Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer visserligen med Frih. Tersmeden, i så måtto gillande riktigheten af hans anmärkn., att det knappast är anledn. förmoda, att sådana företag, hvarom fråga är, blifva så hastigt fullbordade, att icke genom de tillgångar, som finnas, utvägar äro för handen att fortsätta dem till nästa riksdag, och att, om något bolag eller Corporation hade på grund af contract fullkomliga anspråk på ersättning, en sådan kunde lemnäs vid nästa riksdag. Jag skulle således vilja föreslå alternativt, antingen att punkten ginge ut, eller också att summan kunde ned - Den 29 Mars e. m. 5'45 nedsättas till en rund summa, betydligt understigande den föreslagna. Här är det en dividend af liela anslagssumman, men det är ej sagdt att denna sednare utgår lill sitt fulla belopp, icke heller att oförutsedda olyckshändelser i alla fall skola inträffa. Om en bestämd procentsumma utsattes, så innebär det en slags uppmaning att länka sig olyckshändelser i alla fall, hvarföre jag tror alt det lämpligaste vore att endast i och för de fall, som i 5 punkten äro förutsatta, nu bestämma en rund summa af t. ex. 10 eller 15,000 r:dr, såvida man icke vill biträda den tanken alt liela denna 1 1 punkt bör utgå. Hr Rosenblad: Det sätt för utgåendet af de i 5 punkten fullkomligt beviljade tillskott, sorn Frih. Sprengtporten sednast föreslagit, återkallar i minnet hos mig hvad jag flera gånger hört vid denna riksdag, då fråga varit om utbetalning af anslag, till hvilka man ej gerna velat bevilja medel, nemi. att de borde bestridas af under händer hafvande medel, sedan man dock på förhand försigtigt vis afskurit att några under hand hafvande medel kunde användas. När nu för bestämda föremål äro anvisade vissa summor, så kan ej på deraf möjligen uppstående besparingar eller öfverskott anvisas anslag till andra ändamål, ty det kan ju hända, att inga öfverskott finnas att tillgripa. Et! sådant sätt att gå tillväga vore detsamma, som alt afbryta ett arbete helt och hållet till en kommande riksdag och att tillintetgöra hvad vi beslutat i den 5 punkten, och vi kommo då till resultatet af ett afslag, ty det berodde på kommande Ständer att bestämma huruvida någon ersättning borde lemnäs.
Jag hade trott att med föchäilander rörande denna fraga sä mycket mindre twekan kunde upstä, som när Ridderskapet och Aveln beslöt rörande Finska ArtillerieRegementels öswerflvlrande pä Swensk Stat nämndes, an lillgängarne för detta Regementes underhal! skulle tagas af möjliga indragningar pä Pensionsoch Benädnings-Statyn. Meningen kunde bä icke wara akt derra Regemente skulle wara i saknad af nödiga tillgångar lill dest de som nu ä njuta öswerflödige pensioner hinna att dö undan. Grefwe o, nsteclt, Kils, begarte att StatsUtskottets Betänkande rörande denna fräga, matte blifwa upläst. Friherre Iverta, ^xel. Det förbehåll den warde Ledamoten fynes asyfra, skulle wäcka ändring och nprifwande af en i gär tagit beslut, hwaremot jag pä sadan grund högtidligen protesterar. Grefwe Lronstcölt, Kils, trodde att Ridderskap pet och Adeln i gar allenast hade faststält de grunder hwarefter pensioner böra utdelas, men icke yttrat sig om ttdcn när indragningarr.e skulle taga sin början. Den 2i Zebruarii. roiz Herr krint^tckölä, kaul. Dä Hans Excellence Herr Grefie Uuutk nästlidne dag behagade lemna den uplysning, att, uri Niks-Staten, warit anftagne: en wiff Summa lil! pensioner för afskedstagande Civile Embetsman, samt en särstild
Att då till Kronohemman, Boställe eller Fideicommisse hörer vattenverk som medelst nppdämning eller öfversvämning skadar angränsande jordägare, må denne sistnämnde, uppå föregången anmälan hos Konungens Befallningshafvande i orten, derå anställa lösningsanspråk , och i händelse lägenheten blott tillhörer KronaD, då förvärfva sig densamma, Den 12 Jidii c, nu efter enahanda grunder som för skatteköp^ men i tall åter enskild mans rätt derunder är beroende, bör hemmansägaren eller hans efterträdare ä jorden till det lösta vattuverkets afträdare eller dess rätts innehafvare, erlägga årligen en från samma sin Fastighet utgående ränta eller afgift, svarande emot vattenverkets i laga ordning uppskattade behållning och inkomst. Att såsom Höglofl. Utskotten synes hafva beredt öfverlemna i inlösarens välbehag att på hvad ställe och så aflägse som helst, anvisa till vederlag, skulle otvifvelakteligen medföra många och eftertänkelige ledeamheter; ty högst obilligt vore väl att en Tjensteman, eller Fideicommissarie, boende t. ex. i Skåne, skulle åtnöja* nied surrogat i Norrland. 2:0. Då Vatfuverk säljes, skall den som kan ådagalägga att detsamma gör fårfång å hans jordbruk, äga frihet att framför bördeman det inom Laga Stånds tiden mot köpeskillingen tilli 6ig lösa; och så vida vattuverket ej är serskildt skattlagdt eller afsöndradt från en på samina gång upplåten Hemmansfastighet må han då icke dessmindre få vattuverket derifrån utbrutit och efter föregången uppskattning köpeskillingen bestämd. 3.0.
Jordbruket måste alltså fortfarande, såsom en, sin egen angelägenhet, bekosta och bevaka skjutsbestyret, men Staten kan understödja, der bördan trycker allt för ojemnt, hvaremot, om Staten ovilkorligen öfvertoge bestyret, ej osannolikt är, att, i allmänhet, jordbrukarne sjelfva skulle, i form af bevillning, få vidkännas större omkostnad än de nu utgöra för oftaniimiide besvär, så mycket mindre, som ingen på förhand kan beräkna hvad -Staten, utan understöd af kommunernes enskilda intresse i frågan, kunde komma att utgifva för denna nya budgetstitel. Jag tror alltså att det vore lämpligt om, för skjutsningsbesvärets underlättande, en mindre summa stäldes till Regeringens disposition — beloppet öfverlemna!' jag till Utsk:t att, vid den åter - 158 D en it Juni f. m. remiss, som jag hoppas sker, bestämma — för att, efter derom gjord framställning, kunna för ofvan antydda ändamål användas. Ett stort hinder för ändamålsenliga ordnandet af skjutsentreprenader utgöres ock af de s. k. gästgifveri-friheterna, hvarigenom tvekan måste hos menigheterne upstå om lämpligheten och rättvisan af gästgifvaregårdars fölflyttning för någon tid, då skyldigheten fortfarande måste anses qvarstå för det till gästgifvaregård indelade hemmanet, att, när ingen annan jordegare vidare finnes hugad att uppehålla skjutstungan, då åter ikläda sig detta onus. Komiterade för skjutsväsendets ordnande visa uti sitt afgifna betänkande, tabellen 4. att gästgifverifriheterne för hela landet utgöra 35,500 rdr, men om dessa friheter indrogos emot befrielse från deremot svarande, i allmänhet ganska tryckande skyldigheter, och summan ställes till Regeringens disposition i och för underlättandet af entreprenaders åvägabringande, så skulle derigenom tillfälle upkomma att, der lokala förhållanden gör täflan emell,in flera spekulanter omöjlig, uprätla skjutsstationer, staten tillhörige, dervid omständigheterna komme att afgöra, huruvida större eller mindre jordområden borde för ändamålet inköpas eller exproprieras.
b 2 PcL § 2 B’ 85 B -i 2L Q: B B?: 5T £V b;- w 5 5. fL ^ Ä3 ^ 5 E? ö? en ■ O *Z »' I ox m "S ” o| >- W *o’ a H 05 O CO M i w3 -i S» tT Oqi O &■ P o o -B* -C>* cö 4N CO to 09 E o 1 Sw g ? <Tf (a) M H, ^ £L' a zr s a P5 2 £. 2 0 B B 3 3? t"1 g b' c n. B »■cr!} ►a B2^ o 2 ►B 6^ o «■<• B X S H*. to O ^o ox O 05 o Ob, CO 00 LO O VJ CO SÖ N! • • • * %* 1 ‘O o OX \ C''5 ( 1 s* Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv. St: hysa den öfvertygelse, att med de nu beviljade anslagen för den Indelta Arméen en fullständig reglering af lönerna för dess befäl bör kunna ega rum; och anhålla underdånigst, att E. K. M. täckes, på det sätt, E. K. M. lämpligast Tinner och i den mou dertill anvista tillgångar blifva disponible, låta verkställa en sådan lönereglering, sorn, uti närmaste öfverensstämmelse med Indelningsverket, bringar löneviLkoren till möjligaste likhet inom samma grad vid hvarje Regemente eller Corps. R. St., som icke allenast insett den oeconömiska nyttan deraf, att Officerare vid Indelta Arméen uppmuntras att idka Landtmäteri, hvarigenom äfven kunde afhjelpas brist på Landtmätare i Orterne, utan ock trott det medföra en nyttig sysselsättning för unga Militairer, till vinnande af nödiga kunskaper, hafva^härmed fördenskull skolat hos E. K.
815 I alla de mål, som vid en Riksdag i Sverige kunna komma under öfverläggning, med undantag blott af dem, som angå vissa penningeverk och bevillningar, öfver hvilka Riksens Ständer ensamme besluta, erkänna våra Grundlagar blott tvänne beslutande Magter, nemligen Konungen och Riksens Ständer. Endast desse tvänne röster beräknas vid afgörandet. Ehuru fyra Stånds sammanstämmande beslut fordras till afgörande af Grundlagsoch Privilegii-frågor, och ehuru ett enda Stånds skiljaktighet i sådana mål fullt motväger trenne Stånds enstämmiga tanka, och derigenom ovilkorligen hindrar förändringar uti de Lagar, som nu bestämma dessa, finner jag dock ej ett enda uttryck i våra Grundlagar, som genom uppställandet af en beräkning utaf fem röster skulle sätta ett Stånds röst i paritet med Konungens. Ett Stånds fria veto hindrar beslutet, icke derföre, att ett Stånds röst skulle kunna eller böra beräknas lika med Konungens, utan derföre, att detta veto, enligt Grundlagens bokstaf, tillräckligen uttrycker Riksens Ständers afslag på frågan. Detta veto kan dock aldrig af något Stånd utsträckas till andra än de ofvannämnda frågor, nemligen de, som röra våra Grundlagar eller hvarje Riks-Stånds särskildta Privilegier. Sjelfva den enkla frågan, om de beredda förslagen till förändringar eller tillägg i Rikets Grundlagar skola ytterligare hvila eller vid denna Riksdag till afgörande upptagas, lärer af ingen anses för Grundlagsfråga. Konungens Nådiga Proposition härom hade i denna händelse icke vid denna Riksdag kunnat Riks-Stånden föredragas, och Riksens Ständer hade icke kunnat öfver detta ämne nu öfverlägga eller något besluta. Det erkännes af en hvar, att den, enligt sin natur, kan nu afgöras. Härtill fordras blott Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, beräknade såsom tvänne röster. » Grundlagen stadgar i Regerings-Formcns 81 §. att frågor om Grundlagsförändringar, som af någon Riksdagsman i laglig väg väckas, skola beredas vid den Riksdag, då de framställas, men må först vid den näst påföljande afgöras.
Ridd.Sekret. uplyst, att BorgareSt. icke antagit förevar, förslag, samt jemväl BondeSt. ogillat detsamma, men att underrättelse om PresteSt:s i ämnet fattade beslut icke ankommit, beslöt R. o. Ad, att antaga det i denna punkt uptagna förslag. 11 :te punkten: Förslag lill ett tillägg i 28 § R.F., angele befordran af utländske män till vissa embeten och tjensler. lindert. Ridd.Sekret. tillkännagaf, att, enl. ankomne prot.- 182 Den 25 Januari e. m. utclr., BorgareSt. icke antagit N:o 1 af de i denna punkt uptagne förslag, samt ansett förslaget N:o 2 i följd deraf förfalla, och BondeSt. ogillat begge de ifrågavar. förslagen, men att underrättelse om PresteShs beslut ännu icke erhållits. Frill. Cederström, Rudolf: Gagneligheten af hvad i detta förslag åsyftas, ämnar jag ingalunda bestrida; men hvad jag önskar lägga vigt uppå, är att redaktm af ett förslag till grundlagsstadgande må vara så affaltadt, att det icke föranleder till oriktig infattning. Man måste ihågkomma att R.F:s 83 § säger, att grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje serskildt fall tillämpas. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr! huruledes man skall kunna förstå ett grundlagsstadgande, så upstäldt sora det ifrågavar., och ber att få hänvisa lill näst den sista punkten af andra stycket, der det heter: ”Till civile embetsman inom riket och till domare, må sådana män endast nämnas, eller, på sätt ofvan sagdt är, inkallas, som äro af den rena evangeliska läran.” Om man grammatikalisk! analyserar ifrågavar. punkt, så finner man att orden ”sådane män” utgöra subjekt till verbet ”nämnas”, äfvensom till verbet ”inkallas”. Hvartill nämnes eller inkallas sådane män?
Stånden att företaga förslaget till afgörande i de plena, som för sådant ändamål komme att hållas Måndagen den 4 nästkommande December. Anmäldes och bordlädes Stats-Utskits Memir: N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse; N:o 4, ang. Riksdagskostnadernas bestridande af Riksgäldskontoret; N:o 5, ang. godtgörande af Hr Landtmis och Hrr Talmäns Riksdagskostnader; och N:o 6, ang. förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening. Anmäldes och inbeledsagades Hr Stats-Rådet Carl Magnus Thulstrup, som öfverlemnade nedannämnde K. Propos:r till R. St:r, nemi.: l:o ang. med Frankrike afslutade Handelsoch Sjöfartstraktater; 2:o ang. förslag till förnyad Förordn. ang. jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; 3:o om antagande af en författn. ang. arfsrätt för oäkta barn; 4:o ang. förändrad grund för uttaxering af Landstingsmedél; 5:o ang. förändring i gällande bestämmelser om godtgöran det af kostnader vid laga skifte å boställe; (5:0 äng. förändring i grunderna för Bevärings-inrättningen samt om bildande af en Landtstorm; 7:o ang. grunderna för Infanteriets och Kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméens vapenöfningar och underofficers-bildningen; - 140 Den 23 November. 8:0 ang. berättigande för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Stats-Rådet rn. m. Jonas Waern, att vid afskedstagande! erhålla pension å Allm. Indragnings-staten; 9:o i fråga om afstående åt Båtsmans-enkan M. Ch. Säf af ett efter bennes afl. man Kronan tillfallet dana-arf; och 10:o ang. nedsättning i bevillningen för rese-agenter; äfvensom K.
Kronans egande rätt till ifrågavarande skogspark, men, uppå gjoril anmaning till en hvar, som trodde sig kunna uppgifva några anspråk, hade i sådant afseende ibland andre sig anmält dels Immetorps kol-lag, som anhållit, att den skog å ifrågavarande Allmänning, hvilken lill kolning kuivde öfrig blifva, sedan timmer och storverksträd till Immetorps hytta blifvit undantagne, kunde åt kol-laget upplåtas emot skattelösen eller recognitions-afgift, antingen helt och hållet eller till större eller mindre del deraf, hvilken skog kol-laget ville förbinda sig att använda endast och allenast till tackjernstillverkningens drift, samt dels Immetorps hyltedelegare, som påstått, ali till skalle få inlösa hela denna Allmänning, men om sådant icke kunde bifallas, att en större trakt deraf, åtminstone halfva Allmänningen, måtte hyltelaget till byggnadsvirke och kolbehof tilldelas; öfver hvilka serskilde anspråk förrättningsmärinen, under antagande, att Allmänningen vore af kronoparks egenskap, sig utlåtit, att, då denna, år 1714, till Walåsebruk upplåtne Allmänning, sedermera blifvit detta bruk frånkäiid , och de deraf Immetorps hyttelag samt Walåse med flere bruks-, grufveoch hytte-egare förunnade fördelar måste anses endast af gunst och nåd medgifne, och med anira punkten, i:sta afdelningen uti Kongl. Kammär-Collegii Circulaire-Bi ef den 14 April 1824 Öfverensstämde, att slike förmoner skola försvinna, derest de icke grunda sig på Contract, skatteläggningar eller serskilde Kgl. Resolutioner, samt att de utsyningar, som för något allmänt eller enskildt gemensamt behof, på park eller allmänning tid efter annan skett, icke komme, vid fråga om skogsanslag, att beräknas, ansågo förrättningsmännen nu mera laglig rätt till begagnande af Immetorps Krono-Allmänning i ett eller annat afseende icke någon, inom eller utom Bergslagen, tillkomma, hvadan Immetorps hyttelags anhållan ©m kolningsrätt lemnades ulan afseende; äfvensom föriättningsmännen , med kännedom af skogens ”mindre, än medelmåttiga” beskaffenhet och markens sena växtlighet, funne samma Allmänning alldeles Stan-Utskottets
Vid behandlingen af denna fråga liar Utskottet äfven förehaft tvänne särskilda hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet väckta motioner, dels af Friherre Rudolf Cederström, hvilken hufvudsakligen med åberopande af hvad Chefens för Ecklesiastik-departementet här ofvan anförda yttrande innehåller i afseende å fördelarne af ett Institut för lärarinnor, hemställt att nödiga medel lör inrättande al en sådan anstalt måtte af Rikets Ständer beviljas, dels af Herr Lallerstedt, som, efter att hafva uti sin motion närmare framställt och utvecklat vigten och angelägenheten deraf, att åtgärder måtte från det allmännas sida vidtagas för befrämjande af qvinnans bildning, i sådant afseende föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 15,000 R:dr årligen för inrättande i hufvudstaden af ett seminarium till bildande af lärarinnor. — Som emellertid omförmälda framställninsrar redan äro besvarade genom hvad Utskottet i ämnet anfört och föreslagit, torde vidare yttrande i anledning af dessa motioner icke erfordras. I afseende å de åtgärder, som under de sednare åren ifrågakommit för dessa läroanstalter, får Utskottet erinra, att sedan Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 18 November 1854, anhållit, det Kongl. Majit måtte vid den definitiva regleringen af elementar-läroverkcn taga i öfvervägande, huruvida de så kallade pedagogierna eller mindre skolorna i åtskilliga af rikets smärre städer kunde sättas i närmare förhållande till rikets öfriga läroverk, hade -Kongl. Majit vid sistlidna riksdag föreslagit Rikets Ständer, att 28 af dessa skolor måtte upptagas på elemcntar-läroverkens stat, med hvardera en Rektor och en Kollega, hvartill ett ökad t anslag af 63,449 Ridr Rimt fordrades.
Antingen David Andersson hade gjort sin anmärka, öfver sportlerna, eller ej, så sknlle jag, vid della tillfälle, hafva påyrkat deras afskaffande. Ofverlåggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter lii Gr. o. Landlm. yttrade, att då den af Hr von Troil omnämnda missräkning var ganska påtaglig såväl vid jemförelse med tabellen som vid hopsummeringen af den i Utlät, uptagne serskildta löneförböjningsstimmorne, R. o. Ad. torde bifalla att vid proposmes framställande, bifall till Ulsk:s tillstyrkande förutsattes innefatta rättelse af del deri med 2,041 R:dr 32 sk., i st. f. 2,708 R:dr 16 sk., uptagna sammanlagda beloppet af de tillstyrkte löneförhöjningarne. Ropades Ja. lii Gr. o. Landtm, yttrade sedermera att då särskilda propostr blifvit hegärde å de 3:ne delar i afseende hvarpå från Utsk:s tillstyrkande afvikaude meningar blifvit yttrade, en sådan delning i öfverensstämmelse med 54 § Riksd.Ordn. borde ega rum, och alt propos.-ne komme att framställas, i den ordning frågorne förekommit. Propos. lill bifall ä Gtsk:s Utlåt, i fråga om lönetillökning för Ofver-Ingeniören blef härefter framsläld och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Hr Ribbing, Arvid: De ledamöter, som begärt fördelning af propostne vet jag icke hvad de skulle förlora pä att medgifva punktens återremitterande i sin helhet. Jag vågar hemställa lill dem om de icke skulle vilja afstå ifrån sitt yrkande och låta oss afgöra hela punkten pä en gäng. Hr von Harlmansdorffs mening i afseende på sportelsysteraets afskaffande lärer väl vara densamma rörande alla lönerna uti det ifrågavar:de verket.
Domstolen äro konstitutionella myndigheter af den vigt, att deras våldförande i det ändamål, som är omförmäldt i de mot nu ifrågavarande §§ svarande i Lag-beredningens förslag, skulle kunna medföra synnerlig våda för det allmännas lugn och säkerhet, borde under detta stadgande inbegripas äfven Sveriges och Norriges rådgifvande Stats-råds, Riks-rätts eller Högste Domstols våldförande; för hvilken mening Högste Domstolen hemtade ökadt skäl från den omständighet, att Norriges år 1842 utfärdade brottmålslag i 9 Kap. 24 och 32 §§ innefattade motsvarande stadganden, med utsträckning till omförmälde myndigheter ej mindre Svenska, än Norska; och då nu denna anmärkning syntes äga fortfarande giltighet och vigt, ansågo Justitieråden sig böra hemställa dels, att 7 § må erhålla denna lydelse: Förgriper sig någon med våld emot Riksstyrelse, som, i de fall, Grundlagen utsätter, i Konungens ställe regeringen förer, eller emot Statsrådet, när det är samladt hos Konungen, eller emot Riksrätten eller Högste Domstolen, och sker hrottet för att störa friheten i sådan styrelses eller myndighets öfverläggning ar eller heslut, eller att dess sammankomster hindra; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Var der i det brott dråp å någon af styrelsens eller myndighetens medlemmar föröfvadt, såsom i 14 Kap. 4 eller 5 § sägs; miste dråparen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. Innefattar gerningen förräderi; galle hvad derom i 8 Kap. 1 § stadgadt är. dels ock, att 9 § erhåller följande lydelse: Gör någon emot Norriges Storting eller dess Af delningar eller Utskott eller emot Norriges Riksstyrelse, rådgifvande Statsråd, Riksrätt eller Högsta Rätt brott, hvarom 7 § förmäler, varde efter samma § straffad. Förbryter man sig, såsom i 5 § sägs, emot Norriges Storting eller dess Afdelningar eller Utskott eller emot Norriges Riksstyrelse, vare lag, som i 8 § stadgas. Och borde, derest dessa hemställanden bifallas, 9 kapitlets öfverskrift utvidgas och kunde blifva så lydande:
som fanns af unga damer i societeten, hvarför jag blifvit en outtröttlig dansör på dessa baler, der det till och med händt mig en oväntad ära, den nämligen att utgöra en af de fyra kavaljererna uti regerande storhertiginnans Quadrille och än mer att just blifva hennes vis-å-vis. Jag hastar dock förklara att denna utmärkelse endast var en ren tillfällighet, ty jag hade uppbjudit till quadrillen en rysk grefvinna och hon blef inbjuden af ceremonimästaren att dansa vis å vis prinsessan; af sådan anledning måste hennes kavaljer följa henne. Under afvaktan härpå fann jag min belägenhet så kuriös och jag erfor så stridiga känslor att jag fick använda styrka för att bibehålla sjelfbeherskning, hvilket dock lyckades mig. “ Men ehuru denna furstliga nåd kunde för Grusenstolpe vara ytterst angenäm äfvensom införandet i den högsta societeten, fanns der en annan cirkel af icke mindre utan tvärtom vida mer betydelse och af större utveckling för hans själslif. Det heter i hans anteckningar härom: “ Utom den ofvan nämnda societeten, har jag äfven haft äran blifva förestäld i en annan icke mindre intressant cirkelT sammansatt af illustra personer, som, nedstigna från den verldsliga maktens tinnar, i privatlifvets lugn beskydda och uppodla literatur och skön konst. F. d. konungen af • Holland Louis, grefve de S: t Leu, hans äldste son prins Napoléon, gift med prinsessan Gharlotte, dotter af Josephe (f. d. konung af Spanien) och grefvinnan de Surveillef, Josephes gemål, syster till vår drottning (Desideria) äro de personer af kejsar Napoléons familj som få beständigt lefva i Florens under de toscanska lagarna. Grefve de S: t Leu har köpt ett palats i Florens. Han bebor det tillsammans med sin son och dennes unga gemål. Grefve de S: t Leus salonger äro uppfylda med literatörer och de sköna konsternas idkare, hvilka samtala och underhålla sig helt otvunget med sitt höga värdfolk.