Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r bestämma Chefsaflöningen till 8 eller 9,000 Rdr, anser jag mig destomera ojäfvig att utsäga min tanke i ämnet, som saken redan är af mindre vigt för mig, än för mina kolleger, som befinna sig i samma belägenhet, och de som efter mig kunna komma att bekläda det embete jag innehar. K. M:t har i sin nådiga Propos. för Presidenten i Kommers-Kollegium föreslagit en ganska ringa löneförhöjning, serdeles som dervid icke iakttagits den proportion mellan Chefens och Ledamöternas aflöningsbelopp, som tagits till grund vid alla föregående lönestaters upgörande för detta verk. Jag bor i detta afseende fä nämna alt elter 1810 års stat, den första som upgjordes efter vårt statsskicks förändring, på en tid då så väl penningevärdet som lefnadskostnäderna voro helt olika emot nu, så bestämdes Presidentens aflöning till 1,666 Rdr och Dan 23 September f. m. Kommers-llådens till 600, d. v. s. den förra sattes till nära tredubbla beloppet af de sednares. Ar 1831 upgjordes ny stat, hvil ken med obetydliga förändringar gälde ända tills 1855; enligt 1831 åts stat bestämdes Presidentens aflöning till 4,504 Rdr och ett Kommers-Råds, inbegripet arfvodet från Manufaktur-diskont fonden, till 2,027 Rdr, Presidentens lön var således dubbel. Skilnaden var ännu större då jag upbar lön såsom President i BergsKollegium, (ty under det sista året har mig såsom enskild medborgare vederfarits den utmärkelsen att jag fått förvalta detta Statsembete utan ringaste aflöning.) ty då upbar jag Presidentslönen, sådan ban var innan förändringen skedde. K; M:t synes mig således icke hafva begärt för mycket, då han föreslagit att lönen skulle' höjas från 7,500 till 9,000 Rdr. Utsk. har likväl funnit denna måttliga begäran alltför stor, och har derföre nedsatt lönen till 8,000, ehuru jag förgäfves sökt utleta grunden till denna nedsättning.
Propos., alt orden: ”i män af afgång” hade afseende just på denna summa, 2,521 R:dr 16 sk. Detta är således det första misstaget, som finnes i StalsUtskts utlåt. Det andra misstaget beslår deruti, alt orden: ”i mån af afgång” icke skulle hafva afseende på i fråga var: de personer, derföre att de voro tillsatta på förordnande tills vidare, hvilket, enl. de nplysningar, som blifvit Etsk. meddelade, ej skulle hafva varit fallet med de Magazins-konl:s äldre tjenstemän, som öfverflyttats på indragningsstat. Nu är dock verkliga förhållandet, att alla tjenstemännen i Magazins-kont. voro tillsatta på förordnanden tills vidare. De på indragningsstat öfverflyttade 3:ne tjenstemännen voro således så vidt deras aflöning vid Magazins-kont. beträffar tillsatte på alldeles samma sätt som de tjenstemän, hvilka här äro i fråga. Jag har skaffat mig en vidimerad afskrift af del förordnande, hvarigenom den ene af de 3:rie på indragningsstat öfverflyttade tjenstemännen antogs till Kamrerare. Förordnandet är meddeladt, icke af K. M. såsom eljest är fallet med Kamrerare-tjenster, på sätt kändt är, utan af Stats-kont., just derföre att Magazins-kontrs tjenstemän endast varit förordnade tills vidare. Förordnandet är dateradt år 1826 d. 30 Juni och innehåller att Stats-kont. velat conslituera och förordna Kammarförvandten Jacob Fredric Miillern att ”tillsvidare förrätta Kamrerare-tjensten vid allmänna Magazins-kont. dervid lian kommer att såsom arfvode åtnjuta” etc. Han utnämndes således icke till Kamrerare, utan förordnades endast af tillsvidare förrätta tjensten, och hans afsked, hvilket jag har här i original, jemväl meddeladt af Stats-kont. i Dec. månad 1851, då denna förändring verksläldes, innehåller att ”sorn Kammarförvandten härstädes t. f. Kamreraren i allmänna Magazies-kont.
Bcsv - ech Qee,.-11tfk. Ect, N:o 60. Ämne afgifvit, allared.m behagat, genuin Nådig Resolution under den 3i ..October 1829, tryckt i Svensk Författnings-Sainling samma år, pag. a5i, förklara ”Skådespels uppförande, i Släderne, utom Stockholm, icke i allmän,' hel vara förbjudetj utan ankommer det på vederbörande Auloriteler i landsorten, ali, så vid t hinderaf Föi fattningarne eller andre omständigheter på något serskildt ställe icke förekom ina, dertill lemna tillstånd;” 2:0 emot samma tiel af Betänkandet, reserverade sig afven Herr Kgl. Lif-Medicus Doctor Eksträm} Herr sten, Doctor Björkman, .hvilken anförde, alt den inskiynkni g i friheten till Skådespels uppförande inomHufvudstaden, sorn Utskottet föreslagit, till förmon för Kongl. Theaterns. bestånd, icke öfvcrehsslämde med 60 §. Regerings-Formen, som uttryckligen föresk 1 -ifver, ”alt Konungen icke må, till vinning för Sig och Kronan eller enskilda personer och corporalioner, nå* .gra monopol icr fås Is Lii lia;” 0:0 af Domprosten, Doctor Lidman, sorn, i afseende på Utskottets -tillstyrkan, om upjTiäfvande af alg i lie ine till Kongl. Theatern och IlofCapellet, yttiader ”skådespelsoch histrion-aföifferne, genom Kongl. Brefvet af deu 14 Maji 1789, anslagna' till Kongl. Theaterns Pensions-Cassa, ntgin•go i början med 2 R:dr Specie. De utgå no till nämnde Cassa med 3 R:dr B:eo, och, sedan t832, i stöd af Kongl. Brefvet af den 3o Julii 183 r, till Kongl. Capellets Pensions-Cassa med en lika summa, eller tillsammanruknadt 4 Iföl r Broo.
Denna »kusin» bodde borta på andra sidan Långa bron i den stora arbetarkasernen, som, Gud vet af hvilken anledning, fått namnet »villan Friden». Kusin Schana var ogift och lefde på sina täckstickningar. Men som de icke allt för rundligt födde sin man, hade hon alltid »inneboende» hos sig en eller annan ung flicka, som »konditionerade» om dagen och bara behöfde tak öfver hufvudet till nätterna, helst i skydd af »en äldre aktningsvärd änkefru», såsom det hette i annonserna. Åtminstone en gång om dagen gick fru Lamström på en liten titt till kusin Schana. Men hvar gång ett finare täcke blef färdigt, var Schana på förmiddagskaffe hos kusin Lamström. Medan madamen städade där inne, stod frun och tänkte på lifvets alla fataliteter. Hon hade mest sinne för de glada sidorna, och när hon inte var »arg», var hon alltid vid det lustigaste humör. Månne Schana skulle komma i dag, och hvad skulle hon då ha att tala om för nya historier från »Friden»? Det hade nog varit slagsmål igen hos skomakarens, och inneboende flickan hade nog skaffat sig en ny fästman vid det här laget, så som hon var? Kanske någon hängt sig på vinden usch! det var ett otäckt hus, inte lugn hvarken natt eller dag! Att de inte en gång kunde ruska om hvarann ordentligt och så hålla frid! Att jämt hålla på och bråka! Det var allt för lumpet. En ordentlig kalabalik, så dammet rök om dem och så stillestånd! Men jämt! Fy då! »Frun, frun, frun, kom hit!» Det var madamen, som skrek, och när husets härskarinna öppnade dörren, såg hon den gamla surögda madamen med händerna i kors stå vid fönstret. »Hva' ä' det, du bortkollrade gamla markatta», ropade hon, »hva' hojtar du för? Ser du en syn eller hva' ä' det?» Madamen stod stilla med händerna alltjämt andäktigt hopknäppta och ögonen lika envist fästa vid fönstret, där intet annat fanns än en blomkruka med en stor klumpig kaktus uti. Frun följde hennes blick. Nu slog hon ihop händerna med ett utrop af ohejdad beundran och glädje.
S->nle»on8, kn., frän Borgare - Ständct eommunicerade Memorial om Wexcl-coursens stadgande Febr. 745. von Solnint!-!, Ourtak, yttrande, Masi kg', von Lcliantr, lollsn I^reärio, yttrande, Sept. 97Z. von 8ollrinM, Ivsr I^iocieio Oubricl, yttranden, Iul. g98. Lcl»nittorlö>v, Henning kiliristisn, yttranden, Maji 217. Marsel. 747. von Sobotinz, InstN8 <3!iri8toplior, yttrande, Nov. 687. sk Leii nilen, idi-Ulnrnavl Oerbsrll, introducerad, Dec. 87Z. — yttranden» Dec. 1227. Sept. loo-lll. Lcliurer von VValdlxiu, lollan, introduction för, Sept. llv2. — yttrande, Mars 276. Seliiitriereralit?, lollan lierman, yttranden, IUN. 49Z. Aug. Illz. Sept. yl. 667. Seliönström, ixlir, yttranden, Maji 19. SelioerlunZs, Expeditions Sccretcrarcn, Afhandling om det naturligaste Comributionssatt, Maji 196. Segel-leds öppnande emellan Wenern och Wetten:; se Götha Lanal-anlaggning. SeFerlieim, lodal, David, yttrande, Mars 22g. Seton, om Hobert Du>idas adoption uti Adeliga Ätten; se Dundas. Silfverberg, Otto -lannus, yttrande, IllN. 450. Silfverbjelm, Dustaf Henrie, yttranden, Maji 89.24;. Siltveliijelm, Iean, yttranden, I»N. 852. Silfrrerpjccer, om upphafwande af förbudet emot bruk af större, Ian. 8- 75g.
Hjelmare Canal och Slussverk Krono-Allmänningar, som tillhöra Kronan Landsoch Ilärads-AUmänningar Krono-Skogar, Ädlare Verk npplåtne .. Diverse Personer, som ej höra till viss näring Frälse Räntor Efter i8a3 och 1830 Bevillning. Jt H -i__ '*■*.»*■*■ 'iliad . if . ~w, ; :ui •3 I . 4. nist ? *- ♦■■■ ■•: *. V *h • J ” pia. Uui ■ f ••* * » * * *< ‘ IWM. ■ i r .'.2jU<o ; ferl v kil." * S/••k? rt *f $.f. 4 'r. /* ■_>; |r7'V *;• U ; • i. \ i; y s ;r ! — *y* t1»»“"-‘.i il ___: I‘ I" I3T !: T - i ■ j______ j. k ra i , ' * _ : • —* - lifa ■ -liiv7 T. ! X-i kV ic-w ■ ■ r:> •••> .xi? V i » •) ! ' ■ 'V1.K* - Ciäxj -■ rr .V ilise. ; !*•
På de skäl Herrar Cederschjöld och Hjerta anfört, skulle jag gerna vara hågad för återremiss af Betänkandet, om jag kunde vänta den framgång deraf, som jag önskar, eller om jag nu kunde hoppas en annan behandling och utgång af saken i de Den 4 Junii e. m. öfriga Stånden, än vid sista Riksdagen; men som jag icke kan hoppas detta, tror jag det vara säkrast att afslå Betänkandet. Skulle dessutom, i frågan örn näringsfriheten i allmänhet, Kongl. Majit behaga upptaga till pröfning och gilla det förslag lill Handelsoch Handtverks-ordningar, som Rikets Ständer vid sista Riksdagen aflemnade, och om hvars förnyade frambärande fråga nu är väckt, hvilken ännu är oafgjord, sedan Ridderskapet och Adeln återremitterat Utskottens derom afgifne Betänkande, så torde Kongl. Majit låta utfärda en allmän Polisförfattning för all inrikes handel, som gör en serskild tillåtelse för Gårdfarihandel öfverflödig. På denna grund anhåller jag ytterligare om afslag å Betänkandet. Friherre Hjerta j Lars j uppläste föl Yid förflutne Riksmöten har enahanda fråga, som nu, varit väckt, rörande den så kallade Gårdfarihandel!!, hvilken ännu utöfvas af ätskillige Häraders innevånare inom Elfsborgs Län. Långt ifrån att klandra eller bestrida den rättighet, som, enligt äldre författningar, medgifver utöfningen af nämnde handel, anser jag den vara gagnelig, då den inskränkes till sitt primitiva och egentliga ' åsyftande, nemligen hvarje medborgares obestrideliga rätt, att afyttra egna tillverkningar.
1 betydlig mån måsle fängelsernas upförande rälta sig efter domsätena likasom deras ordnande eller det straffsystem, som i lagen antagas. Ännu hafva vi icke kommit till visshet om utgången med denna lagstiftning. Jag tager mig emedlertid anledn. af Ilr Cederschiölds motion att väcka 2:ne andra sådane såsom af inflytelse å den förra. Hr Ribbing upläste härefter följande motioner: l:o. Genom Lagmans-rälternes indragning innan ännij blifvit sörjdt för deras ersättande i afseende på möjligheten af målens handläggning i behörig ordning utan allt för myckel dröjsmål, liar dessutom en så genomgripande förändring i domstols-organisationen egt rum, att parliela förändringar icke böra ske såsom möjeligen till hinder för ett nödvändigt förestående ordnande af dessa angelägenheter i det hela; det är med anledn. häraf och äfven hvad derom innchålles i Just.-Omb:s berättelse för år 1849 (pag. 170 och föl - Den 28 December f. m. 211 jamie) ang:de den af regeringen följda plan till ny reglering af domsagorne på landet sorn jag vågar föreslå att R. H. St. hos K. M. i underd:het må göra hemställan derom, att, enär dryga Statsutgifter genom domsagornas förändring kunna föranledas, k. M. ej må förr än reglering med öfverdomstolarne föregått och icke, ulan R. St:s samtycke, vidtaga någon vare sig total eller partiel för framlida bestånd ämnad förändring i domsago-regleringen, till inrättande af nya, eller utvidgande eller förminskande af redan befindtliga domsagor. 2:0 Af R. II. St. Just.-Ombudsm:s berättelse för år 1848 inhemtas alt hos K. M. blifvit i underddiet anmält, dels R. H. St:s vid sista riksdag fattade beslut hvarigenom afslag meddelades åt så väl K.
Rikskammaren 8 H. 30 234 Den i3 Mars f. m. och Senaten, hvars samfällda antal ledamöter, minst 220 och högst 2-50, sålunda fördelas, att den förra erhåller 150 å 160 och den sednare 70 ä 90. 2:o. Riksmöte hålles en gång om året, eller åtminstone hvart 3:dje. 3:o. Valrätt äger hvarje Svensk, till myndige år kommen man, så framt icke, genom särskilde af lagen bestämda undantag, den activa medborgarerälten blifvit förklarad för honom hvilande eller förverkad. 4:o. Valrätt för att utse rikskammarens ledamöter för 3:ne årlige riksdagar eller en hvart 3:dje år (utom de urtima) förekommer uti 3:ne särskilda valclasser, med fördelning egentligen efter beskattningens olikhet, nemi.: a) Genom electorer, uti mindre kretsar på landet, icke större än domsaga, men väl mindre, der en domsaga är för stor till blott en enda valkrets, med tingstad till samlingsställe, och der blott en riksdagsman af districtets valmän utses. Till denna dass höra alla de från den activa medborgarerätten icke uteslutne, som bevillning erlägga för egendom, arrende, tjenst, pension eller annan inkomst i den lägre skattegraden, att till visst belopp bestämmas i grundlag lika för hela riket under en tid af 25 år, till åtskillnad från den högre skattegraden i 3:dje classen. b) Väljande uti städer, omedelbarligen eller genom electorer, af alla dem, som till den lägre skattegraden höra och utgöra så stort antal, att minst 25 valmän eller electorer sammanträda. c) Omedelbarligen väljande, på landet eller i stad boende, hvilka skatta i den högre graden, och hvilkas valdistricler utgöras af länen eller afdelningar deraf. Fördelningsgrunden för alla tre dessa classer kan hvart 25 år undergå jemkning. 5:o. Senaten bildas till en början provisoriskt, sålunda: att samtlige 4 RiksStm välja hvar sina 15 ledamöter vid den riksdags slut, då ny grundlag antagen är. Det öfriga antalet senatorer utses af Konungen.
Det är ju grunder, som Utsk. utarbetat, och hvad är det, som det respecliva Ståndet haft att sysselsätta sig med, annat än granskningen af de utaf Utsk. framställda grunder? Det är således icke öfverensstämmande med det verkliga sakförhållandet, att man icke haft tid att granska dessa grunder. 2:dra punkten af PrestSt. beslut lyder så: ”att R. St. icke anse tillräcklig erfarenhet vara vunnnen om lämpligheten och användbarheten här i Riket af det föreslagna nya straffsystemet, hvarom ett allmännare tänkesätt synes böra hinna utbilda sig innan det difinilivt och i sin helhet antages.” Jag skulle föreställa mig, att det allmänna tänkesättet, såvidt ett sådant kan uppkomma i en dylik fråga, långt före detta har bort stadga sig, och att om det icke redan har bestämt sig, så är föga troligt, att det hädanefter på bättre grunder kommer att bestämma sig. PresteSt. har haft tillgång lill handlingarne i detta ämne under loppet afnära tjugo år. Det har haft tillfälle att göra sig bekant med lagförslaget och med alla revisioner af lagförslaget, med alla de tableauer, som derutinnan blifvit utarbetade. Delta yttrande kan således icke bevisa någonting annat, än att det ligger i sakens natur, att den grundliga kunskapen i dessa frågor icke står att inhemta 1) e n 20 April e. m. 177 för andra än män af yrket. Men nu, mine Hrr, komma vi lill den märkligaste punkten i det förslag, som den värde talaren här velat framställa till efterföljd, och jag anhåller att uppmärksamhet dervid malle fästas. PresteSl:s beslut innefattar: ”3:o att R. St., med erkännande af behofvet af förbättringar i nu gällande fängelsesystem, oell med undersåtlig tacksamhet för K. M:s redan ådagalagda höga omsorger alt dem bereda, anse ganska vigtig! alt inhemska försök må göras med tillämpning af de i den föreslagna fängelselagen framställda olika mellioder för fängelsestraffet, och fördenskull i und. anhålla, alt personer, sorn blifva dömde till fästningsarbete på längre eller kortare lid mätte, när K.
Landt Marskalken förklarade, alt StatsUtskotlets ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 Eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen den 12 Junii 182g. Plenum klockan half till 6 eftermiddagen. Å nyo föredrogs och lades till Handlingarne StatsUtskottets den 23 sisth Maji under N:o 119 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid några af Utskottet förut meddeldte Belänkanden. Föredrogos ånyo och biföllos följande från StatsUtskottet inkomne, och den \ dennes e. hi. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 120. I anledning af gjorde Motioner, om eftergift af Kronans fordringar hos euskilte för Bytesbrister. Af Den 13 Junii e. m. 49 Af den 3o sistlidne Maji: N:o i3i. I fråga om tillåtelse för Ca, pitainen C. R. af Robsahm, att med 33^ procent få inlösa sin Borgensförbindelse för Kronofogden Karströms Uppbördsbrist. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den i3 sistlidne Maji under N:o 154» afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet Jagde, Utlåtande, angående öfverskotten å StatsVerkets Inkomster samt dispositionerne derå. Friherre Ridderstolpe, Fredrik, och Herr Nordenanckar, Gustaf, anhöllo, att detta Utlåtande måtte ytterligare blifva hvilande på bordet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då flera Ledamöter begärt, att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande ytterligare måtte hvila på bordet, kunde sådant, enligt 4g §. Riksdagsordningen, icke förvägras.
Med föranledande af Rikets Ständers Revisorers afgifne berättelse, örn granskning af statsverkets med flera allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, och dervid i 2 § af anmärkningarne vid Kongl. Förvaltningens af sjöärendena med lotsoch fyrinrättningen saint Sjökarte-kontoret äfvensom Kongl. Flottans stationers i Carlskrona och Stockholm samt depöts i Götheborg räkenskaper gjorda framställning, om förändring i boktöringssättet. derhän, att hvarje fartyg af större cert må erhålla särskildt konto, hvarigenom en lätt och klar öfversigt af den på hvarje fartyg belöpande kostnad otvifvelaktigt bör kunna vinnas, så får jag underdånigst andraga, att enahanda framställning blifvit gjord af förra årets Statsrevisorer, och har jag såväl sorn dåvarande Befälhafvande Amiralen, vice Amiralen och Kommendören med Stora Korset af Eders Maj:ts Svärds-orden m. m.
Sådan är ock den offentlighet, som äger rum i Engelska Parlamentet. Från denna synpunkt anser jag så väl sjelfva princip-frågan, som det Reglementariska deraf böra utgå. Den förra synes mig vara af den vigt, att den endast genom en § i RiddarliusOrdningen kan bestämmas. Det reglementariska lärer omisskänneligen tillhöra vår OrdningsStadga. I anledning häraf får jag till en början äran föreslå Ridderskapet och Adeln en § lill införande i RiddarhusOrdningcn af följande lydelse: 204 Den 22 November f. m. ”Enär Ridderskapet och Adela för tillfället beslutat, att ett Plenum, en d’el deraf, eller en viss frågas behandling skall äga rum för lyckta dörrar, tillätes ingen främmande åhörares närvaro. Har Orduingen i ett Plenum på ett eller annat sätt blifvit, störd genom en eller flere främmande åhörare, pröfye och.afgöre LandtMarskalken i mohn af sakens beskaffenhet af egen myndighet, eller med anledning af derom väck t fråga, om en, eller flere, eller alla, de främmande åhörarne böra.'aflägsnas, och galle hvad LandtMarskalken bestämt intill Ple ni slut. Verkställigheten af LandtMarskafkens beslut tillhör RiddarhusFiscalen.” Hvad beträffar de reglemenlariska fö-, reskrifternes bestämmande; anser, jäg att läcktaren bör delas i tväone afdelijiugar; den ena att upplåtas åt publiken, dock med de villkor, att ingen, som är af starka drycker öfverlastad, må, inlåtas, saint alt i öfrigt en anständig klädsel erfordras; den andra, alt begagnas såsom en afskild tribun, till hvilken LandtMarskalken må äga att genom RiddarhusFiscalen utdela poletter åt de öfriga RiksStåndens médlemmar eller andra personer, som dertill anmält sig hos Ståndens Ledamöter. Jag anhåller om remiss af detta mitt yttrande
När en sådan calcul presenterade sig för Konungens rådgifvare, hemställer jag, om det ej varit skäl att taga saken i närmare betraktande. En värd ledamot, som nyss med mycken beredvillighet uttryckte den Önskan, att jag måtte få fortfara, har uti förra plenum förordat företaget, och förklarat att det var alldeles öfverensstämmande med det sätt, som i dylika fall iakttages i Frankrike. Mig synes då, att det Franska sättet att i sådana afseenden tillvägagå icke förtjenar särdeles förtroende; ty om Konungens rådgifvare insågo, att den, som öfvertog arbetet, skulle, genom de förmåner som dermed förenades, kunna göra arbetet för intet; så hade de ju med vida större skäl bort tillstyrka, att Slaten behållit det sjelf, än att det skulle skänkas till enskilda. För att gifva ännu tydligare begrepp om företagets fördelaktiga beskaffenhet, vill jag nämna, att actie-teekningen skedde till fulla beloppet på en enda dag, så att när, dagen efter det organisationen af nya bolaget blef bekant, efterfrågan om adier skedde på börsen, fanns ingen enda qvar. Månne det då icke åtminstone varit skäl för Konungens rådgifvare att tillse, det nödiga controller vunnits för uppfyllandet af bolagets förbindelser till Staten. Ett villkor för bolaget var visserligen, att i,5oo adier skulle utfärdas, och att så snart bolaget erhållit 10 proc. på dessa adier, skulle det öfriga återgå till Staten. Men när en så fördelaktig plan visade sig för sjelfva företaget; månne det icke varit en oafvislig pligt för Konungens rådgifvare att stadga sådana controller, att det allmänna kunde vara försäkradt att antingen, om dessa i,5oo adier behöfdes, de ock blefvo tecknade, eller också hvad som icke behöfdes under dessa adier malte komma Staten till godo. Det hafva Konungens rådgifvare icke gjort.
Då nemi. de förbrytelser, som begingos i kyrka och inför sittande rätt, i fråga om ansvar, förut betraktats lika, men de nu, tillfölje af R. o. Ad:s beslut, blifvit ansedda för olika, enär det förklarats vara ett gröfre brott att föra oljud i kyrka än inför sittande rätt, så och då denna §, med bibehållande af dessa förbrytelsers likställighet, stadgar samma ansvar, om man drager svärd i kyrka eller inför sittande rätt, anser jag att en återremiss måste ega rum, på det att Utsk:t må kunna härutinnan besluta en nödig förändring, i den rigtning, hvartill beslutet om 6:te §:ns förändrade lydelse föranleder; och kommer då äfven Utsk:t att taga de af den siste talaren framställda anmärkningar i öfvervägande. Hr Cederschjöld: Då Gr. Sparre önskar återremiss af denna §, och då Utsk:t, om återremiss eger rum, kan taga den af mig gjorda anmärkning i öfvervägande, anser jag mig ej böra motsätta mig Gr. Sparres yrkande om återremiss. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å den förev:de §:n, hvartill bifall utan förändring ej blifvit af någon ledamot hegardt, hade yrkats dels bifall med den förändring, att vid slutet skulle tilläggas följ:de ord: «eller fängelse i högst 6 månader», dels återremiss af §:n; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till densamma med ofvannämnde tillägg, dä svaren utföllo med flere nej jemte ett eller annat ja, och slutligen propos. på §:ns återremitterande, hvilken propos. besvarades med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 8:de—14:de §§:ne. Bi föllos. 15:de §:n. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: