Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtmarskalk, dess utnämnande. I. Landtmarskalkens porträtt, angående målning af. XXV. A. 165, 176. Landtmarskalksklubbens öppnande, angående. I. g. A. 1 r. Landtinarskalksporträtten, om completterande af samlingen utaf. XXVI. 52. A. 64, m3. ( i8a ) Landtmarskalksstafvens öfverlemnande till Kongl. Maj:t vid riksdagens slut. XXVI. 201, 269. Landtmäteriförruttningar, 0111 bestämmande af visst antal sådana, hvartill landtmätare må kunna på en gång förordnande erhålla. XVIII. B. 175. XIX. A. 2/J4- Landtmäteristaten, om pensionsfond åt. Landträntmästare, om befrielse för, från skyldigheten att för remisslage erlägga bevillning. V. 21. R. 72. VIII. B. 148. A. 227. XXVI. E. 114. Landtstatens tjenstemän och betjente, samt förste och andre Landtmätare, angående lönereglering för. I. 2g5. R. 368. E. 3oL — om löneförhöjning för en del af dess tjenstemän. Se Löneförhöjning. Landtslatstjenstemän, angående tvänne kronohemmans i Stockholms Län anslående till boställen för. II. 421. R. /\6o. VII. B. 297. IX. U. 323. A. 38o. X. E. i3. Lannerstjerna, Adolph, yttrande. I. 220. Lannges, S. F., ansökning om prolongation af arrendet å Lunda kronohemman, eller skatteköp derå. Se Arrende. Lappmarken, om understöd till de fattige derstädes. VII. B. i37. A. 5o4. XI. U. 129. XII. A. i38. — om ersättning för forsling af presterskapets derstädes löningsspanmål. Se Ersättning.
Banko för ett ökedagsverke. Anledninga ine härtill böra tillskrifvas, dels det i följd af dessa års ymniga skördar och fördelaktiga konjunkturer för trädvaror uppkomna allmänna välståndet, hvilket, på samma gång det salt den behållne holitien i tillfälle att till sitt jordbruks förbättring begagna lejdt folk, vändt den eljest arbetande klassens håg lill grundande af egna bosättningar, och i sammanhang dermed dess obenägenhet att åt andra arbeta flere dagar i veckan, än sorn erfordras för inköp af de tili billigt pris tillgängliga lefnadsbehofven, och dels i öfrigt ett tillfälligt utförande af flere arbeten af större omfång, nya väganläggningar o. s. v. §• 3. Näringar. a) Jordbruk. Detta utgör, såsom ofvan är nämndt, ortens hufvudsakligaste näringsfång och är i jemnt stigande, hvilket i icke ringa måll bör tillskrifvas jordpossessionernes sammanförande genom Laga Skiften ifrån spridda lägen tili färre och för brukandet bcqvämligare figurer, inom säkra och bestämda gränsor, hvaraf fördelarne allt mer och mer inses och sökas. Den idoge hemmansåboen låter sällan något år gå förbi utan att med odling belägga någon dertill passande lägenhet, under det att hemman, hvilkas egare icke kan tilläggas enahanda epilhet, ofta nog erhålla tillökning i åker och äng derigenom, att större eller mindre delar af hemmanets ouppodlade, men till 15 odling tjenliga mark, emot en köpeskilling, motsvarande rymden och godheten, af ägaren upplåtes åt torpare alt under dess och vanligen hustruns lifstid begagnas, för ali sedermera utan algi fl lili hemmanet återfalla. Dylika odlingslägenheler, färre celi inskränktare inom de mera bebodde dalarne af Landet, linnas deremot i stor myckenhet och af ofta vidsträckt omfång inom Länets nllägsnare Socknar.
I betraktande af nu anförde omständigheter, och då samma gransknings-arbete, som i Ju* stitie-ombudsmans-expedilionen skall verkställas, jemväl åligger tjenstemännen vid Justitie-kanslers-expedition samt vederbörande Advoka(fiskals**embeten, hemställer Utskottet, att den hos Rikets Ständer af Justitie-ombudsmannen gjorda framställning icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Aug. 1848. Ank. till Exp.Utsk. den 3 Aug., kl. 6 c. m. Memorial, i anledning af återremiss å förslaget till Ista af delningen af Riksgälds-kontorels nya Reglemente. (Rgs. Aid.) Ridderskapet och Adeln har, vid föredragning af Stats-utskottets Memorial N:o 259, återremitterat sednare delen af 20 § i ofvanberörde förslag, rörande sättet för återbetalningen af äldre kronofordringar; men sorn samma förslag, enligt ankomne protokolls-utdrag, blifvit godkändt af Presteoch Bonde-stånden den 20 samt af Borgare-ståndet den 29 sistlidne Ju‘i, har Utskottet, med stöd af 75 § Riksdags-ordningen, ansett återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Aug. 1848. Slals~Utskotlets Utlåtande, N-:o 302. II N:o 302. Ank. till Exp. Utsk. dea 3 Augusti, kl. 6 e. m.
En gifven följd häraf skulle, efter Utskottets tanka, blifva att Rikets kommande Ständer framgent må kunna, för Statens behof, efter godtfinnande disponera allt hvad som enligt bokslut öfverstiger Bankens grundfond, vare sig räntor, capitaltillökningar eller andra Banken tillfallne inkomster för en redan förfluten lid; men deremot icke ingå i några sådana dispositioner, sorn afse anticiperad beräkning af kommande årens intrader. Slutligen får Utskottet anmäla, att af ofvan framställda hufvud punkter, en och annan synts Utskottet så nära röra Bankens förhållande till allmänheten , alt, med kraft af Lag, torde böra och behöfva derutinnan stadgas; hvarom Utskottet anhåller att, efter föregången ytterligare öfverläggning, få inkomma med serskildt Betänkande. Rikets Ständers bepröfvande underställes allt detta vördsamligen. Stockholm den 16 April 1884. mmam 9 mmrnrnmmmtmmmmmm STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- H Srer till BanccAJ t skottets Bet, No 6. Arik. till Ezp. Utsi. den 19 April Ll. 12 f. Ok Reservationer: Herr Wedberg: "Jag beder alt få antecknadt, det jag ej med min röst tillstyrkt, att Banken skall från utrikes ort ega rätt, emot högre curs Jin pari, köpa Svenskt myntadt silfver, emedan jag anser ett sådant köp gifva anledning lill vinst**speculationer och ocker med Svenska Speciemyntet."
Flere sgmingsvärde näringsidkare hafv» underskrit - Btft Åugust" f. Ht. vit en set, hvari de vitsorda Herr Schwartz'* nit och förtjenster. Jag skall derföre visserligen med min röst understödja tillstyrkandet af ett årligt arfvode för bemälde Herr Professor; men instämmer emedlertid med Herr Ehreobong deruti, att Betänkandet derom bör tills vidare hvila. Äfven jag har, i likhet med flera inom detta Stånd dragit partie af Herr Schwartz’s kunskaper. Fråga är , böra vi göra något för vår Industries framsteg, böra vi begagna de kunskaper och den erfarenhet, aom genom Regeringens försorg hos en man nu till ett sådant ändamål förefinnas? Öfver* Directeuren Schwartz bar icke studerat vettenskaperna för deråt egen skuld, utan för att tillämpa dem i det verkeliga lifvet, ovanligt;» vårt Land, men som vi behöfva och böra dra* ga partie utaf. Hos mig talar endast saken, hvilken jag bedömmer sjelf, och icke efter någon annan; jag skulle i närvarande alund anse ovärdigt, att ledas af eget interesse, eller vilja gynna; jag uppträder blott för allmänt medborgerligt val, för hvilket höga mål den dolda intrigen bör tyatna. Herr von Hartmansdorff, Auga fl: Jag tror åter, att Betänkandet icke bör, på grund af hvad Herr Ehrenborg anfort, hvila iniill dess frågan om det tecbnologiska institutet förekommer. Ty oro detta iustitut af Utskotten tillstyrkea och af Riksens Ständer bifalles, lärer dock dermed ej kunna förenss något villkor eller någon föreskrift, att Kongl. Majt Den i åugust ii f. m. •kulle till Institutets Chef nämna någon viss, af Riksens Ständer utsedd person. Det torde i alla fall ändock vara att förmoda, det Professoren Schwartz, såsom den skickligaste man, här lärer vara att tillgå, blifver till föreståndare för institutet antagen.
Utaf de Ledamöter, hvilka blifvit af Ridd. o. Adeln utsedde att deltaga uti sistlidet års Revision af Stats-Werkets, Bankens och Riksgälds-Kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, hafva Kapilen-Löjtnanten, Friherre Berndt Oscar Stackelberg, f. d Landshöfdingen, Friherre Hans Samuel Knut Åkerhjelm och Ryttmästare!] Gustaf Reinhold Lagerhjelm anmält sig vara hindrade att berörda uppdrag fullgöra; med anledning hvaraf Direktionen till Revisorer i deras ställe utsett Kommendör-Kapitenen, Friherre Fredrik Thure Cederström, Kapitenen, Friherre Johan Wilhelm Stjernstedt samt Kapitenen, Grefve Malcolm Walter Hamilton; och har, sedan den sistnämnde tillkännagifva, det han vore af tjensteåligganden hindrad att befattningen emottaga, Direktionen till Revisor efter honom valt Bruksegaren Gustaf Haldo Stråle. Ibland Ståndets Ledamöter uti innevarande års Revision af samma Werk bär ledighet uppkommit efter Grefve Hans Wachtmeister, som anmälts vara af sjukdom hindrad att deri deltaga, och i hvilkens ställe Kammarherren, Friherre Rudbeck blifvit vald till Revisor. 13 Jemlikt 7 § uti den för Riddarhus-Direktionen gällande Instruktion, har Direktionen dessutom utsett: Till Revisorer och Suppleanter i Banko-Diskontverkct: Revisorer: Kapitenen, Friherre Johan Wilhelm Stjernstedt och vice Häradshöfdingen Ivar Törnebladh. Suppleant: Kapitenen, Grefve Carl Magnus Casimir Lewenhaupt. Revisorer: Kapitenen, Grefve Carl Magnus Casimir Lewenhaupt och Majoren Mauritz Constantin Wolffelt. Suppleant: Kapitenen, Carl Reinhold Blomstedt. Till Revisorer och Suppleanter vid Lånekontoret i Göteborg: Revisor: Kapitenen, Carl Eduard af Chapman. Suppleant: Kapitenen Lars Johan Malcolm Reenstjerna. Revisor: Majoren, Johan August af Petersens. Suppleant: Majoren, Lars Johan Malcolm Reenstjerna. Revisor: Majoren, Lars Johan Malcolm Reenstjerna.
Cavallerieoch DragonRegementernes HästeVacance 24,250 T:r Spannmål . i Enligt Summariske Calculation. 835,349 150,000 I 50 000 16.000 •2,000 60.000 35.000 33.000 14 i 1813 års influtne diUtöfvcr RiksStaten Verst-räntor, hvilka influtne. jRiksSta en icke påräknar. 97,000 Summa 1,378,349 14 Uti Summariske Calculation N:o j äro de särskilde Räntor specifikt upptagne, hvilka uti RiksStaten icke äro påräknade, utgörande Således med förestående Öfverskott . Enligt hvad uti Summariske Calculation N:o 1 inom Column antecknas, äro ännu några Räntor upptagne, hvaraf en del uti RiksStaten äro påräknade, men kunna till deras best ärr % belopp icke calculeras, innan I-andsStatsRäkenskapernes Omslut inkommit, då allt i ett sammanhang uti RiksHufvudboken kommer att 1 pptagas. Stockholm den 23 October 1817. Jac. Fredric Maliem. Med Originalet lika lydande, betygar N. E. Muller. Afskrift. JemförelseCalcul för År I8T4* Jemförelse med hvad StatsVerkets Inkomster uti RiksStaten för År 1814 påräknas och hvartill de efter Summa* riske Calculationer uppgå. TullMedel . . ChartasSigillatseMedel . PostMedel ... Båkoch LotsMedel . ControllStämpelMedel . Krut. och SalpeterförsäljningsMedel . Indragne och och besparde Militiae-, Indelningsoch Boställs. Räntor, hvaraf en del förr ingått till f. d. GeneralFörrådsCassan NummerLotteriMedel ... Cavallerieoch DragonRegementernes HästeVacance Spannmål 24,250 T:r
REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: IDUN DEN UTGIFVARE: HELLBERG fru, Svante Daniel fl. Hwasser, var O c h till det emellertid, när sig i De för dem mera blandade sig tubba gärna de klart för för små barn sig, att lägga sig tidigt sex » e n liten att års stund Men redan afbröts .hennes v a n d r i n g för sådana anledning. dium han upp. som en dylik gudagåfva sig för mottagaren, De bringar har h o n aldrig svikit. Sådana personer v i n n a i rikt mått sina m e d m ä n - niskors aktning förmånen att och sympati; tillhöra af d e m, s o m ha deras närmare krets, v i n n a de djup tillgifvenhet o c h trofast vänskap. i befann rades voro dor de i ett äkta konstnärshem. den framstående hofmålaren och uppfostutomlands. Diisseldorf, Billings där maka, giftermål Elma Billing, född anställd som operan i Stockholm. Stockholm sångerska Dottern, Så bar den 28 maj 1849. d e t a f till L u z e r n. men på franska och tyska. umgängesvänner vid n ä r m a s t f ö l j a n d e år den märktes tiden och under Nils A l m l ö f m e d språk ämnen — Ännu sedan den sina att hennes Hennes att en liten ansågs träda inom nödlögn. nämligen dess heliga än att murar. hos föräldrarna närliga från en dumheter. den där, » undervisning i O m morgnarna hämtades först fick förpå hon litterära o c h konstdenna tid. ganska I det stor skicklighet gästfria Billingska h e m m e t u m g i n g o s emellertid bland andra konststort antal målare, s å s o m Brandelius, Malmström, Rydberg, Troili o c h Wahlberg, o c h denna var naturligtvis fröken i hög grad Billings lust ägnad att fick Scholander, omständighet att under» kludda ». J. men G. för far. målare, att studera målning.
Men hafver du något att tala, så svara mig. Säg, äst du rättfärdig; jag vill gerna hörat. Hafver du ock intet, så hör mig, och tig; jag vill lära dig visdom. Och Elihu svarade, och sade: Hörer, I vise, mitt tal, och I förståndige, akter på mig; Ty örat pröfvar talet, och munnen smakar maten. Låt oss utvälja en dom, att vi måge emellan oss känna hvad godt är. Ty Job hafver sagt: Jag är rättfärdig, och Gud hafver förvägrat mig min rätt. Jag måste ljuga, om jag än rätt hade; jag varder plågad af min skott, om jag än det intet förskyllat hade. Ho är en sådana, som Job; som gabberi dricker såsom vatten, Och går på vägenom med illgerningsmän, så att han vandrar med ogudaktiga män? Ty han hafver sagt: Om än någor rätt färdig vore, så gäller han dock intet när Gudi. Hörer mig, I vise män: Bort det, att Gud skulle vara ogudaktig, och den Allsmägtige orättvis; Utan han lönar menniskone, efter som hon hafver förtjent; och drabbar uppå hvar och en efter hans gerningar. Utan tvifvel, Gud fördömer ingen med orätt, och den Allsmägtige böjer icke rätten. Ho hafver skickat det uppå jordene är, och ho hafver satt hela jordenes krets? Om han det toge sig före, kunde han allas anda och lif till sig samla; Allt kött vorde tillhopa förgåendes, och menniskan vorde åter till asko igen. Hafver du förstånd, så hör detta, och gif akt på mins tals röst. Skulle någon fördenskull tvinga rätten, att han hatar honom? Och derföre att du stolt äst, skulle du fördenskull fördöma den rättfärdiga? Skulle någor säga till Konungen: Du Belial? och till Förstarna: I ogudaktige? Den dock icke ser på Förstarnas person, och känner icke mer den härliga än den fattiga; förty de äro alle hans handaverk. Med hast måste menniskorna dö, och om midnattstid förskräckas och förgås; de mägtige varda kraftlöse borttagne.
Enär bebofvet af oformliga rågångars rötning icke är mindre, då egor å landet möta stadsjord, än då byar och hemman hvarannan angränsa, hafva Rikets Ständer, vid öfvervägande af hvad i andra likartade fall hittills ansetts tydligt och klart, väl icke kunnat finna annat, än att med lagstiftarens mening måste antagas öfverensstämma, att förevarande § skall vara tillämplig ej mindre i den förra, än uti den sednare händelsen; men då bestämdt stadgande derom saknas, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, alt, till undanrödjande af all tvätydighet i nämnda hänseende, ett nytt moment i slutet af ifrågavarande § måtte tilläggas, af följande lydelse; Hvad om rågångs rötning emellan byar och hemman sålunda stadgadt är, galle äfven, då stadsjord möter egor å landet. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Januari 1845. Expeclitions-Uiskollets Fardag 111 und. Uppläst och godkänJt hos Ridd. och Adeln den 4 Jan. 1845. Preste-Ståndet den 11 — | Borgare-Ståndet den n — Bonde-Ståndel den i t — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående inköp till Kyrkorna i Riket af en ny upplaga af psalmboken med choral melodierna och messan. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskrs Bet., N:ris 25 och 91.) S. A. K. Under förmälan, att Hofpredikanlen Joh.
Brefvet d. 4 Maji samma år innehölle, det K. M:t, på grund deraf att de PostHemman som äro af Rusthålls natur njuta sin ersättning för Postföringen af Postmedlen, i Nåder pröfvat skäligt tillåta, att Postföringsersättningen på lika sätt må tilldelas de Roteringsdragande Hemmanen i Skåne, samt att således det 1817 för detta ändamål beslutna afdrag icke bör äga rum eller komma att minska ÖfverloppsRo Transport 3og,553: 23. 2. Betänkanden, N:o 155. 431 Transport 309,553: 23. 2. tames bidrag till Roterings-besvärets lättande; K. M:t alltså funnit, att det afdrag för Postförings-kostnaden, som af VacanceMedlen för de 86 ÖfverloppsRotarne skedt från 1816 till och med år 1826, borde restitueras. Härföre utgifne Medel, anvisade å Öfverskotten på StatsVerkets Inkomster hafva år 1827 utgått med 6,046: 27.4. 20:0 Till Elementarskolan i Hufvudstaden, enl. K. Brefv. d. 18 Julii 1827 6,800. — - af hvilka 4>000 Rtdr år 1828 och detta år 2,800 R:dr utgått Några besparingar på 4*deHufvudTiteln hvartill denna Utgift egentligen hört hafva dertill icke lemnat tillgång. 26:0 Till Reseoch Tractamentspenningar för Committerade till granskning af Rikets Allm. Undervisningsverk hafva år 1828 d. 9 Maji af Öfverskotten på StatsVerkets Inkomster blifvit anvista R:dr 4>000- hvarjemte år 1826 för lika ändamål äfvensom till nödige utgifter för Coramitterades sammankomster och arbeten utgått af Reseoch TractamentsAnslaget på 2:dra HufvudTiteln 3ooo R:dr Transport 322,400: 2. 6. 43a Betänkan den, N:o 155.
Hon skref krior, som bebådade kungars och rikens snara undergång, och torkade sin penna på en liten fana af rödt kläde. Hon åt aldrig konfekt eller bakelser — åtminstone icke när någon såg det — och kallade det för klemiga flickvanor; deremot sade hon sig kunna dricka en butelj rödvin utan att det bekom henne något. Vidare uttalade hon vid alla tillfällen sitt förakt för det manliga könet, som hon förklarade att hon aldrig skulle befatta sig med. Det var hennes åsigt, att qvinnorna borde förena sig om att tidigt visa sin fullkomliga likgiltighet för de unga männen; det skulle göra herrarnes högmod så godt. Nu lefde de i den falska tron, att alla qvinnor tyckte om kärlek. Kärlek, pytt! — det var en vara, som var lika osund som konfekt och alldeles icke nödvändig för ens tillvaro. Emellertid egnade samma Maria en känsla, som mycket liknade svärmeri, för sin väninna Dina Kallerström. Det var en mycket vacker flicka med hvad man brukar kalla ett par farliga ögon. Hon hade en utmärkt vacker figur och ett ansigte, som oupphörligt vexlade uttryck. Hennes glänsande, gulbruna hår satt aldrig två dagar i rad på samma sätt. Än var det allra högst uppe på hufvudet och än djupt ner i nacken. I förbigående kastade hon ofta en förstulen blick i spegeln, hur det tog sig ut. Hon egnade ingen synnerlig uppmärksamhet vare sig åt lexor eller lektioner, men hade för det mesta brådt med att skrifva små biljetter, som hon stack till Maria, eller med att läsa något, som hon sjelf gömde i sin bok. Om hon då fick frågan, blef hon rosenröd på kinderna — hvilket klädde hennes fina ögonbryn och glänsande hår särdeles bra. Hon såg eftertänksam, intresserad ut och kunde för det mesta på ett märkvärdigt sätt hjelpa sig ur klämman genom att gissa sig till eller kombinera svaret. I värsta fall hade hon Maria, som var ett af de bästa hufvudena i klassen och som hjelpte henne vid alla svåra tillfällen. Dinas lynne var lika omvexlande som hennes frisyrer. Hon kunde vara så intagande och behaglig, att alla stämdes mildt mot henne, men tidtals så retsam och nervös, att ingen vågade komma henne nära. Några trodde, att hon var förnäm, andra att hon var dum.
Betänkande N:o 50. äfven i skogsbygderna, så att, efter ett eller annat tiotal år, näring finnes för flere personer, ja ibland för flera hushåll, der förut knappast någon menniska varit. Hemman och byar uppstå således af ödemarker, allt lika med hvad förhållandet torde hafva varit i kustlandet. Och den vinst, som Staten derigenom får genom direkta skatter och genom utkomst för en folkmängd, hvilken icke blott kan bygga och underhålla vägar och kommunikations-anstalter, utan äfven i sin mån bidraga till landets försvar, Jean, enligt mitt förmenande, aldrig uppvägas af den behållning, sorn uppkommer genom trakternas försäljning, eller genom deras bibehållande såsom kronoparken med, ett eller annat skogvaktaretorp." ”På grund af nämnda iakttagelser och då, enligt min åsigt, skogens bevarande och jordbrukets framåtskridande bör kunna förenas, helst odlingsbara trakter vanligen ingen duglig skog bära, anser jag att jordbruket i Norrbotten bör fortfarande framför andra näringar befrämjas; att Norrbottens kronomarken ej kunna bättre användas än till nyhemmans-anläggningar, och att skogen säkrast vårdas och ger största behållningen i och med detsamma, som landet blifvit indeladt till hemman, odladt och behygdt, samt öfvergått till enskild skattdragande egendom, och egaren således blifvit intresserad af skogens bevarande. Jag anser följaktligen att inga tilt nyhemman möjligen användbara trakter böra försäljas eller fridlysas från nybygges-anläggningar, utan att dessa böra fä fortgå vare sig på af vittrade eller oafvittrade kronomarker, helst många nybyggestillfällen ännu torde finnas äfven i de afvittiade socknarm." samt 2:o) af Lands-sekreteraren Eurén, som androg: "I afseende på förevarande fråga har jag förnummit, att tvänne åsigter Sökt göra sig gällande, nemligen l:o) den kultivatoriska, lika gammal som lagstiftningen, angående Kronans marker inom länet, utgående från den synpunkten, att kronomarkerna böra användas till hemm ans-anläggningar, för landets befolkning och uppodling, samt 2:o) den forstliga, helt ung, sorn söker hylla den satsen, att
Den klassiska bildningen är numera härstädes utdöd. Den är eli lik, hvari alla besvärjelser förgäfves skola söka inblåsa lif. Mången skall möjligen anse detta mitt yttrande för öfverdrift. Han erinrar sig, vid besök uti universitels-städerna, hafva hört omtalas den och den Billtill B. St. Prot. 4856 & 4857. 8 Samt. 35 Haft. 2 10 Allmänna Besvui'soch Ekonomi-Ulskotieis Belänkande N:o 116. store Latinaren, Greken eller Orientalisten, men, om han vill göra sig mödan närmare, undersöka förhällandet, skall han finna att dessa philologers rykte aldrig förmått tränga sig utom universitetets portar. Äfven jag hörde i min ungdom omtalas personer af detta seklet, hvilka påstodos vara stora Latinare; men en närmare granskning utvisade att de, efter en viss författare, vanligen Cicero, inlärt sig ett eller annat dussin talesätt, hvilka oupphörligt användes, ulan att den talandes individualitet hade derpå något inflytande. Uttrycken voro stereotypiska. Man påstår ali klassisk bildning är nödvändig för blifvande prester och embetsmän. Låtom oss derföre tillse om dessa klasser verkligen innehafva sådan bildning. Först må vi betrakta presterne. Härvid beder jag, att man torde iakttaga, det hvad här yttras om prestbildniog, gäller endast dem, som direkte ingå pä prestbanan, men alldeles icke de personer, hvilka, efter alt hafva tillbragt sina bästa år vid skolan eller universitetet, sedermera välja prestembetet såsom en lugn tillflyktsort för en mera framskriden ålder. Huru förhåller det sig i sjelfva verket med den så mycket omtalade prestbildningen? Finnes hos de vid konsistorierna kreerade prester verklig klassisk bildning? Jag vägar bestämdt bestrida ett sådant förhållande, och är fullt öfvertygad att icke någon, som en längre tid vistats vid universitet, kan deremot hafva något att invända. Under min studenttid kallades prestkandidalerne Seminaristen, och jag frågar en hvar, som sjelf med större allvar idkat de klassiska studierne, om det vid universitetet rimligen kunde falla honom in alt med en Seminarist inlåta sig i diskussion om dessa studier?