Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s 2:ne olika propos:r, hvaruti Han föreslår att på ena stället landoch på det andra sjöbeväringens behof måtte från delta förråd få uttagas nödiga materialier. Utsk. har visserligen ej mera än på det ena stället talat om den summa, hvarmed de uttagna persedlarna skola ersättas; men huru man deraf kan draga den slutsats, som Hr von Hartmansdorff dragit, nemi. att de för sjöbeväringens behof uttagna persedlar ej skulle äfven få ersättas med denna summa, det kan jag för min del ej inse; ty förhållandet är helt enkelt det att man, efter att först hafva föreslagit den för ersättningen af de persedlar, som komma att uttagas, erforderliga summan, har sedermera föreslagit att beklädnadsmaterialier måtte från förrådet få uttagas, och dervid i en föregående punkt talat om beväringsmanskapet till lands, och i en sednare om det till sjöss. Skulle Utsk. annorlunda förfarit, så hade det nödgats, antingen fördela summan — hvilket har sina stora svårigheter —- eller ock i den sednare punkten upprepa hvad Utsk. i den föreg:de tillstyrkt. Slutligen ber jag att medan jag har ordet, få fästa uppmärksamheten på ett som mig synes, farligt yttrande af Hr von Hart - Deri 19 Juli. 171 mansdorff, för den händelse att R. o. Ad. skulle bevilja återremiss. I sitt första anförande yttrade nemi. Hr von Hartmansdorff, att R. o. Ad. borde återremittera punkten, med förklarande deraf, att R. o. Ad. ansäge att icke något mera skulle från förrådet få uttagas, än som kunde och skulle ersäuas med den ifrägarvar. summan, och att detta skulle blifva ett bestämdt vilkor för summans medgifvande. Det är detta vilkor som vi hafva att vid åtskilliga voteringar i förstärkt StatsUstk. så ofta tillintetgöra det resultat, som alla önskade att komma till; hvarföre jag tror det vara serdeles farligt, att här vidfoga ett dylikt.
1 fråga om den sista delen af tillstyrkandet, eller att ”under tiden till nästa riksdag oktrojer för nya privatbanker icke må meddelas,” får jag anmärka, hvad de redan befintliga privatbankerna beträffar, ali derest Konungen skulle finna dem böra, åtminstone till någon del fortfara, så lärer väl Ilan, som gifvet dem lif, ej heller borttaga alltför många af dessa inrättningar, elier alltför mycket inskränka deras verksamhet. Betraktar man, såsom rätt är, Ulsk:s förslag endast med afseende på nya privatbanker, sä lärer väl den und. önskan att oktrojer för deni icke målte innan nästa riksd. meddelas, vara ganska riktig. Men privatbankerne äro så benägne att gå fram på denna bana att man nödgas deremot vidtaga någon åtgärd. Alt begära det flere privatbanker icke må före nästa riksd. inrättas kan icke kallas att stadga ett monopolium till fördel för de nuvar. Det vore endast att man söker förekomma deras förderflig» inflytande derigenom att deras begagnande blifvit för vida utsträckt. Jag anhåller således vördsamt om bifall å Utsk:s betänk. De n 9 .tuni. Frih. Palmstjerna: Något otillbörligt kan jag icke finna i den föreslagna und. skrifvelsen och icke heller har jag gjort någon anmärkn. i sådan syftning. Deremot har jag ansett det vara oklokt af R. St. att till K. M. aflåta en så beskaffad lind. skrifvelse som den Utsk. här föreslagit. Hade Utsk. inskränkt sig till att föreslå R. St. att hos K. M. begära utarbetande af ett förslag om åtgärders vidtagande för penningerörelsens ordnande på säkrare grunder än för närvar., så vore dervid intet alt erinra. Jag tror tvärtom att en nödig försigtighet fordrar, att i delta afseende vidtaga någon åtgärd. Men del är egentligen mot det öfriga af den und. skrifvelsen som mitt klander varit rigtadt, nemi. i hvad den innefattar ett fördömande pä förhand af privatbankernas verksamhet, innan K. 31. varit i tillfälle att pröfva frågan och låta utarbeta det begärda förslaget och oaktadt K.
Denna grundsats följdes äfven i TJtsk:s första förslag, men vid dess genomförande hade Utsk. råkat in på en hel hop inkonseqvenser, hvilka, i min tanke, gjorde förslaget oantagligt. Dessa inkonseqvenser hafva nu blifvit undanröjda och emot förslaget, sådant det nu framställer sig, har jag ingenting att anmärka. Men hvad jag deremot såsom felaktigt skulle kunna anmärka, det är, att Utsk. uteslutit flera gg, som voro omförmälda i K. M:s förslag, eller med andra ord, att Utsk. från Kap. om bedrägeribrotten uteslutit flere brottsliga handlingar, hvilka K. M. ansett böra der uptagas. Genom ett sådant uteslutande har lagförslaget, i min tanke, icke någonting vunnit; jag tror, att K. M:s förslag härutinnan är bättre än Utsk‘.s, men genom det sednares antagande komma vi likväl icke i någon sämre ställning än förut, ty den gamla lagen kommer i dessa fall att qvarstå. Deremot har Utsk. från den 3:dje afdelnrn, som innehåller gemensamma bestämmelser för de båda första, uteslutit ett stadgande som jag anser vara af stor vigt, nemi. det, att genom den här ifrågavtde Förordn:n någon ändring icke sker af hvad i Grundlag finnes stadgadt. Utsk. har sökt att gifva skäl för sin åsigt om detta stadgandes uteslutande, men dessa skäl har icke förmått rubba min åsigt om stadgandets behöflighet. Ett stöd för denna min åsigt har jag äfven i lagberedningens förslag, roen då stadgandets uteslutande icke kan komma att medföra någon annan våda, än att domaremakten kommer att råka i villrådighet, intill dess Grund - Den 3 December e. m. 77 lagen blifvit ställd i öfverensstämmelse med allmänna lagen, bar jag icke ansett det af [Ilsk. gjorda uteslutandet utgöra en tillfyllestgörande anledning att motsätta mig förslagets antagande, isynnerhet som jag, lika med Gr. Sparre, hyser den förhoppning, att Konst.Utsk. skall komma att afgifva förslag till denna villrådighets afhjelpande.
Det hufwudsakligaste wak att med den omgäng Lag-Ukststtet föreslagit skulle det kunna draga ut 7 L 8 är, innan pä en Ansökning om tvinnande af Myndighet nägot Utslag fölle, och under tiden alla de fördelar gä förlorade, för hwilkas ernäende en sädan Ansökning blifwit gjord. Jag anser tillika wädligt, att denna LispensationL-Rätt af primat man skulle lunna utöfwas. Män-' Den 2 April. Mänge skulle derigenom kunna raka ! lidanden, som swärligen stöde att ersätta. För öfrigt är här icke sräga VM att i nägot afseende öka Konungens magt, endast akt bi» bchälla Hans rättigheter. Hwad ! Betankandet finnes anfördt rörande Konung LLIdl. XUtes förbud att med Ansökningar, directe wanda sig till Konungen borde Lag» Utskottet hafwa kändt, att det angick endast Civila Ansökningar, och utfärdades i affigr att hindra sökande akt gä förbi de manlige Domstolarne. Konungen utöfwade äfwen dä alltid Dispense s Rätten , och i Mä! af detta stag män» de man sig directe till Thronet». Zag kan Medes för min del icke annat än yrka afflag pä Utskottets utlätan-e, sch att allmänna Lagen mä oförändrad bibehällas. Herr lAsnoer-itsw, isodsv. Z Regerings » Formen är den stöna rättigheten tillagd Kongl. Maj:t att göra näd» men jag Hat ingenstädes deri funnit honom berättigad» att dispensera Rikets Allmänna Lagar. Detta ar det stät som söranledt Lag-Utstottets beslut. Jag instämmer med de wävda Ledamöter, som nu yttrat sig, i allt hwad dd anfört rörande vlägenheterne af det föreflagna stadgans dct, Men jag katt ej med dem förena Mig deri, att Konungen skulle kunna dispensera Lagen.
Bring, Arrendator kefru, Grefvinnan ABrahe, 8 j m Runca i Eds socken, 81 af Ancarcronska familjens fideiomi S , socken tillhörig Kontraktstunnland; vid egendomen Jacobsberg 1 AJferfa““ Gref?e Ph. von Schwerin, Prosten Grefve B. von Schwerin och Öfversten Grafve & samt vid Öfverste-bostället Jisne» Trafvenfeldt vid Skidsta, hvardera stället 3d tunnland; och af Majo hsägare hafva dess Husby Skederids socken, 3o tunnland. En. manga b ^ ^ utom anställt odlingar a nain re rym er fgr handen., i mohn af inar finnas, der icke något sådant ®lbe‘e “?tv?8 " 'traUteroch förnäm tillgångar och utrymme, hvilket sednare ’ ... ^ förökning pro ligast °i Färentuna härad, nu ^^aläg^ än duktionen af jordens alster salunda rödjningar och brytningar, ytterligare, örn man härtill lagger d^mindre råd ,nig ^ hyar sorn, efter godsägarnes exempel, af allden t t g e. j ÅkeI* för sier inskränkta, dock sammantague blifva at na& y ä och nordliga delarne d i hafva till exempel isätra och Ruggsätra byalag mossor uppodlat icke mindre än 4» tunnland. hemmansägare ‘ '“*U* 11 sjöarne Kärfven och Ginningen, för att medelst undanrödjande af dea derigenom orsakade uppdämning förbättra sina ängsmarker. För enahanda ändamål bär vattendraget mellan sjöarne Floden och Långsjön i Allmunge socken, till följd af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande laga kraft vunne utslag, skolat under sommaren sistlidet år upprånsas, ehuru detta arbete, i anseende till det då fallna, ymniga regn, endast till dea mindre, oundgängligaste delen kunnat verkställas.
Sedan frihetsstraffet vunnit en utsträckt tillämpning i lagstiftningen, har dock behofvet af dylika föreskrifter allt iner och mer blifvit insedt; och detta behof är oeftergifligt, om frihets—straflen skola verkställas i enrum. Ensamhets-fängelset har nemligen ej ingått i vårt straffsystem. Det har val småningom vunnit inrymme; men såsom ett allmänt straffmedel erkännes det ej i lagstiftningen. Något tvifvel lärer emellertid nu mera ej uppslå om ensamhets-fängelsets företräde framför gemensamhets-fängelset; och då ett vidsträcktare bruk af samma fängelse nu mera hos oss kan ega rum, bör ock lagen angifva de allmänna reglorna för straffs verkställighet i detta fängelse, eller, med andra ord, ccllstraffets utmärkande drag, samt derjemte bestämma dess förhållande till våra förra frihets—strafl', å hvilka broltmåls-lagstiftningen har afseende för det närvarande, och måstö hafva afseende intill dess reformen i så väl samma lagstiftning, som i fängelse-systemet blifvit genomförd. Alt fylla det oeflergifligaste behofvet är nu afsigten med ifrågaställa Nådiga lagförslag, hvilket handlar i de 4 första §§ om det svårare fängelse-straffet, och i 5 och G om det lindrigare, hegge dock verkställda i enrum; och det är således emot föreslagna bestämmelserna i afseende på frihets-straffets lindrigare art, som man framställt de anmärkningar, hvilka Utskottet har att besvara. Den första frågan angår, huruvida icke minskning i tiden för del lindrigare fri hets—strafTet må ske, likasom vid det svårare, då det verkslälles i enrum. Då, enligt 2 §, svårare frihets-straff, hvilket skall, der så ske kan, verkställas i enrum, om det ej är ådömdt för längre tid än två år, bör minskas till en fjerdedel i ådömda strafftiden, som öfverskjuter tre månader; innehåller deremot 6 § 2 morn., att något afdrag ej må ega rum i tiden för det lindrigare frihets-straffet, ändå att det verkställes i enrum; och denna olikhet har man funnit både inkonseqvent och ledande till orättvisa.
Det är allmänt bekant att f. n. de enda ställen, der spanmåls-priserna stå lägre än i Sverige, äro några Ryska hamnar, men i Den 18 Mars e. m. 315 alla andra §Östersjöhamnar star spanmålen dyrare än hos oss. Nåväl, Mine Hrr, är det då möjligt att den export, som ifrån de Ryska hamnarne kan ega rum, skulle komma till Sverge, i st. f. de hamnar der spanmålen betalas högre? Det är således gifvet, alt om åtgärder vidtagas, kommer icke derigenom någon spanmål in i Sverige. Men, säger man, om en sådan tullfri import medgåfves, så skulle det vara troligt att de handlande, som nu hafva spanmål, blifva förskräckta och sälja spanmålen för bättre pris än de eljest ' gjort. Jag vill antaga att så skulle hända, men man hör då efterse hvad följden skulle bli. Under nuvande höga priser på spanmål lemnar bränvinsbränning jemförelsevis mindre vinst, men om, genom import, spanmåls-priserna sänkas, så är det ju gifvet att det i samma mån blir förmånligare att använda den mindre dyra spanmålen lill bränvinbränning och att förmånen dervid blir större, ju mera spanmålspriserna sjunka. Konsumtionen af spanmål blir således genom denna åtgärd mycket större till följd af ökad bränvinsbränning under April månad och som, på sätt jag visat, det icke är att antaga, att en enda tunna säd inkommer i landet lill följd af import-tullens uphäfvande, men deremot af den spanmål som finnes, många tunnor spanmål mera blifva uphrända lill bränvin, så är det möjligt att de lägre priserna, som skulle inträffa i början af April, finge dyrt betalas längre fram på sommaren och att således Sverige antingen får berga sig med den mindre qvantitet af spanmål, som upstår till följd af prissänkningen, eller också får återköpa denna spanmål mot de högre pris som gälla i de öfriga Ostersjöhamnarne, hvarigenom en bestämd förlust på den föreslagna åtgärden skulle upkomma, utom möjligen för en eller annan bränvins-producent. Åtgärden hade dessutom en bestämd skadlig verkan genom den mindre säkerhet som derigenom skulle åstadkommas i lagstiftningen.
Skulle Directionens val Ogillas, eller blifver RiddarhusSecreteraresysslan under påstående Riksdag ledig, fylles ledigheten, pji sätt Ståndet lämpligast finnér. j®m 4 December e, m, 57 Är RiddarhusSecreteraren genom laga förfall hindrad, föres protocollet af förste RidtfarhusCancellisten, sä framt RiddarhusSecrete. raren ej är i behof af tjenstledighet på längre tid än 14 dagar, i hvilket sednare fall Ridderskapet och Adeln äger pröfva, huruvida serskild vicarius bör för honom tillsättas eller icke „ . I $ 50. Väckes fråga in pleno om ändring uti denna Riddarhusordning, bör en sådan alltid remittera» till RiddarhusUtskottet, som med sitt Betänkande deröfver till Ridderskapet och Adeln inkommer. Besluter Ridderskapet och Adeln, i anledning d«raf, någon ändring eller tilläggning till RiddarhusOrdningen, öfverlemnas samma beslut till Konungens Nådiga stadfästelse, och blifver derest en sådan vinnes, genast efter slutad Riksdag gällande. Varder under påstående Riksdag, i den ordning 82 §. Regeringsformen föreskrifver, någon sådan ändring uti Grundlagarne antagen, som gör en derefter lämpad rättelse i Ordalagen af Riddar^ husOrdningen nödvändig, bÖT RiddarhusUtskottet sjelfmant till Ridderskapet och Adeln inkomma med Förslag till dylik rättelse. Y ppas eljest eller innan sistnämnde ändringar i RiddarhusOrdningen blifva stadfästade, någon stridighet emelian Grundlagarne och Riddarhusordningen, iakttages hvad sorn i 1• §. Riksdagsordningen stadgas. 33 Den i December c. m. § 5i.
St. finna, att de böra fortfara; men de gå då ej på gide hufvudtiteln. Det har äfven blifvit anfördt, att medel blifvit använda till stuterierna. Jag tror ej, att detta hörer till gide titeln. Frih. har yttrat i afseende på den af mig väckta motion, att den skulle vara konstmästerligen sammansatt. Jag hyser ej denna öfvertygelse; jag tror, att den i många delar behöfver jemnkas och rättas i mån af förekommande svårigheter och i detaillerna undergå inånga förändringar; men jag kan ej förmoda, att en fråga af den beskaffenhet, som den ifrågavarande motionen, kunnat uppfattas så, att icke hvarje detail måste bearbetas, hvilket afven i sjelfva motionen är sagdt. Der äf yttradt, hvilka delar som torde kunna träda i verkställighet med de modificationer, som R. St. finna nödiga, och hvilka kunna erfordra en tid af törhända 20 år. Deraf följer naturligt, att man af detaillerna kan antaga dero, hvilka kunna vara lämpliga, och låta de öfriga stå till framtiden. Det har vidare blifvit yttradt, att det icke är lån, som frambingar näringar, att det ar konstfärdigheten hos individen, som skall göra det; men jag hemställer, om den största konstfärdighet utan capital kan begagnas, och om icke det är nödvändigt att äga sådana för att kunna tillvägabringa något resultat. Att således bereda utväg, att kunna få sådana utan ränta, måste vara förmånligare för näringarna, än 0111 de måste förskaffa sig dem hos enskilda emot ränta. Visserligen är capitalet af 100,000 rldr ganska obetydligt. R. St. förklarade också 180g, att det var otillräckligt, men ansågo, att det genom sättet för dess användande skulle kunna blifva betydligare. Frih. tror, att om än det användes, som jag föreslagit, skulle det ej betyda något; för min del tror jag, att Sverige skulle vinna betydligt, om det vilkor utsattes, som jag föreslagit.
M. på sednare tider blifvit gillade, jura stol® utgå i penningar; men dessa konventioner äro fastställda för en viss inskränktare tiderymd, såsom 30 eller 50 år, och under sådana förhållanden kan en dylik förvandling af vissa naturaprsestationer måhända icke vara olämplig. Men skall det ske i afseende på alla och för alltid, anser jag sådant vara mycket orätt; och Utsk. tyckes sjelf icke hafva varit alldeles i saknad af en så - Den 16 Juni e. m. 327 dan tanke, då det i ett följande moment förklarar, att i allmänhet presterskapet tillhörig jord, som icke kan i förening med bost.adsboställe brukas, utarrenderas enl. samma grunder, som för till Staten eller boställsdirektionen indragna boställen följas;” vi veta nemi. att dessa boställen i allmänhet utarrenderas på 30 år. I en af de första punkterna säges: ”att presterskapets inkomster fördelas emellan det ordinarie presterskapet sålunda, att hvarje tjenstgörande ordinarie prestman får anständig bergning.” Om nu lönen bestämmes för en pastor så, att han med sin familj kan vara bergad, så, om han under större delen af embetsförvaltningen skulle nödgas öfverlemna församlingsvården åt en vikarie, hvilken af honom skulle aflönas, huru borde då förhållas? Har lönen blifvit bestämd endast med afseende å en pastors bergning, så räcker den icke till två. I en sådan mängd svårigheter råkar man genom Utsk:s förslag. På grund af allt detta anser jag således förslaget vara ganska olämpligt, först och främst emedan det, i st. f. att befordra en snar lösning af frågan, snarare upskjuter densamma, och för det andra derföre att, om man än antager, att den väg, Utsk. beträdt, är den rätta, äro likväl de grunder, från hvilka Utsk. utgått, oriktiga. Jag tror derföre, att man kan väl på en annan väg, och jag kan i detta fall icke annat än instämma med Frih. Leijonhufvud i den åsigt han framställt, nemi. att R.
; ty med delta betänk, skulle visserligen icke en sådan åtgärd stå tillsammans, sorn den att här under riksdagen uppgöra en detaljei ad plan, hvilken sannerligen icke nu är möjlig att framställa. Det är de stora grunddragen, som Ständerne böra i detta fall tänka sig, men verkställigheten bör med förtroende öfverlemnas åt Regeringen. Ju mindre obehindrad Reger;n i detta fall är, ju bättre är det, och det mäste vara så mycket nödvändigare just derföre, att de legislativa åtgärderna icke äro vidtagna , och man derföre i mångå afseenden måste tänka sig hvad som kan komma att ske, innan de ifrågavar. fängelsebyggnaderna skola begagnas. I afseende på den anmärkn., som Hr von Rosen framställt, att ingen fördelning bort äga rum emellan anslagen till häradsoch länshäktena &c., så vill jag visserligen gilla anmärkningen i princip, just del före att detta är ett slags band på Konungens disposition; men då jag deremot finner huru liten sannolikhet det är för den förmodan, alt mer än 100,000 red iskulle kunna för häradshäktena användas innan nästa riksdag, då nu Utsk.-n hafva tillstyrkt alt. häradshäktena må kunna sammanbyggas med länshäktena och sladsfängelserna, samt att i samma län må kunna finnas flera slags länshäkten; så linnes delta tillstyrkande innehålla en jemkning af specificationen, och således ligger häruti icke något skäl för en återremiss. Frih. Cederström har trott, att Utsktn bort inskränka sin åtgärd till ett tillstyrkande af bifall till K. M:s propos., då Konungen funnit nödigt att för fängelsernas förbättring begära 270,000 r:dr. Jag anhåller ali få fästa talarens uppmärksamhet derpå, att Konungens propos. afsåg icke införande af cellsystemet i häktena eller att delta systeme i någon väsendtlig mån skulle i68 Den i5 Januari. tagas i betraktande. Den afsåg endast de nödvändiga förbättringarna för tillfället.
Coéffurer ingen annan skiljaktighet från de öfriga Ståndens, än i afseende å sjelfva taxans uppställning; och som 3 Stånds beslut i säda ne frågor utgöra Rikets Ständers, lärer vid Utskottets förslag angående Coéffurer böra förblifva. Copal Lacca, I afseende å Copal, som nu är åsalL 2 sk. 6 rst. införselstull, Lac (jirnimica> gummi-, 4 sk., Mastix, 12 sk. och Sandarak 3 sk. införselstull per Mastix, skålpund, hade Utskottet tillstyrkt, att dessa artiklar skulle uteslutas ur Sandarak. , l i . J sjelfva kontexten och i noten hänvisas till lika tull-behandiing med artikeln Gummi, hvilket förslag Borgareoch Bonde-stånden antagit, men Ridder skåpet och Adeln samt Preste-ståndet, vidblifvande gällande taxa, ogillat. Nu gällande införselstull å Gummi, hvari någon ändring icke varit ifrågasatt, utgör 3 sk. skålpundet; vid hvilket förhållande den af Utskottet föreslagna förändring i afseende å artikeln Sandarak icke kunnat hafva inflytande på sjelfva tullafgiften och följaktligen, enär 2 Stånd stannat emot 2, lärer böra förfalla. Beträffande åter artiklarne Copal, Lacca, Gummioch Mastix, så och då dessa artiklar nu äro belagda med andra lullafgifter, än Gummi, måste, derest Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet icke vilja, med frånträdande af sitt beslut, instämma i de öfriga Ståndens, följande omröstningar äga rum: 120:o Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att Copal ur taxan uleslutes, och i noten hänvisas till lika tullbehandling med Gummi, röstar Bevillnings-Utskottels Memorial, iY:o 33. 69 Ja; den, Jet ej viii, röstar Nej; vinner Nej, kommer artikeln Copal att i taxan oförändrad qvarstå med 2 sk. 6 rst. införsels-tu 11 per skålpund. 121:o
Då den rättighet att genom utsedda ombud deltaga i Götha kanalverks styrelse samt revisionerna af kanalverkets räkenskaper, hvilken, på ofvanberörde sätt, allt ifrån kanal-byggnadens företagande, varit Rikets Ständer förbehållen, onekligen innefattar en ökad säkerhet för fullgörandet af underhålls-skyldigheten i afseende pä denna kanal-led, hvars tillvägabringande varit förenadt med så betydliga och länge kännbara uppoffringar för både statsverket och Rikets Ständers Bank, och då samma rättighets fortfarande utöfning inga-* lunda synes kunna motverka eller hindra den tillsyn och kontroll, hvilken vederbörande embetsmyndighet dessutom har sig uti enahanda hänseende ålagd, samt Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret äro oförhindrade att till merbemälde ombud utsedde personer, som företrädesvis kunna anses lämpliga för dessa vigtiga uppdrag, finna Utskotten Statsoch BankoUtskottens Utlåtande, Ar:o 50. 8 sig icke ega anledning understödja det uti nu ifrågavarande motion framställda förslag, utan hemställa, att detsamma må förfalla. Ank. til! Eip.-Utsk. d. I? Juli 1851, kl, 10 f, m, Utlåtandeangående förändrad beräkning af resekostnadsersättningen och dagtraktamentet för Rikets Ständers Revisorer.
Till nndmikande af allt för mänga och öfwerflödiga Ledamöter, malde till Riksdagarne, hmilket endast skulle leda till ökad kostnad och tyngd för Landet, utan att medföra nägon merklig nytta uti Arenderneö bättre gäng, synes Borgarc-Ständet fordra nägon förminskning, äsmen som det antal uti Bonde-Ständet, svin nu under Z ä -4 Riksdagar per medium sig infunnit, tyckes böra dcrwid bibehallas, men ock blifma det högsta som sär paräknas, och det sä mycket heldre, sorn de hitintills uteslutne Medlemmar i proportion derefter böra till ett miyt antal bestämmas, hmadan deras rätt har ett oskiljaktigt sammanhang med de redan warandes nummertal. Af sarinna skäl bör äftven Ridderskapet och Adeln förminska sig till en femtedel af alla «n existerande Slagtcr, hiva rizén om de närwarande »vid hwarje Riksmöte komme att utgöra omkring 235 ä 240 personer, och synes detta sä mycket mera wara det rätta, sorn wid fortgången af alla de fednastc Riksdagarne, och äswcn deribland den närwarande, knappt sa mänga Ledamöter gwarblifwit och till slutet deltagit i malens afgörande. För Ridderskapet och Adeln bör äfwcn gälla föreskriften i anseende till walda Riksdagsmän, nemligen att stafwa fyllt 25 är samt att wara ägare till minst 2 eller kanske 8 hela hemman, eller 2 5 300 ft:pd stängjernssmide, 25 a 40 sk:pd koppars tillwerkning, 600 ä. 1,000 sk:pd jernförädling, och sä i proportion af andra fabrikstillwerkningar. En följd deraf skulle äswen blifwa, att i händelse innchafwaren af Capitis rättigheten icke ägde nu uppräknade possession, borde den närmast i ordningen af samma namn och Ätt försedd dermed träda uti ten äldres rum och öfwerwara Riksdagen, samt i de fall, dä fullmagt utfärdades, samma förbindelse observeras. 8:o.