Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kör behällen Inkomst under Femtio Riksdaler arlagges ingeN afgift, bör tilläggas: efter denna ty wisierligM kan Bewillning komma at betalas för mindre inkomst; t. ex. En Em Dihcrncp N:o 8Z, 84. 6s? stadgadt, att till behällen inkomst af Actier, fordringar eller contante penningar, rakna ärliga afkaftningen, ware sig i penningar eller deras warde, antingen den samma ar upburen eller annu utestäende. Likwäl och pä det alla möjeliga misstag Härutinnan mä förebyggas, förestår Utstottet följande redaktion af denna punct: Afcsnkante penningar, som icke ester Embetsmans förordnande äro facke i taber hander, samt af Zlctier och Fordringar: ärliga afkastningen rc. Men dä stadgandet i nasta punct, att räntor a stuldec samt hushyror fä uteslutas, onr än det « början stickle förekomma någon twetydigt, itrwal af den följande meningen: samt att deremot icke mä afdragas det :c.; fullkomligen uplyses till sitt rätta förstånd, tror Utstottet sig ej böra tilstyrka någon ny redackon af denna punct 2. Mom. Af g. H. 1. Art. sinner Utskottet ingen anledning bertil, att Embetsman för behällen inkomst under Femtio Riksdaler erlägger någon Bewillning, utan da betalar han blott den i siik händelse be. stämde afgift En R:d.; hivar-. 6^8 Den 22 September. betsman med Fyratio Riksdalers inkomst, taxeras efter -. z. z. Mom. Har borde tilläggas, att Lewillning betalas för afkomst af Ärf, Testamente el» ler gäfwa, som förwarfwas innom samma är, dä Arf. wet, Testamentet eller Gäfman äehallits. K. 2. rMom. Wid första punkten af den» na K. finner jag anledning anmärka följande: i-o. Fast ställes däruti att för klufna eller mindre Hemmansdelar iakttages samma efter det helan wärde be» räknade förhällande.
VIII upptager, föranledes deraf, att bevilln.-afgift billigtvis icke kan utgöras af större egendomsvärde, än man erhållit; hvadan intecknad gäld, som åtföljer gåfva eller dispositioner, hvilka blifvit såsom villkor ålagde att bestridas, böra derifrån afräknas. Tillägget af § 4t , Art. VIII, har derföre ansetts nödigt, alt bevillning, såsom utgående af inkomst, icke bör kunna påföras, innan man deraf kommit i åtnjutande, hvartill åtminstone ett års förlopp antagits erforderligt, med afseende å laga klander. Uti mom. 5 föreskrifves, att för fidei-cömmisser, som hädanefter stiftas, skall erläggas en bevillnts—afgift med 10 proc.; hvilket är detsamma som att låta rättigheten att dem stifta qvarstå på papperet, under det att dess utöfvande göres om intet genom villkoret , som dervid är fästadt. Då alltså denna föreskrift uti Bevillnts-stadgan leder till samma resultat, som ett på laglig väg tillkommet förbud mot stiftandet af fidei-commisser, och följaktligen den inkomst, man derigenom velat bereda, lika mycket hädanefter som hitintills skall uteblifva, har man ock ansett ändamålslöst att densamma i detta project bibehålla. §§ 4o, 41. Såsom en motsägelse måste det uppfattas, att uti samma stadga, som har till föremål att beskatta effectiv inkomst, jemväl finna med afgifter belagda s. k. karaktersfullmakter, just af det skäl, att de icke medföra innell af varén i 11 k o ni s t. Denna stadga pålägger alltså skatt, både för det man har inkomst, och för det man icke halin - Den i F e b r 11 n r i. inkomst. Det enda tänkbara skäl för karakters-fullmakters ytterligare beskattande vore, om de kunde hänföras till cathegorien af öfverflöds-artiklar; men Bevilln.-stadgan är dock ingen öfverflöds-förordning.
Om man finge aldrig så mycket sedlar i landet, så kunna näringarna likväl icke hjelpas om ej handelsförhållandena blifva bättre. Att dessförinnan utgifva ännu flera sedlar utan fond, genom hvilka det befinleliga silfret ännu mera kan dragas ur Banken, skulle leda till hans undergång. Hr Rosenblad: Lemnande för det närvarande ovidrörd den stora hufvudfrågan, i hvilken Hr von Hartmansdorff ingått, om orsakerna till siifvcrulförseln och huruvida medlen häremot böra sökas i förminskning af den cirkulerande sedelstock, som, under svåra conjunclurer för näringarne, icke kan umbäras, utan att i kännbar grad minska dessas förmåga att frambringa de producler, mot hvilka vi kunna tillbyta oss utländska — vill jag endast i afseende på beloppet af den invexlade Finska sedelmassan komma IIr Hartmansdorffs minne till hjelp medelst upplysning, att densamma utgjort 4 millioner några hundra tu - Den 3 Augusti. 71 sen r:dr; men att, på sätt jag i mitt skriftliga anförande uppgifvit, deraf under förlidne år endast 180,000 r:dr blifvit inlöste och att i år inga sedlar inkommit från Finland. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Hr Rosenblads motion, enligt den derom gjorda begäran, komme att hvila på bordet. II. R. o. Ad. åtskildes kl. \ lill 12 f. m. In fidem protocolli, silbert Munck. Onsdagen den 7 Augusti 1844. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot.utdr., innehållande R. o. Ad:s d. 3 dennes fattade beslut. Företogs val till ersättande af ledigheter bland Hrr Bankmän, nemi. inom : io:de Bänkm:s-Afd. efter N:o 172. Hr Rosenstjerna, Nils; ig:de Bänkm:s-Afd. efter N:o 1,884. Hr Hummelhjelm, Carl Fredrik; 2o:de B'ankm:s-Afd. efter N:o 1,940.
Jag anhäller derföre, att saken mätte såsom hittills lemnäs till Konungens pröfning, att nar Han finner tjenligt werkställa; och dä jag sä mycket som nägon önskar att de lidande Embetsmännen mätte komma i ätnjutande af förbättrade wilkor, tror jag att deras fördelak ej kan lemnäs i bättre händer än Regeringens, som ostridigt har det kraftigaste intreste att dest merktyg mätte njuta det underhäll, som kan tjena dem till uppmuntran och belöning. Friherre st Lustaf: I anled ning af den fräga som nu blifwit wäckt om öfwerftyttande pä Pommersk Stat af de Militaire-Corpser och Penstonairek, soM wid Riksens Ständers sista sammankomst uppfördes pä allmänna indragningsstaten Under titel af Pommersk Expectance-Stat torde Högwälbokne Herr Baron och Landt-Marskalken samt Högloft. Rid derffa - Den Lg September. MZ derstapet och Adeln tillåta mig att t ödmjukhet meddela nägra upplysningar. Den warde Ledamot, som före mig yttrat sig i detta amne, har redan tillräckeligen utweklat de skäl, som böra päkalla Riksens L-tänders uppmärksamhet i afseende pä Pommerns närwarande ställning, och pä omöjligheten för detta Land att nu genast ätertagg förbindelsen att underhålla en lika ster Mrlitail styrka, som förut warltPä Pommersk Stat uppförd innan Provinden genom ett treårigt krig blifwit pä alla desi tillgängar utblottad, och innan den redbaraste dcken af desi inkomster, nemligen afkastningen af Domanium genom fredslutet med Frankrike blifwit afträdd. Sä länge Domanium war Kammarens oförryckta tillhörighet, kunde inkomsterne deraf, jemte Landets wanliga utstywkr, betäcka den nödiga underhälls-summan, sä wä! för de i Pomrnern warande twenne Infanterie-Regementen, som för den del af Artillerie och Lrnckons Flotta, som dels af gammalt war satt pä Pommersk Stat, dels sedermera blef dit öfwerst-tt w.
Ständers Statsutskotts Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den i3 Maji 1818, S» D. Då Stats-Utskottets Utlåtande öfver Herr N. Settervalls motion, om en annan fördelning af Revisions - arbetet, emellan Riksens Ständers Revisorer, än sorn hittills öfligt varit, samt om »ryckning genast efter hvarje Revisions-förrättnings slut af de deröfver afgifvande Berättelser, blifvit till justering uppläst, anförde Herr Landshöfdingen m. m. Friherre Cederström: ”Senan Högloft. Stats-Utskottet beslutat tillstyrka, alen af Herr Settervall gjorde Motion om tryck» Stnts-Utskottets Bettini;anden, 13 5 ning af Riksens Sländers Revisorers berättelser, vid hvarje Revisions-iörrättnings slut, och jag icke med Höglof]. Utskottet uti detta tillstyrkande kan deltaga, får jag anhålla, att min enskifta tanka i amner, må få åtfölja Utskottets Betänkande, till Riksens Höglofl. Ständer. Bland de Acter och Handlingar, hvilka, enligt 2 §. i Tryckfrihets-Rågen, finnas undantagne från dem, hvilka kunna till tryckning fordras, äro Riksens Ständeis Revisorers Profoeoller och Handlingar, och då Revisererne så mycket mindre kunna anses vara de vederbörande, som äga att pröfva, om eller till hvad del, de till Revision hörande Handlingar, få till tryck befordras, som
Vid beräkning af Bevillning för löntagares bestämda inkomst, må inga andra afdrag ega rum, än de, som finnas upptagna i 145 §. af denna Stadga, äfvensom en Embetsoch Tjenstemans hela påräknade inkomst för året skall till Bevillning taxeras; men om nämnde inkomst sedermera icke till hela beloppet utfaller, må rättelse uti debiteringen eller restitution, derest afgiftcn blifvit erlagd, i laga ordning ega rum; börande dervid Bevillningen för det uppburna beloppet beräknas efter som i 1 mom. af denna §. i allmänhet stadgadt är. 4:o. Ofvanstående Bevillnings-grunder gälla således äfven: a) för Ecclesiastik-staten och dertill hörande betjente, organister och klockare på landet och i städerne, i anseende lill tionde och öfrige rättigheter af Församlingarne, löner och lönings-tillökningar i penningar eller hemmans-räntor, vederlag, lorläningar och andra inkomster, sorn i och för tjensten verkligen åtnjutas, hvarunder äfven begripes för Ordinarie Capelianer den inkomst, de, efter slutad och behörigen fastställd öfverenskommelse, njuta af Kvrkoherdarne, hvilka sistnämnde derföre ega att berörde utgift från sina egna inkomster afdraga; li) för Academie-, Gymnasiioch Skol-staterne, Domkyrko-svsslomän, Kvrkoinspektorer m. fl. c j) för Städernas Magistrater samt öfrige Tjenstemän och Betjente; cl) för dem, som åtnjuta pensioner, gratialer och benådningar, hvilka utgå efter Stat, eller af allmänna medel; e) för qvinna, som njuter lön eller annan inkomst, så ock pension, gratial elier nådegåfva af allmänna medel; med de undantag för dessa sista tvenne punkter, sorn 145 §. intagne äro. Förslag till Bevillnings-Stadga. 3 §. 3. Till förekommannde af misstag och på det
Åtkomsten kan i följe deraf ej få någon annan natur, än förpantningar af jord Vanligtvis äga emedan Godsens afhändande är bygdt på vilkor, att de kunna återlösas, och äro de förskingrade så må hvar och en, som dem innehafva söka sina fångesmän, dervid några lagliga actus så mycket mindre kunna ligga i vägen, som sjelfva abalienations-handlingen har bort förbjuda alt försäljning af sådan jord. Ostridigheten att oftanämnde Gods skola hållas Kongl. Majit och Kronan tillhanda för ofvanberörde Summa, är således uppenbar, och får jag thymedelst i all ödmjukhet anhålla, att detta Memorial Varder de» öfriga respctive Ståa - Stats Utskottets Betänianderi. i 49 i den communiceradt, samt remittéradt till vedeibörligt Utskott. Stock holm den 5 December 1817. Pehr Benctson, Eör Hal mstäds, Höks beli Tönnersjö Härader i Hallands Län.” Stats - Utskottet haf härvid inhämtat, att Itiksens Ständer uti underdånig skrifvelse af den 27 Martii 1810 hos Kongl. Majtt anmält* att då, uti den af Kammar-CoilegiUm me.ddelte Uppgift å sådane Kronans Jord Egendomar och Lägenheter, som tinder förpantnings-rätt innehafVas, Riksens Ständer saknat all upplysning öm förhållandet med de uti Hallands Län belägne och under Drottning CHRISTINAS tid till Kammar och Ekonomie-Rader Daniel Schlegel under förpantnings-rätt upplåme gods, för de af honom till Staten gjorde försträckningar af ioo,000 Daler 36 (Te 2 j penningar Simt* öch tnöjeligen ännu flere förpantade Gods och Lägenheter torde finnas, om hvilka icke eller någon upplysning blifvit lämnad; Så hade Riksens Ständer i anledning häraf funnit nödigt* att hos Kong!. Majit i Underdånighet anhålla* det Kammat Collegium måtte undfå Nådig bebefallning, att iåta närmare Undersöka och till nästa Riksdag inkomma med en fullständig Berättelse om så
Prot. 1862 Sf 1863. 4 Sami. 1 Afd. 1 Iläft. 5 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. sig här endast böra uppgifva de till förräntande dels af jernvägsbyggnadsmedlen samt liqvidätionsoch amortissements-fouderna för jern vägslånen och dels afRiksgälds-kontorets öfriga kontanta tillgångar under hvart och ett år utgifna medel, äfvensom dessa medels belopp vid hvarje års slut samt deras tillökning genom ytterligare utlåningar eller minskning genom förut förräntade medels återbetalande. Utaf de för jernvågsbvggnaderna afsedda medel och ofvannämnde amortissements-fonder hafva genom beviljade lån tillsvidare förräntats: under år 1859 R:dr 2.358,000: — „ år 1860 . y 7,578,600: — „ år 1861 y 4,996.000: — under Januari—September 1862 „ 881,000: — 15 813 600- De till förräntningen af Riksgälds-kontorets öfriga kontanta tillgångar utbetalda medel hafva utgjort under år 1859 R:dr 3,818,000: — „ år 1860 870,100: — „ år 1861 „ 3,793,500: - under Januari—September 1862 „ 4,103,000: — p2 584 600- Summa under ifrågavarande tidrymd tillsvidare förräntade medel R:dr 28,398,200: - Vid 1859 års början utgjorde det tillsvidare förräntade boloppet utaf jern vägslånemcdlen R:dr 3,667,502: 53. och utaf Riksgälds-kontorets öfriga tillgångar „ 2,160,039: 4. och således tillsammans R:dr 5,827,541: 57.
Det återstår då troligen ingen möjlighet att efter flertalets i slutet sammanstämmande mening motifvera en dom; den måste blifva omotifverad eller ock blir af dessa flertalets röster ingen dom. Jag föreställer mig likaledes en rågångstvist, der 7 ledamöter döma, ibland hvilka två säga, att den å kärande sidan yrkade rågången är laglig såsom urgammal, två deremot gilla den på grund af förlikning, men tre förklara den på ingendera grunden giltig, utan döma till samfällighet. De som ansett den urgammal, gilla icke förlikningen; de som antaga denna, erkänna icke uråldrigheten; och ingen motifverad dom kan af deras sammanslagna eller sammanjemnkade meningar uppställas, ehuru de i slutet äro enahanda. Deremot måste, med fullt skäl, de tre rösterne, som varit ense i grunden för sin mening, utgöra majoritet i båda målen. De hafva i hvarje fall ej mer än två röster emot sig; ty ehuru de, som i första exemplet dömt skuldebrefvet föråldradt, möjligen äfven ansett det falskt; hafva de dock icke utsagt denna mening (emedan den eljest skulle göra pluralitet, tillsammans med de två öfriga); och deras röster kunna således icke motväga, men möj - 78 ligen understödja de tre i frågan om äktheten. De sorn dömt det vara falskt, hafva deremot förutsatt, att det icke var föråldradt, och således deruti bestämdt understödt de tre ledamöternes mening. De åter, som i andrå exemplet dömt rågången vara uråldrig, hafva i förlikningens ogillande bestämdt understödt de tre rösterna; och de, sorn gillat förlikningen, hafva icke yttrat sig oin uråhlrigheten, eller ock hafva de ogillat den, således i förra fallet icke motvägt, och i det senare bestämdt understödt de tre rösterna.
Yäl är det sannt, att sädesbränvin i allmänhet är mindre dyrt än drufbränvin, hvars värde på den utländska tillverkningsorten kan antagas till 10 sk. per pott 14-gradigt, hvilken styrka är den vanliga, som bränvin håller, när det utifrån införes, samt således med en tull af 14 sk. per pott kommer att blifva belagdt med en afgift af 150 till 140 procent af dess värde. Men svårigheten att skilja sädesbränvin från andra slag deraf är, enligt departementets förmenande, ett hinder emot att fastställa olika tullsatser, och att sätta tullen på allt slags bränvin lägre, än ofvan är föreslaget, anser departementet betänkligt med afseende på den inhemska bränvinstillverkningen. Deremot synes den inhemska tillverkningen hafva tillräckligt skydd, om den föreslagna tullafgiften antages. Lägger man nemligen till det ofvan anförda värdet af utländskt -14-gradigt sädesbränvin 4 0 sk., den föreslagna tullen omkring 44 sk., samt dertill 2 sk. i omkostnader för frakt, assurans o. s. v., således inalles 26 sk. per pott, så kommer 8-gradigt utländskt sädesbränvin att här kosta 4 4 5/5 sk. per pott, hvilket pris, jemfördt med priset på inhemskt bränvin af samma styrka, som kan antagas kosta tillverkaren 8 sk. per pott, och således med den i ofvanstående föreslagna afgiften af 5 sk. per pott, inalles 4 4 sk. per pott, ger ett öfverskott af 5 5/5 sk. per pott.
Hr Pr_ytz, Lars Adolf: Till de skäl, som af föreg:de talare blifvit anförda, vill jag lägga ännu ett, nemi. det, att den förmån, som nu är civila embetsmän tillagd att utan Kongl, permission på 4 eller 5 dagar ega rättighet alt resa utrikes, icke kan i lika mån åtnjutas af dem, som äro bosatte på mera aflägset belägna orter af landet, som af dem, hvilka bo i sydligare orterne, t. ex. Skåne, derifrån kommunikationen med utlandet är lättare och lifligare. Jag vill i detta hänseende anföra förhållandet med kommunikationen mellan Stockholm och Tyskland. Ifrån Stockholm kan man väl på de snabbast gående ångbåtarne på 36 timmar resa till Stettin; dessa ångfartyg hafva hittills afgått ifrån Stockholm på Tisdagen, och på Onsdagen framkommit lill Stettin, hvarifrån återresan till Stockholm icke sker förr än påföljande Onsdag ; således måste vistelsen på utrikes ort fortfara minst 6 dagar och deraf visar sig ätt en i Stockholm bosatt embetsman icke till en sådan resa kan begagna den nu till 4 å 5 dagars utrikes vistelse inskränkta rättigheten, utan erhållen Kongl, permission. Jag förutsätter att det uti intet väl ordnadt civilt verk kan, komma i fråga att en tjensteman skulle företaga en utrikes resa utan att Chefen dertill lemnat sitt samtycke, och frågan är således här endast att visa att det vore omöjligt för den tjensteman, som ville begagna de tillfällen som finnas, att ifrån Stockholm eller nordligare orter göra en några dagars utrikes resa, att återkomma inom den i författningen bestämda tid, och alt lian således icke kan räkna sig till godo samma fördel, som den i de södra orterna bosatte embetsmannen åtnjuter och ofta begagnar, Skulle han välja vägen tillbaka öfver Lybeck, så blir tiden äfven för k*app, ty derifrån afgå ångbåtarne till Stockholm på Thorsdagen hvarje vecka, och hans vistande på utrikes ort skulle således derigenom endast förlängas. På det alla må kunna åtnjuta samma fördel och lika rätt, de må vara bosatte hvar som helst i landet, är det derföre som jag anser den för närvande bestämda tiderymden vara för kort och behöfva en vidare utsträckning.
gmskn vacker flicka i en ijfverilrifvet niodeni dragt. * Goddag, lilla rara Gerda. hon slog arniarne om henne - dagg 1111 bort de der ot9cka skrifböckerna, s9 skail jag beriitta nagot roligt, riktigt roligt för dig. Det var r9 trrfligt hos Gustafssons igdr, och jag kom inte hem förr i n tre, och den, du vet, rar der nicd, k m du tYnka dig - fyra danser med hononi, och jag ilansade och han var inte alls sd der blyg. som hail I&gt;rnkar vara annars och o, hvad jag grat i onsdags! som jag 9r s i ledsen för, du vet utan han sa ' det i r ' 51 ingen som hör - tag hit ditt lilla öra. han sa ', att jag rar den sötaste flicka han sd skall jag hviska visste, för se jag var inte sa (ler ytlig, utan det var n9got sjjilfiillt och gediget i mina ögon, hur det nu var. Ser du, han sa ' inteprecis nagonting riktigt, som man skulle svara pb, men nog 5r det tydligt, eller hnr? Och oiii lördag blir det slidparti, och rralwrligtis kör Och den der andre han för iiiig, och rint~~rf@is siger han dci 11;. du vet, t5nk hvad hnii skall se sur ut! Och löjtnant Carlsson Illir allt litet Hat med, men i alla dar, inte kan jag hjelpa det, niaii kan val inte ta mer i n en, och o, hrad han iir rar !. Frida - s5 Iielte skönheteii kastade sig tillbaka i sotian för att andas. Gerda s9g trött och n9got förvinad rit, eljest mycket passiv. I I0 zNS men Gerda da, är du inte smickrad, att du är den enda i rerldcn, son1 jag talar om den här stora hemligheten för? Jag har inte talat om det för mamma, inte för n9gon. Inte för nigon af flickorna, för de ä ' sa afundsjuka, men det är aldrig du.
Då jag icke kan inse, hvarföre banan emellan Orebro och Askersund skall, mera än alla andra, som äro af lika om icke större vigt, anses som stambana, anhåller jag om afslag å denna punkt. Gr. Sparre: För den händelse E. o. Ad skulle vilja utan återremiss bevilja anslag till ifrågav;de bana, anhåller jag om propos. å mitt förslag. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af Plenum kl. 6 e. m., samt framställde, efter det öfverläggningen nu ansetts fulländad, att i afseende på ten blifvit yrkadt, af 2:ne talare bifall; af Frih. Åkerhjelm, som uptagit det af Frih. Sprengtporten först framställda, men sedermera frånträdda förslag: »att E. o. Ad. för sammanbindningsbanan emellan Örebro och Askersund måtte anvisa en anslagssumma af 1,400,000 Rdr Ernt, att användas i den del af nämnde bana, som K. M. pröfvar skäligt böra påbörjas»; af Hr v. Troil m. fl. ledamöter afslag; af Frih. Tersmeden m. fl. ledamöter återremiss, och slutligen af Gr. Sparre, att E. St:r måtte, för anläggande af en bana emellan Askersund och Orebro eller annan lämplig punkt af den ifrån Götheborg i riktning mot hufvudstaden gående stambana, anvisa 1,400,000 Edr Ernt. Den 12 Juni f. m. 199 Hr v. Kraemer: Då jag yrkat bifallntill Utsbs förslag, afstår jag från mitt och förenar mig med Frih. Åkerhjelm. Efter först till bifall å Utsbs i förevarande punkt gjorda förslag framställd propos., som besvarades med starka Nej, jemte ett eller annat Ja, blefvo de sedermera l:o till bifall A Frih. Akerhjelms förslag; 2:o till bifall å Gr.
Dessa sedlar skall uppvisas vid tullen. Stämmer uppgifterna på sedeln behåller tullen den ena och bevittnar riktigheten på den andra, som åtföljer leveransen. Järnet skall genast föras till vågen, då det kommer till stapelstäder. Finns inte godkänd foroch fraktsedel får inte järnet disponeras. Rikets Bergskollegie har kunskap om alla järnverk i landet och kan räkna ut hur mycket och av vad slag smide varje bruk årligen har tillstånd att insända till vågarna. Räkenskaperna vid vågarna skall vara uppdelade i debet och credit för varje hammare och manufaktur så att inga sammanblandningar kan ske. Visar det sig att översmide förekommit är det förverkat. Skulle bruksägaren upplåtit järnet till annan, bötar han järnets värde på orten. Böterna delas så att angivaren får hälften, Advokatsfiskalskontoret, som utrett saken får en fjärdedel och kronan resten. Samma regler gäller för bergsmanshamrarna. För att undvika fiffel med tull får man inte undandölja smide i stapelstäderna. Konungen äger att i statsrådet utnämna och befordra infödde svenske män till alla de ämbeten och tjänster, högre och lägre, vilka äro av den egenskap, att Konungen fullmakter därå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hava inkommit, där sådana hittills ägt rum. Konungen vare ock obetaget, att, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärarebefattningar vid universiteterna, de teologiska läraretjänsterna likväl undantagna, såsom ock till lärareoch andra beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, ävensom till läkarebefattningar, kalla och befordra även utländske män av utmärkt förtjänst, de där den rena evangeliska läran bekänna. Likaledes må Konungen kunna uti militära ämbeten nyttja utländske män av sällsynt skicklighet, men icke till kommendanter i fästningarna. Till konsul må ock utländsk man nämnas, där lön ej är med befattningen förenad. Till ämbeten och tjänster, varom ovan sägs, må med tillämpning av grunder, som av Konungen och riksdagen godkänts, även kvinnor kunna utnämnas och befordras, dock att kvinna ej må utnämnas till prästerlig tjänst, där ej annorledes blivit bestämt i den ordning 87 § 2 mom. stadgar.