Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att så vål Herr Gripensvårds ofvannåmnde Memorial, som de i anledning deraf nu afgifne yttranden, till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remittera. tklpplåsfes de öfrige Respective RiksStåndens IProtocollsUtdrag af den 12 och iö dennes, iri.nehållande, att Pråsteoch BorgareStånden icke funnit anledning instämma uti Ridderskapets och Adelns den 10 dennes eftermiddagen vidta gne beslut om tillsättande af ett Särskilt Riksens Ständers Utskott, för att fullständigt undersöka och utreda orsakerna, samt uppgifva botemedlen för den nu i flera delar af Riket och i synnerhet för Jordbruks-nåringen öfverklagade förlägenhet, meri att BondeStåndet deremot förenat sijg i enahanda beslut medRidderskapet och Aderin; och som uti frågan, huruvida ett Särskildt UJtskott i nyssberörde ändamål borde af Riksens .Ständer förordnas, två Stånd stadnat emot två;; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskaUl-en framställd proposition, jemlikt 56 §. Riksdags - Ordningen, till 622 Den i g Februarii, Constitutions - Utskottets afgörande öfverlemna frågan om förenämnde Särskilta Utskotts tillsättande. Justerades följande ; Utdrag af Protocollet hållet hos Högloll. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm , förmiddagen den j 8 Februarii r8s3. S. D, Remitterades till ConstitutiorisUtJ skottet Kongl. Maj:ts den i3 dennes till mik.ens Ständer aflåtne nådiga Skrifvelse, angående rl#- tigliet för Kongl. Maj:t, att i de fall 45 §.
Utlåtande, i anledning af Kungl. Maj:ts nådiga Proposition om anslående af ett muntul Låstad Jägaregården jemte tf'i 6 mantal Grönetomt till boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo Fögderi af Skaraborgs Län. OA.) Hos Kongl. Majit hade, enligt hvad högstberörda den 27 nästlidne Oktober till Rikets Ständer afgifna nådiga proposition (Införd under Nio 18 i lia Samligen af hillänget till Riks-ståndens protokoll), innehåller, Kongl. Majits Befallningshafvande i Skaraborgs län uti skrifvelse den 10 Juni 1857 i underdånighet anfört i att, då antaget blifvit, att Kronofogdarne, såvidt möjligt vore borde vara försedde med boställen, Kongl. Majits Befallningshafvande ansett sig pligtig tillse huru vida tjenligt boställe kunde beredas för Kronofogden i det nybildade Södra Wadsbo fögderi och dervid funnit en för sådant behof passande lägenhet vara alt tillgå uti det till Statsverket indragna f. d.
Vid pröfningen af denna fråga hafva Rikets Ständer, lika med Revisorerne, ansett, att en betydlig fördel skulle vinnas, derest, vid penningeremisser för leverering af statsmedel, finge, i enlighet med det sednare af förenämnda förslag, begagnas postremissvexlar. utfärdade af enskilda banker eller filial-banker. En sådan åtgärd skulle ulan tvifvel blifva för den allmänna rörelsen af synnerligt gagn, hufvudsakligen i det afseendet att vid tiden för den allmänna kronouppbörden i landsorten penningarne icke derifrån droges, ulan komme alt der qvarstanna, äfvensom att härigenom kunde förekommas de förluster, hvilka äfvenlyras genom betydliga penningesummors befordrande med posten; och då Rikets Ständer likaledes, i öfverensstämmelse med den af Revisorerne yttrade åsigt, ansett det för Staten vara förenadt med ringa våda att ikläda sig den risk, som ansetts åtfölja poslremissvexlars användande för öfversändande af statsmedel, helst, såsom Revisorerne jemväl erinrat, både enskilda bankerne och filial-bankerne, såväl pä grund af delegarnes solidariska ansvarighet, som i följd af det sätt, på hvilket dessa banker förvaltas och kontrolleras, ega alf den säkerhet, som i berörda hänseende kan anses erforderlig, saint för öfrigt Revisorernes förslag alser postremissvexlars begagnande endast vid de tillfällen, då sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, hafva Rikets Ständer funnit sig böra, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med nämnda förslag, hos E. K.
Sistberörde utiåningssätt anse Revisorerne alltför äfventyrlig!, ochehuru af vederbörande Redogörare upplystes, att högre belopp, än 4,000 R:dr Banko, icke blifvit till någon emot revers med borgen utlånt , äfvensom att Kongl. Krigs-Kollegium beslutat, det Fondens medel hädanefter icke få utlånas, utan emot godkända inteckningar i last egendom, hafva dock Revisorerne funnit, att en skuldsedel å 4,°°o Rtdr, med derå tecknad borgen, är ulgifven den u5 Maj innevarande år;; hvaraf vill synas, som skulle antingen berörde beslut då ännu icke varit gällande, eller ock, i motsatt fall, sistnämnde lånesumma ursprungligen utgjort högre belopp, än som för utlåning emot reversvarit bestämdt. ”Uppgift å behållningen, nedanstående dag , 3 de under Kongl. Krigs-Kollegii Underhålls-Afdelnings förvaltning ställda fonder, hvilka i Rik e'ts Ständers Bank hafva gemensam räkning , under litel x Kongl. Krigs-Kollegii Underhälls-Af delnings Diverse Fonders räknings nemligen: Norrbottens Hästjägare-Sqvadronsfond *• 22,3i2: 4'. lo~ 1829 års Mötes-Passevolansfond • • • • 25,123:37. 1- Tross-Passe volänsfondeti 21,335: 11. — Indelta Armeens Nya Mötesfond . ► 78,031: 11. 1. Nya Mötes-Passevolansmedlen . . 3,697:46. 9. Extra Statsmedlen . .. .. .. 3: 6.
Spanska regeringen åren 1813 och 1814 uppkomna fordran, 9,909 R:dr 26 sk. 8 rst., blifvit genom Hans Excellens Herr Statsministern för utrikes ärendena, i sammanhang med öfriga statens fordringar hos samma regering, utkräfd, är densamma under år 1853 till Kollegium inbetald. Till oförändrade belopp balanseras fortfarande de uti sednaste revisions-berättelse omförmälda fordringarne hos Fabrikören Fougts enka för en ofullgjord leverans, 3,910 R:dr 26 sk. 4 rst., samt hos Expeditions-sekreteraren S. — Justitie-kanslers-embetet har, den 5 Mars 1846, erhållit Kongl. Maj:ts nådiga befallning att vaka öfver dessa posters skyndsamma indrifning. Derjemte innestodo hos Fabrikören A. Ehrling, till indrifning af Advokat-fiskalen, 314 R:dr 8 sk., samt hos Kommendants-embetet i Ystad 60 R:dr, hvilka, jemte 3:ne år 1849 till Jönköpings regemente utgifna och allt sedan oredovisade förskott af tillhopa 495 R:dr 41 sk. 7 rst. voro på konkurs-utredning beroende. Å statens, i följd af 1822 års krut-expedition till Medelhafvet, uppkomna fordran hos Ottomaniska Porten, 12,627 R:dr 45 sk. 7 rst., har någon afbetalning under revisions-åren icke skett; och, enligt hvad uti sednaste revisionsberättelse omförmäles, lärer före år 1857 föga utsigt till godtgörelse derför vara för handen. De äldre fordringarne hos Öfverste D. v. Rildts sterbhus, 1,744 R:dr 29 sk. 2 rst., Handelsbolaget J. Ron & söners konkursmassa, 38 R:dr 47 sk. 2, rst., Tygvaktaren Tilländers sterbhus och f. d. Tyg-kaptenen J.
9 Utskottet får i afseende å denna anmärkning upplysa, alt då Rikets Ständer, på sätt motionären anfört, beslutat, ali de släder, uti hvilka rältighet alt utan afgift -införa oell försälja kött, bröd och dricka icke vore landtmannen medgifven, fortfarande borde erlägga den genom Kongl, kungörelsen den 3o November 1810 för dessa städer stadgade saluaccis-ersättningsafgift, intilldess införselsoch försäljnings frihet af nämnde förnödenhetsartiklar uti någon af dessa städer medgifves, och Rikets Ständer vid hvarje riksdag till visst belopp beräknat denna inkomst, hvilken under innevarande riksdag, genom bifall lill Bevillnings-utsknttels betänkande N:o 12, blifvit upptagen lill 3,000 r:dr, utgör alltså delta ämne en af Rikets Ständers beslut beroende beskattningsfiåga; hvadan ock i författningen måst göras ett sådant förbehåll, som öfyerensstämmer med Rikets Ständers i ämnet fattade beslut. 24 jf. Af herr Gillberg', att betyg om egande kunskap i skrifning, räkning och bokföring, för att ega vitsord, borde vara påtecknade af någon person i handels-föreningen, som nät varit vid den med sökanden hällne examen, samt att den till handels-föreningens kassa bestämde afgiften borde höjas från 4 r:dr till 10 r:dr, i anseende till dess nuvarande otillräcklighet för dermed afsedt ändamål. Som bifall till herr Gi Hbergs yrkande i afseende å kunskapsbetygat skulle hafva till följd, alt den, sorn tagit examen vid universitet, handelsinstitut eller annan dylik undervisningsanstalt, icke skulle på grund af sådant examensbetyg kunna blifva handlande i stad, om ej någon af stadens handlande varit tillstädes vid examen, anser Utskottet det föreslagna vilkoret vara olämpligt; och då, hvad afgiften angår, icke visadt blifvit, att den är otillräcklig samt kassan dessutom har andra inkomsler, kan Utskottet, sorn anser dylika afgifter böra så bestämmas, att de icke komma att utgöra ett hinder för den mindre bemedlade, icke heller i delta hänseende dela motionärens åsigt. 25 ,_§\
– «Väntar hon något bref från Högheten?« – «O, nej men hvarföre frågar du så?« – «Uppdraget blir då bra kinkigt, och jag afstode gerna från ambassadörsbefattningen, om Högheten ville anförtro den åt någon annan.« – «Hvad fruktar du?« – «Att mista halsen i värsta fallet; eljest armar och ben; och i lyckligaste händelsen, att bli bortkörd med snäsor, blodviten och oförrättadt ärende.« – «Oförrättadt ärende! Det vore det värsta. Men du känner ju alla Stockholms kammarjungfrur, och således äfven hennes?« – «Högheten har alldeles för god tanka om mig och min smula förmåga. Det vissa är, att jag ej skulle ha något emot en närmare bekantskap med den brunögda näsperla, som besörjer fröken Fersens uppassning.« – «Bra, det passar förträffligt! Se här har du brefvet. Gör ditt bästa, och skynda.« Badin aflägsnade sig och prinsen räknade sekunderna först, minuterna sedan, slutligen timmar. Nu förgick honom tålamodet. Han skickade efter morianen; men denne fanns ej hemma. Hertigen befallde en häst sadlad och red, endast åtföljd af en stallknekt, till Fredrikshof. Det var i den honom alltid hulda moderns, i den innerligt tillgifna systerns sköten, han hastade att nedlägga sina bekymmer. I ett kabinett, med utsigt åt Djurgårdsparken, sutto enkedrottningen och prinsessan. Deras uppvaktning befann sig i yttre rummen. Endast öfverhofmästarinnan var tillstädes i det näst invid kabinettet, till hvilket dörren var stängd. De begge kungliga fruntimren jollrade med ett barn, en liten flicka af omkring fem års ålder, täck och näpen, hvarken blyg eller förflugen, smårolig i sina svar, med öppen uppsyn och anletsdrag, som syntes hertig Fredrik kära och väl bekanta, då han inträdde hos sina höga anförvandter. Långt ifrån att blifva förläget vid prinsens ankomst, sträckte barnet i stället armarna åt honom. Han lyfte upp flickan i sin famn och kysste henne hjertligen. Lovisa Ulrika såg härvid mera vänlig ut, än vanligt, och Sofia Albertinas ögon strålade af sällhet.
R:dr, hvaraf 200 R:dr skulle användas till förbättring af lönevillkoren för ÖfverLäraren vid detta Undervisnings-verk, på det att någon person med full skicklighet må vid Inrättningen vara att påräkna till fyllande af Föreståndarens plats, dels vid möjligen för honom inträffande laga hinder, dels vid hans afgång, och de återstående 300 R:dr för en ny practisk lärare, på det att undervisningen för skolungdomen måtte kunna ytterligare utsträckas. Då ny aflöningsstat för Gymnastiska Central-Institutet vid sistlidne Riksdag fastställdes, hvarigenom det för Institutet förut beviljade anslag mer än fördubblades, har Utskottet icke ansett sig böra tillstyrka beviljandet af någon ytterligare tillökning uti detsamma. 10:o Sundhets-Collegium med Medicinal-Slaten. a) Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof innehåller: att, i sammanhang med fördelningen af det vid sistlidne Riksdag beviljade anslag till Extra Provincial-läkares aflönande, Kongl.
Palmstjerna upplyst förhållandet: men då jag linner, att liera talare deraf icke blifvit fullt öfvertygade, anhåller jag få tillägga, att, om man sammanräknar lliksg.cont. och Statsverket, någon statsbrist icke uppkommer, hvilket deremot blir förhållandet om man vill skilja lliksg.cont. från Statsverket. I öfrigt instämmer jag med de talare, sora anse K. JY!:s propos. hvarken leda till ökning eller minskning uti embetsmännens löner. Jag har icke förbisett fördelarna af K. M:s nåd. förslag; men jag har icke med min röst kunnat biträda detsamma, enär detsamma skulle leda till ökning af statsbfistsumman. Frih. Palmstjerna: Utan hopp att kunna öfvertyga, anser jag mig dock böra upplysa, att statsbristsumman bestämmes vid närvar, riksdag icke för i835 ensamt, utan för alla år, som förflyta frän denna intill nästa riksdag. Om nu bestämda anslag förden under lönerna inbegripna spannmål skulle ske, mäste sådant i riksstaten uppföras; men alla summor, sorn i riksstaten uppföras, måste öka riksstatens slutsumma. På beloppet af denna summa beror beloppet af statsbristsumman. När således riksstatens slutsumma ökas, rnåste äfven statsbristsumman ökas, eller den summa, som utgör skillnaden emellan statsinkomsterna och de pä stat uppförda utgifterna. När då de 101,000 t:r spannmål, som under lönerna äro beräknade till ett minimivärde af 6 r:dr tunnan, efter K. M:s nåd propos. skola upptagas till 6 r:dr 44 st. 6 r:st., så uppstår genom denna ökning, af 44-st. 6 r:st. på hvarje tunna, en summa af nära g4>000 r:dr, hvarmed riksstatens slutsumma kommer att ökas, och hvarmed följaktligen äfven statsbristsumman kommer att förhöjas. Jag skulle önska, att jag uttryckte mig tillräckligen tydligt för att visa, att statsbristmmmans ökning blefve en följd af antagandet af K.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 28 sistlidne No vember och den 3 dennes på bordet lagda Memorial N:o 159, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på de under denna riksdag beviljade stats-bidrag till väg-anläggningar och våg-lörbättringar samt hamn-byggnader och vatten-allappningar m. 11. arbets-företag, biel' detta Memorial bifallet, med undantag deraf, att 10:de momentet af den mot 101 § i nu gällande reglemente svarande §, sorn Utskottet föreslagit, ansågs böra utbytas emot oförändrade innehållet af nuvarande 9 ide momentet i nämnde §. S. D. Pöredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannänmde den 28 sistlidne November och den 3 dennes på bordet lagde Utlåtanden och Memorial: Nio 160, angående medels anvisande för undersökningar, inspektions-kost nader samt expenser vid allmänna arbeten; Nio 163, angående beviljandet af stats-bidrag för en kommunikafions-led mellan Asasjön i Kronobergs län samt städerna Wexiö och Carlshamn; Nio 164, angående beräkningen af den erforderliga tillökningen i anslagen för de 3:ne Artilleri-regementena samt Artilleri-batteriet i Norrland; samt Nio 166, angående föreslagen pension för t. f. Kamereraren vid f. d. Ge neral-assistans-kontoret, G. Grundén. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 28 sistlidne November och den 3 dennes på bordet lagda 702 Prot.-Uldrag den 7 December i857. Utlåtande N:o 165, i fråga om löne-lörbättring för Krigs-hofrättens civile embetsoch tjenstemän m. fl., biel’ detta Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet, med den förändring, att beloppet af den summa. Utskottet ansett böra ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, förhöjdes från 2,500 R:dr till 3,000 R:dr Riksmynt. S. 1).
Discont-verk, [1 , , /•n pi r 1 n j■ c c i iina 1 bokslutet utgjorde, for lyltadt Creditiv af f. d. allmänna Maga-j 1 zins-inrättningen, J komma fortfarande att uti Bankens räkenskaper, inom linien, balariceras, och skola emedlertid i Bankens vård förblifva följande till densamma utfärdade skuld-förbindelser nemligen: Riksgälds-Contoirets af den 17 Mars 1793 å . R:dr 600,000: Stats-Conloirets af den 7 September 181 2 å . , 4°°,ooo: och Riksgälds-Contoirets af den 28 September 1 815 å , 1,000,000 äi/i. till Jl. St. Prut. 1810 och 18'11. 6 Sami. 1 Afd. 54 Häfttt. 5 i8 Banco-Utskottets Memorial, JV:o iS5. hvilka förbindelsers belopp är inbegripet uti Riksgälds-Conloirets här ofvan under Lilt. A upptagne Creditiv-skuld. Hvad, sorn efter 1840 års början kan varda afbetaldt å de i denna §. uppräknade fordringar, kommer att öka Bankens Capital-behållning, hvaremot i samma nion de inom linien balancerade summor minskas. (§. 162, som innefattar ofvanberörde stadgande, har allenast blifvit ändrad till öfverensstämmelse med Utskottets Betänkande N:o 29, punct Lilt. c_, 4:O0 3:o» Lånen ntgifvas ej annorlunda än å fullt Riksdälerstal, utom hvad angår lånen emot pant af egendom i städerna och på landet, hvilka lån, utöfver minimioch under maximi-beloppet, utgifvas endast å följande slut-summor, nemligen 16 R:dr 3a sk., 33 ividr 16 sk., 5o R:dr, 66 Rtdr 3a sk., 83 R:dr 16 sk. och 100 R:dr. (Motsvarande §. 166.
Ständers Bewillnings-Utstorr ivid Riksdagen i Stockholm den ls:de Martii 1810. ' S. DBland de fran k^e8pcÄive Standen til Bewillnings-Utskottet nu sednast öfwerlemnade anmärkningar emot dest Förftag rörande Allmänna Bewiilningen, förekommer 2:ne hufwudfrägor, hwari Kcspcälive Standen sig emellan warit af olika tankar'/ men hwilka pä fördelningen af 8umm»n och pä Utskottets öfrige befattning i amner hafwa omedelbar inflytelse/ samt salunda krafwer ett förutgående afgörande, nemligen: i:o. Om Riksens Ständers Fullmägtige L L-rncjuen och Riksgälds^Oontoiret skola updragas rättigheten, at, i händelse af inträffande brist eller ' öfverskott uri den af Riksens Högloft. Ständer fastställde BewiIInings-8umwkl, vä i förhållande derefter öka eller minsta de Skattstyldiges Ockers belopp, och 2:0. Om Den sr Mars. 907 2:0. Om IHLLi-nc! stola fä förblifva sädane de för narwarande äro, stäldte ä 2,000,000 N:d., eller ock sedan Riksens Högloft. Stander antagit Bewlllningen til 2,500,000 R:d., i samma mohn förhöjas. Öfwer desse omständigheter har Högloft.
Ådagalagdt är äfven, att samtliga de å Rökstenen omtalade tilldragelserna och de flesta Rökstensnamnen hafva i Lodbrokssagan sina motsvarigheter. Vi hafva då också att anse som ådagalagdt, att de märkliga omständigheter, som ledsagade Vilins sons födelse, äro desamma som i Oddrúnargrátr ledsaga Vilmunds sons, hvaraf följer, att Vilin och Vilmund äro variantnamn för en och samma person. Påpekas bör nu, att i Oddrúnargrátr förekommer, ehuru i något förtäckt form, namnet Varmund, som i analogi härmed bör vara en variantform till Varin. I de angelsaksiska krönikorna omtalas Wærmund som fader till Offa; i Beowulfdikten Garmund som fader till samme Offa. Till det fornengelska Garmund svarar det fornnordiska Geirmund, som således är ett parallelnamn till Værmund, Varmund. I Oddrúnargrátr omtalas en konung Geirmund, som är Oddruns vän. Att det var i Östergötland ett minnesmärke sådant som Rökstenen kom till stånd, och att de å stenen omtalade hjältarne och tilldragelserna där voro »folkminnen» förklaras af att den hedniska Lodbrokssagan där var lokaliserad. Och att denna lokalisering var vida känd utanför Östergötlands gränser bevisar fornlitteraturen. Den isländska sägnen gör Lodbroks svärfader Herröd till konung eller jarl i Östergötland. Saxo gör Herothus, Lodbroks svärfader, till konung i Sverige. Vilmund är i Fornaldarsagan ättling af Bose, en östgötisk hjälte, Herröds fosterbroder. Heidrek, fadern till Vilmunds älskarinna, är konung i Reidgotaland. Att Östgötarne ännu på 900-talet ansågo sig som Reidgoter bevisar Rökstenen. Det krigsfolk, hvarmed Lodbrokssönerna hemsökte England, var enligt Fornald. S. I, 290 samladt i Danmark och Götaland.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr Rosensvärd: Som jag icke hört någon som yrkat bifall till Utsk:s förslag, sådant det nu befinnes, mer än Frih. Cederström, tager jag mig friheten npmana honom att förena sig i det redaktionsförslag som Gr. Lagerbjelke och Hr Printzensköld framställt. Frih. Cederström: Jag skall gerna efterkomma den till mig gjorda upmauingen, och förenar mig med dem som yrkat bifall, med tillägg af de ordalag, som H. Ex. Hr Frih. 0. Landtm, nyss upläst. Den 23 Juli. 585 H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att, sedan numera yrkandet om bifall till utlåt, blifvit frånträdt, lian ansåge sig först böra framställa propos. lill afslag derå, men denna propos. besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s utlåt, med den af H. Ex. nyss upläste redaktions-föränändring, samt då härvid ropades ja, blandade med några nej, förklarade det han ansåg denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja. Hr Printzensköld: Sedan det Högloft. Ståndet nu behagat antaga Ekon.Utsk s betänk. N:o 122 med den förändring Gr. Lagerbjelke och jag föreslagit, hemställer jag det R. o. Ad. behagade genom prot:s-utdr. sådant de resp. Medständen tillkännagifva, med inbjudning ali i R. o. Ad:s beslut sig förena. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att han i följd af Gr. Lagerbjelkes förut gjorda begäran ämnat framställa den nu äskade proposm, och nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade inbjuda Medstånden att instämma i R. o. Ad:s i afseende på Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s utlåt. N:o 122 fattade beslut. Ropades ja. Frih. von Stedingk:
Men sabelns klirrande hade för länge sedan förrådt hans annalkande för Carmelas fina öra, ännu innan han trädt ut i porten. » God morgon, god morgon! » ropade hon honom till möte, och innan Gabriello kunde hindra det, hade hon böjt knä för honom och begynt att med sin näsduk ifrigt putsa hans stöflar. Förgäfves ropade han gång på gång: » Låt mig gå, Carmela! Hvad gör du då? » Hon lät dock ej afvisa sig, utan ref och putsade ännu ifrigare och mumlade dervid för sig sjelf: » Ännu eu smula, vänta, vänta bara — så — nu är det bra, nu kan du gå. » blI I P \ LJ I 1 M UIN Annonser mottagas spalt, petitrad ( Han andades ut, då kasernens portar lågo framför honom. Carmela hade stannat qvar på trappan till hans dörr. * Gabriello och den unge militädäkaren hade snart blifvit goda vänner och ovilkorligt vände sig samtalet dem emellan ofta omkring den vansinniga flickans sorgliga öde. Gabriello öfverhopade ständigt iEskulaps lärjunge med frågor, om det ej vore möjligt att hjelpa och återställa den arma. Han erhöll alltid följande svar: » Ack, hvarför icke? Med tiden och med mycket tålamod skulle hon nog kunna bli återstäld. » Men till att finna medel och utvägar för detta kärleksverk räckte hvarken den enes eller den andres goda vilja, och så togo de sin tillflykt till allehanda lärda böcker om behandlingen af ett stördt audelif, hvilka Gabriello förskref från Neapel och hvilka han jemte vännen ifrigt studerade. Resultatet af dessa lärda forskningar var visserligen, att det minsta här vid lag vore att uppnå med visshet och användning af läkarens konst. Doktorn aktade sig visserligen för att utan allt vidare medgifva detta; han medgaf ingenting och bestred ingenting, så snart han först öfvertygat sig om, huru det låg heligt allvar i Gabriellos bemö- danden för den stackars flickan. Här var mer än lärdt bokkram och erfarenhetens skatter: en instinkt af ren menniskokärlek, som ej skulle hvila förr, än den nått sitt mål.