Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med så betydliga utgifter af denna beskaffenhet, kan Kassan omöjligen äga bestånd eller i någon märkbar mån motsvara sin ursprungliga bestämmelse; likasom det ock är uppenbart, att Kassans tillgångar, jemförda med andra under Kongl. Krigskollegii förvaltning stående fonders, lemna allt för stort bidrag till aflöningen för detta Verks einbetsoch tjenstemän. § 4. Vid slutet af år 1845, ägde Militie-boställskassan en netto-behållning, stor 198,009 ltdr 13 sk. 8 rst., som under revisionsåren blifvit förminskad med ej mindre än 12,269 Rdr 44 sk. 8 rst., sä att Kassans tillgångar 'sid 1847 års utgång, efter afdrag af skulderna, endast utgjorde 185,739 Rdr 19 sk., deraf förskotter emot redovisning samt en osäker fordran tillsammans 10,000 Rdr. Med anledning af denna Kassans nu, mera än förr, bekymmersamma ställning, och ehuru Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 20 Oktober 1848, N:r 228, förklarat sig icke kunna lemna bifall till ett af Kongl. Majit i nåder framstäldt förslag, åsyftande alt betrygga Kassans framtida bestånd, hafva dock Revisorerne funnit sig böra uttala den åsigt, alt Rikets Ständer torde böra antingen snart och kraftigt understödja Mililie-boställs-kassan och så, att den må kunna motsvara sitt ändamål, eller ock hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det måtte Kassans återstående tillgångar hufvudsakligen blifva använda, såsom före år 1845, till nybyggnader å officersboställen. § 5. Säkerhetshandlingarne för de från Kassan utgifna län befunnos, vid anställd inventering, i god ordning. — 81 — Jemtlands reserv-medels kassa. De i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade räkenskaperna för åren 1846 och 1847 framställa förhållandet med Kassan sålunda: Meliet. år 1846. år 1847. Balans frun föregående året: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året:
4:o af den 21 Jannuari 1854 angående beviljande af vissa anslag för försvarsverket (Jt? 5). 1854 den 25 Jannuari föredragen och, i hvad den rörde sjöförsvaret, genom transsumt öfverlemnad till Sjöförsvars-Departementets handläggning samt, hvad angick de för Landtförsvaret beviljade extra anslag, vederbörande i Nåder delgifven; hvarjemte Krigs-Coilegium meddelades föreskrifter med afseende på anslagens behöriga användande. 5:o af den 22 Juni 1854 angående utsträckning af Nämndemäns rätt till skjutsoch tractamentsersättning för syner och andra extra förrättningar (Jls 59). 1854 den 11 Augusti föredragen och Rikets Ständers framställning bifallen, samt Nådig kungörelse i öfverensstämmelse dermed samma dag utfärdad. (i:o af den 1 Juli 1854, angående försäljning af åtskilliga kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg m. m. (M 65). 1854 den 11 Juli föredragen och vederbörande i Nåder underrättade om den medgifna försäljningen, med Nådig befallning särskildt till Krigs-Collegium att, i den mån någon af ifrågavarande byggnader och tomter blefve för landtförsvaret obehöflig, sådant hos Kongl. Majit i *) Dessa bilagor införas här i den ordning de tilt Juslitiä-Ombudsmans-Expeditionen inkommit; utvisande de vid slutet af hvarje rubrik utsatte siffertal skrifyelsens nummer i 10 Samlingen af Bihanget till Riksståndens protokoll vid 1853 års riksdag. underdånighet anmäla och då tillika uppgifva det värde, byggnaden eller tomten vid anställd vederbörlig besigtning ansetts äga, äfvensom det sätt, hvarpå försäljningen deraf till största fördel för kronan lämpligen kunde ske eller tillåtas. 7:o af den 12 Juli 1854 i anledning af den år 185! verkställda revision af Statsverkets med flera Jonders räkenskaper och förvaltning för åren 1848 och 1849.
Föredrogos och hiföllos Stats-Utskottets den 16 dennes pä bordel lagda Utlåtanden: N:o 261, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter Föraren Pihls frånskilj da hustru Charlotta Kindberg, och N:o 262, i anledning af väckt motion om sågoch tullmjöl-qvarnars befrielse från grundräntor och dessas uibytande mot bevillning. S. D. Föredrogs och lades lill handliugarne Stats-Utskottets den 16 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 269, i anledning af återremiss i frågan om lån för jernvägsanläggning mellan staden Borås och vestra stambanan. Från Prot.-Utdrag den 17 Fehman 1858. 825 Frän Högv. Presle-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Ulskotlollets Betänkande N:o 69, i anledning af väckta motioner, angående förändring af de belord rings-lagar, hvilka gälla för prester; äfvensom i sammanhang dermed Utdrag N:o 586 af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 16 dennes, deruti bemäld» Hiks-Stånd inbjudit Med-Stånden att instämma i dess, med afseende på tillstyrkandet sid. 8 af ifrågavarande Betänkande, fattade beslut, enligt hvilket Utskottets yttrande öfver de af Biskop Björck oell Domprosten Knös väckta motioner blif vit gilladl, hvaremot, beträffande Utskottets afstyrkande af bifall tili Kontrakts-prosten Emanuelssons motion, Bonde-Ståndet, med afslag å berörde yttrande, antagit sistbemälde motionärs förslag lili författning, sådant detsamma å sidan 3 i Betänkandet linnes framställdt. Tillstyrkandet sidan 6 afslogs, och Betänkandet, med afslag å ofvan omförmälda inbjudning i öfriga delar af Ståndet bifallet. S. I).
,y or/r/örord/er, der /r// verv/>r/d/ /oooodorr^/' dels ook, att 10 oell />3 M Usam rna grundlag förändras till följande lidelse nemligen: /d "Lommandomäl,! kvarmed furstas sädane, som Konungen i egenskap af lrögste Lefälkafvare öfver krigsmakten till lands oelr sjös, omedelbarligen kesörjer, mä Konungen, da klan 8jelf förer Iliksstyrelsen, afgöra, i närvaro af den //ddg//-o«re ^/öo eo/ooraodorod/, /r// /reorv /oredraH o/og d, eode/^ eo//gt 6 /rö/eo.
Deremot hafva, till följd af stadgade ällmänna pensionsgrunder eller Rikets Ständers särskilda beslut, 2:ne tjenstemän och en vaktbetjent vid Riksgälds-kontoret, hvilka efter sagde Riksdag erhållit afsked, dervid fått sig af Fullmäktige tillerkände pensioner, motsvarande dessa personers förut å stat innehafda löner; dock är redan den sålunda pensionerade vaktbeljenlen med döden afgången. Genom sålunda inträffade, förändringar har sammanlagda årliga beloppet af de från Riksgälds-kontoret utgående pensioner, hvilka, enligt sednast utfärdade pensions-stat, utgjorde 1,483 R:dr 37 sk., ökats till 4,533 R:dr 37 sk., men deremot den i f. d. General-assistans-kontorets expeklans-stat upptagna slutsumma minskats från 1,991 R:dr 44 sk. lill 1,704 R:dr 24 sk.; och har den särskilda expektans-stalen vid Riksgälds-kontoret upphört att ega vidare tillämpning. Vid afslutandet af denna berättelse torde Fullmäktige få anmäla, att Fullmäktige ämna, i likhet med hvad under föregångna Riksdagar iakttagits, genom skrifvclser S2 Riksgälds-kontorets Berättelse 18S6. till Stats—utskottet afgifva sina yttranden och förslag, angående några särskilda med Riksgälds-kontorets förvaltning gemenskap egande frågor, hvilka Fullmäktige ansett sig böra underställa Rikets Ständers pröfning och afgörande. Stockholm den 16 Oktober 1856. G. Lagerbjelke. Printzensköld. P. Bråkenhjelm. J. J. Nordström. Er. H. Eriksson. J. W. Beckman. Ut in Prot. G. Holm. And. Berg. A. M. Brinck. And. Andersson. Joh. Persson. J. A. Zetterberg. C. G. Stuart. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1856. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Nov. 1856, kl. 1 e. m. Memorial.
Riksdags-Ordningen tillägges, att under Riksens Ständers öfverläggningar om (anmärknings-) frågor, äfvensom i ConstitutionsUtskottets yttranden, skola icke Konungens beslut i mål, som röra enskilta personers eller Corporationers rättigheter och angelägenheter, kunna ens nämnas, ännu mindre någon Rikets Ständers pröfning underställas. *) Se RegeringsFormens 87, 89, 17, 7, rot, 106 och 107, samt RiksdagsÖrdningens 29 med flere §§. 3o Den 10 September f. m. Enligt Krigsoch KamrnarCollegiernes på Kongl. Brefvet af den 26 April 1773 grundade Kungörelse af den 5 Julii samma år och Kongl. Brefvet af den 25 Augusti 1795, äfvensom 1734 års Kongl. Instructioner för KammarCollegium och Landshöfdingarne med flere förordningar upptagas frågor om åhooch besittningsrätt å Kronohemman i administralif väg af Ko - *) Se 1807 års Lagsamling p. 6i3 och 61g m. fl. ställen. Kronans äganderätt till dess hemman, så länge densamma ej genom skatteköp eller annan laga actus blifvit afhänd, anses af Lagen i dess fulla vidd qvarstå, ehvad förmåner af värdshapets öfvergående på barn o. s. v., som kunna vara beviljade. Också anser Lagen ägotvister emellan Kronohemman såsom ett enskilt Kronans economicmn, som i administratif väg upptages och afgöres, under det att sa snart fråga äfven är om något under sjelfägande rätt innehaft hemman, den hänvises till Dorustolarne (se Rättegångsbalkens 10 Cap. 16 §. och Landsböfdingelnstructionens 4o §. m. fl. ställen), och får ej åborätt eller så kalladt värdskap å Kronohemman gå i mät för åboens enskildta gäld, el ler ärfvas efter Lag, och om det af honom köpes till skatte, anses den då först af honom vunna äganderätten såsom förvärfvad, ehvad han tillträdt hemmanet efter någon anhörig eller ej.
Jag har nemi. icke ansett det öfverensstämmande med en på billiga grunder upgjord lagstiftning, att en enskild man, som vore innehafvare af en jordegendom, skulle, derföre att han tillika beklädde ett embete, beröfvas medel att af nämnda siti egendom taga den inkomst, hvartill han eljest såsom medborgare vore lagligen berättigad. U t skit har afstvrkt min motion, under förebärande af följande skäl: » enär de i denna paragraf upräknade embetsoch tjenstemän hafva omedelbar befattning med bränviuslörfattuingarnes handliafvande, men det hvarken är lämpligt eller i åtskilliga andra fall tillätet, alt den som skall öfvervaka en författnings efterlefnad, sjelf utöfvar den näring, hvars ordnande på ett för samhället gagneligt sätt författningen alser, hemställer Utskit, att Frih. Cederströms ifrågavide motion må lemnäs utan afseende.» Utskit har således ej tänkt sig det fall, som likväl ganska lätt inträffar, att en Borgmästare eller någon annan i denna g upräknad embetsman möjligen genom köp eller genom giftermål eller hvilket som helst annat laga fång kommer eller kommit i besittning af en egendom, belägen utom det distrikt, hvarest han såsom embetsman är anställd och således verkligen bor, och hvilken, antingen till följd af belägenhet eller andra gynnande omständigheter, vore så beskaffad, att bränvinsbränuing der med fördel hade, tilläfventyrs redan mångårigt, varit utölvad. Under sådana förhållanden har det företal lii. mig obilligt, att vilja tvinga en person, att, blott derföre att han innehar ett embete, uti hvilket till viss grad ingår skyldigheten att vaka öfver bränvinsförlåttliingarnes efterlefnad, afstå från bedrifvandet af en rörelse, hvartill han genom lagen eljest vore fullkomligen berättigad, och hvilken möjligen afsåge att i hufvudsakligaste mån bidraga till underhållandet af hans familj, i händelse dess talrikhet eller andra förhållanden gjorde hans ofta knappa lön dertill otillräcklig.
Vid föredragningen häraf ansåg sig Herr Statsrådet — med hänseende till de särskilda rättigheter, hvaraf apothekareyrkets idkare äro i åtnjutande, till följd hvaraf icke rättvisligen lärer kunna fördras att Staten skall öfvertaga hela kostnaden för Farmaceutiska institutet eller det vilkor, som alltifrån denna läroanstalts stiftelse varit vid det af Staten dertill lemnade anslag fästadt, upphäfvas — endast kunna tillstyrka att, i enlighet med hvad så väl Apothekaresocietetens direktion som Sundhets-kollegium hemställt, Kongl. Maj:t täcktes af Rikets Ständer begära att anslaget till institutet må, med enahanda belopp och vilkor, som för det närvarande, äfven fortfarande utgå. (Se Bil. N:o 7 d. till Kongl. Maj:ts nåd. Prop. om Statsverkets tillstånd och behof). I detta tillstyrkande måste man respektera Herr Föredragandens omsorg, att icke vilja belasta Statsverket med utgifter, hvilka för det närvarande kunna undvikas. Likväl finnes åtskilligt, som talar för en motsatt åtgärd, nemligen för Statens öfvertagande af Farmaceutiska institutet ju förr dess heldre, och hvilket synes mig vara af så öfvervägande vigt att jag icke tvekar att hemställa det till Rikets Ständers ompröfning. Hvad Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 96. 193 Hvad aldraförst Apothekarnes omförmälda rättigheter angår, hvarpå deras förbindelse att till hälften underhålla det Farmaceutiska institutet grundas, så lära ineningarne, åtminstone utom Apothekare-societeten vara föga delade derom att dessa rättigheter, eller så kallade privilegier, hvilka säljas ganska dyrt, äro att anse såsom ett ondt, hvars olägenheter icke uppvägas på långt när genom Apothekare-societetens bidrag till Farmaceutiska institutet. Om ett enda sådant privilegium kostat t. ex. 30,000 R:dr R:mt, så är klart, att köparen måste utöfver mcdicinaliernas handelsvärde årligen beskatta allmänheten med omkring 1,500 R:dr, då han till Farmaceutiska institutet sjelf skattar 40 R:dr.
IJeremot trpr jag, att motionären skulle vinna sitt ijndamål, •— sedeförderfvets förekommande — på eli annan lämpligare väg, nemi. om all hållskjuts upphörde och förändrades till reservskjuts. Då skulle den sk julssky Idige, i stället för att hela dygnet nödgas uppehålla sig sjelf och si|i häst vid gästgifvaregården, kunna komma dit på ett visst klockslag, och genast efter verkställd skjutsning återvända hem. Jag hemställer, öm icke della skulle mer öfverensstämma med landets verkliga behof af lindring i skjutsv Den 19 Februari f. m. skyldigheten, peli bättre befordra sedligheten. Jag anhåller således, att Utsk. måtte afstyrka motionen, samt taga i betraktande hvad jag nu vördsamt tagit mig friheten anföra. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenorn kl. 6 på e. m. skulle komma att fortsättas. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande:
Då det emellertid icke billigt vis kunde ifrågasättas, att dessa personer, hvilka under så många år offrat en för dem dyrbar tid, längre skulle fortfara med dessa lärare-befattningar och härtill komme att den lokal, som hittills i lärdoms-skolans hus varit för ritskolau upplåten, icke vidare finge för omförmälda ändamål begagnas, har motionären, till förekommande deraf a.tt denna undervisnings-anstalt, hvilken visat de vackraste resultater och hvars arbeten, förevisade vid den för några år tillbaka i London föranstaltade exposition af skolmateriaher m m., derstädes vunnit uppmärksamhet och bifall, skulle nödgas af bristande tillgångar upphöra med sin verksamhet, anhållit, att Rikets Ständer, till aflöning åt 3:ne lärare och 1 vaktmästare samt till inköp och underhåll af nödig undervisnings-materiel, måtte bevilja ett årligt anslag af 1,500 Ridr Rimt, med vilkor likväl, att staden anskaffade för skolan lämplig lokal; att undervisning för fram - Stats-Utskottets Utlåtande JM 122. 75 tiden äfven komme att meddelas i geometri och modellering, samt att skolan ställdes under inseende af en utaf stadens innevånare utsedd styrelse med Landshöfdingen i länet till ordförande. f) af Riksdagsfullmäktigen Peter Jönsson från Jönköpings län, som i sin framställning, biträdd af Riksdagsfullmäktige Nils Svensson, D. Danielsson, Johannes Bolm och Johannes Larsson, alla från samma län, erinrat om allmogens i denna ort håg och stora fallenhet för handa-slöjder och hurusom denna allmoge uppdrifvit hemslöjden till en berömvärd grad af fulländning, anhållit, att, då de genom frivilliga bidrag insamlade medel, uppgående sammanlagdt till 1,900 R:dr Rmt, för inrättande i Jönköpings stad af en slöjdskola för hela länet, vore för dermed afsedda ändamål alldeles otillräckliga, Rikets Ständer härtill måtte bevilja ett årligt, anslag af minst 3,000 R:dr Riksmynt; samt g) af Herr A G. Rudling, som yrkat, att anslaget för sistnämnde skola måtte bestämmas till minst 7,000 R.dr samma mynt.
Hos Rikets Ständer liar blifvit anmäldt, att, sedan regementsskrifvaren G. E. Erasmi å auktion inropat på arrende under 30 år, räknadt ifrån midfastau år 1838, indragna kornetts-bostället, krono-säteriet Boda med underlydande hemman och lägenheter i Wadsbo härad och Skaraborgs län, emot en årlig arrende-afgift af 184 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, dervid Erasmi haft att grunda sitt anbud allenast på det af Kammar-kollegium upprättade och E. K. M:s befallningshafvande i länet tillsända förslag till arrende-kontrakt, såsom den enda för boställets bedöm» mande före och vid auktionstillfället tillgängliga handling, enligt hvilken säteriet Boda skulle innehålla en öppen åkerrymd af 152 tunnland 1 kappland, men det genom en efter tillträdet af bostället företagen närmare undersökning af protokollet till den af kommissions-landtmätaren Rosell, i afseende på arrendet, verkställda mätnings-förrättningen sig visat, afl den i projekt-arrende-kontraktet förekomna uppgift om tunland-talet af öppna åkerjorden vöre ovigtig; så hade likväl den framställning, som vid 1840 års riksdag skedde om nedsättning i det sålunda alltför höga arrendet, lemnats utan afseende, på den grund, att vederbörande embetsmyndigheter icke i ämnet blifvit hörda; och hvarefter Erasmi, för att erhålla lindring i samma arrende, till vederbörande Häradsrätt instämt kronan, med påstående om arrendets nedsättande från 184 i tunnor till 120 tunnor samt att han måtte återfå hvad han för mycket erlagt, jemte ränta derå från betalningsdagen, hvilket påstående i vissa hufvudsakliga delar Häradsrätten godkänt, och länets Lagmansrätt, dit målet fullföljts, helt och hållet bifallit, derefter Götha Hofrätt fastställt Häradsrättens utslag, hvaremot E. K. M., under hvars nådiga prof - Expeditions-Viskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 166.
Palmstjerna meddeldta, att, mera penningar torde behöfvas för den händelse, att K. M. skulle anse sig föranlåten, att midt under freden sammandraga en del af arméen eller flottan — och detta under det alt de, som föregifva sig vara Regeringens affidés, stundligen uprepa, att medlen erfordras för krigsrustningar och krigsbehof. Det är denna missaktning mot R. St., som, efter min tanke, är i hög grad inkonstitutionel!, och den jag fördenskull ansett mig icke kunna underlåta att på detta rum anmärka såsom ett, åtminstone för mig, tillfyllestgörande skäl att rösta Nej för den KoDgl. Propos:n, så vida icke Ministéren antingen inför Höglofl. R, o. Ad. meddelar nöjaktiga uplysningar i detta hänseende eller dessa, vid en återremiss af Belänkit, få emottagas af StatsUtsk. I afseende på beskaffenheten af dessa uplysningar, vill jag visst icke fordra eller sätta i fråga, alt Regeringen skall afslöja några diplomatiska hemligheter, förutsatt att några sådana i Nåder blifvit anförtrodda åt någon annan än Hr Utrikes Siats-Ministern, hvilket, i parenthes sagdt, kan vara temligen tvifvelaktigt. Men då här icke är fråga om ett ”ministerielt mål”, utan ett sådant, deri, enl. Grundlagen, hela Stats-Rådets tankar skola af Konungen inhemtas, torde det åtminstone icke vara för mycket begärdt, att R. St. få fullständig kännedom, ang:de de omständigheter, sora hafva sammanhang roed användandet af de äskade medlen, och hvilket väl svårligen lärer kunna i ett konstitutionell samhälle betraktas såsom af diplomatisk natur.
Han spejade oupphörligt ut åt vägen, han stapplade och tog om samma meningar, och allt emellanåt ryckte han till, då han tyckte sig se någon, som påminde om Mathilde. »Men hvad är det åt dig?» utropade Berta slutligen vresigt. »Du är ju rigtigt nervös ...» »Nå, skulle vi herrar icke ha rättighet att också vara det ibland?» svarade Melcher skrattande. »Ni ha nu en gång för alla privilegier på att vara det hur mycket som helst – men det skulle väl också kunna hända oss ...» »Men om ni äro nervösa, så fins det alltid någon särskild orsak dertill ...» »Och ni äro det utan orsak», inföll Melcher. »Ja det har du rätt i, Berta. Nu beror det på, hvilket som är mest rationellt ...» Hon svarade ej. Hon slog ned ögonen och bet hårdt i hop läpparne, och han fortsatte att läsa, utan att ha det minsta reda på hvad han läste, och utan att hon hörde ett ord. Strax före middagen kom den nyss omnämnda statsrådinnan fram och helsade och slog sig ned bredvid Berta. Melcher kände sig obehagligt berörd; han hade ett dunkelt minne af att han sett statsrådinnans mörkröda sammetslif inne i salongen, då han i morse musicerade med fru Örnfelt. Han fick också bekräftelse härpå. Statsrådinnan kom genast upp i extas och tackade honom på det allra lifligaste för den vackra musik, hon fick höra i morse. Melcher såg hur Berta spratt till, och han kände hur hennes blickar anklagande och misstänksamma fästes på honom. Han kände äfven att han sjelf blef alldeles blek, men han förlorade dock icke fattningen. »Statsrådinnan var ovanligt tidigt uppe i dag», svarade han skrattande. »Eljest har jag sällan haft nöjet se er förr än den ordinarie brunnsdrickningen är förbi – det är väl för det vackra vädrets skull ... A propos, skola vi ej passa på och göra den tillämnade utflygten i dag?» »Jo, det ska’ vi göra!» svarade statsrådinnan gladt »Men först måste ni säga mig, hvem var det svartklädda fruntimret, som ni hade med er? Jag är till den grad nyfiken ...
2:o minska interesset för vägens underhållande i godt skick, Den 3 December e. m. 197 enär det stycke deraf, som blifvit hvar och en i detla afseende tilldelad, icke tillhör den väg han dageligen begagnar, utan ofta tvärtom är så beläget, att han sällan, kanhända aldrig, deraf kan draga någon direkt fördel, och han dessutom icke är i tillfälle att, då någon bristfällighet derå upstår, genast få kännedom derom och kunna afhjelpa det så snart som möjligt, hvilket då alltid aflöper med minsta kostnad, och som 3:0 försvårar indelningen af vägstyckena, när nya vägar, genom vederbörande myndighets beslut, förklaras vara för den allmänna rörelsen nödvändiga, och således skola på de väghå 11 ningsskyIdige fördelas. När delningen sker häradsvis, måste då antingen ny vägdelning ske i hela häradet, hvilket är förenadt med mycken kostnad och tidsutdrägt, eller ock den nya vägen särskildt indelas, då olägenheten af det långa afståndet blifver för de flesta ännu svårare än förut. De flesta af dessa olägenheter skulle, efter min tanka, undvikas om vägdelningen skedde inom mindre distrikter. Derigenom skulle hvar och en få sitt vägstycke sig närmare, och kostnaden för underhållet blefve mindre och tillsynen lättare, interesset för god väg större, och nya vägdelningar äfven lättare verkställda. Emot detta system kan man visserligen anföra, att ojemnheten i bördan skulle blifva mycket stor distrikterna emellan, och möjligen så stor för ett eller annat deraf, att det ej skulle kunna utgöra densamma, då andra deremot skulle kunna blifva derifrån alldeles befriade.