Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial Jtä 46, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaksiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande M 12, angående väckt förslag om upphörande af de s. k. prebende-pastoraten; Betänkande JV2 47, i anledning af väckt motion om utfärdande af en stadga för städerna i riket; Prot. Utdrag den 2i Februari 1866. 175 Betänkande JM 48, i anledning af väckt motion om befrielse för skeppare å Svenskt, från inrikes ort kommande, fartyg att vid insegling förbi någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö anlägga för undergående af visitation; Betänkande JM 49, i anledning af väckt motion om Smålands husar-regementes afsittande; Betänkande JM SO, i anledning af väckt motion angående minskning af de för beväringens räkning befintliga förråder af mindre munderingspersedlar, såsom skjortor, strumpor och skor; samt Betänkande JM 51, i anledning af väckt motion om befrielse för rusthållare från skyldighet att till möte forsla munderingspersedlar, m. m. S. D, Föredrogs ånyo utdrag af Högloiliga Ridderskapet och Adelns protokoll för den HO dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Ridderskapet och Adelns den 51 sistlidna Januari fattade beslut i afseende å Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets hemställan i sista punkten af Betänkandet JM 36, i anledning af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars, än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken. Med vidblifvande af förut fattadt beslut afslog Borgare-Ståndet omförmälda inbjudning. Från Hederv. B onde-Ståndet.
Att den afgift,^ som Slädcrne blifwit påförd efter hwad Herr Öfwersten och Riddaren Drufwa i dest till Ucssottet akgifne yttrande, adagalagt, är för ringa beräknad, och synes böra utgöras i och för sielfwa Bränwinsbränningen efter förra Bränwins-Förordningen med 8 st. för hwarje i Staden Mantalsssrifwen Person, lika som den för 2z;r Den z Augusti. Städerne Stockholm, Götheborg och Carlskrona i Calculcn anförde beräkning till zoc> Personer emot ett Hemman a Landet, saknar ali grund af Utskottets Betänkande, och således bör till lika antal med de öfrige Skäderne rättas. Enär de sa wäl i denna som föregående -'.dra Punct föresiagne tillökningar widtagas, och dertill lägges det öfwerskott i paräknad inkunst för Statsverket, som i Calculen sig företer, ef mindre än det som i Bewillnings-Förslaget förekommer: förmodas de i ofwannämnde matto anföroe skäliga minskningar utan brist i Statens tillgängar, kunna aga rum. Af dessa anmärkningar, som för det närwarande hindra antagande af Utskottets Förslag, bör Bonde »Ståndet wördsamt och wänligen lämna sa wäl de öfrige Riks-Standen som Bewillnings-Utskottet del, med anmodan till det sednare att sig deröswer utlaka, sa fort möjligheten någonsin inedgifwer. Ilt supra. kx krotocollo. 6. 8ri rikman. Utdrag af protscsllet, hältet hos Hederwärda Vonde-Gtändet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den z Aug. ,812. S. D^a Bonde - Stander ater lät sig förekomma allmänna Beswärsoch Economie.
Jag tror emedlertid att svårigheterna icke skulle blifva så förskräckligt stora om man nemi. bibehöll jordbrukare vid att svara för underhållet af vägarne, så finnes ju intet som hindrade att egare till Bruk och bergverk samt sågar och qvarnar ålades, att med kontanta bidrag lindra delta jordbrukarnes besvär. Dessa bidrag kunde då blifva större eller mindre, i den mån bruksoch fabriks-anläggningarne samt qvarnarna drefvos med mera eller mindre fördel och utvidgades eller inskränktes, utan att på något sätt rubba fördelningen af vägarnes underhåll af landtbruket. Jag har velat anföra detta för att dermed visa att om en skrifvelse till K. M. afgår, så vore det icke omöjligt att få en lycklig lösning af frågan. Man har slutligen sagt att Bruk och qvarnar icke hafva så mycken nytta af vägarne deromkring, utan att det är hufvudsakligen de, som färdas från och till bruk och qvarnar. Jag anhåller att deremot få anföra ett exempel. I en ort, som jag ganska väl känner, och hvarå jag är beredd att upgifva namnet om någon önskar att deraf enskildt taga kännedom, företog sig en qvarnegare att genom process tvinga omkringliggande jordbrukare att anlägga och underhålla väg till hans qvarn. Om det nu hade varit jordbrukarne och icke qvarnegaren, som hade haft den der stöpa nyttan af vägen, så förefaller det högst besynnerligt alt det just Den 17 Maj. 17 just skulle vara qvarnegaren, sora behöfde tvinga jordegarne att tillegna sig den der stora nyttan. Jag anhåller om bifall till betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Då jag anmälte mig, bade Gr. Lagerbjelke ännu icke talat. Jag vill icke från jorden lyfta de af ålder heune åliggande utskylder emedan de tagits i beräkning vid hemmanens förvärfvande; men det förhåller sig så som Frih. Stjernstedt sagt, nemi. att, emedan rörelsen i landet stigit, så har väghållningsskyldigheten följakteligen försvårats, och detta onus blifvit tyngre än förr.
Beklädnaden för såväl den värfvade som den indelta Arméen består af tvenne munderingar, nemligen lifoch exercis-mundering. Dessa båda munderingar, hvaraf den förra är till en del ny, till en del nära ny, äro i fullt mönstergillt eller brukbart skick och bestå af alla sådane persedlar, som äro nödvändiga för soldatens välbefinnande un der alla årstider och äro tillräcklige för hans behof. De öfriga utredniugspersedlarne för hvarje soldat af den stående Arméen eller stamtrupperna äro äfven i tjenstbart skick. Beväringens beklädnad, hvars förvaltning och vård är uppdragen dels åt Krigskollegium, dels åt särskilda beklädnadsdirektioner, är beräknad för en enkel årsklass af 20,000 man och består, i likhet med stamtruppernas, af tvenne munderingar, med den skillnad likväl, att beväringskarlen uuder fredstid af Kronan ej erhåller byxor utaf kläde, — 76 — utan blott af linne. För nämnde antal beväring finnas 15,000 pär klädesbyxor färdige att, i händelse af behof, tillgå saint materialier till återstoden. För den del af beväringen, till nära 4,550 man beräknad, som exerceras vid de värfvade regementena, tillhandahålles endast exercismundering från Kronans förråder. Den öfriga beväringens lifmunderingar äro nya, exercismunderingarne åter mer elier mindre slitna. Enligt Krigs-kollegii meddelade uppgifter, hade beväringens kapotter varit mycket slitna. Men under detta år äro 15,000 kapotter från stamtrupperna till beväringen öfverflyttade, hvarigenom berörde förhållande till någon del blifvit afhjeipt. Såsom ersättning hade stamtrupperna fått motsvarande antal af dessa persedlar nya, hvarjemte särskildt för beväringens räkning 2,500 nya kapotter anskaffats. Dessutom finnas i Kronans förråder för Arméens behof i allmänhet upplag af en del beldädnads-förnödenheter, afsedt för särskilda regementens förråder, äfvensom fullständiga munderingspersedlar för 15,500 man beväring.
(Fortsättning.) 13 föreslagna i afseende på låneunderstöd för läroverksbyggnaden i Upsala; allt under förutsättning, att vederbörande landsting till byggnadsföretaget i dess helhet bidrager med 20,000 R:dr, samt att staden Skara tillskjuter hvad som utöfver sålunda för ifrågavarande byggnadsföretag till 75,000 R:dr beräknade bidrag kan för ändamålet erfordras. g) Slutligen har uti en hos Borgare-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (Nio 73) Herr G. C. Witt, — jemte förmälan, bland annat, att för elementarläroverket i Carlskrona antingen en större utvidgning af dess lokal eller uppförandet af ett nytt skolhus jemte det nu befintliga vore alldeles nödvändigt, för att inrymma det alltjemt vexande lärjungeantalet, samt att den nu befintliga läroverksbyggnaden beräknats för 150 lärjungar, hvaremot antalet nu uppgått till 269, så att samlingssalen måste till lektionsrum användas — föreslagit “att om Rikets Ständer funne sig föranlåtna vid denna riksdag lemna något anslag, utan återbetalningsskyldighet, till nybyggnad eller utvidgning af någon högre elementarläroverksbyggnad i riket, då äfven måtte till Carlskrona högre elementarläroverksbyggnad anslås af Statens medel, utan återbetalningsskyldighet, ett lika stort belopp, som det högsta någon annan stad erhölle för dylikt ändamål.“ Då emellertid någon utredning icke blifvit förebragt, hvarken i afseende på beskaffenheten af den nuvarande läroverksbyggnaden eller i fråga om de kostnader, som för afhjelpande af läroverkets behof af ökadt utrymme kunde erfordras, har Utskottet, vid sådant förhållande, icke kunnat motionärens framställning till afseende förorda, utan hemställer, att Herr Witts ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 101:o.
Anledningen kill ben föreslagna förändringm är den, att dä flera författningars twctydiga innehall, hwaraf jag blott will nämna nu waran de bcwillningsförordning, föranlätit enffildc att med kostnad och beswär under läng tids utdrägt genomgä alla Jnstantier för akt ändteligen pä högsta stället erhälla upplysning om Lagens rätta mening, det synes wara en billig fordran, aef med mindre omwäg genoirt Embctsmanna» ätg-^d kunna ernä samma ändamäl och hwarwid Justiliä - Ombudsmannens biträde bör kunna med trygg, het päräknas, enär han finner dertill wara anledning. 2M 18 § tillstprkes ett tillägg, sä att Z fär följande lydelse: Skulle de af Riksens Ständer i allmänhet eller af Ständen bwar för sig undcrdäNigst andragne bcswär innan Riksdagens stut icke binna akt af Kongl. Maj:t afhjclpas, äligge JustitiäVmbkidStöiannen, att wederbörande GtatS Secreterare örn deras föredragande perminna, samt emottaga derdfwer utfallande Kongl. Resolutioner, och läka dem Ständens Cancelliettillställas. Wid 21 § som innchäller akt be personer som Utgöra Justitiä-Ombudsmannens Erpcditioner icke för denna befattning innehafwa nägon beständig tjenst pä Stat, och kunna af honom efter behag ombytas, hemställts om icke Justitiä - Ombudsmans-Embeteks wigt och anseende synes fordra att i dest expedition mä wara ätminstone en tjensteman, som i denna desi befattning anses wara i Rikets tjenst med lön pä Stat och dermed förenad befordrings, rätt. Remitterades till ConstitutionS - Utskottet och skulle ätfölja ben dit äterförwiste Instruktion för Riksens StänderS Ombudsman. Den zo October. 4771. Upplystes eli af Herr keutertkiölst, 6»rl 6ulir»k, ingifwit Memorial sä lydande:
1 öfrigt och sedan Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern i underdånighet hemställt, att, i afseende å den af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag fastställda reglering af utgifterna under Riksstatens Andra Ilufvudtitel, för det närvarande icke matte ifrågakomma andra förändringar, än de, som, efter hvad sagdt är, nu blifvit af Kongl. Majit Nådigst gillade, samt att utdrag af detta Protokoll, i hvad det innefattar förslag till anslag för 2:a och 9:e Hufvudtitlarna eller §. 1, Litt. A och C, § 2, § 3, § 5., Litt. A, § 6 och § 7, matte till Finans-Departementet expedieras, för att i dessa delar läggas lill grund för Kongl. Majits Nådiga Proposition angående Stats-Verkets tillstånd och behof, tiicktes Kongl. Majit till berörde af Stats-Rådets öfriga Ledamöter biträdda hemställan lemna Nådigt bifall. Ex protocollo E. Helling. e Protocoll öfver Utrikes Departementets Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den g November 1847• Närvarande: Hans Excellens Justitie-Stats-Ministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre. Stats-Råden: Friherre Staél von Holstein, Munthe , Frihem:
Enligt protokolls-utdrag, som till Utskottet ankommit, hafva samtliga Riks-Stånden godkänt eller, såsom det i protokollet från Högvördiga Preste-Ståndet heter, lemnat utan anmärkning 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10, 12, 13, 15, 16, 17, 18 och 20 §§ af det lagförslag, Utskottet genom omförmälde Betänkande förelagt Rikets Ständer. Bih. till R. St. Förslagets 7 och *14 §§ hafva blifvit af Bonde-Ståndet återremitterade, men deremot af de öfrige Riks-Stånden lemnade utan anmärkning; i följd hvaraf Utskottet anser de mom Bonde-Ståndet emot samma §§ gjorda anmärkningar icke erfordra vidare genmäle. I 4 § har Borgare-Ståndet, med godkännande af §:ns innehåll i öfrigt, likväl beslutat den förändring, att de på tredje och fjerde raderna nedifrån förekommande orden »der sådan kungörelse ej sker» skulle utbytas emot orden »der ej sådan kungörelse sker»; och ehuru inom de öfriga Riks-Stånden någon anmärkning emot denna § icke blifvit gjord, torde dock, enär nyssnämnda, af Borgare-Ståndet beslutade ordställning är grammatikaliskt riktigare för att utmärka det ordet ej jemväl hänförer sig till den följande satsen, Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Ronde-Slånden behaga med Borgare-Ståndet i denna del sig förena. I öfrigt har Utskottet att nu utlåta sig rörande följande delar af förslaget: § 9 I denna §, hvilken blifvit af Presteoch Bonde-Stånden lemnad utan anmärkning, har Ridderskapet och Adeln beslutat den förändring att emellan orden »hvarunder boel» och ordet »hörer» skulle införas orden »i konkursmål».
Besvoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o //. inom Ilögvördiga P reste-Ståndet: att då kostnaden för hästars inköp och underhåll ej på förhand kunde med visshet beräknas, vore förslaget i berörde afseende för mycket obestämdt, för att såsom något bättre, än det närvarande, antagas, äfven i anseende dertill, att ej ulredt vore, huruvida tillgång på vagnar verkligen finnes; och inom Hedervärda Bonde-Ståndet: att då ett ändamål af den betydenhet, som en mängd jordbrukares befrielse från ett tryckande skjutsnings-besvär vore i fråga, borde man ej aflägsna möjligheten af ändamålets vinnande genom det af Utskottet föreslagna vilkor, att kostnaden för ett förändradt forslingssätt ej finge öfverstiga det för Kronoskjutsningen hittills vanligen utgående belopp, helst ett mindre betydligt tillskott vore af föga betydenhet, i jemförelse med den vinst, som genom förändringen kunde de Kronoskjutsskyldige beredas; hvarjemte den mening yttrats, alt genom forslingens verkställande genom för längre tid på förhand uppgjordt beting, ali ökad kostnad borde kunna undvikas. Vid föredragning häraf har Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet funnit återremisserne hufvudsakligen åsyfta, att ifrågavarande forsling hör bestridas genom beling, äfven om kostnaden härföre skulle uppgå till högre belopp, än hvad hittills för transporten med Kronoskjuts blifvit betaldt, samt, då fråga således kunde uppstå om ökade utgifter för Statsverket, ansett ärendet böra gemensamt med Stats-Utskotlet behandlas.
For hon hela verlden om; Tills hon Chloes ögon funnit. Der hon är; och tror nu der, Tror nu der, Att hon qvar i Himlen är. Nattens Beröm. Du tysta natt! du ljufva dvala, Då knappt ett enda lif sig rör, Då jag kan med mig sjelf få tala, Och ingen deraf missbruk gör! Den matta måne då utbreder Sin täckhet på det höga blå, Och genom blomstrad skog mig leder De vägar, som till hofs ej gå. Ja, blida måne, hjelp mig glömma Allt, hvad i dagens buller händt! Jag vill med stilla tankar dömma Om hvad mitt bröst så länge kännt. När på ditt hvalf du för mig målar De höga sinnens glans och ro, Då kan jag bäst, åt dina strålar, Mitt hjertas tysta bloss förtro. När du i böljan klar dig speglar, Din bild är äfven Lyckans bild: Vårt öde på en sjö framseglar, Som visas ömsom grym och mild. Jag kan dock kasta Hoppets ankar Och tro mig gömd i säker hamn, Så snart jag samlar mina tankar I nattens och i hvilans famn. Långt från allt brak af Jordens Makter, Jag slipper höra tungors mord; Af källors sorl och fåglars takter Jag får så milda vänskaps-ord. Hvad kan i sådant nöje fela? Dock jo! jag kommer ett ihåg: Ack, om jag fick det med mig dela, Och min Herdinna hos mig såg! Minne och Bön. Förnöjliga stunder i Stillhetens famn, Då, säker från stormen, jag än låg i hamn! Då solen hvar morgon i glädje var ny, Och intet fick sömnen om aftonen bry! Enfaldiga trygghet i samvet och dygd, När hjertat fick leka i vänskapens skygd; När tungan uppriktigt fick visa det fram, Och ringhet och ärlighet hölls ej för skam! Du stolta, du brusande verldenes fält, Hur kan väl ett sinne på dig vara sällt? Du döljer förderfvet i smickrande våg, Och villar från räddning en intagen håg. I dig ser man lyckan, der faran är störst; Man vårdar som sist det, som borde stå först; Man talar så sedigt; man tänker så vildt; Man älskar så konstigt; man hatar så mildt.
Händelserna koncentreras kring flera eller färre af folkets gunstlingar, hvarvid förhållanden, som i tiden ligga århundraden aflägsnade från hvarandra, utan betänkande hänföras till samma person. Med afseende å hjeltarnes namn kan heller ingenting afgjördt sägas. Än är det de gamla gudarne, hvilka blifvit menniskor och kring hvilka man grupperar historiska data, än åter verkliga hjeltar, som man ställer i de fordna gudarnes förhållanden. Allt detta är fullkomligt sannt. Men, heter det vidare, Collans påstående om Wäinämöinens gudomlighet synes mindre tillfredsställande. Och vidare: hans förklaring är "mindre antaglig än någon af de föregående, såväl emedan den tillerkänner den finska mythen individuela, personliga gudar, hvilket är emot dennas natur, som emedan den för sagan förutsätter en mythisk grund. Alltid berör, hvad hon kan berätta ytterst på iakttagande af menskliga förhållanden, och huru fantastisk hon än må synas, står hon dock alltid på verklighetens botten." På ett annat ställe: "öfverallt erinras vi om, att sagan lefver i fantasin, obekymrad om rummets topografi och tidens kronologi, hvilkas bestämdhet hon sällan underkastar sig: diktens sanning är den enda hon eftersträfvat".100 Hvad den första invändningen beträffar, kan man väl icke förneka Ukko, Tjermes, Taara individuel gestalt. Nedanför skall visas huru personbildningen går än längre. Angående åter sagan, det egentliga stoffet i den episka folkdikten, skilja väl redan bröderna Grimm denna från mährchen sålunda, att den förra är mera historisk, den sednäre mera fritt poetiskt skapande. "Mährchen är dels genom sin yttre utbredning, dels genom sitt inre väsende dertill bestämdt, att innefatta den rena tanken af en barnslig verldsåskådning".101 Och på ett annat ställe:
Det dödande skottet måste således hafva kommit från ett vapen, som afskjutits från ett ställe, hvilket var beläget i riktningen åt den mellan Overbjerget och löpgrafven, i hvilken konungen befann sig, varande höjd. Cronstedts bekännelse enligt det tollstadiska dokumentet gifver väl ingen bestämd anledning till antagande, att mördaren stått på nämnda höjd, men ingenting deri motsäger ett sådant antagande. Deri uppgifves, att mördaren »gick ofvanpå gräsvallen ikring», men det förmäles hvarken hvarifrån han utgick eller hvar han stod. Ledning för gissning angående utgångspunkten lemnar emellertid Carlbergs berättelse om den utomordentliga aningsförmåga, som ådagalades af grefve Posse, hvilken »med några herrar» befann sig i konungens, bakom skansen Gyllenlöwe befintliga, hytta eller koja. Om mördaren utgått derifrån och gått öfver löpgrafven vid det ställe, som å planritningen är utmärkt med »den 24 nov.», hvarest löpgrafven blott synes hafva utgjort ett dike, och om han vidare »ofvanpå gräsvallen» gjort en kringgående rörelse, så har han just kommit till den ofvannämnda höjden. Om mördaren stått på nämnda höjd och afskjutit en muskötkula mot den punkt der konungen enligt Carlbergs berättelse låg på tranchéens inre docering »med hufvudet upprätt öfver hörnet af bröstvärnet», så skulle kulan hafva »gått in på venstra sidan» af hufvudet och kunnat gå ut »framom högra örat» samt, emedan »skottet afskjutits från en punkt, belägen högre än den plats på hvilken konungen befann sig då han träffades af detsamma», fått »en lutning mot utgångsstället». Skottets riktning, om det kommit från den nämda höjden, skulle således varit alldeles öfverensstämmande med beskrifningen i 1859 års besiktningsprotokoll, hvilken beskrifning också öfverensstämmer med Cronstedts bekännelse, att »då skottet lossades stod konungen följaktligen lägre än mördaren» och att skottet gick »på sne igenom hufvudet».
Man har lagt mycken vigt vid att erinra, att i mqn som exporten af Nederlags-gods tilltagit, har under-balancen i handeln ökats, att i nion samma export aftagit, har handelsbalancen blifvit förmonligare, och man har, till anställande af denna undersökning, valt tidepunkten ifrån 1803 till och med 1812. Men har man då glömt, att under nästan hela denna tiderymd var Europa uti ett tillstånd af tvång och osa-,' kerhet; att det är vid de tillfällen Nederlagsrörelsen ökats, som handeln varit mer eller mindre tvungen eller afbruten, att England, som heidst kringför sina varor och producter sjelf, endast i de fall valt omvägen till våra hamnar, när fasta landets i mer eller mindre mån varit för dess fartyg tillstängda elle* osäkra, att ett sådant handelstvång äfven måc Den 28 ofuni. ste verka på andra Nationers belägenhet, på deras vilja och förmåga att köpa, på vår, att till dem utföra Våra producter, och att följaktligen, ehuru vi fått ett tillfälle till förtjenst genom utförandet af andras tillverkningar, kan detta ej ersätta den mindskade afsättningen på våra egna, hvilken är vållad af samma orsaker som föranlåtit den ökade transitorörelsen. Dessa bägge händelser äro således ofta samtidiga, utan att derföre nederlagsrörelsen kan till sin natur sägas vara ett hinder för exporthandeln. Den förra har för Sverige under de sednare åren ofta varit en ersättning för den sednare j men det är helt naturligt, att ehunr förmonligt det kan vara, att vara commissionairer för andra, kan det likväl aldrig medföra samma förmoner, sorn då man för egen räkning säljer sin egen vara. Detta besvarar också helt enkelt, hvad man trovärdigt på siffran anfört, om den öfverXlagade under balancen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 REGISTER ÖFVER HÖGLOFLIGE ufiui aa>iJLii PKOTOCOLL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1853 och 1854. STOCKHOLM.
Prat. tSff och , 7 Sami. 1 A/d. 17 Hå/t. 2 t L*g-Utskotteti Betänkande, 19:o j4* Jfu ehuru denna författningens tydning är fullt öfverensstämmande med densammas ordalydelse; likväl, och då ostridigt är, att den särskida, ifiån dea allmänt antagna rättegångsordningen afvikande behandling, som således bör ega rum, derest en person begått förbrytelser, som höra till allmän och krigsdomstols upptagande, ej är af nödvändigheten påkallad, utan endast leder till kostnader och tidsutdrägt; då densamma stör den enhet och det sammanhang i lagskipningen, som man i allmänhet bör eftersträfva; och då enahanda förhållande, sorn föranledde lagstiftaren att år 1798 bringa krigslagarnes föreskrift i förevarande hänseende till öfverensstämmelse med allmänna lagen* bud, jemväl påkallar den ytterligare sammanjemkning, hvarom nu är fråga; får Utskottet vördsamiigen tillstyrka, det måtte Rikets Ständer besluta utfärdandet af en författning, hvarigenom, med ändring af 16 § i 14 kap Kongl krigsartiklarna den 3i Mars ijg8 och Kongl, brefvet den ig December sammet år, förordnas, att stadgandet i 3:dje mom. af Kongl kungörelsen den 18 Becmber 189.8, att den, som för olika brott vid flera domstolar undergått ransakning må slutligen dömas af den Rätt, der han sist lagföres, utan afseende å brottens mer eller mindre grofva beskaffenhet, äfven skall tillämpas i det fall att en person, jemte det han begått förbrytelse hörande till allmän domstol, tillika blifvit ställd under tilltal för brott, sorn bör vid krigsdomstol upptagas. Stockholm dea 16 S-piember. Ank. till Exp. Ulsk. den 19 Sept., kl. 12 »udd. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i Konkurslagstiftningen, Uti särskilt* till Vällofl. Borgare-ståndet och Hederv.