Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men glad och lättad blir jag i mitt sinn ' för hoar gång Britta upp och ner mig hvålfver. Hon är den enda kvinna jag förstått och utaf hvilken jag förstås tillbaka. De andra se i mig en buse blott, som utaf hjärtans lust de ville skaka. Dock nu till dem ett lilel ord till sist — för sanningen går Idun själf i borgen —: Ej världen hafoer några snillen mist igenom mig — den stackars Papperskorgen. IDUN 126 " Mödrar emellan. ' ' v. S o m ett litet preludium till min enkla uppsats beder jag hr redaktören intaga nedanstående lilla bref till fru Petterkvist m e d anledning af ett ord i hennes sista skrifvelse. Kära, snälla fru Petterkvist! Barnkammarhift sade ni. Hvad menar ni därm e d? Oaktadt jag har tre små pysar att sköta o c h ställa m e d i barnkammaren, har jag aldrig känt annan barnkammarhift än den poesi o c h ljufva doft af oskuld o c h renhet, s o m alltid medföljer de små. Skulle vi mödrar g e n o m våra små uppsatser kunna uppfylla vår kära Idun med något af den doften, då hafva vi verkligen nått ett vackert mål. Kära, lilla fru Petterkvist, det är j u o m en k o m m a n d e generation af Iduns läsare o c h läsarinnor vi orda, därför må fru Petterkvist ej misstycka vår talträngdhet, utan i stället gifva oss ett eller annat godt råd i ämnet. Var isynnerhet ej rädd för vår Iduns » lugn och framtida välbestånd-&gt;; ty blir detta meningsutbyte oss mödrar emellan en hjälp att bättre fostra våra barn till k r o p p o c h själ, så skola de j u i en framtid kunna bidraga m e d mycket bättre alster till vår kära tidning än deras mödrar o c h mormödrar. Då är ju mycket vunnet äfven i Iduns intresse. Till sist, kära fru Petterkvist, ber jag eder kriticera mina åtgöranden i fråga o m barnens skötsel o c h vård; skulle jag i ett eller annat vinna edert bifall, blefve det mig till stor förnöjelse. Se häri ett bevis på mitt stora förtroende till edert o m d ö m e. Lilla mor.
Jag förmodar likväl , att den till förväntande allmänna Administrations-regleringen icke kan komma att möta något hinder af hvad som kan vara eller blifva stadgadt rörande nyssnämnde befattning; emedan Fjerdingsmännen rätteligen torde böra anses lika som en 172 Den 7 Martu. mellanlänk emellan den egenteliga Allmogen och Kronans Tjenstemän af StåndsPersoner; och då nyssnämnde olägenhet således icke med skäl kan befaras, tyckes man, då det utan någon tunga för Staten låter sig göra , böra begagna den ifrågasatta utvägen att för» se Fjerdingsmännen i Nyköpings Län med Boställen , och icke förkasta detta Lönings-sätt derföre , att ett sådant icke på alla ställen i Riket kan användas. I Oeconomiska anstalter, hvartill förevarande ämne onekligen hörer , har man alltid ansett bäst att iakttaga locala omständigheter och förmåner, enär erfarenhet ten visar att allmänna föreskrifter i detta afseende sällan medföra någor nytta , äfvensom det förmodligen aldrig later realisera sig uti ett Land, till Climat och öfriga omständigheter af så olika beskaffenhet , att bereda åt Embetsoch Tjenstemän, af enahanda grad och yrke, så likartade vilkor, att deras utkomst derigenom pä serskilta orter skall vara lika försäkrad, och deras belägenhet allestädes jemngod. Vidare föreslår Utskottet i afseende på 3:dje och ftte Classerna af Jagbackarne, ”att ”de sorn derå yrka ägande, dispositions och ”nyttjande Rätt, böra vid nästinfallande Häradsting, efter det Riksens Höglofl. Ständers om ”Jagbackarnes användande nu vidtagande beslut hinner blifva till Vederbörandes efterrät. ”telse expedieradt, genom behörig Stämning ,Jgöra det samma gåliande, och hvarvid Publi?, que Actor borde af Konungens Befallnings. Den 7 Mariii. 173 ”hafvande tillförordnas för att bevaka Kro”nans rätt och tillse att Rättegången ej för ”länge måtte på tiden utdragas.”
Vill borgenår utsöka fordran hes gålde//år, sc7>i har sitt hemvist utom det Lån, der borgen åren ber, ege han att till homin gens Be allni ngsha vande i samina Lån ingifva sin till Konungens Befallningshafvande i det Lån, der gåldenåren vistas, ställda ansökning, ni d dertill hörande handlingar; och åhige Konungens Bt fallningshafvande i förs/berörde Lån att öfversända ansökningen och handlingar ne till Konungens Befallningshafvande i det andra Lånet, hvilken sistnämnde har att, sedan gåldenåren bli vit hörd, och målet vederbörligen till afgörande beredi, sitt utslag meddela och till förstbemålde Btfallningsha vande insända, för att borgenären, emot lösen, tillställas, äfvensom att, uppå borgenårens i enahanda ordning skeende ansökning och derest fordringen år utmåtriingsgild, lala utslaget till verkställighet befordra och derefter de in drif ne medlen, till samma Befallningshafvande insända, för att till borgen åren, emot vederbörligt qvitto, öfverlännäs. Borgenär vare alltid, sä framt haus ansökning skall till någon åtgärd föranleda, Lag-Utskottets Betänkande, N:o 160. 17 leda, pligtig att förskjuta hvad, som till bestridande af nödige kostnader i medel erfordras j äfvensom expeditions - haf vanden vid det Lands-Canzli, hvilket ombesörjer utslagets verkställighet, må ega att derför sdsorn arfvode sig till godo beräkna en half för hundrade af det, sorn i adrifees. Stockholm deu 16 November i84o. Ant:, till Exp. Utsls. d. 17 Not. , kl. 1 e. m. Betänkande öfver väckt motion om ändring i sättet för besvärs anförande emot (jfver-S tät hålla re-Embetets och Konungens öfrige Befallningshafvandes beslut i mål, angående brott emot Police-Författningarne rn. m. Höglo!].
K. M:ts Nådiga Fiskcri-Stadga den 29 Juni 1852 meddella föreskrifter, hade, det oaktadt, Kongl. Kungörelsen den 22 December 1834, hvarigenom, af den orsak att fiske af lax i öppna hafvet utanför Listers härad af Blekinge län ansåges göra intrång i Kronans utarrenderade lax-fiske uppe i Mörrums ström, stadgats, att allt sådant fiskande en mil utål hafvet från den af ålder bestämda linien emellan det så kallade Listers hufvud och Sternö udde skulle vara förbudet, uti förekomna åtal blifvit tillämpad; i hvilket förhållande funnes anledning till klagan, enär någon Kronans rätt till sådan inskränkning i den allmänna fiskeri-rältigheten icke skall kunnat uppgifvas, samt berörda påbud, åt hvars fortvaro de åberopade föreskrifterne icke gåfve stöd, skall haft till följd ej mindre att, vid anställda rättegångar uli ifrågavarande hänseende, flera oriktiga uppgifter af vittnen afgifvits, i anseende lill svårigheten att med säkerhet bestämma en mils afstånd från stranden ut i hafvet, än äfven att en tredjedel af Mellby församlings innevånare, eller emellan 1,300 och 1,400 personer, som uteslutande hade sitt uppehälle af fiske, hindrades att, under den tid laxar nalkades stränderna, fånga desamma och nödsakades, för fiskets idkande, att med erforderlig redskap i små farkoster begifva sig långt ut i hafvet, derigenom olyckshändelser inträffat, som tillskyndat befolkningen svåra lidanden. I betraktande häraf, och som ej allenast den person, hvilken har offentligt uppdrag att tillhandagå med råd i frågor om fiskodling, samt i sådan egenskap, uppå anmodan - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Justitieråder och de äldste råder inotucollegion och Svea Hofrätt alltid äro sjelfskrifne ledamöter 366 Den 24 April e. ra. i riksrätten, — således icke beroende på val, ulan förut bestämde genom deras ålder i tjensten. I detta fall äger vår närvar, grundlag el t stort företräde framför Gr. Spens’ förslag; tv då ledamöterne icke skola utses förr, än då sjelfva målen dc böra handlägga redan iiro kända, så kan ofta ilända, alt deras utväljande konune att bero af ögonblickets intryck och af den beräkning, att de skola votera så eller så i den eller den frågan. — Jag kan således för min del alldeles ipke tillstyrka att Gr. Spens’ reservation blifver antagen såsom Ståndets gemensamma lanke. Jag tror att ett antagande af Gr. Spens’ förslag skulle återföra de tider, då R. Sirs commissioner dömde öfver medborgare efler ögonblickets partiåsigter, och anhåller, alt Hr Frih. o. Landtm, ville gifva oss propos. på instämmande i BorgareSt;s beslut. Gr. Spens, Garl Gustaf: Jag anser 111ig vid detta tillfälle böra redogöra för den åsigt, hvilken lius mig och åtskilliga andra af Const.Ulsk:s ledamöter gjort sig gällande i afseende på naturen af de reservationer, som skulle kunna få medfölja Const.Utskts belänk. till RiksStånden. Vi hafva ansett, alt 57 §:n Riksd.Ordo. icke gjorde något undantag för Const.Utsk. från den allmänna bestämmelsen ang-.de enskild ledamots rätt att uttrycka sin särskilda lanke. Det beter nemi. lili denna §: ”Vill ledamot, sorn ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanke hos de öfriga Stånden anmäla, slånde det honom fritt genom särskildt meni, elleidictamen till prof., hvilket må MedStånden tillställas, enär han de för communicalionen och prot. nödiga exemplaren deraf till Seereteraren aflemna!-. Lag samma vare, då någon remiss går från RiksStånd till Utsk, eller utlåt, från Utsk. till RiksStånd.”
Jag tror, att lånelillgångarne visst icke för det närvarande kunna indragas, utan måste, såsom BancoUtsk. ock föreslagit, utvidgas. Jag instämmer likväl med mina motståndare deruti, att lånesystemet på borgen bör, så vidt ske kan, inskränkas; jag erkänner, såsom Frih. Rappe i sin reservation antydt, att disconllånen på borgen antaga lätt stereotypnatur; men jag anser, att tillgångar på lån bör befrämjas och ökas, icke blott såsom förlag till productiva företag, utan såsom undsättning på pant af producerade varor, och till realiserandet af gjorda affärer; hvarjemte jag anser nödigt att utvägar vidtagas för att understödja bemödandet hos den skuldsatte att afbetala sin skuld. — Vill man nu, sedan näringarne, genom den tillgång på mynt, som uppkom med privatbankernes inrättande, sjelfva arbetat sig upp med oförväntad hastighet till en betydlig höjd, lemna dem handlöst utan stöd, eller taga ressourcerne ifrån dem, beter man sig, som den, hvilken vill lyfta en tyngd en viss höjd, men icke använder dertill tillräcklig kraft. Om en sten skall lyftas en aln, men kraften, som dertill begagnas, ej mäktar höja den mer än ^ aln, är denna kraft bortspild, stenen faller tillbaka och sjunker så mycket djupare i dyen. Med alla talare, som derom yttrat sig, är jag så mycket hellre ense, alt en sträng creditlagstiftning måste införas, som jag har yttrat denna åsigt redan vid 2:ne föregående riksdagar. Detta är säkraste och, efter min öfvertygelse, enda medlet att förekomma missbruken med lån och framkalla sparsamhet. Tvånget att på bestämd dag betala sin skuld, eller lagsökas, afhåller frän benägenheten att låna för ro skull; man tänker då närmare på, om ej lånet skulle kunna umbäras, och gör icke gerna lån, med mindre man ser sig göra en god affär med penningarne. Misshushällaren faller, innan han hunnit bedraga sina medmenniskor. Meri del går lika litet ann alt införa sträng creditlagstiftning, utan att bereda den ordentlige tillgång till penningar på god säkerhet, som alt bereda tillgång på penningar, ulan strång creditlagstiftning.
Vid det nu föredragna BankoUtskts betänk, om Bankovinstens användande anhåller jag vördsamt att få afgifva några anmärkn:r. Utaf detta betänk, inhemtas att Bankens metalliska kassa från 1848års början (ill nasti, års slut nedgått från silfver r:dr 8,250,220 till 4,571,494. och således minskats med silfver r:dr 3,078,726 eller omkring 10 mill. b:co-sedlar, hvarigenom den samma enl. min åsigt befinner sig uti en högst ofördelaktig ställning och enl. uttrycket uti en afgifven reservation förebådande en hotande fara för realisationens bestånd. Detta Bankens tillstånd med en tillgång af metallisk kassa endast motsvarande 12 mill. b:co-sedlar emot en ansvarighet af ungefär 32 mill. utelöpande sedlar måste anses vara oroväckande och under sådana omständigheter är det anmärkningsvärd!, att Utsk:s majoritet kunnat föreslå aflemnandet af 2,100,000 r:dr af räntevinslen till Riksg:s-kont. för Slatens räkning. Bankens åliggande i första rummet är alt uprätthälla myntvärdet, så att dess sedlar vid anfordran inlösas med silfver efter realisations-grunden och sedan dess förmåga i detta afseende är fullt betryggad, kan det först ifråga - Den 15 Mars f. ra. 429 komma att tillse om hela Bankovinsten eller huru stor del deraf, som kan till Statsverket aflemnas.
Den, som vill, att Rikets Ständer, för uppförande å lämpligt ställe af en ny byggnad för Teknologiska Institutet, anslå, jemte köpeskillingen för det äldre huset, en summa af 590,000 R:dr och för Institutets aptering i den nya lokalen anvisa ett belopp af 50,000 R:dr, eller tillsammans 420,000 R:dr R:mt, att, i mån af behof, med en tredjedel årligen under nästkommande tre år från Riksgäldskontoret utgå, häruti jemväl inräknad kostnaden för erforderlig tomt, i händelse någon kronan tillhörig sådan af tjenlig beskaffenhet icke kan för ändamålet blifva tillgänglig, röstar ja; den det ej vill, röstar ii ej; Vinner nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att 590,000 R:dr anslås till uppförande af en ny byggnad för ifrågavarande Institut samt 50,000 R:dr beviljas för Institutets aptering i den nya lokalen, .att i ofvanornförmälda ordning utgå: att särskildt 60,000 R:dr, allt riksmynt, anvisas till' inköp af tomt för ändamålet, derest någon kronan tillhörig sådan af tjenlig beskaffenhet ej kan blifva tillgänglig, samt att köpeskillingen för det äldre huset skall lill Stats-verket ingå. Enär omröstningen g i/ v i t ett resultat af 58 ja och 61 nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionen. Den, som vill, att aflöningen för Finans-departementets Chef bestämmes till 15,000 R:dr R:mt, röstar ja; Stats-Utskollets Memorial M 246. 3 den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 13,900 R:dr samma mynt. Voteringen har utvisat 78 ja och 41 nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionen. 11 :le voteringen.
Infanteri-Regementets, till 800 man förut nedsatte styrka, samt vid HästHsqnådronens nuvarande numeraire, men att deremot, då roteringen och rustningen icke kunde af dertill nu skyldige hemman, och med de bidrag, sorn redan ega rum„ fullt dragas, ersättning af Stats-Verket, genom nya anslag, måtte beviljas: dels för den andel i roteringen, sorn skulle belöpa å de Gustafs och Carlbergs Bruk betjenande hemman, sorn äro från rotering fria, så länge de med tjenstbarheterne fortfara ; dels åt de Posthemman, som pröfvades vara, enligt Förfaltningarne, tili befrielse från rotering berättigade, de före år iy34 tillkomne Gästgifveriet och nuvarande innehafvarne af Landt , Statsoch Iläradshöfdinge-boställen, för deras andel i roteringen, till fyllnad uti de \o Rdr årligen, som skäligen kunde anses utgöra kostnadenför en rote; deli under frihetstiden åt de nyhemman, som nu gemensamt med de äldre komma alt i rolosingen deltaga; dels för de Augmentsräntor, till belopp af 444 Rdr 42 2 rst,> som Rusthållen hittills utan förvandling uppburit, men hvilka räntor, då Augments-hemmanen kommo. att i roteringen deltaga, borde af dem sjelfva få innehafvas; dels likaledes lill de Rustande 200Ö Rdr årligen. Dessutom hafva i denna fråga sig utlåtit:, a) inom Högloflige Ridderskapet och Adeln, Herr von Törne? M.}, som anmärkte, alt den ersättning Jemtlands Rusthållare under Carl Xi.:s lid erhöllo, till belopp af 20 daler silfverHiynt, svarade då emot 10 Silfver-Riksdaler, hvarföre i den tiden kunde köpas 10 tunnor korn, men utgingo nu med 6 Rdr 3a sk.
Lönebesparingar i Riksg:sContoiret, deras användande till understöd för Enkeoch PupillCassan derstädes 260, Löne-ersättning för RådhusRätternes Notarier 84- Löners bestämmande i Silfver 124. —> disponerande i de administrativa Embets Verken I23. Löneförbättringar för Tjenstemän vid Stute rierne 350> LöningsRäntor indelta, deras indragning till Statsverket 235. 25 Bet. N:o Magazin, uppförande deraf vid Mörbylånga Köping 491 MagazinsFonden, afskrifning af dess äldre fordringar , 2QQ, 2C)4' — Inrättningen, uppförande pä Indragnings Stat af den tillökning som genom Utredningen kan uppkomma i5'z. dess förvaltning och utredning 208, 285. dess hus och byggnader, disposition deraf 3o6. Malmö Barnhusinrättning, disposition af dona tionerne dertill io5. f54. Litt. B. Mantalspenningarne, deras beräknande < , „ l,2J, IJ7> I92- MantalsskrifningsProvisioner, anslaget derför . 147. Manufactur-Discont-Fonden, dess granskning i Kam marklätten 23i. ManufacturDisconten, ang:de dess förvaltning 2or. ManufacturMedlen, angrde — ManufacturDiscontReglementet, ändring deri . 200. Mariaeberg, obetaldt arrende för Trädgården derstädes .. 62, 3ig. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Fröt. Utdrog den t Oeiober 182g. 3 Herr F. L. Rosenqvists motion om stadgande , att förskrifningar skola , för att vara gällande , stalla* till viis man m, m. , af» •laget. S. D.
Jag nämner detta blott för alt visa från hvilken åsigt jag önskat alt Utsk:n utgått ; ty de fordringar Staten gör på allmänheten bör väl Slaten också i sin mån bekosta. Lika mycket. Nu hafva Utskln i stället föreslagit en särskild utgift för skollärare. Jag anar att vid nästa riksdag torde man återgå till den gamla skyddsafgiften och använda den lill skollärarnes aflöning. Jag yttrar detta endast derföre att jag är öfverlygad, alt det egentligen är tvånget att erlägga kostnaden, som är motbjudande, men icke sjelfva skolgången. I allmänhet tror jag att den embetsmanna-personal, som menigheterna skola löna directe, icke ses så gerna, som de, hvilka de veta sig slippa att kjelfve aflöna. Förhållandet emellan skollärarne och församlingarna, på grund af hvad Utsk:n, då inga andra medel finnas, i följd af nödvändigheten föreslagit, blir icke så bra, som jag är öfverlygad om att det blifvit om försainlingarne icke behöft direct aflöna lärarne. En gång skall man kanske, då detta missförhållande kommer att klarare framstå, finna nödigt att undvika det. Emedlertid hafva nu Utsk:n föreslagit en lärare, som skall aflönas af församlingen, och en last skola inom hvarje pastorat. Villkoren äro Oundvik - Dan 10 Fibruiri c. m. liga, om vi vilja liafva skolor; ty det måste finnas lärare, och jag betvifla!', att man inom hvarje pastorat kan få en skicklig lärare, om lian skall skickas omkring för att möta barnen. Nu må barnen möta honom Jag får på grund deraf tillstyrka, att Utsk:ns betänk, i den delen måtte bifallas, att en lärare inom hvarje församling bör finnas, äfvensom en fast skola i hvarje pastorat. Den fasta skolan är att anses egentligen såsom en medelpunkt för undervisningsverket i pastoratet. Jag tror att visserligen kan det vara församlingar, som äro så vidsträckta, att barnen icke dagligen kunna gå i den fasta skolan; men Utsktn hafva följt den grundsats (åtminstone antagit densamma), att hemläsningen och föräldrarnes vård om sina barn är den bästa skolan.
St. äfven bör äga rum, — en åtgärd hvars lämplighet i en tid - Den iij September e. ni. punkt, då Sverige fordrar rättelser i Öresundska tull 11 j>pkarden af dea betydligaste vigt för Danska statseassan, jag \ill lemna obestämd — så loide den böra ställas i följande ordalag, ”att R. St. bos K. M. anhålla, att i fall K. M. skulle så finna lämpligt, K. M. täcktes hos K. Danska Hofvet söka bereda en sådan jemkning uti ifrågävar. stadgande, att från skyldigheten alt medhafva manifest måtte befrias fartyg, hvars laddningar endast bestå af tunga oell skrymmande varor (såsom t. ex. trädvaror, jern och kalk), hvilka svårligen kunna blifva föremål för tullförsnillning.” Om Danska Piegeringen bi föl le en dylik hemställan, vöre de ifiågavar. Svenska städernes klagomål afhulpna, då deras utskeppning på Danmark nästan uteslutande består af dylika varor. A en hemställan deremot, alt Danska Regeringen för »(gifvande af nödig befunna intyg skulle godkänna en främmande autoritet, der den ägde egna agenter anställda, lärer man så myckel mindre kunna vänta sig, som det motander alla Staters fordringar i dylika fall, och en likartad begäran a Danska sidan svårligen från den Svenska kunde bifallas. Jag bör dock nämna, att innan en dylik hemstäl lan, som den, hvartill jag föreslagit redaction, kan med någon utsigt till framgång göras hos Danska Regeringen, torlin det vara nödigt alt, på sätt comiterade för sjöfarten och Commerce-colhm i underdånighet föreslagit, först inskränka det stadgande i nu gällande Svenska seglationsoi dning, som, i fullkomlig öfverensstämmelse med det öfverk lag ad e Danska, för alla laddningar fordrar manifest, till endast dem sorn bestå af vissa varor. Ty att för vår handel på Danmark begära förmåner, som man icke reciprokt vill bevilja den Danska på Sverige, vore endast att compromettera Svenska Regeringen.
På alla dessa skäl jemte de flera, sorn vidare voro att åberopa, finna Utskotten sig •> sa Den 14 Juli. 1357 sa mycket mindre äga anledning föreslå bifall , till hvad, i afseende å fri utöfning af utrikes handel, blifvit, på sätt förenärndt är, påstått, som all den nytla, Jordbrukaren synes kunna af sådan handel draga , derigenom varder honom beredd, oin, enligt hvad förut är tillstyrkt, det blifver för denna öppet, att, då export till utrikes orter af victualie-varor kan i Nåder tillåtas, få de samma i Stapelstad upplägga och derifrån låta utföra, hvilket icke eller nu, hvad spannmål beträffar, är betaget; varandes det, med undantag af några vissa personer, i Städerna, hvar Svensk man icke betagit att reda i skepp. Den ändring som blifvit sökt uti hvad 5. sJ ^ Cap. Handels-Balken stadgar om utländsk inans rätt att drifva köpenskap, anse Utskotten sig icke eller kunna tillstyrka, heldst densamma synes icke vara hvarken med tillbörlig ordning eller det allmännas nytta förenlig; men hvad rörer den väckta frågan om Product-Placatets upphäfvande, hafva Utskotten funnit, att som Kongl.
Jag medgifver alt jag tror icke att för dem någon påföljd vid detta tillfälle står alt vinna af en återremiss, Jag tror att om man vill gifva dem ersättning så måste det åstadkommas genom enskilda motioner, men jag återuprepar det ännu en gång, då K. M. har särskildt för alt bereda rättvisa åt några få Bergsfogdar, hvilka i följd af den nya organisationen skulle gå i mistning af sina löner, begärt den obetydliga samman af 800 R:dr, så förefaller det mig eget att Stats Utsk. icke kunnat bestämdt besvara denna framställning. Jag kan icke tro att skattkammaren, såsom Frih. Cederström uttryckte sig är så tom alt den icke skulle räcka till att belacka dessa 800 R:dr. Jag fortfar att yrka återremiss på denna punkt. Hr Akerman: För att R. o. Ad. må kunna riktigt bedöma denna fråga, är det alldeles nödvändigt att man ifrån frågan afskiljer hvad dit icke hör. Flera af de talare, som yrkat bifall hafva fästat sig vid Bergs-Coll:ii organisation, som icke synes dem behaglig, och en talare har yttrat att han ansåg mig i viss mån jäfvig all utlåta mig i delta ämne, men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå alt här är alldeles icke fråga om Bergs-Colhii organisation, Detta är en fråga som K. M. har afgjortFrågan är nu endast den huruvida R. St. för att bereda Staten arfvoden åt Grufve-Ingeniörer böra gifva något ständigt anslag eller om erforderliga medel böra tagas af det för befrämjandet i allmänhet af Bergsbruket redan lemnade anslag. I afseende på frågan om Bergs-Colhm, som så ofta återkommer, så kan jag icke underlåta att påminna mig den der leken, att när jag säger släpp, skall du hälla och när jag säger håll, skall du släppa. K. M. föreslog såsom flere gånger nämnts år 1848 att Bergs-Colhm skulle indragas och förändras till ett verk, som skulle kallas Öfverstyrelse för Bergverken.