Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 30 Augusti sistlidet år, liar E. K. M:t, med tillkännagifvande, det Kammar-Rätten, uti infordradt underdånigt utlåtande, afgifvit förslag till ytterligare controll-föreskrifter för betryggande af stämplade pappers-afgiftens behöriga erläggande, tillika i Nåder förklarat, det E. K. M:t funnit berörde förslag, såsom innefattande i allmänhet en säker och utan alltför mycken omgång verkställbar controll Dih. till R. St. Förslag till urul. Skrifvelse, N'.o 172. för betryggande af den genom stämplade pappers afgiftea påräknade statsinkomst, vara ändamålsenligt och antagligt i de väsendtligaste delar, mea ansett nödigt och lämpligt, att, innan definitivt beslut i ämnet af E. K. M. fattas, Rikets Ständer lemnades tillfälle att af förslaget taga kännedom och dervid, bland annat, meddela yttrande, angående ej mindre dea ersättning för chartse-förteckningars upprättande m. m., som, i händelse af förslagets antagande, skäligen borde domare samt andre embetsoch tjenstemän tillkomma, än äfven den förändrade beräkning och fördelning af böter för öfverträdelser af Chartae-Sigillatse-Förordningen, hvarom Kammarrätten väckt fråga; och har E. K. M. tillika i Nåder låtit till Rikets Ständers Bevillaings-Utskott öfverlemna Kammar-Rättens berörde utlåtande.
Det lärer väl då vara bäst, att, enär intill nästa Riksdag, icke återstå mera än 1{ år, och den förmenta öfverdrifna läsningen i skolan icke är värre, än att i många skolor lärjungarnes tid redan är lika mycket uptagen, som genom den nya Skolordningen, denna författning får vara oförändrad, helst, som jag tror, lärjungarnes krafter under dessa år icke öfverliöfvan ansträngas. I alla hänseenden synes mig olämpligt, att då, sedan 1840-talet någon Skolordning icke funnits, men genom begäran om anstånd med tillämpning af denna författning, låter ett sådant förhållande fortfara. Hvilken tidsutdrägt åstadkorames icke härigenom, ty först skall revisionen af författningen försiggå, och derefter, i fall författningen befinnes i ett eller flere fall mindre lämplig, måste den omarbetas, och vederbörande sedermera deröfver höras, och den slutliga sannolika följden blir, att om då emot Den 17 Oktober. förslaget framställas lika många anmärkn. som nu, måste det ännu en gång omarbetas. Vore då icke bättre att bibehålla den nuv:de författningen, och om i densamma befinnas brister, afhjelpa dem i den mån de vid författningens tillämpning upenbara sig. På dessa grunder yrkar jag bifall till Betänk., och får förklara, att en återremiss tjenar till intet med så stridiga åsigter som inom Utsk. fin tias. Hr Hjerta: I anledn. af Hr Tersmedens yttrande anhåller jag att få göra några tillägg till mitt förra anförande. Han har nemi. sagt, att vissa delar af de utaf Hrr Wahlström och Cederschiöld framställda satser voro oerhörda. Jag likasom den sednare har likväl för It. o. Ad. upläst dessa satser, och jag öfverlemnar till Ståndets afgörande, huruvida de med något skäl kunna kallas oerhörda. Hr Tersmeden har äfven gjort anmärkn. emot den del af Hr Cederschiölds motion, sorn afser afskalfande af praeliminarexamina och Magistergraden. Jag får likväl fästa upmärksamheten derpå, att desse punkter i motionen ännu icke varit föremål för min granskning, hvadan jag icke behöfver besvara talarens anmärkn. i det afs:det.
Jag medger, att den åtgärd, som här är i fråga, är gansta enkel, men jag kan likaväl icke finna, att det innebär någon, vare sig fördel eller konseqvens, att då domaren kan, i sammanhang med utslaget, bestämma förvandlingsstraffet, denna åtgärd fråntages honom och öfverflyttas till en administrativ myndighet. Huru enkel den än må vara, innefattar den dock ett särskildt beslut, och kan således öfverklagas. Man kan tänka sig att, när en bötfälld blifvit införd till länshäktet[för att undergå förvandlingsstraffet, han förklarar sig missnöjd med förvandlingsbeslutet, hvarigenom föranledes både uppskof och trassel. Jag fortfar i min anhållan om återremiss. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Långt ifrån att denna föreskrift skulle förorsaka någon omgång, tror jag att den deremot kommer att föranleda till större enkelhet, likasom den lätta uträkning, hvarom här är fråga, icke lärer kunna förorsaka Konungens Beflude något bryderi. Domstolarne kunna visserligen i hvarje utslag utsätta förvandlingsstraffen för de böter, som der ådömas, men detta gör ej tillfyllest för den händelse att på samma gång förekomma till verkställighet tvenne eller flera utslag, hvarigenom böter blifvit ådömda och särskildt förvandlade. I detta läll har Konungens Beflude hittills nödgats ingå till Hofrätten med begäran om sammanläggning och förvandling af dessa böter. Härigenom förorsakas dröjsmål, som kan undvikas, då förvandlingen förenklas; och någon risk synes så mycket mindre vara förenad med denna uträknings öfverlemnande Den 11 Juli e. m. 399 till Konungens Beflude, som dess beslut alltid kan öfverklagas och dragas under Hofrättens pröfning. Jag anhåller derföre om bifall till §:n. Gr. Mörner: För min del inser jag visserligen ganska väl att, när frågan är om förvandling af böter enligt 12:te §:n, det leder lill mindre omgång, om Konungens Befhide kan vidtaga denna åtgärd.
Skulle detta förbjudas, så borde äfven alla andra samqväm, der bränvinssupande kommer i fråga, förbjudas, såsom bröllopp och barndop m. m. Hade Utsk. deremot tillstyrkt att då författningen f. n. synes vanmäktig, såsom här blifvit yttradt, böterna måtte förhöjas till ett dubbelt elfer mångdubbelt belopp, så tror jag att detta skulle hafva ledt till ändamålet, ty om böterna vore af sådant belopp, att angifvares fördel blefve större, komme nog öfverträdelsen af författningarna att beifras. Ett tillstyrkande i sådan syftning skulle jag icke dragit i betänkande att biträda. Frih. Haab, Carl Adam: De som här hafva talat emot förbud af auktioners hållande på Lördagarne hafva utgått ifrån den synpunkten, alt jemte auktionen hålles ett supande, som vore skadligt och i många fall mindre skickligt. Derifrån hafva de ledt sig derhän att man skulle förbjuda en så beskaffad vanlig sysselsättning på Lördagen, just derföre att den kan leda till oordningar; men jag hemställer huruvida det kan vara mera ondt i all hålla auktion på Lördagen än alt företaga hvilket annat arbete som helst, och när det är föreskrifvet att auktionen skall vara slutad före kl. 7 eller då Sabbathen ingår, så måste det väl icke hafva varit mera ondt uti att vara tillstädes vid en sådan auktion, än vid hvilket annat arbete som helst. Här har en talare sagt, alt del är författningens vanmakt, som åstadkommit bränvinssupande, men om så är, så har det väl icke något att göra med lämpligheten af auktioners hållande på Lördagarna. Vid de auktioner som blott hällas på en dag, såsom förhållandet vanligen är med Lördags-auktioner, får icke bränvin försäljas, och jag tror icke att något missbruk dervid 182 Den 11 Mars f. m. beliöfver ske, ty om Landsh.-Erabma hafva noga tillsyn öfver sin kronobetjening, så kan väl icke hellre någon oskicklighet upkomma vid auktioner genom bränvinsminntering.
Lika med den siste ärade talaren måste jag erkänna, att man har svårt att uppgifva skälet för bestämmande af denna tid eller någon annan, inom hvilken ett brott bör anses vara preskriberadt. Skälet, hvarför Utsk:t föreslagit 5 år, har likväl varit dels att lagberedningen ansett denna siffra för den lämpligaste, dels ock i synnerhet, att då straffet enligt första mom:t kan uppgå ända till två års fängelse för brott, som preskriberas efter två års förlopp, Utsk:t ansett, att när straffet endast uppgick till två års straffarbete, skulle det bli en alltför stor skillnad, om dessa brott icke preskriberades förr än efter 10 års förlopp. Dessa skäl hafva föranledt Utsk:t att framställa det nu föredragna förslaget, hvilket jag anhåller måtte af R. o. Ad. godkännas. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: I motsats mot den siste värde talaren får jag anhålla om bifall till K. M:ts Propos. Mina skäl äro desamma som H. Exc. Hr Frih. De Geer redan anfört, hvartill jag likväl skulle vilja tillägga ännu ett, nemi. att då preskriptionstiden i civila mål är tio år, det icke synes vara skäl att för brott bestämma den kortare. Gr. Mörner: Jemte det jag instämmer i det yrkande, som af den siste värde talaren framställts, får jag anmärka Den 11 Juli e. tn. 411 att jemförelsen med lagberedningens förslag icke är korrekt. Två års straffarbete och två års fängelse äro nemi. helt olika straff. Hr Carleson: Äfven jag anhåller om bifall till I(. M:ts Propos., men vill icke derföre anföra annat skäl, än att ibland de brott, som skulle blifva preskriberade efter fern års tid, äro äfven de gröfre arterna af bedrägeri, hvilka väl sällan blifva upptäckta förr än efter en ganska lång tids förlopp, så att särskildt i afseende å dessa brott en preskriptionstid af fem år synes vara alltför kort.
SD. Ää Stats, Utstottets den 14 k denna ma, nåd afgifne Betänkande, i adledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition om nödwändigheten af en Stuteri-Inrättning wid Flyinge och Dahlby Kongs, gardar i Skane, m> ater föredrogs tillika med StatsUcstvttels i anledning af stedde anmärkningar fran Höglostige Rtdderstapet och Adeln afgifne ytterligare, och sidan förledne gårdag pa bordet »agde Utlärande; blef detta Betänkande, med de af Utstottet til! desi förtydligande meddelte tillägg af BondeSrändet bifallit, i den säkra öfwerrvgelse, att om Kongl. Maj:t pä sätt Högwördiae Prest, Ståndet önstadt, och hwarmed Bonde-Ståndet willig! in. stämmer, i Näder täckes öfwerläta berörde Kongsgärdar med den tillernade Inrättningen till Hans Kongl. Höghet Kron - Prinsen, denna Inrättning »cke allenast stall winna den fullkomlighet, att bade tjenlige Beställare till Häst-afwelns befrämjande k allmänhet och Hästar för Gcmenstapens behof wid Cavallerierne derstädes mage wara att tillgå; utan också Allmogen njuta den befrielse frän hittills, ut, öfwcr desi rätta äliggande utgjorde Hjelpe-Dagswerken, som Utstottet med den i thy förestagne under, sökning affekt. Lx krotocollo, 6. Lrlukman. Ut - so-r Den 24 Julii. Utdrag af protokollet, hållet hos Heder, wärda Bondc.Gtändct, wid Urtima Riks, dagen i Örebro den 24 Julii 1812. S. D. ^rats-Utskottets sedan sista Plenidag pä bordet lagde Betänkande, angående Hrfwvde för Stats-Commisiarien Frödelius och Öfwer. Com, niisiarien Ek, föredrogs ä nyo, och blef af Bonde, Ständer bifallit.
Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial, N:o 4, med hemställan om rättighet för Banken, att under innevarande Prot.-Utdrag den 4 Januari 1854. 85 vinter hafva å utrikes ort stående ett belopp af högst två millioner Riksdaler Hamburger Banko. , S. D. Remitterades till Stats-Utskottet följande, i Ståndet den 31 sistlidne December väckta motioner: l:o af Kontrakts-prosten Cnatlingius, om låne-understöd för en tillämnad kanal eller båtled i Kinda härad af Östergöthlands län; 2:o af Biskop Hallström, om statsanslag till befrämjande af kommunikationen emellan Sveriges fasta land och ön Gottland; 3:o af Prosten Melander, angående inrättandet af en ordinarie Profession vid Upsala akademi för de lefvande språken och den nyare litteraturen; 4:o af Prosten Melander, om afskrifning af den ännu oguldna delen utaf det Öjaby och Härlöfs församlingar i Wexiö stift beviljade byggnadslån 2000 R:dr Banko; 5:o af Prosten C. D. Arosenius, angående anslag af 250 R:dr Banko såsom ersättning till Rektor vid stadsskolan i Lindesberg för bortmistade lönebidrag, som tillförene utgått af bergsförsamlingen; 6:o af samme motionär, om låne-anslag af 250,000 R:dr Banko för anläggande af en jernväg emellan Dalkarlshytte bruk vid Lindesbergs stad och Frövi; 7:o af samme motionär, om anslag af 400 R:dr Banko såsom årlig pension för aflidne Med.
Vid betraktande af de skäl, som firanledt Rikets sist församlade Ständer att besluta, det allmogen i Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands Län skulle åtnjuta enahanda lindring uti bevillningen efter Esta Artikeln, som uti 1835 års Bevillnings-Stadga varit medgifven, synes Rikets Ständers 116 ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 74- mening tydligen hafva varit, att denna lindring, sorn blifvit dessa orters invånare förunnad till någon lättnad i deras, lill följd af inträffade missväxter, iråkade betryck, borde komma dem till godo, utan afseende på, om de egde jord och idkade näring, eller ej, ehuru en mindre lydiig redaction af 148 § uti nu gällande Bevillnings-Stadga gifvit anledning till den tydning af densamma, att orden: ”hvilka icke ega jorclj idka näring eller hafva annat yrke”} hvilka ord blott hafva afseende uppå ”Fiskare i i Bohus Län”, äfven blifvit hänförda till ”'Allmogen i Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands Län, äfvensom fjelltrakterne i Wester - Norrlands Län”, hvarigenom det öfverklagade förhållandet uppkommit, att den delen af allmogen inom Neder-Calix socken, som egde jord, blifvit ålagd att utgöra full bevillning efter l:sta Artikeln; och hafva Rikets Ständer, till följd häraf, pröfvat rättvist medgifva, att den skattskyldiga allmogen i Neder-Calix socken må, i reslilutionsväg, återbekomma hvad, som blifvit densamma, genom ofvannämnde otydlighet i BevillningsStadgan, för mycket till betalande ådömdt och afförd rad t. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s Nådiga Skrifvelse i ämnet, få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 Januari i845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Jan. i845.
Det tillägg vid denna §, hvilket de öfriga Ständen antagit, är af följande lydelse: ”såvida icke derigenom drifves verklig handels-rörelse, hvarom här förut stadgas.” För min del anser jag lämpligt, att R. o. Ad. i detta fall förenar sig med de 3 öfriga Stånden, emedan tillägget synes vara ganska riktigt och emedan det dessutom, såsom af 3 Stånd godkändt, säkerligen kommer att bifallas i Förstärkt SlatsUlsk. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt att antaga Utsk:s inbjudning till frånträdande af Ståndets förut fattade och instämmande i de öfrige RiksSt:ns beslut, i följd hvaraf voter:s-propos:n N:o 6 ansågs hafva förfallit. 7:de punkten, ang-.de §:n 38 jemte §:n 143 mern. 4 ock §:n 146. Hr von Hartmansdorff: Den inbjudning, som här blifvit gjord till R. o. Ad., angår väsendtligen frågan, huruvida bevilln. för enskildta Banker skall erläggas efter deras behållning, eller efter den årliga utdelningen. R. o. Ad. har 2:ne gånger, då denna fråga förevarit, beslutat att det skulle ske efter utdelningen, hvilket jag för min del anser vara riktigt, enär det som är Behållning merendels omtvistas. Ar t. ex. det, sorn afsättes till reserv-fond, behållning eller icke? Säger man deremot utdelning, är saken så klar, att tvist svårligen kan upkomma. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte, med sitt besluts vidblifvande, godkänna den voter:s-propos., BevillmsUlsk. föreslagit. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt att, med vidblifvande af dess förut fattade beslut, godkänna de i denna punkt föreslagna voter:s-propos:r N:ris 7, 8, 9 och 10. 8:de punkten, ang:de §:n 33 mom. 4. nr von Hartmansdorff:
Att hvarken Hvit-stämplar eller 2Q Bil. till Banco-Utskotteis Memorial N.-a go. vanliga Vattenmärken gifva tillräcklig säkerhet, har erfarenheten ofta visat* Jag anser derföre Hvit-stämplarna för alldeles öfverflödiga, men tror att vattenmärken af en ovanligare art kunna i hög grad försvåra Sedel-papperets efterapning. Till Sedlar af mindre valeurer anser jag mörka vattenmärken, af samma slag som i de Ryska Sedlarna, vara de tjenligaste, eniedan de, utan att öka papperets tillverknings-kostnad, äro långt svårare att eftergöra än de ljusa vattenmärken, som i allmänhet nyttjas, Profvet Nio 6 visar deras utseende, så väl i papper af ren flam fia, som i en blandning af Hampa och ump. — Till Sedlar af höga valeurer torde de konstigare märken, som profvet Nio 7 utvisar, vara passande. Dessa vattenmärken ligga i en färgad lamell, hvilken vid papperets formning är inlagd emellan tvä mycket tunna ark, så att papperet blir tredubbelt men icke desto mindre ganska tunnt. —■ De här omnämnda märken kunna för öfrigt varieras på en mängd olika sätt, dels i förening med hvarandra, dels med ljusa vattenmärken, och medföra i alla fall lika mycken säkerhet för efterliärmning, som de på andra sätt, t. ex, med färgad Ull o. d., i papperet anbragte figurer, hvilka finnas i åtskilliga utländska Sedlar, , Bil. till Banco-Utskottets Memorial Nio 90. 21 Det här föreslagna Sedelpapperet blir, i anseende lill så väl rudimaterien sorn bered nings-sättet, i sig sjelft mycket dyrare än vanligt papper; men genom följande utvägar kan Sedlarnas tillverkningskostnad betydligt minskas; 1:0 Genom begagnandet af Sedelpapperets egenskap att kunna formas långt tunnare äu vanligt papper, hvarigenom ett mycket större antal af ark kan erhållas af en gifven vigt Idampa än af en lika vigt lump; 2:0
Skulle då i tjenst ännu qvarstå en eller annan Bergsfogde, som dertill blifvit definitivt utnämnd, hvilket för närvarande är fallet med endast tre, torde dem icke böra förvägras att till deras afgång personelt med Bergsfogde-tjenstgöringen fortfara. Då för den mera omfattande embetsverksamhet, som hädanefter kommer att Bergmästarne åligga, det blifver dem nödigt att årligen göra längre tjensteresor inom deras distrikt, tillstyrker jag i underdånighet det Nådiga förklarande, att Bergmästare, som sådana resor efter Bergs-kollegii föreskrift eller på grund af instruktion verkställa, må anses berättigade att, efter räkningar, grundade på allmänna Rese-reglementet, njuta skjutsoch traktaments-godtgörelse af Sjette Hufvud-titelns anslag till reseoch traktaments-penningar. Med tillämpning af de organisationsgrunder, som jag här ofvan i underdånighet anfört, får jag, för Bergs-kollegium samt underordnade Grufveoch Bergslags-styrelser, till Nådig fastställelse föreslå följande: Eitr» Lön. tjenstgör. arfvode. — Till arfvoden för extra tjenstebiträde i mån af behof och mot särskild'redovisning 400: — Anslag till bibliothek och samlingar såsom hittills 400: — Summa 13,433: 16. Anm. 1. Spanmålsberäkning under lönerna, äfvensom ljuspenninge-anslag, försvinner, när här ofvan bestämd högre aflöning tillträdes. För fullmagter, förordnanden och afsked, som, sedan löneregleringen gått i verkställighet, från Kollegium utfärdas, må ej beräknas annan Kansligebuhr, än såsom föjr Protokolls-utdrag eller vanliga Resolutioner. V Kongl. Majits Nåd.
Sedan Utskottets plenum nekat bifall till Afdelningens förslag, hvilket blott till uttrycken, äfvensom i afseende på en mera stark, ehuru icke derföre mindre sann, färgläggning uti motiverna skiljde sig ifrån det nyss anförda, återstår för reservanten, som i denna vigtiga punkt icke har delat pluralitetens åsigt, att inför Rikets Högloflige Ständer vördsammast anmäla förhållandet, under framställande af sin enskilda olörgripliga öfvertygelse, att ett arbete af ifrågavarande beskaffenhet borde oell kunde i nåder anbefallas de Herrar Kommitterade, som hafva uppdraget att utreda städernas beskattning, hvilken ock icke rätt kan bedömas utan ett närmare aktgifvande på landets. Vid Utskottets förslag i öfrigt till grunder för den allmänna bevillningen, som i allmänhe hafva bibehållits lika med de af närmast föregående Riksmöten antagne, men hvilka reservanten för sin del icke i alla afseenden har kunnat gilla, får han vördsammast dels åberopa hvad han hufvudsakligen uti sin ofvan omförmälda reservation, sid. 11 och följande, under förliden Riksdag redan har anfört, såsom: i afseende på Bevillnings-Stadgans 68 och 108 §§., att vid bedömande af fastighetsvärdet inköpspriset borde tjena till ledning, i afseende på §§. 50, 72 och 112 rörande den så kallade minimiiariffen för Länen, i afseende på §. 2 rörande den graderadeta riffen för Embetsoch Tjenstemäns m. f. löner, i afseende på §§. 37 och 38 rörande afgift för kar akters-fullmak ter, och i afseende på §.
De försök , som Regeringar anställt att uti denna, likasom i de flesta den allmänna hushållningens grenar, genom regkmentariska Författningar och kraftiga medel verka på jordbrukets och andra näringars uppkomst, hafva merändels alltid skett på bekostnad af Nationernes välmåga. Följden af denna dyrköpta erfarenhet har likväl slutligen blifvit, att de mest godkände författare i Statshushållningen och upplyste Regeringar ansett den fria Spannmälshandeln såsom bästa medlet att gifva lif åt jordbmket, att i ymniga år skalfa Landtmannen afmattning på sina pioducter och att i missväxtår förekomma brist. Ibland Statsmän, som insett nyttan af en allmän frihet, så väl uti Spannmälshandeln som uti handel och näringar i allmänhet, kunna Tur - Ben 13 April. -37 got och Lilliencrantz nämnas. Desse kände grundsatserna för en klok Statshushållning, och försto Jo att använda dem, fastän, okunnighet och fördomar oda motarbetade deras verksamma nit. Oaktadt alla hinder har Jordbruket i Sverige under sednare tider förkofrai sig så mycket, att, 0111 öfverskettet af en god skörd vore till hands vid en sämre, skulle Riket, på det hela räknadt, lör dess nu varande folkmängd sällan eller aldrig behöfva utrikes Spannmål. Men det händer ofia, att uti en del af Rikets provinser skörden blir god och att Spannmål kan säljas, då uti andra, derifrån långt afskrida, till läge och luftstrek olika, orter missväxt inträffar. Det är likväl icke ofta möjligt att föra de förras öfverflöd till de sednare, utan så stor transportkostnad, att Spannmålen för dem som behöfde köpa skulle blifva alltför dyr, då de deremot kunde erhålla utländsk Spannmål till vida lindrigare pris. Beräkningen af hela Rikets Spannmålstillgång är således ofta en osäker grund för bestämmandet af dess behof, då fråga är att förbjuda införsel eller att höja tullen på utländsk säd. Svårligen kunna ock så pålitliga upplysningar om Spannmåls.förråden erhållas ifrån alla orter, att Regeringen eller en allmän Styrelse kan bestämma hvarje orts behof deraf. Jag tror derföre, att ett allmänt förbud emot införsel af utländsk
Pro primo: hur tillbringar vår ungdom tiden på landet under sommarferierna? I allmänhet med hvila och lek efter vinterns skolarbete, och det är nog riktigt det. Med en bok i gröngräset eller i hängmattan, en rodd på sjön, morgonens uppfriskande bad, en svängom på qvällsqvisten och slutligen en tio timmars helsobringande sömn. Så der ungefär går det vanligen till på sommarnöjet. Den unga flickan har visserligen en liten virkning i hand då och då — det ser så husligt ut, och femte klassisten står nog ibland på en klipphäll med ett metspö i akt och mening att förstärka bordsförrådet, men egentligen blott åstadkommande tandvärk hos några hederliga abborrar och mörtar — med ett ord: » en latmask i ena ändan och en metmask i den andra ». Och så blir tiden lång, och så blir det tråkigt. Pappa beklagar sig öfver » pojken, som slår dank » och mamma öfver » flickor nu för tiden, som sakna sinne för det husliga ». Saken är, att ungdomen har intet att intressera sig för och vårda sig om. Nu till den andra frågan, och sedan skola vi komma till vår vackra idé. Hur se våra små sommarnöjen ut? Jag talar icke alls om villor med rika planteringar och dyrbara, skuggiga trädgårdar. Nej, vi skola hålla oss till den rödmålade stugan der ute i skärgården med åkern omkring och granskogens helsodoft • — der man trifs så väl utan både glasverandor och markiser, och der man får vara i fred för » främmande ». Inga praktträd, inga blommor, knappast en bärbuske. Värden, den rättframme fiskaren eller den godmodige bonden, har inte tid att försköna sitt lif, och ingen bryr sig om att väcka hans sinne för det, som är skönt och på samma gång nyttigt. För honom är rågfältet allt och dernäst potatisen, men att hans jord kunde gifva honom mer, det tänker han icke på. Potatisen bär ju blommor, och smultronen glöda i skogen — hvad behöfver han mer?