Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Handels-Balken, V. 750. — ang. forum i mål, som röra försummad väg lagning och Kronoskjuts, V771. _ ang. ändring oeh förklaring uti vissa delar af Kongl. Förordningen den 9 Febr. 1802, röran - Register. rörande Stängsel - skyldigheten, V. 774, 787- Lag-Utskottets Memorial, angående ändring i Kong!» Förordningen om Enskifte», V. 794. ang. skärpning i straffet för Skogs-åyerkao m. m., V. xoo. — —. äng. töreslagne ändringar i Concours förfaft* ningartie, V. 811. — _* ang ansvar för åverkan å Trädplanteringar* V. 916. äng en mera utvidgad Handels rörelse, V» »35° äng, förändring uti Under-Domstarnes samt Hof-R itternas antal och organisation, V. 1700» __ ang. Straffets skärpande för åverkan å Skogs planteringar m. m., V. 1989. «_ _ ang. Borgenärs Eden vid Concourser, V. 4 Afd. 202. äng. de af Utskottet afgifne Memorial, VI, 17, 19. N. Nämnd, öfver Högsta Domstolens Ledamöter, V. 945, P. Proposition, Kongl. Maj:ts Nådiga, äng. ersättning till Allmänna Barnhuset för dess, genom Stor* Furstendömet Finlands afträdande, lidne för* lust, I. 499. — ang. årligt anslag till Curhus-inrättningen* I. 504. _ ang. uppskof till nästa Riksdag med afgö* randet af da hvilande Grundlags-frågorna* 1. *08. —» — äng. de Constitutionell* förhållanden osed Norrige, II, 69, Propo* 20 Register. Proposition, Kongl. Maj:ts Nådiga, angående Götha Canal, II. 83. ang. ett åt Vesteroch Norrbottens Läns invånare meddeladt Län, II. 131. _ __ ang.
Enär, vid stadgande af husets värde i allmänna Brandstods-Bolag, tomten ej blifvit beräknad, bör, vid bevillnings-taxering, värdet deraf serskildt tilläggas det brandförsäkrade husets; hvilket förhållande äfven iagttages, i afseende på den jord, som i vissa städer är med tomterne förenad; hvaremot då i Stockholms Stads Brandförsäkrings-Inrättning tomt och åbyggnad fått elt sammanlagd t värde, någon serskild uppskattning af den förra för be vinningen ej erfordras. Om eldsvåda inträffar, afräknas vid taxeringen den del af huset, som är uppbränd, och, i fall hela huset brunnit, uppskattas endast tomtens värde, ända tilldess huset åter blifvit uppbyggdt. För verkställigheten häraf, åligger det ej mindre Allmänna Brandstadsoch BrandförsäkringsInrättningars Directioner än, i afseende å Stockholms Stads Brandförsäkring, Öfver-Ståthållaren att låta upprätta och infordra förteckningar, så vidt förstnämnde Verk angår, länsvis författade öfver de, under loppet af hvarje år antingen beviljade nya Brandförsäkringar, eller, i de förut varande, gjorde förändringar, jemte de å husen antagna värden; skolande dessa förteckningar, inom Januari månads utgång hvarje år, af vederbörande Directioner öfversändas till Öfver-Ståthållaren och Konungens Befallningshafvande i Länen, för att i rätter tid kunna Taxerings-Comitéerne tillställas. §. 109. Yid uppskattning af de hemman och bebyggde eller obebyggde lägenheter, som ligga inom städernes områden, äfvensom den till städerne hörande jord, med derå varande byggnader, värderas serskildt åbyggnaderne och serskildt jorden efter enahanda grund för öfrigt, som för landt-egendomar är stadgad, med afseende likväl å den större afkastning, som stadsjord vanligen gifver. §. 110. Efter slutad taxering, åligge Taxerings-Comitcen att, jemte en ur hvardera af de tre öfriga classerna, föreslå tre Borgare lill Ledamöter i Pröfnings-Comitcen, hvilket i protocollet antecknas. §. lil.
Det torde vara en af de mäst grundade tillvitelser som man, må hända skulle vara berättigad att göra Ministéren, att den icke genom någon framställning försökt få dessa brister afhuipne, och hvad sorn ännu mera är, att dtn icke genom tankcyttring förrådt sig ana, långt mindre inse dessa lagstiftningens ofullkcmlighster och alla de olyckliga verkningarne deraf på ail rörelse, hvilka ensamt ti 11— skrifvas myntvärdets vacklande; likasom den circulerande penningens credit, och personernas, emellan hvilka den omlöper i betalningar, icke i grunden voro två serskildta saker, ehuru de till en viss grad kunna inflyta på hvarandra. Man torde ej böra eå mycket förundra sig öfver att Ministéren uragtlåtit att vidröra utredningen af detta och af mångå andra vigtiga ämnen, söm den hade sig uppdragen genom sin instruction, dä man at Commitéens Betänkande finner huru Ministéren i sin ifver för en Myntbestämning till och medförglömt, att en garanti behöfdes för att den nya, efter Committéens förslag, af Staten bch enskildte sammanfogade Banken, skulle fortfara med de betydliga bidrag i föflagsväg till näringarne, som hitintills från Riksens Ständers Bank utgått, och hvilket understöd af Stätscrediten och den enskilta crediten genom realisation sä - Den 5 Maji c. m. kerligen skulle afbrytas; ett tillstånd för nli*- ringsidkaren, så mycket vådligare att befara, som ifrån annat håll ej någon hjelp kunds förväntas, då Committéen för sin nya Bank betingat sig samma fortfarande monopolium som Statens Bank för närvarande åtnjuter. Att Staten skall nödgas uppträda såsom förläggare för nästan alla näringar, bevisar ett sä olyckligt Samhällstillstånd, att man måste beklaga, att detta förhållande ej kunnat tilltvinga sig eo speciell uppmärksamhet af Minigtéren. Skulle denna nödvändighet i Ministérens mening verkligen vara undanröjd endast genom en Myntbestämning, eller, med annat ord, en Realisation?
Under det nya riksdagsskickets första tid, då partierna ännu sökte sina former, hade de skånske landtriksdags-männen, på samma gång de med intresse omfattade de rent demokratiska sträfvandena, äfven förstått att vinna landkänning inom landtmannapartiet. Detta ledde nu till, att de vid valen 1869 funno nåd inför valmännens stränga domstol och nästan utan undantag blefvo omvalde, under. det deras uppsvenska kamrater från det gamla bondeståndet, eller i alla händelser de mera framstående af desse, nästan lika undantagslöst trängdes åt sidan af nya opröf-vade krafter. Häraf följde helt naturligt, att då den äfgö-rande brytningen 1871 inträdde, och de olika sidorna skulle mäta sina krafter, det blef de pröfvade och framstående sydsvenskarne, som kommo att nästan obestridt intaga främsta rummet bland landtmännen. Och denna ledande ställning hafva de allt sedan dess ända till 1883 års händelser bibehållit. Var det • ej Södern, som hvälfdes upp mot Norden, så var det åtminstane hertigdömet Skåne, som hvälfdes ett godt stycke upp mot hufvudstaden, mot maktens tyngdpunkt. Denna skåningarnes förherskande ställning inom andra kammaren, samtidigt förstärkt genom deras bestämdare framträdande i den första, blef ingalunda utan inflytande på försvarsfrågans hehandling och utveckling under det senaste årtiondet. Sedan man väl hunnit blifva Öfverens om två saker, nämligen att härväsendet skulle ombildas •på grundvalen af stam och beväring, samt att grundskatterna och indelningsverket skulle afskrifvas, var det ur skattefrågans synpunkt fullkomligt likgiltigt, om den blif-vande stammen skulle vara bofast eller kontant aflönad. Det förra hade då naturligtvis inneburit, att staten skulle sörjt för torpen, vare sig genom att anlägga sådana på sina egendomar, eller genom aftal med rustoch rotehål-lare om att fortfarande mot skälig ersättning få använda de gamla torpen. En härordning med bofast stam skullebetydligt lättat öfvergången från det gamla till tlet nya.
Lands-Staten i Upsala Län Stockholms d:o . Södermanlands d:o Östergöthlands d:o Transport Gottlands d:o Calmar d:o . Blekinge d:o Jönköpings d:o Kronobergs d:o Christianstads d:o Malmöhus d:o Hallands d:o Götheborgs d:o . Elfsborgs d:o Skaraborgs d;o . Nerikes d:o Wermlands d:o . Westmanlands d:o Kopparbergs d:o . Gefleborgs d:o Vester-Norrlands d: Jemtlands d:o Westerbottens d:o (öfverflyttning frän 10:de H.Tit.). Norrbottens d:o d:o 300 R:dr Skrifmaterialier och Expenser, samt Ved och Ljus för 2:dra Hufvud-Titelns Stater Reseoch Tractaments-Penningar i Civile Ärenden Penningar enl. R. St. Stat för 1835 och följande åren. Stats-Utskottets Ut låtande, N\o 41. 1 N:o 41. Anis. till Exp. Utsk. den 5 April, 1:1. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af motion om aflönings-ersättning för adjungerade Ledamöter uti Kongl. Götha Hof-Rätt. (U. A.) Uti memorial, som Ridderskapet och Adeln till Stats-Utkottet remitterat, har Hr Gyllenhaal, L. II., hemställt, att sedan Kongl. Majit, uppå Götha Hof-Rätts underdåniga anmälan om behofvet deraf, att, ifrån och med 1837 års höst-session och intilldess Hof-Rätten kunde erhålla tillökadt antal ordinarie ledamöter, Hof-Rätten måtte med fyra adjungerade ledamöter varda förstärkt, under den 26
Hwad hufwudsakcn eller Fiytlningstidens förändring angar, har mycket blibwit sagdt med och mot: och jag tror alt de skäl, fom anföras emot densammas förändring kunna i allmänhet anses lika gällande som de hwilka anföras för flyttnings tidens förändring , i synnerhet till medlet af Junii MänadMin erfarenhet är för ringa, att kunna bedöma, hwad fom i detta fall är nyttigast för det allmänna i men jag tror likwäl, att de fleste Landsorter arv bäst belätne, om de gamle Författningarne bibehällgs: ätminstone kan jag försäkra, att i den ort, där jag bor, eller rättare sagt är uppfödd önskar allmänheten ifrigt, att den gamla flyttningstiden stall bibehällach; emedan med förtigande af flere skäl, Allmogen dä ^ Mäst i tillfälle, att aflöna sine tjenstehjon; men skulle deremot wara alldeles Mur .ständ, att midsommarstiden bestrida denna betydliga afgift. Skulle likmal Ridderskaper och Adeln bifalla fiytlningstidens förändring, kan jag för min del aljdrig instämma uti Utskottets Förslag , af olika flyt ningskider i o» Iska Landsorter stall bestämmas. Mängfaldiga olägenheter skulle häraf upkomma stadliga sä wäl för det'allmänna och cnstildta inkrcfler. Om jag t. e. bodde i Kronobergs Län. och önskade erhälla ett skickligt Tjenstehjon frän Christianstads Län, sä more detta mig betaget, och om ett Tjenstehjon sielf wille flykta ifrän en Province till en annan, blef dest obestridliga frihet dertill inskränkt. Under förra regeringen widtvgs flere anstaller, för an upmuntraLinplan, teringen och dest förädling i de södra otterne. För att brin - r 542 Den 58 Abkuar». bringa, denna nyttiga vrvduction till någon högd mäste Tjenstehjon anskaffas frän de Norra Provincerne af riket, och detta blefwe nästan omöjligt, om en olika flyttningstid utsattes i de södra, an i de norra provinserne.
Herr Grefwe» och Landt-Marskalken, proponerade att, i enlighet med de syra öfwer detta amne talande Ledamöters yttranden, Ridderffapet och Adeln mätte säsom etr enskilt Beswärs-mäl, hoe Konungen i underdänighet anmäla den anhällan, att Wictualie-waror mätte till fritt förpttrande öfwer alt i Riket blifwa upplätne. Bifölls.' Högmål af största wigt äro wid dftta Riksmöte afgjorde. Med en lyckligt förutseende blich hafwa Riksens Ständer ingätt uri walet af en Thronföljarr. Allt wärt hopp är fullkomnat wih Ven 28 April. lool wid den personliga kännedomen af denna höge Furstes förträffliga egenskaper. Men ett amne för tvär önskan äterfiär dock ännu, som är att snart fä se en successiv Thron» följd befästad genom walet af en wär Kron-Prins, Konungahuset och Riket wärdig Prinsessa. Som en hwar af Rikets Inbyggare, wecka efter wecka, längtat förnimma, att en sa hög Giftermäls-uucerhandling wore företagen, och nu Riksdagens flut är nära förhanden, sä föranle, des jag till den wördsamma Motion, att Högloft. Riddcrffapet och Adeln gemensamt med Le öfrige Respcctive RiksStänden behagade uti en underdänig Ad/esse till wär Högtänkte och äldrige Konung anhälla, att Hans/ Kongl. Majit med det aldraförsta täcktes med sitt faderliga och wisa räd biträda sin Högstwärdige adopterade C on, Hans Kongl Höghet Kronprinsen uti en sä angelägen wal-act, hwarpä Rikets närwarande och framtida lugn beror. I händelse af ett bcnägrt bifall, beder jag, att, beflutet samtelige Med-Ständerne ofördröjeligen meddelas. Grefwe vs I» Osrllie.
Jag sökte redan då inför denna göra den tanke gällande, att InterimsRegeringens myndighet, att föra de begge Rikenas Styrelse under Konungens sjukdom, icke lagligen fortfore längre än intill dess Sveriges och Norriges representanter hunnit samman komma och på sätt RiksAkten tydligen bjuder, förordnat om regeringen. Jag fann således det förhållande, som då opåtaldt fick ega rum, eller att InterimsRegeringen under en längre tid underlät att sammankalla de begge Rikenas representationer och inhemta deras förordnande om styrelsen, utgöra ett förbiseende af RiksAktens bud, likasom jag då lika litet som nu kunde föreställa mig, att lagstiftningen kunnat annorlunda än för en så kort som möjligt begränsad tid anförtro ledningen af de förenade Rikenas öden åt en så organiserad styrelse som InterimsRegeringen, hvars ena hälft respective vore oansvarig för sina åtgärder och beslut. Att en sådan styrelse vöre en nödfallsåtgärd och aldrig kunde önskas såsom normal finner jag otvifvelaktigt. Beträffande nu den K. Propos., hvarom i dag är fråga, så har den hufvudsakligen blifvit omtvistad i hänseende till formen, och dess motståndare har uphäft gälla rop, att den innebure »revolution», »Statsstreck», »attentat mot Grundlagen» o. s. v. Detta är i min tanke en så stor orimlighet, att jag icke kan annorlunda än som en fix idé anse motståndarnes föreställning härom och jag vill försöka att gendrifva detta med en ganska enkel deduktion. Jag antager således helt och hållet motsidans sats, att Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje fall tillämpas. Jag yrkar endast att samma ordalydelse icke får tydas på ett oförnuftigt sätt, då den kan, utan att kränkas, tillämpas pä ett VIII H. 20 Den 23 September f. in. förnuftigt.
Stats - 85* JOen 7 Juli, St?ts*Utskottet, som till alla delar instämmer uti Kongl. Kammar-Collegii ofvanberörde yttrande, hemställer derföre, att detta hemman, lika med andra Kronans Domainer, måtte, i öfverensstämmelse med och på de vilkor Kongl. Kungörelserna af den 17 December 1799 och 3 December 1810 innehålla, uppå öppen Auction så väl i Kongl. Kammar-Collegium som å Xands* Cantziiet upplåtas under arrende på 30 års tid till den högstbjudande , dock öfverlemnar Stats» Utskottet till Riksens Höglofl. Ständer, huruvida Herr Bergs-Rådet von Wahrendorff , i anseende dertill , att han på god tro blifvit innehafvare af detta hemman samt detsamma i många år, efter den förrättade undersökningens innehåll , väl häfdat och brukat , må förunnas optionsrätt till arrendet derå för hvad en annan uppå den blifvande auctionen högst bjuder. Om Riksens Höglofl. Ständer härtill täckas bifalla; så lärer underdånig skrifvelse härom till Kongl. Majit böra afgå , med underdånig anhållan, det Kongl. Kammar Collegium måtte undfå Nådig Befallning, att icke allenast genast foga. anstalt om Herr Bergs.Rådet von Wahrendorffs Uppsägning till afflyttning från hemmanet i laga ordning , utan ock om Anende-auetions förrättande på sätt och i den ordning Författningarne föreskrifva. Detta allt underställes Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsammeligen. Stock-» holm den 4.Juli 18x5. i Den 7 Juli* 85 5’ På Högloft. Riddersk. oeh Ad. Ledamöters vägbar Carl de Geer. Pä Vällofl. EorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Hö'gv. Prest-Stindets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. Q. Tunelius.
Och till detta kraf ha kommit flere, lika berättigade. Man fordrar att få se rikare frukter af en predikan om helighet och renhet, förkunnad för släkt efter släkt, som med läpparne bekännt sig tro på de läror, hvilka ligga till grund för denna predikan. Man kräfver, att tron skall sätta ädla frukter på människolifvets alla områden; man vill ändtligen se det kristna lifsidealet afspegladt i hemoch samhällslif och ej längre nöja sig med blott fromma låter och talesätt. Alla dessa kraf helsas med fröjd af dem, som blifvit denna lifsåsikt trogna, ty de krafven verka väckande och manande till själfpröfning samt till ifrigare arbete i människokärlekens tjänst och till förverkligandet af det ideal, som innebäres i bönen: » tillkomme ditt rike! » Och under arbetet i denna anda kommer den äkta lifsglädjen som en gåfva från all glädjes källa. Men för de många bland vår ungdom, som fått denna lifsgrund underminerad, men ändå inom sig bära det kristna lifsidealet, möjligen dock under annat namn, för dem framträda de ouppfyllda krafven, jämförelsen emellan lära och lif, som den mest skärande dissonans. Tillståndet i det samhälle, som kallar sig kristet, väcker indignation, och med det ungdomliga sinnets inkonsekvens vänder sig harmen mot källan, från hvilken de höga lifskrafven utgå, i stället för att den bör drabba oss, som så klent ha uppfyllt dem. Stark och modig i sin relativa okunnighet om lifvet och människohjärtat, uppreser sig den unge mot en lifsåsikt, hvilken synes honom vara ett ofruktbart träd. Af sig själf, af sitt eget, vill han verka, för att krafven på människokärlek, renhet och helighet må fyllas, samt för att ofödda släkten må få njuta lifsglädjen. För sig själf begär han, i sin unga, varma hänförelse, ingenting, minst af allt belöning i ett tillkommande lif, och han finner detta vara långt större och ädlare än vårt kristna hopp om en evig lifsglädje. Men där kommo slagregn och flod; stormen stötte på huset, och det föll, ty det var grundadt på sanden.
Nåd anhåller Rldderskapet och Adeln i underdånighet att städse få vara inneslutne. 6:0 Herr Grefvens och Landt-Marskalkens Tal vid Afskeds-uppvaktningen hos Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertina: Ilögborna Furstinna, Eders Kongl. Höghet! Eders Kongl. Höghets försvagade hälsa, som vid början af detta Riksmöte orsakade, att Ridderskapet och Adeln ej fick den Nåden nalkas Eders Kongl. Höghets Person, ingaf Ridderskapet och Adeln ett högst smärtande bekymmer. Ridderskapet och Adeln känner derföre vid Riksmötets slut en så mycket större anledning till fägnad och glädje, då Dm s* Dtcember e. rn. 427 Ridderskapet och Adeln vid framförandet af sina underdåniga vördnadsbetygelse!' för Eders Kongl. Höghet, får hembära sina innerliga tacksägelser åt den milda Försyn, som återställt Eders Kongl. Höghets hälsa. Piidderskapet och Adelil, som lika med hvarje Svensk Medborgare med glädje omfattar hvarje tillfälle dem lemnäs, att för Eders Kongl. Höghet få nedlägga uttrycken af deras underdåniga vördnad och tillgifvenhet, får, vid denna underdåniga Afskeds-uppvaktning, äfven tolka deras underdåniga önskningar för fortfarandet af Eders Kongl. Höghets välgång och sällhet. Måtte ett förtjent lugn, en ostörd förnöjsamhet förljufva Eders Kongl. Höghets dagar, och hvarom Ridderskapet och Adeln alltid skall med uppriktighet till Försynen hembära deras innerligaste önskningar. Uti Eders Kongl. Höghets fortfarande Nåd utbedja sig Ridderskapet och Adeln i underdånighet få våra inneslutne. Anmältes och emottogs Högvördige Preste-Ståndets Afskeds-Deputation, hvars Ordförande, Herr Biskopen i Lindköpings Stift och Ledamoten af Kongl. Nordstjerne Orden Doctor Marcus Wallenberg, höll ett så lydande Tal:
För Stats-UtlkottetS Secreterare — 5^0 — För Secreteraren wid Nikegälds - Afdel, ningen 4°o — För i Kammererare — z;° — För 7 Cancellister, hwardera — ico — För Bewillnings-Utskottets Secreterare 4 » — För 2 Notarier, hwardera — 202 — För 6 Cancellister, hwardera iz; 16 För Lag - Utskotters Secreterare — zoo — För 2 Cancellister, hwardera — izz »6 För Allmänna Beswarsoch Ekonomie, Utskottets Secreterare 400 — For 2 Notarier, hwardera — 200 —- För Skrifwarehjelp för hwardera sc> — För Expeditions-Utskotlets Secreterare 452 — För 2 Cancellister, hwardera — 150 — För Skrifwarehjelp, hwardera För det Särskildta Utskottets för Pahevo, lance-fragan Secreterare — iso — För i Cancellist 8z r6 För UtssottetS till upptagande af twistige frågor emellan Riks-Standen Secreterare 200 — För 1 Cancellist rzz r6 Den 29 Julik. R:d. fi° För Utstoktets för Conscription.frägan, r ^ Cancellist " — 8z 16 För tre Waktmästare, en wld hwardera af de Särssildte Utskotten, hwardera zz 16 Detzutvm fa Riksens Ständer i underdånighet anmäla, att bland de twenne Cancellisterne wid LagUtskottet, en sednare blifwit antagen, hwilken Riksens Ständer bewilljadt Traetamente i likhet med de öfrige Utskottets Cancellister af 2 R:dlr Banco om dagen, räknadt fran och med den förste sistledne Junii. Riksens Stander framhärda re. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 29 Julli» Prest-Ständet den 29 » Borgare-Ständetd. 29 - Bonde-Ständetden 29 Stormägtrgste Allernstdigste Ronung!
Stats-Kont. har nemi. redan i sin förklaring anmärkt, att, ifall kronans medel vore insatta i de enskilda bankerna, och dessa banker under tiden genom någon särdeles omständighet skulle komma i stoppning och medlen således ej utbetalas, skulle Siats-Verket derigenom kunna komma att lida förlust. Härpå svarar man visserligen, att, dä bankerna äro organiserade på grunden af delegarnes solidariska ansvarighet, så kan ingen förlust komma att uppstå — och detta må gerna medgifvas såsom resultatet i sista hand; men den solidariska ansvarigheten hindrar dock icke att, genom omständigheternas magt, en temporär stoppning möjligen kan uppstå, och redan detta vore nog för alt bereda Stats-Verket.om dess medel vore till betydligt belopp i bankerna innestående, känbar förlägenhet, äfven om icke vid bankens slutliga utredning någon brist skulle uppkomma. Vida betänkligare synes mig ernllertid den ilrågavule åtgärden vara, sedd ur den synpunkten, att den vore första steget på den bana, hvilken 142 Den 14 Januari f. m. man hittills så sorgfälligt har undvikit, nemi. statens inblandning i de enskilda bankernas angelägenheter. Jag kan nemi. icke se, hvarföre man, sedan de enskilda bankernas vexlar förklarats böra mottagas vid remisser af kronans medel, icke med lika skäl skulle kunna yrka att äfven deras sedlar måtte lå samma användbarhet, eller, med andra ord, få mottagas i kronans uppbörd. Och har man väl inedgifvit detta, då har man också, efter mitt omdöme, uppoffrat en ganska vigtig grundsats, som lätteligen kunde komma att medföra stora olägenheter för staten, ty det stadnar då icke vid de mindre summor, som vid remisser kunna representeras af postremiss-vexlar, utan blir i stället fråga om större delen af hela uppbörden. Ett sådant medgifvande skulle dessutom också medföra en annan påföljd, nemi. den, att riksbankens sedlar härigenom skulle komma att ytterligare undanträngas af privatbankernas, hvilket visserligen icke, ur flera synpunkter betraktadt, skulle vara någonting önskvärdt. Men jag vill nämna ännu ett sista skäl.
Jag måste beklaga, att man framdrager skäl, hvilka innefatta anklagelser emot förmyndare att icke vilja upfylla sina åligganden. Det är med få undantag en oförtjent förebråelse mot vårt kön, och skulle en förmyndare se mera på egna än myndlingens fördelar, har qvinnan likasom hvarje annan omyndig rättighet att blifva qvitt en sådan förmyndare, och tvifvelsutan skall hon nog finna vänner, som hjelpa henne. 218 D«n 12 December f. m. Man har Sfven sökt inverka på R. o. Ad. genom påståendet att omfqvinnan vid 25 års ålder göres myndig, skall hon blifva mera tacksam och visa mera tillgifvenhet emot det andra könet. Hade denna tillgifvenhet icke funnits emellan könen, så skulle vi nu icke här rådslå om den saken. Min tro är äfven, alt denna tillgifvenhet emellan båda könen icke bevaras genom qvinnans myndighet utan genom egenskaperna hos könen. På grund af alla dessa skäl afstyrker jag bifall till det K. förslaget, men då jag vill beträda hvarje förslag, som innefattar ett öfvergångsmedel, röstar jag för antagande af Hr Adlercreutz's reservation. Hr Frih. o. Ordftden tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af Plenum kl. 6 e. m. Frih. Raab, Adam Christian: Afven jag ogillar de förebråelser man här framkastat emot Utsk. för det alt det afgifvit detta förslag. Tvertom böra vi derför vara Utsk. tacksaihma, enär jag och många med mig befarade, att frågan inom Utsk. icke skulle få ens denna utgång. Deremot måste jag anse att, då Utslcs ordf:de, som har ett stort inflytande derinom, icke reserverat sig, detta bevisar, att han är på en öfvergång, som tyckes vilja bedja godt för förslaget. Min öfvertygelse grundas icke på tidnings-artiklar eller referater om discussioner här eller annorstädes, utan den är gammal och grundad på iakttagelser såväl inom egna anhöriga som inom sa m hä lisl i f vet, ty jag har funnit qvinnans omyndighet vara lika litet nyttig som rättvis.