Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dcn Fond ha ns uppkom, skulle snart blif, wa tillräcklig för Kongl, Majck, att i händelse af krig, kunna framskaffa tappre och friwillige Fäderneslandets förswarare, som alltid blifwa bättre och pälitligae-e, än dem, som twingas att strida, Zag anhällcr derföre i ödmjuk-het, att delta mitt projekt sä wäl som hela detta ärende, denna af Utskottet föreslagna Bewillning af mennistolifr armar och ben, mätte äterförwisas till Ekonomie - och BesvärsUtskottet att mera öfwerlagdt behandlas, pä det Wi icke stola förtjena förebråelser att hafwa föredragit nägpa dagars tidigare stut pä Riksdagen för egna och Medborgares obestrideliga och omistliga rättigheter, Åtskilliga delar af detta DiktamenafhördeS med nägon vtalighet. Herr pxintrsbölä, pgu'. Ibland högst wigtiga öfwerfaggning^tr wid detta märkwardiga Riksmöte , är oförne, sel igen förewarande fräga. Hos ingen redlig Swenst undcrsäte , aldraminst hos Höglost. Rlddetstnpet och Adeln, bör något twifwelsmäl eller kivrfaN kunna Uppstä, hwarken om nödwandigheten af sädane förswarö-anstalters tidiga widlagande, hwarigenom Fosterlandet mä kunna fredas och stpddas frän stendtligt anfall och Lfwcrwäld, eller om styldigheten att gemensamt bidraga till ett sä, beskaffad förswar. Men fragorna: Om den erforderliga förswarsstprkans storlek? Huru drnsamma med cn wäl berak420 Den iZ April. räknad jemförelse» emot Rikets folkstock, mä kunna bestäms mak, och huru härwid tillika mä wcderbörligen blifwa iakttagit, att icke Rikets Åkerbruk och öfrige näringar warda bragte tillundergäng? Hwarest penninge-bebofwen,swarandeemot förswars-siyrkan, kunna wara att pärakna?
Maj 18/p gjorde framställningar, med hänsigt till upphäfvande af Kongl. Resolutionen den i3 November 1747, angående inskränkning af en del socknars i Stora Kopparbergs län rättighet att använda deras skog; och vidkommande först deputerades för Stora Kopparbergs bergslag underdåniga anhållan att, emöt afslående af ännu egande privilegier och särskilda förmoner, den för närvarande med hvart, tionde skeppund af tillverkningen utgående kopparräntan mätte nedsättas till hvart trettionde skeppund och bergslaget sålunda, så i beskaltningsväg, som i andra afseenden, försättas i enahanda förhållande med andra kopparverk, till stöd för hvilken anhållan deputerade, dels anfört, att genom Kongl Rese lutionen den 5 Mars r 8o5, enligt hvilken ifrågavarande ränta blifvit förmedlad från hvart 8:de skeppund af tillverkningen till dess nuvarande belopp, bergslaget skulle hafva förlorat mer än det vunnit, enär. i följd af samma, Kongl. Resolution de vigligasle bland de förläningar, af hvilka bergslaget varit i åtnjutande, blifvit indragne, dels ock åberopat grufvans under den sedermera framflutna liden aftagande malmfyndighet jemte ökad grufvebrytningskostnad, så, enär vid den i orten hållna undersökning, rörande förhållandet med koppartillverkningen i äldre och sednare tider, jemte dermed sammanhang egande omständigheter, blifvit tillförlitligen utredt, att den förlust af från ålder innehafde förläningar och,förmåner, hvilken bergslaget fått vidkännas, dels genom den uti ofvannämnde Kongl, Resolution anbefallda indragning af den såkallade ordinarie grufvehjelpsräntan af OfvanSiljans fögderi 1,400 stafrum ved; extraordinarie grufvehjelpen i dagsverken och stockar från Kopparbergs, Säthers, Ofvan-Siljans och Nedan-Siljans. fögderier samt kolräntan från Häradsfjerdingen i Leksand, i,i5o stigar till Konst-staten i Fahlun, dels genom den uti samma Kongl.
Är Fullmägtig, som icke, på sätt i näst ofvanstående § föreskrifves, till erhållande af ledighet sig anmält, genom opasslighet eller enskilda angelägenheter, hindrad att sammankomst bevista, bör han sitt förfall hvarje gång tillkän n a gifva. § 238. Då vid sammankomst samtlige Fullmägtigé för någotdera af Riks-Stånden saknas, må, derest uppskof kan ega rum. icke något ärende till afgörande företagas eller beslut fattas. Frågor om låns upptagande, de i Regeringsformen omförmälda kreditivers utbetalning eller andra ärenden af mera allmän vigt få icke afgöras, så vida ej minst Atta Fullmägtigé äro närvarande. Vid tjensters tillsättande eller pensioners beviljande bör likaledes åtminstone detta antal Fullmägtige vara tillstädes. Yppas under Fullmägtiges öfverläggningar skiljaktighet i meningarne, böra samtlige närvarande Fullmägtigé till protokollet afgifva Sina röster, hvilka per capita beräknas. Derest flera skiljaktiga meningar yttras, böra de Sins emellan närmast öfverensstämmande, så vidt möjligt är, sammanjemkas. Då ett lika antal röster utfaller för hvardera meningen, är Ordförandens röst afgörande. — Den vid sammankomst närvarande Fullmägtig, sorn sin röst ej särskilt afgifvit eller, efter börjad öfverläggning om ett föredraget ämne, sig aflägsnat, anses hafva det då fattade beslutet biträdt. Sluten omröstning må endast företagas vid val till sådana befattningar, dertill någon bland Fullmägtigé kan utses. 8 240. Innan Fullmägtiges pröfning underställda ärenden till slutligt afgörande företagas, böra Riksgälds-kontorets Kommissariats utlåtanden deröfver inhemtas, 22 StatsUtslcottets Memorial N:o 280. såvida sådant för utredningen af härvid förekommande förhållanden erfordras, eller af Fullmägtige eljest anses nödigt: skolande hufvudsakliga innehållet af dessa utlåtanden i Fullmägtiges protokoll antecknas.
Möjligheten af slikt missförstånd skulle jag ej heller befara, om jag icke, i min första ungdom, sjelf hade till Leopold stått i ett polemiskt förhållande. Hågkomsten deraf har likväl, efter tre årtiondens förlopp, desto mindre mäktat inverka på min skildring, som det för min nuvarande synpunkt är uppenbart, att han i allt, hvad af denna hans sista polemik var ställdt emot mig enkom, hade, om än (kanske) till en fjerdedel orätt, dock åtminstone till tre fjerdedelar rätt. Gäller deremot just det omvända i afseende på hans sätt att behandla Thorild: huru hade jag kunnat undgå att uppvisa det? Men dermed är hvarken förnekadt, att Leopold var Thorild öfverlägsen såsom utöfvande konstnär (och ännu i åtskilligt annat), eller i allmänhet, att han både såsom Skald och såsom Tänkare har förvärfvat sig rättigheter till odödlig erkänsla och den mest oskrymtade beundran. I sitt skaldskap, der han (med långt större sjelfständighet, än Thorild erkände) var en sammansmältning af Voltaire och Pope på svensk grund, är han ännu en mästare som förtjenar studeras, och förblifver, äfven vid en mera djup och vidgad uppfattning af Poesiens väsende, i mången hänsigt lärorik, ja föresynlig; stor i qvickhet, i berättargåfva, i sententiös tankrikhet och versens plastiskt motsvariga fägring. Såsom philosoph uppnådde han, ehuru mera skarpsinnig än egentligen spekulalif, mot slutet af sin lefnad en egendomlig och aktningsvärd höjdpunkt; på hvilken han intager ett märkvärdigt rum emellan Jacobi, som står öfver honom, och Skottarne Reid, Beattie, Osvald, som stå under honom. Med få ord: hans ära hvilar på tillräckligt varaktig grundval, om ock den segerkrans, att hafva öfvervunnit Thorild, måste honom frånkännas. På sitt ställe skall fullständigare bli synligt, huruvida jag vill, och förmår, uppskatta denne i sitt slag store mans värde.
Dårhushjonens belägenhet, hvartill det funnit anledning dels af andra länders erfarenhet, af hvilken en af Gillets egalia Ledamöter Herr Grefve De la Gardie, under sina resor ägt tillfälle att inhämta, dels af det vackra, eller kanske rättare sagt, nyttiga tal Herr von "YVeigel hållit om Danviks Hospital och Dårhus. När fråga uppstår att bestämma Den 1 f Februarii. 535 grader i det menskliga eländet, så visar sig en stor skillnad emellan Lazarettsoch Dårhushjon. De förra äga med vetenhetshopp att efter längre eller kortare tid utgå med återställd hälsa, men de sednare, hvad kunna de hoppas? eller råtta, re hvad kan man hoppas för dem? i de flesta fall endast en periodisk förbättring och en mildare behandling under ett tvångstillstånd som först upphör med döden. De äga icke ens den sinnesredighet sorn bereder hjertats hvila vid den sköna tankan att för alla oförtjenta lidänden gifves en rik ersättning i ett båttre och lyckligare lif på grafvens andra sida. Det var en tid, en icke aflägsen tid, då man med de båsta afsigter trodde sig hafva gjort nog för dessa med vansinnighet och lyten behäftade medmenniskor, då man på de instängda platser, der de gömdes undan verldens ögon, gaf dem en tarflig föda och, för öfrigt obekymrad, öfverlemnade dem åt tvånget, ensligheten och plågan: men tack vare menniskosinnets stigande till förädling och ljus; och den våckta känslan för menniskosållhet som beredt ett större, och om jag så får såga hjertligare deltagande i mensklighetens li. dandénDet år med åberopande af dessa grundsatser, hvilka så betydligen ingå i tidens anda, och dem SeraphitnerOrdensGillet bemödar sig att följa, som jag hos detta ädla RiksStånd, lios Rikets öfrige Ständer och hos deras Utskott vågar anförtro ett ärende, så dyrbart för menniskovånnen då det rörer de olyckligaste bland alla de olyckliga, dem dödligheten företer. Herr von TV eigel, Christian Erenfried ha - 556
I fråga om tullsatserna, som böra sättas i förbudets ställe, innehåller Herr Muréns förslag för gång-, linneoch sängkläder, ej specificerade, tull af 25 procent å värdet, med serskild tullbehandling för spetsar och blonder; hvaremot Herr Rosenblad föreslagit att artikeln kläder måtte särskiljas i gångoch sängkläder samt tullsatsen bestämmas: för de förra i allmänhet till 50 procent utöfver den för tyget, hvaraf persedeln hufvudsakligen består, stadgade tull och till 100 procent utöfver samma tull för persedlar, försedda med broderier eller galoner af guld eller silfver, med den anmärkning tillika, att, der svårighet uppstode alt bestämma hvilket tyg, som utgjorde bufvudbeståndsdelen, till grund för tuliberäkningen borde tagas det material, sorn drager högsta tullafgiften; samt för de sednare, eller sängkläder, till samma tull, sorn för öfvertyget är stadgad, utan någon förhöjning deri, helst öfverlyget alltid vore belagdt med vida högre afgift, än stoppningen eller ifyllningen; och har Herr Rosenblad derjemte för klädespersedlar med pelsverk till öfvertyg, såsom skinnpelsar, muffar m. m. under rubriken hudar och skinn föreslagit hänvisning till artikeln gångkläder. På grund af hvad här förut emot värdeförlullningen i allmänhet blifvit anfördt, anser Utskottet denna förtuliningsgrund icke eller för kläder vara lämplig; likasom Utskottet befarar att den af Herr Murén från gällande taxa hämtade föreskrift om serskild förtullning af spetsar och blonder, hvarmed färdiggjorda kläder äro försedda, icke låter väl förena sig med nödig enkelhet vid tullbehandlingen eller kan verkställas utan skada å persedeln, som bör förtullas.
Herr Pauli, Fullmägtig Gref ve Gyldenstolpe, Ulric, Ifödito. — 99. — Silfversparre, Aron Isac, I 82 dito. ■*— 1033*' “* Hammarhjelm, Carl F\, r62 dito. — Hjärne Carl Jacob, igodito. — 1626. — Olivecrona, Fullmägtig Herr Hejkenskjöld, Detlof, 2X0 dito. ■— 2088* af Chapman, Fullmägtig Herr Reuterskjöld , Casimir, i66 dita. 298 Den z April. N:o 221 BHerr von Weigel, Christian Ehrenfried , I 5 3 röster. — 2221. — af Wirsén, Carl Johan, 223 dito. — 2224. — Palmsvärd y Joh, Eric, 18 I dito. — 2246. — von Stahl , Samuel, 246 dito. Grefve Ridderstolpe, Carl, 149 röster. -—* 862. Herr Gyllenkrook, Göran, 146 dito. — 183. — Dufva, Fullmägtig Grefve Cronstedt, Claes, 14V dito. •— I925'. — Ehrengranat, C, A. 145 dito. — 57. Friherre Posse af Säby , Carl Hinric , 141 dito. ■— 105 6. Herr Schönströmy Pehrt 13 8 dito. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde om icke, enär tvänne Herrar bland Suppleanterne , nemligen Grefve Cronstedt, Claes', och Herr Ehrengranat, C. A., erhållit ett lika antal röster, bemälte Herrar, då fråga om någonderas inträdande bland de ordinarie Ledamöterne framdeles kunde uppstå, borde förut inför det förstärkta Stats-Utskottet sig emellan lotta, om hvilken först borde bland de ordinarie Ledamöterne ingå. Bifölls.
Jag hade förbisettt det af Hr von Troil framställda förhållandet och förenar mig med honom. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. beslöts, att med pröfningen af LagUtsk:s betänk. N:o 53, skulle uppskjutas och att detsamma å föredragningslistan för morgondagens plenum skulle uppföras näst efter StatsUtsk:s utlåt. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 54, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk. N:o 26, öfver K. M:s nåd. propos. (N:o 15) med förslag lill förändring, ang:de förlagsinteckning. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller, att Hr Gr. Sparres och de öfrige ledamöters, LagUtsk:s betänk. N:o 26 bilagde reservationer måtte uppläsas. Gr. Sparre, Erik: De vid ifrågavande betänk, fogade reservationer äro ganska vidlyftiga. Jag befarar att R. o. Ad. skall tröttas af deras uppläsande och, i händelse Hr von Hartmansdorff tillåter, skall jag, efter förmåga, söka, alt i korthet redogöra för de skäl, som legat till grund för min och öfrige ledamöters reservationer. Då härvid icke Hr von Hartmansdorff hördes begära ordet, företogs den af honom begärda uppläsningen; men derunder anmälde sig Hr von Hartmansdorff, som då han uppropades yttrade: Jag har af andra erfarit, att emedan jag några ögonblick varit frånvande, Gr. Sparre erbjudit sig, att, kortare än hvad reservationen innehåller, framställa de deri yttrade äsigter. Deremot har jag naturligtvis intet att invända. Gr. Sparre: Med R. o. Ad:s bifall skall jag försöka, att sammanfatta de anmärkmr jag haft att i ämnet framställa, såväl då detsamma första gången inom Utsk. förevar, som äfven sedermera.
Åkerhjelm i 2:dra punkten af dess reservation föreslagit. Deremot kan jag icke godkänna lista punkten af samma reservation, ty deri afses tillökning i skjutslegan äfven å de ställen, der entreprenad icke finnes. Orsaken dertill, att entreprenader icke allestädes kunnat till vägabringas, kan vara tvåfaldig. Den ena, att de skjutsande icke finna sig besvärade af skjutsningen. Det andra skälet är, att entreprenörerne icke vilja öfvertaga skjutningsbestyret emot den förhöjda skjutslegan, utan fordra dessutom bidrag afo skjutslaget. För att emedlertid kunna afhjelpa detta, har Frih. Åkerhjelm i 2:ne punkter af sin reservation föreslagit, att, då å landet entreprenör for drar högre bidrag af de skjutsskyldige än 30 Rdr pr hemman och sådant blifvit med auktions-prot. styrkt, äger K. Bfbde att vid en sådan skjutsstation bestämma skjutslegan till 1 Rdr milen för hvarje häst, antingen entreprenad kommer till stånd eller icke. På grund af hvad jag nu anfört yrkar jag, att R. o. Ad. matte afslå Utslcs förslag, men deremot antaga Frih. Akerhjelms reservation i 2:dra punkten, och att å de skjusstationer, hvarå entreprenad icke nu finnes och der de förhållanden icke förefin nas, som i samma punkt omförmälas, den nuvaride legan mätte bibehållas i det närmaste. Någon jemkning i siffran måsfe, på sätt jag redan nämnt, göras, på det att legan må kunna betalas, då bråk i miltalet uppkommer, roen hvilken betalning är omöjlig med de nu föreslagna siffrorna. Jag tillstyrker derföre, att denna siffra måtte bestämmas till 60 ören å landet och till 80 ören i släderne, och sedermera lill 1 Rdr på landet samt 1 Rdr 20 ören i stad, samt att, sedan med auktions-prot. styrkt blifvit att en - 244 Den 14 September. Ireprenad icke kan erhållas med tillskott af 30 Rdr pr hemrqan, K. Bfhde må bestämma legan. Hr Arnell: Då jag sist hade ordet, anhöll jag, att R. St. skulle till K.
Detta allt lofvar jag troget hålla, så sanni mig Gud hjelpe till lif och själ.® , Då i något af de fall, som i 91, 93 och 94 §§ Regeringsformen omlörmälas, Riksdagen på de i samma Grundlags 95 § nämnde vederbörandes kallelse sammanträder, eger hvardera Kammaren att, inom sig, välja Talman och vice Talman, hvilka inför Kammaren aflägga den föreskrifna eden. Innan Talmän äro förordnade eller valde, efter tby ofvan sägs, föres i hvardera Kammaren ordet af den derstädes närvarande ledamot, som de flesta Riksdagar bevistat, och, der två eller flere ledamöter i lika många Riksdagar deltagit, den af dem, som är till lefnadsåren äldst. § 34. Konungen låter offentligen kungöra den af Honom för Riksdags öppnande bestämda tid, som ej må utsättas sednare än å femte söckendagen efter Riksdags början. På den tid skola Riksdagsmännen, sedan Gudstjenst med dem hållen är, sammankomma på Rikssalen, der Konungen eller, då Hail så för godt finner, någon af Siats-Ministrarna förer ordet. Vid detta tillfälle låter Konungen meddela Lagtima Riksdag berättelse om hvad i Rikets styrelse sedan näst föregående Lagtima Riksdags sammanträde sig tilldragit, äfvensom till Riksdagen i två exemplar, deraf ett tillslälles hvardera Kammaren, öfverlemna Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag rörande sältet att genom bevillningar fylla hvad Staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar; men om Riksdagen Urtima är, kungöres för densamma anledningen lill dess sammankallande och aflemnas de förslag och framställningar. hvilka skola blifva föremål för Kamrarnas öfverläggningar; Konungen dock obetaget att sedermera äfven andra förslag framställa. Då Konungen, på sätt nu är sagdt, Riksdag öppnat, framföre, vid samma tillfälle, Kamrarnas Talmän till Konungen, i Kamrarnas namn, deras undersålliga vördnad. § 35. Hvardera Kammaren eger utse och förordna sin Sekreterare.
Under densamma slutar dagboken den 21 sept. 1845, och underrättelserna om Wallins färder och reseintryck bli derefter sparsammare. Sin zijaret (offentliga andakt) vid profetens graf i Mekka gjorde han i slutet af nov. 1845. En långvarig sjukdom höll honom sedan länge i Kairo. Den andra resan gällde Jerusalem, och försiggick i slutet af 1846 och början af 1847; under densamma uppsteg han den 22 dec. 1846 på berget Sinai, fortsatte färden genom öknen Nakhil och Abrahams gamla stad Hebron, ankom till Jerusalem den 15 febr. 1847, gjorde derifrån en utflygt till Nazaret, Kapernaum och Jeriko, samt återvände i april till sitt österländska hem, der han ånyo måste dragas med långvarig sjuklighet. När Wallin således ofta angreps af sjukdom i den stora förvekligade staden, men åter alltid i öknen åtnjöt den fullkomligaste helsa, kan man icke undra på att han oaflåtligt längtade efter öknens friska luft och rörliga lif. Den tredje ökenfärden, som anträddes i början af 1848 och slutade den 26 maj 1849, blef både långvarig och vidt utsträckt, men också rikare på missöden än någon föregående. Den gick genom Hajil i distriktet Gebel Shammor, och Sedeir, en annan stor oas i öknen, till Rijad, ett i Arabien berömdt lärdomssäte, samt Bahrein vid Persiska viken; Wallin fick så om sommaren 1848 i Bagdad tillbringa en lång tid under de strängaste försakelser för total brist på respenningar, emedan en påräknad vexel uteblifvit, och plågades dessutom ännu af sjuklighet och en tryckande hetta. Från nöden i Bagdad räddades han af en der anträffad Engelsman, begaf sig derifrån den 13 sept. 1848 till Persien, då färden gick genom Kirmanshahan och Hamadan till Isfahan, den fordom så lysande verldsstaden, dit han framkom den 9 nov., samt vidare genom Shiraz till sjöstaden Abu Shir vid Persiska viken, derifrån den 7 jan.
Det ändamål, som med dessa likasom med den nu tillämnade expeditionen åsyftas, nemligen att anskaffa materialier till den möjligast noggranna kännedom om den höga nordens natur, anses utaf vetenskapsmännen vara utaf högsta vigt för en rätt insigt i vårt eget lands naturförhållanden, sedan det numera blifvit ådagalagdt att en stor del af de lösa materialier, hvaraf jordytan här består, såsom grus, leror m. m., blifvit bildad under förhållanden alldeles lika med dem, som ännu ega rum i den högsta norden, så att t. ex. vissa allagringar kunna med bestämdhet härledas från inverkan af glacierer och dermed sammanhängande fenomener. — Såsom här ofvan är omförmäldt, ingår äfven i expeditionens plan en excursion från norra Spitsbergen i nordvestlig riktning mot det okända land, som på kartan betecknas såsom Giles land, och hvilket ej varit sedt sedan förra århundradet. Utom den vinst, som för geografien deraf kan hemtas, är det ej osannolikt att man der kunde vinna nya upplysningar om hvalarnes utbredning i dessa haf, och ett fält öppnas för fångst af dessa djur, hvilken så utomordentligt lönande industri hos oss hitintills varit försummad. Det företag, för hvars utförande ofvanbemälde motionärer påkallat Rikets Ständers medverkan, är således icke allenast i naturvetenskapligt hänseende af stort 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 75. intresse, utan kan derjemte blifva af praktiskt gagn och möjligen genom framkallande af ett nytt näringsfång tillskynda landet icke obetydliga ekonomiska fördelar. Men om äfven denna sednare omständighet, såsom ännu saknande närmare utredning, må för närvarande lemnäs å sido, bör, enligt Utskottets tanke, ensamt det vetenskapliga ändamål, som med ifrågavarande expedition åsyftas, göra densamma förtjent af Rikets Ständers uppmärksamhet och deltagande.
Första Kammaren kommer att, med undantag af några högre embetsman, hufvudsakligen bestå af personer, dels bosatte i hufvudstaden, kanske de minst lämplige der finnas, och dels sådane, för hvilka inträde i Kammaren kan synas ett lämpligt sätt att, genom medel, som lagen ej känner, göra sig mer än betalde för sin lönlösa möda, och alla desse af Lands-tingen utsedde, ej derför att de egt Tingens förtroende, utan derför att några andra ej erbjuda sig. Den för Första Kammaren stadgade högre ålder lär väl, ehuru någon invändning mot sjelfva stadgandet ej kan göras, icke innefatta någon säkerhet. Af de nioåriga valen, med den oinskränkta rätt till afsägelse, som derjemte finnes lemnad, kan en ännu större rörlighet i den Första Kammaren än i den Andra lika lätt föranledas, som motsatsen. Och stadgandet af en högre förmögenhet för ledamöterne i Första Kammaren, så vidt föreskrifterne kunna gifva säkerhet för en sådan förmögenhet, hvilken väl i alla fall antagits såsom ett nödvändigt vilkor lör att utan aflöning kunna mottaga riksdagsmanna-befattningen, synes i och för sig hafva lika ringa utsigt till varaktighet, som alla andra försök, hvilka hittills blifvit gjorda, att bestämma personers politiska rättigheter endast efter verklig eller antagen förmögenhet. På dessa grunder och då man Den 20 Januari. 123 saknar all ledning för bedömande af den anda, som kan komma att lifva Lands-tingen såväl i politiskt som i andra afseenden, har det förefallit mig vida säkrare att bygga den öfre Kammarens sammansättning på historisk grond, eller, om man ansett densamma ej vidare dertill användbar, att åtminstone afvakta den tidpunkt, som ej bör vara särdeles aflägsen, då de nya institutioner, hvilka man vill sätta i stället, hunnit visa sina verkningar och vinna någon fasthet. Rörande den Andra Kammaren är vida mindre att anmärka.
Käll areoch värdshus-värdar samt spisqvarterseller närings-idkare', som rättighet lill hiänvins-minulering innehafva, skola, derest de försälja bränvin, ulan alt mat derjemte, för den det begär, finnes att tillgå, vara förfallne till enahanda ansvar, sorn lör oloflig bran vinsförsäljning liär ofvan finnes stadgadt, § 47- Under Sönoch Helgedagar må bränvin ej försäljas annorlunda, än i minut, å gästgifvaregärdar och andra tillåtna minuteringsställen vid måltider; och må alla sådana ställen under Gudstjenslerne vara tillstängde. Bryter någon häremot, piik te första gången Tjugu Riksdaler Banco. Sker sådan förbrytelse andia gången eiler oftare, bote förbrytaren Fyratio Riksdaler Banco hvarje gång ; och vare, med undantag af gästgifvare, hvar och en annan, som tredje gången återkommer , näringsrätlighelen för alltid förlustig. § 48- Försäljer någon, som icke innehafver rättighet lili brällvins-minutering eller den, sorn dertill berättigad är, annorlunda än vid måltider åt spisande gäster, bränvin till en eller flere personer af den menighet, sorn är församlad vid Ting, Uppbördsstämmor, Mantalsskrifning, Mönstringar, Auclioner, Kronoskjutsningar, Skallgångar och andra sådana till större folksammankomster ledande förrättningar och anstalter, bote lian första gången Tjugu Riksdaler , och sedan dubbelt.