Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förhållandet vid början af detta decennium är ett historiskt factum, som härvid torde böra lagas i betraktande, De fleste Löntagare voro då glade, alt kunna sälja sin spannemål till det pris, som MarkegångsTaxorne bestämde, utan någon beräkning för forlön. Konung Cari XI, som man sagt i sin vishet hafva försett Officerarne med indeldla löner, ville, att hvar och en Lön - Den i Mars e. ro. % tagare skulle bo på det honom tilldeldta Boställe och sjelf bruka det, i hvilket fall det kunde hända, att han vid ett missväxtår hade liten eller ingen inkomst af detsamma; och jag hemställer, om icke Ofticerarne derföre nu mera äro bättre belåtne med det löningssätt, som är i fråga. Skulle någon minskning i lönen för ett eller annat år åstadkommas, så ersättes denna förlust genom den fördel att alla år hafva att påräkna en nära nog lika löneinkomst; ty det året tillgångarne äro ymnigare, äro vanligtvis äfven utgifterne större, och huru få äro i allmänhet de, sorn tänka på, att då bespara något för ett kommande, i händelse inkomsterne skulle blifva mindre. Jag tillstyrker bifall lill Utskottens sednare förslag, ehuru jag ej tror det vara det bästa man i detta afseende kunde tillvägabringa, men man har ändock dermed hunnit närmare målet, än förut. Herr Hjerta: Jag är till större delen förekommen af den siste värde talaren, och vill derföre endast tillägga, det jag icke kan fatta annat, än att Indeldta Årmeens Officerare böra vara mera belåtne med det aflöningssätt, som, enligt det framställde förslaget, skulle komma att äga rum, än med det nuvarande, hälst detta senare, om en Indelningshafvare deraf skulle hafva någon större förmån, förutsätter, att han bör vara spannmålshandlande, och kunna be - 6 o Den i Mars e. m. döma probabiliteten af spanmålsprisens fallande elier stigande, då markegången sättes i slutet af November, och uppsägning skall ske i slutet af December, under hvilken korta mellantid af ungefär 3 veckor prisen icke kunna vara på något sätt stadgade.
De perlbroderade spjällsnören, dito linealer, klädesborstar och servetringar, den traditionela nattsäcken med » Lycklig resa » och ett ångande lokomotiv samt de välsignade tapisseritofflorna med de obligatoriska katt-, hundeller hjorthufvudena höra väl snart till minnena från den gamla goda tiden. Äfven de fasansfulla soffkuddarne och pallarue med anskrämeliga fruktoch blomstermotiv på svart sefirgarnsbotten hafva lyckligtvis på de senare åren fört en aftynande tillvaro och hafva undanträngts af de lätta, eleganta atlasoch peluchekuddarne, som förfärdigas med föga arbete och till större effekt och komfort än de ofvannämde. Sedan man nu funnit, att den sanna qvinligheten ej lider genom dess representanters handskande med andra skärande och spetsiga verktyg än tungan och nålen, har den förut rätt trånga » handarbetshorizonten » fått en betydlig utvidgning. De vackra och stilfulla träsniderierna hafva ersatt perlbroderierna; och nog är det vida intressantare att förfärdiga ett bord, ett skrin, en ram, mera välkomna som gåfva än både spjällsnöret och larnpmattan. Ett » bänkapjös », » stolegönne », » agedyna » eller flossaniatta tillverkas på mycket kortare tid uti en väfstol, än om man skulle göra ett till qvantiteten motsvarande antal korsstygn på stramalj. Väfning, med förstånd idkad, är dessutom för helsan säkert nyttigare än den stillasittande böjningen öfver broderiet. Många vackra och praktiska saker, draperier, dukar m. m. kunna med lätthet tillverkas uti den lilla prydliga väfstolen för hälften af den kostnad, som kräfves till nattsäck eller tofflor. Hvika vackra majolikafajansoch porslinsmålningar stå icke nu uti er förmåga att frambringa, mina damer! Uti detta på fantasimöbler och dekorationsartiklar så rika tidehvarf kan man med tillhjelp af några bitar atlas, brokad, gyllenläder och säckväf samt med användande af en färglåda, vare sig olja eller gouache, frambringa de vackraste skärmar, som med effekt kunna pryda ens egen eller andras salonger.
Någon erfarenhet om författningens skadliga verkan för Carolinska Institutet kan rimligtvis icke ännu anföras, enär medicine studerande måste först genomgå en 8 månaders förberedande klinisk kurs på medicinska fakulteternas sjukvårdsanstalter, och derefter en 12 månaders klinisk kurs på hufvudstadens kliniker, innan någon licentiatexamen kan ifrågakomma; och detta förhållande ensamt för sig förklarar derföre anledningen hvarföre sedan 1862 års början icke någon medicine studerande aflagt licentiat-examen vid Carolinska Institutet. Regeringen har, vid utfärdandet af 1861 års stadga, icke förfarit i strid, utan tvertom i enlighet med R. St:rs önskningar. Uti underdånig skrifvelse den 10 December 1857 anhöllo nemi. R. St:r, såsom orden lyda, — »under erkännande att nyttan af den medicinska undervisningens fördelande på flere undervisningsverk vore af vigt till förekommande af ensidighet och för undervisningens fullkomnande genom täflan med flere lärare i samma vetenskap» —, att en komité af sakkunnige män måtte tillsättas för att utarbeta »förslag till den medicinska undervisningens ordnande till en ändamålsenligare samverkan mellan dessa läroverk, för vinnande af deras gemensamma syftemål: en så fullständig läkarebildning som möjligt.» I enlighet med denna sålunda uttalade önskan tillsattes, såsom bekant är, en 148 Den 14 Mara e. m. komité, hvars pluralitet uppgjorde det s. k. hufvudforslaget eller att, med indragande af alla anstalter, bilda en enda stor medicinsk akademi i Stockholm; men komitéen afgaf derjemte enhälligt det s. k. interimsförslaget, hvilket för den närmaste framtiden åsyftade att »förena de tre läroverken till enig och ordnad samverkan.» Regeringen hade alltså att välja mellan dessa begge allternativer eller ock att antaga en tredje utväg, den nemi., att gifva åt hvardera fakulteten och åt Carolinska Institutet en alldeles oberoende ställning af hvarandra. Denna tredje utväg kunde naturligtvis icke antages, emedan materiella ressurser dertill alldeles saknades.
Utsk. antal vid Inrättningen dock endast vore sex, likväl skulle vara af föga båtnad för de öfrige 115, från de värfvade Regementena intagne, hvilka, saknande deras förra hem i Landsorterne, under det lefnadssätt, de i följd deraf måste föra, skulle, efter hvad erfarenheten förut visat, förtära en större eller mindre pensions-penning inom korrt tid efter utdelningen, och sedan, till dess ny utdelning skedde, lida brist på allt. Hvarefter Herr von Qvanten ytterligare andragit: alt, om ock en uti Garnizons-tjenst åldrad Soldat, för sin egen person, funne sig val vid det underhåll, lian å Inrättningen njuter, det likväl med de fleste sådane inträffade, alt de tillika hade skyldigheter som Maka och Far att uppfylla; och alt på sådan grund, det vore bättre, så för dem sjelfve som deras anhörige, att contant erhålla någon del, t. ex. hälften af underhålls-summan vid Invalidhuset; hvarjemte, i händelse Herr von Qvantens förslag komme till verkställighet, Lust-Slottet kunde återgå lill sin primitiva bestämmelse, hvilket vore så mycket mera behölligt, som något sådant för närvarande icke funnes till ensam disposition för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, med Dess Höga Famille. 3 a Besv. och Oecon. Utsk. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; men som Invalid-Inrättningen är sa ny, att de dermed förenade fördelar eller olägenheter icke kunna med tillförlitlighet hedömas, anser Utskottet tiden ännu icke vara inne att ingå i pröfning om densammas upplösning eller förflyttning, och hemställer derföre, att de härom nu väckta Motioner må få förfalla. Stockholm den i3 Maji r82g. Ankom till Exped. Utikottct den ao Maji 182g. Ytterligare Utlåtande, rörande väckt fråga om anläggande af en Köping vid Fiske-läget Fjellbacka i Bohus Läns Skärgård. Utskottets under N:o 29 aflåtne Betänkande, med tillstyrkan till bifall å den i ofvanberörde ämne väckta Motion, har af Hederv.
i n:r 15 för i - år. 1894 sina drömmar som besvikits, sina förhoppningar som gäckats. — Malcolm Langenhjelm hade drömt om att bli lycklig, Modig hade drömt om att bli fanjunkare. Ingendera hade sett sina önskningar uppfyllas. Än sedan! De fingo skaffa sig nya förhoppningar, nya önskningar. De fingo önska s g ro, lugn ostörd ro i stridens och stormarnas värld. En dag erhöll Modig för ovanlighetens skull ett mycket vidlyftigt bref, hvari den bedröfliga stafningen endast kunde försvaras af det hjärtliga innehållet. Trots detta verkade skrifvelsen en märkbar förändring i hans yttre. Hade det varit fråga om någon annan, skulle man kunnat kalla honom nervös, men jag betviflar högeligen, att Modig hade några nerver. Han blef orolig och tvär och funderade både hit och dit, huru han lämpligast skulle kunna framställa sitt ärende. En dag tog han dock mod till sig. » Vet nådig öfversten, jag känner mig egalamang som Röda Lisette, när hon blef sömstucken. Jag vet besittingen inte, på hvilken fot jag skall stå, » menade mr 8 Modig, ursinnigt rifvande sig bakom örat. Öfversten plägade vanligen kunna gissa sig till betydelsen af de något djärfva bilder, hvarmed hans kalfaktor älskade att pryda sin breda östgötadialekt, men denna gång var det omöjligt att förstå, hvart han ville komma. » Har du ondt i fortkomstledamöterna, så måste du vända dig till läkaren eller försöka med Wassmuthsringar, » rådde hans husbonde. Modig insåg, att öfversten sväfvade i villfarelse, och att han måste göra pinan kort och förklara sig närmare. » Jo, si det är just på det viset, att jag har ljksom fått bref från syster min, Brita-Stina i Åsen, förstås. Mannen hennes satt af i vintras, så att hon har svårt att reda sig med alla barnen, kan en veta. Ingen hjälp har hon af dem, för äldsta pojken är bara tretton år, så han duger, Gud nåde oss så visst, inte till annat än att valla kritter och sveda gärsel, om en ens duger till det.
Om någon till bränvins-bränriing berättigad bränner eller distillera*- bränvin med större eller annorlunda beskaffad redskap, än hvartill han eger rätt och stämplings-beviset innehåller, eller under tillverkningen, genom hvad medel som helst, anbringar mäskning i redskapen utöfver det kannetal, hvartill den är stämplad och anmäld, eller begagnar andra utvägar till bränvins-bränning, än lian vederbörligen uppgifvit, bote han, ehvad redskapen är lians egen eller andras, hvarje gång trefaldt det belopp, hvar Bihang till R. St. Prat. 1834. 5-te Sami. 2:dra Afd. 3 6-te Häftet, 18 B ev.-, Lagsamt Allm. Besa.- och OeCon.- Ulshs Betänkande N:o 6. till afgiften för den dervid olofligen brukade bränvinsredskap efter behörig mätning skolat uppgå, om den lofligen varit nyttjad, dock när, efter sådan beräkning, böterne icke stiga till Trettiotre R:dr 16 sk., pliktfälles förbrytaren till detta minsta belopp. Beträdes någon, som till bränvins-bränning ej är berättigad, eller icke behörigen dertill sig anmält, att hafva tillverkning eller distillering af bränvin anställt eller anställa låtit, bote han såsom här ofvan är stadgadt; men om, efter sådan beräkning, böterne icke uppgå till 5o R:dr, pliktfälles förbrytaren till detta sistnämnde belopp. Befinnes någon nyttja en eller flere bränvinspannor, som hvardera eller gemensamt innehålla öfver den högsta tillåtna pannerymd, beräknas bölerne till tre gånger afgiften för den högsta pannerymden, på sätt förut är stadgadt, och dessutom till femton R:dr för hvarje öfverskjutande kannerum. Vare ock i alla ofvanberörde fall de vid förseelsen nyttjade redskap och det i bränneriet vid beslagstillfället befintlige bränvinet förbrutne, den händelse undantagen, i afseende på redskapen, all egaren gitter bevisa, att de blifvit från honom stulne.
Då det ej kan bestridas, att tullverket är ett uppbördsverk, är det också gifvet, att detta verk bör directe lyda under departementet för drätseln; och i36 D e n 6 October •. m. samma förhållande ur med postverket. Men då fråga nu icke är om någon fördelning af ärenderna emellan departemehterna, utan blott att gifva dem en allmän benämning, faller det af sig sjelf, att vi icke behöfva strida om hvilkendera fördelningen kan vara lämpligast, utan endast sysselsätta oss med benämningen, och jag anhåller således hos Hr Gr. o. Landtm, om den propos., alt benämningen å ifrågaVär. tvenne departementer må blifva ett för näringarna och ett för uppbörden eller drätseln. R. O. Ad. förklarade såsom sina gemensamma tankar, rörrde 3:dje och 4Me mom:n i 6 § Reg.F., följande ordalydelse: "ett för Handeln och Näringarna” samt ”ett för Kameraloch Drätsel-verken.” 5:t.e morn. i 6 $ Reg.formen. Hr Stuart: Jag anhåller vördsamt hös Hr Gr. o.Landtm, om den framställning, att R. o. Ad., i stället för Utskts förslag, må såsom sin gemensamma tanka antaga följande redaction af 5:te morn.: en för Ecclesiastikoch Undervisnings-d epa r temen te t samt för Tryckfriheten. Hr Dalman instämde med Hr Stuart. Frih. Ehrenborgh: Då R. o. Ad. synes vara ense derom, att man ej bör göra nominationerna så speciella, som Utsk. föreslagit, synes det inconsequent att här ingå i en specie! denomination. Jag hemställer, om det ej skulle strida mot den förut antagna grundsatsen att i afseende på detta departement ingå uti bestämmelser, som R. o. Ad. i afseende på de öfriga öfverlemnat åt Konungen.
Ständs för, behåll, hwarmed detsamma blsallit allmänna BeswärS, och 0,?conom!LUtffatlelS becönkonde af den y sist, iedtte September, angående indragning af Kyrko,Jn» spcckors-lstnsterne i S^ane och Bicklnge, dels ock dett af Wärdige Preste-Smndek ajorde. inffräukning i Lag, UrfkoltctS utlåtande'al den ;6 Nvwember, angående wärdering och offenteliqt utrop a fast egendom pa Lan, det, som för gäld ukmäkes, fann Borgare-Skandet, hwad förstnamde mål beträffar, otc dä Utfkorrers ytt, rande som Stander den 4 Herober owillkorzjgen bisol, lit, i allmänhet innefattar den tillstyrkan, att hwav genom Kyrko,Inspecrors tjensterneS indragning af Kyrkorncs inkomster becharas, borde wara en tillgång tilt brstämjands af and-a nyttiga inrättningar, wörö orwifwslogtigt deraf en följd, att denna tillgång för, nämligast ma anwändaö till KyrkormL behof och läda^ dane »ci pios rikus hörande inrättningar, till hwilka wederbörande Församlingar finna kjcn jgr ork dem art, fia; hwarföre ock Stander, uppå Hegwordige PresteStänders wänliga inbjudande sä mycket hä vre i dest Nidd. och Ad. pror. 5 B. här» yO Den z Januarki. härom gjorde förbehåll, lika med det Hederwärda Bonde Ståndet, sig förenade; men »vidkommande den jnstränkning i Lag-UtstoltekS den i6 Nowember afgifne och den 22 i samma manad ak Borgare Skändet gillade betänkande, akt föreskriften om alla Auckioners werkställande i uppslag a egendom som för gäld ukmätes, ej ma sträckas kill de Auccioner hwilka Banco Werket anställa later, sä kimde Srandet, emot sikt redan saktade beslut, ack denna föreskrift ma kill alla Auckioner a ukmätt fast egendom uran undantag lampas det af Högwörvige Preste-Sländek förestagne undantag för sin del icke Medgilwa.
Låntagaren hade ej ännu fatt lyfta mer an förra hälften af lånet med 1000 R:dr då, i följd af uraktlåten inbetalning och sedan den underrättelse till Banken ingått, att ena löftesmannen, Nämndemannen Nils Jonsson ■vöre rymd och Concurs efter honom yppad, Lagsökning år 1822 hos Konungens Befallningshafvande i Blekinge Län anställdes, så väl emot hufvudgäldenären Jöns Jonsson, som den qvarvarande löftesmannen Ola Jonsson, men då denna sistnämnde icke allenast uti sin öfver LagsökningsMeroorialet afgifne förklaring, utan ock sedermera vid munieligt förhör inför Konungens Befallningshafvande förnekade sigens hafva sett de tvenne förskrifningar, utgifne i Januarii månad 1817 oell den 3 Junii 1820, hvarå lånet erhållits, än mindre att hafva dem såsom löftesman underskrifva, eller till sitt namns undersättande lemnat tillstånd, hvarföre han ock den påstådde betalningsskyldigheten bestridde, blef målet i följd deraf utaf Konungens Befallningshafvande tvistigt förklaradt. Efter det hufvud.gäldenärenJb«s/o72SS07t, enligt BancoFiscalens derom gjorda påslående, blifvit i bysättningshäkte inmanad och löftesmannen Ola Jonsson till Kongl. Svea Hof: R. St. Just, Omb. JEmb. Ber. ti. 4 Nor. 1828- 55 Kätt, såsom Bankens forum instämd, yrkades I Bankens vägnar : att Ola Jonsson, hvars nekande till namnteckningen, ej kunde gälla mot Domarens i orten meddeldte intygande om verkligheten deraf, mätte förpligtas att, pä grund af berörde borgen, genast till Banken inbetala de å Odlingslånet lyftade Ett Tusende R:dr Banco, med dera efter Bancomethbd upplupen och intill skeende slutliqvid ytterligare upplöpande ränta, jemte ersättning för de till lånets indrifvande dels utgångne, delk vidare utgående kostnader och dessutom för namnets förnekande fällas till serskildt ansvar efter Lag.
D) Sjösänkningar och andra vattenaftappningsf öretag. 13:o) Ettbundratjugu tusen R:dr att, enligt Kongl. Maj:ts disposition, för år 1867 användas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet till understödjande af sådana inyrutdikningar och valtenaj tappning ar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norr lands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län samt Elfdals, Fryksdals, Jösse och Nordmarks härader i Wermlands län, som företrädesvis afse att förminska frostländig helen; dock under vilkor att sådant understöd icke i något fall får öfverstiga hälften af den för arbetets utförande enligt fastställd plan beräknade kostnad, och alltid med förbindelse för vederbörande kommuner, föreningar eller enskilde att icke allenast tillskjuta hvad derutöfver för arbetets fullbordande erfordras, utan ock att för all framtid behörigen underhålla de afloppsgrafvar och andra för ändamålets vinnande utförda arbeten, som med statsbidrag blifvit understödda; egande Kongl. Maj:t att i de fall, der sådant anses vara af behofvet påkalladt, i nåder medgifva, att någon del af anslaget må förskottsvis till vederbörande utbetalas; 20 Stats-Utskottets Memorial N:o 135. 14:o) Femtio tusen R:dr att enligt Kongl. Maj:ts disposition för år 1867 utgå såsom lån för befrämjande af utdikningar och af tapp ning ar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag inom rikets öfriga delar; 15:o) Tretio tusen R:dr att under år 1867 utgå i ytterligare afräkning å det för Lida-åns sänkning och upprensning vid sistlidna riksdag beviljade låneunderstöd, i afseende å hvilket Rikets Ständer nu medgifvit, att ränte-inbetalningen och kapital-amorteringen må få taga sin början efter tre års förlopp från slutet af det år, hvarunder hela lånet från Riksgälds-kontoret utbekommits; 16:o)
Län måtte blifva delagtigt af Stats-hidrag till inre communicationers förbättring 5:o åf Eevillnings-Utskottet, om besvär öfver Markegångs-taxorne t *»>»>>> > 6:0 af dito om Skatte.krifvares åläggande att a .Debetsedeln jemväl uppföra communala afgifter >>»>>»>>>/>» > 7:o af dito om indragning af vissa lulllj n-t män, anställde till bevakning vid Nor ska gränsen , 9 9 9 9 9 9 9 9 9 9 3 > 9 9 8:0 af dito om anslag till ersättning föi fabriks-anläggningar, som genom upphörande af införselsföl bod kunna blifva lidande , , > > 99999*999 * > ’ ’ 9:o af dito om en bryggas anläggande^ vid Blockhus-udden på bekostnad af gullverket och Stockholms stads DrätselCommission 9999*99999 »> * * » I0:o af Lag-U tskottet, om ändring 1 foreskiifterne, angående Nämndemäns befrielsefrän skjutsskyldighet , > > 9 > , * > liro af dito om föreskrifters meddelande oiri kolmåttens beskaffenhet, 9999999» 12:o af dito om förändrade föreskrifter 1 afseende på chartering af handlingar i concursmäl , 9 9 9 9 9 » 9 9 9 »» 9 9 * 9 9 * Svar pä aterremiss 13:0 af dito om ändring i Kong!. Förordningen den 20 December 1825, huru förhållas skall vid besigtningar och f-fverbesigtniogar, då varor eller f: rdiga arbeten för Landteller Sjöförsvarets be hof, efter uppgjorda contract levereras
Vid sådant förhållande och då myntverket, på sätt Kongl. Maj:t i nåder tillkännagifva, numera är i tillfälle att utaf de till nyssberörde kostnader anvisade medel godtgöra hvad som motsvarar den dertill använda köpeskillingen för meranäinnde af staten föryttrade egendom, anser Utskottet, för sin del, rättast och lämpligast, att samma godtgörande tillfaller Riksgälds-kontoret; hvadan och med afseende derjemte å de högst betydliga utbetalningar, som Riksgälds-kontoret under innevarande riksdag latt sig ålagda, Utskottet får hemställa, att denna köpeskillings belopp, Sextontusen sexhundrasextiosex R:dr 32 sk., i den mån detsamma är eller varder disponibelt, malte genom Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, samt att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes om verkställigheten häraf meddela nådig föreskrift. Stockholm den 18 Augusti 1851. Arik. till Exp.-Utsk. den 18 Augusti 1851, kl. 12 ni. Ulia tande, i anledning af väckt fråga orri anvisandet aj en kapital-ersättning till utsockne frälsehemmans-egarne i Halland för dem ålagd rolcringsskyldighet. fos-d/di) Ridderskapet och Adeln har till Stats-Utskotlet remitteradt en af Friherre Alströmer, Jonas, under åberopande af Riksdags-ordningens 50 §, väckt motion, Bill. till It, St.
FÖRSTA AKTEN. Inre kammaren af ett sämre värdshus. Dörr i fonden och till venster. Till höger ett halfdukadt bord; till venster ett bord med glas och sköljningsapparater. FÖRSTA SCENEN. SARA BERTHEL. FANNY (en stund sednare). SARA (sysselsatt med att duka ett frukostbord för en person). Nåå! Hur länge ska' man vänta på nådig mamselln? Ge mej pepparn och ättikan. (Inkommer med det begärda; hennes ögon se förgråtna ut; hon biträder under tystnad med dukningen.) FANNY. Kom hit i dagsljuset, så får jag se hennes ögon. Sköna mörtögon, propra ögon, att locka kunder med. Hvad gråter hon för beständigt? Har hon inte tak öfver hufve't, kläder och födan? Hon vill kanske sitta i pension jemnt, och rita blommor och sy på krimskrams och sladdra Franska. SARA (leder henne vid armen ned på scenen). 6 FANNY (med beklämd röst). SARA. Ack, om jag aldrig kommit i pensionen! Jo, det är tacken! (härmande:) »Ack, om jag aldrig kommit i pensionen!» Hvart ville hon ha kommit då? Ut på egen hand i verlden, blifvit sin egen mamsell, i stället för min dotter? Min goda mamma! FANNY (smekande henne), SARA (vänder sig vresigt bort). Tafsa inte hit med mjölkfingerna; gå och bryt serveten der borta, men bryt den på förnämt vis, så som hon vet att herr Aron vill ha det. FANNY (häftigt). Kommer han hit i dag? Jag blir alltid så ängslig när herr Aron kommer. Jag vet inte, men det känns alldeles, som när åskan är i luften. Det trycker och tynger så underligt. Åh bevars, kanske det värmer och hettar liten smula också? Hur är det fatt, mamsell Fanny? (Med skarpa blickar) Gå inte och ge några söta ögon åt Aron. Fy, hur kan mamma tro något sådant? Herr Aron är så lik Judas på altartaflan. Jaså, han ser ut som om han ville kyssas, kantänka? Har han velat kyssa henne kanske? Säg SARA.