Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Silfverbrand har år 1835 bland Marche-kostnaderne alfort egna resekostnader för 3:ne resor till Malmköping, i ändamål att utbetala Waktmästarens qvartal och på Posten aflemna en Kongl. Krigs-Collegii qvitterade anordning, 3:ne resor likaledes till Malmköping för att aflemna Anmärknings-acter, räkenskaper för Spel å nummer och Möten, 4 resor äfven till Malmköping för att intaga tvätt och betala Medicamenter, 3:ne resor till Eskilstuna, 1 till Malmköping och 1 till Mariefred för att inhämta underrättelser om de i orten gängse priser, såsom upplysning för den å Lands-Canzliet blifvande upphandlings-Auction af proviant, 1 resa till Eskilstuna i och för räkenskapernes inbindning och 1 resa till Nyköping för att öfvervara uppliandlings-auctionen; hvarigenom rese-kostnaden vid Mötes-förrättningarne för Regements-Commissarien serskildt, under året uppgått till ett sammanräknadt belopp af 129 R:dr 24 sk. B:co; Och förekommer härvid det serdeles anmärkningsvärda förhållande, att Regements-Commissarien kunnat å en och samma dag, eller den 30 September, företaga 3:ne särskilda, i räkningen hvar för sig till fullo debiterade resor, nemligen 2:ne till Malmköping och 1 till Eskilstuna. Regements-Commissarien vid Kongl. Irsta och 2:dra Lif-Grenadier Regementerne J. Kinnander har år 1835 vid hvardera Regementets Räkenskap - — 89 — kenskap bilagt Reseräkning till lika belopp 2 Rrdr 16 sk. för en resa till Linköping, i ändamål att för Regementets behof uttaga penningar å Ränteriet, hvilka båda resor, enligt räkningarnes datum, äro på en och samma dag verkställda. —■ Men Revisorerne anse öfverflödigt att i detail upptaga alla de i detta afseende vid räkenskapernes genomgående förekomne anmärkningsvärda omständigheter, då Revisorerne inhämtat, att Kongl. Kammar-Rättens Öfver-Revisions-Departement, uti till vederbörandes betalning eller förklarande utställde anmärkningar, å dem redan fästat uppmärksamhet.
Den härleder sig endast från min öfvertygelse, enda regulatorn för mina handlingar. Om denna varit den rätta eller icke, blir en sak för sig. Uti sjelfva motionen har jag till en stor del anfört de skäl, hvaruppå densamma grundar sig. För att icke uprepa hvad jag sålunda en gång yttrat, ber jag få hänvisa dertill, äfvensom till mina yttranden, då regleringen af RiksStatens l:sta IIufvudtitel bär under öfverläggning förevar, och hvilka stå i fullkomligaste konseqvens med innehållet af min gjorda motion. Det förökade arbete H. K. H. Kronprinsen får vidkännas genom det åt honom gifna updrag, äfvensom de förökade utgifter dess nya ställning medföra, gifva honom, enl. min upfattning, rättighet till ett förökadt anslag, och hvilket ingen annan än R. St:r böra anvisa. Jag anförde nyss, att det af FinansMinistern gjorda meddelande, att 11. M. Konungen af Dess ensk i Idta medel ville bestrida H. K. H:s förökade utgifter, gaf mig en ytterligare anledn. påyrka bifall till min motion. Till förklaring häraf ber jag få påminna er, mina Hrr, om en makt, som finnes inom hvarje samhälle, den största af alla; en makt, genom hvilken Konungar hafva sin tillvaro; en makt, som ensam eger rättighet att tillsätta Konungar; en makt, som understundom äfven begagnat sin rätt att dem afsätta. Denna makt är folket, nationen; hos oss mer eller mindre väl representerad af II. St:r. Det är i utöfning af denna makt, som dessa folkmaktens delegerade nu med full och obestridbar rätt beslutat att åt II. K. II. Kronprinsen updraga att med full konungslig makt och myndighet föra rikets styrelse under det beklagansvärda sjukdomstillstånd, hvaruti II. M. Konungen sig befinner.
Hon drog honom ned på soffan, och hennes händer lekte i hans hår, och hon snyftade alltjämt med huvudet mot hans bröst. Var har du varit hela tiden, Tomas, du måste säga var du har varit... Du har säkert varit sjuk, säg har du inte? Jo, svarade Tomas. Jag har varit sjuk. Båda sutto tysta. Kyrkklockorna ringde därute, och regnet droppade mot fönsterblecket. Om jag kunde tro dig, viskade Ellen. Tomas svarade ingenting. Hur skulle detta gå... Han måste ju bryta med henne Vad skulle han säga? Om jag bara kunde tro dig, återtog Ellen. Jag vill så gärna, men jag kan inte. Du bryr dig visst inte mycket om mig! Tomas var orolig. Hans mor stod kanske redan och väntade på honom. Men Ellens stora rödbruna ögon sågo in i hans med ett sådant uttryck av förtvivlan, att han icke fick mod att säga något avgörande. Han endast smekte hennes panna, liksom för att svalka den. Har du ännu ont i huvudet? frågade han. Ja, ja... Lägg din hand där just där till vänster, vid tinningen... Det känns så skönt! Hon slöt ögonen och lutade sin kind mot hans. Den brände som eld. Tomas kände, hur hela hans varelse genomilades av en ljum värme. Han hade icke på länge känt beröringen av en kvinnas hud mot sin egen. Plötsligt böjde han sig fram över hennes ansikte och kysste henne våldsamt. Hon vred sig lös ur hans armar och sprang upp. Nej, Tomas, sade hon, du får inte kyssa mig mera! Det är bäst att det är slut mellan oss jag är ingenting för dig mera du tycker om någon annan, säg gör du inte? Jo, jag ser det på dig, Tomas! Du har inte varit sjuk, det är inte sant! Hon stirrade på honom med en visionär glans i blicken. Jag visste hela tiden att du narrades, jag har sett dig gå förbi fönstret flera gånger, flera gånger! Och hon sjönk ner i soffan med huvudet i händerna och grät. Tomas ville sjunka genom jorden. Förlåt mig, stammade han. En kanariefågel, som hela tiden suttit tyst på sin pinne i en bur framme vid fönstret, började nu kvittra, först sakta som om han bad om tillåtelse, sedan allt gällare och högre. Förlåt mig, upprepade Tomas bönfallande, förlåt mig!
Be vi 11 nings-Utskottet ihågkommit Borgare-Stå lidet med ökad beskattning, helst denna titel år 1823 endast calculerades till 528,600 Rdr; 2:0 att, ehuru afgiften för personer år i8'23 . antogs uppgå till 889,000 och årligen per medium utgjort circa 910,000 Rdr, den nu blifvit beräknad iind.a till 924,000 PuJr, fastän en minskning borde uppkomma derigenom, att vid denna Riksdag afgjordt blifvit, det personer öfver 60 är, med mindre inkomst än 100 Rdr, skola, under vissa vilkor, vara frie från personlig bevillning; 3;o att afgiften för hus och jord i Sfäel e i' n e , år 1828 beräknad till gg,Syo Rdr, och som år 1828 uppgått till 110,000 Rdr, blifvit ansedd till sistnämnde belopp, utan att man ihågkommit husens nu varande lägre Brandförsäkring i nya Brand stods-Bo! a g, och deraf följande mindre värden och ringare Bevillning; 4:o att Beviliningen af Hemman på Landet, som år i8a3 calculerades till 466,200 Rdr, och har utgått med 5oo,ooo å 5o5,ooo Rdr, troligen, oansedt den nu vore i beräkningen nedsatt till 48°>000 Rdr, blefve ännu mindre, i anseende till den tillåtna partielai nedsättningen ; i sammanhang hvarmed en Ledamot yttrat sig anse den uppkommande bristen kunna utan fyllnads-afgift ersättas genom ännu odisponerade extra fteteilhii-TJtsÅ:s Utlåtande, N:o 661 3 medel, till exempel af Bankens räntevinst* hvarpå skulle vara lämpligast att hänvisa.
Så är ej seden; men du ringa aktar det. AGAMEMNON. Dig passar ej, att vistas här i härens stoj. KLYTAIMNESTRA. Det passar, att en mor bortgifter dotter sin. AGAMEMNON. Och att ej flickor ensame i gården bo. KLYTAIMNESTRA. I säkra jungfruburen väl bevakas de. AGAMEMNON. Mig lyd! KLYTAIMNESTRA. Nej, vid argeiska gudadrottningen! Gå du, och handla utomhus; jag inomhus Bestyr om det, som kommer unga brudar till. AGAMEMNON. Ve mig, som fruktlöst kom, bedragen i mitt hopp, Att fjerran sända från min åsyn min gemål! Jag smider ränker, och emot de käraste Uttänker knep, besegrad öfverallt likväl. Med fågelsiarn Kalkhas jag emellertid Om hvad är guden kärt, och mig ej lyckosamt Vill gå, att undersöka nu, os Hellas' qval. Den vite mannen i sin gård besitta bör God och rättskaffens maka, eller ogift bli. KHOREN. Komma till Simoeis, och Silfverhvirflarna skall Helleners samtlige här, Både med sköldar och med skepp, Till Ilios, och till Troias Phoibeiska bygder, Der om Kassandra jag hört har, Att hon slänger de blonda flätor kring, Med lagrens friskgrönskande krans Smyckad, hvar gång desa guds Orakelfläktning förspörjs. Stå skola på Pergamos borg, Och Troias murar omkring Troer, då kopparsköldad Ares På sjön, och uti skönstammiga skepp Sig närmar med rodd Simuntiska flodens bädd, För att de i ethern boende, två Dioskurers syster, Helena, Bringa ur Priamos' borg, Till Hellas' jord, medelst Akhaiers Lansmödande sköldar och kastspjut. Men Pergamos, Phrygers stad, Samt stenmurade tornen han Kringskansar med blodig strid, Afmejade hufvun i mängd Släpande genom Troias stad, Som han igrund förstör; Månggråtiga flickorna gör han, Samt Priamos' maka jemväl.
Då med afgörandet af Riksdags-göromålen så vida fortgått, ått Rikets Ständer förmoda, alt hvad deraf ännu kan återstå bör genom arbetsamhet knnna bringas till slut under den tid, som ännu är att påräkna före instundande Julhögtid, samt då det otvifvelaktigt instämmer med Nationens enhälliga önskar, att, till minskning i de dryga och för flere uiedborgare-classer högst kännbara Riksdags-kostnaderne, Riksdagen, så snart som möjligt, må slutas, äfven om dervid mindre vigtiga mål och ärenden skola blifva efterliggande, få hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. anhålla, det E. K. M. i Nåder täcktes utsätta afslutandet af nuvarande Riksmöte till någon dag emellan den 15 nästinstundande December och Jul. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 17 November 1834- Expeditions-Uiskottets Forslag till und. Skrifvelse N.-o fqj. N;o 197. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 17 Nov. 1834. Preste-Slåndet den 17 — Börgare-Ståndet den 17 — Bonde-Ståndet den 17 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående rättighet för parter att återbekomma deras till Domstol ingifna handlingar. (Xag-Utsk. N:ris 8 & 140.) S. A. K.
P. 204. om RiddarhusUtskoltets memorial i anledning af Konungens Skrifvelse om RiddarhusOrdningcn. P. 255. — om ExpeditionsUtskottets memorial innefattande förslag till förändrade åtgärder vid tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. P. 4u. — om ExpeditionsUtskottets memorial i anledning af anmärkningar vid Utskottets förslag lill Skrifvelse angående förbättringar i Rikets PolitieFörfattningar. P. 411- *— om Stats-, Bancosamt LagUtskottens Utlåtande i anledning af väckt motion om förnyad underdånig framställning till Kongl. Maj:t i afseende på frågan om enskilte Personers och Bolags rätt att sinsemellan, inom Riket, utställa In visningar. P. 412* ProtocollsUtdrag, PresteStåndets, Febr. P. 517, 621. Junii P. 352. Sept. P. 81. Oct. P. 4io. — BorgaveSländets, Jan. P. 126. Julii P. 1210. Aug. 2 A. P. 3g8. Sept. P. 248. Oct. P. 4i°. ProtocollsUtdrag, BondeStåndets, P. Jan. 124. Oct. P. 411 - Nov. P. 4g, i45. Provincialläkare, angående anslag på Stat för en inom Norra delen af Halland. Aug. P. 1010. angående anslag på Stat för en i Herjeådalen. Aug. P. 618. — angående anslag å Stat för en i Sunnerbo Härad af Kronobergs Län. Mars P. 8. B. 37. P. 220, 278. Aug. >— angående anslag å Stat för en i Blekinge. Aug. P. 474* ProvincialMedici-besigtningar, angående närmare bestämmande när de äro nödige. Publicitet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. Se Offentlighet. Publicitet af Bankens angelägenheter.
Delta är troligen för lågt, emedan de flesta pjecer af detta slag äga ett tullvärde af ungefär 1 r;dr för hvadan tullen borde proportionaliter höjas till 12 sk. eller måhända till 4° proc., hvilket lärer vara förhållandet i England. En talare har i förmiddags trott, att näringsidkarne sjelfve icke förslode sitt bästa, då de yrkade förbud såsom skydd, utan att andra personer obetänkt bibringade dem dessa oriktiga föreställningar. Del förefaller besynnerligt, att någon tilltror sig bättre förstå fabrikörernes bästa, än de sjelfve. Det påminner mig om ett lustspel, der en måg ville reformera sin svärfaders klädedrägt och ikläda honom rocken bakfram, emedan det så brukades i Paris. När den gamle mannen sätter sig deremot, så säger mågen helt afgörande: Det är for Jeres egen Ny t tes Skyld. — Man om förmalte ibland tulltaxans fel, alt handlande begärt att förtulla varor, som ej funnits upptagna i tulltaxan. Jag yrkar icke, att tulltaxan skall vara ofullständig, men jag yrkar, att hon skall vara skyddande. Då en af mina vänner i dag sagt, att vårt säll att behandla våra näringar väckte utländningars medömkan, har en talare af motsatta tänkesätt yttrat helt annat. För alt, i någon man, visa hvilkendera som har räll, anser jag mig böra omtala det en af våra ledamöter nyligen berättat mig huruledes en Svensk, som i Paris besökte Say, och trodde sig säga honom en artighet, med underrättelsen att man i Sverige ville införa hans theoder för näringarna, hörde honom helt bestört utropa: in - Den ay Juli e. m. 3Sg förn mina llieorier? Ja, genmälle Svensken, hvarpå Say åter svarade: Jag beklagar er. En talare har bär ansett tullen alltför hög på ost och andra landtmanna-varor, sorn härröra från boskapsskötseln. Jag kan icke bedömma hvad sorn är det rätta beloppet, men hvad jag tror mig förslå, är, alt Sverige med sina vidsträckta betesmarker icke borde behöfva af utländningen köpa hvarken ost, smör eller talg.
Helt annat är förhållandet med guld, men här är endast fråga om silfver. Frih. von Schwerin har tält om det besynnerliga förhållandet att vi hafva en grundlagsparagraf, som säger att papper är mynt; det står i denna § att R. St:r ega rätt att genom 40 Den 4 Mars f. m. banken utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas, men der står icke att dessa sedlar äro mynt; och vidare står isamma § att de skola vid anfordran med silfver inlösas. Jag anser mig dessutom i denna fråga ega rättighet att, utan afseende å dessa storartade fmanciella fördelar, man förespeglar, men på hvilka jag icke tror, låta mitt beslut bestämmas af hvad jag anser för landet beqvämast och, till följd deraf, för allmänheten mest gagnande. Hvad beträffar den otroliga händelsen att det någon gång skulle kunna inträffa att R. St:rs bank icke kunde inlösa sina förbindelser, så blir det vid sådant förhållande icke innehafvare!) af sedlarne som drabbas af största förlusten, utan den träffar dem, som hafva utestående fordringar och som få dem guldna i annat mynt än de sjelfva utlemnat. Slutligen får jag fästa uppmärksamheten derpå, att om R, St:r skulle bifalla det af Hr Lagerhjelm framställda förslaget, och 1-rdrs-sedlarne sål. komme att indragas, så blefve del äfven nödvändigt att ändra föreskriften om det belopp, hvartill banken eger rätt att utgifva sedlar utöfver sin metalliska valuta. Detta belopp borde då betydligt minskas, och i så fall är det klart att förlusten af räntan på det kapital, som svarade mot de indragna sedlarne, minus kostnaden för deras tillverkning m. m., skulle blifva statens nettobehållning på denna så financielt kloka åtgärd. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts Mern. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: Under de sista 20 åren har jag vid hvarje riksdag för min del sökt att bidraga till vinnande af det mål, som flere talare åsyftat, nemi. att i möjligaste måtto efter hand minska det stora antal sedelmynt, som utelöper i vårt land.
Han sökte reda på den skuta, som tillhörde Acke. Kungen stod nere i rummet hos den sjuke, innan dennes män hunnit tänka på att hindra honom. »Acke,» sade kung Olaf, »många gånger har jag jagat dig ute på hafvet, och du har alltid undgått mig. Nu har du drabbats af sjukdom här i min stad. Det är mig ett tecken, att Gud gifvit ditt lif i min hand.» Acke svarade ej. Han var alldeles maktlös, döden var honom mycket nära. Olaf Haraldson lade sina händer på hans bröst och bad till Gud. »Gif mig denne min fiendes lif,» sade han. Men drottningen, som hade sett kungen skynda ned till hamnen utan hjälm och svärd, hade gått in i stugan, hämtat hans vapen och kallat några af hans män. Hon kom nu efter honom ned på skeppet. Men då hon stod utanför det trånga skeppsrummet, hörde hon kung Olaf bedja för den sjuke. Astrid blickade in till kungen och Acke utan att röja, att hon var där. Hon såg, att medan kungens händer hvilade på den döendes panna och bröst, försvann dödsblekheten ur hans ansikte, han började andas lätt och stilla och upphörde att jämra sig, till sist föll han i ljuf sömn. Astrid gick sakta tillbaka uppåt kungsgården. Hon släpade kungens svärd tungt framåt gatan. Hennes ansikte var mera gråblekt än den döendes nyss varit. Hennes andedrag voro så tunga som rosslingar. Det var på morgonen af Allhelgonadag och kung Olaf stod i begrepp att gå i mässan. Han kom ut ur kungsstugan och gick öfver gårdsplanen fram mot porten. Flere män stodo ute på gården för att följa kungen i mässan. Då han nu kom, ställde de upp sig i tvenne led, och kungen gick fram mellan dem. Astrid stod uppe på den smala svalgången utanför frustugan och såg ned på kungen. Han bar bred guldring om hufvudet och var klädd i lång kåpa af röd sammet. Han gick mycket stilla med helgdagsfrid öfver sitt ansikte. Astrid skrämdes vid att se hur han liknade Guds helige män och kungar, som sutto skurna i trä öfver altaret i Mariekyrkan. Längst nere vid porten stod en man i slokig hatt och med en stor kappa slängd omkring sig.
Du var som en föll du ihop som en tom säck. gummiboll som jag blåste upp; när jag släppte dig, BERTHA (utan att se upp). sedan vi blefvo osams, har min styrka gått af mig! Axel, vill du tro mig, jag har aldrig erfarit för dig hvad jag nu känner! Jag vet icke om det är som du säger, men KAMRATERNA AXEL. Så, hvad känner du så? BERTHA. är att... älska, men. Det kan jag inte säga! Jag vet inte om det AXEL. en stilla längtan att få äta mig lefvande en gång till. Du börjar älska mig! Hvarför icke förr, då oss vara elaka! Inte sant! Hvad menar du med älska! Är det inte som jag var god emot dig! Godhet är dumhet, låtom BERTHA. Ja, var hellre lite elak, men var icke svag. (Upp). Axel, förlåt mig, men öfvergif mig inte. Älska mig! O, älska mig! AXEL. ha fallit för dig, så som du nu står för mig, men nu är det för sent! Det är för sent! I går, i morgse skulle jag BERTHA. Hvarför är det för sent nu? AXEL. äfven det sista! Derför att jag i afton har brutit alla band, BERTHA (tar hans händer). Hvad menar du? TREDJE AKTEN AXEL. Jag har varit dig otrogen! BERTHA (far tillsammans). Ah! AXEL. Det var det enda sättet att slita mig lös! BERTHA (hemtar sig). Hvem var hon? AXEL. En qvinna... (Paus). BERTHA. Hur såg hon ut? AXEL. etcetera! Du ska skona dig! Som en qvinna! Med långt hår, hög barm, BERTHA. Tror du jag är svartsjuk, på en sådan. AXEL. En sådan, två sådana, många sådana! BERTHA (hemtar andan). du göra skandal och inställa bjudningen? AXEL. Och i morgon äro våra vänner inbjudna. Vill Nej, jag vill inte vara låg i min hämd! I Kamraterna. KAMRATERNA
Utskottets förra Betänkande nämner wäl icke uttryckeligen, at indragningen af Jägeri-Staten skulle ske successivt, men det bade war och är enligt med Utskottets öfwertygelse, ar den ej kunde werkställas förr än wid desse Embetsoch Tjenstemäns afgång genom dödsfall eller befordran. Och da Utskottet redan fattat den xrmcixe, som längre fram i Betänkandet Utwecklas, at de fleste Kronans ffogar ffulle delas och öfwerlätas til enstild ägo, ansag Utffottec ej behöfligt, at til de deraf upkomne enskilde Skogarnes ward bibehälla en af det Allmänna lönad Stat, hälst Utskottet med säkerhet känpe, at ofwannämnde förcstrift, i afseende pa Öfwer-Jägmästarnes kunskaper, ännu ej medfört den lyckliga werkan, hwarken pa Skogs-hushållningen eller pä odjurens utövande som den asystat. Wid Gkogo-hushallningen i allmänhet hafwa rmvr färsta punkten deraf, enligt deröfwer ankomne kio? Den 14 Mars. e. 66r PrvtocoIl5-Utdragf anmärkningar blifwit gjorda af Herrar , (Zreiick, LruucronL och Friherre, c. er. -msteöt, samt af Herrar Lberstein, l^gnU hsr§, VVssell, kjubr, ych Riksdagsman? nen k'. OxelderZ, Nl swar bera får Utstottet anföra/ ar Mötter ansett de willor och undantag, som i denna kuiE arv gjorde, wara nödwändige, til förekommande af de plagenhecer Herrar 6reiK och Vruucrona befarat, och at, fastan Utffottet förutsett at en nogare undersökning erfordrades, för gr fa fullkomligen utrönt, hwilka Kronans Skogar, som nödwandigt döra bibehållas, ych hwilka som kunna försäljas, har Mötter likwäl ansett nyttigt, at ril Riksens Högloft.
S. D. Prot.-Utdrag den 30 Augusti 1854. 401 S. D. Efter skedd föredragning godkändes Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtanden : N:o 12, i anledning af väckt fråga om krono-brefbäringens bekostande af postmedlen; och N:o 13, i anledning af väckt fråga om nedsättning i afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden samt indragning af Konvoj-kommissariatet och öfverflyttande af dess göromål på Kommerse-kollegium. S. D. Följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden blefvo, efter skedd föredragning, af Ståndet godkände, nemligen: . N:o 118, i fråga om anläggande af telegraf-linier till alla vigtrgare handelsorter i riket; N:o 119, i anledning af väckta motioner om föreskrifters meddelande tili inskränkning i rättigheten för gesäller och andra arbetssökande personer att vandra omkring i landet; samt N:o 120, i anledning af väckt motion om upphäfvande af nu gällande jernvräkeriförordning den 17 Maj 1814, i alla de delar, som röra den egentliga jernvräkningen. S. D. Föredrogos Expeditions-Utskottets nedanföljande förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t, nemligen: N:o 98, sorn återremitterades; och N:ris 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, lil, 112, 113 och 114, som af Ståndet godkändes. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets nedanföljande förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t, nemligen: N:o 98, angående fiskets vid Trysunda hamn, med dertill hörande lägenheter, försäljning till skatte.
N:o 26 skjorta); den sednare af oblekt linneväf eller färgad boj, hvarunder, då väderleken sådant kräfver, vanliga kläder kunna begagnas och hvartill bör höra ett blått och gult bälte, såsom de förut inom arméen brukliga soldatskärpen, och hvaraf troligen ett ganska stort antal qvarligger å förråden och derifrån afgiftsfritt kunna erhållas. Dylika bluser brukas inom flera af Europas arméer och gifva truppen ett ledigt, vackert och militäriskt utseende; de äro användbara i de borgerliga yrkena samt hafva fördelen, om de äro af linneväf, att lätt kunna rengöras. Vid afgörandet af denna fråga bör icke förbises, att om skarpskytte-inrättningen, såsom försvars-organisation, skall blifva af någon betydenhet, så bör den icke blott utgöra ett slags “muntration" för en del städers yngre befolkning, möjligen äfven för några få distrikters på landet, utan den bör så allmänt omfattas af hela landets befolkning, att nära nog hvarje person blifver skarpskytt. Då först kunna skarpskyttarne, såsom väpnad styrka, väga uågot i vågskålen i fråga om fosterlandets försvar, ty segerlyckan åtföljer alltid <le talrika bataljonerna; men för att kunna åstadkomma allt detta, utgör vilkoret, att inträdet bland skarpskyttarne blifver så litet oneröst som möjligt, och att de icke genom olika klädedrägter antyda olika samhällsställning, olika förmögenhetsvilkor, ty då ingår icke massan af befolkningen, landtbygdens befolkning och hela arbetareklassen, som är fattig, ibland skarpskyttarne.