Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven med anledning af Sonja Kovalevskys öde ljuda i hennes vänners sjal de ord, hon efter George Eliot anförde: Det ar tyon pd clöcle~z, son gifcit 91iiy mod att Eefua. ' g:: $ 4: 253 ' I de flesta andra afseenden an de ofvan n ä m ~ d a kommer A. Ch. Lefflers, med opartisk klarhet och ärlighet på samma girig som i det stora hela med sympatisk hängifveiihet utförda, bild af Sonja Kovalevsky att bli den, som för framtiden skall visa henne så, lefvcmde som hennes, i ord ej skildringsmö jliga varelse kan framstiillas; en varelse, på, samma g i n g tung, melodisk .och gnistrande, som de kvicksilfverfontiiner, hvilka smyckade morernas palats. Sonja Kovalevsky var sammansatt af de yttersta motsatser: en utomordentlig kultur och en stor, vild naturkraft; en i oandlighet splittrad, nyanserad, impressionabel och en ytterligt energisk, enhetlig, intensiv ande; en modern, analyserande, observerande intelligens och en Österländsk, fruktbar fantasi; en exakt matematiker och en idealistisk drömmerska. Niir man räknat upp alla dessa motsatser, haar man ännu hundra oniimnda och. finner sig ha sagt intet om denna personlighet, hvars ntomordentliga, ~ ~ ~ ~ a t i v ä c k a behag n d e kanske till stor del just lå,g i föreningen af dessa, annars oförenliga, motsatser, en personlighet, hvars rilredomar maii ej kunde uttömma, hvars vasen man ej kunde utgrunda, med geniets, kvinnans och den slaviska rscens trefaldt problematiske natur. En moder af Mat7~iZcZcc Roos. (Forts. frbn hiift. Fjorton dagar hade nu förflutit sedan Gerhards ankomst; i sitt bref hade lian sagt sig ämna stanna endast 8 dagar, men ännu hade han icke talat oin nhgon afresa.
Hvad nu landets södra delar angår, så hafva desse inom Utskottet haft så många förespråkare, att de fått allt hvad de önskat till sina många bibanor; och jag har, 1 öfverensstämmelse med de åsigter jag förklarat mig hysa, icke motsatt mig det; förhoppandes att när ordningen kom till den ort, som ligger mig närmare, denna skulle med lika välvilja omfattas, emedan den hade fullt ut lika rättmätiga anspråk, men då först började man att tala om den stora skuldsättningen och alt det icke gick an alt öfverskrida den summa, som Kongl. Majit i sin nådiga Proposition föreslagit, ehuru detta redan var gjordt. — lief var bibanan från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla, sorn på en sträcka af öfver nio mil genomlöper Skaraborgs, Elfsborgs och Bohus län, som skulle blifva styfmoderligt behandlad, ilhy att endast 2 mil 16,000 fot deraf, eller emellan Wenersborg, och Uddevalla hugnades med understöd, ehuru, på sätt Chefens lör Civil-deparlementet underdåniga yttrande till det Statsråds-protokoll, som åtföljde Kongl. Majlis nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, upplyser, Styrelsen öfver allmänna Vägoch Vattenbyggnader anmält detta förelag i första rummel bland dem, som ansetts förtjenle af statsunderstöd, och förthy hemställt, att för detsamma måtte anvisas ett låneunderstöd af 5,240,000 Riksdaler, och ehuru så väl Chefen för Statens jernvägs-byggnader 8tats-Utri:ottets Utlåtande N:e 88, förordat detsamma, som Majoren och Riddaren Adelsköld derom yttrar: afl ''bland de många projekterade jernvägare bär i landet knappast lärer kunna uppletas någon, sorn, i förhållande till sin längd, skulle medföra så mångå fördelar som denna.
Stander funno behandlingssättet dittills med Skogarne i Riket icke alltid hafva varit det mäst båtande för Staten och Enskildte; och insago derföre nödvändigheten af förbättrade anstalters vidtagande i denne väg, som på en gång kunde befordra både Allmän och enskild förmån. Efter no-, ga öfvervägande af detta vigtiga odi Allmänt nyttiga föremål aflåto Riksens Ständer deras underdåniga skrifvelse härom till Kongl. Majit af den 26 Aprill 1810, deruti Riksens Ständer inland annat, som till ändamålets vinnande anietts ledande, uti jidje puncfen i underdånighet anhöllo, att Kongl. Maj: t efter nödige upplysningars erhållande, täcktes i Nåder bestämma, hvilka och huru stora Parker och Skogar borde för Allmänt behof qvarblifva, samt nied afseende på locala omständigheter och Rikets förmon, Nådigst låta de öfrige för Allmän läkning genom Auction försäljas till den west - 144® Stats Utskottets Betänkanden. bjudande, sorn derå skulle erhålla full egande rätt, ernot vilkor antingen af vanlig skatt, efter Orternas olika method, eller ock bestämd grundränta för hvarje Tunneland, med eller utan Frihets-ar, efter omständigheterna. I anledning af de nu väckte motioner i detta ämne, har Siats-Utskottet hära fästat ali niöjelig uppmärksamhet och granlagenhet för att, med iakttagande af Statens rätt och fördel, icke på något sätt förnärma den enskildtes. Då en närmare kännedom af locala och andra omständigheter fordrats, än den Stats-Utskottet varit i tillfälle att inhämta, för att kunna föreslå bestämda föreskrifter i alla möjeliga händelser, får Utskottet endast uppgifva följande allmänna grunder, som Utskottet ansetfkunna befrämja det åsyftade ändamålet, nemligen: 1:0
Om det torde få tagas för afgjordt, att Grundlagens syftemål möjligen kan vara, att en mängd invecklade former skola genomgås, endast för att frambringa ändamålslö,sa resultat, som här blefve händelsen, drager jag af allt detta den slutföljd, att de i 56 §. omnämnde sammanjemkningsåtgärder, som till sin natur endast äro förberedande, också endast kunna hafva till föremål en förening af olika redactionsförslag, men ingalunda sådane anmärkningar, hvilka åsyfta att förkasta eller ändra grund-ideen af förslaget; och denna tolkning ingriper icke på minsta sätt i Rikets Ständers beslutande rätt, ty Ständerne hafva full och öppen rätt, att vid nästa Riksdag afslå Konungens förslag; men alt vid denna Riksdag, i form af anmärkningar, på förhand tillintetgöra det, 15 2^8 Den 6 April f. m. tror jag Icke kunna stå tillsammans med våra närvarande Grundlagars ord och anda; och på de grunder jag nu haft äran anföra, tillstyrker jag således bifall till den framställning, som utgör slutmeningen af ConstilutionsUtskottets Memorial. Jag har nu kommit till conclusionen; men jag utber mig dock vördsammast, att få till besvarande upptaga några af de inkast, som blefvo gjorde, då frågan sista gången förevar hos Ridderskapet och Adeln. Det har blifvit yttradt, att 52 §. Regeringsformen blifvit förbisedd vid redactionen af det Nådiga Förslaget. Jag skulle erkänna vigten af detta argument, om icke andra bestämda grundlagsstadganden motsade denna restrictiva tillämpning af 52 §. Vöre den riktig, skulle Konungen blott kunna nämna LandtMarskalk, Talmän samt Secreterare för BondeStåndet. Nu tillägger dock RiksdagsOrdningens 23 §. Konungen rättighet, att nämna Vice Talmän, och enligt 35 §. utnämner Konungen Hemliga Utskottets Secreterare och Betjening. Konungen kan således nämna andra till Riksdagspersonalen hörande, än blott dem 52 §. Regeringsformen uppräknar.
Mits Nåd. Bref d. i3 Februarii 1821, från samma års början förskjutits af de till oförutsedde Militaire-utgifler på 3;dje HufvudTiteln afsatte medel, emot framdeles ersättuing af nämnde Fond, då den dertill lemnade tillgång, fortfarit alt utgå för åren 1822, 1823, 1824 och 1825, likasom för år 1821, af 3:dje HufvudTitelns medel med y5oo R:dr årligen, utan att, hvarken för desse summor, eller för de 800 R:dr som år 1824, jemväl i anseende till yppad brist å BarthelemyFonden, till f. d. GeneralLieutenanten De Suremain förskjutits, någon ersättning af samma Fond ännu blifvit lemuad; fastän R. 252 Stats-TJtskottets St:r, livad förstnämnde utbetalningar angår, i underd. Skrifvelse d. 20 November 1823 yttrat, att desannnaborde i räkenskaperne balanceras bland förskotter emot ersättning, den K. M:t måtte i Nåder täckas låta komma 3:dje HufvudTiteln till godo, så fort tillgång dertill gåfves. Utskottet har, i anledning häraf, funnit sig böra tillstyrka: att förnyad underd. anliallan hos K. M:t af R. St".r göres j om de af 3;dje HufvudTiteln till FriCadetters understöd förskjutne summors ersättande till Titeln j sä fort B ar thelemy Fonden det medgifver^ samt att beloppen emedlertid maga uti det f öreslagne FörskottsConto i RiksHufvudboken blifva upptagne. Och då, genom en så beskaffad anordning, som den till FriCadetternes understöd, i händelse den allt framdeles lomme att fortfara, skulle beredas en af R. St:r icke beviljad årlig tillökning till motsvarande belopp uti KrigsAcademiens Statssumma; hemställer Utskottet tillika: om icke R.
Skrifvelse JS:o 408. åbo på ett gammalt kronohemman, som tillemar någon nyodling och dertill behöfver låna penningar, icke kan erhålla sådana, blir följden för honom ingen annan, än att den tilltänkta nyodlingen måste tillsvidare inställas. Men om deremot en nybyggare icke kan bereda sig den kapitaltillgång, som erfordras för alt fullgöra den honom förelagda odlingsoch byggnads-skyldigheten, så mäste han, enligt Kongl. Brefvet den 13 Maj 1817, helt och hållet gå ifrån sitt nybygge, utan att erhålla någon ersättning för sin redan derå nedlagda möda och kostnad. Äfven denna omständighet talar således för billigheten af alt en nybyggare tillägges en större disposilionsfrihet öfver värdet af sitt hemman, så alt hans redan undangjorda arbete må bereda honom tillgång till det kapital, som för det återstående erfordras. Slutligen hör ej heller förbises, att, om också inga i uttrycklig lag grundade hinder finnas för en nybyggare att, genom hemmanets skatteköpande, förskaffa sig full disposilionsfrihet deröfver redan under frihetsåren, man dock icke gerna torde kunna ifrågasätta att en nybyggare skall begagna sig af denna utväg, då han vet, att han några lå år derefter, om blott han fullgör sin odlingsoch byggnads-skyldighet, skall erhålla skatterätten lill skänks. På dessa skäl hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla om en sådan förändring i Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808, såvidt det afser krono-nybyggen, att, då åboen å ett sådant nybygge genom afhandling transporterat detsamma på någon annan, än den, som, enligt berörda nådiga Bref, är närmast att efterträda honom, åboens barn och arfvingar väl må vara berättigade, såsom hittills, att, inom natt och år efter af Landshöfdingen utfärdad kungörelse om transporten, till sig återvinna hemmanet, men endast emot erläggande af den lösen, transportafhandlingen innehåller. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 11 Augusti 1860. Expeditions-U/skottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 409.
DiscontObligationer i utbyte emot 3 ProCentsSedlar, qvarblifva i Rörelsen, lärer icke blifva pålitelig, hollst, utom det att de efterhand, ocb alla inom nästa Riksdag skola genom inlösen för - 474 Den i5 April. svinna, det ofelbart skall inträffa att dessa Obligationer icke kunna gå i allmänna Penningerörelsen utan rabatt; och följden deraf blifver, att de af Capitalister med afdrag inlösas och skrinläggas; och ej allenast dessa Summor, utan äfven hvad i samma HandelsSpeculationer kan vidare anses behöfligt att användas, kommer att Penningerörelsen genast frångå; och då till förekommande af RörelseCapitalets möjeliga inskränking, bestämda Stadganden i detta afseende äfven torde vara att förvänta, får jag i samma ändamål och till förekommande af möjelig inskränkning i RiksgäldsSedlarnes belopp, i afseende hvarpå det är i Betänkandet väl sagt, att de icke kunna ökas, men ej medgifvit att de icke kunna minskas, föreslå en förändrad Redaction af §. pag. i3 om RiksgäldsContoiret, alt nemligen det tydell gen bestämmes lika som vid 1815 års Riksdag, att RiksgäldsSedlarnes belopp lill nästa Riksdag förblifver på sätt då stadgades, oförändradt, hellst af föreskriften pag. i3, allena betragtad, den slutföljd otvungit skulle kunna ledas, alt, af RiksgäldsContoiret möjeligen lill flytande inkomster, genom försäljning af Kronans Skogar och Parker m. m. RiksgäldsSedlar skulle kunna komma att amorteras och Sedelmassan derigenom förminskas. Sedan jag nu framställt min öfvertygelse, alt af föreskrifterne i Utskottens Betänkande icke kan bestämdt inhämtas, att RörelseCapitalet, sådant som Pag. 24 och a5 föreslår, blifver oförändradt, utan synes deremot förmin - Den i5 April. 475 skadt, da utveckling af i sammanhang dermed stående åtgärder nu saknas, får jag 3:o Yttra min tanka huruvida Utskottens tvenne
35 den, som hän ofvan för enskilde personer är stadgad.” ”Det skall ock al ig ga hvarje Emb etselia' Tjensteman att i allt hvad på honom, i och för hans befattning md ankomma, med nit efterspana, och till åtal befordra Öfverträdelser af denna Lag , gå vederlöf rande med erforderlige upplysningar i detta afseende till handa och sorgfälligt medverka till de brottsliges gripande och in~ ställande till ansvar viel behörig Domstol i Sverige , vid påföljd, att ali efterlåtenhet härutinnan såsom tjenstefel alf varligen be* ifras och straffas/’ 7 §• Brott emot denna Lag skola åtalas och dömas vid behörig Domstol å den ort é Sverige, der brottet blifvit begånget, et* ler, enär det skett utrikes, å den ort i Riket , dit den brottslige först ankommer” 8 $. *’Svensk undersåtes fartyg, som finnes föra Negerslaf var eller taga dem om bord, vare, jemte den laddning detsamma i öfj rigt innehar , förb rut eif g6 LagVtskottets Utlåtande N:o 40. "Likaledes skola de penningar, eller deras värde, sorn, efter hvad uti 2 och 3 ff. fårmäles, blifvit i och för Negerhandel betingade, eller om de dertill blifvit använde , deras motsvarande belopp, vara förverkade*' '’Af hvad sålunda dinnes förbrutet skall, när dtalet sker vid Domstol i Sverige, hälften tillfalla Kronan, och hälften den, so/n brottet upptäckt och gil tat bevisligt gora.'1 " DÖmes åter till slik confiscation å Utrikes ort vid de ser skilde Domstolar, dt hvilka Kongl. Majd, efter Tractat med främmande Magt', uppdragit Domsrätt i ämnet, skall hvad Svenska Staten , efter sådan Domstols beslut, tillkommer i behållning, sedan omkostnaderna af gått, vara Konungens ensak" 9 §•
7 Höft. 2 10 Stats-UtskoCtets Utlåtande M 180. vakas; och hade Hans Maj:t Konungen, efter skedd underdånig anmälan af berörda åtgärder samt skälen för deras vidtagande, äfven till dessa förändringar lemnat sitt nådiga bifall. Beträffande de ytterligare kostnader, som vore för musei-byggnaden erforderliga, men icke blifvit uti ofvan omförmälda speciela uträkning, som endast afsåg sjelfva byggnadsarbetet, upptagne, hade Byggnads-chefen vid denna uträkning bifogat några förslagsvis gjorda uppgifter öfver dessa kostnader, upptagande: för en värmeapparat med vatten, omkring 60,000: — (En sådan apparat med varm luft skulle kosta 30,000 R:dr) för kajbyggnad 75.000: — » anordning af platsen omkring musei-byggnaden \ 0,000: — 145,000: » inredning af bibliotheket, jemte flyttning 60,000: — » dylik åtgärd med öfriga samlingar 20,000: — » marmorpiedestaler åt de förnämsta marmorpjeserna, jemte inredning för och uppsättning af taflor, flyttning, m. m 15,000: — samt till expropriations-kostnad för musei-byggnadsplatsen 10,000: — 105.000: eller tillhopa R.dr 260,000: — så att, med tillägg häraf till den för återstående byggnadsarbeten beräknade och nu begärda summan af 450,000 R:dr, de återstående kostnaderna för musei-byggnadens fullbordande med allt hvad dertill hörde skulle belöpa sig sammanlagdt till 700,000 R:dr. Hvad anginge otillräckligheten af de, enligt 4856 års kostnadsförslag, beräknade byggnadsmedel samt den till följd deraf hos Rikets
Hr Steuch, Mathias, hade inlemnat ett sålydande mern. Af enskilda angelägenheter nödsakad att under en längre tid lemna hufvudstaden, ser jag mig föranlåten afsäga mig den plats som ledamot i BankoUtsk., hvartill jag genom R. o. Ad:s förtroende blifvit kallad; anhållande jag likväl om att varda vid min riksdagsmanna-rätt bibehållen. Den 18 Juni f. m. 79 R. o. A:d lemnade härtill till bifall, hvarefter H. Ex. H. Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer, att utse en ledamot i BankoUtsk. i st. f. Hr Steuck. Hr Nauckhoff, Garl Johan, hade inlemnat följande mern. Då jag i enskilda angelägenheter måste företaga en resa, utan alt jag kan bestämma tiden för min återkomst, föranlåtes jag härmed afsäga mig förtroendet att vara Elektor; men anhåller vördsammast att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall, hvarefter Hrr Bänkman blefvo af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade, att utse en Elektor i st. f. Hr Nauckhoff. Justerades pleni prot. för d. 24 sisth Maj. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne utlåtrn.
Är mitt huvud vitt, är jag böjd, darrar min röst Det är bara de gamla, som man ber »berätta». Förlåt, förlåt ... visst är jag gammal. Men livet spinner sin svepning med så lätta trådar ibland, att man inte känner dess tyngd. Femtio vintrars snö, tio vintrars sol, vad gör det? Sextio eller kanske åttio år, ty ser du, här uppe är det så underligt, att solen går oftare ned än upp! Visst är jag gammal, mycket gammal. Jag har drömt om en diktare-Messias — och du kom, herre! Sådant är livet. Man stänger in ett helt hav för att få en enda droppe. Kanske att du är min droppe. Ja, jag skall berätta — inte om kampen därnere under tjälen, den ska’ jag gömma åt honom, som kanske aldrig kommer, men om händelserna. Jag har sett mycket, men vill du höra något roligt, så stanna då inte hos mig. Humorn är en planta, som behöver solmark, och vi ha mest myrmark, vi! Skratta göra vi nog — men det ligger nödår i skrattet! Stig in. Tjället är lågt, som du ser, men där gästfriheten bor, är taket alltid högt! Ja, välkommen då till det »lilla», herre, och måtte Herran nådelig driva högmodsdjävulen ur mitt hjärta och göra mig skicklig förtälja det som du nog är sänd att höra. Amen! LIVS-STIGAR Om jag skulle börja med att berätta om Sten? Så länge Sten mindes tillbaka, hade han längtat dit upp på bergskrönet, där rika Hans hus flammade eldrött och Karin, dottern, i djupröd kjol och hår som nyskuren halm stod i solskenet och log och vinkade mot honom, pojken från stugan i fattigfärg. Det fanns ju stora kröken omkring att gå, men den lockade inte Sten. Nej, raka vägen uppöver skulle han! Det gällde bara bli stor nog och stark nog. Äntligen en dag var han stor nog och stark nog. Blod kostade färden, böja sig måste han, krypa måste han, hugga fast i rötter och buskar måste han, ta språng måste han, men upp kom han till sist, och där stod Karin och inte bara log utan skrattade med ansiktet fullt av odygd och strålande färg. »Varför gör du så där?» sa’ Sten missmodig. »Vi skrattar aldrig.»
Sandelin, Enka, B. H., angående eftergift af kronans rätt till ett efter henne fallet dana-arf. Se Eftergift. Sandström, Th., f. d. Intendent vid Allmänna Barnhuset, om pension för hans enka och barn. Sandön, Gottska. Se Gottska Sandön. Santesson, B. H., Commerce-Råd, angående förhöjd pension åt. Se Stals-Utskotiets Utlåtande N:o 74. Sappör-Kompani, om bildandet af ett särskildt. Se Ingenieur-trupp ( 1«4 ) Sasse, E. V., Kapten-Mekanikus, om belöning åt denne för en upfunnen vattendistillerings-apparat. XII. 416. R. 421. XIV. B. 48. A. 168. XV. U. 112. Schander, J. G., pension åt, angående. Se Pension. Schentz, G. och E., angående anslag till, för en af dem upfunnen machin för uträkning och tryckning af raathematiska tabeller. Se Anslag. Schlyter, Professor, angående fortfarande anslag åt honom för lifgifvande af Sveriges gamla lagar. 105, 107, 294, 413. Schiiizercrantz, A., Major, om inköp för statens räkning af en marmor-staty, tillhörig sterbhuset efter aflidne. XIV. R. 50. Schwerin, Friherre Adara Otto, yttranden. I. 193. II. 149. III. 185. Sedelmynt, angående väckt motion med förslag till nytt. II. R. 22. XV. B. 19, 59. A. 77. Sedelsystem, Bankens, angående nytt sådant. Se Banko-Utskottets Memorial N:o 81. Sedlar, Bankens, å 16, 12 och 8 skilling m. fl. angående praescriptionstid för inlösen af. VIII. B. 367, 486. Se Riksgälds-Sedlar. Segelduk, inhemsk tillverkning af, väckt motion om premier för. II. R. 328.
Att sådant icke är rättvist eller instämmande med den jemlikhet uti beskattningen, som bör äga rum, lärer ej kunna bestridas; efter min öfvertygelse skulle en vida jemnare och rättvisare uppskattning vara att förvänta, om egendomarnes värdering å landet endast verkställdes hvart 5:le år, eller vid hvarje ordinarie period för ny bevilln.förordnings vidtagande. Derjemte skulle denna förändring leda till mycken förenkling uti räkenskaperna och minskning i vederbörandes besvär, enär det undvekes att, på sätt nu sker, årligen upprätta vidlyftiga taxeringslängder öfver fast egendom, hvarförutan controllen å redovisningen i samma mån lättades. Jag hemställer derföre vördsamt: att uti nu uppförande hevilla.furordn. ina varda stadgadt, att först sammanträdande Taxerings-comitéer skola med noggrannhet uppskatta hvarje jordegendom, till det värde densamma med säkerhet anses äga, hvilket värde sedermera uti 5 år kommer alt ligga till grund för afgiftemas utgörande, utom i händelse någon egendoms värde genom olyckshändelser varder förringadt, då, uppå ägarnas derom skeende anhållan, nedsättning deruti må beviljas: hörande, ejler nämnde tids förlopp, ny uppskattning, ef ter nyssberörda grunder, anställas till rättelse för påföljande 5 är. Remitterades till Bevilln.TJtskottet. 6. Enligt nu gällande stadganden skola debetsedlarna, utom i Stockholm, icke utfärdas, förrän Pröfnings-comite'erna fullbordat sina förrättningar. För att de skattskyldige skola erhålla kännedom, atigrde dem påförda utskyider, måste de således nu hos häradsskrifvare)! förskaffa sig upplysning, huru ulskylderna blifvit af Berednings-comite'en föreslagna, samt sedermera förvissa sig derom, huruvida ändring blifvit af Taxerings-comite'en beslutad, hvarom underrättelse, socknevis, skall af häradsskrifvaren medelås, för att i kyrkorna uppläsas. Att sådant för i landet bosatta personer medför stora svårigheter, är tydligt, hvadan ock ofta händer, att de förlora det tillfälle att äska ändring uti påförda utskyider, som med PrÖfnings-comitéen är åsyftadt.
Det upplifvande intryck, som de blänkande kolonnerna göra, då de under musikens brusande toner draga fram genom lifliga orter, när invånarne skynda till fönsterna och dörrarna, flfi^clen nyfikna mängden tränges på gatorna och med högljudt jubel helsar de förbitågande, detta intryck kan äfven ett mindre poetiskt sinne icke undandraga sig. Van General v. Clausewitz, Tysklands mest framstående militära skriftställare, föddes 1780, deltog i rysk tjänst i krigen 1812 — 15, var sedan direktör för krigsakademien i Berlin och dog 1831. Hans epokgörande arbete " Vom Kriege ", i hvilket I9: de århundradets krigssystem är nedlagdt, utkom efter hans död.198 MARSCHER OCH ANDRA TRUPPFÖRFLYTTNINGAR. dringsbegäret och de nya trakter, som man lär känna, uppägga inbillningskraften. I unga år vexlar man gärna uppehållsort och lefnadssätt. » Men de upplifvande ögonblicken bilda endast sällsynta afbrott under en marschdag, och man är bättre i stånd att njuta af dem, om man på en god häst rider bredvid kolonnen, än om man släpar sig fram till fots inuti den samma. » Långsamhet och trötthet äro de kännetecknande egenskaperna i stora härmassors marscher. Man kommer till insikt härom, om man, sedan musiken tystnat, betraktar individerna på nära håll och icke på afstånd, såsom Clausewitz gjorde. Här linkar en arm sate med den tunga ränseln på ryggen, geväret uppkastadt på axeln, under uppbjudande af ali sin själfbeherskning, och ofrivilligt känna äfven vi i foten den smärta, med hvilken en skafvande stöfvel plågar honom. Där se vi en annan, på hvilken svetten rinner ned från pannan, och hvars slappa drag gifva ett tydligt uttryck åt tröttheten. Här och hvar föres en utmattad till dikeskanten och sjunker där samman. Timme efter timme släpar tåget sig mödosammare framåt; människor, hästar, fordon, allt öf-verdrages med dam, som knappast gör det möjligt att längre öppna ögon eller läppar.