Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ser den som ett grått töcken, där solen aldrig skall lysa; och tränger en gång en ljusstråle igenom, skall den upptäckas vara ett irrbloss, som leder vilse! MAGISTER O. Så förnam jag det också en gång; och vid din ålder såg jag som i en syn hela min förfärliga framtid, förutsåg kalken och skampallen, och ändå måste jag därhän; måste in i töcknet och själf bära irrblosset, som skulle leda vandrarne vilse. Jag förutsade till och med denna stund, då min son skulle stå fram för mig och säga: Se här är jag sådan Du gjort mig. Därför märkte Du, att jag ej blef öfverraskad. REGINALD. Hvad skall jag göra då? Gif mig ett råd! GUSTAV VASA MAGISTER O. Det följer Du inte, lika litet som jag följt råd. REGINALD. Upplys mig då; säg mig: hvad är lifvet? MAGISTER O. Det vet jag inte! Men jag tror det är ett straff eller en pröfning. Vid dina år trodde jag mig veta allt och förstå allt! Nu vet jag ingenting och förstår ingenting, därför inskränker jag mig till att göra min plikt och tåligt bära. REGINALD. Men jag vill veta! MAGISTER O. Du vill veta det som icke får vetas! Försök på, och gå under! Emellertid: skall Du resa eller icke? REGINALD. Jag skall resa till Wittenberg och rifva ner Luther! MAGISTER O. icke ironiskt. Så skall det låta! O ungdom, hur härlig Du är, med din Alexandersorg att intet mer fins att rifva! FJÄRDE AKTEN REGINALD. Är Du icke Lutheran? MAGISTER O. Jag är protestant! KRISTINA. Om I slutat nu skall jag be få säga i ett ord hvad Luther är, bara ett! MAGISTER O. Säg för all del innan Du spricker! KRISTINA. Luther är död! MAGISTER O. Död? KRISTINA. Ja, så skrifver min svåger från Magdeburg i detta bref! MAGISTER O. reser sig. Död! Till Reginald. Arme Alexander, hvad skall Du nu rifva? REGINALD.
”Den motverkar i mer än i ett fall just det ändamål, den skulle befrämja, såsom då vederhäftige och redlige män måste undandraga sig förmyndare-befattning, af orsak, att de äro i behof af lån emot inteckning, eller då förmyndare emot sådan säkerhet i annans fastighet utlånar omyndigas medel, men inteckningen, i anseende till någon okänd tyst förrnonsrätt hos låntagaren, icke medför den påräknade säkerheten.” ”Omsorgen för Kronans, kyrkors och allmänna Cassors säkerhet för fordringar hos uppbördsman och föreståndare, genom förrnonsrätt i deras fasta egendom, är deremot af underordnad vigt, enär den för dem erforderliga säkerhet lämpligare bör kunna iagttagas och bevaras, genom borgens affordrande, en noga tillsyn samt andra försigtighetsmått, hvarmedelst åtminstone större förluster kunna afvärjas.” ”För att afhjelpa de öfverklagade olägenheterne, utan att derjemte åsidosätta en rättvis och ändamålsenlig vård om omyndiges, Kronans och allmänna Cassors med Heres rätt och fördel, har Kongl. Maj:t funnit en lagförändring nödig, hvarigenom intecknad fordran tillägges ovillkorlig företrädesrätt till betalning framför de i 17 Cap. 8 § Handels-Balken omnämnde fordringar, och omyndig lemnäs, näst efter inteckningsegare och framför alla öfrige i berörde § omförmälda kraf, förrnonsrätt för all hos föräldrar och förmyndare egande fordran; och vill Kongl. Maj:t fördenskull föreslå Rikets Ständer, att, med upphäfvande af 8, 9 och 10 §§ i 17 Cap. Handels-Balken, i stället antaga nedanstående med 11, 12, 14 och 15 §§ i 22 Cap. Handels-Balken af Lag-Comitéens förslag till Civillag hufvudsakligen öfverensstämmande lagbud.” ”Har någon fått inteckning i Gäldenärs fasta egendom, ege förmonsrätt i samma egendom och i den afgäld, som under concurstiden deraf faller, för hufvudstol, så ock för ränta intill betalningsdagen; dock gälle förmonsrätt till ränta, som före concursens början upplupen är, ej för längre tid än tre år.
Ridderskapet och Adeln af Friherre Greutz, Steffan, sorn ansett att, då lånerörelsen mot pant af silfver och guld alltifrån dess begynnelse åsyftat att afhjelpa tillfälliga behof, i synnerhet för dem, hvilka saknade fastighet, på hvilken de kunde erhålla större eller mindro stående lån, det vore hvarken billigt eller rättvist, att just nu, då dylika penningebekof kunde anses vara mera trängande än under flera föregående år varit händelsen, tilltäppa denna hjelpkälla, helst om man besinnade, att berörde låneanstalt icke medfört och ej heller kunde komma att medföra någon förlust för Banken, utan att denna fast hellre genom belåning af guld och silfver bereddes tillfälle att förstärka sin metalliska kassa, samt att det derföre borde vara för Rikets Ständer angeläget att, utan ringaste dröjsmål, förordna om utlåningens fortsättande, äfvensom att anställa en revision af de vid sistlidne riksdag i detta ämne meddelade föreskrifter, hvarvid, i motsats till hvad som då beslutades, minimum för låns erhållande borde bestämmas så lågt som möjligt, på det att de, hvilka allmännast voro i behof af lån, kunde komma i tillfälle att draga nytta af denna anstalt; varande af motionären särskildt anmärkt den för låntagare alltför stränga föreskrift, att då pant icke inlöses på bestämd dag, den skall hemfalla till Banken, hvilket stadgande, såsom till sjelfva sin princip oriktigt, enligt motionärens åsigt borde upphäfväs, och att inbetalningsterminen borde snarare utsträckas än inskränkas samt, der inbetalning icke skedde, det belånta silfret eller guldet på öppen och allmän auktion försäljas och det öfverskott som dervid kunde uppkomma, till pantegaren eller dess rättsinnehafvare återställas; samt hos Ilögvördiga Preste-Ståndet af Herr Doktor Sandberg, som, i betraktande af Riks-bankcns stora behof af utvägar att föröka sin metalliska valuta, och på det de, som hade guldoch silfverpanter i Banken, icke genom ett tvärt afbrytande af rörelsen vid 1859 års slut måtte göra förluster, föreslagit följande föreskrifter: l:o att mot pant af guld och silfver, hvars intrinscca värde är kändt, lån eidiållcs i Rikets Ständers Bank emot 5 procents ränta efter år räknadt; 2:o att den pant, som emottages, cj må understiga 100 ort eller 1 skålp. silfver oller 10 dukater i guld; Banko-Utskottets Utlåtande N:o 8. 3:o att lånetideu bestämmes till G månader med omsättningsrätt,
För hvarje Elevs underhåll och undervisning betalas till Inrättningen 3oo R;dr Cfvcrstdthållarens Femårsberättelse. 10 _ 74 — Banco årligen. I Juni månad detta år voro Eleverne 89 till antalet, och hade i medeltal under det förflutna året utgjort ga. Vid Scholan, som är ställd under en af Bolaget vald Directions inseende och hufvudsakligen föreslås af en på stället boende Intendent, funnos år i83a10 Lärare och Tjenstemän, hvilkas löner och arfvoden uppgingo till 6,699 R:dr, Actiefonden ar uppgifven till 7o,5oo Rxlr, ock Fastigheten till ett värde af 76,829 R;dr. Sistlidet års inkomster, bestående af Elevernas afgifter, voro inalles 29,261 R:dr; utgifterna åter 24,894 R;dr, Sällskapets årligen i tryck utgifna Berättelser om Inrättningens fortgång, gifva ett fördelaktigt begrepp om densammas organisation och ändamålsenlighet. De betydligaste Privata Lärdoms-Scholor äro dessutom Schol-Läraren J. N. Palmgrens år 1821 öppnade Gosse-Schola, med 2 Lärare och vanligen 60 Lärjungar; En af Kongl. Hofpredikanten J. Å. Nordblad, sedan år 1825 hållen Schola för Gossar, vid hvilken Lärarnes antal är 3 och Elevernas 22; L. Thulstrups Institut, hvarest 24 Gossar i helpension, emot en årlig afgift af 3oo R;dr för hvarje, njuta underhåll och af 4 Lärare undervisas; Den af Professoren Anders Fryxell år t83i öppnade Läroanstalt, der 3 Lärare och 3 Lärarinnor lemna 53 Flickor undervisning; Catechelen O.
Med fullgörande af Eders Kongl. Majlis, genom Remiss den 24 nästledne Januari, Krigs-Collegium meddeldte Nådiga befallning, att skyndsammast inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifne Berättelse om Stats-Verkets förvaltning åren 1836 och 1837, får Collegium, för den del af ifrågavarande Berättelse, hvilken omfattar granskningen af Wadstena Krigsmanshus-Cassas Redogörelser för sistnämnde 2:ne år, underdånigst anföra, att enär Rikets Ständers Revisorer anmält, det de funnit denna Räkenskap med ordning förd, äfvensom alt Cassans säkerhets-handlingar, vid den af Revisorerne anställde Inventering, varit i behörigt skick, någon förklaring följaktligen, i dessa afseenden, icke är att afgifva; och, beträffande den af Revisorerne äfven nu framställde anmärkning, att under de båda åren, som varit föremål för granskning, arfvoden fortfarande utgått till 2 Civile Ledamöter i Collegium med 400 R:dr till den ena och 200 R:dr till den andra, torde Collegium tillåtas att i underdånighet åberopa hvad i denna del är vordet anfördt såsom förklaring öfver enahanda anmärkning vid Militiae Boställs-Cassans Räkenskaper. Krigs-Collegium framhärdar med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majestäts underdånigste oell tropligtigste tjenare och undersåter GUST. PEYRON. A. H. Branting. J. F. Seippel. ; - . \ . Stockholm den 26 Februari 1840. O. E. Wåhlberg. Kongl. Maj:t underdånigst, angående Rikets Ständers Revisorers underdåniga Berättelse om granskningen af Wadstena Krigsmanshus-Cassas Räkenskaper för åren 1836 och 1837. - 88 Nummer-Lotteri-Directionens underd. utlåtande. Stormägtigste, Allernådigste Konung!
’ samt den officiella nkshufvudboken, å den andra, före kunnat sättas i frå-a °— 'statskm tS "t . sa räk®j,skaPer tillförlitlighet lämpligen laren äfven med M.rMe af e™'»e åto^Wbjtba. arbetet med Statskontorets hufvudbok • men pä de -rande” F~r medhinna „„cs <let Itevisoreme MIT ÄTÄ detaliern180?!.1' ve,;kstal,as’, lelst Memorialbokhållaren numera blifvit befriad från bokens ? den, dr>-a,4:de huvudtiteln. I afseende på den genom^försiagThufvud -årder ? oande as} ftade granskning af Kammarrätten öfver Statskontorets åt' lis tillo. - r ’ ’ 1 f„ 'no efter resolutionernas data, sammanbindas, för att häl las tiilganghga sa val för Kammarrätten som för Rikets Ständers rZjZZ • V sorn att, med afskaffande af Räntekammarens niomm-i-Whi . revisorer, afven ordningar af Räntekammarebokhållaren skulle månadtli-enC med 'ufiSiaa T' SstaT Pd ö0tSe[ith reCkini,nSarne ti]1 Räntekammareh&vudboken, hvarigenom då sistnämnde hufvudbok således komme att i redovisningsväg innefatta St Säd i dovisade ft?beSrin"ftlCTr finnes,.upi’ta§e{? sa,nt rikshufvudboken specifikt' revxsatie tor pesparin0ar eller reservationer a hvarje anslag och hnfvndtitil fi.ii standig redovisning ansetts vara åstadkommen.
Ständers närmare omprofvande vördsamiigen öl verlemnadt. Stockholm den 1? Den 16 Juli. Pä Höglofl. Riddersk. och Ad Ledamöters vägnar A. Lantingshausen. Pä Vallöf!. BorgareStåndets Ledamoters vägnar And. Fredin, På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Bryn. Hesselgren. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar JVi/s Mänsson. M. M. Rosbeck» Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 16 Juli. Högvörd. Prest-Ständet den 14 — Vällofl. Borgare Ståndet den 14 Hederv» Bonde-Ståndet den 14 Riksens Höglofl. St bider r Allmänna Besvärs■ och Oeconom ie-Utskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga , om inrättande af Arbetsoch Uppf östringshus för Dal-Allmogen, Uti ett till Högvördiga Prest-Ständet ingifvet och till Utskottet remitteradt Memorial, har Herr Prosten Magister Ql. Chr. Leffler gjort framställning om angelägenheten af utvägars vidtagande till förekommande af det bland DalAllmogen allt mer och mer til ltagande Sedeförderf och om de olägenheter, hvilka så väl för landet i allmänhet, som i synnerhet för de intill
Hvilken anleda, liar det haft dertill? Aro icke de tillökade 25.000 R:dr godtyckligt tillkomna, utan någon motion derom? Hr Bildt yttrar, att fond-systemet icke blifvit tillskapadt för detta lån. Det må vara, att Utsk. haft mycket vidsträcktare afsigter; men sannolikt är, att de ifrågavar:de 100,000 R:dr, eller åtminstone de 25,000, tillkommit derföre, att man förut tillstyrkt Stats-låne-systemet, ty eljest torde det hafva varit svårt för Utsk. alt i Kronans gömmor hitta denna summa. Jag fortfar i min anhållan om återremiss. Frih. Palmstjerna: Jag finnér, att Hr von Hartmansdorffs afsigt lärer vara, att det nya bolaget icke skall erhålla större bidrag, än 100,000 R:dr, eller samma summa, som K. M. redan från Handelsoch Sjöfarts-fonden lemnat det gamla bolaget såsom understöd. Men då kostnaden för det ifrågavar:de arbetet upgår till ungefär 250,000 R:dr, blefve ett understöd af 100,000 R:dr för detta ändamål mindre, än hvad R. St:r i allmämhet lemnat sådana företag, som ansetts vara af allmän nytta. Då man emellertid finnér, att den här ifrågavar:de jernvägen är af sådan allmän nytta, och, i min tanke, af större, än de förut af R. St:r med understöd hugnade jernvägs-företag, torde det icke vara billigt, att inskränka bidragets belopp till endast 100,000 R:dr. Man säger, att det gamla bolaget borde betala det lån det erhållit, och att detta borde lemnäs det nya bolaget, för att dermed fullborda vägen. Detta innefattar ett misstag; ty det nya bolaget eger icke den påbörjade jernvägen, utan måste väl af det gamla bolaget inlösa det arbete, som kostat 100,000 R:dr, och på detta sätt kan det nya bolaget icke utan betydligare upoffringar, än man i allmänhet anser sådana bolag kunna vidkännas, öfvertaga arbetets fullbordan.
I de låga smutsiga jordhålorna, der luften är osund och frän, der den maktlösa fattigdomen förgäfves kämpar mot sjukdomar och elände der lefva landets innebyggare sitt lif, medan främmande menniskor på utländsk botten förslösa de rikedomar, som hopa sig allt större hos dem, ju mera irländarnes nöd växer. Men länge har det hörts ett doft knot. Och det skall komma en tid, då hatet bryter fördämningarne och våldet tager det man nyss bad om i rättvisans namn. Och kanske skall mordengeln Ett lätt skri! Det högg till i bröstet. Jag ser upp. Ah det var ju blott en inbillning. Båten hade gjort en svår öfverhalning och den lilla missen hade blifvit skrämd. Nu kryper hon åter samman med ett litet småleende öfver sig sjelf. Hvad är det hos denna flicka som gör, att jag icke kan låta bli att betrakta henne. Hon är icke vacker; jag upprepar det nästan krampaktigt för mig sjelf. Och ändå kan jag icke slita min blick från detta bleka, smala, förfrusna ansigte, som tittar fram som ur en sky af rök. En bild af hösten, synes hon mig. Jag älskar hösten. Är det vädret, är det naturens melankoli, som återverkar inom mig, som kommer mig att bli vek som ett barn? Jag vill icke ryckas med af denna vekhet, jag vill icke ge mig hän i stämningen, som kväller fram i mitt inre. Jag är den nyktra uppfattningens man. Jag kan dissekera upp känslorna, jag är van att söka de fysiska lagarne, som tvinga dem fram. Och ändå känner jag något ljumt och mjukt födas inom mig. Det är som stege det allt högre i bröstet en vårflod af varma böljor, som slå tillsammans öfver mitt hjerta, långsamt stigande och sjunkande, i långa, smekande dyningar. Det är som kände jag makten af en underlig magnetisk ström, som droge mig till henne; och jag sitter försjunken i vällusten af denna förnimmelse och njuter den med slutna ögon, med en sextonårig ungmös nyvaknade åtrå omedveten och bäfvande. Den är som en doft i vinden, man vet icke hvad den är; den är som en melodi i luften, man vet icke hvarifrån den kommer.
Den myndighet ni lämnar mig, tror jag mig inte behöva använda, då dessa villor inte kan tas på allvar. På fjällens spets, som dela, men inte skiljer Skandinaviens två folk, har min son rest en evig minnesvård åt sig och sin ätt. Det folk som för 6 år sedan hotades av både krig och årstid och överlämnade ledningen i mina händer, skall visa främmande nationer, att när medborgerlig rätt angripes och bereder statens fall, bjuder kärleken en trogen gärd åt den som vårdar lagarnas kraft och livar forntidens minnen. Nu finns säker frid, förtroende och människovärde i Skandinaviens bygd. Jag förbliver eder Gode Herrar och Svenske Män med all Kongl nåd och ynnest städse välbevågen. Därpå begav sig ständerna till kronprinsen där adressen upplästes. Kronprinsen svarade på franska, som sedan översattes till svenska av prins Oscar och upplästes. Gode Herrar och Svenske Män. Jag mottager med livligaste tillfredsställelse uttrycket i ert tänkesätt. Den erkänsla ni yttrar över konungens politiska system, är för mig så mycket mera dyrbar, som hans förtroende låtit mig delta i dess åtgärder för rikets väl. Jag har med glädje inhämtat det bifall svenska folket givit mina bemödanden. Då jag endast handlat i deras intresse är deras kärlek min belöning. Kallad av eder genom enstämmiga val, anlände jag med den föresats att återgiva Sveriges dess forna ryktbarhet, som under sekler varit föremål för högaktning i Europa. Jag upplevde ett nytt liv och svor att offra det för mitt nya hemland. Jag fann ett ädelt och laglydigt folk. Hundrade års olyckor hade inte påverkat varken dess kraft eller tapperhet. Då jag manade detta folk till strid, var det utan tanke på egen ära. Jag ville endast skapa lugn i landet. Jag kände svenskarna och visste att de inte ville köpa sig fred på bekostnad av deras ära och frihet. En ryktbar erövrare hotade att lägga Europa i bojor. 15 års framgång och segrar syntes lova honom nya. Ett neutralitetsförbund hade inte skyddat oss. Napoleon tålde ingen annan makt än sin egen. Jag behöver inte återkalla de händelser, som genom konungens manliga beslut, som ni bistått, hänt i Europa. Napoleons bundsförvanter vågade göra beräkningar på Sveriges delning, men Försynen har tillintetgjort detta förslag.
All frihet bär på jorden är dock endast relativ; ty uti hvarje samhälle måste några band till den allmänna säkerhetens bevarande finnas, och jag befarar att det just är ett af dessa, som R. o. Ad. företagit sig att lossa. Visserligen kan en väl a (Fa 11 ad banklag och aucloriteternes noggranna tillsyn öfver densammas iakttagande betrygga sedelinnehafvaren mot brist vid bankens slutliga utredning, men derigenom ersättes ej det afbräck, som nationalvälmågan och äfven moraliteten lidit af de hela samhället genomgående feberlika skakningar, som åtfölja ett brådstörtadt ökande af myntrepresentativerna, och den deraf nästan oundvikliga följden — ett lika brådstörtadt minskande deraf, antingen genom desammas indragning eller genom deras sjunkna värde, då bankernes obestånd blifvit bekant. Narrade af de stigande varuprisen, hafva tusentals personer inlåtit sig i förelag, som, då penningebrist och låga varupris inträffa, ej lemna annan utväg än bankruten. — Sådana tilldragelser äro inga tomma hjernspöke:!; Norra Amerikas periodiskt återkommande bankkriser framställa saken tydligare än mina ord kunna göra det. — Om vi från delta lund hemtat bevisen för den hjelp industrien kan vinna genom enskilda banker, så böra vi ej försumma att från samma håll taga varning mot de vådor, som kunna, men ej nödvändigt behöfva vara förenade med dylika inrättningar. Att åt den constitutionelt ansvari - 568 Den 20 Februari e. m. ga Regeringen öfverlemna pröfningen huruvida nya banker må få uppkomma eller ej, förebygger, som mig synes, sannolikheten att något tillfälligt speculalionsraseri skulle kunna framkalla på en gång ett alltför stort antal sådana; det förebygger vidare, att ej en ny bank malte uppställas endast för att störta en redan varande, hvaraf följden måhända blifver att båda på en gång gå öfver ända.
Naj:t, som, genast ekter emottaganliet ak Rikets 8tän6ers sistkerorcle unciercläniga skrikvelse, i Naclér ankekallt lXumer-Rotteri-Oireetionen att läta ikrän innevaranrle ärs korjan oell tills viciare inställa ali försäljning oell ciiagning ak lotter kör lietta Verks räkning, sami, clerest en cl^- Ilk försäljning ak lotter kor är i8/ji reclan nägorstäcies körjat, iörstänckiga veclerkorancle att clermecl uppköra oek till lottsedelsnnekskvarne återställa lie ak elem kör säclant äncjamäi gjorcia insattser, kar^ secian kullstäncliga upplysningar, i akseencle pä Kumer-Rotteriets föreslagna upplösning oc k clermeli gemenskap egzncle ämnen numera kunnit inkemtas, cienna kräga tili slutlig pröfning körekakt ock liervici kunnit gocit i l^äöer kororclna: 1:0 att lXumei-Rotter i-inrättningen skall, i öfverensstämmelse meri 4 Lo/r^/. Mr/.'t>5 Kvr/ve/^s, ^V.o n8. Diket; 8tänders sk Dongl.
Konga härad, utgörande af krono-tionde och räntespanmål derstädes 227. Koppar-räntan af stora Kopparberget, nedsättning i 64, BKoppar stenarne, utläggning af fyrfartyg vid 270. Korpilombolo by, anslag till kapellbyggnad derstädes 147. Kortstämplings-konvoluters tryckning vid enskildt tryckeri 361. Kreatur, premier för utmärktare 158. Krigs-kollegii räkenskaper, anmärkning vid 21. tjenstemän, löneförhöjning för 69. Krono-egendomar, försäljning af 127. Kronolänsmans pensioner, förhöjning af 146. Kungsbacka hamnbyggnad, lån till 78, 153. Kungsgårdars och k ungslägenheters förvaltning, berättelse om 165. Kyrkebyggnader, lån till 75, 154. Kyrkors underhåll, anslag till 73, 185. Köpinge socken, understöd i följd af kolera-farsot derstädes 160. Köpings stad, upplåtelse af lägenheten Hushagen åt 226. A, Stats-bidrag till upprensning af *-* Ox GO 239. 14 Narn mern å B»tä«k»Md#I. r». ra. Ii öping-Hults jernväg, förlängd arbetstid för 211. utsträckning af ... 274, SÖ 4. L. Land*höfdinge-löners reglering i vissa län 71. Landtmäteristaten, anslag för 71, 183. Landttogsgärden, upphörande af 64, 176. Lapp-allmogen, fattig-understöd för 160. Leopold, C., gratifikation åt 51, 100. Lidköping, Iåne-understöd tili 32, 142. Lifmundering för indelta Infanteriet, anslag till 69. Lifråddningsbåtars anskaffande 53. Lillsjön, lån för aftappning 197. Lindberg, J. E., förhöjning i pension för 37. N., pension för 74. Lindesberg, anslag till Pedagogien derstädes 73. jernväg derifrån till Köping-Hultbanan 274.
N:o 18.) S. A. K. Genom 16 § i Kongl. Förordningen om prestval den 1 April 1843 är grunden för röstberäkning vid dylika val sålunda bestämd, att, med undantag för städerna, hvilka hafva att följa den för hvarje ort stadgade grund, rösträttighet beräknas efter fast egendom och allmänna utskylder, särdeles ecklesiastika, som deraf utgå, hvadan en hel röst beräknas för hvarje helt oförmedladt mantal, en för hvarje masugn, för hvarje stångjernshärd, äfvensom för två kniphamrar tillsammans, likaså vid messingsbruk en röst för hvarje brännugn och vid glasbruk för två glaspottor. För spikhamrar, qvarnar samt alla andra särskilda lägenheter och inrättningar bestämmes rösträttigheten efter deras grundränta, eller, der sådan ej är åsatt, efter taxeringsvärdet, jemfördt med medelvärdet på hemman i församlingen. Mot det sålunda stadgade röstberäkningssättet hafva hos Rikets Ständer åtskilliga anmärkningar blifvit framställda, på grund hvaraf yrkats förändrade föreskrifter i detta hänseende. De klagomål, som mot nämnda röstberäkningssätt försports, röra hufvudsakligen de missförhållanden mellan de enligt lag röstberättigade, till hvilka den antagna grunden för utöfvande af rösträtt i tillämpningen leder, samt det tidsödande räknebesvär, som af röstberäkningssättet förorsakas vederbörande valförrättare; och att dessa klagomål ej föras utan skäl, kan icke vara tvifvel underkastadt, då man känner, dels att hemmantalet, i synnerhet det oförmedlade, icke utgör någon lämplig grund för Bih. till R. St. Skrifvelse, M 86. bestämmande af kommunala rättigheter och skyldigheter, dels ock att, till följd af den på sednare tid långt utsträckta hemmansklyfningen, flertalet af de vid prestval i allmänhet afgifna röster utgöras af brutna tal, hvilkas skyndsamma och tillförlitliga hopsummerande fordrar en räknefärdighet, som icke alltid får hos valförrättaren förutsättas.