Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. Be sv.- och Ekon.-Utskottens Memorial, N:o 65 och 66. Ank. till Exp.-utsk. den 3 Aug., kl. 11 f. m. Memoriali anledning af återremiss å utlåtandet N:o 6. Nämnde utlåtande, rörande väckt motion om rotehållarnes på Gottland befriande från skyldigheten att anlägga båtsmanstorp, har blifvit återremitteradt af hederv. Bonde-ståndet den 2:a, men gilladt af höglofl. Ridderskapet och Adeln, högv. Preste-ståndet samt vällofl. Borgare-ståndet den 3:dje sisth Maj; och som nämnde utlåtande blifvit af 3:ne Riksstånd bifallet, anse Utskotten, med stöd af 75 § riksdagsordningen, den erhållna återremissen icke kunna till vidare åtgärd å Utskottens sida föranleda. Stockholm den 2 Augusti 1848. Ank. till Exp.-utsk. den 3 Aug., kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 13. Utskottens berörde utlåtande, angående väckt fråga om anslag till inrättande af ett folkskolelärare-seminarium i Piteå, har blifvit bifallet af höglofl. Ridderskapet och Adeln den 15, af vällofl. Borgare-ståndet den 17 och af hederv. Bonde-ståndet den 18 sisth Maj, men deremot återremitteradt af högv. Preste-ståndet den 17 i samma månad; och som, enligt 75 § riksdagsordningen, frågan sålunda är genom 3;ne Riksstånds beslut afgjord, så få Utskotten tillkännagifva, att å Utskottens sida någon vidare behandling af samma fråga icke kan ega rum. Stockholm den 2 Augusti 1848. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 67. 3 N:o 67. Ank. till Exp.-utsk. den 3 Aug., kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om åtskilliga förändringar med elementar-lär ov er ken i riket.
Gestalten är knotig, snedvriden men kraftfull, lik stammen på en lågväxt ek, rörelserna säfliga och oviga, men dessa styfa armar kunna lyfta bördor som skulle förvåna er, och de valkiga näfvarne veta att hålla tag. Solen skiner varmt men sommarvinden stryker sval och frisk öfver åkrarne ty den kommer från den skuggiga bokskogen och sqvalpande insjön, ni tycker just att det borde vara angenämt för den gamle med denna pic-nic på egen hand. Han äter sur mjölk ur en gammal lerkruka och låter icke störa sig. Hvad är det han drager upp? En liten död råtta. Ni gör en åtbörd af fasa. ”Sitjenen! hom har sänkt se i miltjen. Der ä så fullt au dom i madhused,” säger han liksom urskuldande, lägger henne bredvid sig på marken och fortsätter måltiden. Bjud emellertid denne samme gubbe en om aldrig så smakligt tillagad rätt af hästkött och han skall med vämjelse vända sig derifrån.11 Plumphet i ord och uttryck äro vanliga och räknas sällan för skam, ja man skulle nästan kunna tala om en ”ärbar plumphet” hos dessa gammaldags husmödrar som ej vilja vara ”på köpet”, d. v. s. likna ”ståndspersoner. I prestgårdens vackra salong sitter t. ex. en dylik matrona af gamla verlden. Splitter nya vadmalskläder pösa i styfva veck kring hennes välfödda person och såväl förkläde som hufvudduk äro af tjockaste siden. Gumman är för tillfället lemnad ensam vid kaffekoppen och bakelserna då en af husets söner kommer in; hon helsar på honom med en nick, känner att någonting bör sägas och yttrar: ”Här sidder ja’ o lar i mi som en so.” Och hon anser sig hafva lagt i dagen en beundransvärd takt. En af dessa bondgummors obekantskap med sitt modersmål gaf en gång anledning till följande lilla missförstånd. Det var vid jultid och prostinnan bjöd på de från denna helg oskiljaktiga kleneterna; gumman berömde bakelserna, som hon fann utmärkta. ”Men hvad kogar prostingan sina klener i men de konna ble så goa?” sade hon slutligen.
Ständer will hos Kongl. Maj.t i undcrdäniglet utwerka Nädig befallning til wederbörande Ämbetsmän, at uplysningswis författa och Stats - Utstottet meddela proses Lil en ny Financeplan, wara med Regeringsformen fullkomligen enlig och instämmande, och nägot twifwelsmäl, at ju Kongl. Majt sä härutinnan, som i allt hwad til Rikets och Folkets wälständ för ölrigt bidrager, gerna gär Riksens Ständers önstan til mötes, bör wäl aldrig äga rum. Lric -ek Wetterstedt. Herr Gothlieb, Larl ?reäric upläste til Protoeollet följande: Jas Den Z Augusti. 6Z7 Jag anhäller ödmjukast at uti den del af Stats-Utffottels Protocvlls Utdrag, som angar en Financeplans inhemtande utaf Konungens Ämbetsmän, fä yttra mina tankar. Med anledning af hwad i sista Plenum uti denna fräga blifwrt anfördt, spnes densamma böra betraktas utur trenne spnpuncter: 1:0 Om det är nödwändigt och npttiHt at Stats-Utffottet inhämtar wederbörande Ämbetsmäns förslag til en Finaneeplan: 2:0 Om nägon anledning spnes förekomma, at sädant skulle leda til ingrepp uti Riksens Ständers rättigheter, och 3:o Formen eller medlet at af de§e Ämbetsmän erhälla et dplikt förslag til en Finansplan. Hwad första punkten angär, anser jag för min del densamma lätt beswarad, dä jag förutsätter at Stats-Utskottet omöjligen kunnat föreflä nägot, som icke bidrager til det stora ändamälet, Financernas i ordning sättande, utan folkets för stora betungande. Allt annat bedömmande kan anses säsom förolämpande emot detta Utskott och kastar en skugga pä desi patriotiska tänkesätt, men som jag likwäl är fullt öfwertpgad icke warit nägons afsigt.
— Jo, jag vet, hvem den är utaf. Det såg jag redan där borta. Men se här är en liten fin bit. Hvar har ni fått den? — Min man köpte den i Paris förlidet år. Det är inte alls något vidare med den. Den är målad af en ung man, som inte har något namn. — Då får han ett, om han får lefva, det kan ni vara säker på, och att er man köpt den taflan bevisar, att han är en fin kännare. Se på det här, Wilhelm! — Wilhelm förstår sig mycket bra på taflor, fast han inte tycker om det allra nyaste. Allt det han har är bra, tillade hon upplysande. Eleonore var alldeles förbluffad. Det skulle hända henne, att hon skulle bli korrigerad vid klassificeringen af sina egna taflor! Och att Konrad skulle få medhåll i, att den där lilla obetydliga, obegripliga skizzen var det bästa, de hade! De som ärft alla pärlorna från hans fars bekanta samling! Hon tyckte sig märka, att Kurt var generad öfver sin hustrus säkerhet. Det var egentligen det, som stötte fru Säfve, att fru Kurt föreföll så säker, inte precis öfvermodig men fullkomligt säker. Hvad en sådan där säkerhet var obehaglig; man behöfde sannerligen inte förstå sig på taflor, fast man målat på en pariseratelier ett par vintrar och hade en bror, som aldrig fick sälja något! — Nej, men Wilhelm, nu måste vi gå, annars hinna vi inte upp till dina mostrar, afbröt hon sig plötsligen midt i en mening. — Ja, det har du rätt i. Nig då vackert för fru Säfve och fråga, när vi få det nöjet att se henne hos oss. — Ja, det var just det, jag tänkte göra. Det vill säga, jag tänkte be er vara så snäll och inte komma upp på ett par dagar, inte förr än om lördag, allra snarast. — Men Wanda! — Ja, ser du, då har jag packat upp våra presenter och de småsaker, jag köpt i Paris och hunnit hänga upp det, som skall hängas, och ställa fram allt det andra. Och då ta sig rummen helt annorlunda ut, personliga och hemtrefliga. Och så skall jag göra några omflyttningar, som inte en gång Wilhelm får veta af. Kom inte förr än om lördag, så är ni snäll!
Den som vill, att jemnlikt BevillningsUtskottets af H. PresteStåndet och H. BondeStåndet gillade förslag, Salu-accisen skall fördelas till samma summa och på enahanda sätt, som den vid Kongl. Kungörelsen den 3o Nov. 1810 fogade och vid BevillningsUtskottets Betänkande N:o 5i bilaggde Tarilf utvisar, samt att för öfrigt, i fråga om befriandet från denna afgift m. m. skall iakttagas hvad som i nämnde Betänkande och i Utlåtandet N:o 56 blifvit föreslaget, löstalja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; skall genom votering afgöras, om i afseende på Salu-accisen antingen Högh Ridd. och Adelns eller Vällofl. BorgareStåndets beslut skall tjena till efterrättelse. Voteringen härom utföll med 76 ja och 4^ Nej. Och enär således Ja vann; är beslutadt, att, jemnlikt BevillningsUtskottets af llögv. PresteStandet och HederVi BondeStåndet gillade förslag, Salu-accisen skall fördelas till samma summa och på enahanda sätt, som den vid K. Kungörelsen den 3o Nov. 1810 fogade och vid BevillningsUtskottets Betänkande N:o 5i bilaggde Tariff utvisar, samt att för öfrigt, i fraga om befriandet från denna afgift m.m., skall iakttagas hvad som i nämnde Betänkande och i Utlåtandet N:o 56 blifvit föreslaget. Hvilket Förstärkta StatsUtskottet skolat vördsamt för R. St;r anmäla, Den 6 Februarii i83o. Betänkande!), N:o 3g6. 44^ N:o 396. R. II. Sl:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial, angående Bevillningsfrihet för Vaktare vid Fljgsands-fälten i Halland. Enligt ProtocollsUtdrag den 22 och 25 sistl.
Men finner man . specificering i denna del oumbärlig, och isynnerhet om man i afseende påden nytta, som tili följd af expropriationens ändamål kan uppkomma för den mark, hvilken egaren får behålla, vill gå denne så nära som möjligt vid uppskattning af den jord han måste afstå, så är nödigt stadga, att i behörigt öfvervägande tages ej blott den vinst, som för honom genom anläggningen uppkommer, samt de olägenheter, som förut vidlådade hans jord, men nu försvinna (Jucrum emergens, och „damnum cessans“j), utan jemväl den fördel, hvilken för honom upphör och den skada, som för honom uppstår(„lucrum cessans“ och „damnum emergens11), — t. ex., för att förtydliga sistnämnda alternativ, den fördel, som han förlorar dymedelst, att han måste afträda en lägenhet, der han, vid flera vägars sammanstötande, idkat en indrägtig handel eller annan näring, eller den skada, som för honom uppstår dymedelst att hans sammanhängande åkerjord blifver sönderdelad af en jernväg eller en bred kanal. 16 Kongl. Maj:ts NådProposition N:o 34. Särskildt finner jag mig böra vid 13 § anmärka, att hvad Ständerna i sin förut åberopade underdåniga skrifvelse velat uttrycka med orden: „enligt allmänt pris i orten högst gäller1-1, blifvit i det remitterade förslaget sålunda förändradt, att orden „enligt allmänt prisu uteslutits. Denna förkortning torde likväl vara mindre varsam, enär de qvarvarande orden kunde gifva anledning till expropriationslösens bestämmande efter ett eller annat passeradt fall, der t. ex. ett affektionsvärde bestämt köparen att betala en ovanligt hög köpeskilling. Det torde ingalunda finnas något oegentligt i uttrycket: efter gångbart pris å orten högst gäller. 4. Denna lagstiftnings jemförelsevis mest magtpåliggande anordning är tvifvelsutan sammansättningen af den jury dier skiljomannarätt, hvars åliggande är att i första och sista hand besluta angående expio-pvhUom-ersättningen, när öfverenskommelse derom ej kan träffas.
I förlcdne Isteno blcf min motion, rörande inhämtande af kännedom i afseende pä nägon oläglighet i upgjfkcr isrän Riksgälds - Contoiret till Dcwillnings - Utskottet, lagd pä bordet. Jag anhäller nu att densamma mätte komma till ventilation, ätminstone kan ett Utlätande begäras af Riksgälds-Contolret rörande Betvillnjngs - Summorne för Krut - och Socker - tilwerkningarne, och derefter kan Ridderskapct och Adeln serskilt prdfwa huruwida nödigt skulle anses att granska Bewillnings-Upgifterna i det hela, emedan, innan man säkert tvet hwad Bewillningen indrägt till Kronan, man ej kan weta huru mxcket behdfwer af Staten bewikjas. Herr Z16 Den 1Z September. Herr Grefwe» och Landt - Mar skalken proponerade att Stats - Utskottet, under hwars Revision Riksgälds-Contoiret stär, mätte anmodas, att af RikSgälds-Contoiret infordra uplysningar rörande de förra ärens Bewillning pä Socker och Krutlillwerkningarne. Ätskillige hördes härtill bifalla: men Grefwe körner, Lael Labriel, yttrade sig tro, att besia uplySningar ej kunde begäras af Riksgälds - Contoiret, som endast cmottager de Bcwillnigs. medel detsamma tilställaS; utan more det snarare af Kammar-Collcgium, som med den speciella Upbbrden har befattning. Herr Landt-Marskalken yttrade sig anse denna Herr Grefwe Nörners anmärkning riktig; att det wore Kammar-Collcgium och isynnerhet Kammar. -Rätten, som kunde lemna sädana uplysningar. Herr von b^okk8ten, Lrlsnst, anmärkte att för Sockret redpwiscs tvid desi stämplande, och icke i Kammar-Ratten. Friherre 8 t gö 1 von bloNstein.
RegeringsFormen; samt att utpeka den makt, som äger att upphöja till dessa värdigheter, och att utvisa den ordning, i hvilken detta kan ske. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Till en början får jag äran tillkännagifva, att jag anser Utskottets och Herr Cedersclijölds förslag så lika, att det är fullkomligt likgilltigt hvilketdera antages; men i anledning af Grefve Frölichs anmärkning, rörande de båda författningarna, får jag 6a Den 3 Augusti f. m. nämna, att jag icke kan dela Herr Grefvens mening, emedan jag tror, att en redaction bör vara så tydlig sora möjligt. Af dessa skäl anser jag Utskottets förslag riktigt, och anhåller hos Herr Grefven och LandtIVIar-r skalken om proposition derå. Grefve Frölich: Hvad beträffar den af en Ledamot gjorde erindran, att det vore opassande att i en §. af RiddarhusOrdningen åberopa författningar, som äro underkastade ständigt vacklande, så finnér jag i det närvarande förslaget ingen anledning till en sådan erindran, och vet således icke, hvarföre den frågan bör blifva föremål för discussion. Hvad åter angår att citationen af författningarne skall behöfva intagas i RiddarhusOrdningen, för att icke stanna i osäkerhet, hvilka författningar skola blifva de gällande, så, ehuru jag instämmer uti, att det är nyttigt att veta, hvilka författningar man bör åtlyda, tror jag likväl icke, att citationen här är på sin rätta plats, helst i de Adeliga diplomerna i alla fall icke lär saknas anvisning till de författningar upphöjde personer hafva att efterlefva. Men vid en möjlig ändring deraf, hemställer jag till Ridderskapet oell Adeln sjelf, hurudant förhållandet blir, att i Adelsdiplomet finna åberopad en författning, som Konungen sednare utfärdat, och i RiddarhusOrdningen en annan, föråldrad och redan ogiltig. Den 3 Augusti f. m. 63 Herr Printzensköld: Jag är af Herr
Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. CoHstitutions.Utskottets den 12 innevarande afgifna Memorial och Betänkande, i anledning af föreslagen jemkning i Tryckfrihets-lagen sedan inrättningen af Jury i tryckfrihetsmål blifvit fastställd, stynt alllmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande af samma dag , rörande väckt fråga om förändring uti sättet att värdera jord och fastigheter å landet, efter den så kallade Banco methoden, upplästes och af Bonde Ståndet godkändes. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. li6o Ben 14 JulL S.D, Vid ytterligare föredragning af AlU manna Besvärs* och Oeconomie-Utskottets Be* tänkande af den 6 dennes, som sista Plenidag Upplästes och lades på bordet , öfver den, hos Höglofi. Ridd. och Adeln af Herr Öfversten A. Berghman väckta motion om Båtsnians fördubblingens. återställande; fann Hedervärda BondeStåndet, att sedan Kongl. Maj:t och Riksens Ständer genom 80 §. i Regeringsformen den 6 Juni 1809 beslutat, att Båtsmanshållet af Rote» ying och Indelning skulle förblifva vid det upprättade
Mynt, hvars prägling icke utan dryg kostnadaflöper , någon anstalt å den andra, anses ange* lägen, hvarigenom Guld och Sillver-Arbetare ej måtte sakna utväg , att emot de Svenske Guldoch Silfver-Mynt, de kunnat sig förskaffa, få, efter afräkning af alhagen, tillbyta sig omyntadt Guld och Silfver i stänger och tackor. Till vinnande hvaraf, samt till förekommande af sådane nödtvungne Lagbrott, för hvilka icke mindre än ibland annat landsflygt, uti gällande författningar stadgas, Herr Borgmästaren Ornberg föreslagit, att det måtte blifva en och hvar, men i syn* Bunho-Utskottets Betiinkanden. nerhet Rikets Guldoch Silfver-Arbetare tillåtit, au i Rikets Ständers Rank få emot Svenska Dukater tillbyta sig Guld-stänger samt emot gånghare Svenske Silfvermynt tillbyta sig Silfvertackor. Banko-Utskottet hyser för dess del den öfvertygelse att, i likhet med hvad Herrar BankoEullmägtige och Bankens Commissarier uti häröfver infordrade Utlåtanden äfven andragit, en oinskränkt tillåtelse för en och hvar att i Banken mot Specie-Mynt tillbyta eller tillhandla sig Guld och Silfver uti större och mindre Poster, skulle medföra flere betänklige svårigheter, och inleda Ranken uti relationer och befattningar , oförenlige med Verkets nuvarande Organisation, och hinderlig® för göromålens behöriga gång.
Högst få krogar finnas för öfrigt tillåtna på landsbvggden, men lönnkrögeri uti stugor, dels utmed vägar, dels enstaka, öfvas alltför mycket, och kronobetjeningens bemödande att förhindra sådant äger ej uti lagarna och lagskipningen det stöd, som erfordrades om ändamålet skulle vinnas. Af truktan för lönnkrögeri måste ock tillstånd till hållande af spisning med bränvinsminutering vid marknader och auktioner gifvas mindre sparsamt, än önskligt vore. Denna binäring sysselsätter derföre långt liera personer än samhällets väl kräfver, jemte det att den motarbetar laglydnad och befordrar lagbrott. §■ 4‘ Allmänna anstalter. Intet län uti riket lemnar så stora statsbidrag, som Östergöthland. Af dess 5,470 hemman utgöras årligen ständiga räntor, afradsspannmål och kronotionde till belopp understundom öfverstigande 500,000 Riksdaler b:ko, förutom rotering och rustning, Klereci-statens underhåll, skjuts och väghållning, m. m. Personella bevillningen och den för egendom och rörelse, bränvinsbrännings-bevillningen oberäknad, uppgår till vid pass 100,000 Riksdaler b:ko. Från landtränteriet remitteras till hufvudstadens uppbördsverk öfverhufvud årligen 440,000 Riksdaler b:ko; det öfriga af uppbörden utgår till vederbörande inom länet. Emedlertid är folket angeläget om att rigtigt och i rättan tid erlägga sina skatter. Restantierna utgöras merendels blott af bristande arrenden och af bötesmedel. Skjutsningsbesväret är nu på många ställen lindrigare än förr, sedan entreprenad om skjutshållningen kommit till stånd vid 33 gästgifverier af de 79 stycken, som i länet finnas. Visserligen fortfara likafullt de fleste reservskjutsskyldige att alltjemt 20 skjutsa, men den högre skjutslegan lernnar större ersättning ocii de hållskjutsskyldige slippa med temligen lindrig afgift.
Återremitterades Expeclilions-Utskottets den 12 dennes på bordet lagda memorial N:o 3, med anmälan om vid föregående Riksdagar vidtagne åtgärder, i och för prenumerations öppnande å Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, jemte hemställan i sammanhang dermed. N:o 37 Herr Stuarts Carl Gustaf: ”Då det af Expeditions-Utskottet nu framställda förslag är alternativt, och således icke lärer kunna af Ridderskapet och Adeln antagas vid dess första föredragning, utan troligen måste återremitteras, så anhåller jag, att återremissen måtte åtföljas af en anmärkning, hvartill jag linner mig föranlåten. Expeditions-Utskottet har föreslagit, att Troi. Utdr. d. 28 Alars i8/[o. vid denna, likasom vid den föregående Riksdagen, Utskottet matte få uppdraga åt en dess tjensteman bestyret med tryckningen af de handlingar, sorn böra ingå i Bihanget till nästa Riksdags-protocoll. Då den tjensteman, som sista Riksdag erhöll detta uppdrag, icke egentligen tillhörde Riksgälds-Contoiret och befann sig i underordnadt förhållande till styrelsen öfver detta Verk; hvilken egde öfverinseende! öfver åtgärderna för Bihangs-exemplarens completterande och tillhandahållande vid Riksdagens början, samt borde föranstalta om härtill erforderligt tryckpappers anskaffande och trycknings-kostnadernes liqviderande, så har sådant förorsakat håde oreda och omvägar under tiden sedan sista Riksdag. På det förhållandet under mellantiden intill nästa Riksdag icke må blifva enahanda, föreslår jag, att det måtte till Riksgälds-C011- toiret öfverlåtas att utse den person, som bör öfvertaga bestyret med tryckningen af de handlingar, som tillhöra Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll för nästa Riksdag.” N:o 38.
Real-skolan skall dock, detta oaktadt, visst icke blifva utan lärare, men dock företrädesvis erhålla sådane, som, i följd af underlägsna naturgåfvor eller ringare studier, icke kunna ega förhoppning om befordran vid det fullständiga läroverket, och om denna skola äfven någon gång skulle lyckas att vid sig fästa någon mera utmärkt Deli 2 3 November e. m. liirare, så skall dock denne otvifvelaktigt vid första inträffande ledighet söka transport. Oväntadt kan det under sådane förhållanden ingalunda förefalla om, sedan dessa skolor under några år varit i verksamhet, man ej inom dem skulle finna (för att begagna R. St:ra egna ord) »det blomstrande lif eller den kraftfulla inverkan på ungdomens sedliga och intellektuella utveckling, som ensamt kan grundlägga en bättre framtid». Då skall man kanhända anföra dessa mindre goda resultater såsom bevis på hela real-undervisningens olämplighet, så snart den ej är upblandad med ett tillräckligt qvantum klassicitet. —, under det att dessa resultater likväl i verkligheten ej skulle bevisa något annat, än hvad man ganska väl hade kunnat veta förut, och utan anställandet af vådliga experimenter med det upvexande slägtet, det nemi. att ingen uudervisningsmethod — den må för Öfrigt vara huru ypperlig som helst — kan leda till undervisningens rätta mål, med mindre den tillämpas af nitiske och sinn vigtiga kall fullt vuxne lärare. 1 K. M.-ts aflåtne nådiga Proposition ang:de Stats-verkets tillstånd och behof är föreslaget, att lön för ytterligare 1 kollega vid hvartdern af de högre real-läroverken måtte å stat upföras, och hvarigenom kollegernas antal vid dessa skolor skulle höjas från 7 till 8; men ehuru nödvändigheten af denna åtgärd är alldeles obestridlig, så anser jag icl^e mindre nödvändigt, att ifrågavarande läroverk förses med lärarekrafter, som i vetenskaplighet ej stå efter för dem, som det fullständiga elementar läroverket eger.
”recensera hvarken som ett legohjon, eller som en snille-sprätt! Bägge äro rafsare, fastän af olika afsigter; men du, – var sann, var rättvis, var tacksam”! Mellertid utesluter dock denna skuggsida icke tillvaron af en ljussida, hvars morgonstrimmor jemväl han skulle helsa med förhoppning. En sådan strimma är t. ex. den hänryckning, hvarmed det herrliga skaldeverket ”Fänrik Ståls Sägner” blifvit mottaget; och öfverhufvud den känsla för Runebergs lika enkla som höga värde, hvilken, såsom det synes, mer och mer allmänt rotfäster sig. En annan är den uppmuntran, som har mött Hagbergs ypperliga tolkning af Shakspeare; en tredje det ånyo mäktigt framstigande fosterlands-historiska nitet. O. s. v. Äfven i dagens lifliga politiska skriftställeri skulle han urskilja, så från det ena som det andra af de stridande tänkesätten, åtskilligt af vigt och talang. Sannolikt skulle han dervid instämma i dessa sin minnestecknares ord: Det gifs en Frihet, som ej kring sin panna Har ormar, ej ett mordbloss i sin hand; Född att välsigna, icke att förbanna, Hon varnar med en röst från Faderns land. ”Framåt”! den lösen äfvenväl är hennes; Men hennes ”fram”, det leder uppåt blott; Och hennes väg, som på sin klarhet kännes, Evärdligt går, från Sannt, till Skönt och Godt. Ehvar hon nalkas, skönja Höga, Låga, Med brödrakärleks nit, hvarandras brist: Hvad rätt jag gör? blir hvarjes första fråga; Hvad rätt jag har? derpå han tänker sist. Ännu ett par ord af vigt. Thorild är en gestalt, som i sitt tidehvarf står med hjessan lyftad högt öfver det och med blicken rigtad åt ett anadt, ja, i ej ringa mån upplåtet fjerran. Likväl står han, äfven i sin svenska omgifning, ingalunda fullkomligt enstaka.