Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får dessutom fästa Hr Braunerbjelms upmärksamhel därpå att i hans förslag jag saknar de orden: under den tid för hvilken bränvinsbränning är tillåten. Med detta tillägg till Hr Brannerhjelms amendement tillstyrker jag bifall till §:n. Frih. Raab: Hvad först beträffar den här ifrågasatta egenskapen hos ångredskap alt kunna användas för omdistillering af bränvin, bestrider jag den ej, ehuru jag af en distillator här i staden fått mig upgifvel atl så icke skulle vära förhållandet; men då nu här bestämdt påslås, att denna redskap dertill kan användas, vill jag antaga att sä är. Hr Hjärne, liksom Hr von Koch, hafva velat befrämja afgiftsfri distillering, men med vilkor att den verkställes under de 2 månader, som för bränvinsbränning äro tillåtna. Jag befarar, att, när bränvinsbränningstiden blir så inskränkt, alltför få skulle vilja använda någon del af den för bränvinsbränningen lofgifna tiden lill distillering af bränvin, och att alltså det framställda förslaget kommer atl motverka del åsyftade ändamålet. Hr Braunerhjelm har föreställt sig, att det vore för att gynna dem, som supa fint bränvin, som man icke tillåter tillverkarne att äfven distillera det. Härpå har Gr. Posse redan svarat, och jag instämmer med honom deri, atl det tvärtom är för deras skull, som supa finkel och oftast deraf för myckel, af vigt alt befordra distilleringen, på det all deras smak måtte blifva förfinad, och att de måtte supa mindre. Hr Brannerhjelm har vidare sagt, att man med ångredskap kan erhålla 22-gradig sprit. Det må vara möjligt; men den, som eger patent på Falkmanska npfinningen att distillera fullkomligt ren sprit, Gr. Levenhaupt, har sagt mig, att äfven med denna inrättning kan man icke af 6-gradigt bränvin erhålla starkare sprit än 23 grader.
Finska traktaten, och smöret, som utgjorde en betydlig exportartikel från Finland till Stockholm, och kunde säljas till godt pris till följd af den låga tullen derå, steg i pris, sedan tillförseln från Finland, efter traktatens uphäfvande, i betydlig mån förminskats. Nu är Stockholm den ort, hvarifrån en stor del af det smör, som i Upland konsumeras, tages och äfven den ort, dit det smör, som möjligen i nämnde provins utöfver behofvet produceras, till försäljning försändes. Det är således gifvet, att priset å smör i Upland till stor del rättar sig efter smörpriset härstädes. Detta har af nyss antydda, tillfälliga orsak under de sednare åren varit temligen högt, men som verkningarna af omnämnde serskildta förhållande torde småningom uphöra, derigenom att en mera utvecklad ladugårdsskötsel kommer alt genom ökad smörproduktion ersätta den hämmade tillförseln deraf från Finland, skall, enl. all sannolikhet, denna artikel ej vidare stiga i pris, utan är det snarare troligt, att priset derå kommer alt nedgå. Jag tror således, att antagandet af denna räntepersedel, långt ifrån att leda till en förhöjning af skatten, snarare skall lända de skattdragande tili förmån genom smörets fallande i pris, hvilket, på sätt jag redan omnämnt, är långt sannolikare än en prisstegring, hvarföre jag för min del gillar det förslag, StalsUtsk. i frågan afgifvit. Hr Bildt: Man har sagt, att spanmålen skall bibehålla sig ungefärligen vid dess nuvar:de pris, men smöret deremot falla. Jag för min del tror, att man snarare bör förmoda motsatsen. Det beslut, som i afseende å bränvins-tillverkningen redan blifvit fattadt, kommer otvifvelaktig! att medföra en ganska betydlig 216 Maj e. m. förändring i sättet för jordbrukets bedrifvande, och den kanhända temligen snart synbara följden deraf skall blifva spanmålsprisernas sjunkande. Men jag tror icke att så blifver förhållandet med smörpriset.
Dessas för långt utsträckta rättigheter, att assignera på Banken, utöfver verkeliga tillgångar, och i egenskap af lånebilräde, mot låg ränta, innefattade det egentliga fröet till deras undergång j af erfarenheten böra vi derföre akta oss, att åter börja med de redan misslyckade försöken. I min motion nämner jag att de tillfällige insättningar af penningar, som göras i PrivatBankerna, sker för dess räkning i VexelBanken, och ökar der den förra fonden. Herr Silfverberg yttrar, att PrivatBanker borde tilU erkännas den rätten, att å sådane insatte medel, få utgifva egne Credit-tecken. Hvarje person, som i Vexelbaoken insatt capitaler, Den 5 April, har redan denna rättighet förut gifven; nemil-' gen, att i form af Assignitioner, draga på Sum-i man någon ny auctorisation för PrivatBankerna behöfves således ej då dessa Assignationer äro Credit-tecken, så länge de gå man och man emellan, utan att presenteras af innehafvaren till inlösen j otvifvelaktig! är ock, att ju mera den enskildta crediten stadgar sig, och sjelfva systemet, för sin utvidgning, fotas på det strängaste ansvar för missbruk, så skall detta i hög grad bidraga till alla näringars förkofran, samt befrämja, i samband, med klokt uttänkte fiJ nanciella förhållanden i allmänhet, lif och rörelse, i alla grenar af den allmänna husbåll-, niDgen. Den enskildt solida crediten, representerad af sådane Credit-tecken, hvilka tillkommit genom vahruslut, och innefattat något verkligt för dess utgifning, underkastade samma ansvar som vexlar; blifver, ett eget rörelcecapital, inom landet, hvilket, utan att i samma mon influera på myntvärdets försämrande, som en och annan million sedlars utgifvande på Bankens gamla fond skulle göra, i fall behofvet en gång påkallar det, skall förekomma detta behof, och snarare bidraga till BancoSedlens förbättrande. Så har jag trodt resul-; tatet skulle blifva häraf.
St. vid sista riksdag uppdragit åt Fullmägtige i Riksg cont. att upptaga, med nåd. förklarande derjemte, att ett ömsesidigt biträde emellan Bancofullmägtige och Fullmägtige i Riksg cont. för lånefrågans uppgörande vore under dåvar. omständigheter den enda utvägen för framgången af en åtgärd, som skulle icke allenast medföra besparing i Bankens utgifter för silfverköp, utan ock bereda medel att på förmånliga vilkor med lån biträda fastighetsägare. I anledn. af detta nåd. tillkännagifvandc beslöto Fullmägtige d. 4 derpåföljde Juni, i sammanhang med sjelfva lånefrågan, att af Hrr Bancofullmägtige begära underrättelse om beskaffenheten af det biträde till underlättande af oftanämnde upplåning, sorn från Banken kunde förväntas, hvaruppå Hrr Bancofullmägtige uti svar d. 7 i samma månad i6S D < n 5 J u n i e. ra. gåfvo Fullmägtige i Riksg.cont. vid handen, att enär Banken alltsedan i8a5 underlättat myntmetallers införsel dymedelst, att den betalt de kostnader, sorn dertill erfordras, Hrr Bancofullmägtige ej drogo i betänkande att på enahanda sätt, medelst införselkostnaden» ersättande, underlätta den leverering i silfver, Riksg.cont., såsom en följd af den i fråga var. lånenegociationen kunde blifva i tillfälle att åstadkomma; i följd hvaraf Hrr Bancofullmägtige begärde, att derest vid låneanbudens emottagande några svårigheter skulle uppstå, som hindrade Fullmägtige i Riksg.cont. att sluta om lånet, derom varda underrättade. I anledning häraf fattade Fullmägtige i Riksg.cont. under d. 8 i nämnde Juni månad det beslut, som uti skrifvelse Hrr Bancofullmägtige meddelades, att, derest ett låneanhud icke skulle pröfvas antagligt enligt reglementet, Hrr Bancofullmägtige derom skulle meddelas underrättelse, innan definitivt beslut i afseende på ett sådant anbud varder fattad t.
Maji det ena till samma dag påföljande åren, utan innefattade Uppbördsåret afven nu verkligen, tiden från Januarii månads början ena året till det andra, ehuru Uppbörden ej bör vara indrifven förr ån till den i Maji påföljande året, eller redovisad innan någon vidare befattning med ny Uppbörd inträffade; och skola alltså nu varande Special-Räkningar, utan sammanblandning af andre års medel, endast upptaga och redovisa Uppbörden för ett år, sådan densamma för det året bordt utgöras och ingått, samt alltså ega öfverensstämmelse med både Riks-Staten och öfrige KronoRåkenskaper; hvarföre ock för Riks-Hufvud-Bokens författande , med bibehållande af enhet deremellan och Riks-Staten, Special-Råkningarne Revisorers Berättelse. 93 Icke behöfde undergå någon förändring i afseende på den redovisningstid de omfattat samt i följd deraf icke eller Landsoch Militiae-Böckerne, hvilka icke saknade tydlighet, utan vore bland de enklaste och låttast fattlige Bokslut.
Skall Representationen kunna påräkna en lugn och varagtig, icke revolulionairt öfvergående inflytelse, skall den verkligen blifva, hvad den bör vara, en Statsmagt, så måste den ovilkorligen upphemta sin styrka från den enda rättmätiga och oföränderliga källa dertill, ifrån folkets moraliska och intellectuella kraft. Det är den eviga Lag, som aldrig låter sig gäcka, ehvar och under hvilka förhållanden, som helst, ett beslående välde skall stiftas — en Lag, som vill vara den ledande grund-ideen för all constitutionell samhälls-reform, jemväl den representativa — en Lag, som gäller äfven för all Statsmagt. Jag bar härmed nog vidlyftigt uttalat mina åsigter af ämnet, men i en så vigtig reform-fiåga har det förekommit vara en pligt» älven med äfventyr af misstag och ett förtjent hårdare bedömande. Tillämpningen kan vara desto mera kort. Jag anser: att ingen må kunna såsom representant uppträda, som ej dertill blifvit af vederbörande principalers förtroende kallad, och att all sjelfskrifvenhet, af hvad art och namn som helst, må upphora; att våra class-afdelningar, som gemenligen henämnas Stånd, kunna och höra bibehållas, men dock på åtskilligt vis jemnkade; att en del medborgare, som ej hitintills njutit representationsrätt, böra i dem intagas, andra, emedan en utvext torde svårligen kunna undvikas, bilda, vid sidan af dem, en ny afdelning; alt valrätten må utöfvas af hvarje dass serskildt, emedan den säkrast och bäst väljer silt eget ombud, och att alltså inga samfälda val må ifrågakomma; att valen deremot blifva samtligen direeta, med undantag endast för Bonde-classen. 16 Bilaga. Under förutsättning af hvad här blifvit rörande valrättens utöfning andraget, har jag hyst och hyser den öfvertygelse, att, utöfver de för ombudskap i allmänhet gällande qvalificationer, inga serskilda bestämmelser erfordras för valbarhet, i afseende på hvilken jag ville lemna den största frihet och ett fullkomligt oberoende af ort, vilkor och samhälls-class.
Banko ersättning för milen till skjutsbonden, som nödgas gå, för att återhemta sin hast, samt att, om den resande icfce är försedd med betjent, den skjutsande icke må kunna vägra att vara den resande följaktig till nästa station, då sådant fordras. 2:0 Memorial af Herr Ekenstjerna J., som öfverklagar det tryckande skjutsningsbesväret, i synnerhet i södra delen af Stockholms Län, der Herr Elgenstjerna å sina ägande Frälse-hemman skall sakna åboer, i anseende till den betungande skjutsnings-skyldigheten, och ofta skall vara föranlåten erlägga omkring 4 procent af ett hemmans uppskattningsvärde till den, som efter accord åtager sig att skjutsningen för hemmanet bestrida. Till någon lindring för Landtmannen i detta Onus, yrkar Herr Elgenstjerna skjutslegans förhöjning till 16 sk. Banko milen, och att författning måtte vidtagas om utbyte, då sådant äskås, af Reserve-skjutsningen emot Håll, såsom vida mindre betungande för jordägaren. 5:0 Ett af Herr af Vingård, Jofan, ingifvet Memorial, i likhet med dess vid sistliden Riksdag uppläste, om förändring i nu varande, för Jordbrukets förkofran hinderliga, skjutsningssätt, samt i dess ställe inrättande af Forvagnar; föreslåendes, att Forvagn* Inrättningen, afskild från Brefposten, till en Eesv. och Ekon. Utsk. Betcinkanden.
Men Capitalerne till en sådan Handel och till Export-varors beredande saknades. För att fylla denna brist måste man inom vissa delar af Monarchien åter införa tjenstskyldighatseller feodai-periodens bruk. Den ena delen af Nationens dispositions-rätt öfver sin Arbetsförmåga och sin Egendom mäste suspenderas» för att bereda en möjlighet för den andra att grundlägga de Näringar, sorn’ till den activa Handelns underhållande erfordrades. Hade Carls Monarchie ägt bestånd, så bade ofelbart i den activa Handelns spår, Silfvret letar sig väg till Norden. 1 mohrt af Capitalernas tillväxt hade män ofelbart lossat de band på den enskildta förkofringskraften, som man af brist pä Capitaler och för att vinna Statens högre ändamål, nödgats pålägga den» samma. De då för tiden nödvändiga uteslutande rättigheter till verksamhet för den ena och begränsningarne af andras fdtköfringskraft, Skulle nu vara långe glömda ting, och man sage förmodeligen ej nu mera de Provincer, hvarest odlingen genom positiva åtgärder mäste tillbakahållas i samma skick;' sorn de ägde för mera än ioo:de år tillbaka. '' Men ödet beslöt annorlunda. Sverige.upp«: hörde att vara Nordens Monarchie, upphörde att innom sitt sköte äga •Spannmål tillfyllest ät sina Söner, men detta oagtadt, bibehöll man lamma Administrations-Systeme, man bibehöll, Den 15 April, 541 ehuru nu blott till förmon för enskildte Corporationer, samma Närings-Frihéten inskränkande Författningar, hvilka man under andra tider, med afseende på sjelfva Monarchiens behof, nödgats vidtaga. Banquen, hvilken ehuru till sin nator och egenskap en Växel-Banque, dock alltid lika med Londons Banque varit ett slags Creditlnstitut, blef nu ifrån ett Institut till enskildt begagnande, upphöjt till rangen af Nationens Allmänna Cassa-Kfsta. Dess Credit rörelse blef måttstock för alla Näringsidkares Credit-rörelse. På det metalliska
Sedan Rikets Ständers Revisorer, uti deras den 14 nästlidne Oktober afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets saint andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, anmärkt, bland annat, dels att vid Justitie-kanslers-embetets expensmedelsräkning samtlige utgiftsverifikationerna, icke blifvit, på sätt eljest i allmänhet egde rum, af vederbörande attesterade, och dels att, vid genomgående af de resekostnadsräkningar, för hvilka ersättning af statsmedel under revisionsåret utgått, Revisorerne inhemtat, att en betydlig del af kostnaderna härledde sig af de inspektionsresor, som vissa högre embetsmän iuom landet företogo, i synnerhet sedan dessa embetsmän nu mera ofta pa sina resor begagnade sig af tjenstemannabiträden, för hvilka äfvenledes reseoch traktamentsersättningar togos i anspråk, samt såsom exempel härå åberopat, att under revision såret i förenämnde afseende utgått till, bland andre, Justitie-kansleren 3,197: 60. en honom följaktig sekreterare •_ 1,919: 78. 5,117: 38, samt för de resor 5 chefer med deras biträden under några få månader af år 1862 företagit, en kostnad af inemot 23,000 Riksdaler, i fråga hvarom Revisorerne yttrat: att de, utan att vilja ingå i pröfning af frågan, huruvida dessa resor hittills uppfyllt sitt ändamål och gifvit resultater, motsvarande de betydliga kostnader, som i följd deraf blifvit statsverket tillskyndade, likväl icke kunde undertrycka den anmärkning, att nämnde ändamål borde kunna vinnas utan uppoffringar af den betydenhet, som nu förekommit; att Revisorerne föreställa sig, att den inspektion, som nu af cheferne för vissa embetsverk verkställes, ofta skulle med mindre kostnad kunna utöfvas och ansågo sig icke böra lemna oanmärkt, att, efter hvad de inhemtat, endast 2:ne i sednare åren utfärdade instruktioner, nemligen den för Kongl. Fångvårds-styrelsen den 16 December 1859 och instruktionen för Kongl.
Fordringar, för hvilka rederiet ansvarar endast med fartyg och frakt, skola, vid fordringsrättens förlust, utsökas inom två år från fartygets ankomst till den Svenska hamn, der, efter fullbordan af den resa, under hvilken fordran uppsått, slutlig lossning verkställes. 123 § 295. Försäkringstagares och försäkringsgifvares anspråk emot hvarandra upphöra fem år efter den dag, fordringen uppstått. Har fartyg blifvit afträdt derföre, att det under viss tid ej afhörts, löper preskriptionstiden från och med den första dagen af den tid, då försäkringstagaren egt att fartyget afstå. § 294. Ar i sjörättssak fordran genom godkänd räkning eller utgifvet skuldebref bestämd; gälle för fordrans utsökande den i allmän lag stadgade preskription. Om brott i fjellsten af befälhafvare eller besättning. § 298. Antager befälhafvare i rederiets tjenst sjöman, hvilken, honom veterligen, ej från sin förra tjenst ledig är; straffes med böter från och med fem till och med femtio riksdaler. § 296. Gör befälhafvare sig skyldig till bristande omsorg vid fartygets utrustning och proviantering eller till vanvård af fartyget och dess tillhörigheter, eller till vårdslöshet vid dess förande eller till grof försummelse af redares, godsegares eller försäkringsgifvares rätt och bästa; straffes med böter från och med tio till och med femhundra riksdaler eller med fängelse från och med två månader till och med två år. § 297. Öfvergifver befälhafvaren sin tjenst, dömes till straffarbete från och med två till och med fyra år. Lemnar han fartyget när det är stadt i fara utan att iakttaga hvad § 182 stadgar eller hvad i öfrigt åligger honom som en god sjöman; straffes med böter från och med etthundra till och med femhundra riksdaler eller med fängelse från och med tvä månader till och med två år. Använder befälhafvare oskäligen sin rätt att straffa, eller öfverskrider han densamma, dömes, för uppsåtlig misshandel, efter allmän lag.
Man har invändt: om än mannen vid 65 år är frisk och stark, så kan detta tillstånd icke vara länge; församlingen besväras med täta ombyten, som 8 Allm. Besv.- olli Ekon.-Vlskollets Betänkande N:o 3. icke kunna vara henne nyttiga. Jag erinrar mig från min barndomstid hvad en i sin ort allmänt aktad gammal lagman svarade en ung herre, som visade den förre fullmakt på dennes domsaga vid inträffande ledighet: »Unge man! stick fullmakten i fickan. Kom ihåg att jag i mina dar sett flere kalfskinn än oxhudar.» Jag vill minnas att den gamle öfverlefde den unge. — När Utskottet derför bestämt en viss tid, inom hvilken duglighet för pastors-embetets vård begränsas, rinner mig i hågen berättelsen om likbäraren, som af doktorn vid ett sjukhus, under härjande farsot, fått förteckning på aflidne, hvilka på qvällen skulle begrafvas och bland hvilka befanns en skendöd. Nedsatt i grafven vaknar denne, ropande: »Jag är icke död!» och får till svar: »Tig du! det der måtte doktorn bäst veta.» När nu en 65 år gammal kaplan med betyg af doktor om sin helsa och af Konsistorium om sin skicklighet, söker pastorat, kan hans yngre embetsbroder ropa: »Maka åt dig, farbror! ty att du inte duger det måtte väl Rikets Ständers Höglofl. Besvärsoch Ekonomi-Utskott bäst veta.» Man har såsom motiv för inskränkning af ansökningsrätt anfört svårigheten för en gammal att sätta sig in i själavården på det nya stället. Allt hvad i detta fall kan sägas om själavården, gäller äfven om helsovården. Men månne icke en skicklig läkare för en provins äfven kan blifva det för en annan? Nekas detta, så har det Höglofl. Utskottet gjort läkaren identisk med det. ryktbara receptet med påskrift: »Hjelper för skräddare, men icke för skomakare.» Utskottet har antagit såsom grundsats att herden är till för hjordens skull och icke hjorden för herdens, och från denna premiss kommit till sitt beslut.
M. användas till en landtbruksskola i något annat af de nordliga länen, blef denna propos. besvarad med ja. litte punkten. Utskts yttrande lades till handlingarne. 18:de punkten mom. 2 litt A. och mom. 3. Utskts tillstyrkande i förevar, mern. bifölls. 19:de punkten, 1 :sta och '2:dra ajdelningarne. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Beskaffenheten af denna fråga torde det H. Ståndet redan hafva inhemtat genom Stats Utsk:s förra betänk, i detta ämne. Vid 1840 och 1841 årens riksdag anvisade R. St. medel till in - Den 14 Juni. 49 inrättande af navigations-skolor i åtskillige af rikets städer, deribland äfven Stockholm, som erhöll ett auslag af 2,800 R:dr årligen, mot vilkor, ibland annat, att staden skulle anskaffa tjenlig lokal. Staden byggde då ett hus för ändamålet, hvartill kostnaden, enl. upgifl, skall hafva upgått till 20,000 å 30,000 r:dr; några är derefter inträffade, att en fosterländskt sinnad man, testamenterade till sjömannayrkets befrämjande en betydlig fond: detta gaf anledning, att Ständerne vid 1847 och 1848 årens riksdag indrogo det af dem beviljade, förr omnämnda statsanslaget, och skrifvelse derom afgick lill Konungen. Vederbörande blefvo hörde huruvida något bidrag af den testamenterade fonden kunde för skolan erhållas, men den uplysning vanns, alt förvaitarne af den testamenterade fonden hade inrättat en praktisk skola för bildande af sjömän och matroser, och att det således vore ett särskildt ändamål för fonden, hvilket icke stöde i oskiljaktigt samband med en så beskaffad navigations-skola som den, hvartill Sländerne gifvit anslag. Genom Just.kanslers-emb. vanns äfven den uplysning, att i rältsväg ingenting kunde utverkas för att tillförbinda förvaitarne att använda några medel af ifrågavar. fond till ändamålet.
I ordningen följer nu till föredragning BancoUtskottets under N:s 2, 3, 4 och 5 afgifne förslag till närmare bestämmelser för fastighets-belå.ningen till 4 och 5 procent, men då Ridderskapet och Adeln i sista plenum beslutat, att den under Litt. B. betecknade hufvudpunkten för ifrågavarande fastighets-belåning skall tills vidare blifva hvilande, synas äfven alla undermomenter, som hafva afseende på detaljerna, böra hvila. Jag föreslår derföre, att nyssberörde punkter 2, 3, 4 och 5 icke 1111 må afgöras, utan framdeles bestämmas. Hans Excellence Herr Grefven och landtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt besluta, att de i Utskottets Utlåtande nästföljande 4 punkter under N:ris 2, 3, 4 och 5, angående grunden för lånesummans bestämmande; maximioch minimi-beloppen af ifrågavarande lån; räntan derå; samt årliga inbeta Iningsskyldigheten, skulle framdeles af Piidderskapet och Adeln bestämmas. Bifölls, Den 27 November. io5 b) Odlingslån mot säkerhet af Borgen, Litt. A) Att det af Bankens Commissa~ riat redan beviljade, men i brist af jond ännu icke utgifna Odlings - lånebelopp, 8j ,6g6 Rulr, må, i afräkning på först inflytande halfva af betalningen pä de äldre odlingslånen, i likstämmighet med 182.3 års författning, till lånsökanderne utgifvas. Uppå gjord framställning blef denna punkt af Ridderskapet och Adeln bifallen. Litt; B)
N:0 T Krigs-Hofrätten, om indragning af 8 67 4 April b. 1 April b. 23 Mars g. 26 Mars 57 63 Krigs-Vetenskaps-Akademien, om b. 25 Juni b. 25 Juni b. 25 Juni b. 25 Juni statsanslag för 4 i 74 Kris t endoms-under visning, om befrämjande i Folkskolorne och inom Församlingarne af 8 — 98 å. 25 Juli b. 22 Juli å. 29 Juli b. 24 Juli Svar på återremiss 8 — 107 a. a. 22 Aug. a. a. 26 Aug. a. a. 22 Aug. a. a. 22 Aug. Kronans Kassor, om tillhandahållande för rörelsen af medel, influtna i 4 i 169 å. 2, 3 Dec. a. 2 Dec. å. 8 Dec. a. 2 Dec. Kronans egendomar, om försäljning af de för Stats-verket utarrenderade 4 i 300 *) *) g. 9 Mars b. 9 Mars » se vidare Kungsgårdar. Kronobrefbäring, om besörjande geb. 25 April b. 18 April g. 22 April nom Postverketellerenskildeaf — 4 2 12 å. 22 April Svar på återremiss 4 2 61 a. a. 4 Mars a. a. 3 Mars a. a. 3 Mars 1. b. 3 Mars » om öfverflyttande på Postverket b. 29 Jan. b. 29 Jan. g. 29 Jan. a. 30 Jan. af bestyret med 4 2 44 Krono-fisken, om upphörande af minimi-arrenden för, se Norrforss. Kronofogde-tjensten i Herjeädalens b. 4 Febr. å. 4 Febr. fögderi, om indragning af 8 — 26 b. 7 Febr. b. 4 Febr.