Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Närmare sedt sammanfaller denna grupp med den föregående, ty ett indelningsverk, som hvilar helt och hållet på staten, År icke mera något indelningsverk i egentlig mening. Enda skilnaden mellan de båda grupperna ligger i soldattorpens bibehållande eller afskaffande, en fråga som endast medel-, måttigt intresserar de skånska länen. Tredje gruppen, som är svår att skilja från den nyssnämnda, omfattar sådana beslut, som gä ut på en lika jemn och rättvis » fördelning » af indelningsverkets kostnader på alla beskattningsföremål. Dylika beslut ha fattats på 28 möten, deraf 7 i Jönköpings och 5 i Östergötlands län, samt de öfriga i Stockholms, Upsala, Kronobergs, Kalmar, Malmöhus, Elfeborgs, Yermlands, Örebro, Yestmanlands och Kopparbergs län. I de allra flesta fall ha mötena tillika betonat, att kostnadsfördelningen bör ske » efter hvars och ens skatteförmåga », således ungefar på samma sätt som enligt andra gruppens beslut. På några ställen åter har man uttryckt sig mera sväfvande men likväl i omisskänneligt syfte af full likställighet med hänsyn till iorsvarsbördor. En fjerde och sista grupp utgöres af sådana mötesbeslut, i hvilka endast yrkas på en » utjemning », en » reglering » eller » fixering » af indelningsverket eller till och med, i några fall, dettas utveckling. Till denna grupp höra 8 eller på sin höjd 11 beslut (några af dem synas nemligen afee inga föränd-dringar alls), af hvilka 4 tillkommit i Östergötland och de öfriga i Södermanlands, Jönköpings, Skaraborgs, Yestmanlands och Kopparbergs län. Hit höra de resolutioner, som af sinaupphofsmän utgifvits såsom det » Rundbäckska programmet » eller, som etiketten stundom lydde, » det nya landtmanna-partiets » program. Derjemte torde nämnas, att ett tiotal möten af det ena eller andra slaget äfven falt ett godt ord för sjöförsvaret, vare sig man ansett, att detta skulle » uppmärksammas » eller » stärkas » eller inskränkas till ett ¿ » ¿ » ¿försvar. För så vidt försvarsfrågan betraktas som en skattefråga ha således folkmötenas beslut onekligen gått i samma riktning som det hittills varande landtmannapartiets sträfvanden.
Konungens hofhållning erforderlig, får jag lemna det bestämda svaret ja! och kunde jag nyttja något mera uttrycksfullt ord än detta ja, skulle jag företrädesvis valt det; och är tillökningen så mycket mera behöflig, som civil-listan det oaktadt är högst otillräcklig för de nödvändigaste beliofven för liofbållningen. Gr. Anckarsvärd: Det kan icke falla mig inatt vilja använda några skäl för att söka öfvertyga eller förmå R. o. Ad. att instämma uti min mening; men då Frih. Boye åberopat conseqvensens föreskrifter för honom, som i8a3 ge - 2C>4 Den 10 Augusti f. m. nast tillstyrkte bifall till den då föreslagna förhöjningen uti civil-listan, torde jag från samma kalla få hemta någon ursägt för mitt yrkande, att civil-listan måtte förminskas med det ifrågavar. beloppet; emedan jag vid nämnda riksdag beslridde den då beviljade tillökningen. För öfrigt får jag förklara, att mitt påstående utgår från en med Frih. Boyes samt Husets majoritets helt och hållet stridande åsigt, nemi. från Svenska folkets behof af minskning i skattebördorna. Detta är min öfvertygelse, och den äger jag rättighet att söka göra gällande; likasom motsatta sidan icke kan förvägras att söka göra sin åsigt gällande. Jag har icke kunnat inse någon möjlighet att komma till resultatet af skattebördornas nedsättning på annan väg än medelst behofvens minskning. Jag har likväl icke, på sätt H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm synes hafva förmodat, begärt någon nedsättning uti civil-listan, sådan den vid Konungens tillträde tili regeringen bestämdes, utan det är blott det sedermera så till sägandes på enskild begäran, nemi. på dåvar. Riksmarskalken H. Ex. Hr Gr. von Essens tillstyrkande vid 1823 års riksdag, beviljade tillägget, hvars borttagande jag ifrågaställt derföre, att jag icke ser någon gräns för sådan tillökning, hvarigenom den primitiva civil-listan omsider skulle kunna 3 å 4 gånger fördubblas, synnerligast om H. M. Konungens enskilda välgörenhet dervid jemväl komme i betraktande.
Res fridens tempel upp på Skandinaviens strand, Välsignad af ditt fosterland, Besjungen af den verld, Du räddat och förvånat. SKANDINAVISK SÅNG. Isque dum procedit, Io triumphe! Non semel dicemus, Io triumphe! Civitas omnis, dabimusque Divis Tura benignis. Hor. Om någon ton af lyran du tvang, Sångmö! en gång: Lär mig i dag att stämma en klang, Sjunga en sång, Om Fäders land, Om Bröders band. Tryggadt är nu det urgamla, älskade, härliga landet, Knutet är nu det heliga, fasta, lycksaliga bandet, Af Hjeltens hand! Lefve Hjelten, som åt Norden Återför en gyllne tid, Försten, som åt fosterjorden Bjuder frihet, fröjd och frid! Kyssen, sälle Skandinaver! Handen, som Er bergat hafver Ur förödelsernas flod, Och i glömskans djup begrafver Forntids tvister, gråt och blod. Res upp Dig, Tolfte Carl! och se Fullbordadt och odödliggjordt Det storverk, som Du började, Och se ditt namn allt mera stort, Och se ditt folk allt mera sällt Af endrägt, mannamod och dygd, Och se det höga Manhem stäldt I Carls och i Carl Johans skygd Och gack, af denna synen glädd, Till ostörd ro på ärans bädd! Lefve Segraren, som stöder Carl den Mildes gamla thron Och, af länge skilda bröder, Gör en enda säll nation! Se, Han hög på fjellet stiger, Äskar ljud — och stormen tiger, Himlen ljusnar kring den Nord, Som till sjelfbestånd Han viger, Gudalik, med dessa ord: ”Helgd vare Kämpars bygd! Frid vare Gylfes barn och Nores ätteläggar, Och Frihets-templet rest, af Nordisk kraft och dygd, I Carolinska Lejons skygd, Med stjernhvalfvet till dôme och fjellarna till väggar! Och nu, förbrödrade Nation! Slut kärlekens förbund omkring en Faders thron. Nu fri och stark och säll du blifve
Fjorton dagar sednare hade prinsessan Montefiori gått att förena sig med sina höga förfäder, men dessförinnan hade hon välsignat det af kyrkan afslutna förbundet mellan sin dotter och sin nu värderade son Gaetano. En afton, då prinsessans sista jordiska önskan ifrigt föresväfvade henne, den nemligen att än en gång få återse sin Guilio, gick detta i fullbordan. Guilio inträdde sakta, obemärkt, med lutande gång och sänkt öga. Knäböjande vid moderns säng, emottog han hennes välsignelse och gaf henne sin hemlighet, den hon förde med sig i grafven. Straxt derpå försvann den unge prinsen ånyo; och först efter flera veckor, då Gaetano med sin unga maka lemnat Rom för att under en tid med kärleken, konsten och poesin till följeslagare svärma i andra delar af Italien, återsyntes i det nästan utdöda palatset Montefieri skuggan af dess fordne egare, siste ättlingen af denna gren. Den gamle trotjenaren Pietro var nu den enda betjeningen; och prinsen, som nästan aldrig gick ut, ej sällskapade med någon och icke emottog en enda menniska, hjelpte sjelf till med det lilla, som var honom behöfligt. En eremit kunde ej lefva tarfligare och strängare. Det enda, som saknades för att göra illusionen fullkomlig, var heligheten. Ett missnöjdt knot hördes ofta sakta undfalla den unge mannens bleka läppar, men med hvarje sådant utbrott följde alltid en rysning och en rädd blick åt väggarna. Sedan var han tålig, men de brinnande ögonen talade ett annat språk. En dag erhöll han ett bref från Gaetano och Annunciada. De förtäljde om sin sällhet, sin frihet och frid. De bjödo honom komma till sig och uppmanade honom att afkasta fjettrarne af det förflutna. – Nej, sade han bittert, jag vill hafva mitt fängelse i dessa salar. Jag kunde ej upprätta deras glans ... jag vill multna med dem. POMPEJI. Jag hade ej varit många dagar i Neapel, innan jag erinrade mig att konungariket »de bägge Sicilierna» var nog lyckligt att ega jernvägar och att en af dessa jernvägar förde till Pompeji.
Att i detta afseende direkt något verka för adalen eiiskilde emellan, hafva (Jtskin likväl, med bibehållet afsrde å alla öfriga statsförhiden, ansett fordra ett ganska noga eftersinnande; och de väckta frågorna derom äro bland de ämnen, dem Utskrngemensamt med LagUtsk-.t behandlat., samt rörande hvilka de gemensamma åsigterne komma att uti ett med nämnde Utsk. samfäldt, afgifvande Betänk, framdeles redovisas; irien utvägen att dels. genom exemplet, dels genom en sammanstötande täflan från den låneanstalt, hvarigenom banken så betydligt deltager uti de egentligen till näringarnes bedrifvande ämnade lånens omsåttningsrörelse, medverka till nedsättning af räntefoten i allmänhet, har emellertid funnits så mycket mer lämplig och ingalunda böra försummas. Då nu ytterligare härtill kommer att den hittills vanliga diskonträntan, såsom erlagd på förhand och utan tillgodonjutet afdrag för bevillrns-afgiften, verkligen upgått till (iproc. för året, de kostnader oberäknade, hvilka för låntagare i diskonten, särdeles för dem, hvilka uti landsorterne hafva sina hemvist, äro merendels oundviklige; anse Utsk:n sig af allt, hvad sorn nu blifvit anförd t, ega mer än tillräcklig anledning att till R. St:r framställa det förslag; att räntan vid bankodiskontens utlåningar borde från och med början af nästa år beräknas endast efter 5 för 100 om året.» ■■■ Jag frågar om icke detta Betänk, vittnar om den sorgfälligaste granskning af den tidens förliden och om ett, icke på sjelfva nyttan för bank-anstaltens utan på befrämjande af allmänt väl grundadt omdöme i förev:de fråga.
Maj:ts nådiga proposition angående liquid mellan Förvaltningen af SjöÄrenderne och Allmänna Magazinsinrättningen för det till Flottans behof i Carlskrona befintlige Proviantlager; i anledning af verkställd revision af Statsverkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1826; angående anslag af medel till åtskillige nya Fyrbåkars uppförande; angående ersättning åt Boställsinnehafvare för Skifteskostnader, samt angående Landshöfdinge-Residencehuset i Hernösand; angående skiljaktiga beslut i fråga om tillgångar då Riksmarkegångspriset på den under lönerne inberäknade Spanmål öfverstiger 6 R:dr Tunnan; rörande Kronans hus och byggnader; i fråga om beräkning af Taffelpenningar för visse Embetsman; angående anskaffande af en mera tjenlig local för RiksArchivet. Statsoch Bevillnings-Utskottens: angående en Bergslags inrättande i Norrbottens Län; angående befrielse från Bevillning efter 2:dra artikeln för dem af Skaraborgs och Elfsborgs Läns allmoge, som icke äro kände för verklig förmögenhet; om Uppbördsprovisioner till Städernes Magistrater. Den 17 Mars f. m. 253 Stats-j Bevillningssamt Allmänna Besvärsocli EkonomiUtsköttens: om en förbättrad organisation af Tullverket; förslag till grunder för ett förändradt Statshushållningsoch BeskattningsSystem. Stats-j Bankooch LagUtskottens : i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition angående förändring i AnsvarighetsLagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret samt Directeurerne i LåneContoren i Götheborg och Malmö; angående fri ränteberäkning. Statsoch EkonomiUtskottens: angående upphäfvande af den, vid fördelning af Utmarken på Öland , samma Utmark åsätta ränta; angående lindring för betalandet af undsättningsskulderne efter 1826 års missväxt; om Indelnings-jemkning och lindring i Båtsmanshållet inom Blekinge Län; angående Sveriges Försvarsanstalter; om rättelse i afseende på Roteringens utgörande i Upland; om lindring i Roteringen inom Lima Socken af Stora Kopparbergs
Fullmagtcr eller Resolutioner pä Caracterer skrift was för den, som förut ej warit i Kronans tjenst, till Fyratio för Hundrade af den Lön, fom för »ira beställning i Staren bestaS, men till Tjugo procent för den, som undfär twcnne eller högre graders Caractere utöswcr den wärdighel, som äcföljer haus innehafwande Sbstla; och äter de, som under tjenstgöring, eller wid afskedSlaqandet hugnas med en grads h 'gre Caractere, erlägga Stämplade Pappers , aft,ifren lika som för Fullmagter a werkelig tjenst j samnia grad. För Resolutioner pä Pensioner och Donationer, som, antingen ester Kongl. Mai ts ftecieile förordnanden eller generelle Författningar förlänas i g ds eller penningar af Publike Medel, sa wid Statsr Wecker, som af andra Publ.-e Easi,r och Fonder, när gästvän i warde eller penningar gar öfwer Femtio Riksdaler, betalas Charta» efter Fyra för Hundrade; men fattiga Enkor och Barn efter Rikets Elwikoch Mil caire Embetsman och Betjente, som pa den Allmänna Pensions Staten erhälla understöd, blifwa fran Charle-S> >llt..tc-gfgiften befriade. Kongl. Majus Resepast till Utländske Orter strifwas pa Charta, ifrån och med Trettiotwä Stillingar, ltll och med Tio Riksdaler. §. ro. Enahanda grus,der, som i nästföregående §. för Kongl. Majus Cancelli ärv fastställde wid Befordringar, Afsked, Bbten och CaractererS bewiljande, böra, uti der uiftule ocl) iämpl ge händelser, lända till efterrättelse för Kongl. Majus Höft och sifwerNätter, Riksmarskalks-Embetet, Öfwer-Stäthällaren, Academi? r Cantzlrrer, Kongl. Maj:rs Directioncr, Dsr »842 Den ,8 Augusti. Befinnes deraf att behörig
Om således deras Berättelse skulle tryckas, utan att Riksens Ständers granskning och bifall dertill förutgått; så skulle lätt Allmänna Opinionen deraf kunna missledas, då man blott hört den ena parten, utan att den andra fått tillfälle att sig förklara öfver hvad sorn blifvit såsom felagtigt uppgifvet. Dessutom finnes ett ytterligare skäl emot en så beskaffad tryckning, deruti, att TryckfrihetsFörordningen skulle derigenom eluderas. / \ . '• I nämnde Förordning stadgas: ”Alt Re~ visorernes Protocoll och Handlingar icke Lunna till tryckning befordras eller utan Vederbo* rändes tillstånd utbekommas. Det kan icke Ridd. 0. Ad. Fröt. B. II. Afd. 33, 34- Den 35 Maji. vara Revisorerne, som här menas med Vederbörande, etter deras åsigter äro underkastade pröfningen af en högre Autoritet, utan det är Riksens Ständer. De anmärkningar , som Revisorer under granskning af något Verks förvaltning kunnat göra, bör ej af samma Veik. till deras innehåll kännås, utan förseglade förvaras till kommande Ständers pröfning; det är först sedan Riksens Ständer fått kännedom af förhållandet och efter deras bilall, som de samma kunna till trycket befordras. I Betänkandet finnes slutligen ett tillägg, angående Revisorernes Rese-penningar och Tractamente; detta kan i sig sjelf vara oskyldigt och äfven nyttigt för d m, som ej känna Författningarne och derigenom tveka att sig ett sådant förtroende åtaga; men då vanligen till Revisorer väljas sådana Personer, hvilka förut varit Riksdagsmän och således känna hvad dem i denna del är tillagdt, tror jag detta stadgande vara öfverflödigt, och tillstyrker derföre helt och hållet afslag på Betänkandet. Friherre Boye: För min del tror jag, att den ena ytterligheten är ej bättre än den andra. Ehvad tran ovilkorligen tillåter, eller ovilkorligen förbjuder tryckning, begår man efter min tanka en ytterlighet. Hvad angår TryckfrihetsLagens Bud, att tryckningen ankommer på Vederbörande att bitalia, eller afslä, så tror jag ej, att det talar emot min mening.
Jag har nyss sjelf erfarit, att sorg och sinnesrörelse kunna väcka känslor, som förut legat liksom i dvala inom oss, och gladde mig nästan, i den öfvertygelsen, att mormors död förmått smälta den is, som gjort mammas hjerta så kallt, — så känslolöst, men jag bedrog mig; må efterföljande vara som ett ringa bevis huru olika vi uppfatta allting. När jag om morgonen efter mormors död, kom in i hennes hvardagsrum, der hon alltid tillbringade vinteraftnarne, satt mamma i hennes stora länstol. Hvilka minnen fästade sig ej vid denna stol! — Der satt mormor hvarje afton, och jag på den stora palln vid hennes fötter; der insomnade jag ofta som barn, med hufvudet lutadt mot hennes knä. Der satt hon äfven när jag, hemkommen från Stockholm, öfverraskade gumman; den innerliga ömhet, som mottog mig då, lindrade saknaden efter tant Elise. Der satt hon sluteligen samma morgon, när jag med af glädje klappande hjerta tog afsked af henne, för att fara till Hertola och dig! Ack Ottilia, nog förstår du mina känslor vid återseendet af denna stol! Dessa minnen och min längtan, att denna stunden skulle förena våra hjertan, dref mig att kasta mig i mammas armar, der jag utur stånd att få fram ett ord, utbröt i häftig gråt. Hon sköt mig sakta ifrån sig, såg på mig något förundrad, nästan med missnöje, och frågade: «hvad felas dig Leonna? hvarföre gråter du? — Hvarföre har du den der brokiga halsduken på halsen? Jag har ju lagt en svart och hvit kattunsduk på bordet i din kammare» — o. s. v. Tror du mig när jag säger: det var som om hon hällt kallt vatten öfver mig. «Ack mamma!» utbrast jag ännu gråtande, «består då mammas hela sorg och saknad efter mormor bara i kläderna?» «Du är narraktig, flicka! nog måste du sett att jag också gråtit, men allt har sin tid. — Gå nu bara och tag på dig den andra duken. Mormor hade en katt, som hon mycket höll af; någon hade nu släppt in den i rummet. Van att alltid bli karesserad af sin matmor, hoppade
Den 2G Oktober. anledning förefinnes, att med den nya skulden gamla utländska skulder äro qvittade, så återstår såsom förklaringsgrund för försvinnandet ur landet af dessa 3 0 millioner Specier, ingen annan än, att de blifvit använda såsom liqvidmedel för införda utländska varor. — Oell enär det genom den såkallade krisen, blifvit fulleligen ådagalagdt, att Sverge icke egt några betydliga fordringar i utlandet, så är det, trots alla tabeller, lika tydligen bevisadt, att införseln af utländska varor i värde öfverstigit de utförda egna med omkring 1 million Specier, för år räknadt. — Om nu dessa 30 millioner Specier icke genom Statens eller de enskildes skuldsättning inkommit, så skulle Iiqviden för den öfverstigande importen gjorts med silfver, genom Bankens försorg indraget, och som Banken icke kunnat erhålla silfver genom köp af Börsens fordringar utrikes, emedan sådana fordringar till detta belopp icke funnits, så skulle Banken nödgats anlita sin kredit, och om en sådan kredit varit tänkbar, nu varit skyldig 30 mill. Specier eller 120 mill. R:dr K:mt. Häraf synes klart, att RiksBankens räddning intill denna dag, är en följd af landets skuldsättning, men som denna räddningsutväg för Banken naturligen måste hafva en gräns, så, om man icke medan tid ännu är, derifrån befriar honora, blifver det Bankens tur att ensam bära tyngden, och att detta icke i evighet kan bära sig, är fattligt för alla dem, som icke i hvarje million skuldsättning ser ett blomsterfält. Att man mot mig skall upställa den armée af fraser, som i de parlamentariska striderna oftast besegrat alla hinder, är min öfvertygelse, hvarföre jag anhåller att, innan massorna hunnit nedgöra den lilla trupp af enkelt beklädda skäl, jag förmått motsätta, mig måtte tillåtas på förhand möta några enstaka, de förnämsta, hvilkas allt förbländande yttre vunnit hela nationer, innan striden ens börjat.
Maj:t i underdånighet begära att ifrågavarande moment måtte varda sålunda förändradf, att omförmälde personella afgift må kunna bestämmas till högst 50 öre Riksmynt för man och 25 öre för qvinsperson. Af Lars Johansson: att den i 2:dra momentet omförmälda afgift till samhällets fattigvård, hvilken åligger idkare af fabriks-, brukseller grufverörelse med större antal arbetare som utgöra egna matlag, eller innehafvare af jord å lan - Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 88. 7 det som i sin tjenst antagit statfolk eller å sina egor upplåtit bostad eller plats dertill, åt backstugusittare eller inhyseshjon, må dels utsträckas till andra industri-anläggningar, sorn bedrifvas af bolag eller af Staten, såsom exempel hvarå anfördes jern vägs-arbeten, der under en längre tid en mängd arbetare fästas och äfven bosättas vid stationen, dels kunna höjas utöfver det belopp, 5 R:dr 16 sk. Banko årligen lör hvarje matlag af nämnde beskaffenhet, derutöfver samma afgift ej nu får bestämmas, helst motionären förmenade samma afgift vara oskäligt lå°\ sf / o O ö" enär fattigvården vore nödsakad med bostäder förse äfven de sålunda tillkomna fattighjonen; hvaremot det synts motionären mindre betungande för innehafvarne af nyssnämnde egendomar eller anläggningar att sjelfve anskaffa husrum åt sina äldre orkeslösa och fattiga arbetare; Och föreslogs derföre att ifrågavarande moment måtte erhålla följande förändrade lydelse : »Förekommer inom fattigvårdssamhälle på landet fabriks-, brukseller grufverörelse, eller annan anläggning för Statens eller bolags räkning, och af den utsträckning, att dervid begagnas ett större antal arbetare, som utgöra egna matlag, eller har innehafvare af jord å landet i sin tjenst antagit statfolk, eller å sina egor upplåtit bostad åt såkallade backstugusittare eller inhyseshjon, vare bidraga.
Då emellertid, efter hvad hos Kongl. Majit tillika anmäldt blifvit, intetdera af de sålunda ifrågaställda förslagen till utvidgadt Fyroch Råk-system skulle kunna utföras, utan att anslag dertill af Rikets Ständer beviljades, hade Kongl. Majit väl, i betraktande deraf, att Riksdagen så långt framskridit och de för Rikets Ständer tillgängliga medel redan tagits i anspråk för många likaledes vigtiga stats-behof, icke funnit lämpligt att nu af Rikets Ständer äska anvisning af nödiga medel till genomförande af något bland berörde förslag i dess helhet; men som de under sistförflutna tiden i närheten af Gottska Sandön timade talrika strandningar allt mer påtagligt ådagalagt angelägenheten af fyr-inrättning derstädes, hvarom ock Kongl. Stor-Britanniska Regeringen i ministeriel väg nyligen hos Kongl. Maj:t gjort framställning, har Kongl. Maj:t ej kunnat undgå att särskildt påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet för detta i alla de omförmälda förslagen framhållna behof.
Utskottet i tvänne särskilda momenter tillstyrkt och hemställt, beslöt Preste-Ståndet, för sin del, att Fullmägtige för alla i deras protokoll från den 24 Oktober 1862 till och med den 26 Oktober 1865 antecknade beslut och åtgärder må erhålla full decharge. 148 Prot.-Vtd.rag S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkanden: M 37, i anledning väckt motion angående inseendet öfver rikets högre landtbruksinstitut, förvaltningen af desamma och undervisningen derstädes, m. m. Bifölls. M 59, i anledning af väckta motioner rörande utvidgandet af qvinnans medborgerliga rättigheter. Afslog s. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVJ 38, i anledning af väckt motion om återinförande af tullstämpling å varor, som från utrikes ort inkomma. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande JVS 29, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den tid, som förflutit sedan början af 1862—1863 års riksdag. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JVS 37, i anledning af väckt motion angående inseendet öfver rikets högre landtbruks-institut, förvaltningen af desamma och undervisningen derstädes m. m.; och M 38, i anledning af väckt motion om återinförande af tullstämpling å varor, som från utrikes ort inkomma. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Efter föredragning punktvis af Stats-Utskottets Utlåtande JV2 29, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den tid, som förflutit sedan början af 1862—1863 årens riksdag, godkände Ståndet alla af Utskottet i samma Utlåtande gjorda hemställanden och afgifna yttranden.