Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att då, utom Kronoboställen och åtskillige KronoSkatleHemman, hvilka sednare, emot erläggande af så kallad qvartalsafgift, hittills blifvit från ordinarie roteringsskyldighét befriade^ alla öfrige hemman på Gottland äro indelle till ordinarie Båtsmanshåll; men denna indelning skall Vara så ojemn, och locala beqvämligheter dervid så litet afsedde, att en del rotar utgöra fyra och ett fjerdedels mantal, hvaremot andra finnas, som bestå endast af tre och tre fjerdedels mantal, äfvensom åtskillige rotar bestå af spridda, ofta på en eller två mils afstånd från hvarandra belägne hemmansdelar; det måtte, till afhjelpande af de med berörde förhållanden förenade olägenheter, en ny rote-indelning på Gottland med Statssamt Allm. Bcsv, och Oecon. TJiA Ä’:o 4. forsla verkställas, så att alla rotar komma att bestå af jemt fyra mantal och utgöras af närmast intill hvarandra belägna hemman, hvilket, efter motionairerrs tanka, ej hör mota något hinder, enär, vid en sådan reglering, ofvannämnde, emot vacanceafgift, hittills från ordinarie roleringen uteslutne KrouoSkalteHemman, skulle uti densamma ingå, oell antalet af rotar derigenom ökas; 2:0 Att sorn hemmanen på Gottland äro styckade i sina delar och jorden derigenom är i ytterst små lotter fördelad, hvarigenom svårigheter uppstått för anläggandet af de i sednare lider anbefaide torplägenheter åt Båtsmännen, föreskriften om dylika torps anskaffande, mätte i likhet med hvad som redan skett i skärgården, äfven i afseende på Gottland belt och hållet upphäfvas, samt Båtsmännen hädanefter, som förut, få a lionas med förr bestämda och ännu brukliga persedlar, hvilket skulle utgöra ett för Båtsmännen vida förmånligare och säkrare aflöningssätt, än den obestämda afkastningen af en torplägenhet, då i allt fall Rotehållarne äro och förblifva förbundne att förse Båtsmännen med nödige boningsoeh ladugårdshus ; 3:o
11 åtgärd i flera städer, der lämplige och oväldige besigtnings-män kuride komma ku alldeles saknas, blelve overkställbar, och i alla händelser skulle förorsaka betydlig tidsutdrägt, till oförskyldt lidande för den, som ärligt angifvit sin vara. samt att förslaget vore ofullständigt deri, att föreskrift saknades, huru förhällas skulle, derest besigtnings-männen uppskattade varans värde under det af egaren angifne, eller ock uppskattade värdet högre, och egaren icke ville erlägga derefter belöpande afgiftcr. Men isynnerhet har man inom Borgareståndet. under åberopande af exemplen från Englands och Frankrikes tulllagstiftning, förordat ett med Ridderskapet och Adelns beslut, nästan ord för ord lika lydande förslagAfven detta förslag har dock funnit liera motståndare. sorn dels påyrkat bibehållandet af nu gällande § oförändrad, då endast högst da artiklar hädanefter kointno att efter värde förtullas, dels befarat obehag för tullkamravnc och förluster för tullverket af nämnde förslags tillämpning, dels ock påstått, att rättigheten att frånvinna varuegaren hans till förtullning angifna gods, uteslutande borde tillkomma staten och icke någon enskild. Andra, sorn hufvudsakligen instämt i omförmälda, med Ridderskapet och Adelns Beslut öfverensstämmande förslag, hafva dock vid detsamma erinrat, att deri saknades föreskrift huru förhållas skulle, om den. sorn under anslagstiden gjort änbuil, sedermera icke fullföljde detsamma, äfvensom anmärkt blifvit, att för den händelse, att tullverket komme att inlösa godset, tillika borde bestämmas, att samma gods skulle inom en månad derefter å offentlig auktion försäljas. Inom Bonde-ståndet har den mening blifvit uttalad, att, i stället för den af Utskottet föreslagna förändring, Rikets Ständer borde i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit mätte bestämma de grunder, enligt hvilka varor, som förtullas efter värde, skulle uppskattas, eller ock utse de värderingsman, som i sådant hänseende borde tillkallas.
Här var kamratkretsen tillräckligt stor för att jag skulle kunna utvälja mig vänner efter mitt hufvud; här voro barn från så många borgerliga familjer att toilettfrågor ej längre spelade någon rol, utan här var i stället täflan i kunskaper en hufvudsak.» Åren i Wallinska skolan mindes hon alltid med glädje. Hon genomgick med heder de kurser, som för 25 år sedan utgjorde det ganska ringa måttet af flickskolebildningen, och hon, som saknade att ej ha systrar, fick här bland sina kamrater väninnor för lifvet. Bland lärarne väckte hon i synnerhet uppmärksamhet för sina svenska uppsatser och en gång, när hon skrifvit en kria i novellform, blef denna uppläst för hela klassen. Hennes glädje öfver denna utmärkelse förbittrades dock af lärarens förut yttrade misstanke, att hon haft hjälp af sina bröder: han tilltrodde ej henne själf denna framställningsförmåga. Och äfven bland kamraterna funnos de, som i början tyckte, att det var mycket märkvärdigt att Anne Charlotte Leffler skref noveller; de hade ej ansett henne så »begåfvad», bara så »rysligt snäll». Samman med sina käraste skolkamrater, Thecla Sköldberg (numera grefvinna Wrangel) och den för några år sedan aflidna Kornelia Pålman (hvars bild A. Ch. Leffler tecknade i Framåt 1887), o. a. redigerade hon en tidning, Utile Dulci, spelade af dem själfva författade, melodramatiska pjeser o. s. v. En annan af hennes närmaste vänner sedan skoltiden har skildrat Anne Charlotte Leffler som mycket plikttrogen, men ändå munter; hjärteglad åt kamraternas framgång och utan allt öfvermod när hon haft någon egen; alltid jämn, öppen, ärlig, enkel, vänfast och godlynt. Och dessa drag, som bildade skolflickans karaktär, förblefvo kvinnans. A. Ch. Lefflers hurtiga, från alla kvinliga nycker eller krångligheter fria väsen, hennes på lifvets väsentligheter riktade syn stärktes under hela uppväxten af att hon, som hon en gång själf sade, »nästan gått i samskola», under sitt trogna deltagande i brödernas och deras kamraters lekar och studieintressen.
Den utgång af en votering i förstärkta Utsk., hvarigenom komme att beviljas mer än 3 Stånd beslutat, hvilken Hr Dalman ansett ej böra kunna äga rum, måste likväl alltid kunna inträffa, enär hvarje Stånds beslut skall sättas i tillfälle att kunna antagas till det ena alternativet uti bufvudvoteringen. Detta skäl bör således icke inverka på proposmas uppställning. Icke heller torde den förutsättning böra förtjena afseende, att nemi. de voterande icke skulle förstå propos:n; ty så konstig lär den väl icke vara, att ej hvar och en kan inse hvilket alternativ, som instämmer med hans öfvertygelse. Att Utsk. skolat till ja-propos. antaga, hvad Utsk. afstyrkt, dertill kan jag icke finna skäl, då Utsk:s tillstyrkande hade a:ne Stånd för sig jemte bruket att i sådant läll stalla sin egen tanka i japroposm. Det är väl sannt, att jemväl 2:ne Stånd afslagit betänk.; men jag ser icke, hvarföre dessa beslut bort stå i ja-propos:n mer än de motsatta. Hr von Hartmansdorff: Mig synes det så klart, att, då 3 meningar finnas med siffror uttryckta, det icke må vara tveksamt, hvad med hvardera förstås. Meningen af 180,000 är af Utsk. tillstyrkt och af 2 Stånd bifallen. Den bör väl då blifva ja-propos:n. En annan mening vill 3oo,000; den 3:dje vill o. Då nu Utsk. föreslagit, att 180,000 skall utgöra ja-propos:n, och att genom votering må bestämmas, om 3oo,ooo eller nollan skal! blifva contra-proposm, hafva ju alla meningar varit nnder omröstning. Jag tillstyrker derföre, att B., o. Ad. nu må bifalla förslaget, emedan tidsförlusten af en återremiss kostar mera än den af en votering i förstärkta Utsk., hvilken genom den föria åtgärden möjligen kunde undvikas. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
I afseende pä det af motionären föreslagna valsätt lill Electorer, andrager motionären, att, änskönt det vore ogörligt för de 500 medlemmar af Ståndet, som vanligen vid riksdagens början infinna sig, att bestämdt sjelfve veta, hvilka de borde välja lill Electorer, detta förhållande likväl inträffade äfven vid Bänkmans-val, sa att, för att icke förspilla sin röst eller arbeta slumpen i händerna, man mäste välja emellan de vallistor, som ä hvardera sidan uppgöras, men att just kännedomen, att så tillgår, måste, särdeles vid val på manga personer, föranleda de uppsättande af listorna, att söka göra dessa så antagliga på ömse sidor, och följaktligen sä oväldiga, så försedda med aktade namn, som möjligt, hvilket ock förmenas vara skälet, hvarföre valet till förstärkta Utsk. och nämnder gå för sig i all stillhet och utan de bearbetningar, som äga runi för Bänkm:s-valen. Och har Utsk. tillika fått emottaga de, i anledn. af Hr von Harfmansdorffs ofvanberörde motion, af åtskillige ledamöter afgifne yttranden, hvaraf inhemtas, att samma motion blifvit tillstyrkt af Gr. Horn, Cjaes Fredrik, och Gr. Lagerbjelke, Gusfaf, men afstyrkt af Hr Akerman, Fredrik, Frih. Raab, Adam Christian, Frih. Cederström, Anders, Hr Gripenstedt, Joli. Aug., samt Gr. von Platen, Baltzar, de 2:ne sistnämnde likväl endast i så måtto, att de tillstyrkt Ståndets fördel 23* - 350 Den 5 Februari. ning i 10 valkretsar, deraf hvardera skulle inom hela Ståndet välja 3 Electorer.
Beträdande den siste värde talarens förslag, vill jag icke neka, att det kan hafva flere fördelar med sig, men man bör väl också se till, att de garantier, banken bör lemna för att den icke skall missbruka sin myndighet, icke hopas på hvarandra, utan sättas i erforderligt sammanhang. Jag vill ännu en gång uppräkna de garantier, man redan satt mot bankernas missbruk, nemi. 1:0 solidarisk ansvarighet för delegarne, och 2:o nedsättande af grundfondshypothek. Nu vill den siste värde talaren alt banken dessutom alltid skall hafva i kassan |:del af sin grundfond. Detta kan dock för vissa banker vara för litet, för andra åter kan detta stadgande vid början af bankens tillkomst medföra stora olägenheter. Vi veta att blott |:dei af aktiekapitalet behöfver kontant inbetalas. Om nu banken ej får börja sin rörelse utan att hafva |:del af grundfonden i kassan, och blott |:del af aktiekapitalet är kontant inbetaldt, hvarifrån skall då skilnaden tagas? Banken får då börja med att låna penningar. Jag tror således att denna föreskrift, som ensam kunde vara tillräcklig, är öfverflödig, då andra säkerheter fordras. l)å jag ej erfarit några olägenheter vid tillämpningen af de föreskrifter, som hittills förefunnits, och då den solidariska ansvarigheten för bolagsmännen bör vara fullkomligt bindande för vederbörande att tillse det bankens styrelse ej missvårdas, 246 Ben 12 September e. m. får jag fortfara i mitt yrkande på bifall till Hr Wallenberga förslag. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Hvad Utsk:t i denna § föreslagit, står, elium med något försvårande vilkor, i öfverensstämmelse med både livad Finans-komitén framställt och det lagförslag, som af It. St:r vid sista riksdagen uppgjordes. Här föreslås nemi. att enskild bank ej får utgifva eller på en gång hålla i allmänna rörelsen utelöpande sedlar till högre belopp än 60 proc. af grundfonds-hypotheken, då deremot Finans-komitén tillstyrkt 75 proc. och Rikets sist församlade Ständer beslutat att sedlar skulle få utgifvas till ett mot grundfonden svarande belopp.
Indelda arméen denna tillgång tagits i beräkning, Kongl. Maj:t funnit nödigt att, samtidigt med förändringen i salpeter-hjelpens utgörande, ett anslag motsvarande minskningen uti ifrågavarande regementers aflönings-tiilgångar, blefve anvisadt; men då, i afseende å det i Riks-staten utförda kontanta anslaget lör kavallerioch infanteri-regementerne, äfven förekomme, att det vid 1844 och 1845 årens riksdag från 6:e till 4:e Hufvud-Titeln öfverflyttade belopp af 1,414 R:dr 27 sk. 2 r:st., utgörande en långt förut åt Skaraborgs regemente tilldelad ersättning för jordförluster i följd af Götha kanals anläggning, ej behöfde användas och icke helier utgått till större del, än 216 R:dr 32 sk., emedan, i stöd af Kongl. Brefvet den 18 Februari 1813, regementet egt utbekomma och äfven undfått återstoden af ersättningen, 1,197 R:dr 43 sk. 2 rist., motsvarande uppskattningsvärdet af 193 Tunnor 12,'A kappar spanmål, in natura, af Kronans i Skaraborgs län behållne afrads-'och krono-tionde-spanmål, i följd hvaraf åter nyssnämnde 1,197 Ridr 43 sk. 2 rist., efter förut gjordt afdrag af en mindre, efter markegången omvexlande, ersättning för det Skaraborgs regemente äfven tillslagna f. d. korporals-bostället Riddarehagen Nohlgården genom Götha kanal och ny skattläggning frångångne 30 kappar kronotionde, måst såsom Stats-verkels besparing föras Riksgäids-kontoret tillgodo, har Kongl.
Vera. Ar det någon af Iduns läsarinnor, som vet, hvar bildade flickor kunna i Stockholm få lära sig matlagning och särsMldt lära sig lägga upp maten fint och trelligt? Svar till Miss. I Idun för den 8 nov. lSS9 framkastas förelag att kunna förtjäna något genom att rita till mönsteroch modetidningar. Jag vore mycket tacksam att få veta, hvilken tidning som troligen skulle vilja taga emot så- dana (föieträdesvis till hvit och kulört plattfl 89 S Ärislista a Vin. Prisen äro beräknade emot kontant betalning med fria buteljer. Vid beställningar från landsorten torde likvid medsändas emedan efterkraf å vin icke är tillåtet. Vin leverera vi fraktfritt och emballagefritt vid alla järnvägsstationer och hamnar i Sverige, då beställningen uppgår till minst 50 kronors värde. IfherTtJ. p flaska. Din ner Sherry, ett godt bordvin Kr. 1.00 0.55 Golden Sherry, ett fylligt, smakligt vin 1.25 Fine London Sherry, halftorrt 1.40 » J » torrt. 1.50 Manzanilla, ett torrt vin med behaglig arom och smak 1.80 Olorozo, ljust golden, fylligt med utmärkt arom och smak. 2.25 \ \ r T O C K H O L Amoroso, halftorrt, ett gammalt och utmärkt vin ... Atnontillado, torrt, very fine old superior Fino secco Sherry, ett mycket torrt, gammalt och utsökt vin med charmant arom East India Sherry, ljust golden, fylligt, mycket gammalt och oöfverträffiigt till sitt pris Old Brown Sherry, mörk golden, mycket gammalt och fylligt M. gödYin. Kr. 2.40 Bordeaux-Vin, ett helsosamt och behagligt lätt vin, alldeles fritt från de ofta förekommande tillsatserna af starka spanska eller andra viner. Pr |-but. 0.35 Vöslauer (Schlumberger) .__ Kr. 1.75 Vöslauer Goldeck ». » 2.75 V i äro enda försäljare i östra och norra Sverige för den renommerade firman E. Schlumberger i Wien.
Ulan at wara beledsagade af sädane Sollenniteter, som, jemte det de gjöra bewisningen lätt, äfwen wid sjelfum afflutandet pänunnä om ärendets wigt och förekomma öfwerilnmg; utan ock i synnerhet i detta ärende wara lncon8egu-;i,t, enär den eljest, och det med skäl, förordnat wid äktenstaps förbindelser wista större högtidligheter, än wid andra aftal, bärwiv förtjenar det ock 4:o Upmärksambet, at formaliteter i allmänhet medföra nytta, dä mcnnistorna derigenom i nägot wistt nödgas i agttaga bestämda Reglor och wänjas wid klok eftertanka, hwilke uti alla Handlingar bör leda deras steg, och dä det är en gifwen sak at qwinmcköneks förädling har den största och mäst wärkande inflytelse pä hela männistvstägtes 'ede^ förbättring-, sä är det witzerligen af wigt. at desia wänjas wid eftertanka, Regelbundenhet och Laglydnad, och framföralt icke af Lagarna fä anledning at blott wid stna behag fästa hoppet för sine afsigter. Pä ven 24 Augusti. Pä sädane betänkligheter och sä gordt nägot afseende, dä en beblandelse, som värdigt enLaglig Fästning, eller hwarpä Kyrkotagning säsom fasteqwinna fölgt blifwit förklarad för ett redan eristerande äktenskap, uran at DommawnS ullätande derom were nägoe wäsen.stigt; men deremot häfdandet under ett lösligt äktenskapslöfte, sä mycket mindre ansetts constiruera et äktenskap, som det blifwit lämnadt i gwinnans wal at pästä eller eftergiswa sin rätt.
Dessutom kan det för qvarnägaren omöjligen låta sig göra alt behålla förmålen säd längre tid och derigenom taga bort rummet för den säd, som skall förmalas. R. o. Ad. torde således finna skäligt att afslå förevar, betänkande. Gr. Horn, Claes Fredr.: Man har emot Utskrs betänk. velat finna, att det skall vara stridande mot äganderätten och omöjligt att verkställa. Jag får då först upplysa, att livad Utsk. har föreslagit icke allenast är verkställbart, utan äfven fullkomligt öfverensstämmande med Sveriges lag. Utsk. känner visserligen, att praxis i allmänhet är annorlunda; men på många ställen mottages mälden enligt lagens föreskrift, nemi. efter vigt, hvilken föreskrift vore öfverflödig, i fall ägaren borde stadna bredvid sin säd. Det 6 H. 53 4i8 Den 10 Maj c. m. ar ej heller sagdt, att qvarnägaren skall vara skyldig att magasinera säden eller mottaga mer, an han vill; han har ingen förbindelse att mala‘mer, än tiden medgifver, och han kan således visa bort dem, hvilkas säd han ej är i tillfälle att förmala. Mäldsökanden kan således icke fordra magasiner vid qvarnen, utan måste infinna sig, när qvarnen är ledig; men då han kommer dit att söka mäld, äger han rättighet att, i fall mjölnaren vill emottaga mälden, aflemna den efter vigt och behöfver icke qvarblifva der. Om det vore hans skyldighet att qvarstadna, kunde han blifva uppehållen flera dagar, i fall mjölnaren behagade uppskjuta förmalningen, och det är till förekommande af ett sådant missbruk som lagen stadgat, att mälden bör vägas till och från mjölnaren. Så hafva äfven domare sett saken och dömt i denna fråga, fastän jag ej kan neka, att äfven motsatta åsigter hos domare gjort sig gällande; också hafva domar för Utsk. blifvit framlagda, hvilka helt och hållet öfverensstämma med Utskrs åsigt. Jag bestrider afslag å betänk, och begär dess antagande. Hr Riben:
— För utgifvande af ett planch-verk öfver svenska svamp-arter 4,500: — Löntillökning för Akademiens Astronom 300: — För anställande af meteorologiska observationer inom riket, samt till inköp af instrumenter 10,500: — » utgifvandet af ett vetenskapligt arbete öfver fregatten Eugenies jordomsegling 1,950: — Ersättning för af Akademien till stats-verket af trädda fastigheter 3,000: — Anslag af manufaktur-medlen 1,550: — 23,960: — Summa 45,286: 59- Credit. Utgifter: Af anslaget till insamling och afritning af svenska växter m. m 240: — Löntillökning till Akademiens Astronom 300: — Af anslaget för utgifvande af ett vetenskapligt arbete i anledning af fregatten Eugenies jordomsegling 2,622: 56. Af anslaget för anställande af meteorologiska observationer inom riket, samt till inköp af instrumenter 3,896: 92. Omföring till räkningen öfver Akademiens enskilda medel: Anslaget till befordrande af Akademiens fortfarande verksamhet 960: — Ersättning för till stats-verket af trädda fastigheter 3,000: — 3,960: Balans till år 1859: Lika litet vid dessa redogörelser, som vid de öfver Akademiens så kallade enskilda medel förda räkenskaper, hvilka på begäran äfvenledes blifvit till Revisorernes granskning öfverlemnade, har någon anmärkning förekommit. Räkenskaperne öfver Akademiens enskilda medel utvisa förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1857: Omföring från räkningen öfver uppburne stats-medel 3,960: — 44,087: 55. Balans till år 1859: Skuld _ 110,737: 60. Credit. Balans från år 1857: Transport: 125,066: 86. 26 — 202 — Utgifter: Aflöning m. m Pensioner Ouera, reparationer m. m Ränte-medel För inköp af böcker, instrumenter m. Kongl. Svenska Akademien.
Nädiga ffrsf weise: - med Guds Näde GwerigeS Göthes och wendes Ronung rc. rc. rc. Arfwinge till Norrige, Hertig till Schleswig Hollstein rc. rc. Wär ynnest och Nädiga benägenhet med Gud Alsmägkig: Troman, Herr Grefwe, Landt - Marskalk, Gene - Den 12 October 4105 General» Lieutenant, Landshöfding, äfwcr - Commen» dant, Riddare och Commcndcur af Wäre Orden! HoS Ost har kob?rt Oanstgs j undcrdänighet anhällit, att sedan Kongl. Maj:t genom Nödig Resolution af d. 1 Aug. 1807 bewiljat honom, med Hustru och rätta Bröstarfwingar, att fä adopteras pä den Adeliga Ätten 8e,ons Skjöld och Wapen samt nummer ä Swen, ika Riddarhuset, med tillständ att kalla och skrifwa sig Leton samt ä samma nummer pä Riddarhuset introduceras; men Sökanden, i anseende till en företagen oundgängekig resa till England, och derstädes iräkad längwarig sjukdom, jemte flere inträffade omständigheter, warit hindrad att inom wedrrbörlig tid sig till Jntroductions erhällande anmäla; Ost i Räder täcktes med Återställande af den förflutna tiden, förunna ho, nom rättighet, att i följd af ofwannämnde Kongl. Resolution ätnjuta den honom deruti tillerkända Näd, samt warda ä Riddarhuset intagen; öfwer hwilkcn an» sökning Ridderskapct och Adeln, genom Eder underdäZ Nigt uklätande afgifwit, Häruppä länder Eder till Nödigt iwar det WI till berörde ansökning lemnat Nödigt bifall, med det wilker, att Terminen till introductions-tagande icke fär utsträckas till längre tid än Tre Mänader ifrän denna dag. WI bcfalle Eder Gud AllSmägtig nädcli» gen.
Och så mycket vet jag, så hade jag inte varit, så hade han bestämdt blifvit en sådan som Lille Pär i Rya49, för – tron I inte! – pojken gick så långt, så han tog säks styfver ifrån mig i galbänken och köpte träakelse50 för utaf den gamle Vätterlinden, lumpesamlaren, som han sa’. Men det fick jag reda på och då sa’ jag till honom: “Ditt leda barn, ska’ du ta något, så ska’ du la för det minsta inte ta ’et här hemma i huset!“ Därmed så var det jag, som fick mig ett tort eneris och så gaf jag honom så pass utaf det, så han hade flera timmars göra med att bara plocka ut gråfvor51. Sen så lät han allt, hvad vi hade där hemma, vara i fred. Men så hade min gårdboe Arvid en sådan granner katt, och den gick Bartel och spekulerade på; för katten hade ett sådant grant skinn, och det fick pojken för sig, han skulle ha. Så var det justament på julaftonen, och då säjer jag till honom: “Here, here, låt katten ha skinnet öfver helgda’rna!“ Men pojken kunde rent inte hålla sig, utan han tog och krängde skinnet af katten, och det ville jag då inte haft på honom, nej, inte för hundra daler, så jag inte ville; för folk fick vä’r af ’et, och så kallte de pojken för Nattman. Så gick han med till Gräppered både i slåttöl och i brytegille52 och han smet allt dit tidare53 med, och så blef han, som han sa’, tvungen till att gifta sig med Sväns dotter, för han kom till att tycka så illa väl om hänne, som han sa’, kan veta. Men det tyckte jag inte riktigt om, för Svän var så leder emot mig, medan mor stod för ’et där hemma, och han gick till Slätthult och drog både det ena och det andra ur husen. En gång så var han oppe i mjölarken på köksloftet och tog mjöl. Och jag springer opp och får se honom, och han tog en hel säck fuller.
Naturligtvis skola häremot invändningar göras om bristande medel, och jag vet att Statens tillgångar hårdt anlitas; men jag känner äfven att den sparsamhet, som vid tillfällen, sådana sorn detta, plägar påkomma de beviljande, icke alltid iakttages i fråga om andra långt mindre verkliga behof; och om Staten hatråd att åt hittills högt aflöuade tjenstemän eller åt veterligen förmögna embetsmäns enkor anslå tusendetals Riksdaler i pension, kan hon icke sakna tillgångar att räcka ett torftigt bröd åt den, som af sitt arbete i Kronans tjenst och af den tid, då han för vårt land äfventyrade lifvet, icke har annat minne än en mer eller mindre sargad kropp eller förstörd helsa. Om remiss af denna motion till Stats-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. Magnus Svensson, från Skaraborgs län. Bih till R. St. N:o 282. iVo Af Johannes Andersson från Elfsborgs län, om en jemnare fördelning af roteringsshjldigheten vid Elfsborgs och Westg ötaDals regementen. Vid de föregående riksmöten, som jag bevistat, har jag, med den kännedom jag eger om mina komitenters behof och önskningar, påyrkat lindring i den ojemnt fördelade och tryckande roteringsskyldigheten, som nu i sekler ålegat rotehållare vid både Elfsborgs och Westgöta-Dals regementen, men ännu har icke någonting i denna fråga blifvit vidgjordt, som tjenat till ringaste hjelp härutinnan. Skälen, hvarföre jag nu åter kommer att väcka frågan, äro åtskilliga, bland hvilka jag blott vill nämna ett enda, att sammansättningen af ifrågavarande soldatrotar, att anskaffa och underhålla karl, har blifvit tvänne mantal, ett och ett halft mantal och ett mantal, å hvilket sednare, som jag spccielt kunde uppgifva, ej kan födas mer än fyra nötkreatur och en å två hästar. Denna orättvisa är det nu, som jag beder att Rikets Ständer ville behjerta och benäget söka afhjelpa och, “vill man ändamålet, så gifves nog medlet.“ \