Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dalman justerar sitt om döme 0111 mina åsigter i delta fall, då jag erinrar derom, alt jag, förra gången jag yttrade mig, bestämdt föiklarade, att jag delade LngUtskrs lanke i delta afseende, och alt jag just med afsigt, då jag talade om Konungens gerningar, valde oi det personliga gerningar. Gr. Spens; Jag liar begärt ordet* egentligen i afseende på ett yttrande af Hr von Hartmansdorff, angtde i §:u 5 cap. Missg.btn. Han framställde till dem, sorn voro af annan tanke, den satsen, att ban trodde de yttranden, soul de hade fällt om framsteget af våra constitutionella institutioner, påyrka återkomsten till de förhållanden,som ägt rum, då Riksens Råd voro regerande. Om ban bland deni, som ban i delta afseende kallat för sina motståndare, äfven räknar mig, som yttrat mig i målet; så får jag lill pro!, förklara, all jag ej vet mig någonsin hafva yttrat något sådant om våra constitutionella institutioner, ulan tvertom* så mycket jag kunnat, sökt förhindra återgången till en sådan aristocrali och ett sådant rådsviihle; men det är just för att hindra detta, som jag tror, att det vid delta tillfälle ej är likgiltigt att låta passera den händelsen, att ett förslag till borttagande af en §, sorn angår de gamla Riksens Råd faller på grund af en sådan anmärkn., som LagUtskoltels. Det har af Frih. Cederström blifvit framstaldt, att i |3 §:n af 3o cap. Missg.bjn finnes ett annat äfven af LagUtsk. citeradt stadgande, der Riksens Råd ännu åberopas, ehuru de icke mera finnas. Det är således icke omöjligt, att en domare nu kan med laga skäl använda denna §, under den förklaring, alt de nuvar.
Då rm å nyo föredrogs Constitutions-Utskottets den j 1 sisth November under N:o 72 aflåtne , samt den 16 i berörde månad på bordet lagde, Memorial, rörande de i Särskildta Utskottets Förslag till ny Regleiing af Styrelse-Verken förekommande Grundlags-frågor; blef samma Memorial till ConstitutionsUtskottet återremitteradt, i anledning af följande dervid gjorde anmärkningar, hvilka Ridderskapet och Adeln förklarade utgöra Dess gemensamma tankar, nemligen: RegeringsFormen : §■ f. Ordet Tretton skulle förändras till Fjorton och ordet Ellofva till Tolf. §• 6. skulle förändras sålunda : jlf Stats-Räden skola Sex vara Föredragande j nemligen Justitia:-Canceller en för Grundlagsoch Justitia:. är enden, med undantag af frågor om nåd i brottmål som af RevisionsSe cr eter are föredragas , En Krigs-Minister för Landtförs varets och En 1)jÖ-Mi - Den 8 December f, m, 427 nister för Sjö-försvarets är ender , en Ecclesiastik-Mini ter för Religionsj Allmänna UpplysningsHelsö- och Fattigvårdsär ender, en Inrikes-Minister, för jrender, angående Näring arnej Allmänna Hushållningen och Ordningenj samt en FinanceMinister för Kameraloch Drätsel-är ender. Bland de öfrige Stats-Råden ansåg Ridderskapet och Adeln minst tre böra hafva förvaltat civilt Embete j samt ett kallas Idof-Canceller j och ego. de iGrundlagarne närmare bestämda befattningar , med undantag af dem , Särskildta Utskottet ansett böra från hans Embete skiljas. § 8- Borde lyda sålunda: Ej må Konungen fatta något beslut, i de mål, hvaröfver StatsRådet höras bör , deräst icke minst 3 af dess icke Föredragande Ledamöter , jemte vederbörande Föredragande, tillstädes äro. StatsMinistrarnc och Stats-Rådets samtelige Ledamöter, der de icke laga förfall ega, skola . , med flere af dylik beskaffenhet. §•
DiscontInrättningar. X3"nderteknade, valde och tillförordnade, alt, å Rikets Ständers vägnar, öfverse och granska Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken, hafva, lill följd af Kongl. Maj:ts, under deli 14 sistledne Junii, utfärdade Nådiga Kungörelse och kallelse, oss här i Stockholm infunnit, och, vid vårt första sammanträde uti Rikets Ständers Riksgälds-Contoir, Måndagen den 16 September, emottagit de till oss författade Berättelser om Riksgälds-Verket och det derunder lydande General-Assistance-Contoir samt ofvanberörde Discont - Inrättningar. Och efter fulländad granskning af desse under Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret ställde Verk och Inrättningar, hvilka hvar för sig, efter särskildte Reglementen, styras och förvaltas, gå vi nu att om befunna tillståndet berättelse och utlåtande afgifva. 'Rörande Riksgälds-Verket. Sedan vi af 1820 års Revisions-IIandlingar inhemtat, att alla, rörande Riksgälds-Verket, Revisorers Berättelse. 3 n i så väl hos Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, som hos Commissarierne derstädes förde Protocoll inom den i5 September nyssnämnde år, blifvit granskade, håfve vi låtit oss föreläsas alla dylika Protocoll till och med för den i6:de näsllidne September, och derefter tagit uti särskildt och noggrannt öfvervägande alla derunder förekomne ämnen, hvilka i något hänseende bordt kunna ådraga sig vår uppmärksamhet; och är det blott, i afseende på en yppad fråga, rörande återbesättandet af en ledig blifven Commissarie-Syssla, som vi funnit anledning, att af Herrar Fullmägtige begära närmare upplysning.
Maj:t ingifna kostnadsförslag och beräkningar, de återstående sammanlagda kostnaderne för vestra och södra stambanornas fullbordande något öfverstiga 35,000,000 R:dr; — och då nyssnämnde summa i det närmaste motsvarar 2,000,000 £ Sterling eller 26,000,000 Mork Hamb. Banko; så och på de i öfrigt, för nu ifrågavarande låns bestämmande till ett högre belopp, än Utskottet tillstyrkt, i ofvan åberopade betänkande anförda skäl, anser jag mig, under nedan uppgifna vilkor och förbehåll, böra förorda det så vä! inom Borgare-Ståndet som hos Ridderskapet och Adeln framställda förslag, att vid afslutandet af kontraktet om det lån i utländsk myntsort, hvars upptagande för jernvägs-aniäggningarnes fullföljande vid denna riksdag lärer komma att af Rikets Ständer beslutas, lånesumman mätte varda bestämd till ett belopp i rundt tal motsvarande 3o,000,000 R:dr R:ml ; utaf hvilket lånebelopp dock högst 23,000,000 R:dr — eller samma summa, hvars anslående till fortsättningen af Statens jernviigs-bvggnader under åren 1860 —1865 och upplåning mot fonderade slats-obligationer Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition föreslagit — skulle före nästa riksdag få emot derför ulgifna stals-obiigationer upplånas; hvadan den återstående lånesumman, utgörande således 10,000,000 R:dr, jemte derför utfärdade obligationer, skulle komma att till Rikets näst sammanträdande Ständers disposition reserveras; kommande det följaktligen alt bero på Rikets Ständers afgörande vid nästa riksdag, huruvida och till hvilket belopp Bankens dåvarande vinst samt andra då disponibla tillgångar kunna och böra nedläggas i dessa obligationer, eller om någon del af desamma kan anriullerns såsom möjligen icke erforderlig för beredandet af full tillgång till mcranämnde 2:ne stambanors fullbordande.
C-■ cl 3- g. B £ -» Cl er cl O ,Q. er 5- -J CL er cl £?■ cn “ r* £ re « £ r_ra , a’ CST ro ^ £ r* !r ro V3 “ r* £ re pmm (t CL T~ pr ce fis: -> SS “ re 3 jr as; re” >■ 09 er n ra — ra cl .“ pr jH er 5’ Os: ra >> 09 -! QS o-J re _ re Cl S * IL cr c’ JT. Sfi ra > 09 —3 DS er -s _ re Cl “ os: i IL er — re re” >■ 09 "j 05 er — re CL — J C. 09 ce OS 3 • re s g te 3 ré — . B < g ro D i Cl pr ro “ sr s O 03 £» P P^ CL ro O ro a> 3 t“» Cl cj; a» — 3 « af ro D -J CL pr ro w sr B O 03 2. 3 a0. ro r1 sr O ro 03 3 t* Cl Os: DS “ 3 < ® 2 §L pr ro B O 03 O - P* CL M 2 O ro 03 P t* Cl oj: 03 — < » ro s -« CL pr ro 0 as O 3 Cl pr ro B O 03 S-i. r* sr B ro 39 3 r* O. fi,; 2 2. »— ro c“ s 5 ?
3:o ginnar bejje betjente ej härutinnan fullgöra fina pligter, läte 3ujliti»e* (£an$lecö*<Smbetet nieb bent efter Sag od) omftänbigheter förfara. 4:o $ib, att emot SDomare eller Sppebitionöhafmanbe anjtälla vital för unberlätcn eller felaktig chartertng i be fall, ^ongl. Circulär^brefmet af ben 11 februari 1847 omförntäler, jkall i fnrarje fall beräkna^ tili twä är frän ben bag, bä renooerabt protocoli till äpofDlätten inkommit. 5:o ©ä tpcberböranbe f)3refhuan, på fatt voiDare förejfriftpeö, ajjlemnat förtecfning å be inom pajbratet imber förflutna äret förefallne Ipöningar till äkteitjkapö ingäenbe, mare hatt frän åtal för entbctéföcfeelfec härutinnan fri, fä miba betfantma ej anfkälleö inom tmä är frän ben bag, bä förteckningen till ^ammar*9btteir inkommit; och böra alltib be anmärkningar, forn rörattbe ningéfeblaré charteranbe emot ^rejlman göraé, honom till förklaring communi* ceraö genom weberböranbe donftjbrium, font eger att benfamma meb eget ut< lätanbe i ämnet belebfaga. §. 13. tDomftol i mål, roranbe ©tåmpläbe*pappei*0*afgiften.
Moliver för såclane, uti föreslående Förslag intagne stadganden, sorn icke liro föranledda af Comiterades uli lietänkandet serskildt gjorda framställningar. 1- §• Dä föreskrifterne, angående Deputerades utväljande, kunna af hvarje RiksStånd för sig, efter förekommande omständigheter, ändras, hafva Comilerade icke ansett lämpligt, att de uti nu ifrågavarande Författning intagas. Enär markegångssättningen är, för åtskillige utskylders och afgifters äfvensom ifrån Staten utgående ersättningars beräknande, af stor vigt, anse Comiterade bestämdt stadgande erforderligt, att LandsKamreraren bör, såsom Kronans ombud, vara vid förrättningen tillstädes för att dess rätt bevaka. Likasom Comiterade, med afseende å lörrättningens kamerala egenskap, tro lämpligast vara, att, derest Landshöfdingen icke kan uti förrättningen deltaga, LandsKamreraren, som i dylika fall, i utöfning af LandshöfdingeEmbetet, handlägger de kamerala ärenderna, företräder Landshöfdingens ställe. Det är ock på grund af markegångssättningens nyssnämnde egenskap, som Comiterade föreslagit, att protokollet bör föras af LänsBokhällaren. 2. §. Både till lindring uti besväret och med afseende å den större noggranhet, som bör kunna förväntas, derest uppgifterne angående inom hvarje Socken gängse pris å de persedlar, hvaraf Kronans räntor och tionde utgöras, blelvo föremål för öfverläggning å Sockenstämma, hafva Comiterade föreslagit, att å landet den priskurant, som i berörde afseende skulle inom slutet af Mars månad hvarje år afgifvas, måtte sålunda bestämmas. Men då Comiterade antagit, att med den markegångssättning i öfrigt, som tills vidare måste fortfara för sådane indelta räntor, som löntagare intill deras afgång bibehålla m. m., skall efter för närvarande gällande stadganden tillgå, hafva Comiterade trott sig icke böra utsträcka denna förändring till upprättandet af de priskuranter, som vid tiden för markegångssättningen skola för sistnämnde ändamål allemnas. 3- §•
Med denna förändring böra då förfalla alla tvångslagar, alla så beskaffade Författningar, förr eller sednare utfärdade, och i Kyrkan ingen Militaire, inga Executions-Betjenter, annorlunda synas, än som kan förenas med det värdiga vid en offentelig Gudstjenst.” Af Herr Assessoren Gyllenhaal: ”Om det å ena sidan är obestridligt, att den anstalt eller förrättning, som i våra Lagar betecknas med ordet Kyrkoplikt, till sin ursprungliga egenskap varit en blott religieus åtgäad, som, långt ifrån att innebära någon vanära eller verldslig förödmjukelse, endast hade till ändamål, att med den Christna Församlingen försona en för brott tilltalad, dömd och afstraffad person, — att åter upptaga honom i dess sköte och gemenskap; Så lärer, å den andra, lika litet kunna motsägas, att denna åtgärd fran sin Lag-Utskottets Betänkande)!. 3 3 1 primitiva beskaffenhet så helt och hållet urartat till en verldslig bestraffning, att delinqveutens offenteliga prostitution nu mera anses utgöra det väsendtliga i denna anstalt, det religieusa åter en bisak af så obetydligt varde, så litet magtpåliggande, att en brottsling, i händelse af motsträfvighet, kan, genom de hårdaste verldsliga straff, tvingas att efter det i Kyrko-Handboken föreskrifne formulair, besvara de frågor, som vid absolntionen honom föreställas, eller påtrugas en ånger, som hans hjerta, hans samvete, hans inre öfvertygelse icke erkänna; och detta allt, om ock han i sin Christertdom icke skulle äga den ringaste kunstap. För hvad jag här haft äran nämna äro bevisen icke svåra att framdraga. I förra afseendet åberopar jag icke blott stadgandet i 3 §. 9 Cap. af Kongl. Kyrko-Lagen den 3 September 1686, som bjuder: Vid uppenbara Skriftermål skall Pr esten varna folket, att icke vara sd obetänkt, och förvita den botfärdige syndaren, det han Kyrkoplikt utstått, och sig således för Gud Ödmjukat häfver: Gör det någor, skall han derföre, tillbörligen näpsas och af verldslig
Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Pj 1 £0 1 OQ 1 03 tti il Ridd. o. | PresteBorgareStåndet. Bondej. N:o i N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:0 8 Banko-Verket,förändrad organisation 1 deraf, samt reglering af tjen/ stepersonalen ... —•' 6 i 61 — 14, 17, Okt 14 Okt. 14 Okt. 21 Okt. förslag till sammanjemkning af olika beslut och till voteringspropositioner — 6 i 74 — 3 Nov. 8 Nov. 7 Nov. 3 Nov. Voteringsresultat — G i 83 11 a. a. 17 Nov. a. a. 15 Nov. a. a. 17 Nov. a. a. 18 Nov. 33 Banko-Yii^sten, om behöfligheten deraf för Bankens konsolidering — (5 i 28 — b. 16 Mars b. 18 Mars 18 Mars 18 Mars i anledning af skiljaktiga beslut G i 30 — b. 8 April 8 April 11 April 8 April ~— 28 Banco-Diskontlån, om Diskontverkets öfvertagande af kommissions-bestyren med sådana — 6 i 36 — b. 10 Juni b. 10 Juni b. 10 Juni b. 10 Juni Banko-Diskont-V er ket, om utsträckning till Banken i dess helhet af den årliga revisionen af — 6 i 52 — b. 26 Aug. b. 28 Aug. b. 26 Aug. b. 28 Aug. » gratifikation åt Vaktmästaren vid — 6 i 54 — b. 26 Aug. b. 28 Aug. b. 26 Aug. b. 28 Aug. Barnamord, upphäfvande af Kongl. Brefvet d. 17 Okt. 1778 om . 7 i 64 — b. 25 Nov. a. 28 Nov. g. 25 Nov. g. 25 Nov. Barnbördshus, anslag till nytt i Stockholm, se Stadsreglering, Åttonde hufvudtiteln Barthelemy ( St.
Om skjutslegan nu blir förhöjd med IljO Den io Juni e. m. 5o proc., är det val hardt, att den resande t. ex. i godt väglag med lätt alldon af en kitslig entreprenör skulle kanna tvingas att komma 5o proc. långsammare, än nu i dylika fall vanligen sker. Jag känner väl alt dagboken bestämmer i| timme på milen, men hvar och en har troligen lika med mig erfarit, att t. o. m. de skjutsande sjelfve i godt väglag ej äro angelägne om denna onödiga tidsutdrägt på landsvägen. Blir nu, såsom föreslaget är, skjutsningen stalld på entreprenad, torde derföre en billig jemkning i denna föreskrift blifva nödig, och får jag då föreslå, att med godt väglag och lätt åkdon må den resande dock aldrig tillåtas alt färdas fortare än en timme på milen; i sämre väglag och med tyngre åkdon må tiden bestämmas till i^ timme på milen. Skulle den resande och den skjutsande före afresan ej kunna komma öfverens om farten bör vara i timme eller 14, äger gästgifvaren häruti beslutande rätt, den resande eller den skjutsande dock förbehållet att i dagboken anmäla bes.vär, om de skulle tinna deras rätt förnärmad genom dess beslut. Vid alla de tillfallen, då den resande eller dess betjening kör, vare den resande dock alltid ansvarig för den skada, som hästarne genom körningen bevisligen kunde lida. — Jag anhåller om återremiss af betänk., och att detta mitt yttrande må åtfölja remissen. Gr. Lewenhaupt tilläde derefter muntligen: Jag får äfven anmärka en i min tanke otvdlig redaction i premisserna till Utsk:s betänk. Utsk. yttrar sig: "Härunder får dock icke inbegripas en särskild bestämmelse för entreprenaders åstadkommande, som Utsk. vid sista riksdagen föreslagit, nemi. den, att, sedan flertalet af skjutsskyldige vid en station bifallit föreslagna villkor för entreprenad, borde de öfrige af samma skjutslag deraf vara förbundne att i dessa villkor ingå. K. M. har genom dess nåd. propos. täckts framställa betänklighet vid denna bestämmelse och särskildt påkallat R.
Af denna Utskottets framställning visar det sig att, sedan Konung Carl XIII reBih. lill R. ^t. Brot. 1859 $ 1860. 8 Samt. 10 Haft. 5 34 Ålim. Besv.- och Ekon.-Ulskotteis Betänkande N:o 37. dan den 8 Februari 1814 antagit titel äfven af Norges Konung, men Norska folket vägrat att såsom sådan erkänna honom, blef genom konventionen i Moss den 14 Augusti samma år, mellan Konungen af Sverige, å ena. och Norska Regeringen, å andra sidan, aftaladt ait Konungen af Sverige skulle anlaga Eidswoider-Konstiiutionen med de ändringar, som föreningen af de båda rikena gjorde nödvändiga och om hvilken han genom en eller flere Kommissarier, skulle underhandla med Norska Siorihinget. Till Kommissarier ulsågos sedermera sex Svenske män, hvilkas fuiimagter utfärdades under kontrasignation af Svenske embelsmän och hvilka, enligt Norska Storihingets egna protokoll, såsom Svenske Kommissarier med detsamma underhandlade och, å »Hans Svenske Majestäts vägnar» s!utligen antogo Grundlagen, under förbehåll af »Sveriges Rikes Ständers kon»slituiionela rätt i de delar, som medförde ändring eller jemkningar i Sveriges Rikes »Regerings-fornt.» Först sedan allt delta föregått, va'des Carl XIII af Siorihinget till Norges Konung. Vid påföljande riksdag framlades genom Kongl. Proposition till Rikets Ständers pröfning vissa af Kong!. Maj:t uppgifna §§ i Norska Grundlagen, hvilka anså gos egentlig n omfatia de ämnen, som för båda rikena voro gemensamma. Endast dessa §§ blefvo föremål för Rikets Ständers handläggning och beslut samt intogos i Riksakten.
Mor Truls Jins fick gå från gård och grund, och om inte pastorskan Collin dött från två små pojkar ett hälft år förut och det behöfts en barnpiga hos prestens, hade väl nämndemansmor fått tak öfver hufvudet, där hon minst väntat, ty hela Tyddinge sade, att pastorn knappast skulle dragit sig för att se sin svärmor på fattighuset, när Truls Jins gjort honom det sprattet att lefva så skamligt ' öfver sig '. ; Men hvad ingen Tyddingefantasi kunde drömma om, det var hvad pastorn kände, när hans unga svägerska kom hem till sin fars begrafning och han såg henne fullt utvecklad — stark, nästan grofbyggd, med en fast ungdomlig fyllighet öfver den höga gestalten och med ett ansikte, så egendomligt vackert, att han endast sett ett sådant förut. Hon var som Ingrid och ändå icke som Ingrid: det var samma mörka skönhet, men yppigare, uttrycksfullare — nästan vild. August Collin fick hjärtklappning inför denna sjutton års flicka. När han skulle tala till henne, ville alla ord springa ifrån honom, och han satt där handfallen — skygg. En dag stodo alla Tyddingetungor stilla af förvåning; — prästgårdskammaren hade upplåtits åt fröken Tydén, som drog dit in med stramalj och tapisserinål. Hennes svå- • ger hade alls icke velat höra talas om, att hon skulle ut och söka tjänst » Pastorn kan väl själf ha nytta af henne i huset, » sade riksdagsman Måns Hansson på en kyrkostämma. » Jag ber så mycket om ursäkt, men min svägerska är ett fruntimmer med ' bildning ', » svarade pastor Collin. Ifrån den dag Karna kom till prästgården, satt hon vid fönstret vecka ut och vecka in och broderade på en spräcklig katt, som intresserade hela huset. Mor Truls Jins och pigorna gjorde stora ögon, bara de kommo i fenomenets närhet, och pastorn frågade oupphörligt, hur långt Karin hade hunnit. Det var också märkvärdigt att se, hur stilla hon satt där oeh sydde, och hur blek och fin hon blef om sin kind.
Men om detta oaktadt det är att förmoda, att permitterade, under den återstående delen af sommaren och hösten, kunna finna arbetsförtjenst i sina hemorter, hvarmed skola de under vintern lifnära sig? Hvar finna medel till kläder och uppehälle under hemmarchen, dä aflöningen upphör med sista exercisdagen. Månne de ej under denna tvungna permitteringstid skulle komma att i ej ringa mån ligga fattigvården till last? och månne icke den nödställda belägenhet, hvaruti de otvifvelaktigt, i saknad af arbete, skulle räka, komme att gifva anledn. till ett ännu större ökande af brotten, än som nu allmänt öfverklagas”. För att kunna fullständigt besvara Utskms anmärkningar angående den ofrivilliga permitteringen, så blir det nödvändigt att utveckla skälen, som föranledt densammas antagande. Förslaget afser nemi. den minsta möjliga och minst dyra fredsorganisation i förening med den största möjliga utveckling af betryggande försvarskrafter för kriget; i följd häraf måste äfven ett visst förhållande ega rum mellan dessa 2:ne reorganisationer, så vida den sistnämnde skall kunna uppfylla sin bestämmelse. Hvad befälet vidkommer, så måste det, linder båda förhållanderne, vara till antalet lika, i anseende till den längre tid som erfordras för dess bildande. Hvad åter manskapet angår, så måste följande tagas i betraktande: l)ea 28 Juni f. in. 259 1:0 Att dess numerär bör vara sä stor, att den erbjuder ett tillräckligt antal, såväl till ledare (instruktörer) för beväringsmanskapet, hvilket enligt förslaget utgör den egentliga massan af arméen, som till den inre ordningens upprätthållande. 2:o Att de erhålla den öfning som erfordras för att uppfylla ofvan antydda ändamål. Då likväl stammens befattning som ledare för beväringsmanskapet endast tages i anspråk en kortare tid af året, följer häraf obehöfligheten att betunga densamma med längre tjenstgöringsskyldighet, än som erfordras för vidmagthållandet af dess härföre erforderliga egenskaper och skicklighet.
För min del får jag högtidligen förklara, att jag hellre skulle undergå det grymmaste straff för en handling, som är stridande mot samhällsordningen, om detta straff är uttryckligen bestämdt i lagen, än jag skulle vilja mottaga ett lindrigare straff, der latitudssyslemet lemnat rum för dess tillämpning. Det är lagen, som skall hållas i helgd; domaren skall endast vara lagens verkställare och icke dumma efter sina egna åsiglcr och begrepp. Man säger till stöd för latituds-systemet, att detsamma lemnar tillfälle åt domaren att lämpa straffet efter brottet; men jag frågar, hvar finnes i sådant fäll den egentliga straffmätaren för brottet, om icke i godtycket? Del är omöjligt att bestämma, hvad straff eli brott egentligen förtjenar, och brottet bestraffas icke allenast för sin egen skull, utan för de följder, sorn det kan medföra för samhället, och det är med afseende derpå, Den 28 April. 229 sorn Ingen skall bestämma slraffet, pä det alt livar och en skall pä förhand veta, hvad han har alt vänta, om han bryter emot samhällsordningen. Om detta straff är grymmare eller mildare, kan dä vara mera likgiltigt, ty det finnes lika litel någon rationel grund för det ena straffet som för det andra, och det är ett bland de svåraste problemer man har att liisa, då man vill ställa straffet i bestämdt förhållande till hrottet. Hvad äter beträffar den ekonomiska delen af frågan, så har man här åberopat en calcul, som finnes införd i en af dagens tidningar, för alt dermed ådagalägga, att kostnaden för dessa fängelseanslalter icke skulle blifva sä stor, sorn man befarat. Jag har läst denna calcul, men med ilen erfarenhet jag äger om byggnadscalculer i allmänhet, plägar vid deras verkställande oftast dubbla kostnaden åtgå, och aldraminst öfverskridas de med en tredjedel.
Sedan dispacheuren fått emottaga fullständiga haverihandlingar, vare han skyldig att sist två månader derefter å dag, som genom anslag å stadens rådstufva af honom kungöras hör, hafva dispachen upprättad och tvefaldt utskrifven med derå tecknad underrättelse, inom hvad tid den missnöjde bör, till sin talans bevakande, målet vid domstol anhängigt göra (§ 305); utgifve ock det ena exemplaret till den, handlingarne aflemnat, och hålle det andra öfrige delegare i haveriet tillhanda, § 167. För haveribidrag, som af gods bör utgå, ege befälhafvare till godset samma rätt, som för fraktfordran (§ 115). För godsegares fordran på haveribidrag af fartyg och frakt häfta dessa. Fartyget må ej lemna den hamn, der haveriet blifvit uppgjordt, förr än bidragen af fartyg och frakt blifvit guldua eller säkerhet derför ställd. 54 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 164. § 168.