Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ack nej, hon är endast af borgelig härkomst, men det oak tadt är hon vacker som en dag och god som en engel . E r i k J a n s s o n . Vet g eneralen om den der böjelsen? M a u r i t z . Jag sökte i början att h ålla mina besök hos henne hemliga, men generalen upptäckte min kärlek, jag vet ej på hvad sätt, och l ångt ifrån att ogilla, uppmuntrade h an den och förs äkrade mig att förbindelsen med ett ansedt borgarhus var lika så fördelaktig so m hedrande för mig. Och den unga flickan? M a u r i t z . Heter Gertrud; hon är fosterdotter till en madam Nyman, enk a ef ter en bryggare här i staden; ett mycket ak tningsvärdt f runtimmer som njuter stort anseende af Stockholms borgerskap. E r i k J a n s s o n . Madam Nyman! h enne har j ag hört talas o m, det skal l vara en förträfflig qvinna och det fägnar mig af hjertat att du kommit in i ett så godt hus. Och din vackra Gertrud är dig väl mycket tillgifven? M a u r i t z . Hon har åtminstone varit det, men jag kan intet neka att hon nu på någ ra veckor vi sat sig besynnerlig och nyckf ull. Jag ämnade just be er att tala för mig både hos henne och hennes fostermor. E r i k J a n s s o n . Jaså, j ag skall inte allenast befatta mig med riksdagens angelägenheter, utan ock så med dina älskogsaffärer? men hör på du jag tycker mig hört säg as att Kungen emellanåt brukar besöka den der madam Nyman? Oh, honom träffar man öfverallt, utom der han bo rde vara. Madam Nyman som annars är 11 så klok, har blifvit så betagen af hans inställsamhet att hon icke märk er att K ungen, endast beg agnar henne såsom ett medel för att inverka på Borgerskapet. Hon gör all t hv ad hon förmår för att befrämja hans afsigter och Hans Maj:t uppmuntrar henne genom att emellanåt skänka henne äran af en visit.
Jag hemställer således till Ridderskapet och Adeln och särskilt lill den Ledamot, som begärt votering, såsom nitälskande i allmänhet för uplysning, om han icke skulle vilja medgifva oss, att få de uplysningar Lagutskottet vill lemna oss. Herr Uggla, Göran Gustaf: Under tillstyrkande af bifall å Utskottets Betänkande, instämmer jag med Herr Crusenstolpe, och begär äfven votering. Herr von Hartmansdorff: För min del vill jag gerna bespara Ridderskapets och Adelns tid, derigenom att jag gör mina anmärkningar till en särskilt motion, som kan behandlas särskilt. Det nu förevarande Betänkandet har blott åsyftat, att borttaga det höga straffet i 1787 års Författning; men det hindrar ej, att motion om ett ringare straff göres, och särskilt pröfvas. Friherre Boije: Med förklarande af min förbindelse för den siste Talarens afstående 4° Den 9 Mars f. m. från yrkandet af återremiss, vill jag hemställa till dem, som begärt votering, om icke det ändamål de åsyfta, nu är upfylldt. Den nya motionen kan ändå gå sin egen väg och vinna behandling. Jag önskade, att man ville göra afseende på Ståndets tid, och Ståndets missnöje med hvad här begär es. Herr Crusenstolpe: Om de Herrar, hvilka hålla så långa tal hvarje gång man begär votering, för att få personer, som noga betänkt sitt ämne, innan de yttra sig, att derifrån afstå, ville uphöra med sådane preliminaire persuasioner, tror jag attRidderskapets och Adelns tid mindre skulle uptagas, än genom en begärd Voterings skyndsamma verkställande. Hajis Excellence Herr Grefvert och LandtMarskalken föreslog följande Voteringsproposition : Den som bifaller LagUtskottets Betänkande, i anledning af väckt motion, att Kongl. Förordningen den 7 December 1787, angående lifsstraff för obehöriga omdömen öfver de af Kongl. Majit vidtagne Författningar, må uphäfvas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den g Mars f. m. Vinner
Vi behöfva och prisa den lifliga handeln, då den går i jemnbredd med våra näringars sunda och väl förstådda utveckling, men ingendera blomstrar länge, der de, i stället för att understödja, förtrycka hvarandra. Frih. Ugglas har här yttrat: »att vid afgörandet af denna fråga står å ena sidan Konungens och R. St:rs värdighet, och å den andra sidan endast farhågor!» — Jag ber få fästa Hr Fribms uppmärksamhet derpå, att å denna andra sida stå: Svenska folkets ekonomiska välfärd; frågan om våra inhemska näringars fortfarande bestånd; frågan om möjligheten att betala våra skulder, och att sedan utan band klokt kunna ordna våra affärer! Ett sparsamt och välmående folk har vilja och kraft att bevara sin frihet, sitt oberoende äfven i ekonomiskt afseende och sin sjelfständighet. — En ruinerad och svältande nation faller lätt offer för köparen och inkräktaren. Vi måste tänka på möjligheten att vi kunna invecklas i krig, att vi måste an - Den 9 Februari. 499 skaffa millioner till rustning, att våra hamnar kunna blockeras och ingen kan eller vill köpa våra råvaror, medan vi enligt frihandels-principen gjort oss totalt beroende af utländsk tillförsel af allt, som i utlandet tillverkas billigare än här, och derföre här försummats. Vi måste tänka oss möjligheten att vi i alla fall ej med skuldsedlar längre få betala vår import, deraf en stor del kram, som vi ej behöfva, och att den starkt anlitade krediten tryter. Hvad blir då följden? Alt de 15 millioner tullintrader till stor del upphöra, och alt denna brist måste fyllas genom direkt beskattning. (i)e 8 å 10 millioner bränvinsskatt kunna, om traktaten antages, snart nog upphöra, ty, då endast en Fransk auktoritets bevis behöfs att styrka äktheten af drufbränvinet, så blir det nog det billiga hvitbetsbränvinet af mauvais gofft som, färgadt och döpt till cognac, letar sig hit och fiirqvä’fver denna inhemska näring. Man tröstar sig med att Stalén då får tull för denna vara, men förgäter att millioner i betalning derför gå ut ur landel). Huru skall statsbristen då fyllas?
S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en af Professor Geijer väckt motion, deri Tit, Bruhn, Wallin och Bexell instämt, det måtte den åt båda Amanuenserne vid Kongl. Bibliotheket vid denna Riksdag tillerkända upprättelse i lönevilkor och återuppflytlning lill jemnbredd med deras vederlikar i Kongl. Canzliet icke blott, såsom redan fastställdt är, inträda för framtiden, men komma dem till godo från den tid, då det under innevarande Riksdag dem tillaggda årliga lönebelopp rättligen bordt dem tillfalla, och hvilket äfven för deras vederlikar utfallit. S. D. Föredrogs ånyo Höglofl. Ridderskapets och Adelns, genom Protocolls-utdrag af den 16 Januari sisth, meddelade inbjudning till Riks-S tå liden att bestämma införselsoch utförsels-tull å aila de varu-arlildar, hvarå förbud mot införsel eller utförsel ansetts böra bibehållas, för den händelse att Kongl. Majit skulle finna för godt att i Nåder upphäfva förbudet å en eller annan artikel. Preste-Ståndet, som i sammanhang med föredragningen af BevillmngsUtskottets Utlåtande N:o 30, den 14 December sisth år, beslutat, att äfven för de varor, å hvilka förbud finnas föreslagna, tullafgifter borde utsättas för den händelse att Kongl. Majit i Nåder funne, det förbud för en eller flera af ifrågavarande varor icke borde ega rum och antog för sådant fall, de tullbestämmelser för dessa varor, som i Betänkandet N:o 21 finnas uppgifna, ansåg sig redan hafva uppfyllt hvad Höglofl. Ridderskapets och Adelns inbjudning åsyftar, hvilken således från Ståndets sida icke påkallar någon vidare åtgärd. Prot.
Max hade sjelf en förnimmelse af, att figuren var en abstraktion. Han visste, att han icke kände arbetaren och hans lif; men hvad som för hans literära samvete gjorde skildringen berättigad, var en dunkel fantasi om, att han sjelf skulle komma att stiga ner till kroppsarbetarnes klass. Det var derför han kunde lägga sin egen öfvernervösa känslosamhet, sin egen ungdomliga stormlängtan och verldssmärta in i trälens bröst. I allt, hvad han skref, återfans samma genomgående drag af något abstrakt; det var ingenting praktiskt, ingenting att tillämpa på den närvarande tiden, det var blott drömmar af en hyperidealistisk verldsförbättrareifver. Men den nyktra och prosaiska tiden räknade icke med slika faktorer, förstod dem icke. Allt det, som väckt mest anstöt i hans nyss publicerade novellsamling, hade just varit utslag af denna hyperidealistiska verldsförbättrareifver. Det hade stämplat honom som farlig, ty verlden kunde ju omöjligt veta, att denne man med de omoraliska tendenserna lefde som en asket, att han af fri vilja lefde just ett sådant lif, som verlden kallade sedligt, förbehållande sig rätten att teoretiskt förfäkta något, som för mängdens ögon tedde sig som höjden af osedlighet, medan det i sjelfva verket var den subtilaste dröm om ett lif i friare former, ett lif der menniskornas finaste känslor och instinkter skulle slå ut i blom. Men menniskorna stirrade lika förvånade på dessa teorier, som den råe arbetaren på de raffinerade känslostämningar, som den moderna literaturens författare lade in i deras bröst. Max hade redan gjort åtskilliga erfarenheter i den vägen; en grof, brutal hand tog alltsomoftast hans subtila jag vid håret och höll det fram i verklighetens skärande belysning. Bland annat hade nu ekonomifrågan för första gång uppenbarat sig som ett hotande spöke. Han visste icke, hvari från han skulle taga medel till sitt lifs uppehälle; han måste sysselsätta sig dermed, grubbla öfver utvägar att skaffa pengar — och detta var honom en olidlig plåga. Röde prinsen hade från barndomen hyst ett djupt förakt för det materiella, och han blygdes öfver att behöfva arbeta för bröd.
Bergslag på så kallade kopparsedlar samt lör lån på jern och vågförda effekter med de lånen tillhörande vågattester, än äfven för Bankens räkning uppköpta icke förfallna och remitterade vexlar’’. Den Fahlu Bergslag medgifna kreditiveller låne-rättighet i Banken å så kallade kopparsedlar kommer väl, enligt Rikets Ständers beslut vid denna riksdag, att upphöra frän och med början af nästa år 1858; men som de kreditiv-eller låne-understöd, delegarne. i Bergslaget innehafva, äro beviljade på 10 månader, lärer ofvanintagna föreskrift om vården af skuldförbindelserna derför höra i utfärdande Banko-Reglemente bibehållas; hvaremot och enär Rikets Ständer förordnat, alt belåningen af vågförda effekter skall från Låne-afdelningen till Banko-diskont-verket öfverflyttas och der besörjas, ifrågavarande moment påkallar en förändrad redaktion i öfrigt, hvartill Utskottet härmed framställer följande förslag: 7:o f) Chefen och biträdande Kommissarien i Låne-afdelningen vårda, under gemensamt ansvar, do lör Bankens räkning uppköpta, icke förfallna och remitterade vexlar, skuldförbindelserne för lån till Stora Kopparbergs Bergslag på så kallade kopparsedlar, äfvensom förbindelserne för lån mot pant af vågförda effekter med de lånen tillhörande vågaltester, intilldess sistnämnda utlåning varder till Banko-diskont-verket öfverlemnad. Slutligen får Utskottet vördsamt anmäla, att Utskottet, vid den anställda granskningen, icke funnit någon ändring vara af nöden i öfriga, nu ej särskildt vidrörda §§ i lista och 2:dra Artiklarne af gällande Banko-Reglemente. Stockholm den 8 Oktober 1857. 6 Banko-Ulskotlets Memorial N:o 51. Alik. till Exp.-Utsk. den io Okt. 1857, kl. 2 e. m. Memorial, med forslag lill åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de Artikeln aj Banko-reglementet.
Om desse förändringar bura i sammanhang med sjelfva förslaget upptagas, eller om de derifrån bora uteslutas , och i stället särskildt anmälas. Hvilkendera utvägen ock må antagas, torde samma resultat uppkomma, så vidt det förutsattes, hvad Utskottet också vördsamt föreslår, att nemligen de delar af förslaget, som icke fordra Constitutions-förändringar , må, så snart ske kan, verkställas, då de förbättringar i Riks-Styrelsen, som bero på rättelser i Grundlagen, finge, när de i föresknfven ordning blifvit beslutade, sedermera införas.
Af dessa arbeten fullbordades det förra år l834r och det sednare blifver innevarande år fullfärdig!. Alla Jernhruken i Upland och Roslagen hafva nu, såsom värdigt vai it, blifvit försedda med deras behöfliga förråd af Malm endast från Dannemora, och derutöfver med så myeket, att vid flere af dem finnas betydliga förlag så väl af Malm, som af tackjern. Heda Malmbrytningen vid Dannemora har, under dessa år, uppgått till 526.812 Skeppund Victualievigt, eiler per medium för året, till io5,3Ö2 2/5 Skeppund, och således, i det närmaste, till lika belopp, som under de nästförutgångna fem åren. Malmen bär likväl nu utgjort blott 38,875 procent i volume af hela brytningen, då den deremot under åren 1828, 1829, i83o, iS3r och 1802 var 46, 2 procent. Hela Grufvuförlaget har, under dessa 5 år, uppgåi t till en sammanräknad summa af 608,040 R:dr 3o sk. 2 rst, Riksgäldssedlar, dels i contanle penningar, dels i spannmålsoch dels i malerialiers-värden, och således, i medeltal, för hvarje år lill 121,608 R:dr 6 sk. Riksgäldssedlar. Malmpriset under delta qvinqvennium befinnes, då brytningen jemnfores med grufvuförlaget, hafva varit i R:dr 7 sk. 4 rst. eller något mera än under det förra, då priset derå var 1 R:dr 2 sk. Riksgäldssedlar.
Gustaf Reinhold, Motion N:o 114, om upphörande af räntan å mjöloch sågqvarnar. Stats-Utsk. Ut låt. N:o 45. R. St. underdån. Skrifv. N:o 72. Motion N:o 115, om sättet och vilkoren för anläggning och begagnande af mjöloch sågqvarnar. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 7 och Meni. N:o 20. R. St. underdån. Skrifv. Christianstad och Hessleholm, angående jernväg mellan. Se Jernväg. Creutz Friherre Steffan, Motion N:o 167, angående inrättande af tjenstefolksskolor. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 97. Motion N:o 168, angående polisväsendet i riket. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 10. Motion N:o 199, om civil-äktenskapets införande. Lag-Utsk. Betänk. N:o 22. Motion N:o 236, angående giftomannnrättens upphäfvande. Lag-Utsk. Betänk. N:o 33 samt Mern. X:o 49 och 75. R. St. underdän. Skrifv. N:o 203. Motion N:o 237, angående Krigs-hofrättens indragning. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 13. Motion N:o 238, angående upphäfvande af sista mom. i 37 § af 17 kap. Rättegångs-Balken, m. m. Motion N:o 239, angående åtskilliga förändringar i kriminal-lagstiftnin gen. Lag-Utsk. Betänk. N:o 35, Utlåt. Skrifv.
Det inhemska behofwet der» af bör man önska ej mä ökas, men deremot anse som en National winst, bade i moraliskt och oeconomiskt Mende, om tillgångar och behof deraf i möjligaste Matto kunna inskränkas; och dä allmänna Författnin» gorne synas böra stä i förening med en ladan afsigt, tror jaa akt >u, gällande Författning till en inskränk, kare bränwinsbraiming, egentellgen kitt husbehof, utan Dm 4 Decembet. L2Z haräknad synnerlig afsättning under förbud af krogar, närmare hafwa upfyllk betra föremal, än i ett mot» salt förhållande af nu föresiagne Författning torde wa» ra att sörwänta. I öswercnsstänimelsc dermed torde jag fa yttra den tanka all SwenM Jordbrukare aldrig böra önska eller söka fine preduciers afsättning i en alt för mycket utwidgad bränwinStiliwerkning, da den innom Landet mäste consumeraS, men deremot böra sörwänta w) sy llän de af deras billiga anspråk pä sä» ker afsättning och Mliga spamiemälspris i ett obehindradt anwändande deraf, äswcn pä utrikes orr, samt i trygghet, att icke genom Utländsk spannemälö införsel Nedsättning as desse Mliga pris mä wara att befara.
Mina blickar följde hennes anvisning. Ett dussin våghalsar refvo ned det återstående af ladan, anförde af min ryska kapten. Brandsprutan var nyss anländ och i full verksamhet. Der stod nu min hjelte lik en af forntidens heroer, ömsom omgifven af elden från de brinnande stängerna, och den då och då uppblossande halmen, än i fara att dränkas af de framslungade vattenmassorna, eller qväfvas af röken. — Oaktadt allt detta var det han, som styrde alla företag genom eget exempel. Hans kommandostämma öfverröstade lågornas hväsande, brändernas sammanstörtande. När faran var förbi, lemnade han den rökande ruinen. Ansigte och händer voro svärtade af sot, kläderna förbrända på flera ställen; sådan begaf han sig till det ställe af plantagen, dit hans folk burit den lama gubben, jemte de bergade sakerna. Här omringades han af några qvinnor och barn, som ville kyssa hans händer, men han gjorde en afvärjande rörelse, och aflägsnade sig hastigt, sedan han gifvit den ena af hustrurna en vink att följa sig. När jag, enligt mitt löfte, återvände till den gamla frun, mötte jag samma hustru, bärande tvenne stora limpor, åtföljd af en soldat med en dylik börda. Kaptenen, som redan ömsat kläder, stod inne hos min värdinna, som sökte öfvertala honom att låta smörja sina med brännblåsor öfvertäckta händer med jäst. Han skrattade. Men då jag äfven fann detta nödigt, och på fransyska språket, som jag trodde han förstod, prisade medlet som välgörande, gjorde han en nekande, ehuru höflig åtbörd, och gick ifrån oss. «Hvarföre trodde onkel att han förstod fransyska?» frågade Leonna. «Jag hade skäl dertill, ty när jag kom tillbaka, följde en vacker pudelhund med skällande hustrun, som gick bort. Han tillropades då af kaptenen med orden: «Garçon! ici mon Garçon!» Då som nu sväfvade ett visst uttryck öfver hans ansigte, som sade att han förstod, ehuru han antingen ej ville eller kunde svara mig.
Deremot och då Utskottet, i öfverensstämmelse med dea uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition yttrade åsigt, anser de fördelaktiga resultater, som af landtbruksinstitutets vid Degeberg och de Lägre landtbruksskolornas tillvaro redan vunnits och ytterligare äro ali emotse, påkalla fortfarandet af de vid sistlidne riksdag för dessa inrättningar anvisade statsbidrag, har Utskottet trott sig böra hemställa, att i den blifvande nya riksstaten må under öde hufvudtitelns 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 90. anslag till undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar uppföras för Degebergs landtbruks-institut 10,000 r:dr, för de redan anlagde nio lägre landtbruksskolorna 9,000 r:dr, att emellan desamma lika fördelas, samt för inrättande af ytterligare en lägre landtbruksskola i någon ort, som deraf kan vara i behof, 1,000 r:dr; äfvensom att för utgåendet af sistnämnde anslag, 1,000 r:dr, något annat vilkor icke måtte af Rikets Ständer bestämmas, än att innevånarne i den ort, hvarest den nya skolan kommer att inrättas, för detta ändamål anskaffa en sådan egendom, som af Kongl. Majit pröfvas dertill lämplig. Beträffande Kongl. Majits tillika gjorda nådiga framställning i fråga om användandet af hvad å förut befintliga anslag för lägre landtbruksskolor ännu icke disponerats eller framdeles förblifver odisponeradt, äfvensom af öfriga å denna hufvudtitels afdelning för jordbruk och näringar befintliga besparingar, får Utskottet nu endast hänvisa till den serskilda framställning, angående Kongl. Majits dispositionsrätt öfver de å Riksstatens hufvudtitlar i allmänhet uppkommande besparingar, hvilken framdeles skall till Rikets Ständer afgifvas i sammanhang med yttrande öfver åtskilliga andra med statsregleringen gemenskap egande allmänna frågor. c) Befrämjande i allmänhet af jordbrukoch landtmanna-näringar. 13:o
Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, till upplvsning för Rikets hädanefter sammanträdande Ständer vid behandlingen och pröfuiugen af Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse N:o 44. 73 af förekommande frågor om anslag eller lån för arbets-företag, en fullständig berättelse om fortgången eller verkställigheten af alla med bidrag utaf allmänna medel understödda arbeten, som vid Rikets Ständers näst föregångna sammanträde icke voro fullbordade, måtte, genom Styrelsens för allmänna vägoch vatten-byggnader försorg, vid början af hvarje Riksdag varda afgifven och genom trycket offentliggjord. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Mars 1857. %:o 44. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Mars 1857. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående för andr adt sätt för utbetalningen af de för Statens jernvägs-byggnader ans lagné medel. (Stats-Utsk:s Utkde N:o 39, 15:o). S. A. K.
Agronom-befattningar, att Rikets Ständer till stipendier åt 8:ne elever må anvisa ett belopp af 1,350 R:dr att med 450 R:dr för dem hvardera årligen utgå. Äfvensom Utskottet tillstyrker, att den summa af 3,600 lUdr, Kongl. Majff äskat till resepenningar och traktamenten, må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 24 Februari 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Fehr. 1857, kl. 11 f. m. Memorial, angående utdelning bland Riksståndens ledamöter af åtskilliga i Riksgälds-kontoret förvarade tryckta kommitté-bet änkanden och andra handlingar. (K. A.) Under den af Stats-Utskottet verkställda granskning af Riksgälds-kontorets förvallning samt läsning af de hos Fullmäktige förda protokoller, har Utskottet fäslat sin uppmärksamhet vid den mängd, på allmän bekoslnätl från trycket ulgifna, kommitté-betänkanden samt lagoch författnings-förslag, hvaraf, enligt hvad Utskottet inhemlat, ett större antal exemplar, dels för flera år tillbaka och dels i sednare tider, till Riksgäldskontoret aflemnats och der ännu förvaras.
Nu känner jag mig naturligtvis mera hemmastadd. d. 12 Oct. I går afton var vackert månsken. Jag visste att Clinton den aftonen icke skulle komma till oss. Derföre roade det mig att gå ut och spatsera. Jag valde en af dessa småtäcka anläggningar på Nikolai torg, dem man på malice kallar »kalfhagar«, och dem man är barnsligt fåfäng nog att icke skänka något särdeles förtroende. Pruderie har aldrig varit min sak, och jag vågade mig in i en af dem, så ensam jag var. Höstens nedfallande blad fängslade med sitt lätta prassel mitt öra, medan mitt öga hvilade på den majestätiska domkyrkan, som talade om dunkla, förgångna tider. Det var så tyst som om midnatt, oaktadt klockan icke var mera än half åtta. Ingen isvoschtschik skramlade med sin droschka, eller hojtade med sin hesa stämma. Då hörde jag hasigt tvenne personer samtala. Den ena sade: Nej, vet du bror, nog är det fåfängt att söka fjella den fisken. Hon har redan nappat på en annan krok. Hofrättsrådinnan Segerskjöld; det är omöjligt. Du känner då icke medicinæ-kandidaten Wärn, bror till den der ... Mera ville jag icke höra. Oberäknadt hade jag redan hört för mycket. Jag skyndade bort och undrade, huru lätt man här i staden hittar på det ena eller andra ryktet. Emellertid beslöt jag att icke lemna Clinton alldeles oantastad. När han i dag kom hit, började jag med en invit på långt håll, men lät småningom cirkeln blifva allt trängre och trängre. När Clinton fann, för hvem jag brydde honom, sade han: Du är min syster Celia, och kan så mycket misstaga dig. Säg, var det verkligen ditt alfvar? Jag rodnade, emedan jag fann att jag sagt en dumhet. Jag ville dock icke ännu ge saken förlorad, utan försvarade mig så der lamt. Vet du, Celia, hvilken annan qvinna hellre än hofrättsrådinnan! Ty jag har sökt utforska henne och funnit, att en sådan karakter som hennes vore i stånd till allt. Clinton föll i ett djupt begrundande, hvarpå han hastigt sade: