Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, sedan Stats-Regleringen uppgjo.rdes, en förändring i beräkningen af de Stats Verket tillflytande Extra-Ordinarie Inkomster eller TullPostStämplade Pappers-och Husbehofs BränneriMedlen uppkommit genom det Riksens Ständer förhöjt Pust-Taxan för Inrikes B refva* Ii ogen med Tjugofem procent och denne förut till 1 60,000 R:dr upptagne Inkomst föl ja k 11 i ge r 1 blifvit beräknad 40,000 R:dr högre, hvarmedelst återStatsbristen och Stats-Verkets Bevillnings-behof i samma man undergått förminskning, anse Riksens Ständer lamp - Underdåniga Skrifvelseri Jittt ntt här i ett sammanhang utföra hvarifrån ofvannämnda sammanlagda Jjevillr.ings - behof sig härleder. Beloppet af de Stats-Verkets behof, hvilka genom nyssberörde Extra-Ordinarie Inkomster skola fyllas, utgör, enligt Stats - Regleringen . 5. men okas nu genom för hoj nitigen i Post-TaSan med , 40,000. _ Stats-bristen eller de Stats-Verkets behof, sorn genom Allmän Bevillning böra fyllas, utgöra, enligt Stats-Regleringen „ j,666,452, 11. 6. påen minskas nu genom förhöjningen i PostTaxan med 40,000, — 1,907,01 5. 46. 5. 1,626,452. 11' 6. Riksgälds-Kontorets behof af Bevillning, dels till ersättning åt Eder Kongl. Majit för använda Medel till godtgörande af Utländska Skulden och dels till afbetalning och tänta på upptagna
Taxan på arfvode för landtmäteri-förrätlningar den 18 Oktober 1834. VIII. B. 359. A. 378. — N:o 20. i anledning af väckt motion om underdånig framställning hos Kongl. Maj:!, att åtgärder måtte vidtagas till befodrande af Skiftesärendens skyndsammare afgörande i Högsta Domstolen. VIII. B. 359. A. 378. — N:o 21. i anledning af väckta frågor om förändring i gällande stadgaudcn, angående skyldighet att hygga och underhålla Prestgård, Tingshus och Härads-fängelse. VIII. B. 359, 378, 385. A. 386. — N:o 22. i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 14, rörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord och andra lägenheter från hemman. IX. B. 316, 330. A. 331. — N:o 23. i anledning af väckt motion om ändring af stadgauderna rörande liden då auktioner å landet böra vara slut. IX. B. 316. A. 330. — N:o 24. i anledning af väckta motioner om förändring af nu gällande stadganden, angående flyttningstid för tjenstefolk. IX. B. 316. A. 330. — N:o 25. i anledning af väckt motion om laga vitsord ål Lunds Landsbok. IX. B. 316. A. 330. — N:o 26. i anledning af väckte motioner, angående dels bestämmande af ersättning åt Nämndemän och Fjerdingsman för biträde vid åtskilliga extra förrättningar, dels ock förhöjning i de, såsom traktamente, åt dem i nu gällande Expeditions-taxa och Rese-reglemente bestämda belopp. — N:o 27. i anledning af väckta motioner om ändring i de an - ( 75 ) gående fattigvården samt rörande försvarslöse och kringvandrande personer gällande bestämmelser.
Då nu ånyo föredrogs Constitutions-Utskottets, den 14 och 18 sistlidne November, på bordet lagde Memorial N:o 61, med förslag om tillägg Prot. Utdr. d. 2 Dec. 1840. 831 till Regerings-Formens 87 §. och Riksdags-Ordningens 33 §., blef samma Memorial Lill Utskottet åter hän visad t, med den, såsom Ståndets gemensamma tanka, förklarade anmärkning, att Utskottets i detta Memorial framställda förslag i sitt närvarande skick är olämpligt. S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitutions-Utskoltets, den 14 och 18 sisth November, på bordet lagde Memorial N:o 62, med förslag till ändring i Regerings-Formens 50 §. och Riksdags-Ordningens 3 §., blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln till Utskottet åter hänvisadt, med den, såsom Ståndets gemensamma tanka förklarade, anmärkning, att förslaget är så väl obehöfligt sorn onyttigt. S. D. Återremitterades Constitutions-Utskoltets den 14 och 18 sisth November på bordet lagde Memorial N:o 63, om val af förmyndare att styra Riket under Konungs minderårighet. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskoltets den 18 sistlidne November på bordet lagde Utlåtande N:o 364, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 309, angående afskrifning af fordringar för undsättnings-spanmål, beslöt Ridderskapet och Adeln, i enlighet med hvad Doctor Thomander i dess reservation tillstyrkt, att åt Kongl. Maj:t i underdånighet må öfverlemnas, att, i öfverensstämmelse med de uti Dess i ämnet aflåtna Nådiga Proposition intagna grunder, för livart serskildt fall, efter omständigheterna förfara. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 18 sistlidne November på bordet lagde Utlåtande N:o 365, angående ersättningen af kostnaderna för Riks-Ståndens klubbar under innevarande Riksdag.
(U. A.) Sedan Stats-Utskotlet uti afgifvet Utlåtande N:o 274 hemställt, att Rikets Ständer måtte medgifva, att af de besparingar, som vid innevarande års slut uppkomma å de vid föregående riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 R:dr måtte afsättas och i Riksgälds-kontoret tills vidare blifva innestående; samt att, derest inom nästa riksdag åtgärder flir bildande af anstalter till folkskole-lärares pensionerande blefvo, på sätt i samma Utlåtande funnes omförmäldt, i ett eller flera stift vidtagna, Kongl. Maj:t då måtte ega att, med beräknande af summans billiga fördelning emellan rikets alla stift, af sagde belopp tilldela ett proportionerlig! bidrag för en gång lill grundfond åt hvarje sålunda tillkommen pensionsanstalt, hafva Presteoch Ronde-slånden bifallit berörde Utlåtande, hvilket åter Ridderskapet och Adeln samt Rorgare-ståndet återremitterat. Efter det Utskottet i anledning häraf förebaft ärendet till ytterligare behandling och afgifvit förnyadt Retänkande N:o 315, deruti Utskottet ansett sig böra vidblifva sitt förut afgifna ineranämnde Utlåtande, bar detsamma af Ridderskapet och Adeln blifvit afslaget, hvaremot Rorgare-ståndet beslutat, ”att Rikets Ständer medgifva, alt af de besparingar, som vid 1851 års slut uppkomma och de vid föregående riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 R:dr måtte afsättas och i Riksgälds-kontoret tills vidare blifva innestående.” Vid Ståts-Utskottets Memorial, N:o 336. Vid sådant förhållande anser Utskottet, alt, i händelse sistnämnde
Gudstjenst och att vid mognare år välja och antaga den religion, till hvilken de helst vilja bekänna sig. Grefve Mörner, Carl Stellan: Denna frå. ga har nästan vid alla Riksdagar varit å bane, men framfarne Riksens Ständer hafva icke funnit anledning att behandla den på ett så hårdt sått, den nu i ämnet väckta motion åsyftar. Jag tycker för min del, att OeconomieUtskottet så väl både i moraliskt och politiskt hänseende handterat målet, att jag icke kan annat ån önska, det Högloflige Ridderskapet och Adeln ville gilla och antaga Utskottets Betänkande. Herr von Hartmansdorff: Oaktad så många värda Ledamöter yttrat annan mening, än min, kan jag dock icke underlåta att anföra de skäl,' hvaruppå min öfvertygelse grundar sig, emedan jag anser dem vara rigtiga. Man har trott, att, om Judarne af oss behandlades ännu bättre, och således med oss lättare införlifvades så skulle vi småningom glömma, att de från början varit Judar, liksom att flere nu varande Svenska slägter, fordom inkommit från andra länder. Detta vore onekeligen sannt, om Judarne tillika förändrade religion; ty de voro då att anse lika med andre Svenske undersåter. Men derom är icke någon fråga i betänkandet, som omtalar Judarne, sådane de nu äro med deras serskild ta religions-lära. I afseende på hvad Herr Tham yttrat, gäller samma anmärkning. Om Judarne kunde 446 Den i5 Maji e. m. utan religions-förändring, sammansmältas med Rikets öfriga medlemmar, så vore det visserligen rätt att gynna dem; men ett sådant införlifvande motsäger sig sjelft. Man har talat om deras användbarhet jag torde då, blott för att hålla mig vid ett enda fall, få fråga om de äro användbare till krigstjenst? Såsom bevis på hvilka söndringar olika religions-begrepp kunna åstadkomma i samhället, äfven inom Christna bekännare, torde jag få åberopa de skiljaktigheter en sect ibland dem nemligen Qväkarne föranleder.
Dock bör i afseende på de fyra första åren, under hvilka ringen skedde hufvudsak gen genom drifning på capell, godtgö pelleringsförlusten, som för Myntsilfret torde kunna antagas till minst 2 tusendedelar. Detta bekräftas dels genom den på Herrar Banco-Fullinägtiges föranstaltande af Herr Professor Åkerman gjorde undersökning på Speciemynt af åren 1831, 1832, 1834 och 1835, hvarvid, enligt Professorens memorial till Banco-Fullmägtige, halten i medeltal utföll till 750T6A tusendedelar,’dels af prof verkställde vid Myntverket år 1835 å några och fyratio utur rörelsen tagne penningar för åren 1830 med 1835, hvilken undersökning gaf till mediärt resultat 749^ tusendedelar. Medeltalet af håda dessa undersökningar är 750A75 tusendedelar. För alla tio åren, eller hela den tid, då myntning efter 1830 års Myntfot egt rum, kan således medium af Speeiemynlets halter anses vara fullt 750 tusendedelar. Jemföras åter de vid Myntverket funne medelhalter för åren 1837 och 1838 särskildt med resultatet af de 20 undersökningar, sorn på Banco-Fullmägtiges anmodan år 1838 verkställdes af Herr Löjtnant Svanberg på en method, alldeles olika den vid Myntet begagnade, och hvarvid Herr Svanberg till medelhalt erhöll 749A tusendedelar, så finnes skillnaden vara omkring en tusendedel, hvilket är så mycket mindre anmärkningsvärdt, som Herr Svanbergs 20 prof sträckt sig blott öfver en mindre del af de håda årens tillverkning, då deremot Myntverkets prof, till ett antal af 141, omfattat hela den tillverkade qvantiteten.
Att understödet från Statens sida skulle sträcka sig ändå längre, så att Jönköpingsboerne derigenom skulle få tillfälle att förstora och försköna sin stad, på det allmännas bekostnad, kan man, enl. min tanke,' icke med fog begära; och får jag jag derföre, med åberopande af hvad jag nu haft äran anföra, vördsamt yrka bifall till Utlåt. Gr. Sparre, Erik: Den jemförelse, sora den siste värde talaren anställt emellan Örebro och Jönköping, synes mig i flera än ett hänseende vara haltande och, säga hvad man säga vill, så blifver det alltid en betydlig skillnad emellan ett låneunderstöd och ett anslag utan återbetalningsskyldighet. Örebro har erhållit eli anslag å 25,000 R:dr, men man vägrar att åt Jönköping / 150 Den 21 November. gifva ens 10,000 R:dr! Hvad. är anledningen tili denna olikhet ? Ora man också vill iakttaga ali möjlig sparsamhet med Statens, medel, så bör man väl åtminstone iakttaga rättvisa emot de städer, hvilka hafva hemsökts af samma olycksöde, och om man beviljar anslag ät den ena staden, bör man äfven gifva samma förmån åt den andra. Må man modifiera dessa anslag med afseende å olyckornas vidd och omfattningen af de arbeten, som skola verkställas, men sedan man åt den ena staden gifvit 25,000 R:dr i anslag, må man ej helt och hållet undandraga den andi a ett understöd af samma beskaffenhet! Det har redan blifvit af Frih. Palmstjerna uplyst, att den tomtreglering, som afses, och ang:de hvilken K. M. gjort Propos. till R. Sl:r, omfattar en större del af staden än den nu nedbrunna. Det af den siste värde talaren omnämnda och åberopade förhållande, att i Orebro nedbrunnit 64, men i Jönköping endast 16 gårdar, inverkar således icke på den fråga, som nu är föremål för R. o. Ad:s pröfning, eller anslaget till tomtregleringen i Jönköping.
Nådiga tillstånd till den så nödige revisionen, att denna ännu under Riksens Ständers sammanvaro mätte kund na tilivägabringas. Dea 6 Februarii, 155 N;o io. Herr Heijkenskjöld, Ludvig Dittlof: Sedan Riksens Ständers Utskott nu kommit i verksamhet, anhåller jag att få framstäl-i la ett ämne till öfverläggning, som äger sammanhang med ärendernes behandling i Statsoch Bevillningsutskotten. Då det egentligen hörer till StatsUtskottets befattning att beräkna StatsVerkets inkomster och utgifter, har bruket vid föregående Riksmöten varit, att i den mon Satsutgifterne under Hufvud-Tittlarne uppföras och sammanfattas, desse sedermera till tidens vinnannande hvar efter annan från Utskottet remitteras till Riksens Ständers granskning och godkännande. Först sedan de fleste och betydligaste HufvudTittlarne i RiksStaten redan under loppet af Riksdagen blifvit gillade, harden så kallade Finance-planen blifvit framlagd för Riksens Ständer, hvars ändamål skall vara att framställa en fullständig calcul öfver StatsVerkets inkomster och utgifter, tillika utvisande den brist, som genom Bevillning bör fyllas. Når Stat^bristen sålunda blifvit känd, och den summa bestämd, som genom Bevillning bör ingå, har BevillingsUtskottets egentliga verksamhet börjat med att fördela Bevillningssumman efter antagne hufvudgrunder. Detta angelägna göromål förekommer merendels nära vid slutet af Riksdagen, hvarigenom för Utskottets Ledamöter ingen besinningstid Deri S Febraariit är öfrig för den vigtiga frågan , som bord® föregå, nemligen, oin den be. illning, Utskottet mäste på Rikets samtelige innebyggare fördela, kan utgöras, utan att jordbruket, handeln och näringarne bringas tili van magt af tryckande pålagor.
Så länge allmänna MagazinsInrättningen existerade, ansåg man sig icke böra vänta uppenbarelsen af någon enskild spanmålshandel. Sedan denna Inrättning upphört, har raan likväl ändock väntat förgäfves. Den conjunctur, som sistlidne höst uppkom för spanmålsafsättning på England, begagnades först af Danska Köpmän med Svensk säd; men tillräcklige upplag fattades vid kusten, och då desse hanno samlas, var conjuncturen förbi. Men Sverige är olika mot andra länder icke blott i afseende på capitalstyrka och handel, utan äfven för de svårigheter, som åtfölja transporten. Funnes äfven t. ex. i Stockholm en verklig spanmålshandel i stort, skulle den ändock svårligen kunna upplägga de öfverskott, som i det inre af landet uppstå, för alt, vid framtida behof inuti landet, kunna återfragtas. Ifrån Örebro till Stockholm uppgick denna vår transportkostnaden af en tunna hafra till 4° sk. B:co. — Huru litet landtmannen i allmänhet lagt sig på andra varors production än spanmål, må hvarje erfaren jordbrukare bedömma. Likväl uppgår, på sätt Herr von Hartmansdorff utredt, värdet af sådane varors import lill 3 millioner. Den capitaloch industri-brist, som jag anser böra afhjelpas, påkallar åtminstone för närvarande, och så mycket jag « 7S Den 6 J111 i i f. m. förstår, alfvarliga åtgärder från Statens sida. De åtgärder jag i sammanhang härmed ansett mig böra föreslå Statsoch BancoUtskotten bestå uti: 1:0 Att Rikets Ständer, vid Tulltaxans öfverlemnande, i underdånighet föreslå K:gl. Maj:t beläggandet af sådane landtmannavaror, hvilka nu utifrån införas, men lätteligen kunna af inhemska jordbrukare frambringas, med så höga tullafgifter, som ändamålet fordrar och vederbörlig controll medgifver.
Missgernings-Balken stadgar angående gäckeri med sakramenten, eller stiftande af lag emot elt olofligt utdelande deraf. XIV. B. 349, 350. XV. 20. A. 43. E. 147. — N:o 51. i anledning af väckte motioner, angående straffet för åverkan. XIV. B. 349, 350. XV. 43. A. 55. E. 231. — N:o 52. i anledning af väckt motion om uphörande af borgen såsom för egen skuld. XIV. B. 349, 350. XV. A. 55. — N:o 53. i anledning af vackt motion om räntans frigifvande. — N:o 54. i anledning af vackt motion angående verkan af borgen såsom för egen skuld, då borgenären förlorat sin rätt emot gäldeoären. XIV. B. 349, 350. XV. A. 58. — N:o 55. i anledning af väckt motion om löftesmäns rättighet att upsäga och betala gäld. XIV. B. 349, 350. XV. Ä. 58. E. 147. — N:o 56. i anledning af väckta motioner, angående förändring i lagstiftningen om preskription af fordringar. XV. B. 113, 120, 136. A 142. E. 208. — N:o 57. i anledning af Riks-Ståndens olika beslut och anmärkningar vid Lsg-Ulskollets Belänkande N:o 49, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag lill Förordning om handelsböcker och handelsräkningar. XV. B. 87, 110. A. lil. E. 175. — N:o 58. i anledning af väckta motioner, angående dels förhöjning af det i 24 kap. 8 §.
Alla de kvinnor, som genomgått sådana, kunna, äfven om de ej haft någon direkt nytta däraf, vittna om, hvilken utvecklande inverkan studierna haft på deras intelligens. Att sedan några unga flickor, till följd af det kvinnliga könets ökade sociala frihet, slagit in på studiebanan, utan några utpräglade anlag för läsning, måhända blott af ärelystnad eller nyfikenhet, faller af sig själf. Likaså att det kan finnas kvinnor, hvilka, så att säga hufvudyra af den starka frihetsluften, visa disposition att ringakta moderskapet och försumma hemmets plikter. Men de oegentligheter och snedsprång, som vidlåda hvarje reformatorisk rörelse, höra ej, såvida de ej kommit rörelsen att urspåra, till de drag, med hvilka man karakteriserar den, om man betraktar rörelsen i stort, i dess helhet. Och för öfrigt, hur många ynglingar ha ej gjort sig skyldiga till samma missgrepp som kvinnan med afseende på val af lefnadsbana? Fröken Key påstår vidare att kvinnan ej hyser intresse för sitt arbete i det offentliga, emedan drömmen om det egna hemmet så helt och hållet upptager henne under hennes ungdomstid. Men denna dröm är icke någonting egendomligt för kvinnan, den hägrar äfven för den unge mannen, den rena, ofördärfvade unge mannen, nämligen. Drömmen om att få bygga ett eget bo vaknar, om än ej lika tidigt hos ynglingen som hos flickan, dock med så mycket större styrka när den kommer, ty ynglingen vet att han i denna dröm och dess snara förverkligande har ett värn mot frestelser, som äro obekanta för den unga flickan. Men detta gäller som sagdt endast den ofördärfvade unge mannen, han, som är obekant med Bellmans »rännstenssfer». Detta emellertid blott i förbigående, ty det är så långt ifrån, att fröken Keys nedsättande af kvinnans förmåga i det offentliga arbetet utgör den farliga punkten i hennes uppsats, att det icke snarare kan kallas en bisak däri. Nej, det gungfly, öfver hvilket de blomstersmyckade skenfagra fraserna utspinnas, ligger djupare och mera försåtligt än så. Från kvinnan i det offentliga går förf:n lös på kvinnan som könsvarelse, som släkttyp.
Större enkelhet i Sta t s-apparat hade för öfrigt Norrige redan, innan det egde hvarken lörmandskaper eller Riks-representalion ; det hade mer qvar, än Sverige, af Skandinaviens egna urgamla förhållanden, och det är möjligtvis egentligen detta, som, förenadt med den lyftning, hvilken, särdeles under de första menniskoå Idrarne, hvarje stort steg lill fri het alltid gifveten nation, har föroisakat Norriges under det sista fjerdedels seklet så betydligt stegrade välstånd och så märkvärdiga kraft v llringar. (J «/ O Utskoltels motiv omnämna en, till dessa ämnen hörande, ytterst vislig, och ofta med mycken bitterhet förd meningsstrid, rörande företrädet af Enkammareeller Tvåkammare-systemet. För mig synes det, som om man, vid begge dessa syslemers granskning, oftast försummar betrakta, hvad de kunde blifva, och blott ihågkommer, hvad de varit. Enkammare-systemets fiender åberopa sig, att det hvarken kunde bibehålla sig i Frankrike eller på Pyreneiska halfön; och förbise, att i det ena landet var den ytterst fällretliga folkstammen, redan innan detta Enkammar-system infördes, af verldshistoriska krafter indragen i en hvirfvel, hvarvid så väl den ena, som den andra Statsformen hule vaiit en alltför ringa motkrafl; i det andra deremot, vore ett uiåldrigt calhobkt Prestvälde, och eli vidskepligt folk på låg odlingsgrad, men med glödande lidelser, nära lika bestämda hinder för beståndet, af hvilken fri samhälls-författning sorn helst. — I full öfverensstämmelse med Utskottets majoritet, tror jag, att intetdera af dessa åberopade exempel kan vederlägga det hopp, som Norriges redan 25-åriga erfarenhet ingifver, alt det dervarande systemet, hvilket i sanning närmast hör till Erikammar-classen, kan inom Skandinavien, ibland protestantiska, odlade, lugna och betänksamma folkstammar, lemna helt andra resultat.
Jag skall icke borttaga tiden med det så ofta vederlagda ämnet, att 72 §. RegeringsFormen skulle gifva Rikets Ständer en makt, som upphöjer dem öfver ali lag. Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, att just den värde Talaren, som velat på detta sätt tolka 72 §, mäst begagna ett ord, som der ej linnes, nemligen Lagar j, för att uttrycka den rätt, lian velat der finna. Vill man af de i 72 §. använda orden, Stadgar j Ordningar oell Reglementen, äfven draga den slutsats, att dessa skulle kunna upphäfva den helgd, 87 §. gifver allmän af Korning och Ständer 56 Deri 13 Januari! f. m, stiftad lag, sa måste man medgifva samma tydning åt den i 47 §. RegeringsFormen Konungen tillerkända räLt att gifva instruclioner åt Embetsverk och Collegier, och deraf skulle följa, att Kongl. Majit äfven ägde rättighet att egenmägtigt, genomför dessa Embetsverk och Collegier utfärdade instruetioner, tillintetgöra allmänna lagens stadganden. Jag vill väl fråga, om icke behofvet är förhanden af en BankoLag, då inom ett lagbundet samhälle ett förhållande finnes, af hvilket mäktiga opinioner vilja draga slutsatser, som upphäfva all lagens kraft och tillintetgöra alla band mot den största godtycklighet? Då detta likväl icke är öfverensstämmande med 72 §. RegeringsFormen, och det cj eller kan vara med vårt samhällsskick förenligt att åt någondera Statsmakten gifva en sådan rättighet, tillstyrker jag bifall å den ifrågavarande Lagen, men förbehåller mig att, i afseende på de olika redactionerna af §§, få hafva min talan öppen, när de punktevis förekomma. Herr Ribbing„ Arvid: I afseende på hvad Friherre Cederström nu ånyo behagat framställa, om huru upphöjde Riksens Ständer äro öfver lag och rätt, anhåller jag få anföra följande. Jag är dock till en stor del förekommen af den siste Talaren.
Uti Konungariket Bada Cicilierna antogs år 1819 i dess ställe en i väsendtlig öfverensstämmelse dermed uppgjord ny lag. Såsom ny är den införd 1828 i Haiti, 1835 i Grekland, 1810 i Wällachiet, 1841 på Joniska Öarne, 1843 i Sardinien. Den är den viisendtliga grundvalen för Spanska handels-lagen af 1829, för den Portugisiska af 1833, den Holländska af 1838, den Ungerska af 1839 och 1840, och slutligen öfvereosstämmer den väsendtligen med Engelska Konkurslagen af 1849. (Se: Entwurf eines Allgem. HandelsGesetz Buch fur Deutschland. Frankfurt am Mayn 1849, pag. IX). 44 Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse, N:o 10'. lämpligt äfven för vårt land, isynnerhet som handelslagen är en jus gentium och följaktligen föga har att göra med våra öfriga konventionella förhållanden eller civil-lagen. Men de tillägg, utgallringar och ändringar, som denna sednare eller civil-lagen i sammanhang härmed bör undergå, och hvilka torde böra blifva föremål för lagfarne mäns pröfning och förslag, äro väl icke eller något egentligt hinder för den efterlängtade, af nationens verkliga behof påkallade, reformen af handels-kredit-lagstiftningen. J. A. Arnberg. Efter att så grundligt, som mig möjligt varit, och så samvetsgrannt, som milt uppdrag det fordrar, hafva öfvertänkt det yttrande med förslag till ändring uti våra kreditiagar, som utaf en af Komiténs ledamöter, likasom jag tillhörande det borgerliga yrket och kommande från landsorten, blifvit afgifvet, finnér jag mig uppmanad, att härmed förklara, att jag deruti till alla delar instämmer. Den teckning af våra inre förhållanden, som der är esquisserad, jäfvas icke af min erfarenhet, och förenar jag mig derföre derom, att en bestämd skillnad måtte uppdragas emellan realoch ' personal-krediten, med särskiljande af fora för behandling af frågor, rörande hvardera af dem.