Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En antydan om ett dylikt folkmedvetande finnes äfven deruti, att det öfvergå tt till ett slags ordspråk att säga om en person eller en sak, som man vill tillerkänna något högre värde, eller anser såsom dugtig, att han står i mantal. På grund af de skäl, jag nu anfört, och med afseende derpå att man genom den föreslagna nedsättningen skulle göra den enskilde endast en obetydlig tjenst, men att deremot staten skulle komma att drabbas af en stor uppoffring, anser jag, att mantalspenningarne böra fortfarande bibehållas vid det belopp, K. M. föreslagit, eller 40 öre för såväl man som qvinna. Den 28 Februari t. m. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Svårigheten att bestämma sig, då det är fråga om att borttaga eller förminska en sådan skattetitel som den i fråga v:de, ligger egenti. deri, att man ännu icke vet, huru Beviiln.-Utsk:t kommer att förfara i afseende å de extra stats-inkomsterna, och således icke till hvad belopp de komma att uppgå. Emedlertid synes mig tydligt, att man bör, så vidt möjligt är, borttaga kapitationsafgifter, hvilka alltid falla mest tryckande på de obemedlade klasserna, äfvensom att man rättvisligen bör nedsätta denna afgift till hälften lör qvinnan, såsom Stats-Utsk:t föresagd. En riklig ersättning för hvad staten derigenom förlorar, kan lätteligen vinnas genom förhöjning af bränvinsskatten, hvarmed man vunne tvenne ändamål på en gång, nemi. dels en ökad statsinkomst, dels ett hämmande af de starka dryckernas missbruk. Att den ifrågavide skatten är gammal och utan svårighet utgått, är visserligen sannt; den härleder sig ända från 1634, men vi veta ganska väl hvilka tider det då var. De äro nu lyckligtvis förändrade, och behofven äro numera icke så trängande, samt beloppet icke så betydligt, att man bör längre bibehålla en beskattning, som man måste erkänna faller orättvist på de olika klasserna af medborgare. Jag anhåller om bifall till Stats-Utsk:ts förslag. Gr. Cronstedt, Fredrik:
å 3:dje hufvudtiteln, Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Utrikes-departementets Expedition 1,289: 32. — 9,276: 16. — å 4:de hufvudtiteln, Kavallerioch infanteri-regementena,’ Jemtlands rotering, 550: 5. 7. 571: — 9. D:o åt städernas magistratspersoner och borgare vid besigtningar 921: 19. 9. — —• Skogsplanteriflgskassan: ersättning för hemmans räntor och arrenden m. m 2,251: 43. — 2,427: 37. 2. Observationsoch Uppbörds-procenter m. in. 3,576:10. 3. Pastor i Forssmark 80: Lappmarks ecklesiastik-verk 196: 42. 6. Summa Summarum: 603,204: 22. 2. 419,609: 32. 5. lii(|Ti(lerna [med Rikets Ständers Riksgålds-kontor öfver öfverskott och besparingar samt brister hafva utfallit på följande sätt: — Afbetalning å ett lån till understöd åt brand skadade uti staden Gustavia 301: 44. 4. Besparingar å förslags-anslagen 62,067: 2. 9. 23,922: 26. 8. Då härifrån afräknas: Kostnader för befordrandet till verkställighet af beskattnings-väsendets förenkling 12,933: 16. 1. återstår netto-öfverskott, Rikets Ständers 7. fSeserverade beliållningar ä ImfviicUUlarne: Beträffande behållningar af fastigheter och inventariers värde, hvaröfver serskilda utdrag af räkenskaperna i ifrågavarande revisions-berättelse meddelats, få Revisorerne anmäla, att sedan, med anledning af den utaf Rikets Ständer väckta fråga om uteslutande utur allmänna verks penninge-redovisningar af värdet å fastigheter samt å vissa inventarier och materialier, som icke kunde till rörliga tillgångar räknas eller i allmänhet till liqvider för det allmännas räkning begagnas, Kongl.
Hvad genom denna Förordning stadgadt är, skall ej blifva gällande i mål, som göras anhängiga före den l Januari 1862.” Hvilket Rikets Ständer skolat underdånigst anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 30 Juni 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den so Juni 1860. Preste-Ståndet den 30 — ■— Borgare-Ståndet den 30 - Bonde-Ståndet den 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om uppliåfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke. (Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 101.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har förslag blifvit väckt, att stadgandet om officerares giflomannarätt öfver ryttare, soldater och båtsmän, som, härledt från Kongl. Reglementet ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 92. 197 den I Mars 1819, återfinnes uti Eders Kongl.
K*rm 213 Den 5 Martil, m. m, som till näringarnes drifvande fordras och medlen att detta afhjelpa. Dessa ämnen tagas sällan ur första handen, blifva derigenom dyra och verka sålunda oför-, monligt på tillverkningens pris, oberäknadt att importeuren sällan genom utbyte mot landets egna slöjde-alster kan tillbyta sig dessa ämnen då de ej tagas i det land der de äro inhemske. Det lärer ej vara HÖgloflige Ridderskapet och Adeln obekant att ett Bolag nu håller på att bilda sig, hvars afsigt är att på södra Americas vestra kust öppna segelfart för att från dessa rika orter ur första handen afhämta särlan a varor som äro tillåtne till import och dit exportera Svenska Manufacturoch Slöjdeyaror. Ingen lärer linnas som ej önskar att detta nya försök måtte lyckas, emedan dess syftning tydligen står i öfverensstämmelse med sunda på imhemska flitens förkofran beräknade grundsatser. Men om detta ej torde nekas, så böra vi ej heller glömma att företaget är förknippadt med många vanskligheter och till en början måhända äfven har att bekämpa Svenska trögheten, jemte ögonblickets penninge-förlägenhet. Jag vågar derföre föreslå att Riksens Ständer ibland de underdåniga önskningar, hvilka komma att göras, äfven ville upptaga den: att nämnde Bolag, i händelse det, som jag hoppas, fortfar -att bilda sig, må tilldelas sådana förmå - Dea 7> Martil, 2i3 ner i afseende på tull oell andra umgälder, som kunna befordra planens verkställighet, samt att Styrelsen på allmän bekostnad vidtager de anstalter sorn kunna befordras till föregående närmare upplysningars erhållande om dessa orter med hvad mera till företagets förberedande kail linnas behöfligt. Om remiss till EconomieUtskottet anhåller jag vördsamt. Herr Anckar spar re, Ingemar Augusti En långvarig erfarenhet har redan visat det ofördelaktiga för Landet och Nationen af så väl nu gällande som de föregående Lurendrägeriförfattningar och förbud till införsel af åtskilliga utländska varor, hvaraf en stor del alldeles icke kan här tillverkas eller endast till högt pris och ringa godhet.
Huruvida mitt eller något annat, dermed likartadt, af R. o. Ad. aulages, är af jemförelsevis mindre vigt, blott att den åsigt blif - Den 8 September f. m. 103 ver bestämdt uttalad, att skatteförenklingen må försiggå, endast efter det vederbör:de ägt tillfälle alt sig deröfver yttra. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Frågan om förändring i grundskatterne står i det mest oskiljaktiga sammanhang med den rättsfråga huruvida skattdragande fastighetsägare äga rättighet alt vägra bifall lill den föreslagna förändringen. Det är naturligt, att vid hvarje nytt köpslut köparen måste noga undersöka beskaffenheten af de grundskatter och permanenta räntor, som för everdliga tider vidlåda det hemman, hvaraf han vill blifva egare, på det att derefter må kunna bedömas huruvida den ifrågaställde köpeskillingen är antaglig elle»1 icke. Sedan en sådan undersökning försiggått och man derigenom kommit till det resultat, att den fordrade köpeskillingen är antaglig, under förutsättning, att de hemmanet åsätta räntor icke komma att undergå förändring, skulle det innebära en våldsam kränkning i köparens rått om man vidtoge en förändring uti dessa grundskatter, utan afseende derpå att köparen eller jordägaren ansåg sådant vara stridande emot sin fördel. Det har varit för mig tillfredsställande, att 2:ne af R. o. Ad:s veteraner med mig delat lika åsigter i detta afseende. Deremot hafva 2:ne andra talare, Frih. Palmstjerna och Gr. Lagerbjelke, framställt en anmärkn., uti hvilken, enl. hvad jag vill minnas, Gr. Sparre äfven instämt, men denna anmärkn. tror jag likväl sakna all grund. De hafva nerol, åberopat 57 § Reg.F., som tillerkänner R. St. rättigheten att allena Svenska folket beskatta; men de värde talarne hafva förbisett, att denna R. St. förbehållne beskattningsrätt alldeles icke har afseende på grundskatterne, utan endast på bevill n. För mig åtminstone är det alldeles tydligt och klart.
Raab anmärkt vid Utsk:s tillstyrkande, sä får jag fästa bans uppmärksamhet uppå, att man ej på förhand känner beloppet af bancovinsten, och att således någon upphandling af sådane papper, som i alla fall skulle blifva allt för inskränkt, svårligen under tiden skulle kunna äga rum, hvarförutan fördelen af en sådan upphandling vore högst obetydlig, ty i April månad hvarje år är bokslutet för det föregående äret uppgjordt, så att, om den här föreslagna föreskriften redan vore gällande, sä skulle i dag den 10 April Baucofullm. kunnat utassignera de 850,000 r:dr, som utgjorde vinsten för förlidne år. Vid sådant förhållande hemställer jag lill den ädle Friherren huruvida det är skäl, såvida man verkligen vill hafva denna Bankens vinst tillgänglig för produetiva förelag, alt för en sådan småsak, som den der lilla obetydliga räntevinsten, uppskrämma farhågorna genom att vid första behof äler indraga hvad man först i låueväg utgifvit. Då man sell, att 2:ue Ständ redan afslagit denna §, och en ledamot nyss uppstigit och äfven gjort ett förslag i afseende derå, tror jag det ej vara väl betänkt att meningarne genom allt för mångå olika åsigter varda splittrade; ty af en sådan delning af meningarue skall aldrig något lyckligt resultat uppstå. Beträffande Hr von Hartmansdorffs framställning af den gamla Banco-ordms stadgande af är 1668, sorn innehåller, att Bankens vinst skall användas ad publicus usus, så är det just derföre och i öfverensstämmelse dermed, som ötsk. gjort sitt förslag i detta hänseende. Det är endast sedan denna vinst är känd, som densamma blifver ifrån Banken aflemnad, således endast verklig vinst, sedan alla förluster och omkostnader åro afdrague. Men, säger Hr von Hartmansdorff, huru kunna Ständerne pä förhand beräkna denna vinst, och på denna tillgång anvisa anslag. Det är härmed, mina Hrr, alldeles samma förhållande, som med tullbevillningen t. ex.
S:gr R:mt R:dr 225,896: 65 Utgift: Vinsten å Banko-Diskont-Verkets utlåning under 4:de qvartalet nästlidet samt l:a och 2:a qvartalerna detta år är ännu ej till Banken levererad. Med tillägg af denna vinst, utgörande 130,282: 19. uppgår behållningen till ” ! Rörande utlåningen från Statslånefonden under nästlidet år 1860 få Revisorerne meddela följande sammandrag: 12 Den af Fullmägtige omedelbarligen besörjda utlåning. BankoDiskontVerkets. Lånekontorens i Summa Summarum Götheborg. Malmö. Wisby. Fond vid årets början . I anledning af Rikets sednast församlade Ständers beslut om KrSmngt prägling på Bankens bekostnad af en skådepenning till minne af meda^enBD. Konungens och Drottningens kröning, hafva Fullmäktige, efter det Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien, uppå anmodan, afgifvit förslag till nämnde skådepenning samt Direktören vid Fria Konsternes Akademi, Herr Professoren C. G. Qvarnström till densamma utarbetat modeller, som af Fullmäktige blifvit godkände, afslutat öfverenskommelse med bemälde Professor om gravering af medalj-stämplarne samt afprägling af det antal exemplar, som af denna skådepenning skall utdelas, enligt hvilken öfverenskommelse graverings-arbetet bör vara färdigt sednast i Mars månad nästa år, hvarefter präglingen kommer att genast vidtaga. § io. Uppå Direktionens öfver Banko-Diskont-Verket framställning PSr>tönnS af och med tillämpning af Banko-Utskottets den 23 Mars 1841 i lik-å.tsi^aäldre, i i i» -»-i i* ~ . __ . handlingar vid artad fråga fattade beslut, hafva bull mäktige den 23 nästlidne Maj Banko-Disberättigat
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 24 sistledne Martii under N:o 4 afgifne, och den 3 dennes på bordet lagde Be - Dek 7 April c. m. tånkantle, angående väckt fråga om tillåtelse för låntagare att, till undvikande af omgångar och kostnad, aflemna sine räntebetalningar för Bancolån i närmaste Ränteri eller till KronoFogdar i Orterne; blef samma Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut Supra. S. D. I anledning af gjorde^anmårkningar återremitterades LagUtskott.ets den 4 sistledne Martii afgifne, och den 5 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 6, om den ändring i 25 Cap. 5 §. RåttegångsBalken, att UnderDomstolars Utslag i mål, rörande fångspillning och hustjufnad t icke böra ÖfverDomarens pröfning underställas. N:o 7, angående befrielse för Rådmän och Kämnärer, att deltaga uti ansvaret för försummelse att till ÖfverDomaren insända Rådstufvuoch KämnårsRätters Domböcker och Protocoller. N:o“g, om föreslaget återupplifvande af den i 16 Cnp. 6 §. KyrkoLagen befintlige föreskrift, att ägta makar, som skola skiljas, böra personligen inställa sig i DoinCapitlet. Ut Supra. S. D.
Ständer förestå, sä wäl i afseende till beloppet af förenämnde BewilluingS, Artiklar, som de deraf uppkommande afgifters beräknande, fördelande eller Utgörande, innefattas uti de serffildte wördsamma utlätanden hwilka Bewillnings - Utffottet haft den äran, dels redan framlägga, dels nu öfwerlemna till Riksens Högloftige Ständers närmare upplysta granskning och bepröfwande. Utffottet inskränker sig af sadan anledning nu endast till det wördsamma anmälande, att sedan allt hwad i ofwanföre omnämnde Bewillnings-Artiklar ar paräknadt, blifwit frändragit det sammantagne Statsbehof, som enligt Riksens Högl»flige Ständers bestut, genom ytterligare Bewilkning mäste fyllas, utgör det återstående beloppet, hwilket torde kunna benämnas för allman Bewillning, en Summa af 2,652,000 R:dr Banco. Wid bestammandet af grunderne för detta Bewillningö belopp och sättet till desi fördelande har Ut - ,re>6 Den zo Julik. Utssottets ögnamärke warit fästadt derwid, att det ena och andra, mätte innefatta billigytt, säkerhet, och det möieligen minsta betungande.
Jag tror för visso, att ungdomens sedlighet skulle vinna genom ädlare nöjens trädande i de råares ställe, genom utbyte af det egentliga tidsfördrifvet om qvällarne i Upsala, kroglifvet, mot de många tillfällen till estetiska njutningar, till bildadt umgänge, till förströelser i sällskapslifvet som Stockholm erbjuder. Och huru många tillfällen till utvidgning af deras kunskaper, till förädling af deras smak skulle ej de studerande ega härstädes? Alla våra samlingar, våra museer m. m. skulle ju erbjuda dem sina skatter för tillfredsställande af deras vettgirigliet, för väckandet af deras skönhetssinne. Och Professorerne sedan, mine Hrr! Tron J, att de icke skulle tvingas att åt sina föreläsningar gifva mera lif, mera interesse? Tron J, att det här i Stockholm skulle vara nffijligt för en Professor att termin frän termin, år ifrån år sitta och föreläsa ett och samma s. k. colJegium, som de studerande så väl känna, att de sitta med detsamma skrifvet och följa med Professorn från perm till perm, för att kontrollera honom, i fall han företoge sig att i någon mån förändra detsamma? Jag tror, att sådant icke här skulle kunna passera, utan att väcka harm och åtlöje, jag tror, att Professorerne skulle tvingas att följa med vetenskapernas utveckling, att gifva lif och färg ät sina föredrag. E. St:r hafva under de sednare tiderna gifvit anslag till nya Professorsstolar i naturvetenskaperna, men hafva vi sett, att någon enda utmärkt vetenskapsman velat söka en sudan plats, att t. ex. en Erdmann velat lemna Stockholm och flytta till Upsala? Hafva vi icke tvärtom sett, att vetenskaperna, i trots af alla försök att binda dem vid Upsala, Den 15 Juli f. m. 327 flytta till hufvudstaden? Först den medicinska, så den fysiska. Och sjelfva studenterna följa exemplet. Jag känner en mängd af dem, som studera i Stockholm oell blott resa till Upsala hvar gång de skola tentera i något ämne. De läsa de handskrifna collegierna lika bra här som der.
Vid detta förhållande vore’nndantaget öfverflödigt och funnes, såsom en förklaring af Grundlagen, ej på sitt rätta ställe i Ansvarighets-lagen; men skulle afsigten dermed varit att i frågor, som röra den ekonomiska lagstiftningen, inrymma åt Konungens rådgifvare en obegränsad rätt att tili inrättningar för enskild nytta och beqvämlighet tillstyrka afgifter, så vöre undantagets bibehållande betänkligt och oförenligt med 89 §. samt sista momentet af Go §. Regeringsformen. Af Herr Cederschiöld, P. Gsorn anfört, att omförmälde undantag innefattade ett obestämdt stadgande, enär det ej utredde, hvilka de enskilde voro, som skulle hafva gemensam nytta och beqvämlighet utaf afgifterne, - och då, efter Herr Céierschiölds föreställning, meningen, varit, att den, som erlade afgiften, skulle hafva nyttan eller del i åtnjutande deraf, Lag-Utskottets Utlåtande, N:o i~g. 5 så borde undantags-stadgandet lyda sålunda: ”dock härunder ej inbegripne sådane i denna Co §. ej omnämnde a (giller, hvilkas föremål äro inrättningar, af hvilka de betalande sjelfve haf va hjttaj såsom båk-, bro-, färjoch andra afgifler m. m.” Uti sistnämde yttrande bar Herr Cederschiöld, R. T., instämt. §■ 4- Af Herr Biskopen, Doctor Holmström, som ansett den straff-förhöjning, hvilken i denna §. blifvit af Utskottet föreslagen, eller att den brottslige ej vidare skulle’ varda i Bikels tjenst nyttjad, böra försvinna, enär förbrytelsen vore tillräckligt försonad med embelets förlust, och det Stats-Råd, som felat emot stadgandet i 4 §•» kunde, sådant oagtadt, vaia duglig till annat embete. Gillades denna anmärkning, trodde Herr Biskopen, att 3 och 4 §§• kunde lill en §, sammanslås. §. 5. 1 morn.
Jag, liksom alla andra menniskor, om de vilja erkänna det, har gjort den erfarenheten att i alla sådana faktiska upgifter ingår ovilkorligen mer eller mindre osanning, och hvad man i allmänhet kallar sanning, det är endast approximativ sanning. Utan att sänka mig ned till boskapen kan jag härpå anföra ett påtagligt exempel. Om jag frågar den talare, som sist hade ordet, huru långt det är härifrån till Järfva, så svarar han 36,000 alnar, men jag vill åtaga mig att bevisa, att det är osanning, och detta är likväl en osanning, som betalas med pengar. Sannt och osannt bör mätas efter förnuftiga menniskors förmåga att lära känna sanningen, och icke efter abstrakta, sjelfgjorda begrepp. Man har dessutom just visat nödvändigheten af en Statistisk Centralbyrå, då man åberopar sådana förhållanden, som att 15,000 menniskor försvunnit, eller att 17 personer blifvit afrättade i st. f. 3. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. och. Landtm., att i afseende på Utskis förev:de tillstyrkande blifvit yrkadt, af Hr Cederschiöld återremiss, af Hr Fåhraeus bifall, med den jemkning, att lönen för Föreståndaren höjdes till det af K. M. föreslagna belopp af 5,000 Rdr Rmt, af Hr Björnstjerna, bifall med de förändringar, att benämningen Chef antogs för den tjensteman Utsk. ansett böra kallas Föreståndare samt aflöningen för honom bestämdes till 5,000 Rdr Rmt; att derjemte de för öfrige tjenstemännen föreslagna löneoch lönetillökningsbelopp sammanfördes under en rubrik såsom lön; samt att det af Utsk. vid anslaget fästade vilkor att tjenstemännen vid Kommissionens Centralbyrå icke skulle få med sina beställningar förena annan allmän befattning uti Staten; samt att slutligen Hr Printzensköld Härvid anmälde sig och yttrade Hr Printzensköld: Jag afstår från min anhållan, och förenar mig Hr Cederschiöld om återremiss. Hr Fåhraeus:
Har i stad borgenär sökt, att gäldenärs egendom afträdas må; höre Rätten deröfver gäldenären genast, eller, der han då ej träffas kan, sist om två dagar, så framt ej sökanden längre anstånd åskar och Rätten gr öfvar skäl dertill: vill gäldenären undvika konkurs; förnöje genast sökanden eller ställe antaglig borgen för hans fordran; dock bör gäldenär, som köpman är, förfallen fordran straxt gälda: gitter ej gäldenär fullgöra hvad nu sagdt är; beslute Rätten, att hans egendom afträdas skall, och förfare som i nästföregående moment sagdt är: kommer ej gäldenär å dag, hvartill han kallad blifvit; pröfve Rätten ändå sökandens skäl. § io. Finner Rätten eller Domaren att konkursansökning ej kan upptagas, förthy att den är till orätt Domstol ställd, eller af annan orsak; teckne det skriftligen å ansökningen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG tili Samtlige Riks-Ståndens Protocoll y vid Lagtima. Riksdagen istockholm år 1823. Tionde Samlingen i Innehållande Riksens Ständers Expeditions-Utskotts Memorial, med Riks-Ståndens deröfver fattade Beslut, och Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t, jemte Riksdags-BesluteU Andra Bandets Andra Afdelningi STOCKHOLM, 182'i, Elmi» och Grambergs Tryckeri* /■ ") -.V ' * H * >* -:C *r<'»• - ■,/ * . •'/' V ■ - ■ Å fc-{V4»r^“ ■ , ^ , ' •, - ‘ ’ i X / ; 3* :f.A ■ ■*- h N ö 41> i. tfppi. o. god k. bos Ridd. o. Ad. dj 15 ReC. i 8 i 3 * Breste-Ståndet d. 15 — —- Borgare-Ståndet d. 15 — —• Bonde-Ståndet d. 16 — —• Riksens Ständers underd.
Ej ense. Öfver vigtigare saker skola minst sju må flera än åtta Ledamöter på en gång tjenstdöma. Ej må liera än åtta Ledamöter på en görande vara, gång tjenstgörande vara. 2:o Uti Regerings-Rätten kunna mål pröfvas och afgöras af fem Ledamöter, så 4 Förslag till ändringar i Grundlagarne. och af fyra, der minst tre af dem äro om slutet ense. § 23. Alla Högsta Domstolens beslut utfärdas i Alla Högsta Domstolens och RegeringsKonungens namn och med Dess Höga UnderRättens beslut utfärdas i Konungens Namn skrift eller under Dess Secret. och med Dess Höga Underskrift elier under Dess Secret. § 24. Uti Konungens Nedre Justitie-Revision skola Justitie-ärendena beredas till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. l:o. Uti Konungens Nedre Justitie-Revision skola Justitie-ärendena beredas till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. 2:o. Till föredragning och afgörande i Regerings-Rätten skola ärendena beredas i det Departement, hvartill de, enligt den i 6 § omförmälda fördelning, höra. Departemenls-Chef äge att i RegeringsRätten deltaga i öfverläggningen, men icke i besluten, uti de mål, som till hans Departement höra. § 26. Då Justitie-ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitie-Stats-Ministern och Två Stats-Råd, Två af Högsta Domstolens Ledamöter (lein öfvervara, med den skyldighet att tili protokollet sig yttra, som 9 § föreskrifver. Stats-Ministrarne innehafve Rikets högsta Värdighet, och Stats-Råden den närmaste derintill. Stats-Minister eiler Stats-Råd må icke tillika annat Embete utöfva, ej eller några inkomster deraf uppbära. Justitie-Råd må ej tillika annat Embete innehafva eller utöfva. l:o. Då Justitie-ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitie-Stats-Ministern och två Stats-Råd, två af Högsta Domstolens Ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att till protokollet sig yttra, som 9 § föreskriiver. 2:o.
Man war i beråd att reclamera desta såsom blott »vilkorligen, emot en ringa afgift bruken anflagne kronans egendomar, och säkerligen hade genom ett rigtigt anländande häraf, dä i desia, millioner warde ligga förwarade, Riket blifwit ur för» lägenheten hulpit, Ulan att nödsakas gripa tili det swära botemedel akt utan ytterligare fond, genoiN Banquen sätta 10 millioner nya sedlar i rörelsen, som haft den beklageliga werkan, att Mänga melinistor i Riket blifwit ruinerade, alla effecter upstegrade samt i öfrigt alla de angelägenheter som ett mynt med förfallen credit kan förorsaka; twänne omständigheter hindrade lilwäl Ständernas priswärda föresats; den ena att det ej war hastigt werkställbart att till Rikets gagn, anmanda denna tillgäng; den andra att större delen bruksägare hotades med undergäng om de stogsdelar som Kronan tvid brukens första anläggning, dem till kohlning anslagit, skulle dem nu fräntagas twärk emot laga afhandlingar och hwarigenom äfwen allmänna säkerheten till egendomsrätt skulle förswinna, om ej contracter heliga hällas. Riksens Ständer funno derföre godt medgifwa, att bruksägare skulle päeuahanda sätt emot 6 ärs ränta som för annan kronojord stadgadt är, fä till stakte lösa den skog som till deras bruksdrift nödwändigt larfwades sedan först hemmantal blifwit äsatt, och skattläggning derefter werkstäld, men öfwerjkottek skulle vffente ligen - zo4 Dcu i8 Julii. ligen till deri mästbjudanve försäljas. Riksdagsbesluter d. s Maji 1810 lyder sälunda i 14 §.