Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vid sednaste riksdag gjorda framställning om inskränkning i seminariernas antal och dessas fullkomligare ordnande, hvilken framställning motionären förnyat, har af honom blifvit yrkadt, att Folkskole-stadgan af den 18 Juni 1842, sådan den lyder enligt Kongl, kungörelsen den 29 September 1853, malte undergå följande förändringar, nemligen: att 1 § 1 momentet erhölie följande lydelse: »I hvarje stads-församling och hvarje socken på landet bör finnas skola med »åtminstone en vederbörligen godkänd lärare eller lärarinna. Tvänne eller flere »till samma pastorat hörande stadsoch lands-församlingar eller socknar kunna sig »om en lämplig skol-inrättning förena, der en ringare folkmängd och öfrige för »hållanden en sådan förening påkalla.» Att 1 2 och 3 momenten sammanföras till ett så lydande: »Der byar, torp eller lägenheter äro så aflägse, alt dithörande barn icke utan »svårighet kunna begagna fast skola eller vid allmänt skoleställe sig infinna, »böra mindre eller hemskolor inrättas och förses med lärare eller lärarinnor.» (Der 3:dje mom. längre fram i författningen åberopas, skulle i stället 2:dra mom. införas.) — Att 4 § 8 mom. skulle utgå och 9 mom. i stället uppflyttas såsom det 8:de. — Att 5 § 1 mom. måtto utgå och de öfrige momenten i samma § uppflyttas samt deribland det (nuvarande 2:dra) blifvande lista mom. erhålla en så förändrad lydelse: »För hvarje Seminarium till lärares elier lärarinnors bildande, förordna Konsi»storium en dertill skicklig föreståndare» etc. — Att 5 § 5 mom. skulle få följande lydelse: »Församling ege att skollärare eller lärarinna på kortare eiler längre tid, dock »minst ett år, antaga, ehvad den förre ensamt som skollärare skall tjenstgöra eller »med detta kall förena klockare-beställningen, som upphör samtidigt med Iärare»kallet.
N:o 288- I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå inkomne underdåniga ansökningar om lönförhöjning för KronoFogdarnS Och Härads-skrifvarne i Götheborgs och Bohus Uän, N:o egot I anledning af Kongl. Majlts Nådiga proposition om upplåtelse af den unJ Den 2 a Julii f. m, T087 i3er Gripsholms Kungsladugård lydande Lägenheten Tegelhagen kallad. N:o 291- I anledning af väckt Motion om förhöjning af de så lca!lad'e Djekne-pen* ningarne. I anledning af väclct Motion cm lön-anslag för Lärare i Statshushål! ningsvetenskapeB, samt de Fria Statsförfattningarnes critiska historia. N:o 293* I anledning af gjorde Motioner om upphörande af nuvarande StåndsKIubbar, och inrättande af en gemensam klubb. I anledning af väckte frågor angående Kronans Fisken. Upplästes och lades på' bordes, KevillningsUtskottets den 51 dennes under N;o 22 aflåtne ytterligare Memorial, angående en utvidgad fribrefs-rätt för Städernes Magistraler< Höglofl. Eidderskapet och Adeln åtskiljdes klockan a eftermiddagen. In fidem Protocolli OJ. Lagerheim. 10S8 22 Julli e, m. Tisdagen den 22 Julii, Plenum klockan fem eftermiddagen. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 9 dennes under N:o 295 afgifne, samt den 15 derpaföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande , i anledning af Kongl. Majus Nådiga ''"' 'Remiss uppå Chefens för Skånska DragonRe. gementet underdåniga anmälan , om Expectanfeelön för Cornetten Friherre Casimir Sparre. Herr von Hartmansdorff, August: Jag er* känner visserligen, att det sätt, hvarpå Stats* U tskottet behandlat Friherre Sparres ansökan, är det sorn mest öfverensstämmer med författningarne, eller 0m man så vill, med den stränga rättvisans kraf; men jag hemställer om det också är billigt ?
Att egendomar gått ur Adelns och Ståndspersoners händer i Allmogens, år, efter min tanka, icke något lyckligt förhållande det år en följd af fattigdomens jämnare fördelning, icke välmågans. Den i Martii, »35 Att slätterne inflyta utan restantier, har jag förut medgifvit, men tillika förklarat min tanka vara, att dermed icke bevisas välstånd, eller mindre obestånd __ ty frågan år, om de inflyta utan tvångsmedel. Jag har redan nekande besvarat denna fråga , och jag uppmanar Styresmännen för de lån, hvarom jag hufvudsakligast talat, att afgöra om jag deruti haft orätt. Jag tror mig härmed hafva vederlagt hvad Herr Grefve Cederström yttrat, i motsatts mot andras opinion i detta ämne; och jag beklagar, att en man, som inför Thronen yttrar samma tänkesätt, som hår, funnit sig uppmanad, att gifva dementi åt den klagan öfver förlägenhet, betryckt ställning eller nöd, som hår af flera blifvit förd, då Herr Grefven icke kunnat grunda denna dementi på en noggrann undersökning om hela landets eller vissa enskilda provin cers verkliga belägenhet. N:o u. Herr Rothlieb, Axel". Då Hans Excellence Herr Grefve Cederström uti dess anförande af den 24 Februari, bfand annat förklarat, att de som fört klagan öfver nöd och förlägenhet, hafva dermed velat söka mårkbarhet genom klander; och då äfven jag, varit en af dem, som med matta fårgor tecknat den i min ort rådande förlägen - *34 Den i Martil, beten, så borde jag visserligen med upprepande af åtskillige bevis söka Öfvertyga den ädle Grefven om sannfärdigheten af hvad jag yttrat men det skulle endast föranleda till en vidlyftighet som till intet vöre gagnelig. Jag tror mig hafva uppfyllt min Riksdagsmannapligt, då jag inför denna aktningsvärda samling af ädlingar höjt sanningens röst. Och månne man bär kan framträda med en osanning? Hvad som år taladt och sagt står till en åminnelse i Protocollerne. Må allmänna rösten dömma och bestämma hvem har rått.
Rälerna transporterades på den redan året förut fullbordade jernvägen från Göteborg till Jonsered, och derefter, af forbönder, till de öfriga delarne af linien. Trenne nya jernvägs-stationer anlades ofvanför Jonsered, nemligen vid Floda, Alingsås och Vårgårda, hvilka, vid jernvägens öppnande för trafik, voro till hufvudsaklig del färdige, hvarjemte åtskilliga planerings-arbeten för en blifvande station vid Lagmansholm påbörjades. I Göteborg pågingo under hela året bangårds-arbetena. Stationshuset med dertill hörande stora banhall uppfördes från grunden, taken skifferbekläddes och inredningen påbörjades. Trenne lokomotiv-stallar, utgörande delar af en större sådan byggnad, fullbordades och en del verkstäder och förråder uppmurades och takbekläddes. En godsbod för afgående gods upptimrades och inreddes. Planeringen af bangårdens område verkställdes till stor del och täckta diken eller trummor nedlades under hela planet. Under banhällen nedlades fyra stycken mindre vändskifvor för vagnars öfverflyttande från det ena till det andra af de spår, som under denna byggnad äro utlaggde. En större vändskifva för vändning af lokomotiver, med tillhörande vidkopplad tender eller kolvagn, nedlades utanför banhällen. Vid Vårgårda och Jonsereds stationer, utgörande punkter af jernvägslinien, dit särskilda bantåg skulle komma att afgå, nedlades äfvenledes dylika större vändskifvor. För den blifvande trafikens bedrifvande inköptes i England 3 nya lokomotiver och 10 stycken 3:dje klassens passagerare-vagnar samt, från Hamburg, 30 stycken öppna godsvagnar. Sammansättningen af dessa i skiljda stycken anlända pjeser verkställdes i de provisionella verkstäderna vid Göteborgs bangård.
Redan vid den Landtmäteriförrättning, som 1787 verkställdes, voro hemmanen Guntorp och Wassända till namnen försvunna, men skola blifvit fördelade på de hemman, som nu förekomma under benämning af Knutsbol med Torpet, Gatan, Grönelid och Brättehaga. Hemmanen Amnered med Brättehaga 1 mantal, Grönelid 1, Knutsbol med Torpet j, Espered 1, och Gatan 1 mantal, äro alla för stadens räkning utarrenderade. Staden med dithörande donerade hemman inom Wassända socken lyda under stadens jurisdiktion, men ofvanberörde tvenne hemman i Frendefors socken, Djupedalen och Grönvik, lyda i kyrkligt hänseende under Frendefors pastorat, i judicielt under Sundals häradsrätt, och i kameralt under Sundals fögderi. Rörande handel och sjöfart, fabriker, handtverkerier, äfvensom tomter, jord och lägenheter af alla slag i denna, likasom i länets öfriga städer, inhemtas upplysning af de deröfver upprättade tabeller. Här förtjenar således endast att nämnas, att sedan staden erhållit stapelstadsrätt, handel med spanmål, jemväl på utrikes orter, betydligen tilltagit, hvartill dess gynnsamma läge i väsentlig mån bidragit, och hvilken handel, derest jernvägsförbindelse med de inre delarne af Westergötland kan åstadkommas, skulle i väsentlig mån ytterligare tilltaga. I öfrigt omfattar handeln hufvudsakligast inoch utländska kramvaror, specerier och drycker, salt, sill och andra viktualievaror jemte stenkol, samt i kommission från Wermland Elfsborgs län. Staden Wenersborg. 29 jern och trädvaror. Köpmännen i Wenersborg förlägga dessutom en stor del af dem, som idka landthandel i orten. Jemväl fabriker och handtverkerier hafva icke obetydligt tilltagit, men lida under den tid af året, då sjöfarten är stängd, genom brist på kommunikationer. A stadens skeppsvarf hafva under femårsperioden blifvit nybyggda tio och förbyggda elfva stycken medelstora fartyg, af hvilka en del blifvit till främmande orter försålda.
Då desse läkare med ifrågavarande befattningar alltid kunde förena eget provincial-läkaredistrikt, med dertill anslagen lön, synes ett ytterligare arfvode af 1,000 R:dr Riksmynt kunna utgöra skälig ersättning för de ökade göromål, hvilka förste pro vinci al-läkareb efattningen medföra, och torde med afseende på deras tjenstemannaställning och mera omfattande åligganden, dem rättvisligen böra tilläggas lika värdighet med den fältläkare nu innehafva, jemte deremot svarande traktamente vid de resor och förrättningar, som af dem i denna deras egenskap verkställas. h) Yid inträffande allmän sjuklighet, så utbredd, att sjukvården i någon provins af der anställda läkare icke kan medhinnas, beordras, till biträde dervid, extra läkare, mot åtnjutande af skjutsoch dagtraktamente; en utväg, som, äfven med den bäst ordnade provincial-läkarevård, måste i behofvets stund anlitas, såsom erfarenheten af de nyss förflutna årens svåra kolera-, rödsotsoch hjernfeher-epidemier nogsamt ådagalägga, då t. ex. under farsoterna år 1857 icke mindre än 118 extra läkare, efter af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande derom anmälda behof, voro af Kollegium till biträde vid sjukvården använde. För detta ändamål finnas endast pensionärer och stipendiater i Fältläkare-korpson att disponera. Men då dessa i främsta rummet måste påräknas för koinmenderingar vid armeen och flottan, har behofvet af extra läkare för sådane tillfällen måst fyllas genom läkares antagande efter särskildt aftal, mot åtnjutande af do i författningarne bestämda reseoch traktaments-ersättningar.
Jag torde få nämna några of3 orri de motiver, som troligen föranledt Lagstiftaren att inskränka Ministrarnes Riksdagsmannarätt, allena till såte och stämma uti Ståndens plena. Den farhåga har ofelbart svåfvat för Lag - Den 20 Januarii, stiftaren, att verkställande magten skulle kunna, i likhet med hvad sorn förr håndt, stundom vilja för långt sträcka sin inflytelse på de mån, hvilka j Folkets namn ägde att bevilja elier afslå, hvad till Statens bestånd öcll trefnad fordrades* Häri skulle i sina försigtighetsmått deremot haturligtvis göra skillnad emellan Konungen såsom person, och de Ministrar, genom hvilka Konungen regerar* Åt Konungen lemnade han inflytelse genom tilldelad rättighet att nämna LandtMatskalk och Talmän. Landt Marskalken åligger* att hos Ridderskapet ocli Adeln styrka all Konungsligan rätt; och likaså iiiför Konungen Ridderskapets och Adelris. Hail år den utsedde mediarftri, i händelse under den inedgifna fria pröfningen af hvad som å ena sidan bör kunna billigt fordras, och å den andra sidan kan beviljas, sporr till passion skulle tÖjas. I afseende på Konungens mån eller de Ministrar, genom hvilka Konungen styr, så skalle naturligtvis, sedan de blifvit förklarade ansvarige inför Rikets Ständer, också förebyggas möjligheten för dem att genom inflytelse på Representanterna göra denna ansvarighet 0111 intet; åfvensöni möjligheten att skäligen kunna misstänkas derföre. Det år derföre ofelbart, som han inskränkt deras Riksdagsmannarätt till såte •ch stämma i Ståndens plena. För min del beklagar jag upprigtigt att 32 Den 20 Januarii. Lagstiftaren funnit sig böra förneka Ministrarne rum uti Rikets Stånders förberedande Utskott. Med en representation sådan som vår, der målen discuteras och afgöras på fyra sårr skilta rum, beror allt deraf, att de rigtigt för.; beredas. Ja! deraf beror Ständernas anseende och Constitutionens bestånd.
„ Olof Olsson från Slängserud af Wermlands län, om förändrad grund för väghållningen, m. m. „ Olof Olsson från Slängserud af Wermlands län, om ändring af 23 Kap. 2 § Rättegångs-Balken, i fråga om häradsnämnds rösträtt. Bih. till li. St. Af Carl Gustafsson från Calmar län, om anslag för utsträckning af Kinda båtled från sjön Asunden till närheten af Wimmerby. N:o 153. , Carl Gustafsson från Calmar län, om ändring af 20 § Jagtstadgan den 21 Oktober 1864. „ Andreas Eskilsson från Blekinge län, om anslag till ersättning åt Kyrkhults församling i nämnda län, för kyrkobyggnad, m. m. „ Andreas Eskilsson från Blekinge län, om anslag för anläggning af jernväg emellan Christianstad och Sölvesborg. N:o 156. „ Samuel Johnson från Jönköpings län, om statsanslag för omläggning af landsvägen mellan Serarps och Hvetlanda gästgifvaregårdar i nämnda län. „ Samuel Johnson från Jönköpings län, om upphörande af den s. k. kronotionden, m. m. N:o 158. „ Samuel Johnson från Jönköpings län, om upphörande af nu gällande stadganden angående s. k. lörum privilegiatum. „ Samuel Johnson från Jönköpings län, om åtskilliga ändringar af nu gällande Bevillningsstadga, §§ 32, 33, 36, 37, 40, 42 och 76. „ Samuel Johnson från Jönköpings län, om ändring af 53 § af nu gäl lande Bevillningsstadga. „ Per Östman från Westor-Norrlands län, om rättighet för oäkta barn att taga arf efter föräldrar. „ Per Östman från Wester-Norrlands län, om tillökning af de till hä radsnämnd utgående s. k. tingsgästningspenningar. „ Anders Jonsson från Wermlands län, om ändring af Kongl. Förord ningen den 21 December 1857, om egors fredande mot skada af annans heindjur samt om stängselskyldighet. „ Anders Jansson från Wermlands län, om ändring af Kongl. Förord ningen den 1 April 1843, angående prestval.
Skrifvelse A:o 216. mälda Embete förenade lön, så och då de extra inkomster, hvilka Häradshöfdingen i nämnda domsaga författningsenligt tillkomma, efter hvad Rikets Ständer tro sig med säkerhet kunna antaga, skola befinnas tillräckliga för att nöjaktigt aflöna den i Juslitie-Ombudsmannens ställe tillförordnade domhafvande, ulan alt afkaslningen af bostället samt tingsgästnings-penningarne och den pä stat uppförda Häradshöfdinge-lönen i samma domsaga behöfva denne tillerkännas, hafva Rikets Ständer beslutat, att, vid utbetalandet från Riksgäldskontoret af den, Justitie-Kanslerns lön motsvarande, allöning, som blifvit nuvarande Justilie-Ombudsman tillerkänd, skall aldragas ej mindre den på stat uppförda Häradshöfdinge-lönen, jemte ersättningen för tingsgästnings-penningarne, i Luggude domsaga, än äfven afkaslningen af det för Häradshöfdingen i denna domsaga anslagna boställe, beräknad till fyra procent af det vid bevillnings-taxeringen för det sednast förflutna året samma boställe åsätta värde. Deremot och lör det läll, alt en embelseller tjensteman, hvars egentliga aflöning utgöres af den för hans innehafvande tjenst anvisade kontanta lön, skulle framdeles varda till Justilie-Ombudsman utsedd samt Rikets Ständer icke skulle finna härvid förekommande förhållanden föranleda något särskildt stadgande i afseende på hans förut egande lön, hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K. M:t i nåder föreslagit, angående sådan löns användande till aflöning åt den, som bestrider den tjenst, från hvars utöfning ordinarie innehafvaren, genom Juslitie-Ombudsmans-Embetets förvaltning, är förhindrad. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 12 Februari 1858. Expedi(ions-Ulskottets Förslug till anderd.
M. skulle hafva beslutat nära nog detsamma förut. K. M. bar sig nogsamt bekant, att våra former fordra, alt då ett beslut är fattadt, så måste detsamma af Exped Utsk. expedieras. Det innefattar således icke någon oformlighet, om Ständerne under en riksdag begära en åtgärd af K. M., som kan vara vidtagen efter det Sländerne fattat sitt beslut i saken, men innan Exped.Utsk. hunnit att derom uppsätta den und. skrifvelsen. Jag ser icke att några menliga följder kunna uppkomma af en sådan anhållans frambärande till K. M. Om saken redan är af K. M. besluiad, så föranleder en sådan skrifvelse ingen annan åtgärd, än att K. M. då måste resolvera, alt hvad ft. St. begärt redan är af K. På dessa skäl får jag yrka bifall lill Exped.Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Man säger väl med skäl, att det öfverflödiga skadar icke, men det är icke gifvet att så förhåller sig vid alla tillfällen. Om Ständerne fatta ett beslut, innan K. M. utfärdar en författning, och Exped. U tsk. straxt efteråt uppsätter den und. skiifvelsen derom, så kan det ursägtas på sätt Frih. Sprengtporten anfört. Men om Ständerne ett år eller deromkring efter en författnings utfärdande ingå till K. M. med en und. anhållan just om det som K. M. förordnat, så kan sådant icke annat än förefalla olämpligt, ty Ståndens medlemmar äro lika väl som hvarje annan undersåte skyldige att känna de författningar, sorn kungöras, och kunna lika litet sorn någon annan ursägta sig dermed att exemplar af hvarje författning icke blifvit dem tillskickade. Jag tror mig derföre hafva skäl att vidhålla min begäran alt återremiss beviljas. Ur Westfelt, Nils: Jag medgifver gerna att jag miss tagit mig och skall alltid göra det, så ofta sådant varit händelsen. Anledmn till detta misstag har varit, att då jag var ledamot af Allm.
Vid Degeberg har nu, i och för institutets organisation, följande blifvit gjordt. Egendomen — 8| mantal — i ett värde af minst 100,000 rtdr r:gds, sedan den genom underlydande gårdars laga skifte blifvit ari onderad, med inventarier uppgående lill 2414°° r*dr r:gds, är åt inrättningen upplåten. Åkerbruket, deladt i 2:ne hufvudgårdar, utgör 4o° tunni, öppen åker med lera, svartmylla och sandjord, lagdi circulationsbruk,— ett fält, alldeles passande för en sådan läroanstalt. Härtill komma dessutom 2 mantal arrenderade boställen, och tillfälle att vidare kunna utvidga åkerbruket saknas icke. Hvad i afseende å åkerbrukets förbättring skett, är redan ofvan vidrördt. Hela personalen på stället, sorn der dagligen erhåller föda, utgör 70 personer, bestående af lärare, elever och lärlingar, med det vid ett institut erforderliga tjenstefolk och handtverkare, oberäknadt den till egendomen hörande arbetsstyrkan. Mycket utrymme fordras således till boningshus och rum för leetioner, samlingar, matsalar, verkstäder, samt för chemiska, agronomiska och teckniska försöks anställande. De dertill erforderliga byggnader hafva af mig på enskild bekostnad blifvit uppförda och försedda med möblering. Utgifterna för nybyggnaderna, verkställda i och för institutet, och som för egendomens egentliga behof icke äro erforderliga, belöpa sig, enligt detta år i Maj företagen noggrann brandförsäkringssyti, godkänd af allmänna Brandförsäkringsverket, med försäkringsprsemium till 13:co r:dr 8,861: 46. 9- Tillkommensednareinredning m.m. 2Öo: rc, „ 9>>»*• 9- Innan nyssnämnde nybyggnad verkställdes, funnos redan de vid egendomen, och för ägarens behof erforderliga byggnader, enligt brandförsäkringsförrättning af den 13 April 1B34- Den endast för institutet anskaffade möblering uppgår i värde till 2,5oo: I oo Den i5 Februari c. m.
En sådan pröfning är Domaren ålagd vid alla tillfällen, och således är det ovilkorliga stadgandet, som förekommer i lagparagraphen, att utan afseende på tillvitelsejäf höra ett åberopadt vittne, upphäfvit, så att genom dessa Författningar lagstiftningen för landet och sta - Den g Juni! e. m» 3o5 Staden är bringad till likhet. Derigenom är det enda skäl, som Utskottet åberopat, undanröjdt, det nemligen, att göra lagen för land och stad lika. När dertill kommer, att Lagutskottet orätt förstått Lagens uttryck om tillvitelser, som göras för att stänga vittne från vittnesmål, i det Utskottet förblandat desamma med jäf i allmänhet, hvilket linnes vara så mycket mindre rigtigt, som slägtskaps och andra sådane jäf icke kunna benämnas för tillvitelser, så torde Ridderskapet och Adeln finna, att icke allenast skälet, som Utskottet åberopat, alldeles saknas, utan ock att det gamla lagstadgandet är orätt uppfattadt, och att den öfversättning Utskottet deraf gjort, icke är trogen. Jag kan ej fatta saken annorlunda, och i en tid, då man ser, att vittneseden nog ofta missbrukas, tror jag det icke vara riktigt att stadga, det vittnen ovilkorligen skola höras, ehvad jäf sorn framställas. Det kunde t.ex. uppgifvas, utan att genast med arne manna-vittnen vara bivisligt, ätt en person vöre bror till, eller lika delaktig i brott, med, , en lilltalad; han skall, efter nya Lagförslaget, icke dess mindre sättas på det hårda SämVetsprof, att vittna isin brors eller sin egen sak, den må då angå lif, ära, eller gods. Jäg tror ej, att sådana själatörtutfcr äro iofligä, Sedan man afskaffat tortimer för kroppen, .lag kan ej finna saken annorlunda, ali jag framställt den. Jag anhåller om återremiss.
Beträffande hvad som för framtiden bör sättas i stället för den Irsta §, har jag derom en egen åsigt, hvilken jag ej vill dölja, ehuru den kan förefalla något vågad, nemi. alt den s. k. Interimsregeringen, i hvad den har att befatta sig med Sveriges inre styrelse, bör. enl. nu gällande 39 § i Reg.-F:n, under Konungens sjukdom eller utrikes vistande fortfarande bestå af Sveriges StatsRåd, likasom, enl. Norges Grundlov, hvad dess inre styrelse beträflär, af StatsRådet i Norge. Deremot skulle den af Norska och Svenska män sammansatta Interims-regering ega att befatta sig med de gemensamma eller un jonella ärenden, hvilka röra båda Rikena gemensamt, såsom t. ex. utrikes ärenden, frågor om krig och fred, gemensamma försvarsanstalter etc. Uti denna Unions-regering vore det utan tvifvel högst olägligt, alt det ena eller andra landets Statsminister skulle såsom Ordf:de ega votum decisivum, hvarföre det här vore i sin ordning, att Kronprinsen förordnades antingen till Ordf:de eller ad interim ikläddes den konungsliga myndigheten. Dermed vore, enl. min tanke, den väsendtligaste olägenheten i den nuvar:de Interims-regcringen afhulpen, den nemi., att oansvarige Norske män deltoge i Sveriges styrelse eller Svenske män i Norges, samt alt Norsk Ordf:de skulle kunna bestämma besluten om Svenska ärenden och så tvertom. Besluten kunde då icke komma att bero af någon nationell partiskhet, hvarken å ena eller andra sidan, samt en gemensam ansvarighetslag för den gemensamma regeringen inflyta i RiksAkten. Denna tanke har visserligen ännu icke så mognat hos mig, att jag derom vill framställa ett förslag, men jag tror dock, att den förljenar att undersökas.