Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Klädeskramhandlaren Guslaf Westlind J:son har till Utskottet ingifvit en skrift, deruti, jemte förmälan, att, sedan han vid Klädesfabrikören P. C. Dihlströms år 1840 inträffade ekonomiska obestånd nödgats, i följd af de för honom ingångna betydliga förbindelser till Diskontverket, att till borgenärers förnöjande afträda all sin under 25 års tid med flit och omtanka förvärfvade egendom, samt Westlind, efter träffadt ackord med sina enskilda fordringsegare, af Diskont-direktionen leinnats tillåtelse att gälda sin skuld till Diskontverket medelst erläggande af 100 R:dr Banko årligen, dessa afbetalningar under loppet af 21 år blifvit af honom behörigen fullgjorda; men att, då han nu måst upphöra med den handelsrörelse, han allt från sin ungdom bedrifvit, och hans närvarande höga ålder af 74 år gjorde honom overksam och följaktligen oförmögen att, såsom tillförene, bereda sig någon tillgång till vidare afbetalning å de förbindelser, hvarför han ännu häftade till Diskontverket och hvilka blifvit af Westlind ingångna utan att han af dem haft någon enskild fördel, enär samtliga der upptagna lånen till hela beloppet af Dihlström uppburits och användts, — Westlind anhållit, att, på det han vid slutet af sin lefnadsbana må finna sig fredad frän de lagliga åtgärder, som, ehuru utan ändamål, kunde komma att mot honom vidtagas, hans återstående skuld till Diskontverket måtte få afskrifvas; hvilken anhållan blifvit af åtskilliga personer uti en af dem undertecknad, ansökningen bifogad skrift, med vitsordande af Westlinds här ofvan lemnade uppgifter, till behjertande förordad.
Stockholm den 2 Maj 1845. Reservation: Af Herrar Schartau och Norin, sora åberopade sina vid Stats-Utskottets Memorial N:o 61, med beräkning angående Riksgälds-Contorets nu disponibla tillgångar, fogade reservationer. STOCKHOLM, Ecksteikska boktryckeriet, 1845. Tior till Slats-Utskottels Memorial N:o 3o4- Rikets Ständers Riksgälds-Contors Ränteutgifter och Skuldafbetalningar samt Förvaltningsoch Uppbördskostnader äfvensom från detta Verk omedelbart utgående löner och pensioner, jemte Riksdagsocli Revisionskostnader samt Restitutioner m. m. Hafva utgjort: Antagas komma att utgöra: Räntor och kapitalafbetalningar å Riksgälds-Contorets öfriga skulder . Hor lill Stals-Vtskottets Memorial N:o 3oj£. Rikets Ständers Riksgälds-Contors Inkomster, utom Allmänna Revillningen, Kortoch Tidningsstämpel-afgifterna, Kreditivafbetalningar samt till extra eller tillfälliga Statsutgifter anvisade eller påräknade tillgångar. Hafva utgjort: Antagas komma att utgöra: Bland räntorne och kapitalafbetalningarna för år 1847 är upptaget del af Riksgälds-Contorets medel utgifna lån för bedrifvandet af en pantlåne-iniSilning i Stockholm, hvilket den 1 Juni nämnde år skall vara återbetaldt. Slak-CMotteU Utlåtande, N'o 305. 1 JfS 305- Ank. till Exp.-TJtsk. den 3 Maj, kl. 11 f. m. Förnyat/t Utlåtande, angående de af Kongl. Majit i Nåder föreslagna åtgärder till hellöf vandes und - sättning i missväxtår. (Rglds-Afd.) Uti det af Stats-Utskottet, under N:o 160, afgifna utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande omförmälde ämne, har Utskottet: l.o, med afstyrkande af Rikets Ständers bifall till hvad Kongl.
(R:gs Afd.) Genom l>i(aliando af Stats—Utskottets utlåtande JM .373, angående vissa stadganden rörande bränvinsbrännings-redskaps medgifna inlösning med allmänna medel, samt Statsneli Särskilda Utskottets memorial, JM 28, angående ersättning och belöning för uppfinningen af ett instrument för bränvins-mälning och profning, hafva Rikets Ständer meddelat beslut och föreskrifter, som, för deras behöriga verkställighet, hvad de derigenom beviljade och å Riksgälds-kontorct anvisade utgifterna beträffar, måste Fullmäktige i nämnde Kontor tillkännagifva^; hvarföre Stuts-Ulskottet i sådant afseende ansett sig böra föreslå, alt Rikets Stander måtte, till införande i det nya Reglementet för nämnde verk, godkänna nedanstående, med dessa beslut öfverensstämmande, 2:ne <§§ nemligen: § 103. 1 sammanhang med de under innevarande Riksdag vidtagna beslut, rörande förändring af hittills gällande grunder för bränvinstillverkningen och denna tillverknings beskattning, hafva Rikets Ständer medgifvit, att enkel bränvinsbrännings-redskap med eller utan mäskvärmare må, till de delar densamma utgöres af koppar eller malm, inlösas utaf allmänna medel med en liondedels förhöjning utöfver det värde å gammal koppar och malm, som af Kongl. Majit varder i nåder bestämdt; hvarvid dock fästats det förbehåll, att den bränvinsredskaps-egare, som af en sådan förmån vill sig begagna, bör, inom tre månader, sedan den nya författningen om bränvinstillverkningen trädt i verkställighet, samma redskap anmäla och aflemna å de möten, som Kongl. Maj:ts vederbörande Refallningshafvande för sådant ändamål utsätter.
I likhet med den siste värde tala ren, bekänner jag visserligen att några delar af den nu uppläste §:n måste återremitteras i följd af det förut fattade beslutet, men ingalunda faller af sig sjelft att detta behöfver ske med hela §:n. Eörsta delen deraf lyder nemligen så: ”Eör all inom riket belägen fast egendom — med undantag af statens — erlägges af egaren bevillning efter fastighetens uppskattade värde.” I afseende på denna del har jag icke hört att några olika meningar förefunnits, icke heller lärer den återremiss, som skett i afseende på sättet att bestämma bevillningens belopp, hafva någonting med densamma gemensamt, ty att det är egaren, som skall erlägga bevillningen, derom äro väl alla ense. Ytterligare innehåller samma §: ”Likaledes erlägges af vederbörande innehafvare bevillning: 60 D en 9 Maj e. ra. a) för kronohemman och lägenheter, hvilka besittas med åborätt; b) för Staten tillhöriga hemmansdelar och lägenheter eller särskilda byggnader, som antingen äro till boställen eller eljest till lön anslagna eller ock till begagnande mot lifstidsstädja uplåtna.» I afseende å detta mom. har icke eller någonting skett genom den beslutade återremissen, som hindrar detsammas antagande, och jag kan då icke inse hvartill en återremiss deraf skulle tjena. De följ:de båda mom. deremot måste naturl. återremitteras, hvarom jag vördsamt anhåller. Sedermera förekommer ett så lydande morn.: »Från ofvanstående bevillning befrias kommuner och fromma stiftelser för dem tillhöriga byggnader, så framt de i hyror eller på annat sätt icke lemna inkomst, men i motsatt fall upskattas sådane byggnader till värde i förhållande till inkomstens belopp och utgöres bevillning derför efter ofvan bestämda grund.” I afseende på denna punkt behagade Ståndet finna att någon nödvändighet till återremiss icke eger rum i förut fattade beslutet. Hr Printzensköld, Carl: Jag anhåller om återremiss af litt. b, l:a afdeln. i denna §.
Jag kan icke neka, att då §:n föredrogs, var jag af samma mening som Frih. Sprengtporten, nemi. alt §:n borde antagas med någon sådan modification som Frih:n föreslog, och det af flera skäl, hvaribland jag vill nämna, att g §:n icke lemnar tillfälle för ett barn att blifva befriad från skyldigheten att försörja sin far eller sin mor, som kunde deraf vara i behof, äfven om detta barns uppfostran, undervisning och bildning skulle afbrytas eller belt och hållet åsidosättas för en dylik försörjningsskyidigliet; men då jag läser första mom. uti '28 §:n af detta lagförslag, lydande sålunda: ”Klagan öfver fattigvårdsstyrelsens åtgärder och styrelsens beslut i fattigvårdsmål jemte tvister derom emellan särskildta samhällen upptagas och pröfvas af Konungens Bef:h:de i orten;” så har min fruktan för detta stadgande i g §:n alldeles försvunnit. Jag anser principen, som der finnes uttryckt, vara så nödig att införa, att jag icke tvekar det ringaste'att bifalla 9 §:n sådan den är afUtsk:n föreslagen, och jag hoppas att Frih. Sprengtporten, vid begrundande af hvad jag nu anfört, afstår ifrån sin åsigt och bifaller §:n. Frih. Cederströms yttrande syntes mig innebära den förmodan, som skulle denna författning grunda sig 388 Den 12 Mar 8. icke på chrislliga ulan på medborgerliga pligler; men jag hemställer till honom sjelf hvad värde den medborgerlighet äger, som icke grundar sig på christendom. Hr Prytz, Lars Adolph:
Bewillnings-Afgift i progressivt förhållande för större Förmögenhet. r Mom. Oberäknad! Bewillningen ester näst föregående Artikel, skall en ytterligare afgift under namn af progressiv Bewillning, enligt bifogade Tariff, päsöras hwar och en, tom för sammantagen synbar förmögenhet, under hwad Titul som helst, samt Inkomst af Embete, Handel, Rörelse eller Näring, i en eller flere Orter, utgör i Bewillning, efter H. Art. af denna Stadga Femtio Riksdaler och derutöswer. Denna afgift utgär utan afdrag för Gäld, och utan att den Skattjkyldige kan derföre af Längifwaren söka ersättning. z. Mom. Progressiva Afgiften äger eller icke rum ä de serskilde asgifter, hwilka utom hwad för sjelfwa Näringen eller Egendomen till wiss bestämd ärlig Summa, eller efter Inkomst och warde är faststäldt att utgä efter nämnde H. Art. af: Hwarje Tbeatre-Representation, enligt §. 2. Rusttjenst. Marker, Post, och Lolo - Hemman samt Rotestivet, enligt z. §. z, 4 och 5 M m. Tillwerkningcx af Krut, Swafwel, Victriol och Rödfärg efter deras qvantitet och wigt, samt för Gärdtari-Handlandes Poss, efter 5 §. Likasom ä Bewillningen af alla Winster och utdelningen af Actieoch Andre Werk, enligt ' * 7. §- 2756 Den 18 Augusti. .: 7 samt ändteligen a Len i 8 §. stadgade wilming för Arf, Testamenten och Fidei. Conimisich. 4 Moni. As vswannämde Stadgande folier äfwen tydeligen, att denna progressiva Afgift icke heller beräknas a hwad elter I. Art för egen Person eller husfolk, samt ester IV. Artför O,werflöd, ben Skamkyldige paföreS Tariff som wisar 1:0. Beloppet af den Berville ning cnl'gt II.
Jag inser alldeles ingen fara uti, att Landtmätaren blir eller kan blifva af Gode Män öfverröstad; ty det är blott då alla delägarne dermed åtnöjas, som saken stannar dervid, och icke skall slitas af ÄgodelningsRätten. Ej eller tror jag, att man bör supponera någon rancune hos Landtmätaren , för det han såsom vetenskapsman blir öfverröstad af Gode Män, hvilka icke äro, eller åtminstone icke behöfva vara det. Jag tycker derföre att stadgandet må förblifva sådant det är. Hvad Utskotten i denna omständighet yttrat, godkändes af Ridderskapet och Adeln. Angående den anmärkning, som blif vit gjord vid 7 Capitlet 1 Grefve Spens: Äfven med fara att trötta Ridderskapet och Adeln, vågar jag åter uppstiga, emedan jag anser denna fråga vara en bland-de vigtigaste principfrågor. Hvarefter Grefve Spens uppläste följande: SkiftesStadgan har här frånträdt sin egentliga befattning, som är fördelning af jord, hvilken i mer och mindre grad är eller anses vara samfällig; här fastställes ett sätt att ändra egofördelningen äfven emellan egendomar, som hvarken hafva eller haft något gemensamt med hvarandra. SkiftesStadgan har hittills blott ingripit i ByggningaBalkens Den 27 Augusti f, in. gebiet, här inbryter elen i JordaBalkens. Med fullkomligt instämmande uti den åsigt, att mindre ägoulbyten böra vara tillåtna, att man till och tued på allt sätt bör lätta dem, då de begge parterna dermed åtnöjas, kan jag ej inse rättsenligheten deraf, att en Domstol tvingar den nekande parten. Det synes mig som vore derigenom all eganderätt till Svensk fastighet håfven, och så angeläget måtte väl ej enskiftandet vara, att något sådant kan vara rätt. Hittills har man värderat enstaka hemman framför de samskiftade, dels något för den lättare begagnelighet de äga, dels aldramäst derföre, att man der ansett sig, när rågångarne varit fastställda, evärdligen och orubbligen säker att kunna slippa alla egotvister, och att blott på afstånd få betrakta alla skiftessladgar.
Jag medgifver dock, alt Konungens Rådgifvare i Commandomål för Armeen ägt en anledning, att till besvarande upptaga några, emot denna Embetsmans inflytande riktade, anmärkningar, och jag medgifver lika uppriktigt min ledsnad deröfver, att det är Grefve Brahe jag här möter i en strid för grundsatser och sanningar, till hvilka jag orubbligt bekänner mig, och opi hvilka jag Den si December e. m. 169 önskade alt kunna vara med Herr Grefve Brahe fullt enig. Här har nu varit fråga om, huruvida det mägtiga stöd, som tvenne sammansatte Utskottfrån de högste militäre autoriteternns sida hemtat för sine meningar, varit missledande eller icke, och om 3:ne RiksStånds beslut, i öfverensstämmelse härmed, varit lagliga eller icke. En granskning häröfver är tydligt, till och med bokstafligen, medgifven uti 5o §. Riksdagsordningen, och en ren glömska af denna, Representanten i Grundlagen med* gifne, rätt att fritt tala och utlåta sig om lagligheten af allt j som inom Ståndet sig tilldrager, synes vara mine motståndares enda giltiga ursägt för ett obefogadt klander af uttryck och ordställning i en reservation, der intet personligt förolämpande förekommer, skulle äfven mitt påstående om ett af Ståndet beslutadt våld emot eganderätten vara ogrundadt. Men då förhållandet icke är sådant; då tvertom den obildade, så väl som den bildade, allmänhet, hvars talan vi här föra, (ehuru Grefve af Wetterstedt påstår att en Riddarhusets Ledamot endast för sin egen, en sats, den han likvisst i vissa fall torde frångå), då den allmänna rösten således fällt sin dom öfver de 3:ne RiksStåndens beslut; då detta besluts olaglighet, klar som dagen, visar sig för alla dem, hvilka ej vistas inom den mi - Den 21 December e. m. nisteriella skymning, der synkretsen öfver Landets rätt och bästa är nog trångt begränsad; då må det förlåtas mig, om jag endast för deras räkning, som icke kunna eller vilja fatta föremålet, ingår uti en lätt bevisning af min sats.
Barnamord, angående ändring af Kongl. Brefvet derom af den 17 October 1778, samt förklaring af Kongl. Förordningen den 10 April 1810 angående mildring i straffet för lägrad qvinna. IX. B. 561. A. 563. Barnhuset i Slockholm, angående dit anslagen kronotionde från Skåne. Se Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 225 och 237. Barnhus-inrättningen i Slockholm, angående reorganisation deraf. III. B. 73, 88, 230. A. 247. E. 331. Barthelemy S:t, angående anslag till iståndsättande af publika byggnader å ön, samt lill förhöjning i aflöningen för dervarande tjenstemän. V. B. 138. A. 158. VI. E. 72. A. 106. — angående ersättning till handelsoch sjöfarts-fonden för förskjutne medel lill friköpande af slafvarne å ön. V. B. 138. A. 158. VI. E. 73. Beckman, J. W., angående inköp till kyrkorna i Riket af hans Svenska Psalmhistoria. Se Psalmhistoria. Befrielse, för de vid Kongl. Maj:ts beskickningar å utrikes orter anstälde embelsoch tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som utaf Norska Statens medel bestås. I. 135. R. 141. II. B. 132, 204. II. 205. lil. B. 414. IV. A. 49. E. 174. — för rusthållare från erläggande af fourage-passevolance, samt motsvarande anslag af Stats-medel för hästarnes öfning under fredstid. Se Fourage-passevolanee. — för ådömdt ersättningsansvar, i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren Finer yppade balance, för Presidenten af Billbergh, Cancelli-Rådet Valerius, Kammarrätts-Rådet Winroth och Controllören Middendorff. Se Ersättningsansvar.
Rikets Rörelse-Capital utgöres af Bancooch Riksgälds-Sedlar samfällt, som till hvarannan hafva ett fixeradt och bestämdt värde; Och antingen man derföre tillskapar nya utaf det ena eller andra slaget, skall denna tillökning i Sedelstocken verka lika till ytterligare vanvärde af de Bancooch Riksgälds-Sedlar, hvilka redan äro uti omlopp. Det tyckes, som man ej ville finna eller inse, att, då man, under senast förflutne tider, för att undvika en direct beskattning, som förhanden varande behof påkallat, i stället begagnat sig af den utväg, att låta Riksgälds-Contoiret utgifva Credit-Sedlar, utan serskild Inlösningseller Amortissements-fond, man härigenom så oförmärkt inympat denna Sedelmassa på Banken och i samma man försämrat dess ställning. Att så förhåller sig, derpå kan ej fordras något säkrare bevis, än att Credit - Sedelstocken nu är något större, än deri var vid 1808 år slut, oaktadt Riksgälds-Contoiret sedermera årligen inlöst dylika Sedlar till ansenliga Summor, men hvarigenom Contoiret ådragit sig en Skuld till Banken af något utöfver Två Millioner, sorn,’ utan serskildt anslag, icke skulle kunna godtgöras. Statsoch Besvär s-TJtskottens Betänkandet i Hl' Hvad slutligen angår de uti Anmärkningarne yttrade betänkligheter emot Rörelse-Capitalets förminskning samt väckta frågor om nya Disconters inrättande, så få förenade Utskotten, i afseende på dessa ämnen, åberopa och hänvisa till förenade Utskottens afgifne Betänkande om aFmänna Penninge-rörelsen och Myntvärdets upprätthållande. Förenade Utskotten hafva nu besvarat de mot Utskottens Betänkande gjorda Anmärkningar och de deruti serskildt väckta frågor. De skiljaktiga åsigter, hvilka uti dessa Anmärkningar blifvit framställda, skola säkrast ådagalägga svårigheten, om ej omöjligheten, att uti ett amne af sådan beskaffenhet, sorn det förevarande, uppgifva ett Förslag, hvilket kunde tillfredsställa allas anspråk.
Auberge des Adrets. Adolphe och Henriette sitta vid samma Du tror således att han kommer hit? HENRIETTE. grund af bristande bevisning redan i middags, men ville icke visa sig ute förr än skymningen fallit! ADOLPHE. Alldeles bestämdt. Han lösgafs ur häktet på sedan i går. Arme man! Vet Du att lifvet är mig hemskt HENRIETTE. törs knappt andas, vågar knappt tänka sedan jag vet att någon spionerar icke blott på mina ord, utan på mina tankar! Och för mig då? Jag är rädd för att lefva, ADOLPHE. ej kunde finna Er! Det var således här Ni satt om natten, då jag TREDJE AKTEN HENRIETTE. när jag tänker på det; Adolphe, Du är af ett annat och bättre stoff än jag och han... Ja, men tala icke om'et; jag vill dö af blygsel ADOLPHE. Schy schy schy... HENRIETTE. Jag var lat, jag var trött; hans segerrus bedårade mit, skulle det aldrig ha skett! Men i dag är sta. I går var han egare af hundra tusen francs, Jo, jo! Och hvad som förmådde mig stanna? mig; jag kan icke förklara det. Men hade Du komDu den store, och han den lille, mindre än de minoch i dag utfattig då hans pjes är inställd. Han kan aldrig rentvås af opinionen, ty den dömer honom för otrohetsbrottet lika strängt som om han net dött af sorg och att han vållat hennes död. ADOLPHE. vore mördaren, och de skarpsinnigste mena att bar jag ville ha Er fullkomligt rena. Vill Du icke säga mig hvad Dina förfärliga ord betydde? Det kan Henriette, Du vet mina tankar i frågan, men icke vara slump att Edra samtal under en feststämning rörde sig så omkring döda och schavotten! HENRIETTE. sägas och något som jag ej kan tala om, sannolikt Det var ingen slump; det var något som måste BROTT OCH BROTT derför att jag icke har rätt att stå ren inför Dig, emedan jag icke är ren! ADOLPHE. Detta förstår jag inte! HENRIETTE.
Öfver anmälan, som nu sagd är, utfärde, Konungens Befallningshafvande bevis, innefattande tillika Landskontorets uträkning å den fyllnad i tillverkningsafgift, som erläggas bör, eller å det belopp, tillverkaren är berättigad återbekomma, och varde derjemte mätningsoch stämplingsbeviset, försedt med påskrift om uppvisandet, till honom återlemnadt. 5 § 18 (17). Öfver anmälningar och uppgifter, som, enligt 11, 12, 13 och 14 till Konungens Befallningshafvande inkomma, läte han erforderliga förtekningar, för kontroll och eftersyn, tillställas vederbörande kronobetjente samt bränneri-kontrollörer och tillsyningsmän. Kronobetjent skall af förtekning, sonrr honom tillställes, låta, inom 8 dagar från emottagandet, i sitt distrikt anslå afskrift i soknestuga eller, der sådan ej finnes, å annat lämpligt ställe i soknen. § 16 (18). I sammanhang med pressjästberedning får brär» vinstill verkning icke utöfvas af annan än den, som till den sednare berättigad är, eller under annan tid eller med andra vilkor, än som för bränvins tillverkning i allmänhet stadgade äro. § 17 (19). Vid ättikeberedning eller annan fabrikation får bränvinstillverknings-redskap icke begagnas af den, som ej till bränvins tillverkning berättigad är, eller under andra vilkor, än som för bränvins tillverkning gällande äro. 2 Ari. Om hrånvins destillering ock rening. % 18. Vill någon under en del af den månad, hvarför han till bränvins tillverkning i Större bränneri sig anmält, destillera bränvin med den redskap, han för bränvinstillverkningen uppgifvit, må det, sedan alla i bränneriet varande mäske-kar och jästkärl blifvit förseglade, ske under uppsigt af den kontrollör, som enligt 54 § vid bränneriet anställd blifvit, och utan annan afgift än den, som till godtgörande af hans arfvode under destilleringstiden erfordras.
Den vestra eller Laga-linien skulle, från Finjasjön till Tenhult, endast få tillsammans 8 mil stigningar af samma förhållanden, nemligen 133.300 löt eller 41 /3 mil stigningar af 1 på 100, 63,230 fot eller 1% mil stigningar af 1 på 200 samt 69,400 fot stigningar af 1 på 300. Då sålunda afseendet på den mera långväga trafik, vid hvilken Jernvägs kommittéen fästat synnerlig vigt, långt ifrån att gifva anledning till förändring i den tillförene föreslagna riktningen, tvärtom gifver styrka åt bibehållandet af densamma, synes ännu mindre skäl till en sådan förändring vara för handen om man jemför anläggningskostnaden för den förut antagna riktningen och för den nu föreslagna. Skilnaden i denna kostnad utgör nemligen, — då Utskottet, af nyss anförda skäl, icke kan antaga Kommittéens beräkningssätt att fråndraga från denna skilnad det belopp, sorn åtgår för byggandet af linien emellan Nässjö och Tenhult — icke mindre än 3,126,136 R:dr R:mt till Laga-Iiniens förmån. Ehuru visserligen Staten vid uppgörande af planen för de jernvägar, som på dess omedelbara bekostnad skola utföras, icke till den grad är beroende af dessa vägars större eller mindre blifvande afkomst, som enskilde bolag, så torde likväl i vårt land lika som i alla andra länder, hvarest stats-banor blifvit byggda, lämpligt afseende böra fästas vid den sannolikhet som förefinnes, att trafiken på dessa vägar skall i mer eller mindre män återgälda de på deras anläggning använda kostnader. I motsatt fall skulle, då statskassans tillgångar icke kunna sträckas utöfver en viss gräns, och landets stora yta måste föranleda olika orters kraf på erhållandet af betydliga sträckor jernvägar, Statens medverkan dertill komma att upphöra vida förr, än eljest behöfde blifva fallet.
Men Gambetta fortsätter: “ Depeschen, depeschen! “ Honom är det icke möjligt att nedtysta. Så visar Ollivier sig på talarstolen, gräfver i sin rockficka, nej han kan icke finna depeschen. Han försvinner under löje — men kriget blef förklaradt. Krigets gång känner en hvar. Det var för Frankrike en nederlagens, förödmjukelsernas historia. Fienden trängde längre och längre fram; 2 sept. blef kejsaren fången. Kejsarinnan nödgades fly från Paris, och icke en enda fransman ville hjelpa henne. Det var en amerikansk tandläkare, som skaffade henne huld och skydd. Den 4 sept. blef republiken proklamerad. Det har sagts, att Gambetta animerade härtill, men detta är osanning. Först då massan under ro-. pet “ Lefve republiken! “ trängde in i deputerade kammaren,gingo Jules Favre och han i spetsen för hopen bort till rådhuset, för att der bilda den nya regeringen, 4 septemberregeringen, af hvilken han blef medlem. En månad derefter gör han tillsammans med Spuller, hans närmaste vän, den i berömda luftresan bort öfver de preussiska härskarorna. En fransk författare, som då var tillstädes, skildrar sina intryck med följande ord: “ Det var på Saint-Pierreplatsen; der var ett oerhördt menniskovimmel, och midt på platsen några tåg och en ballong. Hvad försiggick här? Det var — berättade man — Gambetta, som ville resa, elektrisera provinserna, uppelda dem till att befria Paris, sätta mod i de skrämda själarne, förnya miraklen från 1792. (Hvem vet, om icke Bazaine spelat förrädare, kanske hade det lyckats! ) Först såg * jag blott Nadar; men så fick jag öga på Spuller och Gambetta; Spuller var lugn, tyst; ett ädelt mod hvilade öfver honom. Gambetta var som alltid liflig, samtalande. Han såg mig, tryckte min hand och steg in i båten. Spuller följde efter. “ Gör loss: “ hördes. Ballongen steg i vädret. Ett ögonblicks andlös tystnad.