Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr årligen, eller för tre år 47,250 R:dr; till storskiftesoch afvittnngs-verkens skyndsammare bedrifvande inom Rikets norra provinser, 57,000 R:dr årligen, eller för tre år 171,000 R.dr; till inlösen af arrendet utaf Alnarps kungsgård, äfvensom af byggnader, inventarier, husgeråd m m. derstädes 175,000 R:dr; till uppförande och inredning af en byggnad vid Landtbruks-akademiens experimental-egendom, ett bidrag på en gång af 6,000 R:dr; till utdelning vid Landtbruks-mölen af premier för djur, redskap och ladugårdsprodukter af utmärktare slag, att utgå under nästa statsreglerings-period med 9,000 R:dr; V Stats-V t skottets Utlåtande M 122. 85 till införskaffande af hingstar af utmärktare racer från fremmande länder, för en gång 30,000 R:dr; till uppförande af en ny byggnad för Teknologiska Institutet och detta Instituts aptering i den nya lokalen, 140,000 R:dr årligen, eller för tre år 420,000 R:dr; till anskaffande af erforderlige läro-apparater åt de tekniska elementar-skolorna i Malmö, Örebro, Norrköping och Borås, ä 4,500 R:dr för hvarje skola, 18,000 R:dr; till inköp af fysiska apparater och mekaniska modeller för Svenska Slöjdföreningens i Stockholm inrättade söndagsoch afton-skola, för en gång 9,000 R:dr; till förrättande af vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna 1,000 R:dr årligen, eller för tre år 3,000 R:dr. 9:o. Slutligen får Utskottet anmäla en hos Preste-ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion af Kontrakt-prosten Landgren, hvilken, med anförande deraf, att, enligt hvad erfarenheten visat, hundratal af brott emot egande-rätten årligen föröfvades utan att mer än tionde eller tjugondedelen åtföljdes af straff, samt att förnämsta orsaken härtill vore att finna i folklynnets djerfhet och författningarnes brister, funnit sig böra, såsom ett medel att i någon mån motverka detta onda, föreslå, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts nådiga disposition ställa ett årligt extra anslag af 10 a 20,000 R.dr R:mt till förstärkande af polisen i de trakter af riket, der en sådan åtgärd företrädesvis vore af behofvet påkallad.
R:dr årligen blifvit uppförd bland de extra anslag, som af Riksgälds-Contoret hållas Stats-Conloret tillhanda, samt att uti Utskottens Betänkande N:o 36, angående rotejemkningen vid Westerbottens Regemente, närmare upplysning, samt utlåtande rörande samma anslag och fördelningen deraf meddelas; få Utskotten, med hänvisning till hvad nämnde Betänkande innehåller, yttra, att som anslaget skall, i förhållande till hvarje rotes mer eller mindre behof al ett sådant understöd, och med ledning af en på localkännedom stödd uppskattning deraf, emellan ro tärne fördelas, samt således kommer att af Rotehållarne åtnjutas till olika belopp och efter andra grunder än Passevolance-ufgiften utgår; alltså och enär anslaget ovilkorligen får af Rotehållarne uppbäras, samt det af Motionairerne föréslagne liqvidations-sätt, utan att befordra medlens skyndsammare utdelning, allenast skulle till onödig omgång och vidlyftighet föranleda, * anse Utskotten sig böra afstyrka Rikets Ständer att ifrågava rande motion bifalla. Stockholm den 21 No v. 1834- N:o 38. Ankom till Exp.-Utskottet den 21 Nov. Utlåtandej i anledning af återremiss å Betänkandet J\:o 35 > i fråga om Passevolance-afgiften. Jemlikt ankommet Protocolls-Utdrag för den 10 i denna månad, hate Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskotten återremitterat berörde Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar; men som detsamma blifvit gilladt af Högloll. Ridderskapet och Adeln den i7:de, af Högvördige Preste-Ståndet den ^:de och af Vällofl. Borgare-Ståndet den 10 innevarande månad; så hafva Utskotten funnit återremissen ej böra till någon vidare åtgärd å deras sida föranleda. Stockholm den 21 Nov. 1834- $ Statssamt Allm■ Bcsv. och Oreon,-Utskottens Utlåtande Nas 3g o. 4°- N:o 3g.
Under förmälan att Rikets Ständer, med hänsigt till det betydliga omfång, hvartill förvaltningen af Statens jern vågsrörelse då redan utvecklat sig, samt i betraktande jemväl af talrikheten utaf den vid jernvågarne anställde tjenstemannaoch arbetspersonal, ansåge angeläget, att för trafiken å Statens jernvägar en från jernvågsbyggnadsförvaltningen afskiljd Styrelse blefve organiserad och på stat uppförd, anhöllo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 6 Juni 1860, att Kongl. Majit, så snart sådant lämpligen kunde ske, måtte låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag till en Öfverstyrelse för trafiken å Statens jernvägar jemte aflöningsstat för de till Styrelsen hörande embetsoch tjenstemän. Sedan Kongl. Majit, i anledning häraf, uti Sin nådiga Proposition angående Statens jern vågsbyggnader, tillkånnagifvit Sin afsigt att så ordna förvaltningen af Statens jernvägar, att från och med 1863 års ingång den myndighet, som dittills varit förenad hos Chefen för Statens jern vågsbyggnader, komme att upphöra och en från jernvågsbyggnadsförvaltningen afskiljd Styrelse öfvertaga befattningen med alla de årenden, som afse ordnandet af allmänna trafiken å stambanorna m. m., hvaremot de ännu pågående nybyggnadsarbetena samt dessas fortsättning med dertill hörande tekniska detaljer komme att särskildt handhafvas, men Kongl. Majit derjemte förklarat att, då någon tids erfarenhet syntes erforderlig för att kunna vidtaga en definitiv reglering af dessa båda förvaltningars ömsesidiga ställning och verksamhets-områden samt bestämma 60 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. omfånget af den för trafik-öfverstyrelsen erforderliga tjenstemannapersonal, hvars aflöning i alla fall syntes kunna utgå af inflytande trafik-inkomster, Kongl. Majit för närvarande icke ville för Rikets Ständer framlägga förslag till ett definitivt ordnande af en Öfverstyrelse för trafiken å Statens jernvägar; har Kongl. Maj:t, genom nådig skrifvelse af den 30
Då Kongl. Maj:t inom så många andra grenar af förvaltningen tillsätter enir betsoch tjenstemännen, och, med undantag af kyrkoherdar i konsistoriella gäll, nästan alla dem, som ega sjelfständig verksamhet, torde det ock vara följdriktigt, att Kongl. Maj:t, genom utnämnande af tjenstemännen äfven inom ifrågavarande förvaltningsgren, får tillfälle att verka på samhällets framtid också i hvad som angår deras bildning, som sannolikast komma att inom detsamma blifva verksamma medlemmar. Tillsättandet af vikarier för kortare Lid och dupplikanter torde deremot hädanefter, såsom hittills, böra tillhöra vederbörande eforer. I närmaste sammanhang med frågorna om lärares kompetens och tillsättande står frågan om deras aflöning och befordringsförmåner. Enligt det förslag till stater och lönereglering, hvilket jag, jemte särskildt memorial (Bilagorna n:ris 3 och 4 detta protokoll) nu i underdånighet får un derställa Eders Kongl. Majrts nådiga ompröfvande, är antalet af lärare minskadt med omkring 56 personer, eller med ungefärligen en sjundedel af den nuvarande personalen, då det icke räknas lärare i musik, gymnastik och teckning, och detta oaktadt flera läroverk blifvit föreslagna till erhållande af utvidgad verkningskrets. Denna indragning lemnar likväl på långt när icke tillräckliga medel till den högst nödiga löneförbättring, som tillika föreslås, utan blifver bristen i alla fall högst betydlig, på sätt samma memorial närmare upplyser. En sådan löneförbättring utgör likväl vilkoret för möjligheten att borttaga den förhöjda tjenstårsberäkningen för lärarne och det åt dem derigenom lemnade företräde vid befordringar inom kyrkan, förmåner, hvilka visserligen förskaffat läroverken många skickliga lärare, men i andra afseenden menligt inverka både på skolan och kyrkan, och således böra försvinna, så snart ske kan. Bifalles löneförbättringen, torde äfven kontroller böra bestämmas till förekommande deraf, att personer, som för lärarekallet icke längre äro passande eller dertill blifvit oskicklige, må 24 under en längre tid kunna dervid orubbadt qvarblifva och derigenom skada läroverken.
Blef detta bruk ej ordentligt iakttaget, hade man orsak frukta, att den först döptes egenskaper skulle förflyttas på de, som kommo efter. Om det första sålunda var en gosse och det andra en flicka, kunde denna få skägg på hakan liksom han — och tvärt om. Bäst var det, om dopet kunde ske på söndagen, då hela menigheten var till städes med sina förböner för den lille. Men dopet borde föregå den allmänna gudstjensten eller ännu hellre ske inuti denna, sedan episteln blifvit uppläst och haleluja sjunget, men förr än evangeliet lästes. D e nydöpte måste sedan stanna qvar i kyrkan, tills gudstjensten var slut. Den största skam, som kunde tillfogas en moder, var att döpa hennes barn efter slutad gudstjenst. Dermed tillkännagafs nämligen, att modern var en otuktig qvinna och barnet oäkta födt. Enligt mångas åsigt borde i dylika fall dopet ej få ega rum, förr än modern tillstått, hvem som var barnets fader, samt derefter undergått offentligt skriftermål. En egendomlig följd af bruket att förena barndopet med den allmänna gudstjensten blef den öfvertro, att dopets kraft kunde ytterligare styrkas genom att gifva den nydöpte del äfven af kyrkans andra sakrament. Det hände, att, då nattvardens utdelande var afslutadt, kalken med det öfverblifna vinet gick rundt ibland de barn, som samma dag blifvit döpta. Denna öfvertro var särskildt utbredd i Skåne och på Sjselland. Biskoparne i Lund och i Roeskilde måste bestämdt förbjuda utdelningen af nattvarden till de nydöpte. Gudmodern hade en betydelsefull syssla. Det var icke nog med, att hon med största möjliga skyndsamhet skulle kläda af och på barnet, uppgif va dess namn och i rätta ögonblicket svara » ja » på prestens frågor. Hon skulle för det första bära barnet högt och fritt och sjelf se glad ut. Underlät hon detta, fick barnet ett trälaktigt sinnelag. Framför allt måste hon akta sig för att tappa någon af barnets klädespersedlar. I så fall hade det att vänta fallandesot och andra farliga sjukdomar.
Uppfyllande, ej mindre af Regerings-Formens J^rde, 5p:de och 6o:de §§. , som stadga, att Rikets Ständer ega rätt sig sjelfve beskatta, och att hvad Statens behof tarfva utöfver de ordinarie inkomsterne bör genom Bevillning fyllas, hvarvid Sjö-Tulls-afgifterne i första rummet räknas, än af 70.‘de §., sorn ålägger Bevillningsutskottet, att opåmindt vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande Bevillningens fördelning, och för att i ett Sammanhang kunna visa förflutna och härvarande förhållanden, sorn föranledts af, eller kunnat hafva inflytande på Tullbevillningens bestämmande, har Bevillnings-Ucskottet ansett sig först böra uppfatta hvad i detta ämne år 1823 beslöts, med upplysande uppgifter angående verkställigheten och verkan af dessa Beslut, dernäst redovisa för hvad under denna Riksdag blifvit till Utskottets handläggning 4 Bcvillnings-Utskottets Betänkande N.o 27. remitteradt, samt slutligen, efter erfarenhetens ledning, föreslå de grunder förden blifvande Tullbevillningen, hvilka Utskottet trott förena gemensam båtnad för Staten och Näringarna, och sorn .blifvit tillämpade i det serskilda förslag till ny Tull-Taxa , som nu jemväl öfverlernnas till Rikets Ständers upplysta pröfning och antagande. 1 -n Om 18 o3 år.t stadf*anden och de der - *S| ,J # skottet ansett denna redovisning lämpligen kunna framställas under följande Hufvud-Titlar: a) Om hvad som har gemenskap med 180.3 års Tull-Taxa. Den väsendtliga skillnaden emellan SJ de hufvudgrunder för Tull-Bevillnins?l gens utgörande, sorn ifrån äldre tider 2/ varit antagen och den, som 1823 års hl Ständer fastställde, består deruti, att ?) Rikets Ständer då, såsom grundsatser antogo:
Af den 29 Juli: om granskning af RiksdagsBeslutct, undeidånig anhållan hos Kongl. Majit om någon allmän Arbetsoch Corrections. hus inrättnings företagande innan nästa Riksdag; om Grär.stuilarne; om aflöningen vid RiksgäldsContoiret, återupplifvande af 1734 års HandeLreglemente och Postgången inom Riket; om Båtsmansfördubblingen; om ett StatsUtskottets MemorjaT af den 21 Juli; om några anmärk, ningar vid Beviliningsförordningen. Af den 31 Juli: om Disconterna ; örn erkänsla för Rikets Ständers Revisorer och Tryck* ning af Pensions-, Benådningsoch IndragningsStaten; om afhjelpande af åtskilliga hinder för Jordbruket. Af deja 1 Augusti: om förhållande med de från sammansatta Lagoch OeconomieUtskotten afgifna Betänkanden; om Chartors uppiättande 'öfver hemman i Riket; om indeldta Regementernas beklädnadssätt; om svar på Ridderskapets och Adelns ProtocollsUtdrag om Götha Canal; om läggande ad acta af en afskrift af Kongl. Maj:ts Nådiga Tai af sistlidne dag; af förstärkta StatsUtskottets beslut om afskaffande af extra stämplingen i Stockholm, och om åtskilliga Bevillningslrågor, samt af LagUtskottets Berättelse om förhållandet med de från Utskottet aflenanade Betänkanden. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan tre qvart till tio, fn fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Den 3 Augusti, 89 Thorsdagen den 3 Augusti. Plenum klockan 9 förmiddagen.
Grefwe Os Ig. 6grclie, facod, instämdb med Grefwe körner i frägan om nödwättdigheten af Friherre LUkversLstjöläg tillägg, merz hemställde derjemte, at dä frägan more om försträckning afen sä betydlig summa, Riksens Ständer hos Hans Kongl. Höghet Riksföreståndaren skulle anhälla, det denna Summa mätte allenast til de för Rikets förswar för det närvarande nödige anstalter anwändas, och nägon betalning af redan ädragen gäld icke deraf hämtas, emedan^ oaktadt summans betydlighet, han fruktade, at densamma, föga tilräcklig til fyllande af de nu mest nödwändiga behof, skulle blifwa aldeles o« tilräcklig til gäldande af de gamla. Herr von Lcbuitxenlleim, Davi cl, yttrade sig, det et redan tagit beflut icke kunde ändras, men ansäge likwäl de deruti nyttjade orden kunna mildras. Ridderffapet och Adeln hade ansett < de§a twä millioner Rldr til Rikets förswar o undgängeligen behöfwas; sä mpcket af beslutet ! ansag han för sin del wara orubbeligt; men l trodde tillika, at anco Utskottet skulle kunna ä- l läggas inkomma med utlåtande om medlen och säkerheten för utgörandet af denna summa. Herr Laron och Landtmarskalken gjorde proposition pä de af Friherre 8iltverschi61c1 och Grefwe la Oarclis föreslagne tillägg, hwilka Biföllos. I anledning häraf infördes desia tillägg k det krotocoils Utdrag för förledne gärdaq, sorn redan war färdigt til juswrin^, och hwilket jemte desia tillägg nu upläsies och godkändes, ff'landes likwäl und,ä äatum för denna dag. Det lyder som följer: ^ Utdrag af ?rotocolUt hällit i Högloflige Ridderskapets och Adelns Llenum den 19 Maj 1L09.
En reservant vid detta betänk, har upptagit och genomgått förhållandet med decimalsystemets införande i Frankrike, och han har visat, att under loppet af ett halft sekel, som detta systeme i afseende på mått, mål och vigt der varit påbjudet, har det ännu icke lyckats att bringa det 46o Den 39 Maj e. m. i fullkomlig gång, härledande sig hufvudsakligen deraf, alt femman såsom enhet icke vidare later dela sig. Med en sådan andra länders erfarenhet, tror jag att man bör noga betänka sig, innan man i vårt land påbjuder decimalsystemets införande, hvad mått, mål och vigt beträffar, och jag tillstyrker derföre afslag på betänkandet. Frih. Gederström, Jacob: Ehuru jag visserligen är af den öfvertygelse, att det förslag, som alltsedan 1823 års riksdag är hvilande, kunde blifva förbättradt, på sätt Hr Lefre'ns motion innehåller, anser jag likväl i det skick målet nu befinnes, då två Stånd bifallit betänk., det vara ändamålsenligare att bifalla, än att afslå detsamma; tv följden blefve eljest ingen annan än att frågan för fö lie, ifall PresteSt, lika med hvad Hr von Hohenhausen föreslagit, skulle afslå betänkandet. Meningen måtte väl icke vara, att nu helt och hållet gå tillbaka från en efter mycken pröfning uppgjord förbättring, ehuru densamma otvifvelaktigt kan blifva ännu bättre, sedan första steget en gång är taget. Jag tillstyrker följaktligen bifall till betänkandet. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skall icke borttaga R. o. Ad:s lid med något återupprepande af hvad jag bade tillfälle att yttra, då frågan förra gången förevar, utan inskränker mig lill att, på grund af hvad jag då hade äran anföra, samt då erfarenheten tydligen vitsordat, att någon öfvervägande nytta icke visar sig förenad med införandet af ett sådant beräkningssätt uti de med dagliga rörelsen närmast gemenskap ägande saker, instämma uti Hr von Hohenhausens anhållan om afslag å betänkandet. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Då Utsk:s förslag i betänk.
OtVer8tatlialEaie-entbetets Kanslis rsikenskaper. Räkenskaperna äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för år 1854 utan, men för år 1855 med anmärkning, och utvisa följande: — 168 - Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: Enligt Kongl. Credit. Aflöning för en del af Ofverståthållare-embetets tjenstemän och betjening' : 8,048: 8,386: Lysoch renhållning m. m. för Kronans hus 8,745: 34. 4. 40,205: 2!. 9. Balans till påföljande år: 1. i i Den nu brukliga titeln å dessa räkenskaper : »Räkning med Staten, Kronans publika hus i Stockholm:: synes, vid det förhållande, att äfven aflöningarne vid Krono-uppbörds-verket i Stockolm der upptagas, vara olämplig och böra mot annan lämpligare utbytas. § 2. Beträffande nyssnämnda atiöningar vid Krono-uppbörds-verket hafva Re viborn rne funnit anmärkningsvärdt, dels att Bokhållare-lönen, utgörande 150 R:dr per år, blifvit, enligt hvad aflönings-listorna utvisa, under båda revisions-åren fördelad emellan Kamereraren och Sekreteraren, så att den förre deraf uppburit 50 R:dr och den sednare 100 R:dr, utan att något stadgande till stöd för en sådan fördelning åberopats, samt dels att t. f. Sekreteraren vid Krono-uppbörds-verket under 4 månader af år 1854 på förordnande bestridt Kontrollörs-tjensten vid verket och derunder uppburit begge lönerna. § 3. Af förslags-anslaget under 7:de hufvud-titeln till lyshållning m. fl. utgifter för Kronans publika hus i Stockholm hgr Kongl.
Majits nådiga omsorg; och anser Utskottet vid detta förhållande obehöfligt och olämpligt, att Rikets Ständer nu ånyo ingå med underdånig skrifvelse i samma ämne; hvadan Utskottet hemställer, att motionen i denna del icke måtte till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Beträffande derefter motionärens hemställan i fråga om förekommande af de missbruk, som han uppgifvit ega rum i anledning af den allmogen tillkommande rätt att kringvandrande försälja sine tillverkningar; så enär dylike missbruk icke kunna förefalla utan öfverträdelser af gällande föreskrifter och således kunna efter anmälan afhjelpas genom verkställande maktens försorg samt det icke är ådagalagdt, att missbruken äro så allmänna 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 96. eller stigit till den höjd, att Rikets Ständers mellankomst i anledning deraf ina erfordras, får Utskottet, med åberopande derjemte af sitt uti en i viss män likartad fråga under N:o 35 innevarande riksdag afgifna, af Rikets Ständer godkända utlåtande, vördsamligen föreslå, att jemväl denna del af motionen måtte lemnäs utan åtgärd. Stockholm den 13 Maj 1851. Ank. till Exp. Utsls. d. 15 Maj 1851. kl. 5 e. ni. Utlåtande, i fråga om beredandet af ändamålsenlig kommunikation emellan Gottland och öjriga Sverige. Från högvördiga Preste-Ståndet har Utskottet fått emottaga en af Hr Prosten Klintberg derstädes väckt motion, deruti blifvit arifördt, att, ehuru å sednare tider slaten fått vidkännas icke obetydliga uppoffringar, för att tillvägabringa en lättare kommunikation mellan moderlandet och ön Gottland, så vore dock i berörde hänseende mycket att önska, serdeles hvad anginge den tid af året, då postfarten emellan Stockholm och Wisby upphört och posten fortskaffades emellan Böda hamn på Oland och Klintehamn på Gottland, ömsom med seglande fartyg och ömsom med båt.
Hvilken tvål, som är lämpligast, är naturligtvis en viktig detalj; för min del tror jag, att lanolintvål är bland de bästa. Färgade och parfymerade tvålar äro ofta, fastän ej alltid, skadliga och böra därför undvikas. Detta är texten för många predikningar, det vet jag,- men liksom med många andra texter måste man » töla » — som de säga i Värmland — för att få in det i människohufvuden. Efter tvättningen sköljer man sig väl i varmt vatten, hvarefter man stryker på en blandning af olika delar glycerin och citronsaft. Detta är för att sluta till porerna och hindra en förkylning. Man påstår äfven, att den sammandragande verkan af citronsyra är ett godt medel mot skrynklor. Nu torkar man sig mycket väl och gör slutligen en afgnidning med en bit fint sämskskinn, som man måste ofta tvätta ur med tvål och vatten. Sedan, om ni så vill, kan ni begagna litet hvitt puder — det skadar alls icke, men det kan vara lika bra utan, beror på tycke och smak. Om ni nu stryker med handen öfver kinderna, skall ni finna dem mjuka som den finaste sammet. Gå nu, om ni har en man, och bed honom ge er en kyss; om icke — kanske någon annan vill stå till tjänst! Denna behandling bör utföras tre gånger i veckan, och dessutom bör ansiktet tvättas morgon och kväll i varmt vatten — om kvällen med och om morgonen utan tvål. Efter tvättningen sköljer man sig väl i rent varmt vatten och sedan doppas svampen i kallt vatten och strykes fort öfver ansiktet. Detta verkar som en dusch, oeh hvad som är bra för den öfriga kroppen är också bra för ansiktet. Torka väl, först med en handduk, sedan med skinnet. Tag tillräcklig motion i friska luften, för en regelbunden diet, undvik starka drycker och kryddor, och om ni icke snart ser ut som en rosenknopp, så — ja, så ser ni väl ut som en ros i full blomstring. Londonflicka. Kärlek är kärlek: en drottning älskar icke ädlare än en tiggerska o c h en snillrik vis icke bättre än en dum olärd. Lessing. Liedberg &amp; Bäckgrens maskinaffär 3 A Klara V. Kyrkogata. Stockholm. IDUN 378 träkanten med glödstiftet o c h täck dess ena skifferTio julklappsidéer.
Jag anhåller derföre vördsamt att 4:de momentet af § 14 måtte uteslutas, samt Särskilda Utskottets Betänkande M 2. 33 samt att vid § 24 i stallet måtte tilläggas ett nytt l:sta moment, så lydande: Rederiet tilloch afsätter befälhafvaren, hvilken i sin tjenst är förbunden att följa den föreskrift rederiet lemnar. vid § 55, i:sta mom. Jag har inom Utskottet yrkat, att i Usta momentet af denna g skulle göras ett tillägg i öfverensstämmelse med mitt här nedan formulerade förslag. Detta afslogs af Utskottets majoritet; men sedan Utskottet beslutat den förändring af bestämmelserna i § 60: att om resan slutar annorstädes än i förhyringsorten, rederiet är, på sätt i samma § vidare bestämmes, förbundet att bekosta sjöfolkets hemförskaffande, så blifver, så vidt jag kan finna, detta tillägg alldeles af nöden. Det kan väl icke vara annat än med den fullkomligaste rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den till hemförskaffande på rederiets bekostnad berättigade sjömannen förpligtas att i sådant afseende till hemorten åtfölja det rederiets fartyg, som direkte dit afgår. Att han varit förhyrd och tjenstgjort på samma fartyg bör väl icke rimligtvis kunna utgöra något hinder derför, ty i sådan händelse skulle ofta det besynnerliga och orimliga förhållandet uppstå, att en sjöman väl skulle vara förbunden att taga tjenst å ett annat till hans förhyringsort eller dess närhet destineradt fartyg (§ 60), men icke att dit åtfölja det fartyg, på hvilket han vore förhyrd. På grund häraf vågar jag fortfarande föreslå att § 55, lista momentet, må erhålla följande lydelse: Hvar och en af besättningen är, med de undantag § 70 innehåller, förpligtad att följa fartyget till den svenska hamn, der lossning slutar; afgår derefter fartyget från denna hamn till hemorten, vare ock i samma hemort förhyrd sjöman vidare förbunden att fartyget dit åtfölja, vid förlust af hemför skaffning sr ätt. Ändras etc. vid samma § 2:dra momentet.