Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna gång är det den stora republiken bortom Atlanten, som blifvit ett andra fädernesland för så många af våra landsmän och landsmaninnor, hvilken inbjuder till en fredlig täflan på den ut ställning, som förberedes i Chicago år 1893. Ett alldeles särskildt intresse kommer Chicagoutställningen att erbjuda därigenom, att vid densamma för första gången anordnas en fullständig, afskild afdelning för alstren af kvinligt arbete och kvinlig kultur. Äfven vårt land har i somras besökts af ett par af de framstående manliga ombud, som Förenta staterna sändt ut öfver hela världen att verka för tillslutning till utställningen; till president för den kvinliga afdelningen har utsetts den dam, hvars bild pryRedakter och uigifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. TJt g ifnings t id: hvarje h elgfri f redag. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). - r a d. Potter-Palmer » der dagens nummer af Idun, en af de mest framskjutna och verksamma nitälskarinnorna inom amerikanska kvinnorörelsen. Helt snart torde turen komma till oss att äfven få mottaga mrs Potter-Palmer. H o n har under sommaren besökt Frankrike och England; efter ett kort besök i hemlandet återvänder hon med det första till Europa för att fortsätta sitt värf att intressera alla dess kvinnor för den stora planen. I samtliga europeiska länder är det hennes afsikt att upprätta kvinnokomitéer, som sedan hand i hand hvar i sin stad samverka till att nu för första gången åstadkomma en komplett och värdig utställning af kvinligt arbete. En byggnad, beräknad att kosta 40,000 pund sterling eller öfver 720,000 kronor, skall uppföras för att rymma profver på de bästa alster, som förfärdigats af kvinnohänder. Den amerikanska regeringens hållning gentemot denna sak vittnar om ett ytterligare framsteg af frågan om kvinnans erkännande i det civiliserade samhället, och I n t e t är stort, s o m icke är godt, o c h intet är sannt, som icke f&amp;. alla framåtskridandets vänöer borde med glädje helsa ett tillfälle att skänka den goda saken sitt stöd. Staden Chicago är helt visst i denna stund den lifligast sysselsatta och bullersammaste stad på jordens rund.
Hon kände att hennes glädje skulle göra Margaretha ondt, och huru kär hon än höll henne, tyckte hon dock att hon ej borde låta henne märka att hon nu kände något annat än glädje. Om qvällen, när de båda systrarna inneslutit sig i sin lilla kammare, och Cecilia, just utsträckande handen till ett hjertligt godnatt åt Margaretha, skulle nedlägga hufvudet på dynan, skrek hon gällt till och kastade sig darrande i Margarethas armar. En stor spindel tågade sin väg fram öfver hennes hvita örngott. Margaretha som följt rigtningen af hennes blickar, varsnade genast den ovälkomna gästen, och oaktadt det obehag hon sjelf hyste för spindlar, fattade hon nu hastigt denna, sprang för att kasta ut den, och återkom glad och vänlig till Cecilia. „Cecilia,“ sade hon halft förebrående, „ännu så barnslig! Ser du ej hur lätt den sorgen lät bota sig. Måtte du ej behöfva kännas vid någon svårare än denna.“ Cecilia gömde sig gråtande vid Margarethas bröst i det hon sade: „Margaretha, just i qväll, hvarföre skulle den komma just i qväll? Hvad bådar den mig? Känner du hur hårdt mitt hjerta slår, det är af qval, det käns som i drömmen, när spindeln snärjde in det. Ack, och jag ville dock ej dö nu! Och likväl ges det ett värre än döden. Margaretha, han har ej sett mig på så länge, hvem vet, när han nu kommer kanske tycker han ej om mig. Han, så rik på allt, och jag, så enkel, så fattig, en vild blomma uppvuxen bland strid och grafvar.“ „Ändå du, Cecilia, är du så säker på att den bild, ditt minne fasthållit, är denne samme Carl, som du skall återse i morgon?“ „Hu, Margaretha, tala ej så, det vore ju ändå det värsta af allt. Hurudan han än är, så måste jag ju älska honom eller ock dö; icke kan man ju lefva, sedan ens hjerta upphört att lefva.“ Nu inträdde kammarpigan med helsning från sin fru och förfrågan hvarföre fröken Cecilia ropat till nu nyss, om hon skadat sig eller blifvit skrämd?
Kopparbergs Län Memorial om skärpning i straffet för åverkan å annans hägnad. 3:0 Angående Badman Kjellander* Motion, om förhöjning i lösen för Käirmärs - Bitterne* Expeditioner. 4:0 Öfver Biksdagsmannen Anders Åbergs från Westerbotten Memorial, om Lösen vid lagfarter och stämningar m. rn* samt om vadepénningar; och 5:0 X anledning af Petter Johanssons och Johan Johanssons från Kronobergs Län Memorial, om Frälse - Bentors förklarande för lös egendom» Hvarom vederbörande skulle på vanligt sätt underrättas. Ut Supra S. D. pplästes och godkändes Expeditions-UtskotLets förslag till BiksenS Högloft. Ständers under - Ex Protocollo Olof Werlin. £‘.de Ä N:o $5, 56. 434 Den iä Juni'. derdåruga skrifvelse till Kongl. Majtt angående Riksdagens förlängande på en månad, ifrån den 16 af innevarande räknad. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. JM Riksens Högloft. Ständers Stats "Utskotts den 7 Juni afgifna och den 8 på bordet lagda Utlåtande, i anledning af en hos Vällofl. Borgare-Ståndet, vid Siats-Utskottets Betänkande om organisation af en Comité till utarbetande af Eörslag till ny reglering af Statens Embeten och. Tienster, gjord anmärkning nu ater föredrogs, fann Hedervärda Bonde-Ståndet skäligt att ofvanberörde utlåtande, hvarigenom Utskottet föklarade, att det emot 6g § i Regerings-Formen icke kunde till ytterligare handläggning fragan upptaga, sedan de 3:ne bfrjga Stånden redan gillat förenämnda Betänkande, till alla delar godkänna; hvarom de öfriga Respectiva Riks - Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D.
Jag äger likväl mina stora tvifvelsmål i denna del, utan att äga anspråk på att grundligen kunna bedömma den, men det förekommer mig, att då den K. propostn innehåller, att seminarierna skola upprättas i stiftsstäderna, borde de redan der för handen varande skolorna och gymnasierna vara tillräckliga, samt således ingen särskild föreståndare för bildandet af skollärare för folkundervisningen behöfvas, eller komma i fråga. För min del hyser jag en särdeles stor fruktan för lemnandet af statsbidrag, i ändamål att centralisera åtgärder. Jag tror, att under en tid, då man önskar eller åtminstone talar mycket om det allmänna behofvetaf communala inrättningar, vore det för - Den ia Februari f. m. 35y liastadt att bevilja anslag till skolor, om hvilka det borde vara coramunernas rättighet och skyldighet att sjelfve förordna. Det står illa tillsammans med uppgifterna om landets lyckliga ställning och stigande jordbruk, att finna behofvet erkändt, det en hjelp af 5o r:dr erfordras för aflönandet af communernas skollarare. Jag anser likväl statsbidraget dertill utgöra en betydlig summa, nemi. 5o,ooo r:dr, såsom i K. proposm blifvit föreslaget, ehuru det, fördeladt på några 1000 socknar, icke kan medföra det åsyftade ändamålet, utan endast vore att öka cassorna och skalteuppbörden i hufvudstaden, för att sedermera utdelas såsom nådegåfvor, hvilket jag likväl icke anser vara ändamålsenligt. Det förekommer uttryckligen i den K. proposm, om jag icke missminner mig, att socknarne böra vara betänkte på att anskaffa löner och underhålla sina lärare under deras återstående lifstid. Således ligger i sjelfva saken en anledning att öka vår embetsmannacorps med'några 1000 nya ledamöter, hvilka skola lönas af comrnunerna, och vi få derigenom blott ett ännu större antal prester, än vi redan hafva, uti hvilkas egentliga bestämmelse likväl mäste ligga att vara folklärare. Om man deremot ville fästa afseende på hvad Hr Ribbing föreslagit, skulle behofvet i många afseenden blifva uppfyldt.
Tidningen kostar Redaktör och endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen * öanummerförsäljning. FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. Träffas å byrån kl. 10 — 11. Allra. Telef. Utg-ifning-stid: hvarje lielgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfolj. söckendag. 1 Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hu.ivudkont.or, i bokladorna samt å tidningskontoren M a d a m e Carnot. | d u n s redaktion har s k i bref bedt mig anskaffa ett porträtt af m:me Carnot och att skrifva några rader till det samma. Porträttet har jag funnit, men först efter att ha sprungit halfva Paris rund t — ty m:me Carnots fotografier utställas, på hennes egen önskan, icke. Och texten? Ja, den är kanske ännu svårare att finna, o c h detta af det enkla skä- let, att hennes lif uteslutande varit egnadt. åt familjen, åt ett välgö- rande arbete i det tysta. En sak vet hvar man: hela Frankrike aktar mr Carnot, och hela Paris älskar m:me Carnot; lika redbar och fläckfri s o m Carnots karaktär är, lika ädel är äfven hans makas. Säkerligen anade ej den vackra mademoiselle Dupont White, då hon för jemt 25 år sedan äktade ingeniör Sadi-Carnot, den store revolutionsmannens sonson, att hon en dag såsom gemål till chefen för en af Europas stormakter skulle göra les honneurs vid festerna i Elysée-palatset. Hon fortfor emellertid der att vara, hvad hon varit i det gamla, enkla hemmet: typen för en god moder o c h maka. Genom sin blygsamhet, sin intelligens o c h sitt hj er telag bredde hon en doft af h e m i palatsets skimrande salar, som de förut aldrig haft, allra minst under Jules Grévys tid.
St. lemnäs utan afseende, emedan Utskrn funnit densamma innefatta ett ämne af helt och hållet enskild natur. Jag hemställer, 0111 man ej på detta sätt kunde rubricera de flesta frågor om lagars stiftande och förändrande; ty de flesta lagar afse förhållanden enskild man och man emellan; högst få äro de, hvilka afse den enskildes förhållande till Slaten. — Hade motionen afsett någon viss herreman och bans hofveribönder, bade Utsktns påslående haft sin riktighet; men då motionen afsåg ett stadgande för hofverieontracter i allmänhet, måste jag anse den slutsats, Utskrn användt för att komma från densamma, för en af dessa oriktiga slutsatser, hvilka äro ökända under namn af sophismer, och som bäst kunna liknas vid kärrens irrbloss; ty de afse att förvilla tänkaren på samma sätt som dessa vandraren. Jag vill dock göra ett litet försök att ej taga dimmor för verklighet; ig H. 33 Den 16 Januari e. u. att ej låta vilseföra mig af dessa tankens irrbloss, af dessa slutkonstens lyktgubbar, ocb jag tycker mig filina, att en lag, hvilken förbjuder ett visst villkors fästande vid eli hofvericontract, måtte väl ej kunna anses ingripa iner uti den enskildes, uti individens fria vilja ocb rätt, än en lag, hvilken förbjuder vissa villkors fästande vid ett köpecontract; att det ej ingriper mer uti den enskildes rätt, om lagen förbjuder hofvericontract med det obestämda villkor, att arrendatorn skall fullgöra hvad som befalles, än att, hvilket jag supponerar ej lärer vara de Högh Utsk:ns ledamöter okändt, lagen förbjuder köpeafhandlingar med det villkor, att om köpet går tillbaka, skall den ene contrabenten till den andra utbetala en viss summa eller s. k. uppref; att R.
Ständer jemväl för sin del en författning angående allmänt kyrkomöte, hvarå dock Kongl. Majit, hufvudsakligen på grund af formela brister i förslaget, fann sig icke kunna meddela fastställelse. Emellertid har Kongl. Majit nu ansett behofvet. af en kyrklig representation, och det för behandling af kyrkliga frågor i allmänhet, hafva gifvit, sig allt starkare tillkänna, — och Utskottet kan icke annat än dela denna åsigt. Ju mer de kyrkliga frågorna träda i förgrunden, ju bjertare framstår ock behofvet af en särskild organ för kyrkan, — ostördt verkande för dess höga mål, tolkande dess önskningar och pröfvande dess behof, utan inflytande af de politiska meningsskiftningar, som alltid vexla i en riksförsamling och hvilka icke kunna undgå att i mer eller mindre män gifva färg ät dess beslut jemväl i icke-politiska frågor. Och äfven om den särskilda kyrkorepresentationens röst endast vore konsultativ, lärer derutaf ingalunda följa att den skulle sakna en afgörande vigt. Afven Rikets Ständers röst i ekonomiska lagstiftningsfrågor är endast konsultativ; men att de af Ständerna derutinnan uttalade åsigter ändock hafva sin tyngd, är obestridligt. På kyrkomötets sammansättning beror i första rummet dess betydelse härutinnan. Förslagets stadgande om ett lika antal andliga och verldsliga ledamöter har synts Utskottet utgöra en lämplig proportion för att mötets yttranden i 6 Lag-Utskottets Betänkande JW 31. allmänhet skola kunna anses för ett uttryck af läroständets och församlingarnas gemensamma tanke.
åriga, med den qvinliga ungdomen, måste vi allmänt munter, ty, observera, man har kommit Älskvärd kan en hvar, som verkligen vill det, ursäkta honom, om han mången gång ser både dit för att » ha roligt ». vara. Dock måste man vänja sig att tänka förlägen och tafatt ut och helst gömmer sig Detta är endast en af de oräkneliga anmärkmindre på sig sjelf. Man måste lära sig att inne i rökrummen med korten i hand. Han ningar, man kan ha skäl att göra mot sällskapsäfven älska andra. Hjertat vidgas då och blicär j u så främmande, så litet hemmastadd i lifvet. A t t tiden lärt de unga att hafva för ken blir friare. Man lemnar sin egen horisont denna halfhviskande konversation, som innebär stora anspråk på nöje, att räkna t. ex. jullebakom sig och lär sig att äfven med andras så föga, men låter oss ana så mycket. Har kar och dithörande danser såsom föråldrade ögon skåda omkring i lifvet. Hjertat finner han ej tillfälligtvis förut gjort bekantskap med och tråkiga, det bidrager icko minst till vandå mycket, som det tycker vara älskvärdt, och någon af damerna i sällskapet, måste han santrefnaden I landtliga kretsar vet man bättre dess egarinna blir derigenom sjelf god och nerligen ega en hjeltes mod för att våga konsten att roa sig. Men i de större städerna stanna. D e t är icke comme il faut, att en ung har dans blifvit den enda förströelse, som erälskvärd. dam visar sig litet uppmärksam, än mindre bjudes. Och när man, i brist på spelfröken, Här om om året dog en gammal fru, hvilvänlig mot en sådan okänd ung man. Hon ändtligen förmått någon af sällskapet att slå ken genomgått många pröfningar. V i d sitt är så märkvärdigt » pryd », eller rättare sagdt sig ned vid pianot, så kan det hända, att man lifs afton var hon helt ensam, ty alla hennes forsigtig — han kunde ju smickra sig med att dansar bort tråkigheten, åtminstone tills vidare. kära hade gått före henne. Och likväl stod hennes intresse för honom vore af betydenhet, Men nästa gång har man samma program igen. hon ej ensam!
SKif öDagövQ5cflut 1851- utfäuDat Snjfuuftioneu, forn uti De fou beuöuDa ^öeuf ttppuättaDe SKeglementen äuo intagne. §• 59. 3 Den ouDnittg, 56 § SfageuingS^oumen ftaDgau, f>afroe ^ZBi till SKifcté å näftföljanDe fKiféDag fammanfommanDe @tänDeuä afgöuanDe Ijänjfjutit ett af <2Bact Äonftitution&UtjBott beueDt 5'öuflag till ätjfilliga änDuingau i ©uunDla* gaune, jemlikt Detta Utffottä Memorial 9fci$ 7 od) 10. §. 60. <2Bi f>afn>e lifaleDeé till Slifets näjtfammantuäDanDe ©tänDeu öfroerlemnat att bejTuta ont följanDe af QBåvt ^onflitutioné
N:o 33; hvarefter H. Exc. hemställde, huruvida R. o. Ad. till detta förslag lemnade bifall. Ropades ja. Härefter anmälte sig och yttrade Gr. Sparre, Erik: På listan förekommer, efter de af Frih. Åkerhjelm upräknade StalsUtsk:ts Betänk:n, ett ifrån LagOtsk:t i en fråga, som är af synnerlig vigt, och som torde hafva inflytande på äfven andra frågor. Det är nemi. LagUtskds Betänktde N:o 53 i anledning af återremisser rör:de förändring i 17 Kap. Handelsbalken. Det skulle kunna hända, att skiljaktiga beslut ibland RiksSt:n i denna fråga, som otvifvelaktig! fordrar en lösning, kunna föranleda votering i förstärkt LagUtsk.; det är derföre vigtigt att ärendet snart förekommer, och med afseende å redan fattade beslut i frågan, är ingen anledning att antaga, det pröfningen deraf kommer att uptaga någon särdeles lång tid. Det är blott en enda § i hela förslaget, som kan föranleda någon diskussion. Jag anhåller derföre, att ifrågavarande Betänk:de måtte upföras på listan, näst efter de StatsUtsk:ts Betanien, som R. o. Ad. nyss satte främst derå. Hr Hjärne, Harald: För min del skulle jag icke hafva någonting emot, att det Betänk., som Gr. Sparre nu föreslagit, måtte upföras näst efter StatsUtslets Betänk:n på listan, så framt det icke vore stridande emot R. o. Ad:s redan fattade beslut, att föredragningen af kommunal-betänlct skall fortgå och endast afbrytas af någon fråga, som rörde statsregleringen. Att något annat Betänk, skulle skunna afbryta denna föredragning, tror jag icke innefattades i Gr. Mörners i sista plenum väckta och bifallna förslag. Anser emellertid H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, att Gr. Sparres önskan kan beviljas, så har jag naturligtvis ingenting att deremot invända. I annat fall måste jag motsätta mig förslaget. Gr. Sparre: Hr Hjärne lärer hafva missförstått Gr. Mör ners framställning i sista plenum.
Men härigenom wisas, att afwikelsen derifrän grundar sig pä Kongl. Maj:tS och Ständernas beslut, som ej blcf däwarandc BancoUtffoltet meddclt, och i anledning deraf hafwa Herrar Full - Den iZ September. 535 Fullmäktige företagit Realisationen. Säsom däwaranbe en medlem af det Hbgtäradc Banko-Utskottet, kan jag ej annat än yrka en sädan rättelse, ty Rcalisationen upgjordcs efter de af Rikets Ständer Banco-Utskottet förelagda grunder. Billigheten och rättwisan påkalla denna uprättclse. Instämmer äfwen deri med Herr Baron Osterström, att en Relation w!d hwar Riksdag i Rikets Ständers klena bör upläsas, som innefattar Herrar Fullmäktiges göremäl och RevisorerneS Betänkande deröfwcr; dock med uteslutande af recka fonden och ten utelöpande sedelstocken. Octze äro Principaler, och böra säledes ej wara i okunnighet om göremälen uti ett sä stort och grannlaga Werk. Säsom ytterligare skäl härtill kommer, att wid 1747 ärS Riksdag, och flere, trycktes sä wäl Utskottets som Fullmägtiges alla Protokollet, och dä war Banquen pä längt när ej i den förmögenhet som nu." Herr Majoren Friherre Osterström yttrade:
Inbetalningarne n staden Cimbritshamns hamnbyggnadslån, angående ytterligare anstånd dermed: B. VIII. 90, 165, A. 165- Inbjudningar till Ridderskapet och Adeln: — till middag å Kongl. Slottet vid Riksdagens början: I. 8- — under Kröningen: V. 444. — vid Riksdagens slut: XI. 381. ■— till Riksdags predikans athörande och till ceremonien å lii k sSalen vid Riksdagens början: I. 9. — vid dess slut: XI. 381, 382. — till Krigs-Vetenskaps-Akademiens högtidsdag: I. 139. — till öfvervarande af tacksägelse och bön i Kongl.- Slotts-kapellet med anledning af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Gottland födelse: I. 142. — till Svenska Akademiens högtidsdag: II. 359. •— till Musikaliska Akademiens årshögtid: II. 359. — till öfvervarande af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Gottland döpelse-akt: II. 370. — angående sättet för utseende af deputerade vid nämnde akt: II. 376, A. 377- — till öfvervarande af lacksägelse-gudstjenst i Kongl. Slotts-kapeliet i anledning af Hennes Kongl. Höghet Hertiginnans af Östergöthland återvuuna helsa: II. 447. Inbjudningar til! Ridderskapet och Adela: — till Krigs-Vetenskaps-Akademiens sammanträde den 7 Mars 1860, då föredrag rörande Stockholms befästande komme att hällas: IV. 14. — till Kong). Vetenskaps Akademiens sammanträde för årshögtidens firande: IV. 473. — till att bese Kongl. Theatern, dess materiel och elev-skola: IV. 497. — till att bevista Deras Majestäters Konungens och Drottningens Kröning: V. 444, 448. :— till det första gala-spektaklet vid kröningen: VI. 3. — till Ridderskapets och Adelns medlemmars familjer och anhöriga att öfvervara krönings-akten i Storkyrkan: VI.
— Vidare frågas ho. ru Vermelands Jernoch Träd-varor skulle komma till Götheborg: Götha Canal förmodar jag i detta hänseende ej vara nödvändig och jjyttan af Trollhätte Slussverk, bestrider jag Icke j Kali och Sandsten ifrän Kinnekulle har redan denna debouché, och Vestergötland angränsar så mycket Venern, att dess Mossars tolkning, om den är verkställbar, äfven utan biträde af Götha Canal måtte kunna tillvägabringas. Att Ryssland och Nord-America hafva Caualer , tror jag härleda sig antingen af att de utan serdeles kostnad i Ryssland kunna skapas eller att båda Länderne hafva betydligare Inrikes Varu-transporter än vi. Lika glad och tillfredsställd att vara Svensk, som Herr Gref - Den 13 Februarii. 329 ve von Platen, kan jag likväl icke dölja för mig, attSverige helt och hållit saknar den Rikedom, och den Varu produetion , som ensamt bordt påkalla företaget afen Canal, som Götha: Vårt kringflutna läge verkar äfven, att få puncter af Landet lör sin afsättning finna kortare Linie till Canalen, an till Sjö-stränderne i allmänhet; hvarigenom Canalens värde äfven i detta af. Seende minskas, och vidsträcktheten af dess sammanhang med Sveriges heda område, torde af denna anledning kunna möta någon motsägelse; äfvensom dess företräde framför alia verldens Canaler i Oeconomiskt afseende, länge torde komma att betviflas. jag har också sett mänga Länder i Europa, men har funnit de fleste af naturen mera gynnade än vårt, och deras skördar i. ojemförligt förhållande till våra, 1 synnerhet vid betragtande af en olika möda deras inbringande kosta: Jag har sedt Länder, der verkställbara Canaler icke blifvit försummade , och jag har på ringa distance från dessa Canaler sett vägarne hvimla utaf Varu transporter, och jag har deraf slutat, att dessa Länder haft en starkare Produetion, ett lifligare och ymnigare behof af Varu-bytet än vi, emedan jag hos oss icke sett något sådant.
Följden af denna rättighet, som i politiskt hänseende är af högsta vigt, har varit många liandelstractaters uppgörande och upphäfvande. Man bör betänka, att all slags handel, om den skall vara lönande, måste vara grundad på byteshandel. Vill man ej taga andras varor, kan man ej få afsättning för sina egna. Det skulle vara en kostsam skeppsfart, om vi endast exporterade våra naturliga producter och våra manufacturers tillverkningar, utan att vanligen återföra andra varor från den ort, der afsättningen sker; blifver deremot byteshandel emellan 2:ne stater etablerad, så utskickas hvarje fartyg med sitt lands producter, och då utbytas dessa emot det andra landets varor. För att befordra en sådan handel blifva landets tractater uppgjorda med reciproka fördelar, hvilkas lämpande efter olika förhållanden utgör ett af hufvudföremålen för statshushållnnigen. Detta är anledningen, hvarföre Regeringen nu entamerat en sådan negociation, och det vore önskligt, att conventionen blefve afslutad på de grunder, som blifvit föreslagna, emedan de öro efter den noggrannaste beräkning till landets nytta uppgjorda. Skulle åter negociationen afbrytas, faller det af sig sjelf, att allt återgår tili det förhållande, allmänna tulltaxan stadgar. Det har blifvit sagdt, att man fruktar, att Ryska varor skola införas under namn af Finska. Uti tullförfattningarna är sådant i möjligaste måtto förebygdt. De fullständigaste certificater, att varorna äro Finska producter, erfordras, och dessa certificater måste styrkas genom edgångsbevis af magistrater eller andra behöriga auctoriteter i Finland. Det har visserligen förekommit någon gång, att försummelser härvid ägt rum; men sällan har detta inträffat, och D t n i) J n n i. oell da hafva afgifterna emedlertid förhöjts pä stadgade sätt och vilkor. Någon anledning att hädanefter befara ett annat förhållande äger man cj. Jag instämmer i deras begäran, som önskat bifall å Bevilln.CJtsk:s betänkande. Hr af Robsahm, Carl Reinh.: