Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att bli förgiftad af det hem, där han uppfostras — d. v. s. hos en af grefve Camors pères mätresser — • läser han, för att en gång som man kunna kämpa för någon storartad social eller politisk idé; men då han, vorden yngling, icke finner en sådan; då han icke kan upptäcka något stort mål att sträfva till; då han icke får se annat än låghet och egoism, ordsvammel och fraser och en förbistring utan gräns; OCTAYE FEUILLET. då han i denna grushög af ideal och idéer lär sig att blifva skeptiker och mister entusiasmen, låter han sig allt mer och mer bortryckas af det lif, som Paris bjuder honom i klubbarne och kulissvärlden. » Sedan han börjat hän gifva sig däråt, fattade han smak därför och inlade däruti det förledande hos sin personlighet och det Öfverlägsna i sina naturgåfvor, men på samma gång ett dystert och understundom våldsamt svårmod. — Man efterapade, honom * Han bidrog att grundlägga den förtjusande skolan: ungdom utan leende. » Så. skjuter sig fadern och efterlemnar åt sonen ett kallt, egendomligt och grymt testamente. Hufvudsumman däri är en hänsynslös egoism, en bekännelse, att materien är den ende sanne guden, att allt endast är redskap åt individens maktbegär. » Gör » — skrifver han — » utan tvekan kvinnorna till redskap åt ditt nöje, männen till redskap åt din makt. — - Gör dig till herre öfver alla frågor, som kunna hänföra din samtid, men låt dig icke själf hänföras af någon. I verkligheten äro alla grundsatser lika goda; de äro sanna eller falska allt efter tidens stämning. Ideerna äro instrument, på hvilka du bör lära dig att spela i rätt tid för att beherska människorna. — Eg e] någon vän; Caesar hade * på sin ålderdom en sådan, som hette Brutus. Människoförakt är visdomens a och o. » Camors söker att på allt sätt lefva efter hans råd. Han gör sin gamle välgörares gemål till sin mätress; han gifter sig med en ljuf, ren och älskande liten dam, hvilken han icke skyr att införa hos mätressen.
Då för det närvarande i depositions-afdeluingen kunna, genom en och samma nota, och således i en och samma expedition, insättas dels assignationer, mot hvilka i ett sammanhang utbekommas både kontanta medel (kassa-invisning) och attester öfver skedd inbetalning å särskilda räkningar, dels håde assignationer och kontant (kassa-attester) emot erhållande äfven i ett sammanhang, således å en enda expedition, af depositions-attesler för huru manga särskilda räkningar som helst, skulle, efter hvad Under-styrelsen anmärkt, enligt den föreslagna nya ordningen, i dylikt fall den trafikerande först inlemna assignationerna till utbetalnings-kassören, hvilken, efter vederbörande kamererares approbation deraf, erlade beloppet derför i kontant till inlemnaren, som vidare, efter pä stället upprättad nota öfver de sålunda utbekomna kontanta medel, borde ånyo insätta samma, nyss erhållna penningar hos den näst 8 Banko-Utskottets Betänkande, Jtä 6!. intill placerade utbetalnings-kassören, hvarvid den trafikerande dessutom ålåge, att jemte sislberörde penningnola bifoga lika många af honom undertecknade insättnings—reversaler, som de räkningar, hvarå han ville göra insättning, nemligen ett särskildt reversal för hvarje räkning; och skulle den nuvarande giro-rörelsen medelst omedelbar öfverföring af medel från den ena räkningen till den andra i depositions-afdelningen, på grund af direkte dit inlemnade assignationer, således enligt det nya systemet gå förlorad. Sedan Iiommilterade, med föranledande häraf, upplyst, dels att antalet af dagsexpeditioner, der en sådan öfverfiyttning från en till annan räkning förekommer, numera vore, i förhållande till antalet expeditioner för dagen, ganska ringa, dels att mycket sällan det fall inträffade, att innehafvaren af en eller flera assignationer vill hafva jemnt det belopp, hvarå assignaliohen lyder, å räkning i deposilions-afdelningen insatt, dels alt den, sorn nu begagnade giro-rörelsen, hade, i förra fallet, att först hos vederbörande kassör aflemna fyllnadsbeloppet i kontant, jemte särskild upprättad penninge-förteckning, mot erhållande af kassa-attest, samt att dermed begifva sig till kassa-special-föraren, för alt få attesten annoterad; att vidare upprätta nola öfver assignationerna, jemte kassa-attesten, och före kl. 11 inlemna expeditionen i luckan i depositions-afdelningen, emot erhållande af pollett, och att sedermera ånyo inställa sig i depositions-afdelningen kl. '/■> 2 på middagen, för att, efter upprop och stundom betydligt dröjsmål,
Anders Johansson från Jönköpings Län instämde 190 Riksdagen 1810. härutinnan och att blott en af Bancooch RiksgäldsFullmägtige borde i sänder kunna få tillstånd att vistas å annan ort. Omsider och uppå gjord proposition af Talemannen förklarade sig Ståndet ense derom, att de uppkomne, emot Grundlagen ej stridande frågor, enligt Riksdagsordningens föreskrift, skulle remitteras till vederbörande Utskott, så fort de blifvit satte. Ut supra. Ex Protocollo Gabriel Ödmann. Expeditioner till Motionärer. Till Riksdagsmannen Pehr Olsson från Halland. Utdrag af Protocollet, hållet i ConstitutionsUtskottet den 31 Augusti 1810. S. D. Företog Utskottet ett af Riksdagsmannen Pehr Olsson från Halland ingifvet Memorial rörande den frågan, huruvida Bancoeller Riksgälds-Fullmägtig, som till Riksdagsman blifvit vald, kan, enär Riksdag på annan ort än i Hufvudstaden hålles, sig dervid infinna med bibehållande af sitt Fullmägtigskap. Vid pröfningen häraf fann Utskottet, att Medborgares vigtiga rättighet att kunna välja och väljas till Nationens representanter ej borde mera inskränkas, än hvad som redan skett igenom 18 § i Riksdags-Ordningen, emedan Utskottet ansåg dessa bägge rättigheter vara ibland de vigtigaste för Medlemmar af en representativ Stat. De anstalter, som för öfrigt kunde komma i fråga för att i berörde fall besörja Bancooch Riksgälds-\ erkens skötsel, ansåg Utskottet ligga utom kretsen af dess befattning att föreslå; 192 Riksdagen 1810. hvilket allt, på begäran af Memorialets författare, genom Utdrag af Protocollet, skulle honom meddelas. Ut supra. Härmed följa 13 bilagor (A—C). Bilaga A till exped. Anförande till Protocollet.
VI. B. 615. VII. A. 133. E. 294. — N:o 50. med tillkännagifvande, att omröstning blifvit i Förstärkt BancoUtskott anställd öfver en af de frågor, som omförmälas i Utskottets memorial N:o 43. IX. B. 106. A. 214. — N:o 60. i anledning af verkställd omröstning öfver åtskilliga af de i memorialet N:o 55 upptagne frågor, angående regleringen af Bankens lånerörelse m. m. X. B. 459. E. 460. A. 485. — N:o 76. angående verkställd omröstning i Förstärkt Bankoutskott, i anledning af de hos RiksStånden fattade skiljaktiga beslut öfver Bankooch LagUtskottens i betänkandet N:o 1 och utlåtandet N:o 2 afgifna förslag till lag för enskilda banker. X. B. 681. A. 683. E. 686. Bankooch LagUtskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. i anledning af väckta frågor om stiftande af lag för enskilda banker, samt villkoren för dessas rörelse. VI. B. 103, 387. Å. 437, 481. — N:o 2. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens betänkande N:o 1, med förslag till lag för enskilda banker samt villkoren för dessas rörelse. — N:o 3. med förslag till sammanjemkning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut öfver Utskottens betänkande N:o 1 och utlåtande N:o 2, med förslaaolill lag för enskilda banker och dessas rörelse. X. B. 459. "Å. 486. U. 562, 581. A. 587. U. 681. A. 6S3. E. 686. — N:o 4. i anledning af väckt fråga om beredande af utländsk vexelcredit för Rikets Ständers Bank. X. B. 540. A. 549.
Jag tror alt, då frågan icke hår är om elt definitivt afgörande, utan blott all öfverlemna saken lill Utsk:s begrundande, aidel icke skäl alt afklippa möjligheten att taga frågan i serskildt betraktande, och allt hvad jag önskar är, att StalsUtsk. måtte komma i tillfälle alt pröfva saken i sin helhet. På grund af dessa skål, anhåller jag om ålerremiss å före var. de Hr Hjärne, Harald: Jag skall vara kort och strängt hålla mig till innehållet af den ifrågavar:de punkten, hvilken, såsom R. o. Ad. möjligen glömt, blott innefattar elt enkelt afslyrkande af de utaf åtskilliga Ståndsmedlemmar väckta motioner om anslag till en jernväg mellan Skåne och Jönköping. Man behöfver icke, för att yttra sig i denna fråga, ingå uti någon så vidlyftig diskussion, som erfordrades i sista plenum för den då förevande frågan. Jag tror alt frågan här är att söka fatta ett sådant beslut, att del står i öfverensstämmelse med 7:de punkten i Betänk. JVs 273, såvida man icke anser att en dags mellanrum är tillräckligt för att motivera en förändrad öfvertygelse inom Ståndets majoritet. Man påminner sig, att beslutet i förra plenum innehöll ett afslag å Ulsk:s Utlåt., och jag tror alt alla äro ense om att delta beslut å R. o. Ad:s sida var välbetänkt. Visserligen yttrade sig några ledamöter till förmån för den Skånska jernvägen, men jag tror, att den öfvervägande mängden af talare på detta rum lemnade företrädet åt den af K. M. förordade banan, och man behöfver icke vara särdeles vidlyftig för att söka bevisa, att det beslut, R. o. Ad. då fattade, enl. all anledn. föranleddes deraf, alt pluralileten ansåg, det Statsötsk. i främsta rummet borde hafva föreslagit elt anslag för jernvägen emellan Stockholm och Götheborg, och i sammanhang härmed yrkades elt anslag af 5 milhr. Visserligen yrkade några ledamöter, jag tror blott två eller tre, att delta anslag skulle ställas till K.
Friherre N. Ericson afgifvit rörande denna sammanbindningsbana genom hufvudstaden och hvilket förslag blifvit lagdt till grund för Kongl. Majits högstberörda nådiga Proposition skulle kostnaden för uppförandet vid Clara sjö af stationshus jemte banhall med dertill hörande inredning, gas och vattenledning, uppgå till en summa af 250,000 R:dr, hvarförutan samma kostnadsförslag för grundläggning af nämnda byggnader upptog ett belopp af 68,509 R:dr, eller tillsammans 318,509 R:dr. Då likväl ett stationshus jemte banhall, uppfördt med de dimensioner, som den sålunda beräknade kostnadssumman medgaf, inom kort tid skulle befinnas otillräcklig för den hastigt tillvexande rörelsen och således icke ens under den närmaste framtiden komma att uppfylla allmänhetens förväntan och billiga anspråk på utrymme och beqvämlighet i förening med nutidens strängare fordringar på prydlighet vid en hufvudstadens centralstation, hade af sådan anledning och dä det syntes icke allenast vara ändamålsenligast utan jemväl i ekonomiskt hänseende fördelaktigast, att stationshusbyggnaden och banhällen redan från första början uppfördes med så tillräckligt utrymme och med en sådan anordning, att de fullkomligt motsvarade äfven den framtida rörelsens större behof, den nuvarande Styrelsen öfver Statens jern Biht till R. St. Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 26 Haft. 1 2 Staté-Utskottets Utlåtande M 39. vägsbyggnader låtit uppgöra ritningar och kostnadsberäkning öfver ett stationshus jemte banhall, det förra af 490 fots längd och 64 fots bredd och den sednare af 500 fots längd och 103 fots bredd, inrymmande en bred platform och fem genomlöpande banspår. Kostnaden för dessa byggnader skulle, enligt deröfver gjorda detaljerade beräkningar, uppgå till 726,000 R:dr, eller 407,491 R:dr utöfver den i primitiva förslaget upptagna summa.
utan allt arbete och möda kunna i refitan å Köpeskillingen erhålla en större årlig inkomst, än den han förut med en för honom tung verksamhet mägtat förvärfva, samt å den andra Köparens förtröstan till det produetiva Capital han äger i sin flit , i sin drift och i förmågan att begagna alla jordens förut vårdslösade förm orter, skola mötas, för att väcka hos den ena lust att sälja, hos den andra lust att köpa, och föranleda dertill, att en stor del af Ilandets Fastigheter inom kört tid komma att byta ägare. Men de "vilkor, hvarunder jord köpes och säljes, blifva äfven de, under hvilka den ärfves och löses; och då man vet huru länge verkningarne af prisen fortfara, äfven sedan orsakerne, som dem vållat, upphört, kan man utan öfverdrift taga för afgjordt, att mer än hälften af alla Rikets nu varande Jordägare, i de aflägsnare Provinser färre, i dem der lif vet af penn in ge-rörelsen varit störst, desto Den 2 0 Juni. desto flera, i detta ögonblick befinna sig stadde antingen i 'en iner eller mindre äfventyrlig strid Ined en nöd, hvars orsaker åro för dem fram. Mande, eller åtmindstone i en förlägenhet, hvars Möjlighet de ej anat, och örn hvars afhjelpande de snart börja förtvifla. Genom denna med safina förhållandet enliga framställning har Utskottet velat visa, att de uppjagade fasiighets-priserna alldeles icke bidragit att mindska perininge-tiMgången, emedan hvad som utgifvits från en hand blifvit för låntagarna tillgärigeligt i en annan, samt att, om sådant icke inträffat, orsakerna dertill igenfinnas i den möjlighet säljaren ägt, att med sina penningar deltaga i någon båtande gren af den utländska handeln, att förvexla dem i 3 procent-sedlar, för ätt förvaras intill dess något lönande tillfälle för déras användande yppades, att i de större Handels Städerna placera dem på kort tid och emot en ända till 30 procent och må hända deröfver uppjagad renta, eller att använda dem till inköp af Äctier i sådana verk och inrättningar (f. ex.
Utrikes-departementet. — 38 — disposition, i mån af behof, från och med sistnämnda dag utbetala alla å berörda, hufvudtitel af Rikets Ständer uppförda anslagssummor samt upprätta liqvid öfver de under första hälften af år 1858 af detta embetsverk å samma hufvudtitel verkställda utbetalningar: så hade, enligt hvad Revisorerne inhemtat, sådan liqvid blifvit den 6 Augusti nyssberörda år Stats-ministern tillställd, utvisande att den då odisponerade tillgången utgjorde 168,654 R:dr 62 öre R:mt. Den i Kongl. Utrikes-departementet sedermera upprättade räkenskapen, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, utvisar följande förhållande: Debet. Inkomst: Stats-anslag 479,200: — Credit. Utgift: Löner m. m 440,981: 7. Balans till år 1859: Kontant behållning Fordringar Vid den hos Revisorerne anställda granskning af ifrågavarande räkenskap, har icke heller någon anmärkning förekommit, men Revisorerne anse sig icke böra lemna oanmäidt, att den nu afgifna redogörelsen är upprättad och undertecknad af en i egenskap af Chef för Kameral-afdelningen i Kongl. Utrikes-departementet derstädes anställd Norrman, hvilket synts Revisorerne mindre lämpligt, då bemälde tjensteman, såsom icke Svensk undersate, svårligen lärer för sina åtgöranden vid nämnda redovisning vara efter Svensk lag ansvarig. Kongl. Skogs-institutet. Räkenskapen, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning och hvartill ej heller å Revisorernes sida anledning förefunnits, företer följande förhållande: Debet. 9,564: 31. 28,654: 62. 38 21g. 93 Summa 479,200: — Tillgångar Balans från år 1857: _ 4,827^52. Anslag af Skogsplanterings-kassan 14,712: 83. Tillkomna inventariers värde 1,071: 78. Balans til år 1859: Utgifter:
(Stats* och Besv. samt Oecon.-Utsk. N:o 440 S. A. K. Genom de förändrade förhållanden, som med Kronoparker och Allmänningar samt dispositionsrätten öfver Ekeskogen tid efter annan inträffat, liar en förändrad organisation af Skogsoch Jägeri-Staterne synts vara af behofvet påkallad, helst i flera Län nu mera icke finnas några Kronoparker och Allmänningar, samt skogsbeljeningen, hvars åtgärder derstädes hufvudsakligen äro inskränkta till uppsigten öfver boställsoch kronohemmansskogar jemte tillsyn af jagtlagarnes efterlefnad, således bör kunna i dessa orter antingen afskaffas, då bemälde Tjenstemäns få qvarvarande åligganden kunde Öfverflyttas på Kronobetjeningen, eller ock till antalet betydligen inskränkas; hvaremot å de Kronan behållne eller odelade Parker och Allmänningar en tillräcklig och lämpligt aflönad bevakningspersonal ännu torde vara oumbärlig för befordrandet af ändamålsenlig skogshushållning. Och då Rikets Ständer icke äro i tillfälle att ingå i profning af alla de serskilda förhållanden, som vid en förändrad reglering i omförmälde afseende böra komma i betraktande, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, det en förnyad organisation af ifrågavarande Tjenstemannastater måtte verkställas och dervid all den indragning samt minskning i personal iakttagas, som E. K. M. med vården om Kronans enskilde skogar och öfrige omständigheter i Nåder finner förenlig. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii iS35. N:o Expedilions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 5 Mars 1835. Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den g Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse _, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om ytterligare Stats-anslag för Arméens Pensions-cassa m. m. (Stats-Utsk.
Redan för flera månader sedan har han måst anställa en särskild polis med uppgift att nedrifva de plakat af skandalöst innehåll, som ideligen uppklistrades om nätterna. Anonyma smädeskrifter och angifvelser strömma också dagligen in till kungen. Offentligen har han hittills med framgång affekterat den största likgiltighet för allt detta och, i medvetande om sin historiska mission, sökt öfvertyga också sig själf om, att afunden och illviljan aldrig skola kunna nå honom med sina nålstyng. Så småningom har det emellertid blifvit honom klart, att en allvarlig fara lurar bakom denna agitation. Det måttas med knifvar efter honom, det gäller hans lif. Samtidigt märker han med ångest och blygsel, att modet sviker honom; och hvar äro vännerna, som han skulle samla omkring sig när det verkligen gäller? Han har icke haft tid att skaffa sig vänner; det är ett stort, tomt rum omkring honom. Två bröder har han inkallat till Danmark och anställt i kungens tjänst; men Karl August är alltför själfupptagen, och Kristian är ännu ett barn, trots officersepauletterna. Brandt, vännen som står honom närmast och som han skänkt hela sitt förtroende, är sig icke lik, sedan fru Holstein tagit hand om hans hjärtas uppfostran. Gæhler har blivit reserverad, och Rantzau har blifvit en fiende. Den ende han har att förlita sig på, är Falckenskjold; men dem emellan finns intet fullt förtroende. Och äfven gent emot honom måste han ofta nog eftertryckligt häfda sin ställning, hvilket alltid innebär en fara, ty en mans fåfänga tager lätt anstöt och förvandlar honom plötsligt från vän till fiende. Detta är förbannelsen af en myndighet, som icke hvilar på legitimitetens grund. För den borne envåldshärskaren böja sig alla själfmant, men utan traditionens helgd är makten ett betsel, hvarmedels den starke kan tilltvinga sig lydnad för stunden men aldrig den ödmjuka och blinda respekt, som höjer honom öfver all kritik. Han måste styra med fruktan och icke med kärlek; tygeln måste hvar stund hvila krampaktigt i hans hand.
Rusthållshästarne anskaffas, remonteras och underhållas (det sednare likväl ej för den tid de äro i aktiv tjenstgöring) af rusthållarne emot ett årligt afdrag af 43 r.dr IG sk. b:ko å den rusthållsafgift, de till Statsverket böra erlägga. Sadelmonderingen för så väl ständiga, som rusthållshästar, anskaffas och underhålles af kronan. Furagering: Så väl befälssorn nummerhästar furageras emot ett år ligt bestämdt pris af 120 r:dr Eko. Förvaltnings-Direktioner, Sä väl aflöningens utbetalande, som anskaffning och underhåll af allt, som i och för soldaten erfordras, såsom proviant, beväpning, beklädnad, utredning, tross, kasernenng, sjukvård, hästar, furage m. m., ombesörjes af en inom hvarje brigad upprättad förvaltuingsdirektion, i hvilken brigad-chefen är ordförande. Permittering är af tvänne slag: Den årliga eller ofrivilliga, hvilken eger rum från slutet af det ena till början af det påföljande årets sommaröfningar, samt Den tillfälliga, hvilken beror på hvarje individs frivilliga anhållan. All permission medför följande afdrag å aflöningen, nemligen: För officerare och under-officerare samt deras vederlikar, en tredjedel af den egentliga aflöningen, samt för korporaler och soldater, samt deras vederlikar, hela aflöningen, provianteringskostnaden och underhållsersättningen för mindre monderingen. Arméens öfningar. De årliga öfningarne äro bestämda till 77 dagar, sålunda, att först öfvas stammen för sig i 39 dagar, derefter stamoch beväringssoldater (2:dra och 3:dje klasserna) 14 dagar, och slutligen stamoch bevärings-rekryter (Esta klassen) 21 dagar,- allt inoch utryckningsdagarne oberäknade. Inspektioner och mönstringar. Härför äro åtskillige bestämmelser gjorde. Själavård. I fredstid besörjes armeens religionsvård å station af den församlings pastor, inom hvilken truppen finnes stationerad; i läger, af pastor 8 Stallsami Allin. Besvärsoch Ekon.-Ulsk.
Men före 1829 års riksdag, då brännvinstillverkningen var lika stor och afgifterne lägre, stod priset högre. Jag vill icke vidare upptaga R. o. Ad:s tid, och efter återremiss är begärd samt anlednudertill kunna förefinnas, vill jag ej bestrida densamma. Frih. Sprengtporten: Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med en bevisning för alt utreda i hvad mån Stockholms stads inkomster äro tillräckliga. Delta är en fråga, som Den u Augusti e. m. 313 som torde varn upplyst för livar oell en, som velat taga kännedom om handlingarna, och sorn finnes fullständigt på siffran utredd i det betänk., sorn till K. M. afgafs den i5 Sept. 18I7, och som jag af Utsk:s framställning finner, alt Ulsk. för sin del haft fullständig kännedom af, ehuru afseende derpå ej blifvit fästadt. Detta betänk, har länge varit tryckt. Jag nämner blott detta, för alt fästa K. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt denna fråga blifvit behandlad med all möjlig offentlighet. Jag har begärt ordet för att rätta litet af de misstag, jag hört under discussionen om factiska förhållanden. Salunda bar Hr Cederschjöld sagt, att Stockholms barnhus ej skulle hafva något understöd af Staten. Nu är likväl förhållandet, att dertill årligen af Stockholms stad erlägges, förutom en andel i tolagen, 5ooo r:dr. Af en annan värd ledamot, Hr Rosenblad, har blifvit anfördt, alt comiterades förslag skulle innefatta en framställning till K. M. örn löneförbättring för 2tne af de bäst lönade embetsman i Sverige. Detta yttrande af Hr Rosenblad är så mystiskt, alt jag gerna skulle önska, att den värde talaren ville bestämdare förklara sig; men jag får bestämdt säga, att detta förslag icke innehåller någon framställning 0111 aflöning för någon sådan embetsman, sorn kan hänföras till den cathegori, Hr Rosenblad antydl.
Jag förutser, huru Landtmannen smäningvm ffulle alternera med föryttrande af sina egna waror i Staden och med Köpmanna-waror pä Landsbygden; hwarigenom i framtiden Landtbrukare i allmänhet förwandlas till Gärdfari,handlare, af hwilket mistbruk wärt Land hast tillrackelig erfarenhet, för att icke önsta dest widare utbredande, Likasä stall Stadsboen , sedan han antingen bliswit entledigad såsom ossickelig i andras handtering, eller ock kommit pä > obestånd i sin egen, i tanka att upphjelpa sina affar rer, söka besättning pä Landet och börja en af Stadsoch Landlyrken sammanblandad hushållning; bwaraf den förmenta nyttan för Landtbruket åtminstone sones högst twifwelaktig. Sluteligen fär tag tilläga en anmärkning, som i min tanka icke ar uran sin betydenhet, nemligen, att, dä en bestämd ffillnad emellan Städernas och Bihang. N:v 77 Län - 12,8 Den 6 Julis. Landets yrken, utom det Ekonomiska äfwen äger ett ganska wigtigt Constitutisnelt ändamål, de yttersta råmärken dem emellan icke kunna utan bade wada och orättwisa uppryckas. Jag anhaller derföre i stöd af det anförda, alt rättigheten kill upplag mat, te ur Betänkandet ulga, att i öfrigt den förestagne utwidgningen af Landtmannens Handelsfrihet med Landets produkter sa tydligt vch noga bestämmes, alt icke bade Stad, vch Land deraf skadas, att slu, teligen den förändring i Handels-Balkens 6 Cap. af Allmänna Lagen icke matte sträcka sig längre, an Landtmannen behöfwcr och för honom är gagnelig!; Det är till nogare justering af besia puncter, som jag anhaller, att B.tankandet ma till Beredningen återremitteras. Härmed förenade sig Herr Borgmästaren Horster; Och stuve detta anförande tili Respective Riks-Standen åtfölja Utskottens Betänkande, angående ändring i Lagens stadgande om Landthandel. kält supra. Lx ?rvtocollo, holtan kristestt.