Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa skäl har motionären föreslagit, att Rikeis Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, att en undersökning klefve företagen rörande anläggandet af cn fyrbåk på nordvestra udden af Gottska Sandön, i afsigt att tjena till varning för de farliga grunden Kopparstenarne, och att, i anledning deraf, de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda, mätte nådigst vidtagas. Häruti hade Doktor Säve instämt. ”Utskottet har öfver nämnde förslag, likasom rörande frågan om fyr-anläggning å klippan Björn, begärt och fått sig meddeladt utlåtande från Lots-direktörsembetet, soin härvid upplyst och anfört: att, med anledning af Rikets Ständers, vid 1840 och 1841 årens riksdag underdåniga begäran om undersökning af nämnda ställe, Kongl. Förvaltningen af sjö-ärendena föranstaltat derom, samt att, vid denna undersökning, som verkställts i Juni månad 1844, blifvit upplyst, att lokalen företedde stora svårigheter för uppförande af ett fyrtorn, helst någon säker och fast grund icke kunde anträffas på ön, hvilken, ehuru beväxt med hög furuskog, likvisst består till stor del af flygsand, samt har låga och sandiga stränder.
Man ser ej sällan att grödan på ett hemman försäljes, till större eller mindre del, på offentlig auktion. Utom hvad afdelningens förslag innehöll, torde äfven finnas ett annat sätt att gå till väga; de fleste boställs-innehafvare åtnjuta kontant utgående lönefyllnad och af denna kunde så stor del årligen förskrifvas, som vore till betäckande af ränta och ammortering för året behöflig. Jag nödgas derföre reservera mig mot Utskottets beslut och föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl Majit måtte i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, innehållande bestämmelser, enligt hvilka boställshafvare må, till betäckande af sådana utgifter för bostället, hvilka för laga skifte utgått och, enligt gällande författningar, få på 20 år fördelas, för berörde tidrymd upptaga ett amorteringslån mot säkerhet antingen uti boställets gröda eller uti det till bostälis-hafvaren anslagne lönefylinadsbeloppet. 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Maj 1860, kl. 11 1. ro. Betänkande, i anledning af vackla motioner om ordnande af mililär-undervismngen i Riket samt om införande af passande krigsöfningar vid Rikets alla offentliga undervisnings-anstalter. I detta ämne hafva till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitterade motioner, väckte inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Friherre Creutz, Stefan, och Herr Montgomery, Guslaf, samt inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Rosenqvist, Fredrik, hvilka hvar för sig andragit: Friherre Creutz: att Kongl.
Jag yrkar återremiss af Ulsktns utlåt., emedan jag är förvissad om att ett ärende af så stor vigt som detta, och hvars bringande lill verkställighet utgör en verklig och lätt vunnen förbättring i våra samhällsförhållanden, skall röna mångå svårigheter, ehuru man nu 4 Tiden är besynnerlig; den förslår sig icke sjelf. Den famlar efter och ifrar in abstraeto för reformer och Ivckes liksom drucken af della magiska ord. Men så fort fråga framslälles om en reform i verklig - 436 Den 28 April e. m. heten, som Si' af erkändt gagn och dertill utan särdeles moda kan genomföras, då inträder håglösheten och trögheten. Förevarande ärende är af denna sistnämnda beskaffenhet och skulle få år efter dess genomförande visa de mest välgörande verkningar i allt som inom samhällslifvet beror af räknekonstens förenkling, och i sanning beror vida mera härpå än man vanligen vill inse. — Ingen nekar i våra dagar de malhemaliska veltenskapernas mäktiga inverkan på så väl samhällets ekonomiska sorn inlellectuella utveckling; och likväl sätta nästan alla sig på tvären, när fråga är att genom en förnuftig förenkling af landets mått, mål, vigt och myntsysteme undanrödja det väsendtligaste, ja det enda hindret, som finnes emot möjligheten alt göra de delar af mathematiken, som ingå i dagliga behofvet, så enkla och lättfattiga att de utan ringaste möda kunna fattas och begagnas af alla utan undanlag och utan behof af annan undervisning, än den som genom dagliga erfarenheten lätteligen kan vinnas.
Staten har nemi. redan gifvit 37,000 rdr till kyrkobyggnaden; men just detta att Staten biträd) församlingen, borde vara ett ytterligare skäl för alt Staten ej vidare skulle lemna låneunderstöd. Orsaken hvarföre denna fråga blifvit så understödd, kan väl icke vara den, att här finnas så många Vermländningar, hvilka alla äro böjde för detta anslags beviljande. Jag vågar anhålla att princip måtte få gälla, och att B. o Ad., med afslag å BorgareStits inbjudning, ville bifalla Ulskils förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H Exc. Hr Grin o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utskits Utlåt, och afslag å BorgareStits inbjudning, dels afslag å Utlåtit och bifall till inbjudningen; hvarförutan Hr Stuart, jemte yrkande om afslag å Utlåtit, anhållit att inbjudningen måtte på det sätt bitalius, att till Christinehamns och Warnums församlingar anvisades ett låneunderstöd, stort 50,000 rdr, att utgå från liiksg.Kout. under iakttagaude af de betalningsvilkor, StatsUtskit i Utlåtit Nio 104 föreslagit för ett lån till Linköpings domkyrka. Sedan Frih. Cederström härefter begärt ordet och förklarat, att han förenade sig i det förslag Hr Stuart framställt, gjordes först propos. å bifall till StatsUtskits Utlåt, och afslag å BorgareStits inbjudning, dervid svarades ja och nej i blandning, och sedermera propos. på afslag å Utlåtit och bifall till Hr Stuarts ofvnnomförmälda förslag, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som vill, alt K. o. Ad., med afslag å från BorgareStit gjord inbjudning, skall bifalla StatsUtskits Utlåt.. Nio 105, i ani. Oell H Juni t', in.
Likaledes, pä erinran af Herr Landt» Marskalken, beflöt Riddcrskapet och Adeln anmoda Stats-Utskorret, att ffyndefamt sig utläta öfwer beräknings-grunderne, det specifika beloppet och sättet titt Utgörande as dag-trackamenterne samt res " pen - Den 2 § April - penningar nu för samtelige RiksSkändens och deras Atffotts,Secreterare, Canizlier och waklbetjening; samt likaledes framdeles öfwer beloppet för hwqr och en, af de arfwoden, som esker erfarenhet och pröfning af arbetet kunna komma akt bemälde Secreterare och Canrzlier af Riksens Ständer ansins» Rplastcs ett Protocolls-sltdrag af den Li dennes fran dek Wällöf!. Borgare-Stander, af innehåll, arr, sedan Borgare-Srandet inhämrar, att icke mindre än nio af de kill Bangnens styrelse af Riksens Ständer utsedde fnllmagtige komina att l egenssap af Riksdagsman bewista detta Riksmöte, och att likaledes bland fnllmagtige i Riksgälds - Conioirer blifwa af samma skäl sa manga borta fran hufwudstadcn, att det wid afgörande! af förekommande wigtlga frågor erforderliga antal ej ar att tillgå, hwarföre pä bägge ställen den anstalt mast widtagas, ari föredragnings-listor pä inkommande mäl upsattas och hit öfwersändas, till inhämtande af de härstädes Mistande fnllmagttges yttranden; har Borgare-Ständer för sin del funnit, att, da, efter hand till Ständers knnffap kommit, jemwäl Bancooch Riksgälds-werkens Sceres terare äro w»d Oliködagen i och för Bancooch Srars-lllffottens göromål, samt medhafwa de Werke» hufwudfakligen rörande handlingar, och således i händelse i de härwarande fnllmägtigcs ställe suppleanter förordnades, de, i saknad sä ival as handlingar som af en endast genom längre deltagande i göromalen möjlig erfarenhet om WerkenS styrelse, skulle föga eller inter list Mertens nytta kunna - 52 Ven 2Z Apra lia uträtta, något binder'icke mäter med mindre Bancooch Riksgälds - werten under innewarande riksdag, lempcligen mage kunna fönvaltas genom den anstalt fnllniägnge pa sätt osman är nämnt, widtagik, samt att, i följd deraf, det icke ar af nöden att Supplöanker,pä nägordcra ställer ulft; uti hwilket besint de öfrige Gränden erbjudas atk instämma.
Dessa 10 miläro visserligen endast landväg, emedan öjra delen af stora Luleå Eif är i anseende till sin strida ström, svåra Forssar och djupa, ända till 20 å 30 alnar i sand och lera nästan lodrätt nedskurna strandbäddar, oanvändbar och den mellanliggande Råneå Elfven alltför fattig på vat ten för transportinrättning i stort; men Landt, transporten St Routivare-sidan blir ej eller mycket mindre, ty då de 5 mil som sluta transporten innan man kommer till iastageplar» sen vid Storbacken sammanläggas med d® 2 mil sorn kanske måstd börja densamma ofvanom Qvickjock har man ju hår 7 mil, och således endast besparat sig 3 mil Landväg men belastat «ig med en tillökning af 1 a mils Sjöväg, 2» Den i September f m. aemligen en sjöväg afbruten af 6 Forssafdelningar, för att halva nedforslat en malm, hvilken, efter hvad hi tt i Is genom små prof kändt är, befinnes ända till to procent ringhaltigare än Gellivare malmen, hvilken sistnämnde deremot, enligt prof, uppstiger i halt ända till 68 å 72 procent och hvars utmärkta godhet, allt ifrån den tid Meldersteins Bruk först och Selets Bruk sedan anlades, constaterat sig i stortj och under hvilken sammanlagde tid man torde kunna beräkna att åtminstone 10 a 15,000 Skeppund, alltid utmäikt godt Jern deraf varit tillverkade. Reflexionsvis kan i anseende till deo från Qvickjock föreslagna Sjötransporten anmärkas, att om större Fragtbåtar skola begagnas på sjöarne, så kunna ej de samma tillika nyttjas för att (efter skedd Strömrensning) löpa forssarne; dertill måste nödvändigt mindre båtar användas och således Lastageplatser för da större upplagen finnas både ofvan och nedan hvarje Forss. Skulle åter de smärre Forssbåtarne äfven öfver Sjöarne bibehådlas sä måste man betänka, hvad ringa qvantitet derå kan föras, relativt till den tidsutdrägt som för den i „ miis långa färden fram och lika långt tillbaka, erfordras, j synnerhet om vind och väderlek missgynna.
Då denna utväg att förvissa sig derom, att en assessor i Svea Hofrätt vid förändring uti hans tjenstgöringsstation icke skulle kunna göra några svårigheter i afseende på lönevillkoren, härledt sig ifrån Just.Statsministerns yttrande härstädes under öfverläggningen om StatsUtsk:s betänk. N:o 35, så 180 Den 7 December f. r». loide R. o. Ad. kunna vara försäkrade derom, all sådana försigtighetsmått lära blifva vidtagne af K. M., alt R. St. icke äfventyra några större utgifter för dess ändamål, än som nödvändiga äro, och att således R. o.'Ad. vid detta tillfälle icke bör finna något behof af att vid detta anslag göra ett så beskaffadi förbehåll, som det Frih. Raab har föreslagit, hvilket skulle kunna, om frågan förekommer till votering i förstärkt StalsUtsk., möjligen hafva den olägenheten med sig, att om ett eller annat ord tili denna tillagda mening vore af den beskaffenhet, att K. M. vid utfärdande af fullmakten skulle finna skäl alt ändra ordalydelsen, så kunde endast delta och del föga vigtiga villkoret blifva ett hinder för utbetalningen af detta anslag af 1,500 r:dr b:co. Jag hemställer om icke, med förtroende till K. M:s nåd. omtanka i delta afseende, R. o. Ad. kunde stanna vid alt fatta det beslut, som jag tagit mig friheten föreslå. Frih. Raab: Jag får vördsamt fästa uppmärksamheten vid, att då detta ärende förra gängen här förevar och återremitterades till Utsk., så blef just detta villkor, som jag alldeles icke tagit ur mitt egel hufvud, utan ur betänk., hos R. o. Ad. föreslaget. Den siste värde talaren har sagt, att det visserligen vore obehöfligt att göra ett sådant villkor, emedan det skulle falla af sig sjelf, att en assessor vore pligtig alt tjenslgöra, hvar helst K.
Ständers widare ompröfwände »vördsammeligen öfwerlemnadk. Orebro den 8:de Julii »8 »2. -Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prest-Ständets Ledam. »vägnar, Ledam. »vägnar, )c>b. kk. Q^IlenborZ. L. v. Rosenstein. ^)a Wällofl. Borgare-StänPä Hederi». Bondc-Ttän-ets Led. »vägnar, dets Led. »vägnar, Olok öst est t. OlokLrukn. Uppläst hos Ridd och Adeln den 9 Julli. Prest-Ständet den 9 - Borgare-Ständctd. 9 Bonde-Ständet den 9 WZrdsamt Memsrial! K H anledning af förekomne anmärkningar, hafwa Högwörd. Preste-samt Hederwärda Bonde-Stan den - Den 9 Jjulik. 1449 den till Lag-Utstottet återremitterat den af Riksdagsmannen Lars Swensson fran Skaraborgs Län, Anders Larsson fran Elfsborgs län och John Longberg fran Gästrikland wäckte »notion, rörande dels upphafwande, dels och bibehallavke afBördsrättigheten a Landet, hwaröfwer Utstouec under d. 12 sistl. Junii sitt wördsamma Betänkande ajgiswit. Oansedt således endast 2:ne Stand uti denna aterremiss deltagir, finner Lag-Utskottet fig likwäl 0- behindradt, att till sölje deraf a nyo upptaga sragan kill hela sin widd I likhet med hwad i förra Betänkandet blifwit yttrat, anser Lag-Utstottet äfwen nu gansta wigtiga stal wara för hand, om ej till ett alldeles upp» häfwande, åtminstone till inskränkning af den i Allmänna Lagen Skvldemän tillagde rätt, att inlösa ä Landet försald Ärfd eller Bördköp!
Att här ett lyckligt hem, ett skydd för lifvet yrka, Det var en gudabragd af Snille och af Styrka! O mina Fäders dygd! O fordne Sviars mod! Jag är en son af edert blod: Må känslan af er dygd jag lära! I dessa klippors barm, i dessa skogars sköt, Jag dagens första strimma njöt, Och eder helga eld i mina ådror flöt. Till styrka födas, Svenskar! är vår ära. Ack! sen då edert kall! – Ej Nordanvintrens snö Har Sviars lågor mäktat hindra, Att skapa Gudars hem på Svithiods vilda ö. Och ännu lefver samma dygders frö: Så länge Nordens ljus uppöfver oss ses tindra, Skall våra Fäders eld ej dö! Till Gustaf III. Se, Konung, rörd, se åter dina länder, Från glansen af ditt majestät! I tårar se ditt folk, med nödens sträckta händer: Glöm nöjet; rädda det! Den Kung är stor, som Folket så kun nämna, Ej gycklarns tomma rop; Lik Gud i nåd, lik Gud att orätt hämna Och krossa Mörkrets fala hop. Gör rätt! Gör rätt! Gud, Folket och ditt Hjerta Dig, Konung, pålagt detta kall. Försumma det ... en djup och evig smärta Din minsta suck i nöjet följa skall. Men Himlens ljus, men Glädjens milda tårar, Vid blicken af en älskad Kung! Hans namn, i skri af fröjd, ljuft själen sårar; Och Skald till Skalden ropar: Sjung! Hvar morgonsol hans första blick välsignar, Och hviskar: ”lys! gör väl, som jag”! Hvar aftonsol med folkets tackbön dignar, Som gudalik gör hvar hans dag. O Konung! först på allas kärlek buren, Hur trygg Du, lik en Skyddsgud, gick! Hur tillbad man det bästa i Naturen, Din själs gudomeliga blick! Ej thronen skalf inunder Titi spira; Ej Vasa kunde frukta – sig. Var älskad! stor! Låt folket än dig fira! Gör rätt: låt oss välsigna Dig! Till Gustaf III. (Ur ett ”Skaldebref till Grefve M. Stenbock”) Ur Tredje Gustafs gyllne tid
Majit emottaga en i förevarande ämne aflåten Nådig Skrifvelse, föranledd af Direktionens för oftanämnde jernvägs-aklie-bolag den 12 i samma månad till Kongl. Maj:t ingifna ytterligare ansökning om utsträckt ränte-garanli för bolaget; uti hvilken skrift Direktionen, med åberopande af de svårigheter, som under den öfverallt rådande penningebrislen mötte Direktionens försök att, medelst fortsatt teckning af s. k. preferens-aktier i Bolaget, erhålla nödiga medel till jernvägs-arbetets fortsättande, i underdånighet anmält att Direktionen, äfven om någondera af de förmåner, hvarom Direktionen under den 23 September 1856 hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, nemligen antingen en förändrad ränte-garanti eller ett låne-understöd, blefve af Staten beviljad, likväl ej vågade hoppas att kunna fullborda jernvägs-arbetena; samt att, enligt
Såsom tillägg till hvad som nu blifvit yttradt till stöd för Utsk:s förslag får jag hänvisa på att Utsk. samtidigt föreslagit en nedsättning i maximum för de lånebelopp, som från denna fond få utgifvas, hvaraf måste följa en minskad tillgång på lånesökande inom samma fond. Man har nemi, ansett att de, som hafva säkerhet i större fastigheter att erbjuda, t. ex. ett upskattadt värde af ända till 9000 Rdr, hvilket är ett mycket högt belopp, relativt till det fastighets-taxeringsvärde, som nu är gällande på egendomar, kunna lätt skaffa sig penningar på fördelaktiga vilkor, utan att behöfva vända sig till Banken. Hvad åter de mycket små lånetagarne beträffar, så utan att vilja förminska lättheten för dem att få lån ur Banken, så, då de kunna erhålla utan att behöfva inteckna sina fastigheter, kan man, med den utsträckning dessutom, som kredit-anstalterna i vårt land erhållit, utan öfverdrift våga påstå, att hvilken näringsidkare som helst, som har säkerhet att erbjuda i en ograverad fastighet, kan skaffa sig penningar nästan hvar som helst på ganska förmånliga vilkor, utan att behöfva anlita Banken. Jag tror derföre, att om Utsk:s förslag antages, så, utom att det skall vara nyttigt för Banken, kommer det äfven att icke menligt inverka på de lånesökande, som troligen VII H. 16 242 I)en 11 Juli f. m. icke blifva talrikare, än att fonden räcker till. Jag tillstyrker således bifall till ifrågav:de punkt. Hr Printzensköld: Att det ligger en bankmessigliet i denna lånerörelse vill jag bevisa dermed, att det alldeles icke förhåller sig så som Hr von Troil yttrat, nemi. att Banken icke kan realisera sina fordringar. Om så vore, skulle ju Banken vara oberättigad ej blott att upsiiga sina innehafvande reverser, utan äfven att transportera dem om behofvet så påfordrar. Men nu äger Banken rätt. att göra både det ena oell andra. Hvad är det då som brister i den der bankmessiglieten?
M. framföra Ståndets und. vördnad jemte försäkran, att R. o. Ad. skulle efterkomma K. M:s nåd. befallning. Hrr Öfverstekammarjunkare blcfvo derefter på vanligt sätt utbeledsagade. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f I i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen 1 Stochkolm, År 1840. Tionde Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, i84l. Onsdagen den i5 Juli i84o. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 9 prot.utdr. för den 11 dennes. Börjades justering af pleni-prot. för den 3 dennes f. m. D3 uppläsningen började af den del utaf nämnda prot., deruti Gonst.Utskts mern. N:o i3 till pröfning förekommer, anmälte sig Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, och uppläste följande: Jag har anhållit att skriftligen få reservera mig mot Ståndets i plenum den 3 Juli fattade beslut; jag går nu alt uppfylla delta åliggande. Med all högaktning för hvarje ledamot af detta Stånd, har jag dock ansett för en pligt mot milt fädernesland, mot aktningen för nationens önskningar, mot min öfvertygelse och den opinion jag hyllar, att reservera mig och nedlägga min protest emot det Ståndets beslut, till följe af hvilket det s. k. de'charge-betänk. eller Const.Utsk:s mern. N:o i3 fick den för hvarje sann patriot, för en hvar som älskar och vill fäderneslandets väl, för hela Svenska folkets önskan, ”alt ”närvar. Regering ville frånträda en redan alltför länge ”trampad, att icke säga förtrampad bana af felsteg, afkläda ”sig en skepnad af innationalitet, som en gång skall föda ”köld i folkets hjerton,” så litet tillfredsställande behandling, som den alt utan vidare åtgärd läggas till handlingarna.
Sverige blef inveckiadt i krig med grannstaterne och att farten genom Sundet blefvé stängd eller osäker, af hvilken vigt vore det ej då, att, så vida vi ega tillgångar till bekostande af någon jernväg, en sådan funnes från hufvudstaden till någon punkt vid Nordsjön, der den enda förbindelsen med Atlantiska hamnar skulle vara öppen, och der försvaret från sjösidan hufvudsakligen skulle koncentreras. Med dessa korta erinringar har jag icke haft för afsigt alt förringa värdet af den motion, sorn här är i fråga; tvertom in stämmer jag med motionären deruti, att denna jernbana skulle blifva en af de nyttigaste för Sverige, men jag kan dock icke tillerkänna den företrädesrätt framför den jernbana, som af K. M. i Dess Nåd. Propos. i första rummet blifvit föreslagen. Hr Gripenstedt, Joh. Airg.: Del är icke min mening 6 Den 4 Januari f. m. att på något Sätt vilja bestrida vigten och värdet af den jernväg, som nu i förevar:de motion blifvit föreslagen emellan Skåne oell Wettern, lika litet som jag vill förneka nyttan af de öfriga jernbanor, hvilka blifvit påtänkta, såsom t. ex. mellan Westerås och Fahlun, mellan Fahlun och Gefle, jemte flera andra. Annu mindre kan jag misskänna det nit och den omtanka, söm vid delta tillfälle röjer sig hos de aktade Hrr, hvilka väckt förslagen, — och som derigenom ådagalagt sitt varma intresse för de orter, hvilkas förvaltnirtg är dem anförtrodd, och i hvilkas förkofran de sätta sin ära och sin förnöjelse. Men detta är blott den ena sidan af saken. Den andra sidan är den, huruvida alla dessa jernvägar, jemte den vägsträckning K. M. föreslagit, nu på en gång kunna eller böra till utförande företagas.
Handtverkerierne bedrifvas å landet till största delen af personer, som icke vunnit särdeles fullkomlighet i , yrkena, hvadan framstående förbättringar i denna näringsgren icke skönjas. De så kallade gerningsmännens antal är ej obetydligt. Den näringsgren, som bedrifvits medelst kroghållning å landet, har blifvit betydligt inskränkt i följd af senaste författningen angående försäljning af spirituösa drycker. Under sistlidet år blefvo i Länet tillåtne endast femton utminuteringsoch tjugutre utskänkniirgsställen. Till en början -förorsakar väl delta tillökning i lönnkrögeriet, hvilket dock torde blifva qväfdt genom tillämpningen af de strängare straffbestämmelser ne. Skog finnes hufvudsakligast å hemman af frälsenatur, särdeles å de större säterierne. En ordnad skogshushållning har blifvit införd på flere af desse senare, hvilken för framtiden torde lemna välgörande resullater. I allmänhet torde kunna antagas att Länets behof af så väl ved som byggnadstimmer eihålles från frälseegendomarne. Bokskogarne äro de hufvudsakligaste, men äfven ekeskogen, som finnes på åtskilliga ställen, är vårdad. Plantering af tallskog har i senare tider tilltagit. Å mindre hemman, der den vidt utsträckta bränvinsbränningen medtagit mycket bränsle, kan skogen anses hafva i senare tider mycket aftagit, men lika menligt inflytande på skogarne har skiftessladgarnes tillämpning haft, dels emedan skogsrödjning måst ske för vinnande af utrymme till odling och dels hufvudsakligast derigenom att skogslotterne oftast kommit i andra ägares händer, men afbrukningen förbehållits förre ägaren under vissa är. Skogsbrist i Länet kan icke i allmänhet sägas vara för hand, men om icke allmänt en bättre hushållning med skogarne vidtages, kan sådan i en icke aflägsen framtid vara att befara. Landsoch härads-allmänningsskogar finnas icke i Länet och endast en sockenallmänning.
Att Regementet kostar betydligt, kan jag väl ej bestrida; men någon öfverdrifven kostnad synes det mig icke vara, då anskaffning och underhåll (icke allenast födan, utan kläder, hästmundering m. m.) af 456 personer med 477 hästar, inberäknade flere hästar för hvarje Officer, hittills årligen ej uppgått lill mer än 33o å 34o R:dr B:co för karl och häst. Om det af Kongl. Majit proponerade förhöjda anslag för detta Regemente beviljades, skulle hvarje person med häst, Befälet inberäknadt, kosta högst 36o R:dr B:co om året; och jag hemställer, om väl detta är så dyrt i Hufvudstaden. Jag kan ej bedöma, huru mycket det på landet kostar att underhålla häst och dräng; men det vet jag, att sådant icke kan ske i Hufvudstaden för sistnämnde summa, alldraminst när jag beräknar den summa, som årligen måste afläggas eller hopsparas för att köpa en 11* i64 Den ii Maji e. m. ny häst, när den raan har, dör, eller hlir för gammal. Utskottet har tillstyrkt några afdrag äfven på de lönebelopp Kongl. Maj:t för Regementets Underbefäl föreslagit; men då desse äro obetydliga, vill jag ej uppehålla mig dervid, ehuru jag anser Underbefälet vara så illa aflönadt och hafva så sträng tjenstgöring, att all den löneförhöjning, som det kan få, är fullkomligt förtjent. Jemte det jag för öfrigt får fästa Utskottets uppmärksamhet på, att all den tillökning i anslag Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition föreslagit för LifGardet till Häst, icke är för mycket tilltagen, utan skäligen bör beviljas, anhåller jag att detta mitt anförande måtte få åtfölja återremissen af ifrågavarande Utlåtande till Utskottet. Herr Hjerta, Gustaf Adolf, uppläste följande: