Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föregående talare hafva, enligt min tanke, så tydligt och klart visat att, enligt 72:dra §:n R. F , papper är ett lagligt betalningsmedel, så att jag behöfver icke vidare orda derom för att gendrifva Gr. Hamilton, utan jag vill endast tillkännagifva att jag förenar mig med 11 r Lagerhjelm i det af honom framställda förslaget. Hr Cederschiöld, Rob. Theo fr.: Om jag ansåg mig kunna och böra lägga min egen beqvämlighet till grund för mina beslut uti frågor af allmän vigt, så skulle jag visserligen votera bifall till Utsk:ts förslag att bibehålla sedlarne å 1 rdrs valör. Likaså skulle jag äfven göra, ifall jag ansåg mig böra låta beslutet bestämmas af hvad för mig sjelf kunde vara mest nöjsamt. I motsats till en föreg:de talare, finnér jag nemi. det vara mera nöjsamt att i fickan hafva bankens sedlar än silfverslantar. Men sorn jag anser mina beslut öfver allmänna frågor böra bestämmas, icke efter hvad jag personligen kan finna vara beqvämast eller nöjsammast, utan efter hvad som uti hvarje förekommande fall, efter min uppfattning, är för det allmänna nyttigast; — och då, i frågor som röra R. St:rs bank, de beslut, efter min åsigt, äro nyttigast, som lända till betryggande af realisationens bestånd, samt det synes mig vara påtagligt att, i samma mån mer silfver i stället för sedlar i allmänna rörelsen utsläppes och summan af utelöpande sedlar såmedelst minskas, i samma mån skall realisationens bestånd vinna mera trygghet, så finner jag mig böra för min del tillstyrka bifall till revisorernes förslag om indragning af sedlarne på 1 rdr; dock så att indragningen kommer att ske successivt i den mån nämde sedlar till banken ingå. Som jag förmodar att Hrr fullmägtige i R. Stms bank, i händelse det, på sätt Hr Lagerhjelm föreslagit, åt dem öfverlennäs att bestämma tiden och sättet för sedlarnes indragning, skola dervid förfara på sätt jag nu antydt, anser jag mig äfven kunna förena mig uti nämnde förslag. Gr. Hamilton, Malcolm Walter:
Sparre i sin reservation föreslagit, uti densamma författningen jemväl intaga de nu gällande föreskrifterne om lösöreköp, lämpligt förändrade, så att åtminstone icke mera än ett sätt måtte af lagen beredas, för de af mig öfverklagade missbruk. Hvad jag nu i denna fråga 318 Den 21 Mars. yttrat, anhåller jag måtte få åtfölja återremissen, hvilken jag förutser kommer att beviljas. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Medgifvande af inleckningsrätt tili lösegendom är en farlig åtgärd, emedan det lätteligen kan föranleda till missbruk och bedrägeri. Skall en sådan rätt finnas, mäste den vara så mycket som möjligt begränsad och omgifven af så mänga kontroller, som möjligen kan åstadkommas. Uti förevar. förslag anmärker jag såsom brister, för det första att der icke finnes bestämdt uttryckt i hvilka saker eller föremål inteckningsrätten är gällande, sedan den blifvit beviljad. Der står nemi. endast, all förlagsinteckning gifver förmånsrätt till betalning ur det som med det förlagda lillverkadt är, i de för tillverkningen nödiga råa ämnen, fordringar hos arbetare eller andra förlemnade förskotter, samt i all lösegendom som hörer till inrättningen. Denna obestämdhet kan gifva anledn. till en ofantlig mängd intrasslingar och rättegångar. Vidare hade man bordt föreskrifva en vida större offentlighet åt dylika transaktioner. Slutligen torde jag få anmärka den olägenheten, att det finnes en föregrde författning rör:de lösören, nemi. författningen ronde lösöreköp, hvilken visserligen icke talar örn inteckning, men hvaraf verkan dock de facto är vorden den, alt man genom iakttagande af deri föreskrifne formaliteter förvärfva!- sig panträtt till viss lösegendom, oaktadt den förblifver i säljarens vård. Men derigenom alt dessa båda lagar, ehuru de syfta lill samma mål, likväl utgå frän olika grunder, nemi. den ena frän köp och den andra från inteckning, kunna de lätt begagnas till bedrägerier.
Kopparhammare, med dertill hörande grufvor Messingsbruk .. Stångjernsverk . Ämneshammare. Bergsmanshammare Masugnar ... Jernmanufactur-verk af särskilta slag med grufva Glas-bruk. . Pappers-bruk .. Tegelbruk ... Kimröks-bruk . Pottaske-bruk . Såpoch Tvål-sjuderi Buldans och Segelduks samt Estofls fabriker 91)! -slagerier . Garfverier Ättike-bryggerier Klädes-fabriker . Färgeriet Tobaks-fabriker Kalk-ugnar . Marmorbruk Djurgårdar Krono-Parker och Allmänningar som tillhöra kronan Landsoch Härads Allmänningar .. Bergslags-Allmänningar . Diverse personer, som ej höra till viss näring Län från och med Ar 1828 till och med År 1832. JOH. FR. STENQUIST. Landet inom Östergöthlands HAMILTON. GUST. NORDSTRÖM. JOH. FR. STENQUIST. MAJNUS BEFALLNING SH AF VANDES UTI ^gfcöptngs llän TILL. KONGL. MAJIT I UNDERDÅNIGHET AFG1FNE FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832. ©mia ©fi jr, TRVORT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, 1834. i. Länets a lim anna beskaffenhet. Nyköpings Län, vestra delen af Södermanland, innehåller i längd 11 och 1 bredd 8 mil, samt i rymd 66 qvadrat-mil, deraf 7 qvadrat-inil utgöras af vatten, och gränsar i öster till Stockholms Län, i norr till Westmanland och Mälaren, i söder lill Östersjön och Östergöthland, och i vester lill Nerike.
Prat. N:o 31. 32. lig, 133 R:dr 16 sk. för Friherrlig, och 166 R:dr 32 sk. för Greflig värdighet, samt till Adliga CadettScholans cassa af 83 R.'dr 16 sk. för Adlig, 50 R.dr för Friherrlig, och 33 R:dt 16 sk. för Greflig värdighet, måtte, berörde cassör till förmon, förhöjas, så mycket hellre som afgifterna till Riddarhuset i 44 år, och afgifterna till Adliga CadettScholan i 36 år förblifvit oförändrade, oaktadt under samma tid flera andra afgifter för befordringar eller värdigheter blifvit ända till 50 procent uppsatta, och en del af dessa ändock kommit endast enskildta tjenstemän, icke publika Inrättningar till nytta 3 "och då Ridderskapet och Adeln derjemte icke insett någon skälig och redig grund, hvarföre sjelfva summorna skola vara till ett så olika förhållande, vare sig sins emellan, eller i afseende på de olika cåssorna, bestämda; har Ridderskapet och Adeln, så i betraktande af dessa omständigheter, som af RiddarhusCassans behof och angelägenheten att genom Stipendii-tiljgångarnas förökande utvidga Cadett-Scholse-Fondens nytta, ansett ofvanberörde Introductions-afgifter hädanefter böra förhöjas till det belopp och den slags likhet, att till Riddarhuset må för hvardera af de 3:ne Adliga värdigheterna erläggas Tvåhundrade Riksdaler, och till Adliga CadettScholan för hvardera Etthundrade Riksdaler Bancomynt: anhållandes Ridderskapet och Adeln i underdånighet, att Eders Kongl. Majrt täcktes härtill lemna Dess Nådiga bifall, samt derom i Nåder låta utfärda Allmän Kungörelse, till kraft och verkan för alla dem, sora Den £2 Juni. 243 efter samma Nådiga Kungörelses datum blifva till någon af de Adliga värdigheterna upphöjda.
Det 6ynes således utom all fråga , att icke någotdera af Utskotten lagligen kan undandraga sig skyldigheten , att gemensamt bearbeta frågan; hvarförutan, i händelse Bevillnings-Utskottet, tillbörligen urskiljdt frå-3 gans natur, i afseende på rättigheten att införa varor från den (Riksens Ständer ensamt tillhörande) att bestämma tullafgifterna för de till införsel tillåtne, det icke kunnat undgå att finna, det ju förra frågan står i oskiljaktigt sammanhang med det systeme för nå - f 719 Dm j8 Junii e, rn. ringar af alia slag, hvilket Riksens Ständer kunnaflnna. skäl att antaga, i anledning a 1 OeconojnieUtskottets, i afseende på dessaämnen afgifvande Betänkanden,och attsåledes frågan gemensamt tued Oeconnomie-Utskottet bordt handläggas. Beträffande sjelfva ämnet, tror jag det vara fullkomligen utredt, så val af erfarenheten som genom flere Ledamöters nu afgifne yttranden, att ett prohibitiv-system i längden ej medför bstydliga resultater, utan att frihet i Näringar är den enda väg, hvarpå man med visshet kommer till ökadt välstånd. Men efter erkännandet af denna grundsatts, är det angeläget, att ej försöka brådstörtande komma till målet, utan fast hellre långsamt, men säkert, på det enskildte, hvilken i god tro på gällande Författningar, gifvit riktning åt sina nårinJ gar, genom de successive förändrade förhållanderne må komma i tillfälle att vidtaga ds forändringar, sorn de nya grundsattserna göra nödvändige; och således icke genom dem bereda sin oundvikliga undergång: Med sådana åsigter har Oeconnomie-Utskottet behandlat grunderne för en allmän Näringsfrihet. I den laon en utvidgad Näringsfrihet bereder ökade varutillverkningar af alla slag, bör en större handelsfrihet bereda afsättning åt de ökade varu-qvantiteterna, och det sker genom nedsättning af Tullen uppå alla sådana inkommande varor, hvilka icke inom Landet produceras till behöflig qvantitet.
Denna hemställan blef af Rikets Ständer vid förberörda tvänne Riksdagar för deras del bifallen; hvaremot Kongl. Maj:l, uti Nådigt Bref den 23 November 1855, förklarat, att, som ifrågavarande hemmans-räntor voro, genom Kongl. Brefvet den 1 November 1803, anslagne lill Landträntmästaren i Jönköpings län såsom lön, den begärda förändringen i utgörandet af dessa hemmans-räntor icke kunde till Landträntmästarens förfång medgifvas. Då emellertid Rikets sednast församlade Ständertill förbättrande af landstats-tjenstemännens löner anvisat ett årligt reservationsanslag af 77,000 R:dr Banko med dervid fastadt vilkor, att de indelta lönerna skulle utbytas mot kontanta aflöningar, i den mån sådant författningsenligt kunde ske, samt Kongl.
Riksmarskalken Grefve Fersen utöfvades på Stockholms gator, offentligen, ej påkallat Justitise-Ombudsmans-Embetets beifran emot den eller de, som med sin Embetsmagt både kunnat och bort hindra ett våld, som några timmar sednare af mera beslutsamhet och med ganska måttelig stränghet dämpades; om nu alla dessa händelser hitintills icke inträffat och således icke heller 636 Riksdagen 1812. tillfälle hitintills varit för Ständernes Justitise-Ombudsman att föra någon Embets-åtalan eller uppgöra förslager till slike missbruks afskaffande, så kunde man dock invända, att en sådan tid kanske ännu kunde inträffa, då ett sådant Embete vore högst nödigt och nyttigt, och att rättaste sättet att förekomma missbruk och olagligheter är att öfver dem äga en sådan väktare och allmän åtalare. —Då det således ej är dessa 3 årens erfarenhet, som man får endast rådfråga vid afgörande om nyttan af JustitiEe-Ombudsmans-Embetet, torde en undersökning om sjelfva principen böra afgöra saken. Vid granskningen af Justitise-Ombudsmannens och .Justitke-(Jancellerons Instructioner finner man lätt, att ett och samma ämne utgör hufvudföremålet för deras befattning, nemligen det att med uppmärksamhet följa Lagskipningen i alla dess grenar och vid alla Domstolar, att åtala alla underslef, fel och misstag af Embetsoch tjenstemän, så att icke, efter orden uti Justitia»-Cancellerens Instructions 1 §, någon hög eller låg, rik eller fattig förnärmelse sker. De böra båda vaka öfver Lagarnes efterlefnad och öfver allmänna medels förvaltning. Då nu ej göromålens myckenhet nödvändigt tarfvar 2:ue särskildte personer, måste orsaken hvarföre Riksens Ständer förordnat en Justitise-Ombudsman, eller en duplett af Justitise-Cancellers-Embetet, blott igenfinnas uti det misstroende till Justitise-Cancelleren, som den förra souveräna Regerings-styrelsen uppväckt emot ett Embete, som då, lika som alla andra, ensamt berodde på Konungens välbehag.
Men om ståndet skulle visa sig segare än man väntat, så egde de sammansvurne åtminstone för ögonblicket den öfverlägsna styrkans rätt på sin sida och hade för detta fall beslutat använda det Liljeska regementets musköter och skråhandtverkarnes påkar, för att göra slag i saken. Då hertigen anlände till slottet, hade han begärt audiens hos den unge konungen och enkedrottningen, men då det svarats honom, att begge de höga personerna befunne sig i bönrummet, hade han aflemnat sina till dem ställda bref och derefter begifvit sig till riksrådets sessionssal. Hans oväntade uppträdande härstädes och den stumma högtidlighet, med hvilken han nedlade ett stort försegladt dokument på rådbordet, väckte hos rikets fäder icke liten öfverraskning. – Jag anbefaller er detta bref till genomläsning och moget öfvervägande, samt hoppas af eder, att det beslut J med anledning af detsamma skolen fatta, måtte lända eder till heder och riket till välfärd. Detta var allt, hvad han till de församlade herrarne yttrade, hvarefter han hastigt lemnade salen, utan tvifvel för att undvika de närgångna frågor, som desse efter vanligheten icke skulle tvekat att till Hans Durchlaucht framställa, för att vinna upplysningar öfver detta hans besynnerliga uppförande. Herr Bengt hade ungefär en half timme före hertigens ankomst, väckt på en ömtålig fråga, som enligt hvad han visste, skulle gifva anledning till en häftig diskussion. Frågan gällde åtskilliga statens medel, som försvunnit under en af De la Gardie och hans parti gynnad embetsmans händer. Några skenbart godlynta, men i sjelfva verket ytterst hvassa anmärkningar af herr Bengt hade gifvit diskussionen den riktning, han önskat, och det dröjde ej länge, innan han i låtsad harm öfver de bittra anfall, för hvilka han lyckats göra sig till mål, kunde taga dessa till förevändning för att stiga upp och lemna sessionsrummet. Herr Bengt skyndade till de sammansvurnes högqvarter. Här fann han allt i ångest och upplösning. – Hvad nu? frågade han oroligt, hvad har händt? – Ni kommer från slottet? utbrast Frisendorff, – och torkade sin svettdrypande panna. – Ja.
Utskotten erkänt billigheten af en löneförbättring för Rector Schols i Hudiksvall, men det oagtadt, med anförande af skäl, som förekomma mig ganska otillfredsställande, afstyrkt bifall till den om löneförbättring väckta motionen, så föranlätes jag emot Utskottens beslut mig reservera. Utskotten åberopa Höglofl. Slats-Utskollets af Rikets Höglofl. Ständer gillade vägran att anslå begärda löneförhöjningar för Reclorerne vid Gefle och Nyköpings Skolor samt 2:dre Apologisten vid Westerås Skola, men förbise, att denna vägran var grundad på serskilda omständigheter, som här icke äro för handen. Utskotten förbise, att Hudiksvalls Skola blifvit beröfvad sitt ursprungligen vida större löne-anslag, nemligen 40 tunnor Rectors-lön och hela Con-Rectors-lönen, som utgjorde 82 tunnor; att Rector Scholae i Gefle, ehuru biträdd af en Con-Rector, som till nära hälften förminskar bans arbete, jemfördt med Rectors i Hudiksvall, ändock åtnjuter en fullt berglig och vida större lön, än Rector i Hudiksvall; att förhållandet äfven i Nyköping måtte vara detsamma, enär derstädes, enligt sednaste Skol-Revisions uppgift, årliga lönebeloppet för lika många lärare som vid Hudiksvalls Skola uppgår till 2490 R:dr, men för Hudiksvalls lärarepersonal endast till 1890; samt alt en Andre Lärare-befattning vid en Apologist-Skola, såsom varande af långt mindre vigt, arbetsamhet och ansvar, än en Rectorsbeställning, hvarken kunde eller borde påräkna ett behjertande i samma moa, sorn den sistnämnda. Det är visserligen sannt, alt då 6800 R:dr årligen blifvit satta till Kongl. Maj:ls disposition för Elementar-Läroverkens tillfälliga behof, Kongl.
Om undervisningen skall uti behörig ordning och på behörigt sått meddelas, bör neni - 70 Den 5 Juli i et mt ligen antalet af Eleverna varå så stort, att de kunna fördelas uti trenne afdelningar, af hvilka hvardera, utan sammanblandning med de andra, uti vissa delar af vetenskapen bör undervisas och öfvas, och detta på följande sått: Uti första afdelningen undervisas uti husdjurens aiimånna Naturalhistoria, Anatomie och Ehysiologie, och uti låran om läkemedlen, hvarjemte Eleverna böra Öfvas uti Journalskrifning. De sysslosåttas derjemte under vintern med dissectioner i Anatomie-salen, och om sommaren med odlingen af medicinaloch foderväxter i plantagen, samt auscultera de6simellan i praktiken. Uti den andra afdelningen undervisas och Öfvas Eleverne uti beslagskonsten, först uti föreläsningar och genom öfning på döda fötter och sedan de deruti vunnit behörig färdighel, på lefvande vid inrättningens smedja, skoningen af Hornboskap häruti inbegripen; och Uti den tredje föredrages låran om Husdjurens sjukdomar och dessas behandlingssätt, om förbandet och Chirurgiska operationerna. Eleverna af denna afdelning åligger tillika, att noggrant observera desjuka djur, hvilka vid inrättningen besigtigas eller vårdas; ätt rörande dem uppsätta fullständiga sjukdomshistorier; att förrätta liköppningar och deröfver författa berättelser, når tillfälle dertill finnes. De sysselsättas dessutom med sjelfva vården och skötseln af dessa sjuka djur, med tillredandet och Veu 5 Julli e, m, 71 ingifningen af Medicamenter, iordningställande af förbandet och instrumental-appareillen för Chirurgiska operationer, stallvakter m, m. Otn sormnarn böra de äfven gå tillhanda vid badinrättningen. Utöfver dessa 5 afdelningar för de vanliga Eleverne, bör ännu en fjerde afdelning finnas för den mindre del af dem, som utmärker sig genom större anlag och flit, och hvilka kunna gå så långt, att de såsom blifvande ProvincialDjurlåkare och RegementsHåstläkare böra kunna användas.
iitnn 3lskade en annan mer 311 hononi, det jag visst Morde; och jag skall aldrig saga ja, s i visst som Chrl Iefvrr. Oin I 311 mot min vilja bringcn det SS rida, att vi sku stå för presten, si skall jag s3ga nej öke~ljudt och skall aldrig komma i s3ng eller hus med hoiiom. Men hvad n h ostadighet vidkommer, vet jag ej hvad orsak d c hafva till att skylla mig derför, efter jag aldrig har 1Stit honom behaga nig. Om han kan I&gt;evisa mig, att han har gif ?it inig i de h * tv9 ar, han har &amp; t h *, den ringaste ting, att jag har lof+at honom en bokstaf, som jag har skrifvit. honoin till, eller h m &amp; an säga, pb hrad ställe jag var, nar jag gaf honom handen derp9, att jag ville vara stadig, SS vill jag gerna göra allt det som d e vilja. Ingen kan siiga, att jag har vispat hv.mken för den ene eller den andre, dertill sitter min n k för högt. Jag kan försiikra min ' f. ni., att jag 3r s3 stor i initt sinne och för s9 dyra varor, att den, som dem vill köpa, han inSttr rntt dyrt Ixtala dem och girra sig oniak nog och buga sig viil ilirekt för mig. 1) crtill skall lian alska mig af allt sitt hjerta, fö&amp;n han Wr m h g a goda ord af luig, t l d r, den som inte vill begära nig, s9 m9 han lata bli. Jag hm heller icke behof till att skynda mig s8 mycket, om det icke 5r ntur riset go&amp;, ty jag ar ju ej s9 mycket p i i m a l, att jag iir riirld att Swn skola fört~ga, och 3r dertill ett enda I x m, SS att inin h. far \ .ii1 matte se, hvem han gifver mig St och inte i min tingdom förspiller niin lycka och all min gladje.
Han såg upp och märkte, att det var något särskildt modern ville säga. – Jag ville fråga dig om en sak. Fru Grane bemödade sig att tala utan ansträngning. Men det darrade tårar i hennes ögon. – Hvad då? sade Grane. Han anade, hvad som skulle komma. – Vi hade tänkt att fråga dig, om du inte skulle vilja följa oss till Herrans heliga nattvard, innan du reser. Hon såg fortfarande ned, men Grane såg, hur stora tårar föllo ned i moderns knä. Han teg en stund, visste ej rätt, hvad han skulle svara. Han kände sig så besynnerligt vek om hjärtat. – Jag kan icke göra det som förr, sade han. Det vore icke rätt af mig. Modern lutade sig ned mot sin sömnad och grät. Så såg hon upp. – Gå upp efter en näsduk åt mig, barn, sade hon till Karin. Flickan gick, men i det hon gick, kastade hon en blick på brodern, som nästan var vredgad. Modern grät igen. – Jag vet ju, att ingenting af det, som hör Gud till, mera har något värde för dig, utbrast hon. Han försvarade sig ifrigt, men under det han motsade, kände han, hur han gaf vika. Han tog moderns hand och kysste den. – Låt mig få tänka på det, sade han. Är det mig möjligt, skall jag göra det. Modern föll honom om halsen. – Gud välsigne dig. När Karin kom tillbaka, fann hon Grane sitta i soffan med hufvudet lutadt mot moderns axel. Dagen därpå kom Grane till modern och sade, att han ville göra, som hon önskade. Han tyckte, att han kunde göra det. Visserligen blef nattvarden för honom intet sakrament. Det blef en åminnelsehögtid, ingenting annat. Men han stod ej ut med att se moderns sorg. Och för sig själf tänkte han, att det skulle vara eget att se, hur han kände det nu. Men ju mera söndagen nalkades, dess osäkrare kände han sig, dess mera växte hans missmod. På söndagsmorgonen skulle han genast ha velat säga: nej, jag går inte. Men nu hade han en gång sagt sitt ord, och dessutom hölls han tillbaka af fruktan för skandalen. Fadern kom in i matsalen, där frukosten stod dukad, och tryckte tigande hans hand.
Vid de summariska redogörelserne har totalbeloppet af alla restanlierne å förflutna årets egentliga kronoskatter sällan uppgått till mera än omkring 1,500 R:dr. De under åren 1846 och 1847 Länets invånare nådigst beviljade undsättningslån hafva på behörige tider restfritt blifvit återbetalde. För kronoutskylder har veterligen icke någon fast egendom behöft utmätningsvis försäljas. Politi. De till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 1 Juni 1850 vidtagne åtgärder i afseende på en ändamålsenligare reglering af kronofjerdingsmansbestyret bade vid samma års slut ännu icke hunnit att medföra några allmänna resultater. Redan förut bade man likväl i en och annan socken antagit visse fjerdingsman, som genom sammanskott af hemmanen erhöllo lön eller arfvode; men i de Heste församlingar bestriddes fjerdingsmansbefattningen i tur af socknens hemmansinnehafvare, med årligt ombyte den 1 Maj. Kronobrefbäringen har blifvit reglerad i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts nådiga Cirkulär den 30 November 1849. I tre fögderier erlägges en per hemman beräknad afgift, som i sammanhang med kronouppbörden uppbäres och fördelas emellan de till brefbäring anvisade hemman, i mån af det större eller mindre besväret. I de öfriga tre fögderierne har dylik öfverenskommelse icke kunnat beredas, hvarföre brefbäringsbesväret der årligen den 1 Maj flyttas från ett till annat hemman utmed brefbäringslinierna. Kronofogden uppgör förslag till denna omflyttning och förslaget delgifves vederbörande på sockenstämmor, med lemnadt tillfälle för dem, som dertill finna sig befogade, att emot förslaget framställa anmärkningar, öfver hvilka kronofogden afgifver yttrande, hvarefter Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelar beslut angående sättet för kronobrefbäringens utgörande i hela fögderiet för det år, som är i fråga.
Försöken Th. Winborg &amp; O / is i Stockholm tiilverknngar af Concentrerad Ättika • Ö L NnborIII il&amp;CK-jjr^P pä flaskor för utspädning. Nenap, blandad efter engelsk och fransysk smak, nere sorter. BifTstekssås. Dockor, största urval och i alla prislägen, klädda och oklädda, med och utan blundögon, dockhufvuden af porslin, vax och oförstörbar massa, patentdockkroppar, dockskor, dockstrumpor, dockhattar. Nya 47 Galanterimagasinet, Drottninggatan, 9 Hötorget, 16 Humlegårdsgatan. [1689] Soja, Malda kryddor fgaranteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. i paket om 425 gram ( flere gånger prisbelönade och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. [1339] Bordsalt Prisbelönad trädgårdsbok. När våren kommer, bör intet hem sakna Hushål [strädgården af Oscar Tamm. Pris häftad 65 öre, kartonnerad 85 öre. [1585] Norsk Kabeljou, Portugisisk Lök, Ost, Ägg, sm, Anjovis på burkar och ' / s-tunnor billigt. OBS. Dagliga sändningar af färsk margarin, uti Margarin&amp; Anjovismagasinet 17 Munkbrogatan 17. (G. 1523) [1697] Högre flickskola önskas till hösten öfvertagas. Närmare å Fredr. Brem.-förbundets byrå, Stockholm. [1614] Den äkta, världsberömda " Hjälm-Puts-Pomadan " tillverkas endast hos oss, och torde kö- pare tillse, att askarne äro försedda med vår firma Adalbert Vogt &amp; C:o. Underhaltiga och värdelösa efterapningar bör tillbakavisas. General-Depoter för Sverige: Wilh. Tecktonius, Stockholm. Axel Bsrgmark &amp; 0:o., Göteborg. [1606J AUGUST JULIUS Kongl. Hof-Leverantör.