Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spänstig och mjuk i kroppen som en gosse – icke ett skäggstrå på den fina läppen, längs den rosiga kinden – uppemot örat – en linie af de finaste hvita fjun. Han höll hufvudet sänkt och ögonen mot jorden hela tiden. Blott en enda gång slog han upp dem – djupa, skiftande ögon med from, ren blick. — Dagen derpå såg hon honom vid table d’hôte. Han skrattade och talade ryska med sin följeslagare. När han mötte hennes blick rodnade han och såg ned. Hon fick veta, att han var rysk officer – Sergej Octroysky – och att han reste med en gammal onkel. Det var omkring klockan åtta på aftonen i hotellets salong. Hon satt i en af de stora, röda fåtöljerna midt på golfvet – starkt tillbakalutad; solfjädern halfutslagen i knäet och ena armen slapt utsträckt längs med sidan. Dörrarna till terrassen stodo vidöppna. Den ljumma aftonluften – mättad med doft af rosor och kaprifolium – trängde in i rummet. Ute från trädgården hörde man sorl af prat och skratt – svagt, oregelbundet. Framför henne med armarne korslagda på bordet satt Leif Thordsen. »Men, doktor, jag har ju alldeles icke sagt, att den är omöjlig – qvinnoemancipationen. Jag bara säger, att det skulle förvåna mig, om en sådan sak någonsin ginge igenom.» »Men hvarför?» »För det», hon såg honom rakt in i ögonen, »för det att qvinnorna aldrig skola upphöra att älska.» »Nå, men » »Ja, och då man älskar – då är man ju icke fri. Man offrar allt hvad man har – pengar, samhällsställning – allt – alltsammans.» De tego båda. Hon satt med hufvudet så djupt sänkt, att han icke kunde se hennes ansigte. Så blef honom nyfikenheten öfvermäktig – han sade långsamt: »Liksom om ni någonsin » Hon höjde hufvudet och började flägta sig med solfjädern. Ljus och skugga kom och gick på hennes bleka ansigte. »Jag? – åh, vi behöfva ju icke tala om mig. Bara i allmänhet . För resten, man kan älska på många sätt. Det fins något, som jag skulle vilja kalla själens lidelse. »
Rättegångs-Balken, i hvad det rörer behandlingen af tvister om arf, testamenten och förmynderskap, dels ock i afseende på ordnandet af RädstufvuRätterne i allmänhet, icke vinner bifall, vördsamt hemställa: i:o Att 6 Cap. 5 Rättegångs-Balken varder ändrad till denna lydelse: kominer tvist upp om arf, förmynderskap, så ock Lag-Utskottets. Betänkande, lY.o 5 g. död mans eller qvihnas yttersta vilja och förordnande om deras egendom,. döme ock Rådstufva-Rätt i thy mål: Förmyndare-kammare, der sådan inrättad är, håfve vård om omyndigs arf och bästa, och gore der redo för, och Rådstufvu-Rätt döme deröfver, då tvist uppstår. 2:0 Att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, efter vederbör andes hörande, täcktes så ordna Stockholms Rådstufvu-Rätt och Magistrat, att de nu derunder lydande Colle giers egenskap af serskilda instantier upphör, samt jemväl stadga och till efterrättelse kungöra de föreskrifter, som för verkställighet af en sådan förändring finnas nödige. Stockholm den 12 Juni 1840^ N:o 59* Ank. till Exp. Utsk. den i3 Juni, kl. 10 f. m* Betänkande, öfver väckta motioner om upphäfvande af en del1 serskilda domstolar.
Pehrs dermed förenade Landsförsamlingar, an§,§tt det vara för Staten förmånligt, att Församlingarne öfyertogo Kyrkan, under vilkor af dess framtida underhållande, emot det de hugo upbära den summa af omkring 5 00Q R:d Banco, som, genom försäljning af Kyrkans fordna Koppartak, influtit till StatsWqrket, nama hvarvid Utskottet tillika sig yttfat, att ordentligt Contraft med Församlingarne först borde uprättas och godkännas, innan berörde belopp ansloges att af Statens medel utgå, så hafva anmärkjqingar härvid blifvit gjorde hos Höglofl. Rid. 664 StatsUtsköttets Betänhanden. derskapet och Adeln, Högvördlge PrästStåndet och Wällofl. BorgareStåndet, som i följd deraf detta ämne till Utskottet återremitterat BerÖrde anmärkningar innefatta hufvudsakligen: Att, då Utskottet funnit Statens fördel dervid, att, emot utgifvande af de för Koppartaket änflutne 5000 B:d, för alltid blifva befriad från Kyrkans underhållande, borde ock desse medel nu anvisas till utbetalning, och, derest något (åontrafi med Församlingen om Kyrkans iståndsättande och framtida underhåll vore nödigt, till Kongl. Maj:ts Kådiga åtgärd öfverlemnas pröfningen deraf: samt att, då Församlingarne uti deras till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifne ansökning i denna fråga erbudit och utfästat sig, att försätta Kyrkan i behörigt skick och den framgent vidmakthålla, borde någon vidare deras förbindelse härtill icke anses nödig för medlens anslående, utan sedeimera kunna afgifvas innan summan af dein finge lyftas. Om tillgång för utbetalningen häraf nu icke blefve bestämd, utan dermed i afbidan på (lantråds afslutande skulle anstå till nästa Riksdag, förfelades härvid ändamålet helt och hållet, emedan Församlingarne, hvilkas nuvarande
Hvad nu först vidkommer sjelfva motionen, eller yrkandet alt Rikets Ständers i [råga om tolagen vid sistförflutne riksdag fattade och af Kongl. Majtt fastställde beslut äler mätte upphäfvas samt de stadganden, rörande tolagens beräknande och utgående, hvilka tillförene varit gällande, ånyo vinna tillämpning, så kunde visserligen Utskottet, vid det nyss anmälda förhållande, att förslaget i denna del icke ens blifvit af motionären sjelf vidare försvaradt, inskränka sig till ett blott åberopande af hvad i ämnet förut blifvit af Utskottet anfördt. Men då under diskussionen inom Riks-Stånden den’åsigt sökt göra sig gällande att Rikets sednast församlade Ständer, vid fastställandet af den äfven utaf Kongl. Maj:t godkände tolagstarifen, skulle förbisett den omständigheten att, ehuru de förra särskilda afgifterna elter regleringens införande kommo att inberäknas i tullsatserna, normaltullbeloppen i larifen dock blifvit bestämda utan tillägg af dessa afgifter, samt man på sådan grund förmenat, att en missräkning eller ett misstag vid tarifens nppgöring blifvit begånget, har Utskottet ansett sig böra erinra, att Rikets sednast församlade Ständer före frågans afgörande tagit de nu anmärkta omständigheterna under öfvervägande samt att beslutet följaktligen icke tillkommit i följd af ett förbiseende utaf de följder, hvartill detsamma komme att leda. Man finner nemligen af Bevillnings-Utskottets vid förra riksdagen afgifne Betänkanden icke allenast, att alldeles samma anmärkningar mot larifen då af motionären framställdes uti hans mot Betänkande N:o 10 afgifna reservation, utan ock att dessa anmärkningar af Utskottet upptogos till besvarande uti dess, i anledning aferhållen återremiss, afgifna Betänkande N:o 16.
Maximi - Tull för inkommande Spannmål, hvarigenom en säker, af intet godtycke beroende beräkningsgrund för speculanter skulle uppkomma, utan att producenten dervid egda anledning till billig klagan öfver menlig verkan af Utländsk täflan uti handel med Spannmål, — Kongl. Maj.-ts rätt att sänka Tullen, härvid dock alltid bibehållen, —- i följd hvaraf allt Herr Friherren begärt, att Utskotten måtte inför Rikets Ständer ådagalägga nödvändigheten att i grundlagsenlig väg bereda den erforderliga förändringen i Regerings-Forraens 60 §, samt att hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla om det stadgande, i anseende till Tullen å inkommande Spannmål, som under tiden kunde, till ändamålets vinnande, anses beköfligt: af Herr Grefve Frölich, David, som, utan att ingå i detailerne af de åsigter, hvilka för eller emot det ifrågavarande förslaget blifvit framställde, trott sig, i afseende å de Norra Provincernes Sockne - Magazin, böra upplysa, att, då Sockneboerne insett skadligheten af dylika inrättningar, såsom egentligen varande Disconter, de enhälligt och gemensamt Statssamt Oto.-UtsL Uti. N:o 114- 21 samtyckt att dermed upphöra; hvarjemte slutligen Herr Friherre Fock, Berndt Wilhelm, under försvarande af förra Magazins-Inrättningens åtgärder, framställt nödvändigheten deraf, att, då erfarenheten icke senare än vid 1826 års växt visat, huruledes en enda frostnatt, under sädens blomningstid, kan förstöra årets skörd, till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition anvisa ett Creditiv af minst a millioner
Brefvet den 26 Maj 1827, i fråga, om verkställighet af straff; 3:o Herr Bagges, om upphäfvande af föreskriften, angående hållande af Rådstufvu-Rättsoch Hof-Rätts-predikningar; 4:o Herr Bagges, angående ansvar för fönster-inslagning; 5:o Herr Wallanders, med förslag, att Magistraterne, hvar i sin stad, måtte få på sig öfveriäten rättigheten att upptaga och handlägga lagsökniugsoch utmätnings-mål emot dem, som lyda under stadens jurisdiction; 6:0 Herr Westmans, angående föreskrift, attgäldenärer, i stället för att hysättas, höra dömas till arbete, för att dermed betala sin skuld; uti hvilken motion Herrar Norin och Lindblad sig förenat; 7:o Herr Westmans, angående ett tillägg uti 17 Cap. 2 §. RättegångsBalken; uti hvilken motion några af Ståndets öfrige Ledamöter sig förenat; 8:0 Herr Örströms, angående förändrad grund för beräkning af houptekningsoch arfskiftes-procent till Magistrater i städerna, utom Stockholm och Götheborg; uti hvilket ämne åtskillige yttranden äro afgifne; och 9:o Herr Örströms, angående upphäfvande af spö- och ris-straff samt annan, efter hans åsigt, ändamålsenligare bestraffnings sättande i stället, äfvensom af den uppenbara kyrkoplikten; och Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Herr Wcerns, angående upphörande af den Båtgillet i Götheborg tillagde uteslutande rättighet, att emellan staden eller dithörande lastageplatser och fartyg, som ankra på Götha Elf, allena föra alla slags varor, som skola lossas eller lastas; 68 Prot.
H. såsom redan varande efter vår grundlag hunnen till myndiga år; och att dermed äfven afsägs egen hofhållning, om sådan skulle anses behöflig, kan man finna derutaf, att för H. K. H. Kronprinsen ensam är anslaget större, än för alla tre H. K. H:s snart nog äfven alla myndiga Bröder tillsammantagna. Om hofhållningeu ej kunnat blifva så lysande som mången ung thronföljares i Europas större och rikare stater, så vågar jag tro, att det icke är genom yppighet, lysande hoffester och begäret, att pä så sätt förstöra landets tillgångar och utarma folket som Konungafamiljen från Pau skall söka vinna kärlek af sitt och aktning af Europas folk och anseende bland dess Regenter och Regentfamiljer, utan genom att utmärka sig genom de öfverträffande egenskaper, förtjenster och dygder, hvilka satt dess stamfader i tillfälle, att utbyta musköten mot spiran (jag medgifver, mina Hrr! att det var en tilltagsen bana, men nu är det för sent, att visa sitt missnöje): en verksak, som torde bevisa, att förtjenslernas skola ej är så dyr. Med detta anslag har H. K. H. gjort längre utländska resor. Att resa kostsammare än hittills, ser jag intet behof. Sonsonen till anföraren för améerna 1S13 skall äfven om all Fursteprakt af honom lemnäs å sido alltid emottagas med lika uppmärksamhet inom de allierades landamären, och inom Frankrikes kan ingen prakt hvarken blända eller försona de ännu lifliga minnena. H. K. H. har med redan bestämda anslag haft tillfälle, att göra flera resor i fäderneslandet.
4. och uppgick vid slutet af sistnämnde år till II:dr 28,284: 35.6.5 kommande densamma att under innevarande års lopp ytterligare ökas med 5 procent å denna summa och att således vid årets slut nära motsvara dubbla beloppet af det ursprungligen afsatta, i Kanal-bolagets fastigheter intecknade, kapital af 15,000 r:dr. Det belopp, som vid 1849 års slut återstod^ utaf Slfömholms kanals och slussverks byggnads-fond (Reglementets 12 §) eiler II:dr 350,000 har, genom de i början af åren 1850, 1851, 1852 och 1853 verkställda utbetalningar af tillsammans „ 200,000; minskats till R:dr 150,000 hvilken summa, enligt Rikets Ständers beslut, skall i Januari månad nästa och derpå följande 2:ne år, till Strömsholms kanal-bolag med en tredjedel eller 50,000 r:dr hvartdera året utbetalas. Efter afdrag af de, för ekeplanterings-koslnader, från Riksgalds-kontoret reqvirerade summor, men med iakttagande af den vid 1844 och 1845 års riksdag förreskrifna ränteberåkning, utgjorde de medel, som, intill 1849 års slut, i anledning af den vederbörande jordegare, under sednare tider, tillerkända lösningsrätt för å -J:rono-skalte-jorden växande ekar (Reglementets 13 §), till Riksgalds-kontoret influtit R:dr 206,061: 14. 1. Denna då härstädes inuestående behållning har sedermera ökats under tinder under under l:sta genom ytterår år åt hälften af år ligare levert1850. 1851. 1852. 1853. lösen med° 1,480: 5.11. 1,702:— 10. 1328:10. 7. 791:26. 9 Deremot hafva, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga dispositioner, utaf ifrågavarande medel utbetalts: under år 1852
Om än allt synes väll närvarande tid, då dessa vidsträckta och rika Stater förnämligast sträfva till materiel förkofran och de olika bekännelserna hafva så lätt att utan sammanstötningar bestå jemte hvarandra; så länge de religiösa intressena ej kommit i strid med de politiska och materiella; så länge inre och yttre lugn derstädes öfverallt herskar: hvad säkerhet eger man väl, att så skall alltid förblifva;- att ju icke, om folkets sinne eggas, och dess passioner upväckas, friheten skall urarta till förtryck? Schweiz, detta den borgerliga frihetens och endrägtens fordom med all rätt beprisade fosterland, har, under de sednare åren, lemnat öfvertygande bevis på vanskligheten och osäkerheten af hvarje löfte om fullkomlig religionsfrihet. Det lärer ej kunna nekas, att de oredor och misshälligheter, som alltsedan 1817 sönderslitit detta arma land, egt och ega sin djupaste grund i de religiösa stridigheterna. Bemödanden för Romerskt-Katholska presters, jesuiters, klosters och andra läroanstalters återställande: Calvinismens fejder mot Deism och Socialism; de s. k. Momiers’, Methodisters och andra religiösa sekters oaflålliga sträfvanden att vinna anhängare och sprida sina meningar, hafva retat sinnena och hvar i sin mån bidragit till den beklagansvärda ställning, hvari Schweiz f. n. befinnes. Knappast är det någon af Edsförbundets kantoner, som icke derigenom på något sätt skakats, och huru har icke Förbundet i det hela sönderslitils, hvad har det icke lidit, sedan år 1830? —Kantonen JVaadt är en bland dem, der det demokratiska, det frisinnig a partiet tidigast och fullkomligast kom till väldet. Kantonalstyrelsen påbjöd 1845, att i kyrkorna skulle från predikstolarne förkunnas dess frihets-grundsatser. Då dessa stodo i uppenbar strid med en stor, måhända 21 * 324 Den 19 December. största delens af folket religiösa öfvertygelse, vägrade omkring 200 prester att så göra. De hotades, afsattes, beröfvades allt underhåll.
Ridderskapet och Adeln yrkade och Ständet mekdelte förändring uti Ig Momentet och o Puncten af Utskottets sednaste utlåtande att hos Kongl. Majas i un« derdänighet ma anhällaS tet taktes Hans Kongl. Majit tvid anwandandrt af de 20,002 Rd. af Nummer - Lotterimedlen, hwilka Stats, Ulff.itet föreflagit, att till Kongs. Hof-Stall och,Casicrn-Byggnadcn samt Hamnanläggningen i Helsingborg nyttjas, i synnerhet pä denna sednarcs fullbordande nådigt afseende hafwa; Härom skulle de Re» spective Med - Ständcn och Srats-Utffottet erhälla »vördsam och wänlig underrättelse, bki -uprs. SD. Hwad Riksens Högloft. Ständers Bewillningssamt Allmänna Beswärs-och Oeconomie-Utffott, uti desi pen 20 dennes upläste Betänkande, angående Post-Inrättningen i Riket föreslagit och tillstyrkt klef af Preste-Ständet gilladt; Hwarom wördsam och wänlig underrättelse skulle de Respeetive Med - Ständen, samt bemäldte Utskott lemnäsblt suprs. S. D. Biföll Preste-Ständet Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utskvtts nu ä nyo föredragnc Betänkande» angäcnde ätffillige Oeconomiffe Förftag, att updrifwa Jordbruket, Boffapsstötscln, Handeln och Fiskerierne pä Gottland, samt om anstalter till Sill-Fiskets befrämjande; Hwarom de Respeetive MedStänden och bemäldte Utskott skutte erhälla wördsam och wänlig underrättelse, bit supra. S. D. I betraktande af hivad Riksens Högloft.
Jag har också trott, att en till-, ökning i detta slags production, utöfver gränsen af dess nödvändighet eller begärlighet på utrikes orter, skall långt ifrån att vara gagnell elig för Svenska handelsvågen, eller den enskilte medborgaren, fast heldre för bägge blifva skadelig, och att i stället för det hopp man gör sig, att (hämta hastiga penningetillgångar och Nationalrikedom utur skogarna, dessa snart skola finnas till den myckenhet tillgripne, att producterne derutaf antingen måste multna vid Den 3 Junii. hemmanen, eller också till yttersta vanpris för,' säljas. Alla dessa och flere considerationer hafva likväl i mitt sinne gifvit vika för den liberala åsigt, som grundlagt Utskottets yttrande, och jag skulle icke deremot haft det mindsta atterinra, om denna liberalité fått förblifva i dess primitiva skick, och hvila pä den råttsgruud, hvarifrån den utgått; men deruti har, efter mitt begrepp, den mårkeliga afvikelse ägt rum, att Utskottet, då det i allmänhet förklarat, att Exporttullen icke finge öfverstiga 5 proCent efter varans egenteliga och i behörig ordning bestämda värde, dervid tillika fästat det vilkor, att, om förenämnde proCent af ett sådant värde ån skulle dertill föranleda; Exporttullen dock i intet fall finge förhöjas öfver det belopp 1816 års TullTaxa föreskrifter. Af detta förbehåll föijer, att den Tulft som för ett Skeppund Stångjern nu erlägges med 12 skillingar Hamburger Banco, och utgör 7 och en half proCent efter 3 R:dr 16 skillin, gars värde, skulle, då detta värde åtmindstone bör fördubblas, icke desto mindre förblifva oförändrad, ehuru den ej i sådan händelse utgjordt mer ån 3 och tre fjerdedels proCent, och om denna Export ån blefve aldrig så dyrbar och förmonlig, Tullen likväl aldrig kunna öfver 12 6killingar höjas. Det vill såga, att man å ena sidan antagit ett maximum till 5 proCent, men å andra sidan lagt sådane hinder för dess utöfning, att det aldrig kan äga rum.
Plajrié nå* biga propofitioit attgåenbe jorbaffönbring från fapitenöBoftädet 33rcban;b 9torrcgårbeit för utmibgniitg af 23rebarpbS författtfingö fprfogårb; 5:o af fantma bag, i anfebnittg af ölong!, 9Jtaj:tö nåbiga propofitioit, angå* eitbe uppfåteffe åt Gfffdötitita Öfra ÖlanalBolag af platö på (Sarf ©wftafS ftabö ge* maréfaftoriö områbe för cit ffufattfäggiting; 6:o af bett 24 3öitttari, i anlebning af Ölong!. 93taj:té nåbiga propofitioit, aitgåcitbe affönbring od) upptåteffe åt Söcftermifö SättbfticfSfaBrifsBofag af ett ntiitbrc jorbrptnb från trebje majorSBoftädet ©tufmerunt mib Slnbra Vifgvenabier* Jdegementet; 9iifibagé OKajttS ttåbiga ffrtfwelfé, an* gåettbe begärbt anftånb ttteb föreffriftta fapital* odj ränteinbetalningar å bc till Otorbergö jernvägsbolag af allmänna mebel attmtfabe lån; 8:o af famttta bag, angåenbe rigtningen af föbra ftatnbanan fantt antoifanbe af ett förffottöfuntma utaf 2,000,000 9t:br till arbetenas fortjfynbanbe å bettfamma; 9:o af bett 18 februari, t anlebntng af kongl. 9Jlaj:tS nåbiga fProyofition, angåenbe yenfton från Alllmänna SnbragningSftaten åt 3uftitie*9tåbet m. m. 31. %. ©yltenljatntnar; 10:o af fatttttta bag, i anlebntng af kongl.
Till skiften och andra förrättningar hafva, under nedannämnde år, följande antal förordnanden för Landtmätare meddelats: 9 år 1851 54 st. „ 1852 39 „ „ 1853 44 „ „ 1854 36 „ „ 1855 33 „ och under handläggning hafva varit: år 1851 ii 1852 11 1853 11 1854 1855 Summa Antal lajla skiften. Antal diverse förrättningar Boskapsskötseln, länets uråldriga hufvudnäring, är i tilltagande oaktadt de naturliga ängarne allt mer aftaga i växtlighet; ty, utom det. alt nya odlingar af så väl utväxt äng, sora myrar och karr fullt ut ersätta skillnaden i ängarnes afkastning, endast odlingen, såsom sig bör, genom vexelbruk med gamla åkern hålles i bördigt skick, danas ej så obetydligt nya ängar dels genom uppdämning af vatten på myrar och mossar och dels genom sjöars utdikning, der lägenhet dertill gifves; men ostridigt är, alt boskapsskötseln ännu icke på långt när uppnått den ståndpunkt, hvartill den bör och kan komma. Foderlillgång saknas sällan, ehuru, då dåliga hö-år inträffa, någon del af boskapen måste slägtas; men i åtskilliga byar är brist på sommarbete, hvadan boskapen mäste föras lill så kallade fäbodställen, der mjölken förvandlas lill smör eller ock får surna och i sådant skick, en eller par gånger hvarje vecka, hemföres till byn. Sedan åkeroch högrödan blifvit afbergad, släppas kreaturen ofta på bele å åkrar och lindor. Ifrån flera byar på nedra landet och nästan öfverallt i Lappmarken utsläppas häBerättelse öfver Westerbottens län Jör åren 1851—1855. 2 10 stärne, vid sommarens början, på bele å allmänningen, derifrån de oftast återhemtas först vid sommarens slut. Stallfodring brukas icke.
Och hafva Rikets Ständer i öfrigt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad härutinnan blifvit bos Rikets Ständer föreslaget, ansett följande grunder böra antagas för tilldelande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning, nemligen : 1:o) att för hvarje särskildt bebygdl hemman eller hemmansdel samt för utjord, om den för sig är skattlagd och bebyggd, hvars innehafvare vid laga skifte dömes att utflytta alla sina åbyggnader, skall, när skiftet blifvit faststäldt, samt derest hemmansdelen eller utjorden ej förut undergått enskifte eller laga skifte, och ej heller fått sina egor i flere lotter än efter Skiftessladgan, utan underställning lill Egodelnings-rätt är tillåtet, understöd till utflyttningen af allmänna medel, såsom gåfva, erhållas, nemligen för en hemmandel under samt till och med A mantal R:dr 75: — deröfver lill och med J mantal w 112: 50. deröfver till och med i dito 150: — deröfver till och med i dito n 187: 50. öfver i mantal, allt efter förmedling räknadt „ 225: — och för utjord 75: — 2o) att Landtmätare som förrättat laga skifte, hvarmed här icke förstås egodelning inom hemman, som förut undergått enskifte eller laga skifte, skall, vid ansvar såsom för tjenstefel, åligga att, inom en månad efter det han återfått skifteskartan och handlingarne med påskrift om fastställelse, till E. K Maj:ts Refallningshafvande insända dels uppgift å de utflyttningar, som vid skiftet blifvit beslutade, innefattande underrättelser om hemmansinnehafvarens namn och hemmansdelens förmedlade mantal samt om alla eller blott vissa åbyggnader skola utflyttas, och dels bestvrkt afskrift af beviset derom, att skiftet blifvit faststäldt; 128 Exp etli ti unsU /.t kottet* Förslag lilI underd. Skrifvelse N:o lil.