Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan framlidne Högstsalig Konung Gustaf ?IIT genom dess Nådiga Förordning af den 2r Fehr. 1789 förklarat innehafvare af Kronoskatte och FrälseSkatte-Hemman äga lidea orubbelig ägandeoch frf disposition s-rätt lifver sin Skog med dess tillhörigheter, som Frälseman öfver Frälse-hemman, dock alltid med undantag af de för Kongl. Maj:ts och Kronans behof tjenliga Ekar, Bokar och Masteträd ) blef detta stadgande faststäildt uti den allmänna Förordningen om Skogarne i Riket af dan 10 Decemb. 1793. Men som denna Förordning under verkställigheten och tidernas skiften tarfvade flere ändringar och förklaringar j så utfärdades i Nådey en ny Eesv. och Ekon. Utsk. Betankanden. 357 förordning af den i Ang. 1805. som, med intagande af ofvannämnde villkor om skattehemmans fria dispositions-rätt, samt med tipp Is afvan de af alla dittills om Rikets skogar utkomne författningar, är dan ännu gällande lag i detta hänseende, samt innefattar alla tliy åtföljande påbjudna iakttagelser. Vid 1809 och 1810 årens Riksdag ingåfvos flere motioner, yrkande, dels en ytterligare utsträckt dispositionsrätt aF all slags skog, dels Jägeri-Statens totala afskaffande, dels kronaskogars m. m. försäljning för StatsCassans räkning, samt Härads* och SockneAllmänningar;: fördelning mellan vederbörande delägare. Sedan allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottet uti afgifvet Betänkande yttrat sina tankar öfver ofvannämnda förslag och. deras antagande till största delen tillstyrkt} befunnos vid åter-remiss af detta Betänkande så många och sinsemellan stridiga anmärkningar vara gjorde, att Utskottet uti ett sedsiare Utlåtande, jemt® några mindre detaillar, stadnade uti den hufvudoakliga tillstyrkan: 1:0 Att Riksens Högloft. Ständer måtte i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl.
Kopparvitriolfläckar, erg, spanskgröna lösas kommit att känna någon tyngd på sitt samBismarcks efterträdare var redan utsedd och är nu vete. Säkert är, att jag med mina råd mepresenterad för allmänheten, som därvid ärligt kan i ljum ammoniak. Kvicksilfver fläckar behandlas med klorkalnat väl, ty i vår på kapital fattiga tid är helsa honom med ett: » fägnar mig att göra herrns fläckgnideri en ytterst samhällsvådlig sak. bekantskap ». Ty icke har general Caprivi förut varit ciutn (ej klorkalk!) och natronlut vexelvis. synnerligen bekant för den stora allmänheten; till Esel. Lapisfläckar, märkbläck borttagas från klä- de mest framstående männen från de stora krigshändelsernas dagar hörde han icke. Han lär vara en der och händer genom behandling med vexelrenommerad och rutinerad militär, så att de hohenvis ammoniak och varmt vatten en längre zollerska knekttraditionerna tyckas till och med bättre stund. Cyankalium eller sublimat kunna anbevarade under honom än Bismarck, som väl fick mivändas; men båda äro ytterst giftiga och Det finns något, som är förmer än en vacker litärtitel, men ändå var » civilist » och nu alldeles lär kunna dessutom ej fås på apotek utan recept. kvinna, och det är en vacker och blygsam afstå från att vidare bära uniform. Äfven grefve Herbert v. Bismarck har afgått från sin statsminiPythagoras. Sveltfläekar borttagas bäst med tennsaftkvinna. sterpost. lösning. Icke så alldeles resigneradt lär Bismarck finna sig Kvinnan är så föga skapad för lögnen, Fläckar af starka oorg. syror begjutas med att hennes drag ännu länge bibehålla uti det honom ålagda ödet att afträda från den poliammoniak eller, bättre, sodalut, och om de trycket af oskuld, äfven sedan hon förlorat tiska skådeplatsen. Den af honom beroende, till hvarje hans vink lystrande » reptilpressen » redde sig ej äro flere dagar gamla, låta de vanligen den. Eåv. de Pompery. till angrepp mot kejsar Wilhelm, liksom den förut återställa sig. angripit kejsar Fredrik.
Af den der klagan han framställt öfver utfall emot Coust.Utskts* ledamöters personlighet, behnfver jag ej taga något åt mig; ty väl har jag klandrat arbetet, men orri personerna liar jag ej tillåtit mig något yttrande; men Hr Grefven har ställt en begäran fram, som han kanske kan anses berättigad att få besvarad. Han begär nemi., att de, som kriticerat Utsk:s förslag, ville framställa ett annat i stället. Jag har kriticerat, men icke annorlunda förfarit än, begagnande min rätt som representant, bevisat med skäl, sorn ännu slå ovederlagda, att förslaget är oförenligt med vårt regeringssätt; men jag har icke föreslagit något annat i stället, och Grefven har rätt att begära explication, hvarför jag det icke gjort. Nåväl; jag skall svara, men begär på förhand alt svaret ej må anses som en förnärmelse emot Const.Utskcs personal. Jag har rältall doronia lill Const.Ulsk:s anda och förmåga efter detta arbete, sorn vi nu hafva under öfverläggning : efter detta har jag kommit till det omdöme inom mig, som jag skulle finna betänkligt att yttra, om ej flere ledamöter af Coust.Utsk. många gånger yttrat detsamma mot Regeringen. Går det an att säga, att representationen icke har förtroende till Regeringen, så må det också vara mig tillåtet förklara, att orsaken, hvarför jag aldrig gör detta Const.Utsk. något förslag, kommer sig helt: enkelt derutaf, att jag ej har förtroende till Const.Utsk. Jag tror att denna riksdagens Const.- Utsk. ledes af en anda, sorn icke är förenlig med de politiska grundsatser, till hvilka jag bekänner mig. Detta är orsaken. Jag skall likväl icke gå så långt som desse ledamöter gjort emot Konungens rådgifvare, att erinra dem att afträda från sina platser. Riksdagen ärredan så långt framliden, att herrar ledamöter af Const.Utsk. alltför gerna derstädes må sitta qvar; meri jag kunde säga åt dem, sorn Napoleon sade åt regenterne, som lian afsatte : "vous avez cesse de regner.” Gr. Horn, Claris Fredr.:
Justitierådet Nybleaus åberopade i underdånighet det af Högste Domstolens fleste ledamöter afgifna, af Justitierådet biträdda underdåniga utlåtande; och anmälde Justitierådet Bredberg i underdånighet, att Justitierådet äfven för sin del uti samma utlåtande instämde. Kongl. Majit behagade, uppå enhällig tillstyrkan af Statsrådets ledamöter, godkänna det af Herr Justitie-Statsministern afgifna förslag, i öfverensstämmelse hvarmed nådig proposition, sådan den finnes detta protokoll bifogad, skulle till Rikets Ständer aflåtas. In fidem N. A. Heurlin. Utdrag Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N:o 11. 9 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-ärenden, hållet uti Kongl. MajUs Högsta Domstol den 7 Maj 1847. Närvarande: Justitieråden Ny licens, Engelhart, Backman, Grefve Snoilsky, , Grefve C. Sparre, af Bolén, Schmidt. Expeditions-chefen Alexanderson anmälde i underdånighet: alt sedan, uppå underdånig föredragning i Statsrådet den 9 Januari 1846, genom Chefen för Finans-Departementet, af Rikets sist församlade Ständers underdåniga förslag till lag för enskilde banker, författning i de financiella delarna af frågan blifvit i nåder beslutad och sedermera under nämnde dag utfärdad, hvars 16 § 2 mom. antyder den förutsättning, att, i fråga dels om preskriptionstid för inlösen af enskild banks förbindelser, dels om och i hvad mån bevakning deraf i bankens konkurs eller ärsproklama erfordras, särskilda föreskrifter voro af behof påkallade; och förslag till nådig proposition i dessa sednare ämnen till Rikets Ständer blifvit i Justitie-Departementet uppgjordt; så hade Kongl. Maj.t, vid underdånig anmälan af samma förslag i Statsrådet den 9 sistlidne Mars, anbefallt, att Högsta Domstolens underdåniga utlåtande deröfver skulle inhemtas, för det ändamål, som 87 § Regeringsformen omförmäler; varande den föreslagna propositionen så lydande: Högsta
Af Räntan å Trollhätte gamla Sluss-Ferks Lottsedlar, innehålles årligen i Bevillning - Af Tullverket, får inkommit rädt Socker och utskeppad Alun, inflöt 1816 R:dr 41,049: 15 sk 1 r;st., men denne in. komst kan icke med visshet beräknas , och upptages här förslagsvis till - Af Nummer-Lotteri Vinster år 1816, inflöt väl 19,097 R:dr 29 sk. 9 r:st.; men per medium har de föregående åren ej kunnat beräknas mer, än 4000 R:dr. Då afgiften nu blifvit höjd från 10 till 15 procent af Vinsterne, sä anses den komma att utgöra - Af Dykeri-Compagniet erlades 3000 R:dr, hvilken afgift nu blifvit förhöjd till Af Sjö- Assecurance-Compagniet inflöt 639 R:dr; och, då en lika Inrättning i Stockholm vidare blifvit gjord torde deras gemensamma afgifter kunna beräknas till ^ Af £fern Contoiret likasom hittills För Billarder erlades 1815 » afgift 2066 R:dr 32 sk. Med afseende å den förhöjning, som i Bevillningen för Billarder nu blifvit gjord, hör denne afgift hädanefter utgöra För Hus-Prester upptages afgiften lika med 1816 till För öfverflödig Betjening likaledes 800: 3,000: 350 : 240: M47.9451 Transport 12,414-345! Transport 3 Art. Afgift för öfverflöds nyttjande. För Fin och andre tillåtne Utländska Drycker. Med föranledande af 1815 års Riks-Tabell upptages antalet af dem, hvilka såsom Ståndspersoner kunna anses, till 64696 af Mankön, hvaraf *;delar eller 25,878 torde kunna påräknas att erlägga denna afgift, å 2 R:dr - 51,756:
Hvad angår den första anmärknm: »att Utskis förslag derom, att borgenär bör, i händelse af löftesmäns död* åt nöjas med den borgen som al gäldenären i stället erbjudes, derest den »skäligen antagas må», vore stridande emot rättvisa, enär de vilkor, hvaremot någon erhållit försträckning, ej skulle, utan först räck ningsgi tvärens förnärmande, kunna emot dennes vilja förändras», så bemöter Utsk. den med att helt kort säga: »att en rättighet för borgenär att ensamt pröfva antagligheten af erbjuden borgen ej voro förenlig med ändamålet af ifrågastälda lagstiftning. Det är att, såvidt ske kan, sätta död persons arfvingar i tillfälle att snart kunna verkställa utredning af den dödes bo.» Jag medger, att Utskis förslag skulle medföra den fördel att bo-utredningen efter den aflidne löftesmannen skulle blifva lättare, men denna fördel skulle vinnas på den efterlefvande kontrahentens bekostnad. Huru ofta händer det icke, att en person utlånar en summa penningar åt en för honom obekant, person, blott och bart i förlitande på löftesmanneu. Om då denna löftesman dog, skulle borgenären* enl. Utsk:s förslag, kunna tvingas att antaga som löftesman eu p • n 1 M » r i. 4?3 person, visserligen solid, men med hvilken borgenären kanske pä inga vilkor vilie hafva några affärer. Det skulle till och med kunna hända att borgenären tvingades att antaga en osäker person; ty för att en domare skall kunna förklara en person inkompetent till löftesman fordras positiva bevis på hans insolvens. En sådan lag synes mig verkligen vara orättvis, och jag får protestera mot Utsk:s påstående, att samma stadgande» skulle finnas i nu gällande lag; ty mig veterligen finnes icke der något stadgande hvarigenom en borgenär kan tvingas att antaga en löftesman som lian icke håller lör god.
Invändas kan visserligen, att den förlust, som tillskyndats statsverket genom den misslyckade Palanderska hampaffären, icke kan undgå kommande Siats-Revisorers anmärkning, men, äfven om så sker, föranleder den dock icke till någon påföljd, derest Rikets nu församlade Ständer, i likhet med majoriteten inom Konstilutions-Utskottet, i förväg deehargera de Konungens Rådgifvare, som tillstyrkt ärendets afgörande i Stats-Rädet på det sätt, som här ofvan blifvit omförmäldt." Med Riksdags-fullmäktigen Mengel hafva Herr Wahlström samt Riksdags-fullmäklige Pehr Sahlström och Tobias Lind förenat sig, samt Herr Billström uti det hufvudsakliga af reservationen instämt. — Riksdags-fullmäktigen Lars Magnus Knutsson har åberopat, alt han vid Utskottets behandling af denna fråga icke varit närvarande. Af Herr Professoren Lindgren anmäldes följande reservation mot behörigheten af några i detta Betänkande intagna reservationer: '‘Eland de della Betänkande vidfoga de reservationer, äro åtskilliga af den beskaffenhet, alt jag anser mig pligtig att mot behörigheten af deras framläggande inför Rikets Ständer uttala min protest, alldenstund de äro riglade icke mot några af Utskottets majoritet beslutade anmälanden, utan afse endast att fästa representationens uppmärksamhet på sådana regerings-åtgärder, hvilka under granskningen af Slats-Råds-protokollen synts minoriteten inom Utskottet i något hänseende klandervärda, men af majoriteten prölvats icke vara af beskaffenhet att böra göras'till föremål för någon grundlagsenlig anmälan inför Rikets Ständer. Jag vet väl, att detta missbruk af reservations-rätlen ej är nytt (jag var såsom Ledamot af sistlidne Riksdags Konstitutions
På detta sätt kunde det hända, att denna eftergift blott blefve en skada för läsningen bos allmogens barn, och föranledde en betydlig nedsättning i be-v i 11 ningens belopp. Jag afstyrker åtgärden både ur kyrkans och ur cassakistans synpunkt; och begär slutligen, att mina anmärkningar måtte fä åtfölja den åtel remiss, hvarom jag anhåller. Frih. Cederström, Anders: Då detta betänk, troligen kommer att återremitteras, torde det tillåtas mig att göra några anmärkningar. Hvad 70 Jin angår, så vill jag anmärka, att densamma på åtskilliga orter blifvit så tillämpad, att för qvarnar, blott de firo skattlagda , erlägges bevillning i likhet med hvad inom orten är vanligt för dylika qvarnar, antingen de i sjelfva verket äro bruk bara och begagnas, eller ej, — ja, denna tolkning har gått så långt, att qvarnar, som för längesedan upphört alt finnas, ändock blifvit taxerade till samma bevillning , sorn öfriga qvarnar inom orten. Detta kunde dock afhjelpas, om ordet '”skattlag de’’ borttogs, ty då skulle ovillkorligen bevillning erläggas af alla qvarnar, hvilka begagnas lill annat än husbehof; men någon bevillning för blotta rättigheten alt hafva qvarn kunde ej då komma i fråga. — 1 afseende på 122 Jin vill jag nämna, att det är allmänt kändt, att en stor del personer, hvilka till ledamöter i Taxeringsoch Pröfnings-comiteerna blifvit invalde, icke kunna hafva en så noggrann kännedom af bevilln.förordnln, att man kan förutsätta, det icke något misstag af dem begås. Det blir derföre för en dylik grannlagen person motbjudande att gå denna ed på det vis dea här är föreslagen, hvarföre jag tillstyrker att ordet ”skall” måtte utgå, såsom för mycket bestämdt. — I afseende å den 125 Jin instämmer jag i Hrr von Posts och Edelsvärds reservationer, och skulle tro, att enligt 5^ Jin Reg.Fin klagomål öfver Pröfn.Comitcernas beslut icke bör få äga rum hvarken af den ena eller andra parten.
Riksdag vidtagit och i underdånighet anmält Deras beslut, hutu Strömsholms Kungsgård borde styras och förvaltas, när Committerades befattning dermed upphörde, något ann3t yttrande nu for Riksens Ständer i detta hänseende icke återsfode, än atti underdånighet åberopa omförmälte åtgärd i denna de*, vid hvilket Utskottets Utlåtande tillika var bilagrit ett Utdrag af Utskottets Protocoll för den 11 sistledne Martii, innefattande Herr Öfversten Tersmedens och Herr Presidenten von Schulzehheims särskilta yttranden , deruti åtskilige utaf Utskottets öfriga Ledamöter jemväl instämt. Ifrån JBanco'Utskottet: 1:0 Af den 23 sistledne Martii, i anledning af väckte frågor, om tidigare föredragning och utgifvande af Banquens Fastighets-^Lån; deruti Utskottet föreslagit, det Commissariatet 140 Den i April. i Banquen mi få sig ålagrlt vidtaga sådan anstalt, att innom de g första måuaderne hvarje år alla de Läne-acter, för hvilka Lån under det p"döljande äret böra utgå, kunna till granskning förekomma, så att, i händelse något dervid finnes brista, Lånsökanden må äga rådrum att detsamma under den återstående tiden af året anskaffa, och något hinder således för Lånets utgifvande vid den bestämda tiden drrigenom ej möta. Hvarjemte Utskottet yttrat sig icke inse något hinder derföre, att den för hvarje år anslagne Låne - summa hädanefter må alltifrån årets början i oafbruten ordning utgå, så fort Expeditionen deraf medhinnas kan , och sist innom Martil månads slut. 2:0 Af den 23 sistledne Martu, rörande vackt fråga, om närmare bestämmande af rättigheten för Bolag och Corporationer att i Banquen upptaga Lån; deruti Utskottet tillstyrkt, att den Bolagsman , som förut enskilt häftar för Lån till ringare belopp än den stadgade Maximi-Summan, må gemensamt med öfriga Interessenter erhålla ytterligare
Domstolar skulle befrias från emottagande af dåliga ombud, då de ej kunna vägra att emottaga dåliga parter; att då dåliga parter säkerligen häldre önska sig goda än dåliga biträden, kunde med visshet väntas, att med fritt val af Rättegångs ombud, desse ofta skola vara bättre än deras hufs yudmän sjelfve, och således mindre än de, förnärma Domstolarnes värdighet, i händelse den här skall komma i fråga; och att för öfrigt Anders. Danielssons motion i ämnet skulle erhålla tillräckliga skäl för ogillande af Utskottets Betänkande, Uti detta yttrande hafva mångå af BondeStåndefs Ledamöter instämt; äfvensom Nils Mållsson från Malmöhus Läa tillagt, alt Domstolars värdighet beror icke på parters utan af deras eget förhållande. Lagutskottet, som tagit dessa anmärkningar i öfvervägande, kan icke finna, att, på sätt Herr Ehrenborg ansett, 2 §. uti t 5 Gap. Rätteg.Balken blifvit genom Kongl, Brefvet flen 27 Maji i8or till någon del förändrad; tvärtom anbefaller nämnde Kongl, Bref efterlefnad af denna §. och undantager uttryckligen , utan inskränkning, de der upptagne händelser, vid hvilka bevis öfver fullgjorde Aeademiska Speciniina följaktligen icke erfordras såsom vilkor för fullmäktigens behörighet, 1348 LagXJtskott etsBetänknnien. Då det i öfrigt icke lär kunna motsägas, alt ju vid åtskiilige Domstolar, sådan tillämpning af 1801 års Kongl. Bref egt rum, att A odem iska Specimina ansetts såsom oeftergifligt vilkor för rättigheten att föra andras talan, tror Utskottet den i Betänkandet föreslagne förklaring vara desto mera lämplig, som med iakttagen enhet i Lagskipningen, deraf skulle följa en billig frihet i Sakegares val af Rättegångs-ombud, utan att någon partiel Lagförändring för sådant äudamål behöfde vidtagas. Hvad särskildt angår Anders Danielssons anmärkning, att Utskottet icke skall fattat Motionens ändamål, sorn afser att
Betänkande N.o 3. att Allmogen drifver en stark bränvins-bränning med pannor emellan 20 och 4° kannors rymd, och erhålla af lispundet säd och tunnan potatoes lika mycket som någon stor brännare. Skulle detta, af Utskotten föreslagne, beskattnings-projekt antagas, så är ju alldeles uppenbart, att ingen menniska kan begagna de större pannorne, äfvensom att hela den mindre jordegande klassen skall animeras till bränvins-brännare.—. Huruvida ett sådant system är att önska och för nationen nyttigt, det underställes vördsamt hvarje tänkande medborgare. — Jag tror att följd erne äro så gifna, alt jag hafvar vid blotta tanken derpå. Jag afstyrker således helt och hållet detta ensidiga och, efter min fullkomliga öfvertygelse, högst orimliga beskattningssält, och vidhåller den medelväg, som jag förut föreslagit, nemligen att bibehålla 1830 års beskattningstabell, med de förändringar, att afgiften för alla pannor, om till och med 25 kannor, ökas med 100 procent, derifrån till och med 5o kannor med ^5 procent, och derutöfver till och med 90 kannor med 66f procent; — hvilken beskattning lätt justerar det missförhållande, som förut uti j83o års beskattningstabell egt rum, och har till påföljd, alt alla jordbrukare kunna måttligt begagna bränvins-bränningen, och då först blir bränvins-tillverkningsrättigheten funderad på billiga grunder, icke förnärmande någons interesse. — Denna beskattning skulle äfven inbringa en säker Kronans inkomst af nära 800,000 R:dr B:co, hvilken summa kunde med mera tillförlit påräknas, än hvad som koinme alt inflyta, om den af Utskotten föreslagne, så orimligt höga, beskattningen antages, ty mängden af pannor begagnas då ej.” ”Den af Utskotten föreslagne ännu orimligare tillökning af skatten för begagnandet af mäskvärmaren måste jag alldeles afstyrka.
Denna olägenhet är nu omöjlig vid Bänkmansvalet; och Electorsvalet sker uti ett slutit samfund, hvars resultat endast blifver Ridderskapets och Adelns plenum meddelt. Troligen skall ett sådant missbruk icke heller inträffa bland ett mindre antal valmän, när valet sker offentligt, ty den händelsen jag af några höft anföras synes mig högst osannolik, att en person kunde skrifva en lista till eget förfång i skadeafsigt att misstankan deraf skulle falla på en annan. Den person som härtill vore i stånd, skulle säkerligen redan vara så känd, att hans plan fick en motsatt verkan. Den andra hufvudsakliga förmån , som medföljer närvarande valsätt, är lättheten att det verkställa, så väl första gången sorn de derpå följande då completteringar skola ske. Visserligen kan icke något beqvämare sätt för Ridderskapet och Adeln gifvas, att komma irån sin valskyldighet, än medelst röstning pä en person inom hvarje Bänkmansafdelning. Men då denna valskyldighet äfven utgör en af de dyrbaraste rättigheter för hvarje individ, att sjelf få så långt Grundlagen tillåter o« medelbart deltaga uti bestämmelsen af de personer, på hvilkas grundeliga och klara utredning af ägmena hufvudsakiigen beror, den Ben il Aprii e, ni. 227 tiptn rom Riksdagen förmås åstadkomma: tor-! de lättheten i valsättet ej få anses så vigtig att den inrymmer en afgörande rätt uti Frågan, hälst då ett mera principenligt förslag uti utförandet icke vidlåder betydliga svårigheter. Det förslag jag nu går att vördsamt underställa Högloft. Ridderskapets och Adelns Upplysta pröfning, hyllar samma princip som Utskottets betänkande, och skiljer sig endast derifrån, uti att söka bibehålla de förmåner sorn Vårt nu stadgade valsätt medförer och i irsta punkten af premisserne uppräknats. v I stället för de hittills varande 50 BankmansafdelningBr, föreslås att på lika sätt inder la Ridderskapet och Adeln uti 25 Afdelniögar.
Skulder evalverade till Svenskt Banco Specie efter pari Cour ser, Dån Capital - Sp. R:d. 4,1-55,063. 36. io Upplupne Interessen å Deip ziger-Lånet. 112,500. — —• Återstoden af den vid 1800 ars Riksdag på Riksgälds-Contoiret öfverflyttade Stats-Ver kets Utrikes skuld — 35177• 3* 4- Skuld på löpande Rakning 34»929• 32, Sp. R:d. 4,305,670. 25. 1. Hvaremot fordringar och tillgångar uti Utrikes Myntslag till innevarande år utbalanceras till en Summa af Sp. R:d. 21,989- 30. 7., så att, när denne sistnämnde Post afdrages och beräknas till skuldernas godtgörande, blir återstående Utrikes Gälden den 1 Jahuari 1813 Fyra Millioner 283,680 R:d. 42 sk. 6 last. Sp. De Inrikes Skulderne utbalanceras likaledes uti 1812 års Hufvud Bok till innevarande år 1813, såsom utgörande' ett sammanräknadt belopp af Sp. R:d. 7,694,010. 42. 4., och fordringar och tillgångar likaledes till en Summa af Sp. R:d. 4,426,476. 27. lo-, så att, effei afdrag af dessa fordringar och tillgångar Inrikes Gälden den 1 Januari 1813 blir 3,267,534 R:d. 14 sk. 6 r:st. specie, varandes följaktligen totala beloppet af Inoch Utland - Den 4 Mars. 41 Utländska skulder nyssnämnde dag, efter afdrag af fordringar och tillgångar, Sju Millioner 551,815 R:d. g sk. Sp. l ill närmare underrättelse om speciella för» liållandet med Skulder, fordringar och tillgångar
Majlis omyndiga ar gifna Försäkran m. m. Ua.der allt detta, hade ak Mynt-M,'strren vaxsil et projoQ blifvit angifvet, om er, förment bättre F r al unng af M niet, genom desi tagande ifrån kanguen: han u -Ittddes och deruti af Kammar-colfo^mm hos Konel. Konung XI för räktwcs/at ki nogr of.venwäga följderna, innan be finhet Logs, biföll icke fmst gc'; men, mä handa, i afseende p i Lan^ne-ns vfwanberörde underdåniga föreställning, infordrade i stället et annat öfwer deri, i Ko>gl. Majsts omyndiga är, Lancjncn gifna försätriug, pa de deru r nämnda willor och fördelar, med befallning, at trl mera säkerhet dem företag , och öfne l aga, samt sedan Werkets rätta förewe-, ta^de u"de-dämgst rilkannagifwa. Inom det a tloI1'Flum fanns dä en Ledamot, KamrnarRidet LcbucrKstolin, four mycket nitälstat förLanco-Jnrätkm gru: honom updrogs, at härom med kan^non öfwerl gga; och detta stntades ändteligen fä, m K ngt. Majrt i Nådig Srrifwelfe d. 23.