Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är dessutom alldeles onyttigt, att pröfuingen sker af tvenne Collegier i st. f. ett, ty utslag skulle i alla fall meddelas och besvär kunna likaledes anföras. Skulle domen linnas mot lag och författningar stridande, så följer ock densammas upphäfvaude af Konungen och yrkande af ansvar mot det verk, som icke bättre dömt. Det är således en åtgärd, som till ingen nytta leder, och jag afhaller mig således från allt vidare yttrande om den saken, öfvertygad att R. o. Ad. icke godkänner denna del af förslaget. Jag öfvergår sålunda lill andra punkten, som innefattar förbud mot Kammar-advocatfiscalen att yrka förhöjning af en utaf deputerade vidtagen prisbestämmelse i de fall, då nämnde pris motsvarar eller öfversliger medium af de värden, som för samma räntepersedel finnas upptagne uti de uppgjorda priscuranterne. Det är i sanning en helt ny regel i lagskipningsväg, att en actor skulle vara inskränkt i sina påståenden, som kärande parl, alt icke äga rättighet att yrka hvad han anser vara det rätta, då domare finnas, som pröfva huruvida påståendena böra godkännas eller ogillas, med hänseende till dessa medelpris, som af socknarne bestämmas och sedan vid markegångssältningen skola tagas till ledning. Jag ber, att såväl motionären som StatsUtsk. måtte ihågkomma, att dessa priscuranter skola tagas till ledning, men icke gälla vid bedömmandet, ty det händer icke sällan, att dessa medelpris, som uppgifvas på socknestämmorna, äro långt under hvad de borde vara, hvarföre kronofogdarne, författningsenligt, också äro ålagde alt vid sådana tillfällen göra anmärkn:r, och att markegångscomitéerne jemväl äro författningsenligt ålagde att vid sådane kronofogdarnes anmärkn:r fasta afseende och pröfva på hvilkendera sidan sanningen befinnes. Jag yrkar derföre, att denna inskränkning i advocat-fiscalens rättighet till påstående måtte, såsom emot all rättegångsordning stridande, ogillas och följaktligen icke antagas.
Åkerhjelm, R.ö>:de 3o punkten i afseende på författningen om Postverkets monopolium på biefföring, har en talaie, fl. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, till försvar för åtgärden åberopat andra länders, såsom Frankrikes och Englands exempel, och det vida strängare förbud, som der äger rum för enskilda alt medföra bref. Men jag hemställer till den värda talaren och lill D c ii 3 J ii I i f. ni. iSi R. o. Ad., om icke afhändandet af en dylik rättighet ifrån Svensk man innefattar en sådan civil fråga , sorn åtminstone förutsätter R. St:s hörande, om det ens med ett sådant hörande kunde ske emot grundlagens tydliga föreskrift, hvilken icke medgifver något monopoliurn. Hvad tractaten med Ryssland beträffar, så har Frih. von Schulzenheim anfört åtskilliga, om jag så får säga, utiJitets-skäl för Konungens rättighet till de åtgärder Han i detta hänseende vidtagit; men Hr Frih:n liar icke vederlagt det minsta af hvad som finnes anfördt i bilagan till Utskts betänk., nemi. att Statssecrettn tillstyrkt K. M. att förlänga denna tractat några få dagar, förrän R. St:s und skrifvelse i ämnet till K. Delta visar en missaktning för R. St., hvars täta uppenbarelse i Regeringens åtgärder jag anser för en af de hufvudsakligaste anmärkntr, för hvilka Konungens rådgifvare under den sednare lidens förvaltning utsatt sig. Hvad frågan om Waxholms befästningsarbeten beträffar, som förekommer i 4?- punkten, så bär Frih. Åkerhjelm såsom skäl för Konungens rådgifvares tillstyrkande åberopat, att ”ett vigtigt yttrande’’ blifvit lemnadt till Statsrådets prot., hvilket föranledt dem att icke deremot protestera.
Ad:s tålamod, — ta' ger jag mig friheten vördsammast föreslå: 1:0 ett årligt anslag af minst io,65o r:dr b:co, derunder inbegripet det äldre anslaget af 5,ooo r:dr, att uteslutande användas till landtbruksinstitutet på Degeberg, — med öfverlemnande lill K. M. att, hädanefter såsom hitintills, nådigst låta vaka öfver dessa medels ändamålsenliga användande, och i sammanhang dermed föreskrifva de villkor, åtgärder eller controller, hvilka, i sådant afseende, kunna anses vara af behofvet påkallade; 2:0 ett räntefritt lån till Hr Nonnen på tio år och emot inteckningssäkerhet i Degebergs egendom, stort 10,000 r:dr b:co, till uppförande och inredning af de ökade byggnader, som för institutets utvidgning och det ökade antalet af både elever och lärlingar blifva oundgängl. nödiga, — och hvaröfver ordentligt kostnadsförslag blifvit upprättadt samt barbos vördsammast bifogas. Särskildt har jag äran öfverlemna en afskrift af Hr Statsrådet och Commend. Poppii till K. M. ingifna und. berättelse om institutet för år 183g. Och jemte det jag vördsammast anhåller, att denna min motion måtte blifva till H. Stats-Utsk. remitterad, tager jag mig friheten lika vördsamt till H. Utsk:s benägna ompröfvande hemställa, huruvida det icke skulle vara nyttigt och lämpligt, att så väl Hr Statsrådet Poppii sistomförmälda sakrika och upplysande berättelse, som Hr Nonnens, nu af mig åberopade grundligt motiverade förslag kunde blifva på allmän bekostnad från trycket utgifna och bland R. St:s ledamöter utdelade. Allmänheten saknar fullständig och tillförlitlig kännedom om denna inrättnings närvar, tillstånd och beskaffenhet; de frukter den redan burit; de välgörande följder, man deraf kan för fram - Den i5 Februari e. ra. 81 framtiden vänta. Häraf följer åter, att man understun dom får höra yttranden om detta institut, hvilka äro oriktiga, förklenande och rakt stridande mot sanningen och verkliga förhållandet. Rättvisan fordrar, att sådana yttranden beriktigas, vederläggas.
Det begagnar sig, till utförande af förenämnde afsigter, utaf ett fängelse med särskild cell för hvarje fånge, 3 H. 5 34 Den 4 Mars f. m. til! förvarande om natten, så inrättad, att ingen communication fångarna emellan kan äga rum, samt för dagen särskildte arbetsställen och rum, der fångarne tvingas arbeta tillsammans, utan att få det ringaste meddela sig med hvarandra, vare sig genom ord, vinkar eller något slags tecken, under oupphörlig stark bevakning, som icke blott är berättigad, att, vid minsta öfverträdelse af den stadgade ordningen eller ens misstänka om uppsåt dertill, genast med kroppslig aga bestraffa den felande eller misstänkte, utan äfven skyldig dertill , ty af denna ögonblickliga bestraffning beror correctioneus verkan. Bevakningen måste till en del vara försedd med skarpladdade skjutgevär, för att äga tillräcklig kraft att motstå det våld, som möjligen kunde försökas af en, genom den oundvikliga strängheten, uppretad massa. Peniisylvanska systemet grundar sig på absolut enslighet eller fångarnas fullkomliga afskiljande från och ovetenhet af hvarandra, både dag och natt, samt derunder frivilligt arbete roed moralisk, religiös och manuel undervisning. Det alser, ait genom enslighet tvinga brottslingen till »ansning och eftersinnande, samt förvandla hans själ till en klar spegel , i hvilken han ser sin förflutna vandel troget afbifdad, samt undandragen passionernas och förströelsernas inverkan ,'bringa honom till erkännande inför sig sjelf af sina fel och förvillelser, och slutligen att han syndat, med ett ord, att sätta honom i ett sådant tillstånd, att han sjelf måste längta efter, så väl moralisk sorn ekonomisk undervisning, hvilken, då leornad , ger hopp om, att han, efter utstånden strafftid, skall återgå till samhället, renäd inför Gud och menniskor, öfvertvgäd, ali honom ej vederfarits annat iin hvad lian förtjent, samt med sådan lust och skicklighet i arbete, alt lian kan blifva en nyttig medlem i Staten.
Ir gälla för alla de mål, i hvilka vad emot Häradseller Rådstufvurätts dom eller utslag efter den 31 Mars samma år erlägges eller anmäles ; så ock för de mål , hvilka efter sistnämnde dag från Kämnersrätt till Rådstufvurätt eller efter slutet af nästa års Lagmansting från Lagmansrätt till Hofrätt oafgjorde öfverlemnas ; hvarvid i akttages, att de mål , sorn sålunda inkomma från Kämnersrätt till Rådstufvurätt, eller från Lagmansrätt till Hofrätt, böra anses och behandlas, de förre, såsom vore de till Rådstufvurätt omedelbarligen instämde, och de senare, såsom hade de genom vad kominit från Häradsrätt till Hofrätt ; dock att fullgörande af Häradsrätts beslut i sistnämnde mål ej eger rum , utan så vida beslutet af Hofrätten gillas; men för alla före den 1 nästkommande April från Kärn - 68 LcgXliskottets Betänkande N;o äg.’ jnersrätt till Rådstufvurätt, eller inom laga tid efter nästa års lagtima Lagmansting fria Lagmansrätc till Hofrätt vädjade mål skola nu gällande föreskrifter, i afseende på vads fullföljande, oförändrade tjena till efterrätt telse. I händelse nu detta förslag vinner Bi-~ iets Ständers bifall, bör Utskottet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, enar ufverflyttandet af Kämnersrätternes domsrätt tiil Rådstufvurätterne torde hafva den följd, att för Stockholm, samt tilläfventyrs jemväl för någre bland de öfrige af Rikets Städerj der Kämnersrätter nu finnas, flere Rådstuf-* rätter, eller flere afdelningar af de nu varande, blifva erforderlige , hvilket fall isynnerhet lärer inträffa i förstnämnde stad, der dessutom det egna förhållande eger rum, att flere serskilde
Jag vill endast begära någon lindring i sjelfva rustningens utgörande, så att Motioner i Bonde-Ståndet 1862. lS:o 296- 451 rusthållaren kan vara oberoende af militärverldens moder, samt en rättvisare fördelning af rustningsskyldighelen mellan stamoell augments-hemman och föreslår alltså vördsammast: att Staten, emot en billig afgift från rusthållen, öfvertager rustningsskyldigbeten i Skåne, med undantag af karlens lega och lön, samt hästens anskaffande och underhåll, och att de augmentshemman, som till rustningsstammar betala sin ränta med pengar, må i stället deltaga i rustningens utgörande i proportion efter den ränta, hvarmed de augmenterats och hela rustningsstammens rån'a. Man finner alt, genom antagande al första delen af mitt förslag, ingen minskning i truppens styrka eller tjenstbarhet uppkommer, så att det derföre bör förkastas; och under förutsättning af en klok anordning, vill jag förmoda, all anskaffandet och underhållet af munderingsbeväringsoch utredningspersedlar, då det skedde och handhafdes af krigsbefälet för bela truppen gemensamt, skulle kunna verkställas för så mycket billigare pris och skötas så mycket ändamålsenligare, än om hvarje rusthållare skall anskaffa och förvara sin andel deraf, alt Staten skulle hållas skadelös med en afgift från rusthållarne, som åtminstone ej vore större än den kostnad, de nu måste vidkännas; — att icke tala om alla deras besvär och obehag vid rustningens utgörande, hvilket ganska väl förijente sin egen historik. Ehuru sednare delen af mitt förslag ej heller är afsedt att inverka inskränkande på rustningsskyldighetens utgörande; så torde motstånd möta för dess antagande, enär många augmentshemman komme att lemna ej så obetydligt mera bidrag till rustningens utgörande än på sednare tiden skett; men granskar man förhållandena i grund, så innebär delta förslag ingenting annat än rustningsskyldighetens fördelande efter samma grunder, hvarefter den ursprungligen föreskrifvits, eller rättare skyldighetens återförande till sin rätta grund.
Silfver in natura indrages lill Banken, när Fullmäktige så nödigt pröfva; och skall alltid införskrifvet Silfver emot sjöfara assureras. För alt vinna de förbindelser i Hamburg, som, i och för ifrågavarande affairers bedrifvande, blifva nödige, vidtaga Fullmägtige lampliga åtgärder; egande Fullmägtige derjemte att bestämma, hos hvilket eller hvilka Handelshus i berörde Stad depositioner för Bankens räkning få ega rum. Fullmägtige halva, att, i afseende på bokföringen och redovisningen, meddela de föreskrifter, hvarigenom reda och enkelhet i räkenskapen i förening med säker Controll bäst må kunna vinnas. För utöfningen af de med vexelköp och försäljning förenade göromål och bestyr, utse Fullmägtige, inom sig, Två såsom Deputerade. Deputerade, hvilka sig emellan fördela de dem tillhörande göromål, såsom dem lämpligast synes, skola vid hvarje tillfälle, då Fullmäglige sammanträda, för sine åtgärder under den från föregående sammankomst förflutna tiden redogöra. 6 Banco-Utskottets Memorial_, N.o 68. På Deputerade ankommer, att antaga och endtlediga nödigt biträde i göromålen, men på Fullmägtige att bestämma beloppet af det arfvode, som för sådant biträde kan påkallas. Val till Deputerade anställes vid hvarje qvartals utgång, då de afgångne kunna åter inväljas. Sådant val verkställes genom slutna sedlar, och, i händelse af lika röster, sker lottning. Då Deputerade blifvit utsedde och sedermera, när någon förändring inom Deputerade inträffar, underrättas Bankens Correspondenter i Hamburg derom, med afseende å den signatur på vexlar och bref, som deraf blifver en följd. Så väl Fullmägtige, som Deputerade äro, i och för deras utöfning af ifrågavarande vexelhandel, ansvarige, enligt allmän lag och serskildt gällande författningar. De protokoller, som i afseende på denna rörelse föras hos Fullmägtige, hållas hemlige och få icke, utan serskildt af Banco-Utskottet eller Fullmägtige lemnadt tillstånd, offentliggöras.
Deremot, och om å en Sedel nedra, högra fjerdedelen hel och hållen saknas eller ock af denna fjerdedel hlott någon bit af fina trycket till venster är sammanhängande med de öfrige delarne af Sedeln, kunna dessa sedelstycken, ehvad de ock i öfrigt äro fullständige, icke antagas till inlösen, utan komma att casseras. Efter noggrannt öfvervägande af allt detta, har Utskottet, som till alla delar instämmer uti de af Fullmägtige yttrade åsigter, skolat föreslå såsom förändrade grunder för granskningen, approberingen och cassalionen af förslitne smärre Riksgälds-Sedlar på 2 R;drs valeur och derunder: 1:0 att nedra, högra fjerdedelen, hvarå fina trycket och namnteekningarne befinnas, oell hvilken förthy är att anse såsom den hufvudsakligaste delen af en Sedel, skall, äfven om den företes ensam, eller icke sammanhängande med någon annan del af Sedeln, inlösas med den valeur, som fina trycket utmärker, derest åtminstone öfra namnteckningen är hel och ostyckad; 2:0 att deremot, och om å en Sedel nedra, högra fjerdedelen hel och hållen saknas, eller ock af denna fjerdedel blott någon bit af fina trycket till venster är sammanhängande med de öfriga delarne af Sedeln, kunna déssa sedelstycken, ehvad de ock i öfrigt äro fullständiga, icke anlagas till inlösen utan komma att casseras; 3:o att hvarje innehafvare af smärre Riksgälds-Sedlar, hvilka i följd af de vid sistlidne Riksdag stadgade grunder, i afseende på granskningen och approbationen, blifvit casserade, skall ega öppen rättighet, alt desamma till ytterligare granskning, efter de nu fore»lagne förändrade grunderne, uti Riksgälds-Contoret förete, och sStatt-Utiftotttti 'Ut'.
Det står nemi. i §: ”att Bankens metalliska cassa ej må bibehållas vid ett belopp, som understiger 2,500,000 r:dr, hvilket vill säga, efter hvad jag föreställer mig, att hvar och en borde tydligt och klart inse, att så länge Bankens metalliska cassa är en enda skilling under 2,500,000 r:dr, så är det ett oriktigt förhållande, hvilket skall rättas derigenom att den metalliska cassan uppbringas till nämnde summa. Jag kan åtminstone icke för mig göra klart, att någon annan mening kan dragas af detta stadgande. R. o. Ad. biföll 54 §. § 55. Bifölls. Utsk:s framställning, ang:de dess i 45 punkten af betänk. N:o 2.9 yttrade opinion om nuvarande privatbankers ändamålsenlighet. Lades till handlingarne. § 56. Hr Skönman: Då man så ofta hörer omtalas privatbanksintresset, så får jag vid detta tillfälle förklara, att jag i privatbankernas fortfarande äger ett stort intresse. Detta intresse är tvåfaldigt: först i anseende till R. St:s Bank, dernäst för allmänna rörelsens skull. I förra hänseendet önskar jag högligen, att R. St:s Bank malte förskonas ifrån nödvändigheten att, under dess nuvarande ställning och organisation, genom nya sedelutgifningar på ett eller annat sätt fylla den brist å rörelsemedel, som genom privatbanksedlarnes minskning eller upphörande kan uppstå; i det sednare hänseendet är jag öfvertygad, att, äfven om R. St. skulle besluta en sedelemission, som motsvarade eller till och med öfversteg summan af privatbankernas sedlar, R. St:s Bank eller afdelningar af densamma ej skulle kunna bedrifva den nyttigaste delen af privatbankernas rörelse, och att följaktligen mycket af de dertill afsedda medel komma att blifva obegagnadt. BancoUtsk:s förslag i 56 § åsyftar att åtminstone aflägsna begge dessa olägenheter intill dess en fullständig plau för Rikets penningerörelse blifvit uppgjord, så alt den genast vid början af nästa riksdag kun - Den 16 April e. m. <57 kunde tagas i öfvervägande.
Att 400 exemplar af de redan utkomna 5 Titlarne af Handbok för Militärer fingo för Stats-Verkets räkning inköpas, med nya titelblad förses och, efter förutgången granskning, till vederbörande Embetsverk utdelas. Att jag, Stjernsvärd, med afsägelse af förlagsrätten till Handbok för Militärer, hvars vidare utgifvande komme att upphöra, i stället skulle äga att utaf hvarje Titel af den nya Författnings-samlingen erhålla 1,000 exemplar, att till subskribenter å Handboken utdelas, emot betalning till Stats-Verket efter samma pris, på hela upplagan fördeladt, som tryckning, papper, omslag och häftning kostat Stats-Verket; samt att planen lör arbetets utförande borde blifva en sammanjemkning af den, genom Kongl. Brefvet den 28 Juli 1837, fastställda med den plan jag, Stjernsvärd, för utarbetandet af Handbok för Militärer följt och antagit. 123 Såsom följd af hvad sålunda i nåder förordnad! blifvit, hafva, oberäknadt de af mig, Stjernsvärd, innan den 1 September 184-4, enskilt, på eget förlag, utgifna Titlar, nemligen: I5:de Permitteringen. 17:de Marcher, Krono-transporter och embets-resor. 21:a Krigs-lagarne. 22:a Krigsoch militär-förtjensters belönande. 28:de Allmänna anstalter tili hästafvelns förbättrande; följande Irenne af redaktörerne gemensamt utarbetade Titlar, nemligen: Irsta Armeens styrelse. 18:de Auktioner och besigtningar. 23:dje Afskedade krigsmäns och deras enkors och barns pensionering och öfriga förmåner, eller den 1 September 1844, tili närvarande dag blifvit af trycket utgifna och enligt föreskrift utdelade. I och för vidare upplysning om dessa Titlais innehåll, hänvises vördsamt till hosföljande tablå. Ett exemplar af alla 8 Titlarne varder härjemte tili Herrar Revisorer vördsamt öfverlemnadt.
Didrik berättade då hvad han hört och sedan fått veta, – och, – slutade han, – gå blott en timma förr än ni brukar i afton till Agatha, och ni skall säkert finna vicomt de Beaufleur hos henne; och om ni går aldrig så litet försigtigt tillväga, skall ni utan tvifvel sjelf bli öfvertygad om hennes otrohet. Edvard teg och syntes tankfull; han hade svårt att föreställa sig Agatha älska någon annan, – hon, som ännu i går med sanningens hela värma sade sig skola dö af sorg och kärlek om han lemnade henne. Emellertid ville han hafva visshet, och tvenne timmar före den tid, då han vanligen brukade besöka henne, stod han vid hennes port. Klockan slog åtta; det var mulet och nästan mörkt på gatan, en svängande lykta spridde ett ojemnt och fladdrande sken omkring porten; med en känsla af beklämning och oro smög han helt tyst uppför trappan genom tamburn och salongen, der blott ett enda ljus brann i kronan och helt svagt upplyste det stora rummet; men han hejdades hastigt vid förmaksdörren af röster, som inifrån Agathas sängkammare nådde hans öra. Han såg upp. Hela den lilla kammaren der han varit så lycklig, der han vexlat så många varma och lättsinniga löften och kyssar, der hvarje möbel, hvarje vrå, talte om en njuten fröjd, afspeglade sig nu för hans blickar i en stor spegel, som upptog hela väggen mellan fensterna i förmaket, hvilket var alldeles mörkt; ingen hade hört hans steg på den tjocka mattan och han stannade ovilkorligt, betagen af på en gång harm och tjusning vid den scen, som spegeln tyst och trogen visade honom. Nästan midt på golfvet stod Agatha, starkt belyst af den rosenfärgade lampans sken, som spreds öfver de fantastiska draperierna af glest flor, hvaraf hennes gestalt var omsluten, men knappt betäckt; den ena armen, höjd öfver hufvudet, uppehöll en liten antik urna; hennes ansigte – hvarifrån det svarta håret var bortstruket och samladt i en knut ofvanpå hufvudet – liknade med sin fina oval en vacker kamée, och log med ett förtjusande behag emot den unge fransmannen, som, lutad öfver en portfölj, satt midt emot henne.
Chef för den admiristrerande delen af Justilife förvaltningen och föredraganden i StatsRådet af alla dithörande ärender, samt innehafvarne af den Jnstitias Cancelleren anförtrodde L ppsyningsoch Åklagare befattning (alternativt) " ' < , 70 Att ett af de icke föredragande Stats Råden må bibehålla benämning af Hof Canceller, och sär bildt inseende öfver Riks Archivet och Kongl. Tryckeriet (altenia* tivt^ 8:0 Att HofCancellern icke bör med Utrikes StatsMinistern dela Utrikes förvaltningen, och stadgandet derom i Regeriugs Formen således utgå. 9:0 Att HofCancelleren icke borde till Riks Stånden öfverlemna Konungens Propositioner, utan sådant borde tillhöra vederbörande förvaltnings Chefer. 10 o Att HofCantlerns inseende öfver skrifters allmängörande, samt öfver Bokhandeln, skulle öfveilemnäs till Ecclesiastik Förvaltningns Chefen. .11:0 Att Rikets Allmänna Ärenders Beredning såsom öfverflödig, må indrages. Vret. TJttlr. d. 9 Septtmh. 1823. 905 S. D. Nedannämde på bordet hvilande be tänkanden föredrogos och biföllo", nemligen StatsUtskottets: N:o 448, I anledning af Friherre C. H. Ankarsvärds anmärkningar vid den af Riksens Högloft. Ständers Revisorer år 1822 afgifne Berättelse, rörande då verkstäld granskning af Allmänna Magazins Inrättningens förvaltning under de sednare åren m. m. N:o 449- Angående upplåtande af Rosersbergs K ungegård till Enkesäte för H. K. M. Drottningen. N:o 452> Förnyade utlåtande 1 frågan, om Pension för f. d. LamHöfdingen Hans Järta, samt StatsBevillnings och EkonomiUtskottens; N:o 453, Angående en }emnare fördelning af Postföring^ skyldigheten, tillökning i den nu bestådda Postskjutslegan, Postens fo 5 Fröt.
Nedsättning, lill följd af redan beslutade förändringar uti grunderna för bevillningens utgörande: Hevi lenin gs-Ut skot te Is Betänkande, N.o Sa. 5 1:0 Skjddsafgiftens erläggande vid 18 i stället för 17 år: Enligt Qvinqvennii-tabellen för åren i83i med 1835, funnos emellan 17 och 18 år: af mankön 28,903. Folklillökning till och med 1838, & i/3 proc. för hvarje år 289. Föreslagne nedsällningar uti Betänkandet N:o 5a. i:sta Art. Litt. B. II e s u m e, utvisande de af Rikets Höglofl. Ständer beslutade föiändringar uti Bevilinings-Utskottets förslag vid Betänkandet N:o 12, i afseende på giunderna för den blifvande allmänna bevillningen. § 4- Pag. 3 uti förslaget vid Betänkandet N:o 12. 2:dra momentet erhåller följande lydelse: För all den inkomst, som uppbäres af tjenstemän, i följd af enskilda uppdrag, ulan att omedelbart vara föranledd af Stat, Expeditions-laxa eller 6 Bevillnings-TJ Iskoltets Betänkande , iV.-o 5 2. serskild bestämmelse, eller i ovilkorlig följd af innehafvande i jenste-befatlning, erlägges fem procent., (Se Bevillnings-Utsk. Uti. iV.o s/, /Jag. 9J § ... Pag. 8. I städerne af Fjerde Classen Tio Classer. Tionde Classen R:dr (Se BevillningUtsk. Uti. N:o oj , pag. n) § .5. Pag. I O. Näst efter Actörer och Actriser elc. upptages: