Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då en del af den till Länshäkte uppförda byggnad kan afsättas till straff-inrättning, ser jag ej eller att ordalagen uti 2 Cap. 7 §. Straff-lagen eller 1 Gap. 1 §. fängelse-lagen innefatta något hinder för vidtagande af den utväg, jag bäi ofvan antydt, derest densamma i öfrigt finnes lämplig. Vid den uti Lag-förslaget gjorda tillämpning af bötesstraffet har jag icke kunnat godkänna utvägen alt fastställa ett generelt maximum och minimum och blott undantagsvis nedlåta sig att något mera specificera bötesbeloppen. Om det icke kan förnekas, att uppgörandet af en noggrann bötes-scala medförer ej obetydliga svårigheter för lagstiftaren, så 'torde dock, å den andra sidan, böra medgifvas, att uti många, — kanske till och med de flesia fall en noggrannare begränsning bör vara möjlig, än den, som innefattas uti Lag-förslagets bestämmelse af ett lägsta belopp utaf 1 R:dr i Silfver och ett högsta utaf 100 R:dr. Förslaget att alla böter skola tillfalla Kronan, torde äfven, ehuru theoretiskt rätt, befinnas i praktiskt hänseende mindre tjenligt. Det är nemligen fara värdt, att vid sådant förhållande icke allenast enskilde målsägare skola, i de flesta fall, utan Domstols anlitande, genom förlikningar bidraga till att undandraga lagbrytaren sin välförtjenta näpst, utan äfven åtskillige mindre väl lönade allmänna åklagare se sig nära nog nödsakade att för sin utkomsts skull tillgripa samma utväg. Utskottet antyder visserligen, att det omförmäldta stadgandet icke skulle lägga hinder i vägen för Statsmakterne att serskildt besluta om böternes fördelning, men detta skulle ju vara att i det ena ögonblicket stifta en Lag, för att i det andra upphäfva densamma. Urån de serskilda påföljder, som kunna drabba Embetsoch Tjensteman, har Utskottet, med godkännande af Lag-förslaget, uteslutit suspensionsstraff, under yttrande, att det nedsatte Embetsmannens anseende och att förödmjukelsen snarare nedtryckte, än väckte håg och nit för embetsgöromålen.
Det exempel den siste värde talaren anföYt, torde vara ganska riktigt, och äfven föranledande till den anmärkn., att eftergifter i allmänhet icke böra ega rum, men såsom en allmän grundsats, tror jag det vara rätt, att tiden för räntans utgående bestämmes vid planens fastställande, ty då är K. M. i tillfälle, att efter Vägoch Vatlenbyggnads-Slyrelseus hörande, fatta beslut i ämnet. Nog synes det vara billigt, att ett arbete, som för dess fullbordande fordrar flere år och är af större omfång, varder förunnadt större förmåner, än ett arbete, som verkställes på ett år och är af mindre betydenhet. Att en kommun skall för ett arbete, hvilket behöfver ett understöd af 100,000 Ridr, betala en årlig ränta af 6,000 Ridr, hvilket under 5 år gör 30,000 Ridr, synes mig, på det hela taget, vara detsamma som alt kasta sig i mäklare-händer. För min del tror jag, att man icke så mycket bör se på räntan, ulan derpå, alt behöQiga arbeten blifva befrämjade. Hr Printzensköld, Carl: Jag har uti 10 års tid haft den oskattbara lyckan att hedras med R. o. Adis förtroende, att vara Fullmägtig i Riksgis-kont., och under denna tid har, vid hvarje sammanträde, det för Fullmägtige utfärdade reglite blifvit lillämpadt, dervid ganska ofta fråga upstält om de låne-understöd, som R. St. beviljat. Jag har vid dessa tillfällen erfarit, att den sammanföring af vilkoren, för låne-understöds beviljande, som började vid 1848 års Riksdag och sedermera blifvit fortsatt, har medfört en stor lättnad vid reglitets tillämpning och vid iakttagande af den vaksamhet, som tillkommer Riksgis-kont. vid de årliga återbetalningar af lån, som ega rum. Denna erfarenhet ålägger mig, att på det högsta förorda bibehållandet af den ordning och de vilkor, som R.
St. vid sisthållna Riksmöte för deras del beslutat, nemi. ”att som, till följd af stadgandet i denna §, det skulle föranleda till ett obehörigt betungande för det faltigvårds-samhälle, inom hvilket barn af kringstrykande eller resande qvinna blifvit framfödt, med uteslutande af bestämmelsen derom, att, då modrens försörjningsort ej kan utrönas, barnet skall tillhöra fattigvårdssamhällct i den ort, der det blifvit födt, det borde stadgas, att i thy fall K. M. och Kronan bekostade personens fattigvård, på sätt i 3:die mom:tet föreskrifves”; samt att BondeSt. ville, med vidblifvande af berörde beslut, förnyad underd. skrifvelse i ärendet lill K. M. aflåta. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att R. o. Ad. af de upläste prot.-utdr:n torde finna, att, såsom han förut nämnt, den punkt af Utskms Betänk. JYt 20, som BondeSt:s inbjudning afsåg, blifvit af 2:ne Ständ bifallen, i följd hvaraf den deri förekommande fråga förfallit, och således BondeSus inbjudning borde läggas till handlingarne. Ropades Ja. 21* 324 Den 27 September f. m. Föredrogs ånyo Högv. PresteSt:s den 22 och 25 dennes på bordet lagda prot.-nldr, M 376, innehållande inbjudning till instämmande i nämnde RiksStånds, vid pröfningen af LagUtsk:s Betänk. Jtä 43, i anledn. af väckt motion om ändring i Kyrkolagens 25:te kapitel, om prestmöte, fattade beslut. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att Riddarh.- Sekret. jemväl måtte framtaga och upläsa prot.-utdraget från BorgareSt. ty om icke mitt minne felar, så har R. o. Ad. bifallit Betänk. Det lärer således bero på hvad BorgareSt. beslntit. I anledn. häraf uplyste lindert.
Fantasi och värklig åskådning torde en gång sammanflyta till ett och varda detsamma äller snarare de torde alltid hafva varit detsamma. Det som kallas fantasi är endast en mera oklar inre åskådning, som en gång kan varda lika klar som den yttre åskådningen. Hvarje lifsmonad kan tänkas besitta alla egenskaper, som äfven alla de öfriga lifsmonaderna besitta, på ett för sig säreget sätt, hvilket just är uttryckt i det vi beteckna som jaget. Ju mer monaden utvecklar sig till fulländning dess mer framträder måhända denna jagiska egenart. Ju mer denna jagiska egenart utvecklar sig hos hvarje lifsmonad, dess mer torde den senare harmoniskt stämma öfverens i symfonin af alla monader tillsammans — ju mer den förlorar sitt själfständiga tycke, desto mer torde den klinga falskt i symfonin? Möjligen kunde monaderna tänkas vara till icke af och i sig själfva af evighet, utan af och i en oändlig och evig Allmonad, ett Alljag, hvilken Allmonad äller hvilket Alljag af evighet i sig innebär ett oändligt antal outvecklade och sig utvecklande monader. Alltäfter som monaden utvecklar sig skulle den successive sammanflyta med allmonaden och blifva successive ett med densamma. Tillvaron kunde i detta fall betecknas med: “Allmonaden i monaderna“ äller “Alljaget i jagen“ samt varelserna med “monaderna i Allmonaden“ och “jagen i Alljaget“. Någon afgörande sannolikhet för den absoluta Allmonadens tillvaro tyckes mig icke förefinnas, men antingen man tänker sig monaderna såsom varande till i och af sig själfva af evighet äller i och af en oändlig och evig Allmonad, kan möjligheten att nå allt större allmedvetenhet, allförnuft, alljagmedvetenhet, allkraft och allomfattning etc. vara något så när lika stor. Gudomlighet att äftersträfva och nå, gudomlighet, äfven i rent personlig mening, att se upp till och söka hjälp hos skulle i bägge fallen finnas, äftersom äfven i fall det absoluta
Det stadgande, som om förevarande fall handlade, återfunnes deremot i 36 § af 1858 års Bevillningsförordning, hvilken, enligt Kongl. Kungörelsen den 29 December 1860, skulle under år 1861 tillämpas, och innehölle, att från den bevillmngsafgift, som i samma § för testamente föreskrifves, vore befriade testamentsgifvarens maka, skyldeman i rätt uppoch nedstigande led, syskon och deras afkomlingar samt åtskilliga verk och stiftelser. Häraf ansåge jag vidare följa, att Häradsrättens ordförande, som för beviljande af den lagfart, klaganden sökte, fordrat, att det företedda testamentet skulle vara med stämpel belagdt, oriktigt förfarit, enär bemälde testamentstagare, äfven om han skolat för testamentet, i dess helhet eller till någon del, erlägga bevillning, hvarifrån nyssanförda § i Bevillningsförordningen likväl uttryckligen honom befriade, icke bordt en sådan bevillning i stämpladt papper vid lagfartens sökande utgöra; och då jag således funne klaganden berättigad att återbekomma det belopp, han nödgats i stämpelpapper utgifva, men han ej i vidsträcktare mån äskat min embetsåtgärd, förklarade jag mig låta saken bero dervid, att jag uppdrog åt Advokatfiskals-embetet att, genom anställande af åtal inför Kongl. Hofrätten emot merbemälde Domhafvande, söka få hans öfverklagade förfarande ogilladt, eller igenom annan på Advokatfiskals-embetets beroende, lämplig åtgärd, bereda klaganden ersättning för den skada honom tillskyndats. På Advokatfiskals-embetets i detta mål förda talan meddelade Kongl. Hofrätten den 13 Maj 1863 utslag och yttrade: att, som, jemlikt 7 § i ofvanåberopade Kongl. Kungörelse, Bruksidkaren B. icke varit pligtig att i fråga varande testamentshandling med stämpel belägga, och Häradsrättens ordförande således i anmärkta hänseendet ej rätteligen förfarit, Kongl. Hofrätten alltså funne skäligt förklara B. berättigad att återbekomma ofvanberörda till Kongl.
Harwid får jag erinra, or da Riksgälds - Lomm-s^ 1789 arö Riksdag sattes uri dest nuwarande skick, blef för detta werkö Styresman en InstruLUon författad uri Hemliga Utskottet, under Kongl. Maf.tS egen höga öfwerwaro: denna InlkruAian tillåter ej en oinskränkt publicitet af Riksgäldöwerkcrö svrwaltning, och da densamma blifwit af Konung och Ständer gillad och stadfäst, kan någon ändring uti detta förordnande icke här komma under öfiverläggning, om icke uti den ordning, som 42. tz. uti Reqerings-Formen utstakar. Men, Mine Herrar, dä Rid» derskapet och Adeln ännu icke kan inse, hwilka förbättringar uti Riksgälds-Comorsts förivaltning kunna uti Hemliga Utskottet blifwa widtagna, lärer Ridderskapet och Zldeln uplyst finna, at den af Herr lVlrjnr klollk wäckte fräga af sig sjelf förfaller, til dest Hemliga Utskottets betänkande blifwir klena meddeldt, och af detta 62 , betänkande blifwik utrönr, hwilka ärender Kongl. Majit, enligt 47. §. Regerings. Formen, anser böra hemliga hällas, och hwilka blifwa lil Standens rådplägningar in kleno hänskjutna. Grefwe klgmilron, ^äolpb Uuävig. Utan omswep skrider jag genast til mit ämne, och skall i möjcligaste kornhet anföra de skäl, som föranleda mig at tro, det kaninens bestånd hwilar til en del pa den hemlighet, som hitintil omgifwit den. Jag grundar mm förmodan pä exempel, kaLks, erfarenhet och sakens natur. Jnga mig bekanta Europeiska ksngusr hafwa för Allmänheten updagak deras tilstand.
Utskottet får härvid erinra, att då den år 18x2 faststalde Minimi-afgiften för Grosshandlare, nu äfven blifvit antagen, har uttryckeligen blifvit Taxeringsmännen föreskrifvet, att stadga afgiften i förhållande till den kända rörelsen, utan att vara bundne till någon viss klass, hvaraf är uppenbart, att då Bevillnings-beloppet bestämmes af behållna inkomsten, utgör Minimiafgiften endast ett Correctiv, eller en viss gräns, hvarunder afgiften ej får antagas, om än, genom tillstötta olyckshändelser eller andra tillfälligheter, inkomsten varit mindre, än i förhållande till Minimi-summans belopp; och då föjaktligen Minimi-afgiften endast i sistnämnde fall äger tillämpning, samt någon ökad Bevillning icke föranledt till en förökad Minimi.summa, kan af den framställda jemnförelsen mellan Minimi-afgiften för Grosshandlare och Maximi afgiften för Acteurer med flera, jemte Konstnärer, destomindre hämtas skäl att i dessa delar klandra Utskottets förslag , som Minimi afgiften i förra fallet tydeligen förutsätter förhöjningar i afgiften, och Maximi afgiften i det sednare är åtföljd af särskilta klasser inunder högsta beloppet, i de fall den högre afgiften ej äger rum; och bör Utskottet i öfrigt ej lemna obemäldt , att i afseende på Acteurers, Sångares med fleras ringa utväg till förtjenst, Maximi-afgiften, sorn fl Den 17 Juli. som ar 1812 varit uppsatt till |-,o R:dr, blifvit till hälften deremot, eller. 25 R:dr nu nedsatt, me*} Pppep rättighet fö? TaJveringsmännen, alt pj mindre för Acteurer , än för Artister, tillämpa de mipdre klasserna, s| vida de större ej anses bora äga nina? 2 § 1 Morn.
Jag anser det vara med billighet öfverenstämmande, att då en tjenst indrages och de dermed förenade göromål påläggas en annan tjensteman, som förut ej baft något att dermed skaffa, en skälig ersättning för det ökade besväret gifves åt denna tjensteman. Jag har förut yrkat bifall till Anders Janssons motion, men som ändamålet torde bättre vinnas genom en återreiniss, får jag förena mig i den begäran derom, som redan blifvit framställd. Gr. Sparre: Vid bestämmandet af lönestat för embetsoch tjenstemän, synes det i allmänhet vara lämpligast, att gifva dem så stora löner, som de skäligen anses förtjena, och delta i ett för allt. Men att, vid upgörandet af en ny lönestat, gifva vissa tjenstemän några exceptionella förmåner eller om det tillåtes mig att begagna en Fransysk term, några cenlimes addilionels, anser jag icke vara lärnpligt. Vid detta särskildta fall bör man dessutom ihågkomma, att ehuru, på sätt Hr Akerman uppgifvit, åtskilliga Kronofogdar genom Bergsfogdetjenstei nas indragning fått ökade göromål, det likväl icke derigenom kan anses vara bevisadt, att dessa Kronofogdar hafva mera att göra än andra Kronofogdar och att de förra således äro förtjenta af större löner. Aro de verkligen förtjenta af högre löner, böra vederbörande Landshöfdingar derom å behörig ort göra hemställan, men att representationen vid fastställandet af en ny lönestat för en tjenstemannaklass, skall, med afseende å nu mera försvunna förhållanden, gifva särskildta förmåner åt en del af klassens tjenstemän, det finnér jag ingalunda vara lämpligt, och då K. M. något sådant icke föreslagit, får jag för min del yrka afslag å motionon eller bifall till Utskrs hemställan. Hr Printzensköld: Jag skulle i sanning beklaga Statens tjenstemän, om de grundsatser Gr. Sparre här framställt kunde lyckas göra sig gällande vid den nya lönestat, som varder uprättad.
Hwad stall man tänka om en sädan anstalt, som warit i snart 1000 de är i bruk och ännu r wär tid wisar sä synbar wanstelighet? Af deste wördsamt anförde stäk protesterar jag pä det högsta mot denna Inrättnings upplifwande i den öfwertygelse at Statens stada är lika swär o n den äfwen uppkommer af patriotista misträlningar. Det 1214 Den 24 Augusti. Det andra ämnet Herr Commerce - Rädet föreslår är Krono Bränneriet anläggande i de större Städerna, men är del möjeliget atOmbud och Betjente manligen äga det des interestement och den noggranna omtanka at af et gilwit quantum Spannemäl samt mesta besparing af wed tillverka det mesta Brännan, lätom ost anse menniffor för hwad de werkeligen äro, men ej bwad de borde wara, dä resultatet synes mig blifwa at en Arrendator som presterat fullkomlig säkerhet för de ätagne skyldigheter, är wida pälitligare för Kronan än egen administration: af desta anledningar synes mig mindre rädeligt tilstyrka en ändring sorn förorsakar större atgäng pä Wed och Spannemäl och gör inkomsten wacklande. Selman jag nu enligt min öfwertygelse an, fört mina tankar i desta ämnen äkerstär at hög, tideligen tilstä at jag fattadt Herr CommerceRädets tanka orätt som skulle Bränneriinrättningen blifwa en Regal rättighet i hela Riket; orsaken är ej äträ bestrida en annans tankar, men endast min oförmögenhet fatta och i minnet bewara en hel Afhandling. Remitterades til Allmänna Beswärsoch Oeconomie Utskottet. Anmältes och emottogs en Deputation ifrän det Högw Preste Ståndet, ansord af Biskoppen ifrän Linköpings Stift Herr Doctor scngtein, som förmälte, at Preste Ständet bifallit Lag-Utskottets yttrande öfwer Kongl. Majus
Sedan Kongl. Maj:ts och rikets Krigs-kollegium under den 16 Januari 1850 meddelat krögaren N. Joachimsson upplåtelse-bref å nyttjande-rätten för tio år till en kronan tillhörig, vid Gröna gatan i Malmö stad belägen tomt om 25 alnars längd och 23 alnars bredd, eller 575 qvadratalnars areal-innehåll emot en årlig tomtöresafgift af 2 rst. banko för qvadrat-alnen, eller inalles 1 r:dr 47 sk. 10 rst. banko, samt skyldighet att, vid arrendetidens slut eller när tomten af kronan behöfves, densamma sex månader efter skedd uppsägning från kronans sida, afröjd och planerad utan någon ersättning frånträda, har bemälde Joachimsson nu, uti en till Kongl. Maj:t ingi. ven skrift, i underdånighet anhållit att få inköpa nämnde tomt, af skäl, att den derå uppförda, sökanden tillhöriga, byggnad tarfvade en större reparation, hvilken han dock ej vågade utföra i anseende till äfventyret att blifva från tomten uppsagd. Och har derefter Krigs-kollegium, till följd af erhållen nådig befallning att sig i ämnet utlåta, infordrat och numera till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat del* ett anbud af Joachimsson att lösa berörde tomt efter 12 sk. banko qvadrat-alnen, del* Bih. till R. St. Prot. 1S50 $ 1851. i Sami., i Afd., 17 Hält. 4 26 Kongl. May.Is Md.
Skrifvelse, iV.o i 36. 337 Tullvärde. Qvantitet för Inf. Tull. Tullberäkn. B an ko. R:dr sk. r. B: dr sk. P. — 12 — Puder 1 skålp. 4 1 24 — Qvicksilfver 1 skålp. — 4 Redskap och Machinerier, eller delar deraf, ej 16 specificerade 100 R:dr v. 5 3 — R/gaba/sam 1 kanna 1 10 Ris, oskalad, eller Padåy " Rötter, älbara, alla slag, ej specificerade Sadelrnakare-arbcten, ej specificerade: 1 lisp. 4 2 1 tunna — 24 —1 2 16 — med äkta förgylda, försilfrade eller pläterade beslag 1 skålp. — 28 2 andra slag 1 skålp. — 24 lh Saffran 1 skålp. 1 — 16 — Salmiak 1 skålp. 8 Salpeter : 4 oraffinerad och raffinerad 1 lisp. 2 -— 2 16 Chilisk salpeter eller salpetersyrad! natron, för skedvatlensoch andra fabrikers behof, efter pröfning och tillstånd af Kommers-kollegium 1 lisp. — 6 — 14 — Salpetersyra och Skedvatten 1 skålp. — 1 6 Salt: 1 16 — berg1 tunna — 12 1 16- glauber-, valtenfritt 1 lisp. — 8 3 kok1 tunna — 18 10- medicinskt 1 skålp. Qvarnslenar; se Sten. Qvercitron; se Färger. Rakknifvar; se Knifvar. Rask; se Väfnader, ylle-. Ratin; se Väfnader, ylle-. Ravenduk; se Väfnader, Linneoch Hamp-, Rentungor, Renstek och Renkött; se Kött. Rhabarber, hänföres under Apotheksvaror. Ridikyler; se Portföljer. Risgryn; se Gryn. Rosmarin, hänföres under Apotheksvaror. Rotscher; se Fisk, torr. Rik. lill R. St. Rumin; se Bränvin.
Arbetet med Rikshufvudboken för år 1855 skulle således författningsenligt vara påbörjadt under Okt. 1856, och då 1844 års Bref innehåller, att öfverskotts-medlen D en 18 April e. m. 317 skola till Riksg:sKont. öfverlemnas, i män de under arbetet med Rikshufvudboken blifva kända, så hade Riksg:sKont. så mycket säkrare bort, oberoende af 1856 års Bref, under hösten 1856 erhålla betydliga delar af öfverskottsmedlen för år 1855, som Tullverket varit det, som lemnat de ojemnförligt största öfverskotten. Gr. Posse, Gustaf: Jag ämnar icke inlåta mig i striden om den stora frågan, ang:de Riksg:sKont:s förvaltning, utan jag vill endast hålla mig till StatsUtsk:s Utlåt, flär har emot bifall till detsamma blifvit y t träd t, att StatsUtsk. icke gått riktigt till väga då det föreslagit utgifter, hvartill inga tillgångar finnas. Jag tror icke att förhållandet är sådant, utan jag tror att Utsk. gått oriktigt till väga, då det sagt att tillgångar icke finnas. Ty sådana finnas verkligen. Vid sista Riksdagen beslöto R. St:r att Riksg:sKont. skulle hafva rättighet att uplåna penningar i och för Jernvägarna till en summa af 6,833,383 Rdr 16 sk. Bko, deruti inbegripne så väl anslagen till Statens stambanor, som lån åt GefleFahiuJernvägen m. fl. Hafva nu Fullmäktige icke uplånat mer än 300,000 Rdr, så återstår således ett belopp af 6,533,333 Rdr 16 sk., som de hafva rättighet att uplåna. Den summa, som i StatsUtsk:s Utlåt, är begärd, upgår till 3,870,000 Rdr Rmt; af dessa finnas 1,350.000 tillgänglige i Riksg:sKont. och bristen utgör således 2,520,000 Rdr Rmt.
Färgi råd, oraspadt, alla slag 100 R:dr v. 1 Galläplen . , 1 skålp. 1 6 Gallmeja 1 skålp. — 2 Gardinerj rull-, af bomulls-, linne-, eller hampväfnad, målade eller tryckta 1 skålp. 10 — Garn: bomulls-: otvinnadt, enkelt eller dubbleradt, i karfvor eller å hobmer: ofärgadt 1 skålp. 5 färgadt 1 skålp. 8 tvinnadt, eller tråd, alla slag .. camél-: 1 skålp. 16 — ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt 1 skålp. 4 färgadt, tvinnadt eller dubbleradt 1 skålp. 10 hamp-, eller segeloch bind 1 skålp. 5 — Galangarot, hänföres under Apoteksvaror. j Galoner; se Gulddragare-oell Snörmakarearbeten. Bil. Ull R. St. Införselstull, Banko. ll:dr sk. r:st Garn : linne-: otvinnadt, ofiirgadt 1 sk alp. 8 färgadt 1 skalp. 12 tvinnnadt, eller tråd, alla slag 1 skålp. —.— 10 ull-, alla slag: ofärgadt ... 1 skålp. 8 — färgadt 1 skålp. 12 — Glas : buteljer, burkar och flaskor (karafiner och slipade1 flaskor härunder ej inbegripna): till och med i kanna 100 st. 24 deröfver, till och med 1 kanna 100 st. i 30 af större rymd 100 st. 3 24 fenster-, alla slag 1 lisp. 40 -— ljuskron1 skålp. 4 — optiska, lösa och oinfattade 1 skålp. 20 spegel-, ra och oslipade, eller så kallade glasanmen 100 Ralr v. 15 slipade, ofolierade 100 R:dr v. 20 folierade 100 R:dr v. 2,5 _ andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade 1 skålp. 8 — Glasjlusser: oslipade 1 skålp.
Osäkerheten att skörda frukten af användt arbete på Åkerbruket, förvandlar det till en binäring emot beredandet af Skogs-ämnen, hvilka, oaktadt ornbytlighet i pris, alltid gifva en säker inkomst. Climatets beskaffenhet bidrager val mycket till denna frost, hvaraf Vester-och Norrbottn besväras; trien förnämsta orsaken dertill ligger uti der i stor mängd varande Kärr och Mossar, hvilkas utdikning skulle bereda den dubbla fördel af ökad tillgång på foder och mera säkerhet för kalla dimmor, hvilka på en enda natt ofta förstöra Landtmannens hela hopp. Löfångers och Rygdeå Socknar uti Vesterbottn utgöra tillsammans en förenad däld, och deras Jordbruk syntes mig svagare än de öfriga angränsande Socknars. Provinsens yta är merändels jemn, såsom vissa trakter af Upland; derföre är kostnaden till de vidsträckta Myrornas utdikning mera betydlig och öfverstigande Invåriarnes enskildta förmåga. Jordbruket i begge dessa Län påkallar således högeligen'det allmänna och kraftigare biträde, som jag vågat föreslå uti min förlidet år utgifnaLmbets-berättelse och pag 50 följ. der finnes otnrördt. Med några tusende Riksdalers tillskott på vissa, till äfventyrs fem år, och med Arbetscommenderingar af det nu hemförlofvade Vesterbottns Regemente, alltsammans ställdt under disposition af de i dessa Län varande nitiska> upplysta och för Folkets val ömhiertade Lands, höfdjngar, jemte de af dem organiserade Hushålls. Co - 254 Den 8 Mars, Comitéer, torde med säkerhet kunna påräknas sådan förbättring uti dessa Läns cultur, att derest icke högst ovanliga missväxtår inträffa, deras invånare af egna Spanmålstillgångar skola kunna försörjas. Värdigare föremål for Konungs och Ständers visa omtanka torde näppligen kunna framställas. Öfver de i Vesteroch Norbottns Län tjenstgörande Häradshöfding,ir hafva flera klagomål blifvit anmälte, i afseende pä deras försumlighet att afgöra Brottmål, sorn tora häktade personer. Af sådan orsak voto äfven vid min ankomst dit till orten båda ordinarie