Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Döderhultsvik således förutsatte nödvändigheten att der uppbygga ett nytt residenshus af sten, i hvilket fall det i Calmar befintliga, som då stod under tillbyggnad, skulle försäljas, hvarvid det likväl kunde förutses, att den köpeskilling, som derföre erhölles, komme att betydligt understiga nybyggnadskostnaden, synnerligast då det beräknades, att residensets flyttning från Calmar skulle på flera vägar leda till minskning af denna stads rörelse och deraf beroende folkmängd, samt följaktligen menligt inverka på dervarande fastigheters saluvärde; att, då någon till länsfängelse tjenlig byggnad icke funnes vid det föreslagna nya läns-residenset, jemväl ett sådant måste nybyggas, hvarvid förekomme, att ett nytt fängelse med 102 celler då var under byggnad i Calmar och redan långt fortskridit, hvadan betydlig kostnad samt stor förlust af verkstäldt arbete och be stridda utgifter skulle uppkomma genom nämnda byggnads afstadnande samt materialiernas forslande till annat ställe; att, beträffande öfriga erforderligheter å sådan plats, der Länsstyrelse och större fängelse funnes, i köpingen väl vore post-kontor och apothek samt provincialläkare, åt hvilken fångarnes helsovård kunde uppdragas, hvaremot presterskap för närvarande icke funnes anstäldt närmare derintill, än vid Döderhults sockens prestgård på ett afstånd af J/4 mil, äfvensom i köpingen saknades särskild domstol, magistrat och polis, så att dels för fångarnes själavård och förande af dertill hörande anteckningar skulle erfordras en särskild fångpredikant, hvilken, då han icke kunde, såsom i Calmar nu vore förhållandet, med denna befattning förena annan presterlig tjenst, måste tillerkännas högre 36 Kongl. MajUs Nåd.
Brandt med återuppflammande energi, ty i hans sangviniska lynne bor förtviflan alltid sida vid sida med den mest yfverborna käckhet. – Det är ingalunda om min framtid, jag misströstar det är om min kärlek! tillägger han klagande. – Jag är förälskad! Och han försjunker ånyo i sin smärta, med ansiktet gömdt i händerna, men med öronen spända, i afvaktan på en fråga, som tvingar honom att lämna ytterligare upplysningar. Men för Struensee är smärtan helig, och Brandt måste fortsätta, ouppfordrad: – Ack! Ni anar icke, hur stark lidelsen är, som förtär mig! Jag har under de senaste månaderna blifvit mager och blek. Och ändå lefde jag då i hoppet. Nu är hoppet ute och allt är mörkt Han lyssnar åter; förgäfves! Det är hårdt att behöfva truga sitt förtroende på en vän! – Ni känner henne för resten, ni har träffat henne här i Altona – ett stackars barn, som blef gift med sin morbror, när hon var femton år Och nu glömmer han plötsligt allt omkring sig, tänker icke längre på, om någon lyssnar till hans ord, hängifver sig utan affektation åt sina minnen: – Det var på en bal hos öfverpresidenten jag såg henne första gången – strålande vacker, sexton år och med ögon mörka af svårmod. Det svårmodet smög sig in i min själ, och jag drömde om att smeka glädjen till lif inom henne. Men jag var ju endast en stackars kammarjunkare – och hon stod för högt för mig. — Strax därefter blef gemålen deputerad i krigsdirektoriet, och hon följde honom till hufvudstaden. Jag såg henne under ett års tid ofta vid hofvet, och jag bedårades mer och mer af de mörka ögonen – den hvita barmen – den smärta midjan – och den lilla barnafoten i hennes högklackade sko. En gång under en dans tryckte jag hennes hand; men det var ännu ingenting. Och så skildes vi åter. Hon reste till Berlin med gemålen; och jag stannade kvar vid hofvet. Jag sökte glömma, upplefde många galanta äfventyr och vann många sköna damers gunst – men i den ena af mitt hjärtas kamrar bodde alltjämt en liten sörjande Cupidon, med en svart båge och en pil med svarta fjädrar
Uti 1 §., att under åren 1818 oek 1849, likasom föregående år, öfverflyttningar från statsanslaget för detta lustslott till anslagssummorna för Haga kongl. lustslott ägt rum, till belopp år 1848 af - 2,716: 4. io. oell år 1849 „ 5,623: 6. 4. Men då emellertid, eldigt Ståthållare-embetets, i anledning af föregående Revisorers enahanda anmärkning, afgifna yttrande, Ulriksdals slott, efter det Invalidinrättningen derstädes upphört, skall iordningställas till emottagande af Kongl, personer, och anslaget för nämnde slott, i följd deraf, dädanefter för slottets underhåll till silt hela belopp erfordras, lära ofvan omförmälda öfverflyttningar från det ena till det andra anslaget alltså icke vidare böra komma att äga rum. Denna af Rikets Ständers Revisorer gjorda framställning har redan af Ståthållare-embetet blifvit iakttagen. Uti §. 2, att, ehuru Ståthållare-embetet öppnat räkning med Rikets Ständers Bank, funnos likväl uti kassan, vid båda revisionsårens slut, betydliga kontanta behållningar, nemligen: vid 184S års utgång 5,972 R.dr 6 sk. 11 r:st., och vid 1849 års slut 3,691 R:dr 2 sk. 11 rist, hvadan Revisorerne förnyat den vid sednaste revision, af enahanda anledning, gjorda erinran, att hvad af tillgångarne icke för de löpande utgifterna oundgängligen erfordras, bör i Banken insättas. Räkenskaperna för åren 1850 och 1851 utvisa, att Rikets Ständers Revisorers föreskrift i denna del nogsamt blifvit uppfylld.
Med fullkomligt förbiseende af vår grundlag och dess fastställda former, dess bestämda stadganden, är således idehn upptagen till afvikelsen från dessa bestämda grundlagsbud och tillämpningen af ideer från annorlunda constituerade länder. Under sådant förhållande är det, som SlatsUtsk. utarbetat statsreglerrn. Att man från sådana premisser kommer till ett oriktigt resultat är naturligt; men hvarken är det sanctionen af ett utaf R. St. hegardt förändradt organisalions-systeme för Statsrådet, eller de organisa-? •111 Dcu 5 Maj f'. m. 'tioner, hvilka, i anledn. deraf, kunna komma i fråga, sorn kunna medföra ringaste ändring eller rättelse i hvad som fordras till statsbeliofvets fyllande i ett eller annat särskildt fall; och tvertom, derest Konungens sanction blifvit lemnad, innan man vet hvad R. St. till reglertn vilja lemna, hade tilläfventyrs denna tillämpning af andra länders bruk att vägra anslag kunnat föranleda till oordningar, hvilka man icke ansvarsfritt får tillställa eller underlåta att söka förekomma. Jag skulle förmoda att, då man lefver i ett samhälle, som har bestämda lagar, det kloka och naturligaste är, att innan man ingår på en förändrad ordning, man måste vara väl öfvertygad, att hvad man får i stallet blir bättre, alt det kan öfverensstämma med folkets verkliga intresse, och att hvad'dertill fordras i kostnader icke heller tryter; ty det skulle kunna hända, att den ifrågasatta regler:» eljest mäste stanna, genast efter att hafva blifvit på - Hiir har ytterligare af samma ledamot blifvit yttradt, alt alla förslag elier regleringar borde utgå från Styrelsen. Sådant är tillämpligt i länder, der det icke finnes de skiljaktiga intressen och privilegier bland samhällsclasserna, de olika af jordens natur beroende beskattningar, som förekomma inom Sverige. Hos oss måste ett motsatt förhållande äga ruin.
Maj:ts den 26 April 1861 utfärdade Stadgar för nämnda institut, vid obstetriska kliniken å alla barnbördshuset 8 studerande samtidigt må till tjenstgöring mottagas, men nådiga reglementet för styrelsen och förvaltningen af barnbördshuset den 3 April 1852 i 3 § stadgar, att vid denna läroanstalt fri boning bör upplåtas 'åt minst tre tjenstgörande unga läkare, på grund hvaraf barnbördshusets direktion, ehuru den för närvarande beredt tillfälle för åtta medicine studerande att samtidigt få bo kostnadsfritt inom inrättningen och derstädes fullborda sin tjenstgöring, ansåge sig icke vara förpligtad att framgent upplåta bostad för mer än tre sådane, den ändring i anförda § af omförmälda reglemente måtte i nåder påbjudas, att fri boning alltid och ovilkorligen skall inom barnbördshuset finnas att tillgå ej allenast för åtta på en gång derstädes tjenstgörande medicine studerande eller så kallade praktikanter, utan ock för en amanuens, hvars biträde vore desto mera nödvändigt, som undervisningen vid den obstetriska kliniken numera borde hela året fortgå; så hade barnbördshus-direktionen, hörd öfver Lärare-kollegii berörda hemställan, i underdånigt utlåtande förklarat, att, i anseende till barnbördshusets ekonomiska ställning, direktionen funnit sig föranlåten afstyrka nådigt bifall till den äskade förändringen i inrättningens reglemente, med mindre anslag beviljades till uppförande af en ytterligare byggnad å barnbördshusets tomt; men att, då nuvarande byggnader, utan att sjukrummens antal derföre behöfde inskränkas, syntes genom ändamålsenlig anordning kunna lemna utrymme för ofvanbemälde personer, E. K. Majit ansett den äskade tillökningen af 8,028 Ridr i nuvarande anslag, 1,472 Ridr, endast böra beviljas under vilkor att fri boning inom Institutet bereddes för en amanuens och minst åtta på en gång derstädes tjenstgörande medicine studerande. 62 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169.
Utffottet anfer, att, ja viba ST. @t;r bifalla, bmab i anlebning af ål'. SJTajit? ST. ^ropofttion blifvit af Utffot* .83 e t ä n f a n b e n, 9J:o 256. xliii tet bär efwan tillftprft, röranbe någon jeiitFning i grun: terne för SlecognitionösffogarS ff afläggning, bet kinber marber imbamtbjbt, font bitti IS bnftvubfafcligen torbe I>af Del; bå fås lebes (jäbaneftcr afflutanbet af befe ärenben b&r niet nies ra ffpnbfautbet funna befrämjas, famt be olägenheter upps b&ra font äro en följb af mnvaranbe förbållanbc genant å ena ftban oivipbeten, i fråga ont beltaganbet i allmän: na onera, fåfont tvägbpggnab, ffjutSsffplbigbet iu. m., ocf> å ben anbra, fafnab ränte Utlåtcuttie, t etnletmmg af n>dcFt fråga om flPattemanna^rdtt till alla å SKecognttioné^o* gar, i foljD af i8n åté åtongl. Moffatt# ning/ utbrutne Remman odj lågenheter. 'jPeberroärba 23onbe5©tånbet
N:o 17, i anledn. af väckt motion om fyr-anläggningar å Agön samt å skäret Skomakaren; N:o 18, i anledn. af väckt molion om beredande utaf fyr anstalter i sjöarne Mälaren och Hjelmaren; N:o 19, i anledn. af väckt motion om stapelstads-rätt för staden Sölvitsborg; N:o 20, i anledn. af väckt molion om stadseller köpings rättigheter för Höganäs i Skåne; N:o 21, i anledn. af väckt motion om transitooch nederlagsrätt för Slitö-hamn på Gottland; N:o 22, i anledn. af väckt motion om förbud emot utländska ords begagnande uti Svenska skrifna eller tryckta handlingar; N:o 23, i anledn. af väckt motion om Svenska inskrifter å medaljer m. m.; N:o 24, i anledn. af väckt motion om bildande af fögderi eller länsvis sammanträdande municipal-auktoriteter för behandling af fögderiets eller länets gemensamma angelägenheter; IN':o 25, i anledn. af väckt motion om förbud för häslband lare och ”så kallade skojare” att på deras resor genom landet medföra qvinnor och barn; samt N:o 26, i anledn. af väckt motion om förändrad reglering af nämndeoch fjerdingsmans skjutsskyldighet. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck, 364 Den 9 Februari f. m. Onsdagen den 9 Februari 1848. Plenum kl. 10 f. m. Justerades G prot.-utdr. för d. 5 dennes samt pleni-prot. för d. 29 sisll. Januari. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde frän Exped. Ulsk. inkomne förslag till R. Sl:s und. skrifvelse!- till K. M., nemi.: N:o 6, i anledn. af K. M;s nåd. propos. rörande vilkoren för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg beviljade lån:
”Söker någon taga fånge utaf Vakt-kneckt, ”och varder han derunder dräpen, vare lag ”samma;” så hade, under den lid af mer än två år, som 1111 förflutit efter detta stadgandes utfärdande,Styrelsen,genom inträffade händelser, kommit i erfarenhet deraf, att detsamma icke fullkomligen betryggade den bevakandes säkerhet, och att, i synnerhet i fråga 0111 rymning, föreskriften saknade nödig fullständighet, om den nemligen skulle, uppfylla sitt ändamål, att hindra framgån - Bil. till K. M. Nådiga Propos. No 7t. gen af rymnings-försök. Enligt den ofvanintagna §:n vöre det nemligen icke tillåtet för Fång-kneckt att förr nyttja sitt vapen jin dä väld skett eller fånge ställt sig till O O motvärn. Den bevakande vore således icke berättigad att, äfven vid den mest hotande fara, så länge våld ännu icke utbrutit, begagna det enda medel lian hade till siLt försvar. Deraf skulle lätteligen, efter Styrelsens förmodan, kunna följa, att Fång-kneckt, under afvaktan af den våldsamhet, som han finge med våld möta, kunde sättas utur tillfälle alt försvara sig, och att sjelfva det våld, vid hvars inträffande hans rättighet till försvar börjar, kunde innefatta hans afväpnande. Vid rymnings-tilifälle åter vore det endast, i händelse af motvärn, som fånge, om han derunder dräptes, lage ogilld. Men om han deremot, utan att sätta sig till värn emot Fång-kneckt, då denne honom från rymmande hindra ville, endast flydde undan, och således verkställde det rymnings-försök, hvars framgång möjligen kunde blifva af högsta våda för allmänna säkerheten, och hvars förekommande utgjorde den bevakandés tjenstepligt, så skulle denne icke utan eget ansvar kunna begagna det medel att hindra rymningen, lian egde i sitt vapen.
M:s regering föranstaltat om nödig tillsyn å redan befintliga undervisningsanstalter, ä biskopar, konsistorier och underlydande presterskap, så att deras embetsutöfning kan ådagaläggas blifva någorlunda igenkännelig med den i kyrkolagen föreskrifna, besvurna och äfven i folkskolestadgan vidare utförda; och hvad särskildt anslaget till folkskolelärare beträffar, att det icke måtte utgå med mindre än att anstalter fogas för att få, så vidt ske kan, skollärare-kandidater som äro kände för de sedligaste och dertill mest fallne som inom församlingarne kunna utsökas. Ty att samla barn omkring en mindre sedlig lärare, kan éj lemna goda ulan skadliga följder. Det som regeringen redan pä kort tid gjort och framställt till förbättring i undervisningsväsendet och de ecclesiastika förhållandena, lemnar oss grundadt hopp om fortsättning af det än mera, som återstår och de begärdte 3000 r:dr b:co tillökning i årligt statsanslag för de ökade göromålen inom ecclesiastik-deparhtet, synas visserligen icke för högt tilltagna. Men bördorna för barnaundervisningeu i allmänhet, som tid efter annan tillkommit, blifva odrägliga om icke de som till en större del derföre pålagt skatt sjelfva vilja röra dem med ett finger, det nemi. som egentligen är ämnadt att från deras hand verka, och emedan adel och prester, med rätt till hälften i beskattningsmakten, länge utöfvat den helt, dä de blott fått 2 H. 16 242 Den 29 Januari. en bland de öfriga Stånden med sig i det förstärkta StatsUtsk. och hvarigenom det alltjemt sörjts för alt skatterna blifvit ökade under det att pligterne emot de mindre bemedlade, mindre kunnige, mot hela Svenska församlingen kanske allt för litet ihågkommits, till följd alt statskroppens hufvud vuxit under det att dess öfrige lemmar aftynat.
Exemplar bestämmas samt efter uppgifven grund till Riks-Slåndens Ledamöter utdelas, blef berörde Betänkande af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs å nyo och af Ståndet bifölls Expeditions-Ulskotlets, sedan den 12 i denna månad, på bordet hvilande Betänkande N:o 2, angående bestämmande af Fyratio exemplar utaf Bihanget till Riks Ståndens Protocoll vid denna Riksdag för anteckning af paernumeration, samt om sättet för prasnumerations-afgiftens beräkning och erläggande. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: 1:0 Nils Strindlunds från Vester-Norrland memorial, angående qvarnsökandes befrielse från skyldighet att under mäldens förmälning vid q/arnén qvarblifva, 2:0 Nils Insulins från Stockholms Län motion, om Lands-Fiscalers anskaffande S, I).
— N:o 25. i anledning af väckt motion, angående stiftande af en lag, i afseende pä gode män eller compromissarier. IV. B. 234. A. 334. — N:o 26. i anledning af väckt motion angående-bestämmelse af viss tid, hvarinom vigsel, efter slutad lysning lill äktenskap, hör äga rum. IV. B. 235. A. 334. — N:o 27. i anledning af återremiss utaf Utskottets under N:o 8 afgifna utlåtande öfver väckt fråga om förändring i 12 Cap. 1 § GiftermålsBalken och 15 Cap. 24 § Kyrkolagen. IV. B. 235. A. 334. — N:o 28. i anledning af ålerreremiss af Utskottets belänkanden N:is 2 och 12. IV. B. 235. A. 334. — N:o 29. i anledning af väckt motion om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§ i 2 Cap. GiftermålsBalken och förändring af 9 § i samma Capitel och Balk. IV. B. 235, 334. V. E. 47. N:o 30. i anledning af väckt motion ora förklaring af Kongl. kungörelsen den 1 October 1812, rörande vissa iakttagelser vid besvärsskrifters och ansökningars inlemnande. IV. B. 235. A. 334. VII. E. 335. — N:o 31. i anledning af väckta motioner angående förändring i vissa delar af nu gällande lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, samt morgongåfva och fördel. IV. B. 491. LagUlskottets Memorialer, Betänkande!) och Utlåtanden: — N:o 32. i anledning af väckt motion om bestämmelse af viss tid, hvarifrån den i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 bestämda praescriptionslid för fordringars utsökande räknas må. IV. B. 491. V. A. 291. E. 443.
Vid öfvervägande häraf och då i betraktande tages, att i början af den åberopade §:n säges: ”hvad för öfrigt i afseende på belåningen af de i § 156 upräknade effecter är vordet stadgadt ej mindre i allmänhet, än ock särskildt för Stockholm och Götheborg, kommer än vidare att tjena till efterrättelse, dock med följande af Rikets Ständer vid dels sista och dels innevarande Riksdag beslutade förändringar,” hafva Revisorerne ansett den under litt. d. införde förändring så mycket mindre kunna afse andra, än de från Stockholms och Götheborgs Vågar utgifna Attester, som förnyelse-bevis aldrig varit påbudna för de ifrån Vågarne i Rikets öfrige Städer utfärdade Attester, och Banco-Utskottets under den 26 November 1840 afgifna, af samtlige RiksStånden bifallna Betänkande N:o 126, klart ådagalägger, att Rikets Ständers, i den åberopade § och mom. af nu gällande Banco-Reglemente intagna beslut endast varit föranledt af den klagan, Götheborgs Handlande fört öfver den, efter deras förmenande, dryga lösen, som blifvit bestämd för Våg-attesterne och förnyelse-bevisen, hvarföre de yrkat nedsättning i lösen för de förra och afskaffandet af de sednare; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt Revisorerne, till svar å Fullmägtiges omförmälda framställning, förklarat, det Revisorerne hålla före, att föreskriften i § 161 mom. litt. d. af Banco-Reglementet icke kan hafva afseende å andre Attester än sådane, som äro utfärdade ifrån Stockholms och Götheborgs Metall-Vågar. Lån till Fahlu Bergslag, emot hjpothek af dess Kopparsedlar.
Sjelfva den ideala, den utsökt vackra och en sann helsa bemärkande hyn, der färgen, med alla sina skiftningar väl utförda och med sitt starka alltid på rätta ställen utspridt, ingenstädes är för röd, för hvit, för blå, för gul, talar långt mindre till hans sinnen, än den färgton af celadon och rosenrödt, som herrskar hos den nordiska qvinnan. Hvad han, åt sin egen smak lemnad, icke varsnar, är att skapnaden, som dock i all verklig fägring är det första, under allt färgskimmer oftast är oproportionerad och sjuklig; att ansigtets teckning är i en sämre styl, der contouren går i en mera låg och slapp ton. Äfven till strängare fordringar uppfostrad, glömmer han dem lätt, emedan den täcka nordiska qvinnans fägring, just i sin svaghet, bär en mer eller mindre hemlig prägel af melancholi, som är oändligt intagande. Den är sammansmält med en flygtig ungdomsglans, en solblink, ett infall, som ställer i tycke hvad som brister i sanning; friskhetsglädjen blandar sig med lidandet af klimatets tryckning, och sätter på ansigtet en ömhetsstämpel, som ger åskådarn en villa af förtjusning. Kanhända vore det bäst, att enhvar åtnöjdes med sitt nationella vackra: men denna förnöjelse är icke Konstkännaren, och allraminst Konstläraren, tillåten. Har han engång blifvit van att se, så kan han ej vidare blunda. Hvad ser han då? Att i Södern regerar det Sköna; och att i Norden är det Täckas hufvudort. Till sann känsla och kunskap i dessa ämnen fordras desto afgjordare två saker i förening: någonting medfödt i egen natur; och uppfostran. Det förra består i en inre välskapnad, som yttrar sig i en liflig sympathi med all välskapnad i Naturen och Konsten; den sednare består i en handledande anvisning, hvarigenom sinnet och uppmärksamheten tidigt rigtas på det i all skapnad verkliga, friska, fullkomliga, eller på Naturens väsendtliga skick och hufvudlagar. Der dessa hufvudlagar obehindradt få verka, der visar hon sig alltid såsom en sann skönhet.
Noak var för öfrigt en vänlig och gemytlig man, som, så kristen han var, reste omkring med två hustrur och en mängd barn, hvilka naturligtvis alla skulle se fartyget och få sin välfägnad af tobak, lerpipor, socker, ram m. m. Det hade nu börjat samla sig så mycket flödvatten på isen, i synnerhet nära land, att det var ytterst svårt att gå från fartyget till stranden och åter. Mången tilltänkt landutflygt blef afbruten derigenom, att man, strax sedan man lemnat fartyget, klef ned i något djupare hål på isen och fick sig ett kallt bad. Utflygterna i land började dock blifva af mycket stort intresse för botanisterna och zoologerna, och jag lät derför, för att undgå de nämnda olägenheterna, uppslå ett tält vid sidan om den stora lagunen mellan Pitlekaj och Jinretlen och ditföra en lätt båt. Lagunens botten var ännu upptagen af is, öfver hvilken dock vattnet stod så högt, att båten flöt deri. Naturforskarne slogo sig turvis ned i tältet och gjorde härifrån dels i båt dels till lands utfärder åt olika håll, efter hvad jag hoppas med det resultat, att omgifningen af Pitlekaj numera är den bäst kända trakt af Asiens nordkust, hvilket i det hela ej vill säga så mycket. Den första blomman (Cochlearia fenestrate R. Br.) sågs den 23 juni7. En vecka derefter började marken att grönska och blommor af olika slag visa sig i allt större och större antal8. Några flugor sågos en solskensdag redan i maj (den 27) hoppa på sjelfva snön, men först i slutet på juni började insekter visa sig i något större antal, deribland en mängd Harpalider, ett par stora Carabus-arter och en stor Curculionid. De här förekommande insekterna äro dock, i afseende på så väl artsom Leucanthemum arcticum (L.) DC. Artemisia arctica Less. * » vulgaris L. f. Tilesii Ledeb. Cineraria frigida Richards. * » palustris L. f. congests Hook. * Antennaria alpina (L.) R. Br. f.
Antalet af de vid Landskansliet anställde lagsökningar i skuldfordringsmål har varit: o Ar 1856 2,020, deraf 1,278 afgjorts genom utslag eller vilkorliga resolutioner; » 1857 5,373, » 2,776 » » » » » » 1858 9,229, » 4,988 » » » » >> » 1859 6,225, » 4,059 » » » » » • De icke afgjorda målen hafva, efter det kommunikations-resolutioner meddelats, ej blifvit af sökanderne vidare fullföljda. Vid granskning af denna uppgift bemärkes en högst betydlig fluktuation i de anhängiggjorda målens antal, som från 2,020 under år 1856 uppgått till 9,229 under år 1858 och derefter åter minskats till 6,225 under år 1859. Denna vexling har sin naturliga orsak i den större eller mindre tillgången o på penningar. Ar 1856 var penningekonjunkturen här i länet synnerligen god, hvarföre de fleste gäldenärer voro i tillfälle att utan lagsökning anskaffa medel till deras förbindelsers uppfyllande. Redan 1857 började penningetillgången minskas, och den i slutet af samma år inträffade allmänna rubbning i krediten och affärslifvet framkallade å ena sidan en mängd uppsägningar och å den andra svårighet att finna nya låneutvägar. Häraf föranleddes den ansenliga ökningen af lagsökningsmålens antal. Afven under de begge nästföljande åren Tab. Litt. Antal häktade för brott mot äganderätten. Detta medeltal utgjorde åren 1851—1855 Antal häktade person er för Summa. Stöld med eller utan inbrott. Snatteri med eller utan inbrott. Inbrott utan tillgrepp. Första resan. Andra resan. Tredje resan. Låneinrättningar. Sparbanker.