Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I jemförelse med dessa vådor för vigtiga rättsanspråk, äro olägenlieterne af en genom underlåten lagföljd å förulgångne öfverlåtelse!- fördröjd eller försvårad lagfart af fastighetsköp så ringa och obetydliga, att jag ej å dem kan göra något afseende; och jag anser således, för mindel, motionen icke böra till någon åtgärd föranleda/’ Uti sist intagne reservation hafva Herr Friherre Stjernstedt och Herr Dom-Prosten, Doctor Elmgren samt Herr Ekholm hufvudsakligen instämt. §. 119. Ank. till Exp, Utsk.rcten 8 September, kl. i e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändring af stadgandet, angående fördelning af böter för försummad Lagfart. Från Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet, har Lag-Utskottet fått till handläggning emottaga två motioner, den ena af Herr Hjerta, Lars, och den andra af Peter Persson från Calmar Län, innehållande hemställan om förnyelse af Rikets Ständers, genom underdånig skrifvelse den 12 Januari i835, i sammanhang med en annan fråga, gjorda, men af Kongl. Majit afslagna, underdåniga anhållan om sådan ändring af Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800, att deruti stadgade böter för försummad lagfart måtte, i stället att tillfalla socknens fattige ensamt, till tväskiftes emellan dem och åklagaren fördelas.
I hans karakter låg både kärlek till eld och kärlek till frihet, hvilket han sedermera uttryckte i sitt valspråk: malo quam vincula flammas, men något oridderligt låg dock i aflossandet äfven för den liberalaste ridderlighet. Den som läsit eller hört det tollstadiska dokumentet uppläsas vittnar att Stjernros för afskjutandet fått 500 dukater men af hvem står der ej. Det kan ock göra detsamma om de togos af de 1200 daler silfvermynt som Essen uttog till partisaner och kunskapare eller ur Prinsens eller grefve de la Marcks pung eller ur alla tre källorna. — Emellertid tror utg. det vara klart att kung Carl ej föll blott för en kvinnas kärlek till en man utan alla högre egenskaper, eller för denne mans kärlek till en krona som han ej kunde ambiera med synnerlig styrka, då han så ringa frågade efter den makt hon kunde skänka, ja att Carl ej ens föll för ett folks frihetskärlek, i sin tids formation varande en aristokratisk egennytta, utan att han som kämpat mot en verld också stupade för en koalition af Europas väldigaste makter, hvilka dock måste för att segra om ej ‘mörda sömnen’ dock köpa lönnmördaren.» Pris: häftad 3 kr., eleg. inbunden 4: 50. Illustration Elektriska skisser af Illustration af Adelma von Vay. Om falsk och sann Upplysning, med afseende på Religionen Om falsk och sann Upplysning, med afseende på Religionen. Företal. Denna skrift, som i sin första gestalt var ämnad att blifva en Inledning till ett större Arbete, hvilket Författaren nu mera uppgifvit, innehåller för dem, hvilka följt med sitt tidehvarf ingen ting nytt. Ur Tyska Litteraturen påminna de sig säkert flera skrifter af samma ändamål som den närvarande. Dessa äro ej för Författaren okända; men för öfrigt har hans med dem blott ändamålet gemensamt och de högsta grundsatserna hämtade ur samma Lära. Flere försök hafva hos oss nyligen blifvit gjorda på åtskilligt sätt, till att låta Philosophiens resultater vinna inflytande på allmänna tänkesättet. Mot de flesta kunna de anmärkningar göras, att
För öfrigt lemnar jag derhän, om en sådan Revision nu bör af Ridderskapet och Adeln begäras, då den icke blifvit yrkad af de andra Stånden. Herr Hjerta: Jag finner att flera Ledamöter gjort sig orätt begrepp om hvad som begäres; åtminstone förstår jag eljest icke, huru de kunna så misstyda de Yttranden, som här blifvit afgifne, och sä likgiltigt behandla en den vigtigaste angelägenhet, som innom Samhället kan komma i fråga. Jag vill ej nu förlänga Discusionen, redan ovanligt långvarig, med en vederläggning af någre Yttranden, som ej tåla närmare granskning; jag vill lemna till Allmänheten, att sjelf bedomina ofoget af det skrik, som upphöjes emot eu erinran, att så föga blifvit gjordt i hvad Riksens Ständer år 181 o begärt, angående Undervisningsverket. Jag vill blott inför Den 18 December. detta Stånd högtidligen förklara, att jag ej ett ögonblick haft för afsigt, att antasta sjelfva Universitetens så kallade Ide", eller deras närvarande Personal; utan endast åsyftat, att man genom en alfvarlig Revision skulle utreda och undersöka, huruvida våra Universitet nu svara emot Statens fordringar, samt föreslå de förbättringar, som i följd deraf erfordras. Fatta kan jag ej någon anledning till den fruktan, som här blifvit alltför märkbar hos några Ledamöter, för en sådan åtgärd. Då offentligheten i alla öfriga Samhällsförhållanden sprider sina välgörande verkningar, då tankan och reflexionen ädelt och lugnt rigtar sig åt Samhällsinrättningarne i allmänhet, böra väl ej Universiteten undandraga sig deras blickar, utan tvärtom synes mig, att de nu varande Lärarne borde längesedan insett nödvändigheten af en närmare förening emelian Universiteten och Staten, en fullkomligare harmoni emellan Yettenskap och Handling, emellan Theori och Praxis. Om Ridderskapét och Adeln bifaller Betänkandet, anser jag för säkert, att pluralitet vinnes för detsamma inom Stånden.
St:r i dess ställe borde hos K. M:t hemställa, att, ehvad StatsSecreterarne voro blott tillförordnade eller med fullmagt försedde, de måtte få åtnjuta StatsSecreterare-lönen under den tid de Embelet förrättade. Hos YällofJ. BorgareStåndet hafva åtskillige Ledamöter, Hrr Noreus, Rydström, Montan, Santesson och Stahle yrkat, att ifrågavarande löner matte bestämmas, såsom i Hr Le/rens reservation föreslagit blifvit, till 4ooo R:dr; äfvensom Hederv. BondeStandet, sedan en del ansett lönerne böra förhöjas till blott 3ooo R:dr och en del protesterat emot all uppsättning utöfver deras nu varande belopp, denna punct till Utskottet återremitterat. Jemnlikt 3o §. Riksdagsordningen åligger det StatsUtskottet, att utröna, pröfva och föreslå det, som till Statsoch RtgtsVerkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagne. Rättigheten och skyldigheten, att tillstyrka de utgifter sorn böra äga rum, är genom detta stadgande lika gifven för Utskottet, som rättigheten och pligten, att verkställa möjliga indragningar. I intetdera fallet har Utskottet, vid den föreslagne Statsregleringen, underlåtit, att pröfva så väl nödvändigheten af det ena som möjligheten af det andra; och då, i afseende på tillökning i lönerne för HofCancelleren och JustitiaeCancelleren Utskottet ansett, hvad jemväl Hr Crusenstolpe 14 Stats -Utskottets medgifvit, att billigheten fordrar, vid bestämmandet af löneförhöjning åt StatsSecreterarne, att icke förbigå de 2tne Embetsman, hvilkas befattningar med de förres äro lika upphöjde och vigtige, tror Utskottet sig till förslaget om förändrade löner äfven för HofCancelleren och JuslitiaeCancelleren hvarken hafva saknat anledning af behofvet, eller genom framställningen deraf, på sätt som skedt, felat emot Grundlagens föreskrift.
Jag får på dessa skäl anhålla om återremiss af denna punkt, och hoppas, att StatsUtsk. må finna skäl, alt Wisby domkyrka ej må sakna det understöd, som hon såväl behöfver, oell hvaraf andra dylika kyrkor förut äro i åtnjutande. De emot Ulsk:s under denna Lill. afgifua yttrande gjorde anmärkn:r ansågos föranleda till återremiss. Litt. f) angrde ari skuffa lide och underhåll af session.trum för consislorierne i Riket, och Litt. g) angrde anslag till inköp af 4 cappellansbuställen i Blekinge län, samt lill lön pd stat JÖr 2 prester, den ena vid Tännäs kyrka och den undra vid Storsjö capell inom Jemtlands lun. Hvad Utsk. under dessa Lillis anfört Lief af II. o. Ad. bifallet. 5:o Lappmarkens Ecclesiastikverk. Denna punkt Lief af Ii. o. Ad. bifallen. (!:o Universiteten. Litt. a) angrde ett tiliökadt anslag af iGoo frdr för Lunds Universitet. Detta anslag blef af 11. o. Ad. bifallet. Litt. b) angrde anslag till löneförhöjning för en del pro fessorer vid Upsala Universitet. Frih. von Kratiner, Rob. Fredr.: Med en ganska knapp pluralitet har SlatsUsk. föreslagit, alt endast 10 professorer skulle komma i åtnjutande af löneförhöjningen, 300 r:dr, hvaremot de återstående 5 skulle vara i saknad deraf. Utsk. bar likväl erkänt, att en högre inkomst vore af billighet och rättvisa påkallad, och Ulsk. känner således hvad billighet och rättvisa fordra, men åberopar som skäl för sitt afslyrkande, att Statens ställning icke medgåfve anslagets utsträckande till hela det, uppgifna antalet professorer. Jag mäste säga, alt dä summan ej uppgår till högre Lelopj* än 1500 r:dr, så är i sanning skälet, nog klent. Upsala är en ganska dyr ort; för en professor med 1000 r:drs lön är det icke möjligt alt lifnära sig utan skuldsättning.
Utskottet fortfarande hyser benägenhet att erkänna, ej kunna nu åter förorda dess antagande i den utsträckning, som Kongl. Majit funnit sig ej böra, emot Preste-Ståndets bestridande, sanktionera, har Utskottet likväl af motionen hemtat anledning att föreslå en sådan anordning, hvarigenom åtminstone från de talrika, särdeles i rikets norra orter belägna boställen, hvilka äro af den stora vidd och betydenhet, att deras skötsel visat sig hvarken stå väl tillsammans med den för Presterskapet 4 Allmänna llcsvärtoch Ekonomi-Vt skollelt Hclänhande N:o 31. vida angelägnare andliga verksamheten, till hvars försummande i någon matto en stor frestelse likväl deri förefinnes, ej heller kunna i allmänhet af boställenas innehafvare på ett ändamålsenligt sätt ombesörjas, ofta endast i anseende till det betydliga förlagskapital, som påfordras för tillgodogörande af omfattande odlingstillfällen och hvars användande å boställsjorden icke gerna af en innehafvare med oviss besinningstid kan vedervågas, må i likhet med hvad redan angående Presterskapct anslagen, men sjelfva bostads-bostället icke tillhörande jord är stadgadt, kunna frånskiljas sådana egor och lägenheter, hvilka dels äro för boställsinnehafvaren snarare umbärliga än för sambruk ined de öfriga egorna beqvämliga, dels eljest skulle komma att ständigt förblifva ouppodlade. Kongl. Förordningen om hemmansklyfning och jordafsöndring den 19 December 1827 medgifver redan innehafvare af boställe rätt att i enlighet med de i samma förordning stadgade (men genom sednare författningar något ändrade), grunder upplåta jord på viss tid, sedan det embetsverk, under hvars inseende bostället är stäldt, efter vederbörandes hörande, dertill meddelat tillåtelse och bestämt vilkoren; och lägenhetsafsöndringar från de ecklesiastika boställena kunna alltså redan nu ske, då löntagaren sjelf sådant åstundar.
Ständer anvisat ett årligt anslag af SOU r:dr, komme att ega ett utmärkt värde och att deri förekommande afbildningar för det närvarande hufvudsakligen omfattade de s. k. köttiga svamparne, hvilka icke kunna på något kändt sätt förvaras i samlingar, utan att förändra utseende, men hvaraf många här i norden vexande le mna de ett för menniskor tjenligt., ehuru ej hittills i Sverige begagnad!, födoämne, hafva Rikets Ständer, med bifall till hvad E. K. M. i afseende härå nådigst föreslagit, för den tid, hvilken nu fastställda statsreglering kommer att omfatta, till Wetenskaps-akademiens disposition å allmänna indragningsstaten uppfört ett årligt anslag af 800 r.-dr, att användas dels till fortsatt understöd för ifrågavarande arbete, och dels till uppmuntran för utgifvande af teckningar utaf zoologiska föremål. p) I öfverensstämmelse med hvad i E. K. M.s nådiga proposition blifvit föreslaget, hafva Rikets Ständer heslutat, att det årliga anslaget af 1,000 r.-dr, hvilket Sekreteraren A. M. Strinnholm, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut, egt att tili innevarande riksmöte uppbära för utgifvande af sitt förtjenstfulla arbete: ”Svenska Folkets historia från äldsta till närvarande tider,” må fortfarande utgå från allmänna indragningsstaten, under den tid, för hvilken nu fastställda statsreglering blifver gällande. q) I afeeende å det af Rikets Ständer vid 1840—1841 Arens riksdag å allmänna indragningsstaten uppförda anslag till fyra professors-emeriti-löner vid universitetet i Lund och tvänne vid universitetet i Upsala, hvardera å 1,600 r.dr, har E. K.
Så mycket jag af den s. k. motionen kunnat höra, är slutmeningen af densamma, att R. o. Ad. måtte bevilja remiss deraf, och om jag icke misstager mig lyder slutmeningen sålunda: »Jag anhåller att denna motion måtte till StatsUtsk. remitteras och att Hr Gripenstedts yttrande måtte få åtfölja remissen för att tjena till ledning vid ärendets behandling.» När jag läste motionen hände det mig som mången annan, att jag sökte få se resultatet innan jag genomläste motiverna. för densamma. Jag böriude sedan att efterse huru det stod till med motionen, och då fann jag, att den är blott och bart en slags recit af ett anförande utaf en R. o. Ad:ns ledamot, ett anförande som afsåg ett förbigående klander af enviss deligations åtgörande; men efter min och som jag tror flertalets tanke, innefattar detta anförande icke någon anklagelse, åtminstone begagnades icke detta ord af den ledamot som afgaf detta yttrande. Skulle det nu blifva en framtida praxis att på detta sätt tillämpa 56 §:n Riksd:sOrdn:n, så hemställer jag huru många motioner skulle icke under Riksdagens lopp komma att dyka upp. Enhvar som har ett yttrande, misshagligt ljudande i en annans öra, skulle då gifva anledn. till en motion. Jag anser detta olämpligt och jag tillägger, att för denna gång jag icke anser det öfverensstämmande med R. o. Ad:ns ställning såsom representanter för den ena statsmakten, att mot den andra, då den begagnar det enda sätt hvarpå den här kan representeras eller genom medlemmar af Regeringen, att, säger jag, här sammanblanda hvad en sådan person såsom representant yttrar med bans ställning såsom Konungens rådgifvare. Jag anser det icke öfverensstämmande med den takt, med den aktning för den enskilde representantens rätt, oberoende af det kall han än må bekläda, och på det högsta bestrider jag all rätt att på ett dylikt sätt väcka motioner. Det enda lagliga sätt hvarpå denna motion på grund af nämnde grundlags-g kunnat få se dagens ljus, hade varit, om den ledamot som väckt motionen, uptagit Hr Gripenstedts yttrande såsom sitt eget och gjort 'det till sin motion.
Det uppgifves, att tillverkningen årligen utgör per medium 1,790 tunnor Alun, med beräkning af ett. medelpris af 18 R:dr Banko tunnan: således ett årligt tillverkningsvärde af 32,220 R:dr Banko. Verket sysselsätter efter uppgift 14£> mantalsskrifna personer. Af de i öfrigt inom Länet befintliga verk och inrättningar, som i tabellen äro upptagna, förljenar pappersbruket Klippan en särdeles uppmärksamhet, genom tillverkningens belopp, dess godhet, genom machineriels fullständighet, den ordning, hvarmed verket drifves, och framför allt genom den omvårdnad, hvarmed egaren behandlar de 100 arbetare, som efter uppgift 7 dagligen sysselsättas. Årliga tillverkningen nppgifves utgöra 40,000 ris papper, beräknade till ett värde af omkring 170,ÖÖ0 riksdaler. Binäringar: Linnevlifnad har förut, synnerligast innom Norra Åsbo och en del af Södra Åsho härader, varit en lönande näringsgren. Sednare årens fallande priser hafva likväl betydligen minskat den vinst, dessa orter deraf egde, hvarföre det är troligt, att till verkningen kommer att minskas tili stor skada för dessa orter, som, i följd af en i allmänhet mager och mindre bördig jordmån, tarfva lönande binäringar, för att berga sig. Som skäl till prisets fallande uppgifves, att Danska upphandlare förr inställde sig vid våra marknader, synnerligast vid Åby marknad, för att inköpa större partier linné väf till förbrukning inom Danska landet; men att denna afsättning till större delen upphört, sedan Danskarne sjelfva börjat att tillverka denna slags väfnad. Salpeter-kokning var fordom, synnerligast inom båda Göinge härader, en lönande handtering, som derföre då också bedrefs temiigen betydligen. Under loppet af de sednare åren har tillverkningen deremot varit högst obetydlig. Skälet härtill är vedens dyrhet och det låga lösningspris, Kronan erbjudit för varan.
Om ansvaret för öfvertr ädels er af hvad, rörande bran vinsbränningen förordnats. 3? §. Om någon till bränvinsbränning berättigad bränner eller dislillerar bränvin med större eller annorlunda beskaffad redskap, än hvartill lian eger rätt och stämplings-beviset innehåller, eller under tillverkningen, genom hvad medel som helst, anbringar mäskning i redskapen utöfver det kannetal, hvartill den är stämplad och anmäld, eller begagnar andra utvägar till bränvinsbränning, än lian vederbörligen uppgifvit, bote han, ehvad redskapen är hans egen eller andras, hvarje gång trefaldt det belopp, hvartill afgiften för den dervid olofligen brukade bränvinsredskap efter behörig mätning skolat uppgå, om den lofligen varit nyttjad; dock när, efter sådan beräkning, böterne icke stiga till Trettiotre R:dr 16 sk., pliktfälles förbrytaren till detta minsta belopp. Beträdes någon, som till bränvins-bränning ej är berättigad, eller icke behörigen dertill sig anmält, att hafva tillverkning eller distillering af bränvin anställt eller anställa låtit, bote han såsom bär ofvan är stadgadt; men om, efter sådan beräkning, böterne icke uppgå till 5o R:dr, pliktfälles förbrytaren till detta sistnämnde belopp. Befinnes någon nyttja en eller flere bran vinspannor, som hvardera eller gemensamt innehålla öfver den högsta tillåtna pannerymd, beräknas böterne till tre gånger afgiften för den högsta pannerymden, på sätt förut är stadgadt, och dessutom t ill Femton R:dr för hvarje öfverskjutande kannerum. Då, enligt 3 Art. 34 §•» distillerings-pannor af högst sex kannors rymd få af de till bränvinsbränning berättigade obehindradt brukas ifrån den i Januarii till påföljande April månads slut samt vidare från den i November till årets slut, må icke, äfven om bränvinsbränningen inställes, distillering under den eljest lofgifne tiden, med sådane pannor anses oloflig eller leda till ansvar. 38 §.
Ständers begäran om tillsättande af berörda komité utgjort ett önskningsmål, hvarå Kongl. Majit egt göra det afseende, Han för riket nyttigt funnit, men deremot lärer äfven böra medgifvas att icke ringa vigt ligger deruppå, att vederbörande föredragande vid anmälan af en sådan Rikets Ständers önskan i möjligaste måtto undviker ett förfarande, som har utseende af missaktning emot Rikets Ständer och hvilket lätteligen kan utöfva en störande inverkan på den harmoni de båda Statsmagterna emellan, hvars bibehållande är för landet lika angelägen, som den bör ligga hvarje Konungens Rådgifvare ömt om hjertat. Enär nu Rikets Ständer icke begärt annat, än att, uti förslaget till ny tull-taxa, införseltullarne för de fabrikater, som utgjorde föremål för inhemsk industri, måtte blifva föreslagna till sådana belopp, att de, å ena sidan, icke kunde lemna den Svenska producenten tillfälle att skörda oskälig vinst på öfriga medborgares bekostnad, men, å den andra, gjorde det för honom möjligt, att, med användande af omtanka och flit, fördelaktigt bestå i konkurrensen med främmande, i afseende å klimat, läge och kapitaltillgång mera lyckligt lottade länders industri-idkare, synes mig denna begäran på en gång så fosterländsk och rigtig och lemnande komiterades pröfningsrätt en så vidsträckt frihet, att föredraganden hvarken haft anledning stämpla densamma såsom stridande mot de friare åsigter, hvilka uti sednare tull-taxor gjort sig gällande, eller bort kunna deraf finna sig förhindrad att till ledamöter i komitéen utse alldeles samma personer, åt hvilka det grannlaga uppdraget nu blifvit lemnadt, helst komiterades arbeten nogsamt bära vittnesbörd derom, att de, oaktadt den, efter föredragandens uppfattning, i motsatt rigtning emot Rikets Ständers begäran för dem utfärdade instruktion, likväl funnit sig föranlåtne så väl att inhemta upplysningar af fabrikanter och andra sakkunnige personer, som ock att, efter uppgjorda beräkningar om möjligheten för den inhemske varutillverkaren att kunna bestå i täflan med utländningen, upprätta sitt förslag till tulltaxebestämmelser.
Nar hon det gör, finner man einellertid nästan alltid, a t t man i henne har en genialisk, med starkt utvecklad individualitet begåfvad konstnärinna, hvilkeiis alster man gar(Forts.) ' na skulle vilja se betydligt oftare. A. H. Klippta vingar! Får jag ej se n %gra af edra teckningar eller studier?)) sade doktor Almer till den unga damen, soin satt midt elnot honom vid divansbordet i assessor Vides förmak. » E r bror har sagt mig, a t t ni inålar. Han har gjort mig helt nyfiken på er talang. L å t inig se nhgot af er., E t t underligt leende gick för ett ögonblick öfver Martha Vides ansikte. Hon svarade icke. Jag förniodar », atertog doktor Aliner enträget, a t t nissoin andra konstnärer liar portföljen fall af studier. Bår jag icke se dem? * Åter log den unga flickan litet g$tfiillt, men så gick iion bort till en gaininaldags byrh med förgyllda beslag och öppiiade en af dess lador samt fraintog därur en sliten portfölj, Iivilkeii hoii tigande rackte doktorn. Han öppnarle den begärligt och drog fram darur en inkngd större och iniiidre akvareller, blommor, somliga försöksvis djiirft kastade på papperet, andra iioggrannt, ja, ininga skulle säga, petigt utförda. Hau granskade dem alla ofantligt oinsorgsfullt, omedveten om a t t därunder lians eget ansikte var före ' inkl för en lika omsorgsfull granskning. Det var ocksh lätt att lasa i detta uttrycksfulla, intelligenta ansikte, som skiftade min efter hvarenda tanke, och innan doktorn ännu yttrat ett enda ord af kritik, visste Martha Vide inycket val, livilka af heiines blominor, som fiinnit nåd inför lians ögon; och hvilka han aiisig vara illa niålade. Den roade henne, denna tysta, vältaliga kritik, och hon försjönk därför nastan omedvetet i fixerandet af doktorns minspel. Doktor Aliner var en man mellan trettio och fyrtio år, en kunnig person och en lofvande författare.
Som jag vid granskning af borlistan i Ståndets kansli påträffat tvenne Mem:r af Just.-Ombudsm:n, det ena om ersättning för resekostnader och förhöjning i anslaget för sådana kostnader och det andra om förhöjning i aflöningen för personalen i Just.-Ombudsm:ns kansli; men som dessa mem:r icke blifvit på föredragmslistan upförda, såsom jag förmodar af det ganska giltiga skäl, att de enl. grundlagarne icke utgöra föredragningsämnen hos RiksStm, så har jag, som delar de åsigter, hvilka uti dessa Mem:r innehållas, nu uptagit dessa förslager såsom mina motioner, med anledn. hvaraf jag anhåller att de måtte blifva uplästa och till vederbörligt Utsk. remitterade. Just.-Ombudsmannens ifrågavar:de skrifvelser voro sålydande: Redovisningen för de till kostnadernes bestridande för R. H. Stms Just.-Ombudsm:s embetsresor anslagna medel utvisar, att utaf det för min tjenstetid belöpande anslag 6,000 R:dr b:ko blifvit dels utbetalta och dels använde följande belopp: l:o. Till Rikets Höglofl. Sl:rs Riksg:skont. utbetaldta, och det använda beloppet består således af de tvenne ofvanskrifna beloppen eller besparingen 116: 26. 8. och överskjutande utgiften 37: 5. 11. eller tillsammans 153: 32. 7. Häraf har den överskjutande utgiften ej kunnat komma i fråga att ersättas. Endast på besparingen, såsom i anslaget innefattad och understigande det använda kostnadsbeloppet, har jag trott mig kunna äga ett anspråk, hvilket dock H:rr Fullmäktige i Riksg:skont. icke godkänt, och hvarom R:rr Fullmäktiges beslut gillades af StatsUtskottet vid sista Riksdag, så vidt frågan då genom mina besvär kom under pröfning. Jag vill icke nu bringa å bane en dylik fråga, i afseende på det enahanda förhållande, som efteråt upstått. Men jag har trott mig äga fog till en hemställan hos R.