Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åt dem utlånte, kanske millioner emot 3 procent, hvarigenom de som hade penningar till den myckenhet att de kunde kallas Capitalister, hvilken epithet ej kan tillhöra den som med räntan af ett litet capital med knapphet närer sig och hvars olyckliga belägenhet genom myntets försämrande , vi allmänt känna. Desse Capitalister som hade tillfälle att glå under sig Den 2i Februarii. alla Adier i Disconten , fingo nu äfven en gifven utväg, ej allenast att öka sin iörmögenhet, utan att samla rikedomar på behöfvande medborgares bekostnad; och denna B*nk deremot , kunde nu vid öfvertagande af Riks-Disconten ej nöj* sig med mindre an nära 6f procent och straffränta på köpet då bristande omsättning } på dagen, ej agde rum, äfvensom att låntagare» ej fick sig till godo beräkna den bevillningsprocent, sorn Sevi llningsförordningen ej allenast tillåter u'an föreskrifver, hvarigenom en liten sten blifvit lagd pä den börda som nedtrycker hvarje låntagande, i synnerhet landtman/ som således äfven får betala bevillning för den skuld bäti i Disconten häftar före, och för att än mera försvåra desse laner, som så betydligt borde medverka till penningerörelsen , vidtogo Riksens Ständer vid jSi8 års Riksdag den författning att vid omsättningen hvarje halft år f del eller 20 proc. af primitiva lanecapitalet skulle inbetalas. Efter en sådrn åtgärd, mine Herrid i hvad belägenhet är isynnerhet jordbrukaren? Låtom oss ett ö~ gor.blick granska hans ställning. En jordbrukare har exempelvis en liten egendom som med någon skuld behäftad, dock är tillräckelig att utom räntan för skulden, med famille indragit lefva af. Denne jordbrukare biir händelsevis satt t förlägenhet för. jag vill antaga en liten summa af 2000 R:dr. 1 den ort der jag är boende, och jag har anledning förmoda tift det ej är bättre på andra orter, finnes ej någon utväg att få låna denna summa, om ej a! den dass medborgare, sorn, kände undsr
Den ro Januaril. 607 SD. Till brlwrig ölwerläggning har Blende, Ständer färehast hmad Riksens Högloft Stän» dcrs Skaks-Uiffott i Memorial af den i l dennes tillkänriagiswit, rörande Herr Bergs-Räket Friherre llermeiins anbud, ott för e zooo R:dr till Landtmäteri-Conloiret öswerlemna sin bekydlioa samling af de pä dch eufkilta föranstaltande och kostnad offattade och graverade Geographissa Tsarkor jemre piäkar och frän England insörstrifue Instrumenter. Bonde Ständel har härwid funnit, att i afseende xä Olwerst^KaPmarjunkaren m. m. Friherre Loncle8 jamt Ölwersten m. m Friherre ^ler, lvärcls j Utikottet gjorde erbjudande, att för enskilt rakning berörde Ehartc-samling med tillhörigheter inlösa, behöiwer icke Staten belastas med det torskott, ftm annars warit t fräga ställt; hworjemte Boilde-Srändet antäg sia förbundit, att för Wälbemalte Herrars fämede st ödagolagde Patriotiska tänkesätt härigenom betaga desi fullkomliga erkänsla; hwarom de öfrige Rejv-citve Ständen skulle wördsamt och wänligen underrättas^ lupr». Lx proiocollo 8. L. IrZgZrclk. D«n Z Januari i8lo. S DAf Bonde Ständer gillades hwad Riksens Högloft ständers Stals-U skott l Memoria den 5 sistleLne December yttrat i anledning of Herr Friherre O'r-1be-^Klg Memorial om tillökning ä Pensionerna ä rapprllerade M>'ister Skaten; hwarom de öfriga R pwtive Ständen ssulle genom Prvtocollö'Urörag wördsamt och wänligen undektätms.
Men nu skrek kommerserådinnan hastigt: ”Sade jag icke det! Var det ej presist som jag tänkte! Sjelfva praktrummen upplysas! Se bara, kära du, sådant spring af jungfrur samt ett par fremmande betjenter; och nu kommer herrn sjelf, företrädd af värden, som bär tvenne ljus. Hvem, i Himlens namn, kan det vara, med hvilken de göra så mycket fjäs! Men se så förtretligt! den näpna snärtan släpper ned rullgardinen! Hm! jag kan icke begripa det! Men det var sannt, jag hade så när, för det skräpet, glömt att jag har några anordningar att meddela fru Bern.” Och skyndsamt begaf sig kommerserådinnan ut. – ”Fru Bern! fru Bern! Hvar är hon?” ”Här! här! Hvad befaller nådig frun?” svarade hushållerskan, som hastigt kom utsättande ur handkammaren, med en spilkum grädda i ena handen, och en skumslef i den andra. ”Har fru Bern låtit röka kalfbringorna?” frågade kommerserådinnan, som genom sin hastiga rörelse samlat tjenstfolkets nyfikna blickar på sig, och derföre först önskade aflägsna dem genom en naturlig och vanlig fråga. ”Ja, bevars, det förstås!” yttrade hushållerskan; ”men kanhända nådig frun vill vara god och smaka på äppelgeléet?” Fru Bern var, genom öfning vid dylika saker, skarpsinnig nog att begripa, det hennes matmor hade något enskildt uppdrag att lemna henne, och derföre inflöt så listigt frågan om äppelgeléet. ”Ja men, det var inte så galet. Hon har den vanligen för söt,” genmälte kommerserådinnan, inträdde i handkammaren, och tillslöt dörren. ”Min välsignade fru Bern,” tog hon nu, i en ganska nedlåtande hvardagston, till ordet, ”just nu stannade en vagn vid värdshuset, och en lång, mycket förnäm och ljuslagd herre steg ur, för hvilken der nu krusas och alarmeras förfärligt. Huru skola vi nu ställa till att få reda på alltsamman? Jag vet att fru Bern förstår sig förträffligt på sådana saker.
Ran har fitt tillfiille att siisom medarbetare deltaga i de griifningur, soln det tjrslra arkeologiska institntet i Athen fijranstaltar for att ur gruset fmrndraga en he1 gammd stadsdel dkstides, och har diirom iitskilligt liirorikt htt fortaljs. Hen det k jn det moderna GreFand, som for narvarande upptager dm8nhetens uppmiirksamhet. Afven for detta och for de striifvanden och lriinslor, som rora sjg inom detsamma, bar fbrf. va-ket intresse. Hans vistelse i Athen sammanfBl1 diirmed, att de olylupiska spelen efter ett uppehgll af 1,500 2ir B n p firades, denna g h g dock e stadion i Athen, ej i Olympia, utan i det praktfullt r e ~ t a u ~ e r a d gamla och denna g&amp;ng under deltngande icke ldott af greker, ntan lfven nf barbarer, sgsom tyskar, fransmiin, amerikaner m. fl. Denna ej dlenast for iclrottsvasendet, utan iifven for den nationella rijrelsen i Chekland betydelsefulla tilldragelse skildras pB ett tilltalaude satt. Det granslosa jubel, hvarmed den grekiska allmiinheten hiilsade den grelriske bonden Luis, d % h m anlcom till stadion setsom segervinnare i det s. lr. Marathonloppet (en liten natt kappspriugning pb en striclca af 40 kilometer), vittnade om den utomorclentligt starka nationalitetskansla, som ar utmkkande for nutidens greker. Samma nationnlanda stundom i naiva former ~notte den resande ofverdlt hos greker i och utom Greklend; sA t. ex. hos den fattige byskolmiistaren i Delfi, hvilken infor sin ldass nnropade forf.
Sedan nu nattrocksfrågan väl fått den mer utpräglade karaktär, den erhållit genom moderns löfte, ansåg sig fru Björk ha rättighet att någon tid bortåt hvila därpå. För hvarje gång flickorna kommo med sina frågor och påminnelser, svarade hon blott: » Bråka inte, barn, jag har ju lofvat er, det är god tid, den här månaden hinner jag inte, vi skola * Hufvudbonad. SträfVa ständigt Ijögre opp, lyft dig ofvan jordegruset lik ett jätteträd, byars topp skyhögt sträcker sig rnot ljuset I Uppåt, uppåt dag från dag I — li] en, ju ljögre du är vorden, grip allt kraftigare tag n ?ed din rot i fosterjorden I 31. a. 9 \ ieUn. 4 vänta till nästa. » Men när nästa månad kom, blef det samma historia: hon hade inte tid, skulle vänta litet o. s. v. En morgon, då flickorna efter frukosten sutto och genomögnade » Dagens Nyheter », utbrast Ida helt plötsligt: » Mamma lilla, det är stor realisation hos X. Nu ska ' vi passa på och köpa tyg till din nattrock, ska ' vi inte det? » Fru Björk, som stod och lade in handdukar i ett skåp, följde sin vanliga taktik och låtsade icke höra. Ida upprepade sin fråga. » Nej, inte i dag, » svarade frun vresigt och utan att se sig om, » inte i dag, det är alldeles omöjligt. » » Och hvarför är det omöjligt i dag? » frå- gade Maria fogligt, under det Ida med en förtviflad rörelse knäppte ihop händerna. » Därför. därför. därför att jag inte har några pengar. Och man får inte ut några pengar ur sparbanken förrän efter åtta dagars uppsägning, och då tänker jag realisationen är slut! » tillade hon och vände sig om med ett triumferande leende alldeles som ett barn, då det hittat på ett riktigt elakt skälmstycke. » Mamma ska ' få låna pengar af mig, » inföll Ida hastigt. » L å n a. af dig? — Nej tack, mitt barn, har du några styfrar öfver, så behöfver du dem allt själf. » » Visst inte, mamma.
Efter de kungliga personernas ankomst infördes brudgummen af kronprinsen och bruden af sin fader och togo plats framför altaret. Ceremonien började med att en blandad kör från orgelläktaren rytmiskt afsjöng första versen af psalmen 33. Därefter följde vigseln enligt formuläret, förrättad af hofpredikanten Bring, hvarefter kören sjöng en hymn af G. Wennerberg och akten afslöts med sista versen af ofvannämnda psalm. Efter ceremoniens slut framträdde konungen, kronprinsen och prins Carl till brudparet och framförde sina lyckönskningar, hvarefter de nygifta fingo mottaga välgångsönskningar af sina närmaste anförvanter och öfriga inbjudne. Den högtidliga akten bevistades af ett hundratal personer, som erhållit inträdeskort till kapellet. Efter vigseln gaf kronprinsen dejeuner för brudparet och dess anförvanter samt omkring ett hundratal öfriga inbjudna personer. De nygifta afreste efter déjeunern till grefve Brahes egendom Rydboholm. På stjärnevingar. Skiss för Idun af Vera, ^ ^ å treflig ungdom som prästgårdens fanns •A — ' icke i nejden. Glädtig, sällskapsvan, musikalisk. Sjundeklassistens nyss klarnade basstämma hade den mjukaste timbre, äldsta dottern sjöng alt och den yngsta, Hertha, hade en klockren sopran. Vice pastorn, som varit sånganförare inom sin nation i Lund, älskade sången ända till passion. Det var naturligt att ungdomsglädjen i prästgården oftast tog sig uttryck i klingande toner, och hade lifsmodet hos de unga icke kunnat brusa ut genom sångens ventil, skulle det rent af tryckt de respektive innehafvarne, så mäktigt låg det i sinnena. Läppjandet på lifvets dryck hade hos dessa fyra unga kvarlämnat oblandadt söt smak på tungan. 1897 Vice pastorn hade utgått ur ett burget, lyckligt hem. I prästgården, där inkomster och utgifter däremot haft rätt svårt att gå ihop, hade far och mor burit alla bördor på egna axlar och aldrig lossat på banden och bedt barnen försöka på med ett hjälpande tag. Nu voro far och mor gamla och silfverhvita i håret och hade börjat hvila sig nå- got.
Till stöd för den slutsatts: ”att nå”gre särskildta åligganden för ifrågava” rande FlofRätts-Ledamöter j att documen”tera sine Theoretiske och Practiske insig”ter i Bergshandteringen, icke äro af nöjden;” har Ekonomi-Utskottet åberopat Särskildta Utskottets Betänkande N:o 3 pag. 4*. och LagComiteens motiver till RättegångsBalken pag. 256. Jag vill visserligen icke bestrida, att för den, som har samma öfvertygelse, är åberopandet välgrundadt; men jag skulle tro, att då uti motiverne till RättegångsBalken yttras: alt man förblandat det som hörer till Bevisningen med det som hörer lill Domsåtgärdejij borde man taga sig till vara, att deraf göra en slutsatts, som leder till en annan lika ovigtig förblandning, nemligen, emellan deri vetenskapliga eller sakkännedomen, och det som hörer till kännedomen om de lagar och författningar, som skola tillämpas; är det icke nödigt för Domaren alt känna Bergsförfattningarne, så är det ej eller nödigt att han documenterar sine insigter i deri öfriga Lagfarenheten. Jag sätter intet i fråga , att de nuvarande HofRätts-Ledamöjterne kunna eller höra åläggas nya förbindelser; men jag tror, att deras möda kan underlättas, och ärenderne fä en ändamålsen - Den 5 Mars e. m. 267 ligare behandling genom det förslag jag slutligen skall uppgifva.
I anledn. af den siste talarens yttrande får jag erinra, att motionen afser förändring i MilitieboställsOrdn.-n, och att denna utgör ett appendix till den civila lagen, som innefattas uti Byggn. 13:n. Enl. min åsigt böra derföre båda Statsmakterna deltaga i utfärdandet af ifrågav:de förordn. och frågan således behandlas af LagUtsk. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, förut hemställde om R. o. Ad., på sätt Hr Palmcrantz föreslagit, ansåge den i förev.-de Utlåt, omnämnde motion böra behandlas af Lagsamt Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsk:n, ropades Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, i öfverensstämmelse med Hr Adlercreutz’ förslag hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara att denna motion tillhörde Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsk:s behandling, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han nu funnit Ja öfvervägande. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtsk:s d. 19 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 7, i anledn. af väckt motion om utfärdande af en förordning, ang:de skötseln och vården af civila embetsoch tjenstemäns boställen. Föredrogs ånyo och bifijlls Riddarh.Utsk:s d. 13 och 17 dennes på bordet lagda Mern. N:o 3, ang:de Hr Brakels motion om utseende af R. o. Ad:s Elektorer samfäldt in pleno. Föredrogs ånyo Riddarh.Utsk:s d. 13 och 17 dennes på bordet lagda Mern. N:o 4, ang:de Hr Brakels motion om Hemi. Utsk:s utväljande genom direkta val. Hr Brakel, Gust. Mauritz:
Summa 500,266: 9. 7. 552,657: 7. 6. l:o I afseende på de i Räkenskaperne debiterade: Konungens Ensaks Bötesmedel har förhållandet, för åren 1829 och i83o, visat sig vara lika med det af Rikets Ständers, sistnämnde år församlade, Revisorer omförmäldta. Instämmande Revisorerne i den af Rikets Stäxxders bemälde Revisorer derom gjorde tillstyrkan. 2:o Proprie Balancerne, som vid 1829 års början utgjorde i5,6oo R:dr 7 sk. 4 r:st., uthalaxxcei’as till år i83i med 17,931 R:dr 26 sk. 5 r:st., och således xxxed en tillökning af 233i R:dr 19 sk. 1 f:st. Den största af dessa Balancer, som blifvit åsamkade förnämligast af förutvarande Redogörare vid några Hospitaler i Orterne, påföres Wadstena Hospital med ett belopp af 7,740 R:dr 1 sk. 4 r:st Dock som någon Balance-relation icke funnits Räkenskaperne bifogad, hafva Revisorerne icke kunnat inhemta, hvilka åtgärder, som till deras utredande
Dessa naturliga krigsvägar, ledande till hufvudknutarnei försvarssystemet, måste den försvarande förse med fästningar, för att på dem stödja sina företag; och sålunda uppstår det Centralafästningsystemet, lill skillnad från det Peripheriska eller Gränsfästningssystemet. Jag vågar ej trötta med en utveckling af dessa systems speciella egenheter, utan anmärker blott att då fråga uppstår, såsom t. ex. i Sverige i närvarande tid, att begynna anläggningen af den första fästningen, hörande till ett sådant Centralsyslem, så är det naturligt att man bör begynna - Den 8 December e, m. 177 gynna vid medelpunkten oell derifrån utgå vid de öfriges anläggning; hörande desse anläggningar till en annan tid, då tillgångar och vunnen öfvertygelse om systemets vigtighet det medgifver. Hvar och en inser att ett sådant system är beräknadt att göra ett allvarsamt och ihärdigt försvar möjligt, men att det för ingen del är ämnadt att utesluta försvaret på öppna fältet, inom de delar af landet der fienden skulle försöka att intränga, eller landstiga. Fienden bör tvertom mötas genast af armeen, understödd, om så behöfves, af det för tillfället väpnade folket. Ett fattigt folk bör taga till grundsats att göra korta men allvarsamma fälttåg. Men Styrelsen, hvars pligt är att bereda möjligheterne att fortsätta försvaret, äfven i det fall att de första kraftiga bemödanderne icke skulle krönas med framgång, kan icke annat än fästa uppmärksamhet vid det Centrala fästningssystemet, och jag tror alt våra fiender (sådana äga alla Nationer), veta att uppskatta dess värde vid vårt försvar. Motionärens åsigter, rörande skärgårdsflottan, kan jag icke dela, då han tror att detta vapen var nödvändigt så länge vi ägde Finland, men onödigt, eller mindre nödigt i vårt närvarande förhållande. Skärgårdsflottan utgör, enligt min fasta öfvertygelse, en af de väsentdligaste och der3 H. 12 178 Den 8 December e. m. jemte minst kostsamma länkarne i vårt försvarsystem. Ja, den har, i min tanka, rummet näst efter Beväringens vapcnöfningar. Motionären anser en Fästnings anläg<- gande mot Ålands skären nödvändig.
Angående den af Statsmedlen årligen utbetalda ersättning till hemmansägare och boställs-innehafvare för lidna skador genom gamla Trollhätte Slussverks dämningar, har Eders Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref den 26 November 1826, förordnat, att, intill dess utredning blifvit verkställd och underdånig anmälan derom till Eders Kongl. Maj:t inkommit, huru ersättning Isan lemnäs till hemmansägare och boställs-innehafvare, som genom denna uppdämning gjort förlust, medelst anvisande af odisponerade räntor, de emedlertid af Landt-Ränleriet förskjutande medlen för den förflutna tiden och tills regleringen blifvit fastställd, skulle såsom förskott balanseras, och då först Nådig föreskrift om deras afskrifning i Räkenskaperna meddelas; och sora berörde utredning icke ännu lärer hafva blifvit slutligen fulländad, samt den ersättning, som vederbörande uti räntor erhålla, bör af Eders Kongl, Maj:t i Nåder blifva fastställd, så måste den emedlertid årligen utgående kontanta ersättningen såsom förskott fortfarande balanseras. I anledning af Revisorernes anmärkning, att, enligt Landsböckerna, 3:ne Officerare af Konungens f. d. Eget Värfvade Regemente fått fortfarande å 3:dje Hufyudlitelns besparingar oafkorladt uppbära de dem, vid berörde Regementes upplösning, tillagda expektans-löner, oaktadt de blifvit befordrade till tjenst med lön vid annat Regemente, får StatsKontoret i underdånighet upplysa, att ifrågavarande löner varit till utbetalning af Landt-Ränterimedlen uppförda på Läns-Staterna med den mening, att innehafvaren uppbar expektans-lönen, intill dess han motsvarande eller högre lön å Stat kunde erhålla; hvadan om någon oriktig utbetalning ägt rum, sådant härrört af försummelse hos vederbörande i orten, derom Stats-Kontoret icke kunnat äga kännedom, men sorn vid Räkenskapernes granskning i Kammar-Rätten lärer observeras..
7 Fisk: saltad eller inlagd: anel lovis, sardeller och thonfisk kabeljo, långor och torsk .. lax ... sill strömming , . ; ali annan torr eller rökt: gråsidor eller sey lax och ål långor och torsk, med derunder inbegriplie rotschel-, samt klipp-, stockoch platt • eller bredfisk andra slag Flyttsaker bestående af gamla och brukade husgeråd^- eller andra lösörepersedlar (hvilkas införsel äfven såsom nya ej genom denna taxa är i allmänhet medgifven tullfritt eller emot tull af högst 10 procent af värdet), när de vid införseln, på särskilt anmälan hos Generaltullstyrelsen, pröfvas icke öfverstiga ägarens behof men om de inkomma för sådane personers räkning och vidare begagnande, som varit å utrikes ort bosatte och der betjenat sig af desamma, må de, efter enahanda pröfning, tullfritt införas. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. ltidr 10 . rist 5 12 32 30 30 42 10 12 16 20 Fiskben; se Ben. fiskskinn, beredda; se Varor, som ej kunna hänföras under någon af de i införseistarifen upptagna bestämmelser, l jäder, spritad; likaledes. Fjädrar, ur-; se delar af Ur, ej specificerade. andra, ej specificerade; se Slöjdevaror. Flaggduk; se Väfnader, vile-. Flanell; se Väfnader. Flaskfoder, oberäknadt våtvarorna; se Slöjdevaror. Flinlor, huggna; sc Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i införseistarifen upptagna bestämmelser. Flor; se Väfnader. Flottholtz; se Korkträd. blugor, spanska, hänföras under Apoteksvaror. Flädersaft, likaledes. s Qvantitet Införselstull. för tullberäkningen. 11; dr sk. rist 1 lisp. 36 — Folier j tenn-, eller staniol 1 skålp. 8 Formar, krukor och potten för sockerbruken 1 skålp. 1 tryckoch pappers ... 100 R:d v. 10 —•
(Forts.) Den står fullvuxna af musik unga och Lefver har svårt hon nöjen ej än aldrig alltid tillfällen Hvad musik de dansa sällan och De och mer än » schwung » danserna finnas Dansen läres konstmässiga i och icke hvarför undra barbariska såsom på, i detta vid det två gå de att ifrån kanske de glänsande dessa föreställningar. aldrig till motion lig passion. genom att nästan kunna betrakta tröttna det orientaliskt i Spanien ända den utomhus, unga — sökt som unga dansa tidigaste icke bör vid så det lifliga hennes redan uti att till gå ut tecknet kärlek allt b ö r j a en unge för utom ögonspråket dessa språket. bruk en r e a k t i o n efter — t. par generamed fett och en sked sirup, brukar vara en rätt, särdeles omtyckt af barn. Hvad man så i veckan kan inbespara på billigare maträtter, bör man lägga på söndagens stek. Man kan till och med beräkna tisdagens middag, om man till söndagen köper t. ex. 3£ kilo kött. - Jag skall härvid nämna en rätt, som blir välsmaklig, om man går till väga på följande sätt. Man köper för 10 öre sviekon — ej katrinplommon, blir ej detsamma — dessa kokas i en knapp * liter vatten, tills de kännas mjuka. Man har då sönderskuret kött i ordning af den öfverblifna oxsteken — soppkött kan användas på samma sätt — detta lägges i stekgrytan; dit hällas nu sviskonen med vattnet, som de kokat uti. Äfven om det finnes någon steksås kvar, är den bra att slå ibland. När köttet kokat i detta något litet, slår man en tesked ättika och 2 matskedar sirup i grytan samt rör om det hela. För att dryga ut såsen samt få den simmig. göres en liten afredning med mjöl. Bätten kallas för » sviskonkött&gt;. Försöka duger! Man tycker kanske, att 3 liter mjölk pr dag — 1 liter oskummad och 2 lite rskummad — är för mycket tilltaget, men för barnen bör man använda så mycket mjölk som möjligt. De böra om morgnarne få mera än hälften mjölk i sitt kaffe. Därigenom går det också mindre socker åt; en mindre bit är nog. På eftermiddagen borde kaffet helst undvikas för barnen, i stället tidig kvällsvard och tidigt till sängs!
Då Passevolance-medlen, enligt det i denna punkt stadgade villkor, icke få användas till andra föremål, än Armeens underhåll och sjukvård under möten, marcher och mönstringar, jemte de i och för trouppernes vapenöfningar oundvikliga utgifter och förvaltningskostnader, lärer ingen låta inbilla sig, att de kunna dragas till byggnaders och pavilloners uppbyggande och underhåll. Nionde punkten i samma Utlåtande innehåller: "Att Rikets Ständer och deras Revisorer må ega rätt att dessa årliga Redogörelser med alla dertill hörande verifica*‘tioner granska samt medlens rälta använ"dande dervid tillse; hörandes den årliga "uppbörden och utbetalningen af dessa niebel, lika med öfriga allmänna gärder, som "af landets invånare utgöras, lill sina huf"vudsummor och under behöriga titlar i ”RiksHufvudboken intagas.” 168 Den 26 Octo ber e. m. Härigenom hafva Rikets Ständer och deras Revisorer erhållit rättighet att granska Räkenskaperna och hafva tillsyn öfver medlens rätta användande. Tionde punkten stadgar: ”Att räntan af alla de besparingar, som ”under de bestämde i5 årens förlopp kun”na uppkomma, skall, efter Passevolance”tidens tilländagående, användas till nedsättning i då blifvande bestämning af ny ”Passevolance ; varandes derjemte uttryckligen förklaradt, att dessa besparingar, så ”till Capital som ränta, äro såsom Rust-och ”Rotehållares egendom att anse.” Härigenom bestämmes ordningen och sättet för användandet af de besparingar, som under loppet af de i5 år, hvilka för den nya Passevolancen blifvit fastslälde, kunna uppkomma, lill nedsättning uti blifvande Passevolance; och det lärer således icke behöfvas tillhjelp hvarken af spetsfundighet eller ränkor för att bibringa allmänheten öfvertygelse derom, att Rust-och Rotehållares intressen, uti denna för Försvarsverket vigtiga fråga, blifvit af Rikets Ständer på det mest omsorgsfulla sätt bevakade.