Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemförd med dem, var A. sålunda aristokrat; men han idealiserade ej blott den svenska naturen, utan förderfvade, förfuskade och förskrufvade den merendels genom inblandning med främmadartade elementer, genom upptagande af en bizarr halfbildning, genom ett visst pjoller och barnsligheter, så att hans bönder och pigor blefvo lika orimliga, lika omöjliga halfväsenden som Gessners herdar och herdinnor. Men just detta behagade allmänheten. Denna förmärkte icke den inre syftningen, som i de äldre skrifterna också är temligen dunkel och tvetydig, endast blixtlikt framträdande, utan man blef stående vid de poetiska utanverken. Läran var i sin grund rent af diabolisk, men afgrunden öfvertäckt af rosor och de raraste ädelstenar. Genom dessa fantasterier bedrog och förförde A. de exalterade och till en viss grad sig sjelf. Man kan vara fullt säker på, att A. icke gör sig de ringaste förebråelser öfver sitt förfalskningsbrott, sin stöld och sina tredubbla förgiftningsförsök; om han just icke tror att han dermed gjort eller velat göra en god gerning, så anser han dock säkert dessa brott för helt oskyldiga experimenter. Saken är klar och står i nogaste öfverensstämmelse med läran. Visserligen gillar icke propheten dessa och andra förbrytelser, när de äro foster af „origtiga infall, nycker, förflugenheter, påfund och låga passioner.„ Men något slikt kan ej förutsättas af en prophet, än mindre kan en prophet ett ögonblick sjelf tro, att han drifves af så slemma och gemena bevekelsegrunder. Vi förutsätta således att A. uppgjort med sitt samvete, att capitalisten v. Schewens förflyttning till evigheten vore mer en vinst än en förlust för den svenska menskligheten, och att ifrågavarande 17,200 Rdr vore mera till nytta i hans, än i den gamla penningemenniskans hand. Men han har tillika sökt vältra skulden på en stackars oskyldig flicka! Hvad mer?
Propositionen, att, utan någon föreslagen rubbning i den till gemenskapens underhåll nu gällande Rust-och Pioteliållningen, som utgör sjelfva Hufvudgrunden för Indelningsverket, berörde reglering hufvudsakeligen livilar på den äfven vid Förslaget till LandtStaternes reglering antagne grund, att indelningar i Hemmansräntor och KronoTionde skulle till StatsVerket indragas och lönerne, beräknade i Silfver, från Statens Cassör contant utgå i BancoSedlar, efter en för hvarje Riksdag, enligt förhållandet de fem föregående åren, antagen medelcours, som nu för de fem kommande åren är upptagen till 128 skillingar för En R:dr-Specie i Silfver, samt i öfrigt, att den efter förrättade undersökningar utrönta behållna afkastningen af de Boställen, som äfen del Löntagare komma att bibehållas, varda å lönerne afräknade. Sistnämnde lönereglering afser i öfrigt undanrödjandet af 1111 varande missförhållanden, som hafva sin grund i den ojemna fördelningen Löntagarne emellan, xiv Stats-Utskottets genom irfverflyttande af inkomster från den bättre till den sämre lottade. För att på en gång kunna sådant verkställa, måste följakteligen ersättning tilldelas dem, som för det närvarande njuta högre löneförmoner, än för graden föreslagne äro; hvarföre K. M:t ansett lämpligt, att, sedan genom Befälets och andre Authoriteters åtgärd utröndt blifvit den förlust, som kan uppkomma för åtskillige individer genom förenämnde reglering, vissa procent af lonerne för de genom regleringen vinnande innehållas och, jemte afkastningen af vissa Boställen, användas till ersättning åt de genom regleringen förlorande, intill dess densamma, genom omväxling i hela Personalen, blifver tillämplig på alla i regleringen inbegripne. Då likväl denna tillgång icke kan vid ett och annat Regemente blifva tillfyllestgörande, är, för regleringens allmänna införande på en gång, oundgängligt, att äfven andre utvägar beredas. Och har, i sådant afseende, K. M:t föreslagit B..
Utskottets utlåtande N:o 65, i följd af återremisser utaf betänkandet N:o 14, öfver dels Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående förändrad lydelse af 1 § i 23 Cap. ÄrldaBdken och tillägg till 7 § i 20 Cap af samma Balk, dels ock väckt motion om inrättande af Förmyndarekamrar, 85 G Brot.-Utdrag, den 22 April 18 /5. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besväirsoch Ekonomi-Utskottens den 19 dennes f111. på bordet lagda betänkande N:o 3G, i anledning af väckt fråga om förändring i Justilie-Stats-expeditionens organisation rn. in., afslog Ridderskapet och Adeln hvad Utskotten, i fråga om indragning af en utaf de inom J uslitie-Stats-expeditionen befintliga Byråchefs-befattningarne, yttrat och föreslagit, men blef betänkandet i öfrigt bifallet. S. D. Föredrogos ånyo och bi folio'. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedaniiämnde den 19 dennes f. 111. på bordet lagda betänkanden: N:o 37, i anledning af väckte motioner, rörande lagberedningen; N:o 38, i anledning af väckte motioner om ändring af Kongl. Förordningen den 29 Juni 1833, huru med försvarslösa personer förhållas bör; N:o 39, i anledning af väckt fråga om förändring och tillägg i Kongl. Förordningen den 29 Maj 1739, angående mått, mål och vigt; N:o 40, i anledning af väckt motion, angående förändring af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824, om ändring eller utrifning af vattenverk ; N:o 41, i anledning af väckt motion om ändring af 8 § i Kongl.
var an dra momentet. Jo! visserligen och flera. —. Den första ligger uti de missbruk som den inr låtne Allmänheten kunde tillåta »ig, missbruk som kunna vara, dels rigtade emot huset, dels emot enskilt» Talares rättmätiga anseende. Att i början af en sådan frihet, den bättre delen af allmänheten skulle sig deraf begagna är visserligen tillåtit att antaga: men manne icke efter en längre vana derutaf, Gallerierne omsider skulle fyllas af en mindrp upplyst allmänhet, eller i mera stormiga tider af partiernes moteller medhållare? Vi äro alla öfverens om, att den djupaste tystnad, vördnad och lydnad skulle antydas åt Gallerierna: men om de fela deremot? enligt hvilken lagstiftning skola de då bestraffas? Ty en befallning, gifven af ett Riksstånd, utan att tillika äga rorrectiva medel, att inskärpa dess efterlefnad, låter ju ej tänka sig. Hvar skulle man söka grunden till denna nya 52 Den 2*1 Jdtiuatii, lagstiftning, som icke later hänföra sig till någon af våra öfrige lagar? Skall det klagan, de Huset framträda sorn part inför den Domstol, der saken gjordes anhängig? Huru vidlyftig bl ef icke den codex, sorn skulle omfatta alla de fel och förgripelser, som en okynnig medlem af Gallerierna kunde tillåta sig? Hafva vi icke ännu för ögonen alla de ofullkomligheter, sorn vidlåda tryckfrihetslagen, ehuru den haft Ståndets bästa hufvuden till fedacteurer, och månne ick friheten att höra blef lika svår att redigera? Huru och hvar bestämma gränsen af husets och hvarje dess medlems rättigheter Och skyldigheter? Kan man dervid slutligen undvika, att likasom i England, till trotts af den Öfriga lagfarenheten sätta Huset i utöfningen af åklagare-, domareoch domverk* ställande rättigheter? Ja detta blef det enda medlet, och med detta medgifver jag, att frågan, omej nyttig, åtminstone, kunde blifva mindre skadlig. Huru bestämma hvilka mål och vid hvilKa tillfällen Allmänheten borde, vid antydan öfverlemna Gallerierna?
Dessutom, hvar är gränsen för denna summa appellabilis? Hvad som för Gr. Björnstjerna är ett obetydligt belopp, kan för den fattige vara af icke ringa värde. Jag får således för min del tillstyrka bifall till Utsk.s Betänk. Gr. Sparre, Erik: Vid Domstolen tager man icke i betraktande, huruvida det är frågan om ett större eller mindre belopp. I detta afseende instämmer jag fullkomligt med Frih. Raab; ty hvad som är litet för den ene, kan vara mycket för den andre. Emellertid kan det inträffa att den part, som vinner i en högre Domstol, likväl kommer att, i anseende till rättegångskostnaderna, på det hela tapet förlora; och frågan blir då huruvida det kan vara skäl, att låta honom gå till denna högre Rätt. Lagen stadgar nemi. att, om jag tappat i den lägre instansen och vinner i den högre, så skola rättegångskostnaderna qvittas. Nu är förhållandet, att det nästan aldrig inträffar, att rättegångskostnaden i HofRrn understiger 25 Rdr Rmt, eller just den summa, som här är ifrågasatt att fastställas. Kan det då vara någon fördel i att för en mindre summa gå till den högre Rätten, då man i alla fall kommer att i rättegångskostnad vid denna utgifva ett belopp, öfverstigande det, hvarom tvistas; och då man icke får annan vinst än glädjen att kunna säga: »jag har dock vunnit på min motpart.» Med stöd af ett sådant resonnement hafva äfven de flesta länders lagstiftningar stadgat en summa appellabilis. Domstolens ändamål är icke, att parter skola få den glädjen att triumfera öfver hvarandra, utan att hvar och en skall få ut sin rätt; det kan icke vara Statens pligt att underhålla Domstolar blott för trätlystna menniskor, som vilja tvista utan att kunna dermed något vinna eller uträtta. Om i de lägre instanserna sitta domare med för ringa erfarenhet, så återfaller detta fel på ÖfverR:ne, som icke vid deras tillsättning efterse, att de äga tillräcklig skicklighet; och om sådant icke alltid är görligt, så är detta en följd af de menskliga institutionernas ofullkomlighet; men deraf bör icke dragas den slutsats, att man skulle tillåta Frih. Raab eller hvem som helst annan att gå till K.
Fast Egendoms värde Fast Egendoms varde *e° S. 2 3 Summa fasstäld Bevillning. m, m» 3 3 D oj 3 £1 1 S 3 -• OJ • Afgift • c ^ *3 tu 3 5. Hufvudsumma. (Lit, G. till N;r 17 i Bihang till RiksSt. Beredningsoch Taxeringslängd, hvari upptecknas Embetsoch Tjenstemän uti N, N. Socken för ar 18 Den Skattskyldiges Namn, Tjenst och Caractere. c, XJ n> 3 V c 3 3 0 Boställs-Hemman och Lägenheter m. m. Hemman. BeredningsOommittéens åtgärd. TaxeringsCommittéens förrättning. Debiterings åtgå rd. TaxeringsCommittéens anteckningar. 55 c 3 3 0 1 2 W 3 oa Värdet af Boställs - Hemman och Lägenheter. Inkomst af Boställe och Tjenst. is. B. ti 3 a era » -»•> 3 ^03 «-» O <T> ° 1 l 0 3 p0 £ < ar pr3* 1 fD vfcs • *4 era o> X 3 0 « Inkomst af Boställe och Tjenst. Öfversten N. N. vid N, N. Jlie Sami.) Berednings* och Den Skattskyldiges Namn otn Caractere. Hof-Marskalken N. N. Kammereraren Hellberg N:o 3. Taxing.. Längd, hvarf uppnäs Arrendatorer at KongsgSrda, och Krono Lägenheter satnt Henrian, nred nera, sorn disponeras ,f Acadenrie-Staterne, Allmänna Bolag och Fromma Stiftelser, uti N. N. Socken för ar 18 Kungsgårdar, Hemman och Lägenheter, m. m. Wellnora Kongsgård Krogsta Wellnora Qvarn med 4 pär stenar, går hela året . Gröna Krono-Fiskeri , som be talar Räntan efter Jordebok Hemman, BeredningsCommittéens åtgärd. TaxeringsCommittéens förrättning.
Den 4 November. S. D. PZ förekommen anledning samt Ull undvikande af en onödig omgäng och tidsutdrägt. beslöt Siandet, del bör, enir frägan om den allmänna Brannwins ,bränningen hinner af Allmänna Beswärsoch OeconomieUtstottet behörigen utredas, rvälbemäldw Uistot', jemte det Handlingarna och Utskottets Bekännande till Riksens Ständer afgifwas, lemna ^ewillningsUiffolket del af sitt yttrande, pa det sistnämnde U stolt mä wara i författning, akt i hivad pä desi Åtgärd ankommer, wid wälet lägga Hand, och derefter med sitt Betänkande till Riksens Ständers Plena styndesammellgen inkomma; hwaroni de Resi,. MedSländen genom detta Protocolls Utdrag, skulle wördsaint och manligen underrättas. Ut supra, blx krokocolla ^s. III. keterskon. S. D, Som den till Högloft. BewillningsUtstottet öfwerlenmade åtgärd, att om sä kallade Mi. Nimi Tabellens utgifirande frän trychet besörja, nu mera i anseende kill särskildt derom fogad anstalt, icke ar af nöden; alltså och efter uppläsande, af walbemäldte Utstötts denna dag afgifne Memorial angående de lill hinder förs den östade äkgäroen förekomne omständigheter, fann Ständet, att frägan harvin förfaller; hwilket genom Utdrag af Pcotocollet de Resp. MedLländen wördfamt och wanUgen skulle tillkännagisivas. Ut supra. Lx krotocollo js, III. kLterskor!, Den 4 NovemberZ-?
Räkning för föregående året öfver dessa medel,jemt e Härads-Rättens vid Räkningens uppläsning hulne Frotocoll, som jemnväl hör innefatta de förslag till Medlens användande för Häradets behof och nytta, hvilka Häradsboerne äga åtf framställa, hvarefter Landshöfdingarne hafva att öfver sådalie Förslag meddela Beslut samt tillhålla Lands-Contoiren, att Häradshöfdingarnes omförmälde Räkningar granska, med skyldighet att dervid noga tillse, det icke andre utgifter, än de, som i nu föreskrifven ordning beslutade blifvit, må af Häradets enskilda lott i Sakören godtgöras, undantagandes likväl sådane bthof, som, genom Allmänna Lagen eller särskilda Författningar, Den 29 November f m. blifvit anviste att af ifrågavarande medel utgå, hvilka härefter, på lika sätt som hitintills, må af vederbörande utaf desse tillgångar anordnas och utbetalas. Uti skrifvelse den 2<):de sistledne Julli håfven I, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet tillkännagifva, att sedan hos Eder fråga blifvit väckt om nödvändigheten att närmare bestämma det, genom Kongl.
Och då för öfrigt alla de categorier, till hvilka befrielse från mantalspenningar utgörande skola hänföras, blifvit bestämda genom Författningar i administrativ väg, samt dessa Författningar måste tjena Mantalsskrifvaren till efterlefnad, ehvad beslut den så kallade Mantalsskrifnings-Comiteen än skulle komma att diclera, anser jag mig böra, så väl på grund af ofvan anförde skäl, som de inom Riks-Slånden mot förslaget i denna del förekomne anmärkningar, vörd samt yrka, att detsamma måtte af Rikets Högloflige Ständer ogillas, samt att föreskriflerne derom, nemligen uti de arne sista raderne af irsta momentet från ordet: "äskås" j jemte hela 2:dra och 3:dje momenten, må från 3g §. uteslutas. Emot besluten om centonal-afgiftens fortfarande, upphörande af Landshöfdingarnes rösträttighet uti Pröfnings-Comiteerne samt inskränkning uti den lindring i bevillning, som hittills varit staden Borås förunnad, får jag jemväl anföra min reservation.” Af Herr Prosten Sandberg: ”Sorn jag uti åtskilliga punkter varit skiljagtig från Utskottets pluralitet, torde jag vid dem, som förekomma mig vara af någon vij^t, få anföra reservationer: §. 1. Om Staten kan undvara den personliga skyddsafgiften, bor den aflemnas lill församlingen, för att användas lill dess gemenssmma behof och serskildt Bilaga till BevillningsAJtskölte.ls Utlåtande, N.-o 27. 9 serskildt lill folkundervisning, meri i »ynnerhet lill fatliga barns underhäll, vård och uppfostran, så att dessa ingenstädes måtte någonsin behöfva gå omkring och tigga.
Kyrkorna i Skåne, angående återbekommande af den frän dem till universitetet i Lund utgående tionde. Motion N:o 94. Stats-Utsk. Utlåt. Kyrkotukt, om revision af Kongl, förordningen den 4 Maj, 1855, angående vissa föreskrifter till upprätthållande af. Motion N:o 25. Lag-Utsk. Betänk. N:o 57, Utlåt. N:o 80 samt Mein. Landgren, Lars, Motion N:o 48, om anslag till ett Spetelske-hospital. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. Motion N:o 75, om aflåtande till Kongl. Maj:t af underdånig skrifvelse rörande omläggning af vägen från Enånger upp genom Wester-Norrlands län. Sammans. Stafssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. N:o 43. Motion N:o 124, om folkskoleväsendets ordnande. Stats Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Landtbruks-akademien, angående lönefyllnad åt Intendenten vid dess experimentalfält. Motion N:o 67. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Landtbruks-stipendiater, om anslag åt tre. Motion N:o 95. Stats-Utsk. Utlåt. R. St underdån. Skrifv. Landthandlare, om förbud för, att sälja bränvin eller andra brända och distillerade drycker, åtminstone ej utan sökt och erhållet vederbörligt tillstånd. Motion N:o 28. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4, Utlåt. N:o 11 och Mern. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. Lekmannaverksamhet, om ordnande af densamma inom kyrkan. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.-och Ekon.-Utsk. Betänk.
Det är för mig obe-' gripligt, hvarföre man vill börja med ett så kalladt RiksCentralFörsvar, föregifvande det man bör locka fienden djupt in i landet till de folkrikaste provinserna, förmodi ligen i den afsigt att förlänga hans Operai tionslinie och förstöra honom genom insurrection, Emot detta försvars-sätt, som skull le blifva det mest härjande för landet, efter hvad jag nyss förut har nämnt, förete sig a:ne svåra omständigheter. Den första är att, genom Stockholms intagande, fiendens operationslinie blifver ansenligen förkortad och kan derefter nästan anses utgå derifrån; den andra är att Sverige, i anseende till sin ofantliga vidd, icke är något land, sorn med fördel kan insurgeras. De länder, som kunna föra ett sådant krig, måste vara öfverallt starkt couperade, detta ära vi till en del, de mäste äga mycket folk på en liten yta samt tillgång på föda åt Gerillorna; ty dessa kunna icke endast och alltid lefva af rof. Dessa förmåner hafva vi icke. Svårligen lärer man, Den a Mars f. m. 7i till fördel för det här såkallade CentralFörsvaret, kunna citera Rom, Ryssland och Spanien. Hvad det första angår, så var det visserligen icke ett upgjordt CentralFörsvars-system, som besegrade Hannibal; det var rätt och slätt oförsigtigheten af honom, att, med en obetydlig armee, våga sig för långt på operationslinien; men framför allt afunden, som nekade honom alla förstärkningar. Hvad åter Ryssland beträffar, hade det troligen, med sitt förträffliga RiksCentralFörsvar, varit ohjelpligen förloradt, i fall Franska arme'ens stora härförare behagat gå något mera regelmessigt tillväga, och icke så långt aflägsnat sig, utan att försäkra sin operationslinie med magaziner, samt något långsammare, men mycket säkrare framträngt till Moskow; hade med samma iakttaganden en stark armée dirigerats på Petersburg, och framför allt campagnen börjats en månad tidigare, så vet jag icke om jag vågar tro, att denna kollossala makt nu existerat.
Då således, åtminstone i de allra flesta fall, afslutandet af förbund plägar föregå börjandet af krig, kan det då vara lämpligt, att grundlagen stadgar ett helt olika behandlingssätt af dessa båda slags, så nära sinsemellan beslägtade ärenden? ll:te §:n R.F. innehåller visserligen ang:de Konungens beslut i ministeriella mål, att »af sådana beslut må Konungen låta till Stats-Rådets kunskap komma, hvad honom nyttigt synes, så att äfven någon kännedom af denna Riks-Styrelsens gren mätte hos Stats-Rådet finnas.» Det förefaller verkligen vid läsningen af denna strof, som om grundlagstiftarne till ett alltför tarfligt mått uppskattat behofvet för Stats-Rådets ledamöter att ega insigt i de ärenden, som röra landets utrikes politik, och hvilken dock måste i väsendtlig mån inverka på fäderneslandets utveckling till ökad välmåga och förkofran, eller tillbakaskridande till obestånd och förderf. Man har sagt, att då K. M. går i fält, skulle det icke vara tjenligt, att han medförde rådgifvarne. Men om vi rådfråga R. F., §:n 8, finna vi der, att allenast 3 Stats-Rådsledamöter, utom föredraganden, skola vara tillstädes i alla de mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör, med undantag af vissa, som i slutet af §:n finnas uppräknade. Således synes, att ehuru önskligt vore, det hela Stats-Rådet hördes, är dock detta icke ovilkorligen åsyftadt. H. Exc. Utrikes-Stats-Ministern har också vid denna öfverläggnings början behagat förklara sig finna förslaget öfverensstämmande med den konstitutionella principens anda. Detta erkännande är för Konst.-Utsk:ts fordna ledamöter mycket tillfredsställande. Vid sådant förhållande, och då de invändningar, som mot förslaget blifvit gjorda, icke synas mig vara af den betydenhet, att de kunna jemföras med vigten af den konstitutionella principens upprätthållande i våra grundlagar, vågar jag vördsamt å det föreliggande förslaget följaktligen tillstyrka bifall. Frih. Sprengtporten:
Såsom till sitt majestät ett uttryck af det högsta moraliska i samhället, är han naturligtvis den förste att uppfylla moralens bud, som bjuder förlåtelse. Men Konungens förbindelser emot sig sjelf äro underordnade dem, han har att uppfylla mot det folk, han regerar. Det Kungliga hjertat måste således vika för det Konungsliga kallet. Konungen måste bevara Majestätets helgd och dess prerogativer. Det får således ej vara honom likgiltigt, lika litet som det kan vara det för folket, om dessa lastligen antastas och strafflöst kränkas. Det bör också icke vara utan vigt för detta folk, om det är lagen, som lägger hyende under brottet. Der lagen frikostigt spiller menniskolif, kan man ej vänta, att aktning för lag skall hos folket väckas och underhållas. Der straffen stå i ett allm. rättsoch mensklighetskänslan sårande missförhållande till brotten, kan man ock taga för afgjordt, att dessa sednare i flera fall blifva ostraffade. Franska brottmålslagstiftningen, som med allt skäl kan anföras, såsom ett mönster af juridisk consequens, straffar förolämpningar emot Konungen med fängelse från 6 månader till 5 år. Förbrytaren skall derjemte höta från 5oo till 10,000 francs och är under tiden förlustig alla eller en del af medborgerliga rättigheter, allt efter brottets beskaffenhet. Här finnes icke dödsstraff för denna förbrytelse, och Franska lagstadgandet har derjemte den förtjenst att lemna en vidsträckt latitude åt domaren vid val af straffbestämmelse, hvilket för ifrågavar. fall måste vara så mycket angelägnare, sorn bland massan af de förbrytelser, hvilka utgöra föremål för criminallagskipningen, ej någon kan anföras, som 376 Den 20 December f. m. så vexlar i sina nuan^er som verbal injurier, både till deras art, deras motiver och deras följder. På dessa grunder hade jag önskat, att Utsk. vid behandlingen af frågan antagit K. M:s i ämnet afgifna nåd. propos., såsom med mitt begrepp om rättvisa och consequens i lagstiftning fullkomligt instämmande.
Nej, hörandes hwarje proposition i hwad fräs ga som hälst af Riddarhus - Sccrctcraren förut skrifte» ligen författas och justeras, innan den af Landt - Marskalken ordentligen göres. § sv. Är propositionen med Ja och Nej beswarad, dch öegäres af en eller flera votering, samt wilja de derifrän ej afstä, dä skall voteringsspropositionen genast af Riddarhus »Secreterare» författas och justeras, samt Voteringen derefter, pä sätt nästföljande § af denna Riddarhus-Ordning utstakar, innan klerman stutaS, för sig gä, och mä propositionen alldrig göras om det stall voteras, ej eller votering derom lillätaS. Z Dä wat eller annan Votering hörjås stall, ans Modar Ordföranden en Grefwe, en af Friherrarna samt 4 Ridders» och Adelsmän, akt jemte sig sitta wid bordet, sch 4762 Den Zv Octsber. vch samfäldt anteckna dem som wid första uppropet sig kj infinna, hwarcfter med Grefwarnc uppropet börjas, och sedan i ordning med Friherrarne samt Ridderstam pet och Adeln fortsätteS, dä de som pä en Bänk sitta pä en gäng framträda i strankek och framlägga hwar och en sin lpckka sammanrullade sede! pä de pappers rk som hällas af en Ledamot wid bordet. När Bänkens upprop slutat, lcmnar ben samma strankek ät nästa Bänks Ledamöter, och mä ingen annan än dea som kil! förewarande Bänken hörer, under, förestäende wal eller ordning wara i strankek eller drr frammansöre, än mindre siä i strankdörrcn, sä framt han ej hörer till den Bänk som uppropad är.