZJtskottcts Betänk anderi. 957 efterrättelse för samtelige Stiften pröfvades lärnpelige.
I anledning häraf får jag anmärka, att det visserligen skulle vara önskligt, att de tysta förmånsrätterna snart blifva afskaffade, äfvensom att de bristfälligheter, sorn för öfrigt må förefinnas i våra kreditlagar, så fort ske kan blifva afhjelpta, men att jag dock icke kan finna, att de närvarande förhållandena i dessa hänseenden äro sådana, att de utgöra något hinder för att frigöra räntan när som helst; och tages nu härtill i betraktande, att säkerligen intet land kan uppgifvas, der Staten gjort mera, eller ens så mycket som i Sverige, för att bereda tillgång på kapitaler för vissa hufvudnäringar, såsom för jordbruket i fastighetslånefonden och diskonterna, för bergsbruket i Jernkontoret och metallbelåningsrätten, och för fabrikerna i manufakturdiskonten, oberäknadt en mängd andra låneinrättningar, som äro med Statens medel understödda, så kan jag icke heller inse, att den ifrågavarande lagförändringen bör kunna för dessa näringar medföra någon våda. Utskottet yttrar vidare, i sammanhang med det redan anförda, att då det visat sig, att landets kapitaler, som naturligen dela sig i fasta och rörliga, på grund deraf, att realsäkerheter saknade erforderligt förtroende, hafva en tendens att öfvergå från den förra till den sednare kategorien. Utskottet för ingen del ansåg det tillrådligt, att ytterligare öka denna tendens genom antagandet af Kongl. Maj:ts Proposition, som tillåter högre ränta än sex procent för de sednare, men icke för de förra. Denna Utskottets uppfattning af förhållandet med landets kapitaler, tror jag, i likhet med hvad en reservant mot Betänkandet yttrat, är alldeles origtig. I min tanke, är det just motsatsen af detta, som här är så allmän och som kanske mera än något annat bidragit till, att brist på rörelsekapital varit rådande. Finge penningar, likasom fastigheter och hvarje annan vara, gälla hvad de kunde, så skulle ock säkert penningekapitalet, såsom sådant, bibehålla sig och tillvexa i jemnbredd med andra kapitalformer.
Transumt af samma ansökning med päffrift sä lydande: Ehuru Kongl, Majit wäl funnit den i underdänighct begärde Summa af En Million R:dr för högt tilltagen, och att Stats-Wcrkets behof icke medgifiva nägon utläning, wille dock Kongl. Majit till Fullmägtigc öfwerlcmna, att dfwerwäga och tillse, om och hwad Penningelän kunde Stadens genom branden lidande Jnwänare be« tvilljas till hjelp wid Husens äteruppbpggqnde emot be hörig - 1062 Dm ZO September. horig säkerhet och sädanc willor, som Riksgälds - Eon« toircts belägenhet och omständigheter kunde medgifwa. I anledning häraf bewilljade Herrar Fullmägtrge Götheborgs Stad utaf Riksgälds - Eontoirets Medel , vfwannämnde Län af Twähundradc Tusende Riksdaler, för att endast anwändas till Stadens ätcruppbpggandc samt mot följande wilker» i:o. Att wissa Associerade förmögne Handelshus i Götheborg skulle afgifwa deras Förbindelse att en för alla och alla för en ansivara för betalningen, sä till Hulwudstol som Ränta; Hwarjemtc Inteckningar uti Stadsoch Landt - Egendomar skulle aflemnatill sädank belopp, som Herrar Fulkmägtige pröfwade swarandc emot den Summa, hmarje gäng i afräkning komme att lpftas, 2:0. Räntan, som faststäldcs till Fem för Hundrade om äret, skulle hwarje är inom den zi December liquidcras, cg:o. Elter g:ne ärs förlopp, att räkna frän den dag första Gumman i afräkning komme att uttagas , samt derefter skedd Uppsägning, borde Länet 6 Mänader efter Uppsägningen, äterställas, med mindre Herrar Fullmägtige skulle finna för godt att bewillja prolongation pä längre eller kortare tid.
Till följe af denna öfvertygelse förmodar jag instrUctionen icke böra innehålla annat, än Riksens Ständers föreskrift för deras utvalde Ombud. I sådan anda författad, kommer den visserligen icke att ogillas af Kongl. Majit, då Riksens Ständer ej kunna önska någon annan åtgärd, än som är enlig med Grundlagen. Likväl anser jag det vara alldeles nödvändigt, att denna instruction ina vinha Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, och genom Dess åtgärd blifva allmänt bekant. Jag föreställer mig, att en så beskaffad Grundlagsenlig Instruction ej kan lända till strid emellan de begge Statsmakterna. Jag erkänner vigten deraf, ätt en dylik strid ej må uppstå; och tror ätt desse makters bestånd hvilar på ep rigtig afvägning äf deras ömsesidiga verkningskrets} men jag tror éj, att något förslag är å bane, sorn kan göra ingrepp i Konungamakten; ty att ifrågavarande Instruction öfveren sst arti mer nied Grundlagen, är klart. Alla försök, som skulle leda till inskränkning af Konungamakten, anser jag för min del lika Skadliga, som säkert, att de skulle misslyckas* Mig synes en i detta afseende tillkämpad seger, i synnerhet i våra tider, vara på en gång olämplig och fruktlös. Jag föreställer mig, på grund af hvad jag nu anfört, att StatsUtskottets förslag kan tåla ött undergå någon jemkning, dock Ridd. o. Ad, Prut. IX Band, stdra Afd. 31* 482 Den 29 Octoler J, m. hufvudsakligast i afseende på (ryckningen af Revisoremes berättelse; I följd hvaraf äfven jag an* håller om återrerniss af Betänkandet. Herr Hjerta, Guftaf:
För min del anser jag detta billet-ut - 56 Den 3 Februarii f. m. delningsförslag vara det bästa, som hittills blifvit uppgifvet. Hvad Friherre Spane yttrat, har Herr Lefren redan tillräckligen besvarat. Herr Tham har trott, att 18 §. RiddarhusOrdningan skulle bevisa, att publiciteten vore förbjuden, emedan det sednare momentet stadgar, att den, som utlånar sin Pollett, skall vara säte och stämma på Riddarhuset förlustig. Delta stadgande s}rnes tydligen, af den påföljd det innebär, endast åsyfta Ridderskapets och Adelns Ledamöter, och är tillkommet för alt hindra, det man genom Pollettens utlånande skulle kunna sätta en person, sorn icke är Riksdagsman, i tillfälle all deltaga i voteringen, då en §. särskildt förordnar, att deli, som medbafver Polletten, får votera. Ordet obehörigt• i nämnde §., som äfven är citeradt, förlorar i öfrigt all kraft, då Ridderskapet oell Adeln lemnarsin tillåtelse till inträdet. Herr Bråkenhjelm bär talat om Polletterne, sorn nu tilldelas Ridderskapets och Adelns Ledamöter, samt uppläst alla ställen i RiddarhusOrdningen, der de stå nämnde, för att bevisa att dessa stadganden skulle lägga hinder i vägen för Inträdespolletlers meddelande åt andra än dem, som äro Riksdagsmän. Skulle nu ordet Polletter vara så hinderligt för den goda saken, så kan man, såsom RiddarhusUtskottet föreslagit, kalla de inträdesmärken , som åhörare erhålla, billetter, då all farhåga i detta afseende bör försvinna. I Den 3 F e b r u a r i i f. ra. 57 öfrigt får jag förena mig med alla dem, som talat för denna sak. Hvad propositionen angår, kan den göras, såsom vid förra Riksdagen, nemligen att Herr Grefven och Ordföranden framställer, om Ridderskapet och Adeln tillåter åhörare tillträde vid dess sammankomster med de vilkor, som framdeles, efter särskild öfverläggning, kunna stadgas. Sedan kan en återremiss ske, om den finnes nödig, i afseende på verkställigheten.
Vid förnyad föredragning remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet af: l:o Johan Bergström från Kopparbergs län, om sältet för inrättande af gästgifverier vid nya farvägar äfvensom vid jernvägsoch kanal-stationer; 2:o R. F. Gross från Calmar län, om gårdfarihandel förbjudande vid äfventyr af konfiskation utaf de till salu utbjudna varorna, jemte yttranden; 3:o C. C. Nettelbladt från Stockholms Ilin, om upphäfvande af hittills gällande reglemente för vården af sockenmagasinerna samt öfverlemnande åt Kommunalstyrelserna att öfver desamma förfoga; och 4:o Daniel Danielsson från Jönköpings län derom, att Smålands Husar-regemenle måtte få afsitta och förändras till Infanteri, samt att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig skrifvelse i ämnet. S. D. En af R. F. Gross från Calmar län, den 19 i denna månad väckt, nu ånyo föredragen, motion derom, att Riksbankens fond för belåning af fast egendom må ökas med en million Riksdaler årligen under nästa slatsregleringsperiod, samt att lån utlemnas till hälften af det vid 1862 års taxering åsätta fastighetsvärde, dock ej till högre belopp än 6,000 Riksdaler, blef, jemte deraf föranledda yttranden, remitterad lill Banko-Utskottet. S. D. Efter derom gjord framställning beslöt Ståndet, att kommunicera Med-Stånden en af Jonas Andersson från Östergötlands län väckt motion, angående skjutsningsskyldigheten. Prot.-Utdrag den 26 November 1862. 47 S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet: l:o Rikets Ständers år 1862 församlade Revisorers berättelse om granskning af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning; och 2:o samma Revisorers berättelse, angående granskningen af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel. Den 26 November. Från Högloft.
Irvsd Ösv6r-8tättiäIIgre-diml>6tet numera gikvit tilllränns, lrssvs dessa sörsölc stt sä l?ant-li,än6-inrättning6n ^ä kdrändrsde villier ökvertsgen ielre ledi: till snnsn päköljd, än stt nuvarande entrejrreneuren , Ilärsdslrösdingen t5^r'c/^6^, erbjudit sig stt, under sörutsättning, det räntan ä de frän Inrättningen utgäende län kluge sörlrlikvs okörändrsd ekter klegiementet, sortsätts entreprenaden srän den i duni 18^2, med sli^ldiglret stt ä sonden, örn den sär irilrslrällas» under sölande tio är, erlägga tre proeent i ärli» ränts; oeir Xongl. Nsj:t ser 8ig, i köl^d irärss, köranläten iros kiliets 8tänder nu koreslL» stt, sor vidmagtlrällands ss merlrerörde Idäne-iurättning, lrvillien den ksttigare delen sk lrukvudstsdens lrekolliiring, under en längre tidrymd, vant sig stt i lrelrosvets stund sniits, oeir irvars oumlrsrliglret sr nogsamt vorden ädagalagd, det kör entrepreneuren sk ssrnrns inrättning, tili lregsgnande under tio är, eller till oeir med den 1 dun! 18/^2, lreviijade iäneunderstöd , rnä sk lronom under ytterligare tio är innsliskvss oeir lregagnss; ösverleinrurnde Kongl.