Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter sedermera först till bifall å Utsk:s tillstyrkande framstäld, men med nej besvarad proposin, hemstälde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad., på sätt Frih. Åkerhjelm föreslagit, behagade afslä det ifrågastälda förbehållet och i öfrigt bifalla Utsk:s tillstyrkande, och ropades härvid starka ja jemte några nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Då härefter förekom Utsk:s hemställan, i fråga om anvisande af 1,000 R:dr till ersättning för forsellön, yttrade sig Hr von Hartmansdorff: Sedan det förra beslutet är af Ståndet fattadt, så lärer denna punkt förfalla. Frih. Åkerhjelm: Det förhåller sig så som Hr von Hartmansdorff framställt,;men StalsUtsk. har just föreslagit, att forsellönen skall upphöra, så att jag ser ingen våda i att R. o. Ad. bifaller denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Ordalydelsen är följande: ”Hvad deremot angår Utsk:s förslag, om anvisande af 1,000 R:dr till ersättning för forsellön, så, enär denna ersättning torde kunna LandtStats-tjenstemännen beredas utaf det anslag, som Rikets sednast församlade Ständer för enahanda ändamål vilkorligen beviljat, hemställer Utsk.”. Om R. o. Ad. bifaller denna punkt: så har ju Ståndet förutsatt, det en sådan ersättning kan komma i fråga, fastän hon skulle utgå på annat sätt, än första gången var föreslaget, hvilket Ståndet icke bör förutsätta, när det bi fallit ett anslag, hvarigenom en sådan ersättning blifver öfverflödig. Hr Bildt, Didrik Gillis: StatsUtsk. har ingalunda föreslagit, att 1,000 R:dr skall utgå af det utaf Rikets sednast församlade
Uti underdånig skrifvelse af den 27 sisth Januari, har jag funnit mig föranlåten alt inför Kongl. Maj:t yttra den förmodan, att någon otydlighet, som vållar stridiga begrepp, mätte finnas i lagens föreskrifter om ”hvad den ”bör iakttaga, som testamente lill godo njuta eller derå tala vill/ Jag bade *) Härntadl från ordalagen i 17 Kap. 15 5 Rättegångsbalken. hih. till B. St. St. Jast. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1848, ej kunnat undgå att fästa min uppmärksamhet vid dessa stridigheter, då de äfven hos Kongl. Maj:ls Högsta Domstol förekommit.
Nu, enär detta lagrum hade sitt ursprung från den tid, då allmogen ej uppnått den bildningsgrad, som den numera intagit; samt den obetydliga vigt, som derigenom tillädes en Nämndemans röst, syntes vara den egentliga orsaken dertill att nämndemanna-befattningens anseende så minskats, att de mest duglige och erfarne vanligen sökte undandraga sig en dylik befattning, har Riksdagsfullmäktigen Anders Persson från Östergöthland, uti ett till Hedervärda Bonde-ståndet ingifvet memorial, föreslagit det måtte, med ändring af omförmälda lagrum, stadgas »att två tredjedelar af de i besluten deltagande Nämndemännen må ega öfverrösta Häradshöfdingen och den återstående tredjedelen af Nämnden;» och häröfver har LagUtskottets yttrande blifvit infordradt. Detsamma kan emellertid ej blifva tillstyrkande. Om än ostridigt är att allmogens bildning tilltagit, kan deremot ej medgifvas att stadgandet derom, att alla i nämnden skola vara ense, derest dess mening må gälla framför Häradshöfdingens, Bih. till R. St. 7 Sami. 1 Afd. 42 Haft. i 2 Lag-Utskottets Betänkande M 78. bidragit att minska nämndens anseende. Detta stadgande är vida äldre än gällande lag. Det har sin tillvaro från en tid då bondens rätt att deltaga i lagskipningen betraktades såsom en af hans yppersta förmåner; och ännu långt efter det 1734 års lagstiftare upptogo ifrågaställde stadgande, innefattade valet .till Nämndeman en utmärkelse, som äfven i allmänhet eftersträfvades. Då utgjorde likväl valet endast ett uttryck af en enskild persons, af Iläradshöfdingens tänkesätt. Huru mycket större utmärkelse ligger deremot icke i detta val efter det utöfningen deraf blifvit öfverlemnad till allmogen sjelf? Derigenom erhåller befattningen sin verkliga karakter af ett allmänt förtroende, hvars betydelse ökas genom vigten af de pligter den medför. Uppfattas saken ur sådan synpunkt, bör nämndemanna-befaltningen äfven framdeles medföra anseende; sker ej så, vittnar ett dylikt förhållande åtminstone ej om tilltagande medborgerlig bildning.
Kvinno-mjölk Ko-mjölk 100 delar hålla: Vatten 89 delar 87 delar Ä g g h viteämnen 1,7 » Fett 3 » 3,7 » Mjölksocker 6 » 5 Salter Ö,s » 0,7 » 3,t3 » » raA f hvad som ofK v i n n o m j ö l k e n visar sig alltså fattigare på ägghviteämnen, men i stället rikare på mjölksocker än sjukdom uppträder så när lika hos dem båda. i ojämförligt m y c k e t högre komjölken, då däremot fetthalten tillblanda en med kvinnomjölken öfverensstämmande samsättet Det att mansättning? laste höfva di af en lämplig amma. ligt s. k. engelska hänför för den sjukan i många fall är m y c k e t o c h att allmänheten m y c k e t ofta sjukdomar, som därmed icke hafva det ringaste att skaffa, utan äro yttringar af andra, ofta vida farligare lidanden, särskildt tuberkulosen, detta vill j a g ingalunda förneka, liksom j a g ej kan underlåta att här omnämna, att gifva A t t få den bristande ten i komjölken ersatt är naturligtvis barnet uppfödes med modersmjölken eller med A t t fruktan för är något skola vi nu det dibarnen långt mindre äro utsatta f ö r detta med alla dess växlande följder. komjölken Huru procent hos med komjölk uppfödda barn, under öfverdrifven, Flensburg. blott delvis kan van blifvit sagdt förstår man lätt, hvarför denna därtill rätt uppföda, fostra o c h vårda det nybarnet vanliförekomma o c h undvika denna sjukdom är att uppfödandet modren eller ensam kan föda det under de ett nan under första lefnadsåren ingalunda ovanlig lidande Af Att ej tarmkatarrens faller således af sig själft, att bästa VII. barn A t t dessa i betydande grad kunna om som för den fullvuxne drars oro o c h förskräckelse. Iduns läkarartiklar. undvika olägenheterna af en artificiel ten länge visat. chitis, hvilken utgör föremål f ö r så många m ö - * Några med beaktas. stämde. vännen, ket sande afföringar o c h långvariga sin gränslösa själfuppoffring. ».
235 eller mindre mohn till bättre förhållande mot Sedelstocken , bringar sin réela Tillgång; men visserligen skall ett maximum bestämmas, hvarutöfver betalning för Silfver icke får ärläggas,' och hvilket uti Instructionen för Banco-Styrelsen kommer att utsättas.Jämväl anse förenade Utskotten lämpligt, att pris för Silfver-upphandling inom Riket fastställes. Ordningen fordrar nu, att visa, huruledes, derest Banken, i anseende till myntvärdets sänkning, nödgas genom försäljning afgifva sine i vexlar ingående revenuer, de härföre inflytande Sedlar ma åter komma allmänna rörelsen tillgodo, emedan eljest en amortisseinent af Sedlar, som man vill undvika, skulle derigenom bereda». Efter förenade Utskottens tanka, kan, under en längre period, då uppmärksamhet användes, tillfälle icke saknas, att, utan någon menlig verkan på Haridels-vågen , införskaffa ett så måttligt qvantum myntbara metaller, sorn blifvit föreslaget. Deremot föijer det af sakens natur, att just, när Conjuncturen förbjuder detta, äro ock de eventuella Creditiven hårdast ålitade och bär; lancén gjör sig sjelf. Sålunda, om det är hinder för Exporten, sorn verkar på mynt förhållandet, blifva Jern-belåningarne i samma mohn högre; är det åter missväxt, som förorsakar denna ofördelaktiga ställning, så älitar Magazins Directionen desto mer sitt Creditiv för operationer till Spanmåls anskaffande. Den tredje orsaken kan nästan icke gifvas, sä framt den reglering, sorn vidtages, åsyftar, att stadga förtroendet och förtjenar det; ty den skakning i mynt-väsendet, sorn skulle blifva en följd af nya krigsorolighe - 236 Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. ter, vilja förenade Utskotten icke taga i beräkning: det skulle tillintetgöra alla uppställningar,' och bör af sådan orsak här icke finna något rum.
Robsahm. S. D. Efter förnyad föredragning af Bevill» nings-Utskottets sedan den 5 Juli på bordet hvilande Memorial, af den 3 Juli, med förslag till förändringar i 1812 års Chartse-Sigillatse-Förordning, fann Borgare-Ståndet för godt att samma Förslag bifalla, likväl 4:0 med undantag dels af tillåtelsen till extra stämpling i Stockholm , den Ståndet ansåg, såsom Den 11 Ju/i. 985 såsom omöjlig att controllera , icke böra äga rum , dels ock af de vid slutet i den nya 21 §. införda orden: ”så vida icke begge exemplaren äro å stämpladt papper skrifna”, hvilka ord Ståndet fann, såsom öfverflödiga, kunna alldeles utgå , och — 2:0 med det tillagg, att då flere handlingar finnas, som, enligt Förordningens föreskrift, skola å 28 ä 32 skillingars stämplar skrifvas, således, utom de öfriga, äfven dylika stämplar hädan» efter må inrättas. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Blefvo åter föredragna och bifallna Allmänna Besvärsoch Oeconomie samt Särskildta Utskottens ifrån gårdagen på bordet hvilande gemensamma Betänkanden af den 4 Juli: 1:0 Om inskränkning i Halländska och Bohusländska Allmogens Seglations-frihet, och 2:0 angående medel och utvägar till Hampplanteringens befrämjande. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm S. D. Då nu åter föredrogs Stats - Utskottets den 4 Juli afgifna och den lo på bordet lagda Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet af den 31 Maj, om ersättning för tågande Troupper m. m., fann Borgare-Ståndet för godt, g 3 6 Den 11 Juli. godt, att det fdrst afgifnä Betänkandet, med de uti det sednare gjorda förändringar och tillägg, bifalla. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn, Robsahm. S. D.
Det kan ej längre fördöljas, att till och med de mest uppriktigt intresserade för ögonblicket känna en viss trötthet vid litteraturen som konstform och på ett helt annat sätt låta sinnet fyllas af musik och taflor. Hvarpå skulle väl detta bero, om ej på den enkla orsaken, att under de sista decennierna har först och främst musiken, men äfven målarekonsten spänt bredare vingar och på så sätt hållit jämnare takt med vårt inbillningslif. Hvar har litteraturen sin pompösa Wagnermusik, eller det fria skönhetssinnet hos en Klinger, en Böcklin, en Puvis de Chavannes? Enklare taladt, litteraturen håller på att bli efter – och när höll hon på med annat! Jag rår icke för, men hon påminner mig oftast om ett gammalt fruntimmer, som af ifver att hinna till tåget så länge vänder på sina hattaskar och väskor, att hon slutligen just anländer lagom för att se tåget gå. Nej, vi äro listiga, vi tecknare och målare, listiga som ormar. Det finns ingen kyrka, intet palats, där vi icke skaffa oss in för att tillgodogöra oss våra föregångare, och åratals vistelse i utlandet öppnar våra ögon. Rifva vi upp bryggorna till det förflutna, så spika vi snart åter ihop dem, och det är vår lifskraft. Det är hårflätan, i hvilken vår styrka sitter. När det däremot gäller de litterära föreställningarna, då är människan i alldeles särskild grad upplagd till ett omedvetet litet själfbedrägeri, och hon tror sig tycka, hvad hon i grund och botten alldeles icke känner. Gå till dig själf, Henrik. Du författar visserligen inga böcker, men du har en mycket bestämd smak. Inom musiken älskar du Bach och Händel, inom måleriet tjusas du som jag af Botticellis tre dansande kvinnor, men när det gäller litteratur, då hissar du upp dig i en liten trång bur för att hungra ihjäl med hela den stora rika världen rundt omkring dig. Det var annars fordom ett straff för falska vederdöpare. På sådana halfheter kan man svälta sig fram därhemma i tio till femton år, men här ute i konstens hemland blir själen rofgirig som ett ungt lejon. Table rase! Endast Jerusalem kan mäta sig med Rom i rikedom på sanna och tvifvelaktiga sägner.
I dess lockar Fingrarna störte Orestes, 1475 På Mykeniske skon framträdd, Och böjande nacken mot venstra skuldran, Han ernade halsen drabba Med blixtrande svärdet. KHOREN. Hvar voro Phrygerne i huset då, till hjelp? 1480 PHRYGIERN. Vid hennes nödrop, dörrar och dörrposter vi Med stafvar stötte ut, der vi förvarades, Och hastade till hjelp, en hän och dädan en, Med stenar den, en annan med en lans, En hållande i händerna utdraget svärd. 1485 Tillmötes oss kom Pylades, Okufvelig, sådan sådan, Som Phrygiske Hektor, eller treplymad Aias, Hvilken jag såg, jag såg i Priamos' kongaborg. Vi drabbade samman med svärden strax, 1490 Och påstund, påstund röjde nu Vi Phryger, hur mycket i Ares' strid Underlägsne vi äre Helleniska härn. En griper till flygten; död ligger en ann; Den ene är sårad; den andre bönfaller 1495 Om räddning från döden, Och vi stucko oss undan i mörkret; De döde stupade, ock döende, ock lågo der. Ack, stackars Hermione inträdde nu Till det blodiga nederlag 1500 Af sin moder, som henne osäll födt. Anrusande, som thyrsoslöse Bakkhantinnor, De henne likt en lejonvalp med händren Rykte till sig, och åter emot Zeus' dotter Vände sig, för att mörda. 1505 Men ur gemaket hon redan Och kongaborgen förstvunnit, O Zeus, och Jord, och Dag och Natt! Anten genom trolleri Eller Magers konstleri, 1510 Eller gudars snatteri. Hvad sedan hände, jag ej vet, Ty på ilande fot jag genast mig smög derfrån. Mångsuckiga qval, mångsuckiga 1515 Menelaos härdade ut, För att bringa från Troia Onyttiga Helena hem. KHOREN. Uppå det ena nya följer nu det andra strax:
Riksdagsfullmägtigen Sorn Rosenberg från Christianstads län har uti ett lill Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet memorial, med anmärkning, hurusom det ständiga upprepande af eder, hvilket af våra lagar lillstaddes, skulle borttaga sjelfva det hög tidliga och betydelsefulla, som lagstiftaren velat deri inlägga, föreslagit: “l:o följande tillägg vid slutet af 16 § i 17 Kap. Rättegångs-Balken: “Är det för Rätten kändt eller kan vittne vid tillfället behörigen styrka, att det förut vittnesed aflagt, vare vittne då för edgång frill"; hvarjemte edslormuläret borde till följd häraf efter behofvet ändras." “2:o rörande embetsmannaeden, att en förklaring måtte utfärdas af innehåll, att den vid inträde i embete aflagda ed må vara förbindande och lill fyllestgörande för hela embelstiden, utan afseende på stället, hvar embetel utöfvas, samt de vanliga edsförsäkringarna på läkareattester förklaras obehöfliga." Öfver detta memorial har Lag-Ulskoltets yttrande blifvit infordradt; men dåden del af motionen, som alser ett tillägg till 17 Kap. 16 § Rättegångs-Balken, berör den lagstiftning, hvilken tillkommer Konung och Ständer gemensamt, hvaremot det af motionären jemväl väckta förslag om förändring i föreskrifterna angående embelsmannaederna samt pdsförsäkringarna å läkarealtester är att hänföra till den lagstiftning, hvilken genom grundlag är uppdragen åt Konungen allena, och motionären således, i strid med 51 § Riksdags-ordningen, i ett och samma memorial sammanfört väsendtligen olika frågor, af hvilka blott den förstnämnda skulle kunna af Lag-Utskottet behandlas, föranlåtes Utskottet, som emotlagit remissen den 6 i denna månad, att ornförmälda memorial till Hedervärda Bonde-Ståndet återlemna; hvilket för samtliga Riks-Stånden vördsamt tiilkännagifves. Stockholm den 8 December 1862. Reservation: af Herr Henschen, hvilken åberopat grunderna i den af honom och Herr Grefve Hamilton vid Utskottets Utlåtande N:o 5 afgifna reservation.
Att det hädanefter skall åligga Domaren, att, vid hvarje Tings slut, meddela Krono-Fogden fullständig Förteckning på alla dem, hvilka, under Tinget, blifvit för brott dömde eller under framtiden ställde; hvarefter Krono-Fogden skyndsammeligen bör tillställa vederbörande Kyrkoherdar Utdrag af berörde Förteckning, och särskildt, i afseende på dömde personer från annan ort, insända dylika Utdrag till E. K. M:ts Befallningshafvande, för att, genom dess försorg, komma Presterskapet i de dömdes hemort tillitanda; Och böra Under-Domstolarne i Städerne äfven vara pligtige, att till E. K. M:ts Befallningshafvande, uti enahanda ändamål, afgifva Förteckningar öfver personer från annan ort, hvilka vid samma Domstolar för brott dömde eiler under framtiden stälde blifvit. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser. 177 N:o 74^ Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 11 Julli 1823.’ Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 12 —. — Eonde-Standet den 12 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Häradshöfdingarnes skyldighet, att visa redo för Häradets andel af SakÖres-medel. S. A. K. XJnder Innevarande Riksmöte har fråga blifvit väckt, att Häradshöfdingarne borde vid verkande vite åläggas, att till visse, af Innevånarne inom hvarje Härad utsedde Revisorer, afgifva räkning å Häradets andel i Saköres-medel, hvilken, räkning derefter, åtföljd af Bevisorernes anmärkningar, skulle till Lands-Contoiret inlemnas. Det har väl icke undfallit Riksens Ständers uppmärksamhet , hurusom, genom E. K. M.ts Nådiga Förordning den 6 Julii 1720, 5 §, af Landshöfdinge-Instructionen den 4 November 1734, samt E. K.
Det är utan allt tvifvel att Statsrådet Malmsten, på hvars yttrande Utsk:t stödt sitt beslut, är en utmärkt man, och isynnerhet en utmärkt theoretiker. Men då nu föredragande Dep:ts-Chefen, Frih. Gripenstedt, som äfven är en utmärkt theoretiker, det oaktadt kommit till ett annat resultat, så torde man val vid detta tillfälle böra göra något afseende på hans åsigt, helst som denna blifvit den segrande inom konseljen. Jag ber derför att, såsom vederläggning af hvad Utsk:t anfört, få uppläsa ur Betänk:t Frih. Gripenstedts yttrande öfver denna fråga till Stats-Råds-prot:t: »Med föranledande häraf har föredragande Hr Dep:ts-Chefen åter, jemte erinran att icke med säkerhet linge förutsättas, att ju icke äfven frågan rörande utförseltarifen kunde blifva föremål för yrkande från Fransk sida och således komma att ingå i den förestående traktatsunderhandlingen, i underdånighet förmält. Den 29 Maj f. ra. 603 att i allt fall, och utan att taga i betraktande förlusten af den statsinkomst — uppgående 1860 till 239,000 rdr och 1861 till 132,000 rdr — som skulle bli en följd af exporttullarnes afskafTande, borde dervid dessutom tagas i betraktande, dels att endast 2 år förflutit sedan utförseltullen för såväl tackjern som malm nedsattes till blott hälften af förra beloppet, och att en allt för stor eller hastig förändring och deraf möjligen följande brytning i sådana vigtiga näringsgrenar, hvilka under en lång följd af år, på grund af särskilda förhållanden, utbildat sig i vissa rigtningar, icke kunde vara önsklig.» Således har den man, som för resten delar de theorier, som Statsrådet Malmsten i sin reservation anfört, likväl på praktisk väg kommit till detta resultat. Det förundrar mig, att de, som hylla dessa theorier, icke göra något afseende på de åsigter, hvilka hysas al denna praktiskt utmärkte man, som står på samma sida som de sjelfva.
För tillbyggnad samt reparation af det Kongl. Academien för de Fria Konsterne tillhöriga hus, hafva Rdiets Ständer anslagit det, utöfver Academiens disponibla tillgångar, härtill erforderliga belopp af Trelio Tusen Riksdaler, hvilket till bemäide Academi af Riksgälds-Contoii et utbetalas. § 29- Till Stats-verkels befi iande från den hittills erlagda räntan för hvad, som ännu icke utgått af ett Kongl. Landtbruks-Academien, år 1819, på Riks-Slalens g:de IJufvudtitel beviijadt byggnads-anslag, hafva Rikets Ständer beslutit, att detta anslags återstående capital-belopp, hvilket vid sistlidet års slut utgjorde Tio Tusen Treliosex Riksdaler 8 sk. 8 rst. skall af Riksgälds-Contoiret till bemalde Academi utbetalas senast 3:ne månader, efter det Rikets Sländers härom fattade beslut blifvit Fullmägtige meddeladt, men äfven dessförinnan, så vida Academien skulle finnas hågad att dessa medel förr emottaga. 6 Fortsättn, af Sluts-Utskottets Memorial, N.o SSo. § 3o. För uppförande af ännu saknade, nödvändiga byggnader vid Lunds Universitet, hafva Rikets Ständer anvisat ett extra Statsanslag af Tjugufem Tusen Riksdaler, äfvensom Rdiets Ständer för Upsala Universitet anslagit en lika summa, att, i första rummet, användas till uppförande af en ny observalorii-byggnad samt för öfrigt till andra nödiga ansedda universitetsbyggnader. Dessa anslags-summor skola af Riksgälds-Contoiret, i mott af behof och efter vederbörlig reqvisition, utbetalas. § 3t. Till folkundervisningens befremjande hafva Rikets Ständer beviljat följande årliga anslag, hvilka, från och med år rS.fa samt till och med året efter näst inträffande Riksdag, skola Kongl.
Ståndets gjorda anmärkningar vid de af Utskottet uppstalla frågor, sorn till afgörande af det iörstärkta Stafs-Utskottet blifvit hänskjutne, får Utskottet 11 edde a följande dess vördsamma utlåtande: Angående Advocaters Bevillning liar Utskottet, på det genom ordalydelsen: Advocater och alle andre som med Uaglig rätt biträdå $Cc. en sådan tydning icke måtte föranledas, att Bevillning äfven skulle äga rum, då vid inträffad händelse någon anförvant biträdde en annan i Rättegång, hvartill han ovilkorligen vöre berättigad, velat tillstyrka att till förtydligande af meningen, i stället för orden alle andre införes andre sakdrifvare, som äga laglig rätt eller vunnit vedeibörligt' tillstånd, att föra enskilta Parters talan, och derest Riksens Höglofl. Ständer ej skulle finna genom detta tillägg meningarne vara jemkade och afsigten vunnen, komitier propositionen att på sätt yrkadt är lyda sålunda: Skola i frågan om Advocaters Bevillning orden lyda såsom i Bevillnings-Utskottets förslag ar upptaget? eller Skola alle andre uteslutas och lydelsen blifva: Advocater, som med Laglig rätt biträda Parter i Rättegångar, i Rem Glassér.? Och förmodar Utskottet den af Vallöf!, Borgare Ståndet anmärkie brist i framställningen af 4:de Contra-Propositionen vara afhulpen derigenom, att i slutet deraf tillägges följande ord: Da Sex Prof fnts renta derå år föreskrifna. —* Hvarigenom ifrågavarande Contra* Proposition får följande lydelse: Skall, enligt Protocolls.Utdrag från Vältofl.- Borgare-Ståndet, äfven Riksgälds-Contoiret vara berättigad t att vid Rente-liqvider med Fördr ngs-ägare 'njuta afdrag till det belopp, som svarar mot Be vinningen för hvarje Lån Conteifer upptagit, dä Ses procents renta derå är förtskrlfven? Livi.ket allt Riksens Höglofl.
Barthelemy influtne medel; fann Borgare-Ståndet någon annan åtgärd i afseende på nämnde Memorial icke erfordras, än alt detsamma skulle läggas till handlingarne. S. D. I anseende till gjorde anmärkningar återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande N:o 23i> öfver Herr Q. Fr. Forströms Memorial, Prof. Utdr. d. 13 Maji 1818., em bidrag af Stater» för Elementar-Skolan i Askersuntl. S. D. Föredrogs ånyo Högloft. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 229, i anledning af gjorde anmärkningar vid dess Yttrande och Förslag, om Statsoch Riksgälds-Verkens behof, som genom Allmänna Bevillrtingen skola fyllas; och beslöt Borgare-Ståndet, att förblifva vid sitt den 8 uti innevarande månad fattade Beslut, medelst hvilket Stats-Utskottets den 1 nästföregångne i ämnet afgifne Yttrande och Förslag blifvit gilladt. S. D. Vid -föredragning af Högloft. Ridderskapets oell Adelns, uti Protokolls-Utdrag för den ig uti innevarande månad, gjorde tillkänrsagifvande, angående bemälte Riks-Stånds fattade beslut, beträffande den summä, sorn för Stats* och Riksgälds-erkens samfäldta behof erfordras, att genom Allmän Bevillning utgöras; fann Borgare-Ståndet, som förblef vid sitt den 8 uti denna månad lemriade bifall till Riksens Ständers Stats-Utskotts den 1 dennes meddeldte Yttrande och Förslag i detta ämne, med det vid samma bifall å Ståndets sida fästade villkor, någon betänklighet för öfrigt icke mota för instämmande med Högloft.