Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med Romerska rätten skulle, sades nyss, den juridiska encyclopedien vara förenad. Denna har till föremål att bestämma rättsvetenskapens begrepp och plats inom systemet af samtliga vetenskaperna; att utreda och angifva de särskilda vetenskapsgrenar, i hvilka rättsvetenskapen å sin sida sönderfaller; att uppvisa och sammanföra det för dem allmänna och gemensamma; att sålunda lägga en allmän grund till efterföljande speciela studier saint' att lemna den börjande juristen en allmän öfversigt af vetenskapens method och litteratur. Dess studium inleder lämpligen de juridiska studierna, och den bör derföre gerna, såsom i andra länder också sker, föredragas hvarje termin, men åtminstone hvarje läseår, så att ingen juris studiosus må sakna denna allmänna förberedelse. Dess nära förbindelse och sammanhang med den Romeiska rätten, sådan denna i ett land med sjelfständig nationel rätts-utveckling bör idkas, är ögonskenligt. Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. Öm dessa båda ämnen — Romersk rätt och Juridisk Encyclopedi — sammanföras i en ny profession, vinnes sålunda full öfverensstämmelse emellan de densamma tilldelade ämnen, hvilka hvar för sig, för undervisningen äro af största vigt, på samma gäng tvänne af de med andra vigtiga discipliner sysselsatta professionerna vinna en behöflig lättnad till påtaglig lördel för de ämnen, som de behålla. Jag föreslår alltså vördsamt: att Rikets Ständer måtte anslå 9,000 R:dr årligen till 2:ne nya professioner i Juridisk Encyclopedi °ch Romersk rätt, en vid hvardera af rikets uni versiteter, men att, derest vid närmare pröfning, ämnena för de nya professionerna skulle anses böra bestämmas annorlunda, än här ofvan blifvit utveckladt, *let måtte underdånigst hänskjutas till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning att bestämma de nya professionernas omfattning ibland de ämnen, i hvilka undervisningen, enligt gällande författning, skall vårdas af juridisk fakultet.
Majst hade widare, uti Nädiga ffrifscr under d. 16 och ly Julli är 180Z, Bilagorne N:o 7 och 8, bland annat gifwit Bauco-Fullmägtige tillkänna, att sedan de af Kongl. Majst till Realisationens werkställonde, anskaffade summor inom medlet af päsl-ljande Augusti mänad, kommit under BanquenS disposition, Realisationen genast dcruppä, och inom samma mänads utgäng, ofelbart komme att företagas. Ban - 4790 Den Zo October. Banco - Fullmägtiges S desic nädiga skrifwel.scr, under d. 21 Iu-ii, aflätnc undcrdäniga swar, Bilagan N.'0 9, innefattar de wilkor, hwarundcr BancoFullmägtige ans.tgo sig i tillständ, att Realisationen, ivid den i näder sörrssrifnc tiden, företaga, hwaresicr, enligt Kongl. Kungör.-lscn af d. 25 Julli iZoz Nealisations - dagm btiswit utsatt lill d. 29 Augusti samma är. Igenom förut isrän Banco - Utskottet afgifirit trördsamt ullätanie, hafira de Respective Ständen inhämtat Pluralitelms inom Banco - Utskottet tvid mä. lcts granskning, angäcnbe Herrar Banco-Fullmägtiges ötgärd i förberördofsccnde fattade bcstut: ncml. att med förklarande det Banco - Fullmägtige i stöd af föreskriftens lydelse, icke bordt uti Realisationen ingä förr ön de hos Konungen gjort kraftig föreställning, emot förändringen af den utaf Riksens Ständer faststäldle Realisations-plan, anmärkning blott i detta afseende inä Fullmägtige meddelas, för det skedde afstcgct ifrän Författningarnas bvkstafweliga innehäll:
Jag anser skyldigheten fordra, att icke upptaga R. o. Adis tid med upprepande af hvad som tillförene blifvit anfördt, ehuru jag nu, i motsats emot min åsigt, hört så många talare, som hafva, icke allenast åter upprepat, utan också vidlyftigare utlagt både Utskis åsigter och hvad som vid föregide riksdagar blifvit sagdt lill försvar för det nu gällande förhållandet. Vöre jag nu försedd med R. o. Adis protocoll, så skulle jag kunna upplysa, att Frih. Cederström haft en annan åsigt vid 1834 års riksdag, än den, som han nu förfäktar, hvilket synes uti Side och 696 Den 28 December. 9:de delarne af R. o. Ad:s protocoll för nämnde riksdag. Det torde visserligen vara för mig förgäfves att nu yrka något annat, än hvad de flesta talarne här tillstyrkt, eller bifall till Utsk:s betänk. ; men jag qvarstår dock vid min begäran örn återremiss, och jag hoppas, att, om R. o. Ad. också icke nu vill helt och hållet antaga det förslag, som jag förordat, det likväl ibland R. o. Ad:s ledamöter skall finnas mänga, som hafva nog billighet att vid den blifvande voteringen icke förvägra en återremiss, på det att Utsk. må komma i tillfälle att fullständigare framlägga alla skäl både för och emot. Hr Cederschjöld: Med anledn. af hvad Hr von Hartmansdorff sednast anfört, om svårigheten för electorerna att väga Utsk:sledamöternas olika pund, får jag anmärka, alt det icke vore några andra än Utsk:ns ordförander, som behöfde vägas, och naturligtvis behöfde man dervid icke vara så särdeles nogräknad i vigten, utan blott han vägde något, så vore det nog.
Plandelsfartyg och skutor, som föra ved m. m. till Stockholm, blefvo förr derstädes uppehållne i flera veckor, så att handeln och vedtillförseln till hufvudstaden norr ifrån gick osäkert och trögt, och under krig måste endera af nämnde skärgårdar blottställas för fienden, eller ock Svenska flottan dela sig till begge, och sålunda blifva slagen en detail, hvarigenom ej allenast hela vår skärgårdsflotta, kusten och hufvudstaden, utan hela Riket kunde råka i den fruktansvärdaste fara, derigenom, att fiendens flotta och landstigningsarmée sedan erhöll obehindrad kommunikation och fri tillförsel af folk och alla krigsförnödenheter, från dess närbelägna depot på Aland etc. Af dessa skäl, och, som jag genom många års sjömätningar och rekognosceringar å Finska och Svenska kusterna, inhemtat noga kännedom om dessa skärgårdars beskaffenhet, och skärgårdskrigskonsten isynnerhet efter mitt deltagande i sista kriget varit mitt älsklingsstudium, alltsedan jag inträdde i Fäderneslandets tjenst, så gaf allt detta mig anledn. att år 1819 och 1820 föreslå åtskilliga nyttiga arbeten och företag i Öregrunds och Stockholms skärgårdar, för att lätta och stärka kustförsvaret och befordra skärgårdsflottans nytta och operationer, hvilket af Konung Carl Johans mycket erfarna krigaresnille med välbehag emottogs och gillades, men mycket — bränvin och litet penningar i Sverige den tiden hindrade Konungens vilja. Ibland nämnde arbeten, föreslog jag äfven gräfvandet af en kanal för skärgårdsfartyg, utan slussar, innanför Grisslehamns och Wäddölandet, uti den låga dalen emellan Ort.alaviken och Bagghusviken, till att förena Öregrunds skärgård med Stockholms skärgård, och sålunda undvika >de 5 öpna milen på Alands haf, hvilken kanal, såsom icke betydligt kostsam, blef af Konung Carl Johan genast anbefalld till verkställighet för en del af strömrensningsmedlen. Den är Vs mil lång, och kallas nu Wäddö kanal, samt kan passeras med 9 fots djupa fartyg.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Hermelin, August Söderling, ledamot i Const.Utsk., erhållit 3:ne veckors tjenstledighet, samt att Hr Ribbing, Arvid, ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., afsagt sig sin befattning i nämnda Utsk., under anhållan att blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen, och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla denna Hr Ribbings begäran. Ropades ja. Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att en af de första dagarna i nästa vecka sammanträda, för att utse en ledamot i Const.Utsk. under den ål Frih. Hermelin beviljade ledighet, samt en ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. efter Hr Ribbing. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 12 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 462 Den 29 Mars f. ra. Måndagen den 29 Mars 1841 • Plenum kl. g f. m. Justerades 2 prot.utdr. för den 27 dennes e. m. Upplästes Exped.Utsk:s mern. N:o 41» * anledn. af erhållna återremisser af Exped.Utsk:s skrilvelseförslag N:o 241. Derjemte upplästes Utskts förslag N:o 278 till R. St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de dels rättighet för enskilde att anlägga thealrar i hufvudstaden, dels ock granskning af skådespel, hvilka å sådana theatrar uppföras. Äfven upplästes ett utdrag af Exped.Utsk:s prot. af den 20 dennes, innehållande åtskilliga reservationer i anledn. af ofvannämnda förslag N:o 278. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: De omständigheter, hvilka äro förenade med denna fråga, hafva gifvit densamma en större vigt än jag anser densamma förtjena; men såsom saken nu förhåller sig, har jag begärt ordet för att yttra mig härom.
Remiss vet jag ej någonsin vara inom detta rum för någon motion vägrad, så vida icke niotio-» l34 Den 5 Martil. ren varit alldeles obehörig; men af sådan art förmodar jag att mitt förslag ej varit och jag anhåller således, tvärt emot hvad Friherre Anckarsvärd yrkat, att detta förslag rrå på vanligt vis få till vederbörligt Utskott öfverlemnas, äfvensom att detsamma inå blifva med de öfrige RiksStånden communiceradt. Friherre Anckarsvärd: Om mitt anföran de vid detta tillfälle varit mundtligt, så skulle jag möjligen misstänka, att mitt framställningssätt varit så tvetydigt, att det kunnat gifva Gref. ve von Platen en anledning till det yttrande han fällt, att jag velat inskränka hans motionsrätt. En sådan syftning var dock långt ifrån min afsigt och jag förmodar att äfven mina uttryck skola bevittna det. Jag har blott velat fästa uppmäi ksamheten på det, såsom det synes mig, olämplige deruti, att Grefve von Plåtens förslag år så obestämdt och dock omfattar ett så vigtigt ämne. Jag hemställer till Ridderskapets och Adelns bedömande om mina deremot gjorda anmärkningar kunna leda till den slutsats, att icke jag skulle dela de tänkesätt i afseende på Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, som Grefve von Platen motiverat såsom skäl för sitt förslag. Jag har aldrig yttrat mig om och ännu mindre satt mig emot det ifrågavarande anslaget. Jag har endast bestridt giltigheten af den form, hvarunder detta ämne öfverlemnats till Riksens Ständers bedömande, och jag tror ej _att jag saknat all anledning till hvad mitt anförande innehåller, då jag deruii åberopat Norriges skyldighet, att i förenämnde anslag delta-; Den 5 Martti. i3 5 ga, såsom ett skäl, att propositionerne borde hafva kommit ifrån Konungen, men icke från en enskild. I öfrigt har jag visst icke något deremot, att målet blir remitteradt till behörigt Utskott; jag anhåller endast, att, i sådan händelse, mina anmärkningar äfven må Utskottet meddelas. Grefve von Platen:
Dess,ändamål är veneriska smittans hämmande: och om man i någon mån skulle kunna hindra lättjans, liderlighetens och lasternas smitta att gripa omkring sig ibland den uppväxande ungdomen, vor« väl detta icke något mindre vigtigt ändamål, än det förenämnda. Äfvenledes hafva Ständerna beslutat och konungen fastställt ändamålet, beloppet och uppbördssätt af den nu utgående personliga afgiften till folkundervisningen. Det är af alla dessa anledningar och på de nu anförda grunder jag dristar vördsamt och ödmjukast föreslå följande: l:o att Rikets Ständer förklara, det personliga skydds-afgiften icke upptages såsom stats-inkomst, och att således första artikeln kommer att utur Bevillnings-förordningen utgå. 2:o att af alla i mantal skrifna personer, som hittills utgjort bevillning efter första artikeln, skall, under namn af uppfostrivgs-afgift för fattiga barn, erläggas af mansperson 12 sk. och af qvinsperson 6 sk. ärligen, till att understödja och befrämja en ändamålsenlig undervisning och uppfostran ibland de fattiga arbetsklasserna. 3:o att under fredstid denna afgift utgår äfven af gemenskapen vid arméen och flottan. 4:o att denna uppfostrings-afgift till fattiga barn debiteras och uppbäres, emot enviss procent, i förening med krono-utskylderna samt ingår till läns-ränterierna, hvarifrån den > sedermera utassigneras till de församlingar eller fattigvårds-samhällen, från hvilka den utgått, på enahanda sätt, som nu sker med folkskole-afgiftena. Dessutom hafva reservationer anmälts af herr prosten Lindberg och samtlig» närvarande ledamöter af hedervärda Bonde-ståndet. 8 Statsoch Bevillning!-Utskottens Utlåtande, _Y:o 12. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Aug. 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om krono-brefbäringens bekostande af postmedlen.
Är det dä billigt, är det behörigt och tacksamt, att nu ej wilja taga förslaget i öfwcrwägande, ldä llkwäl denna dagen till en sädan öfwerläggning är ritfäst? Af hwad för en farhäga begär man ett upp, skof» Drn 10 October. 4031 skof? hafwc wi cj en fuls decislvns-rätt otz förbehällcn dä hela Bewillnings - arbetet hunnit blifwa färdigt? huru mänga gängcr bäfwe wi ej funnit skadan deraf, att uppskjuta med Bewillningcns fastställande till de sista dagarnc af Riksmötet? Wäre nitfulle Ledamöter af Bewillnings - Utskottet fä nog mycket ännu akt göra wid granskningen af de tvid förslaget redan gjorde erindringar, samt wid en förmodad omarbetning af hela Minimi - Tabellen. Stats - Utskottet har icke eller warit sysslolöst och owcrksamt, utan ofta anwändt sena aftonen att efterkomma Riksens Högloft. Ständers ästundan och fbrwäntan. Finance - förslaget lärer ock innan korrt kunna ät Respcctive klena uppgifwas, och om förra Bewillningcns belopp.kommer att fördubblas eller nära uppstiga till 2 och en half million R:dr. sä förcstär ett nytt bemödande för Bewillnings - Utskottet wid summans behöriga fördelning. Ropades Nej, Jo, Nej, Jo, dä Herr Grefwe» och Landt - Marskalken, sedan han crhällik ljud, fbrcstälde, att ännu twä eller tre wärda Ledamöter äterstode, som begärt öfwer detta ämne fä yttra sig, hwareftcr han uppropade. Herr Lilverkparre, Aron lkssc, hwilken anmodade Grefwe klöiewr, Astolf, att uppläsa följande Oictamen:
Friherre 8k^ern8tecjt, Larl 6ulisk, förklarade sig i allmänhet ej hafva nägot deremot att man singe sjelf wälj-Rättegangs-Ombu'', men ansäg okunnighet ej kunna anföras såsom sk-l enär Författningen wore känd och wid Tinget behörigen kungjord. Herr von llsuksvolff, L.i'l 6ustsk Reinkoll: Högwötborne Herr Grefven och L ndtMarskalken samt Högloft. Ridte-sk pet och Atela mäste jag först wbrdsammast tilkännagiswa, att ehuru genom Högloft. Ridderski pets och A el.ns förtroende kallad till Ledamot uti Lag - Utstotlet, har jag likwöl leke - Dett 4 October. 527 ke deltagit uti bemälte UtskottS nu upkästa Betänkande, emedan det blifwit fattadt förr än jag Uti Ut» Nottek.wuttnit inträde. HwilkcN anmälan jag anser Nödwändig pä det nägoN ej mä sinna det besynnerligt att äfwcn jag täger mig friheten, att tvid i fröga warande Betänkande gdra nägra korta Anmärkningar. Men innan jag yttrar dem, kan jag icke undgä dea wäl grundade erindran, att Friherre Ltsäl vsn klob sieins xttrande är särande emot Mig och andra Do» -> ware hirilke förmena och förmoda det de efter Ed och pligt fullgöra sina äliggande skyldigheter, och tror jag sä mycket mindre det Herr Baron lärer med sitt geNercle uttryck Metar kasta skugga pä en hel Ambetswanuarcorps fdr det till äsweknyrs en eller aNttutt sf dem werkelig.n mihtagit sig eiler och mihtänkcs för illusion af Fbrfattningarne. Och om eMot fbrmodatt Herr Baronens tillwitstse skulle wara Allmän, motsäges den af Allmogen, genom deras Deputerade som klaga deröfwer att UNderdonuMeNa sä noggrant samma Författningar fullgöra.
De vid Province-Låne-Contoiren upplånade medel hafva till November månads slut endast utgjort, i Götheboig Rrdr i,5oo och i Malmö R:dr 1,876, samt utlånings-beloppet vid samma tid, i Götheborg Rrdr 78,100 och i Malmö Rrdr 13,600. Bankens vanliga Discont-Piörelse. Denna rörelse bestrides: 1:0 Af Banco-Discont-Verket 1 Stockholm, för dess District, med en Fond af Fem Millioner Riksdaler, i och för utlåning på Reverser mot borgen, och vid pass Ardelar af den till belåning af Actier och Publika Papper anslagna Summa 600,000 Rrdr. 2:0 Genom Låne-Contoiret i Götheborg, för Provincerne Götheborgs och Bohus Län, Halland, Westergöthland och Dahlsland, med en fond af Två Millioner Rrdr, och vid pass £ af fonden för Publika Pappers belåning. 3:o Genom Låne-Contoiret i Malmö, för provincerne Skåne och Blekinge, med en Fond af En Million Riksdaler, och vid pass yj af den för beläning af Publika Papper afsatle Summa. x7 — Af desse 3:ne Disconter besörjes ock utlåningen för Handeln och den större Rörelsen, med samma fördelningsgrund för de disponible'Fonderne sorn år stadgad i afseende på Fonden för Publika Pappers belåning. 4:o Genom Kongl. Commerce-Collegii Discont, till understöd för Manufactnrister, Fabrikanter och Närings-ldkare, med en Fond, bestående uti Assignerings-rätlighet på Banken mot 3 proc. ränta, till högst 1 Million R:dr. 5:o Genom Jern-Contoirets Discont, till understöd serskildt för Jernhandteringens Idkare, med en Fond, bestående uti Assignerings-rältighet på Banken mot 3 procents ränta till högst 600,000 R:dr. Dessa 5 Inrättningar för Discontering äro hvardera underkastade sin egen Styrelse och redovisa för serskilda Revisorer. Sedan Banco-Discont-Verkets
En är likväl samma förhållande ännu existerade och i följd deraf ifrågaställa underhållsskyldighet icke då, mera än förut, kunde Regementet åläggas, samt någon utväg, att af andra allmänna medel än byggnadsanslaget underhållskostnaden bestrida, icke funnes, enär Riksstatens Tredje Hufvudtitel, den enda som i sådant hänseende kunde komma i fråga, icke lemnade någon tillgång dertill, fann Kongl. Majit, i enlighet med Föredragandens och StatsRådets underdåniga tillstyrkande, godt i nåder förklara, att, i sakens dåvarande skick, kostnaderna för underhållandet af kasernbyggnaderna för LifGardet till häst borde, på sätt dittills skett, jemväl dädanefter tills vidare af anslaget för de publika husens i hufvudstaden underhållande bestridas. I öfverensstämmelse härmed behagade Kongl. Majit ytterligare, den 13 Juli 1836, eldigt hvad Föredraganden och StatsRådet i underdånighet tillstyrkte, förordna, att åtskilliga då uppgifna angelägna reparationer vid nämnde LifGardes kasern, beräknade till en kostnad af 2,887 R:dr 16 sk., finge samma år verkställas, såframt sådant genom ÖfverlntendentsEmbetets försorg, kunde åstadkommas, utan att kostnaden för arbetets utförande, hvartill årets byggnadsanslag icke lemnade någon tillgång, behöfde liqvideras förr än i början af nästpåföljda året, då kostnaden skulle af det årets anslag utgå. Slutligen och då, den 14 Maj 1839, inför den i nåder förordnade Regeringen anmältes det af ÖfverlntendentsEmbetet upprättade Generalförslag öfver årets reparationer å Kronans hus och 51 byggnader i hufvudstaden, hvarvid äfven blifvit beräknad en reparation å LifGardets till häst kasern, fann Kongl. Regeringen, till följd af Kongl.
Men de hundrade andra medgifva det aldrig inför sig – däri ligger skillnaden mellan dem och honom. Han däremot, han är icke hypokondrisk endast till kroppen, utan äfven till själen. Han kontrollerar sin själs ohälsa lika mycket som sin kropps – det är hans dödsfarliga, hopplösa sjukdom, som redan fört honom till förtviflans brant och som säkert skall störta honom utför den en gång. Huru mycket enklare vore det icke att som de andra hundradena nöja sig med bedrägeriet, lämna det därvid, aldrig undersöka det, aldrig kontrollera det? Endast slå sin själsdörr igen efter en flyktig blick på patientens tunga, och ha som princip att aldrig oroa honom, om han icke börjar oroa en själf! På det sättet går man lugnt sin värld igenom, bedrager sig så mycket man behagar – och är nöjd. Ty själfbedrägeriet är ju egentligen en ensak mellan mig och mig. Ingen annan blir ett uns bättre genom att jag går tillrätta med mig och afslöjar mitt själfbedrägeri. Jag själf blir det inte heller, ty jag konstaterar idel nya oroande sjukdomssymptom hos en själ, som en annan alldeles visst skulle kalla frisk, om det vore hans, bara för att få ro och lugn och trefnad och frid! Så hetsa hans egna tankar upp honom. De äro lika ett koppel blodhundar; än är han den förrymde slafven, som de skola ha fatt i, än är han själf en af blodhundarna, och då jaga de efter lyckan. Ju ifrigare bloden bultar i hans stora ådror vid tinningarna, desto ifrigare förföljer han lyckan ... ju mattare hjärtat slår, desto ifrigare förföljd är han själf. Nu är han förföljare och han vet att han helt snart skall hinna lyckan, han ser den redan klart, han vet nu hvad han menar med lycka, och den syns honom så nära att den omöjligt kan undgå honom. Ju friare utsikten blir och ju lättare luften, desto större och ädlare blir lyckan han skall skapa sig. När han efter en timmes häftig vandring kommer upp på den lägre och nordligare belägna bergshöjden och ser landskapet under sina fötter bli likt en karta, har han redan fattat ett oåterkalleligt beslut att i morgon realisera sina planer på hemresa och ett tyst, uppoffrande arbete för sin hustrus och sina barns skull.
Blef den tilltalade till straff fäld, och straffet till fullo eller till någon del verkstäldt; dömes den falske angifvaren, om det var dödsstraff eller straffarbete på lifstid, till samma straff; om det var straffarbete på viss tid, till enahanda straff på lika tid eller till och med två år utöfver den, som för den tilltalade bestämd blifvit, dock ej öfver tio år; om det var afsättning från embete, till straffarbete från och med två till och med sex år; om det var mistning af embete, till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år; om det var fängelse, till straffarbete från och med sex månader till och med två år; och i andra fall till fängelse i högst sex månader eller böter. 4 §. Pröfvas åtal eller angifvelse, som åtal åstadkommit, hafva af obetänksamhet och utan argt uppsåt skett, eller har någon gjort angifvelse, men åtal derå ej följt; vare straffet, för det fall som i första punkten af 1 § sagdt är, straffarbete från och med sex månader till och med två år eller fängelse i högst sex månader; för det, som i andra punkten sägs, fängelse i högst sex månader eller böter; och för öfriga fall böter. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prot.-Uldrag den 4 Avgusli 1860. 599 N:o 130, i anledning af väckta motioner om ändring i de, angående fattigvården i Riket, gällande föreskrifter. Bifölls. och N:o 131, i anledning af väckta motioner, rörande vilkoren för kyrkors sammanbyggnad. Bifölls. S. D. Å nyo föredrogs Utdrag af Högloft. Ridderskapets och Adelns Protokoll den 18 sistlidna Juli, innehållande dels Ridderskapets och Adelns beslut, i anledning af Lag-UIsko Itets Utlåtande, N:o 39, dels inbjudning lil!
Då Herr Grefven och LandtMarskalken nu behagat för Ståndet tillkännagifva sina skäl, hem tade från sjelfva ämnet, hvarom man skall besluta, icke från den i går ifrågasatte formen, finner jag väl, å ena sidan, att skäl blifvit anförde för Ståndets vidtagne åtgärd att lagga ExpeditionsUtskottets Memorial till handlingarne; men för min del kan jag icke tillfyllest instämma deri, att de anförde Pen ii Februaiii f. m. 169 skälen, hämtade uteslutande från sak, äro de, som bordt anföras, såsom "rund för åtgärden att lägga Memorialet till handlingarne, hvilket endast är en fråga om form. Skälen äro väl ganska vigtige oell äfven, efter min tanka, rigtige i afseende på sjelfva saken, eller frågan om tidsbestämmelsen för nästa Riksdag, (och denna saks utgång här på Riddarhuset, torde också, genom Herr Grefven och LandtMarskalkens nyssnämnde förklaring, redan kunna anses så godt som afgjord), men jag kan ej underlåta , att vid detta tillfälle förklara min förundran öfver den läxa jag af majoriteten samt Herr Grefven och LandtMarskalken nu fått emottaga, att man väl, i enlighet med Grundlagen kan, utan att anföra skäl, vidtaga samma åtgärd, som förklaras Grundlagsstridig, då man anför de rigtiga skälen för densamma —- denna läxa, svår om icke omöjlig att i mitt förnuft inprägla, då jag lärt mig en motsatt: att nemi. hvarje omdöme bör fästas på skäl och Lag, och icke på godtycket, (hvilket jag här tror hafva inträffat), är likväl af den beskaffenhet, att jag för närvarande måste låta anstå med densamma till framtida betraktande; och 'då vi sålunda nu inkommit på sjelfva ämnet, hvars afgörande, som sagdt är, synes förberedt genom Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklaring, får jag, såsom motion, vördsamt hemställa, att Ridderskapet och Adeln, i enlighet med de skäl Herr iyo Den n Februalii f. m.