Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr såsom lån, samt att halfva anslagssumman Etthundra tusen Riksdaler och af Lånet Fyrahundrafemtio tusen Riksdaler må under nästkommande statsregleringsperiod utbetalas till det bolag, som genom kontrakt, hvilket sednast inom 1861 års utgång bör vara vederbörligen afslutadt, förbinder sig att utföra och fullborda hela den ifrågavarande kommunikationsleden; börande bolaget årligen, efter slutet af det år, hvarunder hvarje för sig fristående del af företaget blifvit fullbordad, och intill hvilket års slut motsvarande del af lånet får räntofritt innehafvas, inbetala fem procent å det i förhållande till hela kostnaden på samma del: belöpande lånebelopp, af hvilka först beräknas tre procents ränta å det efter hvarje inbetalning återstående kapital samt det öfriga afgår å kapitalet. Enligt hvad Styrelsen för allmänua Yägoch Vatten byggnader uti det afgifna generalförslaget omförmält, n hafva, för utsträckning af den omkring 6 mil långa vattenleden utefter sjöarne Åsunden, Jernlunden och Rengeu, som förmedelst den numera fullbordade Kinda båtled blifvit bildad från Horns socken i södra delen af Östergötland till Labbenäs’ lastageplats vid norra ändan af sjön Rengen på omkring lj mils afstånd från Linköping, alternativa planer blifvit uppgjorda dels för Stångåns kanalisering från Rengen till Roxen, dels för anläggning af jernväg i ändamål att dymedelst förena nämnde sjöar; och har Styrelsen, med anledning af erhållen nådig befallning att vid general förslagets upprättande taga den ifrågavarande anläggningen under öfvervägande, i underdånighet anmält att, enligt uppgjorda alternativa förslag, kostnaden blifvit beräknad: a) för nyssnämnde kanalisering, till R:dr 1,313,000: — b) „ anläggandet af jernväg för lokomotiv „ 560,378: 30. c) „ dito dito „ hästkraft „ 120,879: 44. Med anförande af den stora fördel, som denna transportleds utsträckande skulle medföra, hade såväl de för arbetets beredande utsedde komiterade, som 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. Kongl.
Men Utskottet är ej i tillfälle att med någon säkerhet bfedömtna ifrågavarande behof och tror, att Kongl-. Maj:t, på Hvars pröfning sådant dessutom synes ankomma, om så nödigt finnes, lärer täckan härtill utse medel, hvartill Kongl. Maj-.t ickesaknar tillgång, hvadan Utskottet anser sig ej bora något särskildt anslag tillstyrka. Hvilket vördsamt öfver - Den 7 Juli, ibfv.erlemnas till Riksens Höglofl. Ständers be. pröfvande, Stockholm den 30 Juni 1815# På Höglofl. Riddersk, På Högvörd. Prest, peli Ad. Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vagnar Carl 4e Geer. Gustaf Murray. På Vällofl. Borgare. På Hederv Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson, C. Tunelius, Pppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 7 Juli,' Högvörd, Prest-Ståndet den 7 — Vällofl. Borgare-Ståndet den io _ Hederv, Bonde-Ståndet den 7 — Vördsamt Memorial! Genom Protocolls Utdrag för den 3 nasti. Juni hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Prest-Ståndet till förnyad handläggiiing återremitterat Allmänna Besvär*- och Oe« Conomie-XJtskottets den 34 Maj afgifna Betänkande , angående upphandlingar för Kongl. Majus och Kronans räkning 5 hv. luis Höglofl. Ridderskapet och Adeln,af Herr Öfv te-Jdeute stanten Friherre J. Lagerbjelke, anmärkningar blifvit gjorde? ord ifrån ord så lydande; "PO Den 7 Juli. 9°5 ”1:0
Ack, hvad detta namn då tycktes mig välljudande, men jag fick intet annat svar än en halfqväfd suck, och yr af kärlek och längtan hoppade jag ned, för första och enda gången i mitt lif glömmande min vanliga försigtighet. Men, du milde S:t Nepomuk! Hvilken förskräckelse intog mig icke, då jag med ens kände mig omsluten af iskallt vatten ända upp till hakan, och på samma gång fångad och fasthållen af det grofva och glesa tyget i en stor säck. Jag trodde i första ögonblicket, att jag genom något obegripligt misstag hoppat ned i Ipoylis vågor, hvilken flöt tätt bredvid; men säcken, som varit fäst vid fönsterposten genom dubbla dragband, hvilka genom min tyngd drogs tillsammans öfver mitt hufvud, bevisade mig strax derefter, att jag råkat i en nedrig snara, utlagd af den mest bedrägliga och onaturliga qvinna i verlden. Innan jag hunnit arbeta mig ur denna obehagliga belägenhet, upplystes rummet hastigt och utrop af förvåning och skratt nådde mina öron. Säcken lyftes ned ifrån fönsterkrokarne och drogs upp ur vattenkaret, som stått derunder, af husets båda tjenare, den gamla Esther och gårdsdrängen, under Rebeckas och Job Zwians förenade skrattsalvor och den gamle judens förvåning och beskärmelser. Aldrig skall jag glömma denna stund, då jag drypande af vatten och halfqväfd af harm och förbittring stod inför hela denna afskvvärda judefamilj. Ifrån denna händelse daterar sig min ovilja för detta folk, och min förargelse öfver det dumma misstag, som ständigt velat anse mig tillhöra detsamma. Jag trodde mitt bröst skulle sprängas af vrede, då Rebecka ännu skrattande sade, vänd till sin far: ”Der ser du nu hvad det tjenar till att hvarje natt inläsa mig och lägga nyckeln till min dörr vid din hufvudgärd. Jag har velat gifva både dig, min far, den der dumma narren, och äfven Zwian, min trolofvade, en lexa, och jag hoppas att ni alla tre skola minnas och gilla densamma”. Och detta odjur var endast aderton år! Jag har allt sedan dess hatat qvinnorna, och denna kärlekslåga för dem var den enda i mitt lif.
Frågan är derför, hvad klokheten och den sanna tillgifvenheten bjuda, antingen alt med en handling af det veka hjertats smekande undfallenhet ingifva den unge konungasonen ett oriktigt begrepp om de tillgångar, som verkligen förefinnas, och de behof, som med hög röst göra sig gällande hos ett af urgamla bördor belungadt, under ett hårdt luftstreck lefvande, folk, eller att allvarligt, lugnt och öppet ådagalägga, att landets ställning fordrar försakelser af hög och låg. Kongl. Maj:t, som vid 1844 års riksdag äskade en summa af 25,000 r:dr för kronprinsen och 20,000 r:dr fortfarande för arffurstarne, har, i sammanhang med de öfrige förslagen till stats-utgifter för den efterföljande tiden hemställt, att 100,000 r:dr årligen måste afses för kronprinsens hofhållning; men alldenstund omöjligheten för Rikets Ständer att kunna bereda utvägar för bifall till allt, hvad Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 38. 3 under serskilta titlar blifvit hegardt, torde få anses såsom gifven, lärer Kongl. Maj:t, å Sin sida, med välbehag se, att medlen fördelas på ett billigt och förståndigt sätt emellan det personela och materiela; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt vi trott, att det ifrågavarande anslags-beloppet desto heldre bordt till 75,000 r:dr modifieras, som det icke är antagligt, att Kongl. Majit sjelf skulle godkänna, att den högsta, förslagsvis framställda, summan å Irsta hufvud-titeln utginge oafkortad, under det att just derigenom ett tvång uppstode att åsidosätta andre föremål af allmän vigt eller behjertansvärd beskaffenhet. Blefve nu sistnämnde summa vid denna riksdag fastställd, skulle tvifvelsutan en snar motsvarighet erhållas genom enahanda bestämmelse å brödrarikets sida, helst detta rikets bidrag till Hans Kongl.
Majit tillstyrka den förändring, att Förvaltningen af Sjö-ärenderna* borde, i stället för cn Qvartersman, förordna en tillförlitelig Officer af Constructiöns Staten, som endast hvart femte år skulle besöka de orter, der Elkar finnas, och derstädes, i förening med någon Den 4 Augusti någon af Eders Kongl. Majus Befallningshaf* vande utsedd pålitelig person, förrätta utstämplingen af alla sådana Ekar, hvilka icke funnos tjénliga för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans behof, hvarigenom flera kostnader och omvägar kymme att undvikas, än vid nuvarande utstämplings-method. Vidkommande sluteligen yrkandet af Kronooch Jägeri-Betjeningens mindskande eller indragning, anse Riksens Ständer den samma, i anseende till Skogarnas nödiga vård och den tillsyn, som författningarne stadga, böra bihehallas; men likväl trott sig kunna i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter noga undersökning af sådana Skogs-Uppsyningsoch Jägeri - Beställningar, som utan skada för Skogarnas vårdande kunde indragas, måtte åläggas, att, vid blifvande vacanser, ett sådant förhållande hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmäla, som då täcktes i Nåder vidtaga de anstallter, hvilka till vinnande af det åsyftade ändamålet kunna finnas lämplige. Hvilket allt Riksens Ständer härmed till Eders Kongl. Majits Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Alleinådigste Konung Eders Kongl. Majus Un - Den 4 Augusti tTnderdånigste tropligtigste tjenare och «ndersåter Pa Ridd. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, J. A. Lindblom', Ii. t. Landtmarskalk. n. v. Talman. Pä Borgare-Ståndets
Vid öfvervägande af alla dessa förhållanden vågar jag tro, att, inom detta RiksStånd, hvilket i alia tider utmärkt sig för en sann pstriotisme och upprätthållande af allmänt väl, äfven med uppoffring af enskildte fördelar, man icke kan önska återkasta nationen under utländska luxens ok; och då hvar och en lärer inse nödvändigheten af att med all möjlig varsamhet företaga de förändringar, som kunna pröfvas nödvändige, torde vid en sådan öfverläggning böra komma i beräkning, att den utländske, ofta så högt beprisade, varan icke alltid äger den förträfflighet, som ytan utlofvar; och torde man erinra sig, att fjelfva de utländfke Klciden, hvarmed en del af arméen varit beklädd, stundom både i afseende på färgen och styrkan bevittnat svekfull sammansättning, och då tillfällen torde hafva inträffat när den Svenske Fabrikörens anbud till stora lefverancer blifvit förkastade, och ett icke alltid förtjent företräde blifvit gifvet åt den utländske varan, bör man väl icke förundra eig, om detta föranledt den förmodan , man någon gång hört yttras, att den enfräldta vinning, forn af användandet kunnat tillfalla dm eller dem, forn in för/kajfa fädam varur, varit den hemligen mera verkande drijjfedern, än den uppgifne brijlen eller odugligheten af den inhämfke, samt att en sådan brist troligen enart skulle upphöra, om säkerheten för en varagtig afsättning lemnade hopp åt Fabri - Den 28 Junii f. tn. körerne att vinna ersättning för de, 1 annat fall äfventyrlige stora förlager, de till anskaffande af grof Ull måste vidkännas, och denna säkerhet skulle äfven försätta dem i belägenhet att bättre kunna betala den inhämske Ullen. Utskottets afsigt har visserligen varit god, ur den åsigten betragtad, att man, till lättande af andra bördor, önskat förskaffa Staten en större Tullinkomst.
Här emottogos de döda af underjordsmakterna och ledsagades öfver glänsande fält till Mimers odödlighetslund och borgen Breidablik i morgonrodnadens land. Där väntades Balder och Nanna af Leiftraser och Lif, barnen som skola vistas i Mimers lund intill världsförnyelsen. Salarne voro skrudade med bonader och guldklenoder; på bordet framför högsätena stod, betäckt med en sköld, en dryckesskål, hvari de kraftgifvande safterna från de tre underjordskällorna voro blandade. Det är den dryck, som räckes de saligen döde, för att utplåna märkena af den jordiska döden och skänka dem förmåga att njuta salighetslifvets rena glädje. Skölden aftogs, och de anländande välkomnades med »de skira krafternas dryck». Balder och Nanna stanna i underjordens Breidablik intill den nya världsålderns ankomst. Lif och Leiftraser äro hos dem och uppfostras af dem till att varda fläckfria stamföräldrar till ett fläckfritt människoslägte. Frigg grät bittra tårar öfver älsklingssonen, och då Oden vandrade mällan Asgardsborgarne, var det honom svårt att nalkas Balders sal, där ej harpans toner klingade mer, där mjödhallen stod tom och genomsusad af vindarne. Snart reste sig ett förskräckligt spörsmål genom Balders död för Hads pil. Att frändedråp borde hämnas af frände var en lag, som nornorna gifvit och asarne godkänt. Men huru skulle Balders död hämnas? I Asgard voro alla öfvertygade om att Had icke hade velat sin broders död, och ingen sörjde djupare än han det skedda. Skulle den i sitt uppsåt oskyldige Had dräpas, blod af asafaderns blod än en gång utgjutas och den ene sonens död medföra den andres? Ingen kunde råda till detta, ingen ville lyfta sin hand mot Had. Men ej en gång gudarne äro i stånd att genomskåda hvarandras innersta bevekelsegrunder. I denna, såsom i alla liknande saker, var det deras domareplikt att icke blunda för gärningsmannens tidigare lif, utan spörja, om ej däri fanns något, som kunde varit en driffjäder till gärningen.
Raab anser att StatsUtsk. hort inhemta, äro verkligen redan af StatsUtsk. iuhemtade. StatsUtsk. har haft tillgång till räkenskaper, caleuler, beslut och resolutioner vid Fullmäktiges sednaste sammanträde och deraf iuhemtat fullständig kännedom af tillståndet med Civilstatens Pensionscassa såväl i afseende på dess nu varande capitaIti 1 Igängar, som årliga utbetalningar, och deraf sett, hurusom fonden för pensioneringen af Civilstatens embetsmän ganska väl bibehåller sig, men att den enskilda pensionsfonden för enkor och barn är i sjunkande tillstånd. Utsk. har likväl ansett, att detta är en sak, som icke rör R. St. vid ifrågavar. tillfälle, och att derpå icke bör på något sätt fästas afseende i den nuvar. frågan. Utsk. har icke tillstyrkt något annat, än hvad i K. M:s nåd. skrifvelse omförmäles, och hvad Den i Januari e. m. 35 Fullmäktige för Civilstatens Pensionscassa hafva ansett vara behiifligt för cassan att erhålla i årligt anslag, såvida cassan skulle kunna öfvertaga pensioneringen af borgmästare och commissionslandtmätare; beroende det icke af R. St. genom detta anslags beviljande, utan af framdeles sammanträdande delägare uti Civilstatens Pensionsinrällning, huruvida någon verkställighet af hela förslaget kommer att äga rum eller icke, enär det är Civilstatens Peusionscassas delägare förbehållet att vid deras nästa sammanträde besluta, huruvida de vilja, emot åtnjutande af det anslag, som R. St. nu skulle bevilja, åtaga sig pensioneringen af ifrågavar. tjenstemän; så att det anslag, som nu är i fråga, icke kommer att utgå, så framt icke Civilstatens Pensionscassas delägare vilja emottaga nämnde personer. Derföre har Utsk. icke föreslagit, att detta anslag för närvar, skall uppföras på ordinarie stat, utan anvisas pä Riksg.cont. alt utbetalas, i händelse det blir någonting af hela förslaget.
Uppå derom af Herr LandtMarskalken gjord proposition, instämde Riderskapet Den 11 Maj. e. 435 och Adeln uti BorgareStåndets nit tillkännagifna beslut. Högvördiga PrestStåndet hade genom ProtocollsUtdrag af den 5 Maj tillkännagifva det för dess del fattade beslut, att på Bankens bekostnad borde präglas en Skådepenning öfver de märkvärdiga dagarna, den 14, l5, 16 och 20 April, då Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland undergick ChristendomsFörhör och Confirmation, samt derefter för första gången begick Herrans Heliga Nattvard, och slutligen åt Hans Majit Konungen aliade Dess Trooch Huldhets-Ed. Herr LandtMarskalken tillkännagaf, att Vällofl. BorgareStåndet samt Hedervärda BondeStåndet, genom ProtocollsUtdrag, som nu företeddes, tillkännagifvit sig hafva i PrestStåndets beslut instämt, och hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln äfven skulle behaga sig med PrestStåndet förena. Bifölls. Upplästes följande från Lagutskottet in* komna Memorial af den 2 Maj. lto Angående yttradt stadgande, att vid Sterbhus-utredningar omyndiga barn under 15 års ålder måtte, i förhållande lill öfriga Den ii Maj e. m. syskon, erhålla en större arfsdel, i anseende till den för dem nödiga uppfostran} samt att vederbörande Domare mä erinras att icke utan i högsta nödfall tillstädja försäljning af omyndigas fasta egendom} och föreslår Utskottet, i afseende på den första frågan, den författning:
SkriJvelsej N. o io5. tullen för inkommande utländska stenkol, genom prsemier för hvarje från grufvan afyttrad tunna stenkol, genom eftergift af en statens fordran hos stenkolsverkets fordne egare samt genom hög skyddstull å utländska stenkol, äfvensom om de dryga kostnader, som för verkets fullkomliga iståndsättande måst bestridas, och, å den andra, en underdånig anhållan, att, enär stenkolsverket för bestridandet af dessa kostnader måst åsamka sig betydlig skuld och derjemte, i anseende till en på senare tider ökad införsel af Engelska stenkol, nödgas nedsätta prisen å de inhemska, hvaraf följt, att stenkolsverket icke lemnade någon behållning, utan hotades med upplösning, derest icke biträde från det allmänna lemnades, halfva tull-afgiften för de stenkol, som från utrikes orter till Riket införas, måtte till understöd för Skånska stenkolsverket varda anslagen, har E. K. M., Som jemväl ansett berörde stenkolsverk, såsom ett med betydliga uppoffringar, så väl å statens, som å enskildes sida, numera fullbordadt företag, vara i flere afseenden förtjent af allmänt hägn och understöd, uti Nådig skrifvelse af den 24 sisth Mars, behagat lemna Rikets Ständer del af den genom förrbemälde Direction sålunda gjorda framställning, på det Directionens förslag måtte, i sammanhang med öfriga tullregleringen rörande frågor, hos Rikets Ständer komma i öfvervägande. Rikets Ständer hafva detta ärende till pröfning förehaft, men icke funnit genom ifrågavarande ansökan vara ådagalagdt, att något understöd af allmänna medel är för stenkolsverkets fortfarande bestånd af nöden, hvadan Rikets Ständer icke funnit skäl bifalla, hvad Directionen sålunda hegart. Hvilket till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få i underdånighet meddela; framhärdande &c. Stockholm den 30 September 1840. Expeditions-TJtskottcts Förslag till und.
Tolls i ämnet först gjorda motion, framställda erinran derom, alt, i händelse R. o. Ad. bifaller att annan Statens tjenst (inge jemte Ridd.secrel.sysslan beklädas, Ridd.secret.lönen då mätte nedsättas med G00 r:dr b:co årligen, eller med det belopp, hvarmed samma lön vid 1834 års riksdag förhöjdes, hufvudsakligen med hänsigt dertill, alt Ridd.secret. dä betogs rättigheten att tillika innehafva annat publikt embete. Utsk. har i anledn. häraf skolat vördsamt anföra: att då Utsk. såsom grundsats uppställt, alt Ridd.secret. icke tillika finge innehafva annan publik befattning, Utsk. icke eller ansåg någon förändring i Ridd.secretis lönevillkor böra föreslås för de tillfälliga undantag frän denna regel, hvilken, i anseende till särskildt förekommande omständigheter, kunde någon gång mcdgifvas. Utsk. har i öfrigt alltid förutsatt, alt Ridd.secret. i främsta rummet borde egna sig åt R. o. Ad:s tjenst, och att således fråga icke bör uppslå om tillåtelse för honom att med sin syssla vid Riddarhuset förena ett Statens embete af någon vidsträektare omfattning, hvilket oek torde för framliden möta ännu större svårigheter än hittills, derest K. M. lemnar sin nåd. sanction å R.
Är, det fäderneslandet, som vunne på eu sådan affär? Vöre tillbakasättandet af min enskilta rätt det allmänna till fördel. Då jag nu åberopat min af K. M. tilldelade rätt att bilda bolag lill jernvägars byggande, är det långt ifrån mig att vilja förmena Staten eller hvem som helst att anlägga jernvägar, tvertom ifall icke enskilta finnas, hvilka äro hugade för att hygga jernvägarne, är jag den första som skall ifra för att Staten skall bygga dem, och är jag då fullt färdig att votera derför, men jag bestrider deremot att hufvudbanornas byggande skall lemnäs såsom monopol till Staten, hvilket vore lika orätt som att lemna dem såsom monopol till den enskilte. Gr. von Rosen upläste härefter en sålydande motion: I sammanhang med de anmärkmr jag tagit mig friheten framställa vid den af K. M. i Nåder aflåtna propos. rör:de jernvägars anläggande här i Riket, får jag såsom egen motion i ämnet till R. St:rs antagande föreslå ett sätt för jernvägars erhållande, som i min tanka innebär en borgen för ändamålets upnående på den kortaste tid, för det billigaste pris, och utan upoffring ifrån Statens sida, på samma gång det försäkrar om det solidaste och varaktigaste arbete. •— Det torde genom de allmänna tidningarne vara för något hvar af R. o. Ad:s ledamöter bekant, att jag under mitt sista vistande i England nästl. vår med de stora, verldsbekanta jernvägs-entreprenörerna Hrr Peto, 17 * 260 Den 17 D c C t' 11) i) e l' f. lil. Betts, Brassev och Geach träffade öfverenskommelse om utförande af vidsträckta undersökningar för jernvägar i vårt land, samt att till icke ringa del dessa undevsökningar blifvit redan fullbordade. I sammanhang dermed hafva bemälde Hrr förklarat sig villige att verkställa anläggningen af ett helt system af jernbanor på följande vilkor nemi.: l:o Att jernvägslinier af entreprenörerne anläggas i de riktningar, som af K. AI., uppå deras förslag i Nåder godkännas. 2:o
Det torde då svårligen kunna bestridas att ju lagstiftningen i afseende på bankinrättningar bör hvila på samma grunder, som tillämpas i fråga om andra industriföretag; och att, om, hvad beträffar hanker med sedelutgifningsrätt, nyss anförda omständighet föranleder ett undantag derutinnan, att oinskränkt ansvarsskyldighet för delegarne ovilkorligen fordras, deremot banker, som icke vilja begagna sig af egen sedelutgifning, böra få bildas på samma grund af en begränsad ansvarighet, som är andra bolagsföreningar medgifven. Vid banklagstiftningen lärer i första rummet böra tillses, det bankerna må utveckla en för näringslifvet helsosam verksamhet och att allmänhetens säkerhet för de fordringar densamma hos bankerna eger, må vara betryggad. Detta ändamål torde förnämligast befordras derigenom, att allmänhetens och bankernas intressen så nära som möjligt med hvarandra förenas; följaktligen bör delaktigheten i bankföretag icke genom lagstiftningens föreskrifter inskränkas till endast ett fåtal af samhällsmedlemmar, utan tvärtom tillfälle beredas så många som möjligt och af för öfrigt skiljaktig samhällsställning till deltagande i dylika företag, hvarigenom dessa blifva föremål för. en allmän både omsorg och kontroll, som å ömse sidor måste vara i högsta grad nyttig. Men den solidariska ansvarigheten medför onekligen både att ett stort antal kapitalegare afhålla sig från deltagande, emedan dö ej vilja ikläda sig en så vidsträckt förbindelse, och att de, söm i dylikt bolag förena sig, blifva benägne på samma gång att Utestänga dem, som icke äro i ungefär samma förmögenhetsvilkor, och att, till ersättning för den stora ansvarigheten, i främsta rummet lägga an på en stor vinst af företaget för sig sjelfva. Det stora flertalet får åtnöja sig med att insätta sina penningar emot en jemförelsevis låg ränta, i stället att få deltaga i vinsten af bankrörelsen; depositionerna i bankerna stiga till stora summor . oell föranleda svårigheter vid tider af hastiga rubbningar. Den solidariska ansvarigheten förhindrar derjemte utländska kapital från att anläggas här i landet uti bankrörelse, ett hinder, som icke kan anses undanröjdt genom tillfället för främmande kapitalister att möjligen få ingå såsom kommanditdelegare i sedelutgifvande banker.