Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Crusenstolpe j Magnus Jacob: Jag bekänner, att jag ännu icke stadgat mitt beslut i frågan om RiddarhusFiscalstjenstens förenande med RiddarhusSecreterarebefattningen. Jag väntar mig ledning af RiddarliusUtskottets blifvande utlåtande. Emellertid ber jag att få fästa uppmärksamheten derå, att sammanslåendet af dessa båda tjenster i allt fall ej må äga rum, förr än RiddarhusSecreteraresysslan beklädes af en person, hvilken ej tillika innehar någon Statens tjenst. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Herr Ribens v ifrågavarande motion, tillika med Herr Crusenstolpes i anledning deraf afgifne yttrande, måtte till RiddarhusUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Föredrogos ånyo följande Statsoch BancoUtskottens den 2 och 10 dennes afgifne Utlåtanden: N:o 1. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående Myntvärdets upprätthållande med flere i sammanhang dermed till Utskotten remitterade enskilde anföranden i ämnet. Angående nödige provisoriska 168 Den 3o Junii e. m. ^ åtgärder, innan silfverutvexlingen kan företagas. Angående Bankens öfriga förhållanden till Staten; jemte hufvudgrunden för Bankens lånerörelse. N:o 4- Angående nödvändigheten af ej mindre åtskillige Grundlagsförändringar, än ock en förbättrad lagstiftning för Banken. Om några lämplige ansedde sladganden för framtiden, i afseende på så väl första Enheten, som underafdelningarne af det metalliska myntet i silfver. Och skulle uppå Friherre Rålambs, Claes, samt Herrarne Thams, "Wollrath, och Crusenstolpes, Magnus Jacob, derom gjorde anhållan, berörde fem Utlåtanden, enligt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare hvila på bordet. Företogs till pröfning
Jäg medgifver, att mycket i närvarande förslag är öfverflödigt, och kunde uteslutas, men jag är öfvertygad att en stadga i det hela, är lika nödig som nyttig, och jag för - 170 Den 5 Augusti c. mi modar att pluraliteten af Ridderskapet och Adela med mig deri instämmer; af sådan anledning och på det Utskotten må kunna, på gruDd af de gjorde anmärkningame, komma i tillfälle att rätta och utesluta hvad som kan finnas nödigt, anhåller1 jag att Betänkandet måtte återremitteras. Herr von HartmansdorffAugit fl: Jag torde först få yttra några allmänna betragtelser öfver Betänkandet., Utskotten synas hafva utgått ifrån den satsen, att göra barmhertighet Från religionssak till rättssak. Man vill tillåta den fattige, att genom Rättegång, såsom fordran utkräfva hvad han tarfvar. Men han har ingen annan rätt till hjelp, än den ett medlidsamt hjerta lemnar, hviken ej af lag kan bestämmas, Het är ej en förtjenst hos personer, eller något gagn för samhället, att vara fattig, och samhällets medborgare böra, i sådan egenskap, ej något till den fattigtderföre betala. Skulle den grundsstts af rätt för den fattige till uppehälle af andra , hvilken i Betänkandet är rådande, antagas, sa skulle det blifva ett näringsfång att vara fattig; och möjhgeu skulle man drifva närigheten så långt som i vissa andra Länder beklagligen skolat vara händelsen, attman misshandlade och stympade sina barn, för att göra dem till rätt värdiga fattighjon. Utskotten hafva anmärk, att fattigdomen tog sin början med Christendomen, och synes nästan hafva vslafc lägga det läran, eller då varande Otholicisme till last. On fattighjon ej funnos före Christendomen, så kom det deraf, att den skönaste. Den 51 Augusti c, in. gf msnskliga känslor, deltagande och medlidande för hvarannan, ännu icke var utvecklad.
Sju år ha gått sedan dess. De ha varit ett lif af missräkning och bitterhet för Kerstin. Han var och förblef en stackare, hennes Eriksson, oförbätterlig och ohjelplig, trots de starka händer, som stödde houom. Han föll och restes upp och föll igen — i oändlighet. Han föll för sista gången i fjor — utanför krogdörren. Det kostade hans rygg, som bröts, och hans lif. De buro honom hem, qvidande och plötsligt nykter. Kerstin mötte tåget i dörren; hennes röda kinder, ännu lika blomstrande röda, blefvo hvitare än snön. Hon förstod allt. Hon bannade ej. Hur kunde hon banna nu. Hon låg på knä på golfvet vid hans säng och grät heta tårar öfver mannens smutsiga hand. Hon bad, bad: » Käre, käre Eriksson, du får inte gå ifrån oss, du får inte gå ifrån oss, inte, käre, käre. » användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. Men Eriksson kunde inte stanna längre. Der hann icke läkare till, förr än han var död. det är så mycket att sköta i ett landthushåll, så måste man väl gripa sig an. Huru länge det skall räcka, har jag aldrig tid att tänka på. » » Men, kära barn, hvad har du då för göromål? Du har ju fullt upp med tjenare och behöfver ju endast lemna fram hvad som skall vara. » » Der sade tant det! Det är just det der ' lemna fram ', som aldrig tar slut. Knappast har jag satt mig ned, förr än någon kommer i dörren: frun, nu skulle jag be ' att få det, och nu skulle jag be ' att få det. » » Har du lust att gå med mig, » sade den vördnadsvärda gamla damen med ett blidt leende, » så skola vi göra en rond i mitt hus och se efter, hvad som är oordentligt, efter som jag alltid har godt om tid? » » Åh, så tant säger! Visst vill jag gå med och se, huru ordentligt allt är. Men det är väl skilnad på en - gammal erfaren husmor och en nybörjerska som jag. » » Visserligen, kära barn, men mycket beror äfven här på metoden.
På ett neutralt område, nemi. i Cölen, hafva omfattande försök verkstälts för utrönande af den qvantitet raflineradt socker, som kan erhållas af de olika sorterna råsocker, och man väntar att först i Juli månad innev:de år ett bestämdt resultat skall kunna framläggas, på grund hvaraf man sedermera skall kunna sluta en traktat om denna artikel. Detta exempel torde mera än tillräckligt visa huru måne andra länder äro om sin industri. Jag återkommer nu till den Engelskt-Fransyska traktaten. Icke på eif, utan på inånga ställen säger sig Drottningen af England icke kunna decidera i frågan, hvilken hon derföre hanskjuter till parlamentet. Så i 5:te och 6:te §§:na, rörande vin, i 7:de §:n, rörande diverse varor, i 8:de §:n, rörande bränvin; i 14:de §:n säger Engelska regeringen: den lagliga sanktion, som är af nöden, skall gifvas af parlamentet; och slutligen heter det i 20:de §:n att traktaten icke skall vara gällande förr än Drottningen blifvit genom parlamentets bifall auktoriserad att fullgöra de förpligtelser hon derigenom velat åtaga sig. Man ser häraf med hvilken grannlagenhet Engelska regeringen gått till väga när det var fråga om landets intresse och parlamentets rätt. Upplysningsvis vill jag nämna, att parlamentet icke åtnöjdes med en surtaxe af 2 pence per gallon spritvara och att till följd häraf en additionel artikel måst uppgöras, hvilken undertecknades i Paris den 25 och ratificerades den 28 Februari 1860. Enahanda har förhållandet varit med de traktater, Frankrike ingått med Belgien och Italien. Orri vi nu gå till lörev:de af regeringen till R. St:r öfverlemnade traktat-fråga, finna vi med öfverraskning, att regeringen ölverlemnat den i ett högst ofullständigt och outredt skick. Jag frågar, om det är någon, som kan göra sig ett klart begrepp om de förluster, som af denna traktat, om den bilölles, skulle komma att tillskyndas landet.
Och som Starr Utskottet funnit, att den afgift som föt nyttjandet af dehe Kungsgårdar och Lägenheter till Kongl. Majit och Kronan erlägges, icke pä något sätt är swarande emot den inkomst, som af desamma skäligen bör kunna päräknas, och hwilket tydeligcn updagas, enär jämförelse göres emellan detze arrende wlikor och de, som äro stadgade genom offcntelige auctioner, förmodar Utskottet icke allenast med Kronans lagliga rätt wara öswerensstämmande, uran ock med billigheten förenligt, art de större föcmäner, hwilka innehafwarne af desse Kronans killhörigheker, till Kronans kännbara förlust i manqfaldiga ar redan njutit, nu mera, dä Rck.tS behof sädant oumgängcligen kräfwec icke widare böra fortfara; h vadan ock till Risens Högloft Ständers eget ompröswande öfwerlämnas om icke alla de under denna clatz upsörde Kungs och Kungs-Ladugardars arrenden efter föregängen laga besigtning, mätte komma att uphöra, och besagde Kronolägenheter derefter disponeras pä sätt Riksens Högloft. Ständer nu kunna finna för godt «N förordna. Såsom enfökjd hwaraf den serskilde förmän, som f. d. Förste Hsf Stallmästaren, sedermera Presidenten Grefwe klunk hittills pä ofrvanbefkrisne sätt hämtat af Ultuna Kungs Ladugårds arrende äswen bör anses haswa uphört. 1046 Den l6 December. Till Tredje T>aHeii synes kunna häniöras: liv Skällnora Kungsgård, hwura arrende riden finnes efter Sränders tillstyrkande tve,lia stadgad me» hw ira i an, seende till ägor som under denna arrendetid blifwikKunqsgärden srändömde och Acrendatoren icke efter contractets lydelse fäkt begagna, Kongl.
Sex procent ränta kunde väl i yttersta fall beviljas, men då är fem procent provisionsafdrag alldeles för iliycket. Det måste nedprutas till 2 högst 3 och all vidare ersättning för ränteliqvid m. m. deri vara inbegripen. Att ställa kontraktets afslutande i beroende af ett cirkulär till teckning, förefaller mycket motbjudande. Emellertid bör icke ännu hela underhandlingen afbrytas, utan, under bemödanden att, i ett eller annat fall, vinna jemkningar, fortsättas dels med Heine, dels med andra, om dertill finnas anledningar. Under tiden telegraferas till ministern i Paris och till Tottie, för att höra om desse anse någon grundad utsigt vara att i Paris eller London erhålla lån på bättre vilkor än Heines. Vidare underrättelse afvaktas här.“ Den 17 Januari sammanträdde ombuden med en ledamot af Nordtyska Bankens förvaltningsråd och tvenne direktörer och framställde för dessa Herrar ändamålet med lånet. Det var kändt att ombuden förut vändt sig till Heine och första frågan blef nu huruvida denna underhandling vore att betrakta såsom afbruten. Då härpå svarades att sådant ingalunda vore förhållandet, men att, innan beslut fattades, ombuden borde göra sig underrättade hvad vilkor, som möjligen stodo att få på annat håll, svarade hcmälde Herrar, att något anbud å Bankens sida ej kunde ifrågakomma, så länge underhandling med annan person pågick, men att, i fall någon öfverenskommelse ej kunde träffas med Heine, vöre Bankon benägen taga saken i öfvervägande. Samma dag ingick ett den 15 Januari dateradt bref från vice konsuln Tottie, med underrättelse, att man då blifvit i det närmaste ense om grunderna för jernvägslånet, men att detsamma ej kunde afslutas förrän fullmakt anlämlt från Sverige, hvilket troddes kunna medhinnas till den 25 Januari; att lånet skulle sannolikt erhållas i London mot 1 å 1, % provision och kurtage; men att, om detsamma lemnades i Hamburg mot 5 % ränta och li % provision, vore det rådligt att genast afsluta lånet.
Derföre ocb då dennes hjelp, i anseende till täta embetsresor inom det — jag säger icke för mycket — onaturligt utsträckta distriktet, sällan med bestämdhet kunnat påräknas, hafva häradsinnevånarne hittills oftast sökt hjelp bos den närmare boende stadsläkaren i Kongelf. Men då sednaste länets landsting beslutat uppförande af ett lasarett i nämnda stad, är det antagligt att stadsläkaretjensten i Kongelf kommer att med denna tjenst förenas. Stadsläkaren skulle således blifva vida mer än hittills bunden vid Kongelf, hvadan nämnde häradsboer endast undantagsvis, åtminstone om hjelp i hemmet skulle behöfvas, skulle kunna påräkna bans bistånd. Sedan några år tillbaka bar fråga förevarit om anställande af en extra provincialläkare för Inlands Södre ocb Nordre härader, men då häradsinnevånarne hittills någorlunda lätt bos nämnde stadsläkare kunnat erhålla behöfligt bistånd och fördenskull ogerna velat ikläda sig de skyldigheter, som för extra provincialläkares anställande inom distriktet skulle dem ålegat, har frågan icke lyckats vinna den anklang den ovedersägligen .annars bort göra. Men med anledning af ofvannämnda landstingets beslut bar frågan nu åter väckts till fullt lif och antagligen med bättre resultat. 152 Motioner i Bonde-Ståndet ]865. Från mina komitenter liar till mig ingått bifogade skrifvelse, i hvilken begäres motions väckande i denna för orten numera isynnerhet särdeles behjertansvärda fråga, som torde ha ett fullt tillräckligt stöd dels af hvad förut i motionen är anfördt, dels deral att distriktets läkares tid skulle, sedan Inlands Södre och Nordre härader icke såsom hittills kunna få läkarekjelp från Kongelf, till största delen upptagas för dessa folkrika härader, hvarigenom distriktets öfriga härader således komme att blifva betydligt lidande.
Jag har blifvit underrättad, att H. Ståndet i går, sedan jag för angelägna göromåls skull måst aflägsna mig, beslutat, alt endast två icke föredragande ledamöter af Statsrådet borde finnas. Jag anmäler vördsammast min reservation emot detta beslut. Hr von Hartmansdorff, Aug: Jag anhåller att vid 6 § få göra en anmärkning, som R. o. Ad. torde anse af föga värde, men hvilken jag dock trott mig böra göra, nemi. angående ordningen emellan departementerna. Hittills hafva Statsexpeditionerna baft samma ordning sig emellan som de fordna Riksembetena hade. De expeditioner, som sedan tillkommit, stå efter åldern. Något skäl att förändra denna ordning, som bestått i 200 år eller allt ifrån 1634 &rs reg:form, kan jag ej inse. Utsk. har nedflyttat cheferna för militärdepartementerna till sist, då ordningen i634 deremot var följande: Drots, Marsk, Amiral, Canceller och Skattmästare. Jag anser densamma äfven nu hafva bort iakttagas, så att Militärdepartementerna kommit näst efter Just.departementet. Denna anmärkning har jag gjort mera för att reservera den historiska ordningen, än i hopp att R. o. Ad. derå skall fästa sådant afseende, att den för Ståndets gemensamma tanka förklaras. 7 § Reg.F. Hr Cederschjöld: När man finner, att ti §, som angar ärender, röride Rikets förhållande till utrikes magter, undantager sådana måls föredragning i Statsrådet, ser jag knappt hvad chefen för Utrikes Departementet skall föredraga. Jag finner hans bestyr blifva ganska knapphändigt, och hemställer, om han behöfver någon särskild expedition. Jag anmäler detta blott reservationsvis. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till grundlagsenlig behandling enl. 56 § Reg.F. godkänna Constit.Utsk:s förslag till förändrad redaction af 7 § Reg.F. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.:
Sedan , enligt Riksens Ständers beslut och genom deras Banco-Utskotts föranstaltande, 3000 exemplar af 4 st, Tabeller, utvisande BancoWerkets ställning, ifrån och med år 1776 till och med sistlidet år, blifvit å trycket utgifne, hvaraf hälften är vorden utdelad bland samtlige Riks-Ståndens Ledamöter och Cancellier, samt för Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll använd; så hafva, på förekommen fråga om ersättning af Trycknings - kostnaden, som Riksens Ständers Banque förskjutit och hvilken, enligt inkomne räkningar, uppgått till ett belopp af 265 R:dr, Riksens Ständer beslutit , att hvad, som blifvit utbetaldt för tryckningen af 1500 Exemplar samt för formarnes första uppsättning, borde af de för Riksdags-kostnaderue anslagne medel godtgöras Banquen med tillsammans 176 R:dr 12 sk, men Banquen deremot stadna för återstoden af ofvannämnde fcostnads-summa eller 88 Rtdr 36 *k., likväl med rättighet, att tillgodojuta der, er - 340 Underdåniga Skrifvelser. sättning, som, genom försäljningen af de beli aline Exemplaren, möjligen kan inflyta; Och fä hos E. K.. M. Riksens Ständer nu härmed i underdånighet anmäla detta beslut, jemte anhållan , att vederbörande, som besörjer Riksdags-utgifterne, mätte derom i Nåder varda förständigad. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 358.' Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ad.d. 27 Novi 1823. Preste-Ståndet d. 29 Borgare-Ståndet d. 29 Bonde-Ståndet d. 1 Dec. — Riksens Ständers underd. Skrifvelse, angående prägling af Runstycken. S. A. K.
Derjemte har han genom flera af sina dikter i en ny, sjelfständig tonart eröfrat rum bland våra skalder af första ordningen. Skönare ställen eger ej vår literatur än åtskilliga äro i hans dikter. De store medtäflame blifva ärade af att ega sin plats bredvid honom. Hvilket stort steg tog ej vårt språk från Leopolds » Oden » till Stagnelii » Martyrer ». Tegnérs » Nattvardsbarn » och » Fridsröster » äro i helgedomens förgårdar, då Stagnelii » Martyrer » inträngt i det helga *. Oskar Patrik SturzenBecker, f. 1811 j 1869, mest känd under namnet Orvar Odd. » Orvar Odd, — säger Ljunggren — den till tiden främste af Sveriges följe-tonister, visade sig genom sina samlingar * Med en bit krita », * Med en bit blyerts », samt » Ur Stockholms lifve t », vara äfven den främste ». Med sin iakttagelseförmåga och humoristiska uppfattning förenade han en ovanlig makt öfver språket ». Som prosaskriftställare var ock Sturzen-Becker så skarpt utpräglad, att man genast igenkänner snart sagdt hvarje rad af hans hand, och de mångfaldiga lätt ironiska uppsatser öfver vittra ämnen föj; dagen, drag ur odlings-historien m. m. som han under mer än tre årtionden utströdde inom tidningsverlden, äro i sitt slag ensamma. Dock får man icke på hans alster lägga den nu pågående språkrensningens måttstock. Särskildt de litterära ' följetonger, som bära titeln » Grupper och personnager från i går », påminna icke allenast i omdömets ofta träffande qvickhet, utanäfven i formelt öfversitteri om Heinrich Heines sätt att behandla literaturhistorien och modersmålet. Och äfven som skald skall S. intaga ett hedradt rum, ty han stod äfven som sådan, på egen botten, med varm känsla och liflig inbillnings-kraft, under det hans mottagliga sinne för den yttre naturens lif tog hans förmåga så i beslag, att han ej medhann fördjupa sig i menniskohjertats mera dolda rörelser.
Brefvet den 11 November 1766, samt Kammar-Collegii, i enlighet dermed, den 5 påfölide December utfärdade Circulaire, åboerne å de uti hela eller halfva mantal inberäknade hemmansdelar icke kunnat förmås frånträda deras förmenta rättighet till sammanskjutande af Capellans-skäppan, hvarigenom Capellanen måst åtnöja sig med en vida mindre årlig aflöning från en sådan hemmansdel, än han bort tillgodonjuta, om densamma, med icke stöYre förmoner eller invånare-personal, utgjort en serskild lägenhet; samt Preste-Ståndet, på grund häraf, jemte öfriga i den und. skrifvelsen upptagna skäl, hemtat anledning till den öfvertygelse, att, enligt rätta meningen af 1681 års Förordning, f tunna vore det minsta Capellans-målet, Preste-Ståndet, som icke ville, med afseende å en häfdvunnen sed, föreslå ett återförande till den gamla ordningen, ansett sig, utan någons förnärmande, böra hos E. K. M. i underd. anhålla om en sådan förklaring af meranämnde Kongl. Förordning, med alla de, i anledning deraf, ulkomne senare Författningar; att, då stadgandet om Capellaners rättighet af hela, halfva, fjerdedels och mindre skattlagda hemman, i det hela förblefve oförändradt, det likväl måtte i Nåder förordnas, att Comminister af icke någon hemmansegare eller åbo med matlag, under något vilkor, måtte aflönas med mindre belopp, än det, som uti 1681 års Kongl. Förordning för Expeditions-Utskottels Förslag till tind. Skrifvelse N.o 3it.
Man har, bland annat, emot förslaget invändt, att sådant kunde blifva en ny uppmuntran för bränvins-tillverkningen; men då den ersättning, jag tager mig friheten föreslå, är så ringa i jemförelse med deri, som gifves i Danmark och Preussen, är det icke sannolikt, att, till en början, vi skulle i betydligare mon kunna täfla med dessa länder, framför hvilka vi endast hafva företrädet att för bättre köp hafva tillgång på bränsle och erforderlige kärl. Men härigenom beredes dock en utväg att kunna till utrikes ort sälja bran vinet, utan alt det skulle nedgå lill så lågt pris; 8 Stats-, Bevilln.- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 53. alt bran vins-supandet inom landet derigenom ytterligare ökades. Åtgärden vore således gagnande för vår handelsvåg genom en ny export-artikel, för landtmannen, genom möjligheten att bereda en för mångens jordbruk nödig produet, utan den obehagliga känslan, att hans vinst medför skada (orlandet och för nykterhetsvännen, derigenom att tillgången på bränvin minskas och priset derå förhöjes. Emot de möjliga missbruk, hvilka man befarat, kunna ungefärligen enahanda controller användas, som i Danmark och Preussen, hvilka jag ock utber mig få föreslå. Huru man betragtar frågan, synes den mig medföra fördelar för landet utan någon egentlig olägenhet. Behofvet af starkt bränvin, eller rättare sprit, i Westindien, Amerika och Ostindiska öarne, är otroligt stort, och vid export dit kunde många andre svenska varor komma att medfölja. På dessa skäl får jag till Rikets Höglofl.
Att, hvad beskaffenheten angår, många af de utställda kvinnoarbetena höra till de allra vackraste och, om man tänker på framstegen och utvecklingen, mest glädjande företeelserna å expositionen, därom torde de flesta både manliga och kvinliga besökare vara ense med mig. Men då det finnes en sådan massa kvinliga utställare, bör det vara klart för Iduns publik — dit jag tager för gifvet att samtliga utställarinnorna, såsom intelligenta och vakna kvinnor, höra — att jag ej, så gärna jag än ville det, kan sysselsätta mig med dem alla, ty, som Vitalis sjunger: Då finge jag sitta i evighet, Och därtill jag hafver ej tid i kväll. Kvinnoarbeten på industriutställningen i Göteborg. Af Sccevola. duns läsarinnor ha redan haft nöjet att « • — bli ledsagade genom sommarens konstoch konstslöjdutställningar i Göteborg, och detta af en ciceron, som säkert åtnjuter deras förtroende i vida högre grad än undertecknad. Icke dess mindre må det tillåtas mig att meddela ett och annat, om huru det kvinliga arbetet är representeradt på den nu pågående industriutställningen i samma stad. Statistik är ett ord, som säkert ej har någon lockande klang för fruntimmersöron, men jag vågar ändå börja med en smula statistik fastän af allra ytligaste art. Industriutställningen är delad i tre stora afdelningar: byggnads-, industrioch bryggeriafdelningarna. Män skulle väl knappast väntat sig att finna kvinliga utställare inom mer än den mellersta af dessa afdelningar, men de förekomma verkligen inom alla tre, ehuru byggnadsoch bryggeriafdelningarna på sin lott endast fått en kvinna hvar. Så mycket talrikare äro kvinnorna inom industriafdelningen. Katalogens register upptager omkring 1,100 utställare, hvaraf inemot 20 procent eller 210 äro kvinnor. Gå vi till industriafdelningen ensamt, så inrymmer den 745 utställare, hvaraf 208 eller omkring 30 procent af kvinligt kön. Redan detta är ju i och för sig en statistik — nu kom det förfärliga ordet igen! — som visar, att det s. k. svagare könet kan föra en ganska respektabel styrka i elden, när det gäller att täfla på slöjdens och det industriella arbetets fält.