Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ock Carlstad återuppbygges med 15 kyrkor och 8-våningars hus, så betyder det dock intet i jemförelse med provinsen, hvars skogomkransade elfvar, hvars bördiga fält, hvars idoga befolkning ställa uppmaningar tili R. St:r att behjerta Wermlands behof och befordra dess välstånd. Det har funnits den tid, t. ex. 1808, då förhållandet mellan värdet å en tunna råg och ett skeppund tackjern var sådant, att jag icke ens vill nämna det, och sådan kan bergsbrukets ställning blifva ännu en gång, derest vi icke vårda dess intressen. Det är nödvändigt, Mine Hrrl att leda denna industri i vis rigtning, ty vårt land eger icke outtömliga tillgångar på kol, men outtömlig tillgång på malm i våra berg. Vi hafva' från Gellivara ända till Taberg hela trakter, hvilkas malmtillgångar icke äro till en hundradedel upparbetade, och det är för oss en nödvändighet att söka bereda dessa malmer på det klokaste sätt, ty äfven inom stångjernsindustrien göres dagligen stora uppfinningar. Hvar och en känner, att den s. k. Bessemer-metoden, eller att direkt ur tackjernet frambringa stål, har stor användning i industriella förhållanden, ehuru den ännu är föga känd; visst är dock att genom denna metod beredt stål redan blifvit användt icke allenast till hästskor utan äfven till rails; jag bär i dag sett uppgifvas, att ett bolag, Jackson & Comp., till jernvägen mellan Lyon och Paris levererat rails af Bessemerstål efter ett pris af 41 francs pr 100 kilograromer, eller 12 h 13 rdr pr centner. Om vi skola kunna uthärda en sådan konkurrens, måste vi understödja vår egen jernindustri eller ock öfvergifva tanken på att kunna exportera något. Ett af de förnämsta medlen att understödja vår jernindustri är väl, Mina Hrr! att bereda den lätta kommunikationer. När man för detta ändamål anlägger stambanor, böra de väl framdragas midt igenom provinserna, ty de skola utgöra ryggraden i hela systemet, till hvilken bibanorna, såsom refben, ansluta sig.
Gränse-befälhafvare arfvode Skrifmaterialier Transport R:dr R:mt. Skrifvelse N:o 194. Grnnse-befälhafvare arfvode Adjutant d-o Skrifmaterialier , . 375 22 50 Gefle med Fredri/cs/eans. Gränse-brfnlhafvare arfvode Skrifmaterialier 300 12 — S:r Af Ko m menda n t s-sl a lens anslag ulgä lills vidare arfvoden ät: f. d. Kapellanen vid Dalarö skans f. d. Landtför svar s-departementets Kommando-expedition. « CO 1 Aflöning. Arfvodcn. Till skrifmaterialier, ved och ljus, möblers och inventariers underhållande, m. m — 1.790 — Raiions-ersättning för 3 hästar å 270 R:dr — 810 — Ersättning lör stallhyra m.. m. för 3 hästar å 100 R:dr — 300 — Summa R:dr R:mt 3 12,550 - 72 Expeditions-UIsko (tels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 194. Tab. N:o 6. Stabs-chejer och Adjutanter, tillhörande G enera lite ts-slaten. Aflöning. Il:(lr R:mt. 1 Stabs-chef hos Generalbefälhafvare, arfvode 1.000 4 d:o d:o d:o . 4,000 — i d:o hos Chefen för Lif-gardes-brigaden, d:o 600 — 1 d:o hos Kavalleri-inspeklören, d:o 750 —- 1 Slabs-adjutant hos General-bcfälhafvare, d:o 600 — 4 d:o d:o d:o . 2,400 — 1 d:o hos Chefen för Lif-gardes-brigaden, d:o 300 — 1 d:o hos Kavalleri-inspeklören, d:o
Endast en sida af papperet bör uppoffring för stor för att få en barnvårderska, som förstode rätt sin uppgift, — en som kunde leda barnet till lydnad af öfvertygelse, ej af tvång. » » Men », tillade han, » sådana vårdarinnor äro så sällsynta till och med bland mödrar, af hvilka man hade anledning vänta annat. » — Hade han icke rätt deri? la S —. I D U N användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, ocil kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. och andra! Men jag vågar tillråda något flanell under tyllen, några flere tum siden ofvanför midjan. Svepen kappan ordentligt om eder, våren måttligare vid njutandet af glace o. d. och vid påkommande månskenssvärmerier, så låten edra kavaljerer visa sitt chevalereska sinnelag genom att hemta en mantilj eller något dylikt åt eder. han kom allt oftare och stannade allt längre. Guérita bad honom komma mera sällan. hon bad honom att aldrig komma mer. men de fina svällande läpparne bådo en annan bön, då de eldigt trycktes mot hans, en bön som fann mäktigt gensvar i hans eget hjerta. Så blef han ännu en gång skickad till ett främmande hof, denna gång till Wien. I skolen dä få se, att balförkylningarnas Afskedet var bittert. » Var vid godt mod, antal, i följd af dessa enkla försigtighetsmått, min Guérita! Vi ha allt att hoppas, intet att säkerligen blifva reducerade med minst femtio frukta. Då jag kommer åter, blir allt godt, uf^Katsch! der höres en nysningoch — ratsch! en procent. — då är jag en sjelfständig man. » — Dolly Roon. e^ * * &gt; nysning till. En snufvig stämma utHan rycktes med dernere.
Nådig föreskrift att om verkställigheten af omförmälde afskrifning gå i författning. 15:o Jemte förmälan, att till Kiigs-Collegii Artiileri-Afdelnings cassa år 1835 influtit 2,089 R:dr 13 sk. 7 rst. för utlemnad exercis-ammunition, hafva Revisorne, som funnit, att sådan ersättning för ammunition till någon, del utgått från nya motes-passevolance-fonden, tillika ansett, att, vid utlemnande af exercis-ammunition från Artilleriets förråder, rätteligen borde urskiljas, till huru stor del densamma utgöres af krut, hvars motsvarande värde i penningar skulle till Stats-Verket öfverlemnas; och, ehuru numera icke lärer kunna utredas, huru stort belopp af nämnde ersättnings-summa bordt komma StatsVerket till godo, hvadan rättelse i det anmärkta förhållandet icke torde kunna åstadkommas, fa Rikets Ständer likväl, instämmande uti Revisorernes yttrade åsigt, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att hvad Revisorerne i omförmälde afseende föreslagit måtte för framtiden af vederbörande iagttagas. l6:o Enligt hvad Revisorerne anmält, hafva utaf de under Krigs-Collegii Utrednings-Afdelnings förvaltning ställda extra anslags-medel låne-försträckningar till de ordinarie egt rum, år 1834 med 96,691 R:dr 45 sk. 6 rst. och år 1835 med 72,691 R:dr 18 sk. 6 rst., hvilka bokförts under titel antidpation och vid sistnämnde års slut icke varit återbelalde. Då dessa åtgärder äro oförenliga, så väl med gällande föreskrift, alt Extra Stats-anslaget ej må med det ordinarie sammanblandas, som och med stadgandet om det förra anslagets förräntande, så länge och till så stor del, som icke behöfves, för att jemväl komma försvarsverket till godo, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K.
Då Utskottet sålunda enligt grundad öfvertygelse funnit sig kunna lemna det vitsord, att Herrar Fullmägtige redeligen och med heder svarat emot Riksens Höglofl. Ständers dem upp. dragne vigtiga förtroende, är det för Utskottet en tillfredsställande pligt, att hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamt anmäla Herrar BankoFullmägtige till erhållande af decharge för de-; 334 Biinko-Utskottets Betänkan ilen. ras ofver detta angelägna Verk sedan sista Riksdag förde ansvarige och mödosamma förvaltning. Så vål af Commissariatets Protokoller, sorn. under Räkenskapernes granskning , • Låne-Handlingarnes genomgående och Uåne-bevakningens kontrollerande, har Utskottet i öfrigt inhämtat kännedom om de särskilde delarne af Verkets inre administration, samt genom förrättad Inventering uti samteliga Kassor och Förvaringsrum gjordt sig förvissadt om BenåUnirigarnes riktighet, och redbarheternes noggranna och påliteliga vårdande; och har Utskottet härunder ägt tillfälle inhämta, att ej mindre Bankens Corn. missarier hvad Administrationen och förvaltningen särskildt beträffar, än i allmänhet, Verkets Tjenstemän och Betjente, medelst ett oafblutit bemödande för arbetets behöriga och p®liteliga fortgång, uppfyllt deras skyldigheter och gjort sig förtjente af Riksens Höglofl. Ständers fortfarande ynnest och bevågenhet. Någre, uti vissa omständigheter, inom Utskottet yttrade 6erskilte meningar, blifva enligt förbehåll härvid bifogade. Stockholm den 6 April 1818- Berätt else: Till Extra Bolags Stämman den 8:de Januari 1818. Undertecknade, hvilka af Kongl. Maj;t i Nåder blifvit tillförordnade, att, jemte det af Riksens Höglofl.
Då, efter hvad vederbörande upplyst, det icke är möjligt att med nuvarande, för längre tid tillbaka bestämda anslagssumma bestrida de utgifter, som erfordras 20 Stats-Utskottets Utlåtande M 66. för att i behörigt skick underhälla Kronans i fästningsoch garnisons-orter befintliga byggnader, hvilka under sednare åren till antalet icke obetydligt ökats, får, enär enligt Utskottets tanke angeläget är att tillse det nöd'ändiga reparationer å dessa byggnader icke må uppskjutas i saknad af medel, hvarigenom underhållet onekligen blifver dyrare, Utskottet tillstyrka, alt Rikets Ständer bifalla hvad Kongl. Maj:t i berörda hänseende äskat. b) Under erinran hurusom vid sist förflutna riksdag för Intendents-afde/ntngens behof anvisades följande extra anslay, att under åren 1861, i 862 och 1863 ärligen, i likhet med hvad för en del af dem redan under nästföregående stalsregleringsperiod egt rum, utgå, nemligen: till förhöjning i beklädnadspassevolansen vid Svea och Andra Lifgardes-regementena, Lifgardet till häst, Husar-regementet Konung Carl den XV och Sappör-kompaniet 53,113: 78. till enahanda kostnad vid Svea och Götha Artilleri-regemente . 15,187: 91. » » » vid Wendes Artilleri-regemente 4,335: 32. till indelta arméens utredning, såsom fyllnadsanslag 4,963: 85. samt lill underhållande af beväringsmanskapets beklädnad i anledning af utsträckt exercislid 189,000: — eller tillhopa R:dr 248,600: 84. har, då dessa utgifter, uti hvilka, med hänseende till stegrade pris å beklädnads materialier, särdeles kläden och yllevaror samt läderpersedlar, äfvensom förhöjda arbetslöner, nedsättning icke kunde förväntas, vore af beskaffenhet att tillhöra det ordinarie anslaget för Försvars-verket till lands i allmänhet, Kongl. Maj:t i enlighet med Krigs-kollegii hemställan, föreslagit, att förestående anslagsbehof måtte å ordinarie stat uppföras med 248,600 R:dr 84 öre.
Nio 14, i ani. af återremiss af Utskits Betänk. Nio 3. öfver väckt motion om antagande af ny kyrkolag; och Nio 15, i ani. af återremiss af Utskits Betänk. Nio 6, öfver väckt motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof. Den 23 Maj. 153 Föredrogs och bifölls Riddarh.-Utsk:ts d. 22 dennes bordlagda Utlåt. N:o 10, öfver Hr Anreps, Gabriel, motion ang:de Tullvaktmästaren C. J. F. von Schantz’s anspråk att, såsom tillhörande adeliga ätten af samma namn N:o 1255, varda å nämnde ätts stamtafla uppförd. Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag: N:o 53, i ani. af K. Propos. ang:de upplåtelse åt Stockholms stad af vissa tomtdelar å Riddarholmen; N:o 54, rörande åtgärder i afseende på tilläpningen af vissa stadganden ang:de landväga varuförseln emellan Sverige och Norge; N:o 55, ang:de åtskilliga ändringar i domstolsinrättningen å landet; N:o 56, ang:de förändrade föreskrifter i afseende på sättet, för kommunikation af besvär, som blifvit till Hofrätt ingifna; N:o 57, ang:de ändring i kyrkolagens föreskrift rörande tiden för barnaqvinnans kyrkogång; och N:o 58, ang:de ändringar af 70:de §:n i Kongl. Förordningen om kommunal-styrelse å landet. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Stats-Utsk:t efter N:o 98, Hr Stålhandske, fullm. Hr Silfverstolpe, David August Leonard; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2183. Hr Gripensvärd, Jakob Olof. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af 3 suppleanter i Bevilln.-Utsk:t efter N:o 1151, Hr Meijerhelm, fullm.
Bröllopsgästerna ha aflägsnat sig, Elise är borta, Ernst har gått till hvila, det är tyst och mörkt i våningen. Att sofva är för mig alldeles omöjligt; jag sitter här ensam vid mitt skrifbord, och i tystnaden omkring mig är det som om jag lyssnade på mina egna känslor och tankar, så lefvande och starka brusa de igenom mig. Den förflutna aftonen fyller hela min fantasi. Elises ljufva ansigte med slöjan omkring, hennes tårar då hon vid afskedet kastade sig i min famn, den högtidliga vigselakten, brudgummens allvarliga, upprörda stämma, då han uttalade de betydelsefulla orden om kärlek i nöd och lust, talen, skålarne, de lysande toaletterna, sorlet från de pratande menniskorna – allt detta förföljer mig oafbrutet och spökar i min hjerna ... Det var bra obeskedligt af dig, att ej hålla ditt löfte att komma på bröllopet; du skulle ha bott hos oss, och jag hade då haft någon att tala med i denna stund. Jag behöfver det, ty mitt hjerta är öfverfullt, Ack, min vän, hvilka minnen denna dag uppväckt! Jag har gått som i en dröm; det har förefallit mig, som om jag genom något trollslag flyttats nitton år tillbaka, och som om jag klädt mig sjelf till brud, då jag klädde Elise. Jag har lefvat med mitt barn, så som jag tror ingen annan moder gjort det. Hvarje känsla, som gått igenom hennes själ, har på ett underbart sätt äfven omslutit min. Jag har bäfvat med henne; jag har jublat och längtat som hon. Ibland har jag frågat mig sjelf: är det jag eller Elise som känner så här? Men då jag såg henne vid altaret, så ljuf och intagande i sin hvita drägt, så blyg och öm i sin nya lycka, då greps jag plötsligt af det djupaste vemod. Jag tänkte på att hon kanske skulle komma att genomgå det samma som jag, kämpa samma strider, lida samma nederlag.
Vid betraktande af den sistlidne riksdag genomförda regleringen och dess resultat icke blott med hänsigt till en eller annan särskild artikel, eller ett eller annat enstaka tidsmoment, utan med regleringens tillämpning på alla handels-artiklar tillsammans och på en längre tidsföljd, är Utskottet af dessa och öfriga vid regleringens genomförande anförda skäl, fullkomligen öfvertygadt, att hvarken Statsverket eller landet i sin helhet pä den verkställda tolags-regleringen blifvit lidande, utan fastheldre, att det bör anses såsom en lycklig följd af flere sammanstämmande gynsamma förhållanden, att tolags-regleringen kunnat, på sätt som vid sistlidne riksdag skedde, bringas till utförande; och Utskottet anser sig fördenskull böra hemställa, att Bevillning s-U tsliot te ts Betänkande M 13. 9 att Riksdagsfullmägtigen Nils Larssons omförmälda motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande vidare Herr Thams i motsatt riktning väckta förslag om vågoch stämpel-afgifternas upphörande, utan eller emot ersättning af tullmedlen, så, enär Utskottet inhemtat, att frågan om reglering af dessa afgifler, med föranledande af derom redan i ofvanbemälde Kommitterades underdåniga betänkande väckt förslag och sedermera i öfrigt rörande tullväsendet gjord framställning, för närvarande är under förberedande handläggning hos Kongl. Kommers-kollegium, för att komma under Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, anser Utskottet, ehuru delande motionäiens åsigt, att jemväl omförmälda, vid sidan af tullbeskattningen utgående utgifter, så vidt lämpligen ske kan, böra upphöra, sig i frågans närvarande outredda skick, icke kunna något bestämdt förslag i detta hänseende framlägga och icke heller böra tillstyrka Rikets Ständer att för närvarande till Kongl Majit aflåta någon särskild underdånig framställning i detta hänseende.
Resolutionen den 2 Juli 1816 bestämda distrikt, för framtiden skulle upphöra, hvaremot den af Bergsfrälse-jorden vid Fahlun utgående så kallade vedhyggeseller vedhyggstersräntan borde, såsom vederlag för den genom Kongl. Brefvet den 29 December 1820 Bergstaget tills vidare ålagda utgift till aflöning för förste läraren vid Bergsskolan i Fahlun, fortfarande komma Bergslaget tili godo, intilldess annan lämplig tillgång för nämnde lärares aflöning framdeles kunde utfinnas; att, beträffande den allmogen inom vissa trakter åliggande leverering af ränte-kol, detta åliggande måtte alldeles upphöra för de skattskyldige, som tillhöra Thorsång* och Stora Schedvi, Rättviks, Leksands, Säthers och Gustafs Socknar, jemte delar äf vissa andra socknar, äfvensom några särskilda byar, hvilka alla skattskyldige i stället skulle /örpligtas dels att, utan uppsägningsrätt, erlägga lösen efter markegångs-pris med penningar för hemmansränte-kolen, dels ock att _betala mantals-penningar till det för orten stadgade belopp af åtta skillingar banko, men Ahls socknemän, med fortfarande skyldighet att leverera hemmansränte-kolen in natura, vinna befrielse blott från sådan leverering af mantalseller qvarntulls-kolen under vilkor af mantals-penningars utgörande på nyssberörda sätt, samt föröfrigt de skattskyldige inom Wika, Sundborns, Svärdsjö, Bjursås, större delen af Gagnefs och Tuna äfvensom Husby Socknar, enligt deras egen tillkännagifna önskan, fortfarande till Stora Kopparbergs Bergslag leverera så väl hemmansräntesom mantalseller qvarntulls-kolen; att skillnaden emellan markegångspriset å kronans behållna ränte-kol, efter hvilket pris de skattskyidige komme att för dessa kol till kronan erlägga lösen, och det progressiva markegången understigande lösningspris derå, som Stora Kopparbergs Bergslag egde att sig tillgodoberäkna, må fortfarande af hytte-egarne åtnjutas och af kronans medel utgå; samt att, med anledning af den väckta frågan om upphäfvande a/ Kongl. Resolutionen den 13 November 1747, angående inskränkning af en del socknars i .Dalarne rättighet att an - k’otofl, vända siu skoj;, Torkan af berördo Resolution nii, såsom följd af den föreslagna nedså lili ingen i koppar-räntan, förfalla.
Det var således naturligt, att, intill detta antagande, kallelserne från den ena Riksdagen till den andra fortgingo utan tvist och rättades efter 5:te året sedan föregående Riksdagens slut. 1809 års Riksdag slutades den 2 Maji 1810, och kallelsen till den påföljande utsattes till den 1 September 1815; första Riksdagen i Örebro slutades defi 12 November 1810 och kallelsen bestämdes till den 15 November 18 r 5; 1812 års Riksdag slutades den 18 Augusti samma år och kallelsen utfärdades till den i5 September 1817. Vid 1815 års Riksdag inträdde först tillämpningen af nuvarande redaction, och vid denna Riksdag, sam slutades den 9 Augusti 1815, utsattes kallelsen i Riksdagsbeslutet lill den i5 Januajii 1820 eller 41 år Den r r F e b r u a r i i f. m. derefter. 1817 års urtima Riksdag började den 20 November 1817 och slutades dea 2 t Julii 1818. Om då den tillämpning ägt rum, som man nu vill anse såsom en gifven följd, nemligen att tiden bör räknas från hvarje Riksdags början, så hade, räknadt från 1817, tiden för påföljande Riksdagens början bordt bestämmas inom loppet af år 1822, men icke, såsom det sked-r de, utsättas till den i5:de Januarii 1828, som var 5:te Calenderåret från Riksdagens slut. Denna kallelse innefattade jemväl en mellantid af 4f år. Slutligen blef vid 1828 års Riksdag, som började den i5 Januarii och slutade den 22 December samma år, kallelsen bestämd till den 4:r^e November 1828, hvilket gör en mellantid af 4 år och jo månader.
Jag anhåller alltså, att ehuru korrt och sumariskt få yttra min mening i några omständigheter; jag bör kunna göra det med sakkännedom, enär jag öfver 3o år varit husbonde, och f:delar af denna tid — landtbrukare. i:o I afseende på uppsägningstiden anser jag 1?34 ärs Lagbud i 1 och 10 14 Cap. HandelsBalken vara det rätta, hvilket erfarenheten före i8o5, i bredd med den allt sedermera vundna, uppenbart bevisar. 2:0 Sedan lagligen städslat är, borde den af contrahenterne, som ville rygga aftalet, erlägga i vite till vederbörande Församlings FattigCassa minst Tre R:dr 16 sk. B:co. Deremot synes nuvarande påföljd af ett halft års lön, för den tjenare, som ej inom /fde dagen i stad och y:de dagen å landet i sin tjenst sig inställer, vara alltför sträng; hvilket äfven torde gälla om en mängd andra straffbestämmelser i i8o5 års Tjenstehjonsstadga; men måhända tiden än - ao4 Den 7 September e. m. nu ej är inne att kunna hafva den glädjen mildra dem. 3:o Min opinion om ändamålsenlig beskaffenhet af en Orlofssedel har jag nyligen lagt för Allmänheten i arne Tidningsartiklar. Jag är orubblig i den öfvertygelse, det håde tjenstehjons och husbondes fördelar fordra, att den sednare, genom underteknande af namn och sigill, eller genom att i vittnens närvaro ”på ära och tro” utgifva sitt betyg om ett tjenstehjons moraliska frejd, (NB. kan brott juridiskt bevisas, som så sällan händer, åtminstone i afseende på hustjufnad, förpassas tjenaren till Kronobetjenten) befrias från att äfventyra rättegång med sin tjenare. Jag har blifvit förvissad om sanningeu af denna anmärkning genom en, förliden höst af Svea HofRätt fastställd
Kommerse-Kollegii, i anledning deraf, till Kongl. Maf:t afgifna, O q underdåniga Utlåtande. STOCKHOLM 1842, tryckt hos J. A. Wallde k. r • i o. : i 7 ' ' ■ ^ ; j ‘ : . f-'; HJndertecknade, af Riks-Stånden, till Stats-, Banko-och Riksgälds-Verkens öfverseende, valde Revisorer, hvilka det, i sådan egenskap, jemväl ålegat att granska redogörelsen för och förvaltningen af de under Kongl. Majits och Rikets KommerseKollegium ställda fonder och medel, nemligen: Manufaktur-Diskont-och Ull-Diskontfonderna, de i ett sammanhang redovisade Manufaktur-, Extra Licent-, Tulloch Konfiskations-medlen samt anslaget till godtgörande af Svenske och Norrske Konsulers utgifter för nödställde Svenske Sjömäns underhåll och hemförskaffande, få, sedan en så beskaffad granskning numera blifvit af Revisorerne verkställd, till Rikets Höglofl, Ständer, rörande detta ämne, härmedelst afgifva Berättelse, med anmälan derjemte, att, som Rikets Ständers år i839 församlade Revisorer öfversett ofvannämde fonders och medels förvaltning, under åren 18^7 och i838, har den nu förrättade revisionen omfattat åren 1839 oeh :84o. Vid början af revisions-förrättningen, hafva Revisorerne fått emottaga så väl Kongl. Kommerse-Kollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga Berättelserom ifrågavarande fonder och medel för sistnämde 2:ne år, med tillhörande böcker, rä^ kenskaper och handlingar, som ock den Berättelse, hvilken särskiite, af Kongl. Majit i Nåder tillförordnade Revisorer i underdånighet aflemnat, angående Manufakturoch Ull-Diskont-fondernas förvaltning år i83g. Den af de Kongl. Revisorerne, i afseende på granskningen af i84° års räkenskaper för nyssberörde
Framför allt, försumma icke att aflemna den utlofvade gåfvan till kyrkan, äfvensom till de nämnde gubbarne på knektetorpet. Bemöt folket vänligt och lätta deras börda der du det kan, så lyda de villigt och arbeta med nöje, men drif dem icke, som boskapen, under oket. I morgon, innan jag reser, vill jag säga farväl åt dem af godsets folk, som vilja samlas här för att helsa mig.” Jost bugade sig djupt och lemnade sin unge herre, under det han brummade för sig sjelf: ”Äpplet faller ej långt från trädet, det är som om jag skulle höra fru Ebba sjelf. Nymodiga tider, då bonden skall skonas; det lär väl då bli herrarne sjelfve, som få arbeta. Hvad under, att högfärd och uppstudsighet grasserar bland bönderne. Förr visste bonden hut, nu vet han knappt lyfta på mössan.” ”Nå, Johan”, sade Fleming till sin tjenare, som var sysselsatt med att skura blankt ett stycke af hans vapen. ”I morgon resa vi. Hvad menar du om att åter lemna Finland?” ”Jag önskade blott att eders herredöme redan vore hos hans kunglig majestät och andra, som längta efter eder. Krig och oro vänta här, och”, här log den gamle tjenaren ett förstulet leende, ”jag vet väl att det finnes ett par ögon, som speja efter min unge herre der borta.” Johan rodnade lätt, men låtsade ej höra sin trogne tjenares frispråkighet. Han steg opp, slog några slag öfver golfvet, derpå sade han, som en fortsättning af sina tankar: ”och dock befriades så många andra finska fruar af Arvid Eriksson, men min mor och mina systrar, ack de bevakades bättre! Att nödgas resa, utan att träffa min morkär och mina kära systrar, det är dock hårdt och mitt hjerta blir tungt vid tanken på dem. Johan Bertelsson, om jag ej mera får se dem, skall dock du en gång säga dem huru kära de voro mig”, sade Fleming drömmande. ”Herr Johan, min ädle, älskade, unge herre, huru kunnen J tala sådana ord!