Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man förutsätter, att ett långsammare, men fredligt utbildande för samhällstillståndet är både det 6äkraste och bästa; så kan man efteråt med en slags fägnad finna, huru öfverseende och tålamod hos oss utgjordt tidsandan, intill dess de svåraste profven varit öfverstådde; och det är ej en liten lycka för ett land, om 3gtningen för medborgarens rättigheter, gå i bredd med dennes känsjighet för sina rättigheter, Att småningom föra dessa förhållanden i jemvigt, och att en gång vunnen bibehålla den, är det vigtigaste, eller snarare den representativa Statsförfattningens hela föremål; men jemvigten vinnes och bibehålles, endast genom uppmärksamhet å vågskålens möjliga lutningar; och våre vise i framtiden föreseende lagstiftare, skapade Riksens Ständers JustititeOmbudsmansEmbetet till en organ för denna uppmärksamhet. Jag har ej utan eftertanka följt utöfningen af detta Embete, och jag har ofta nog kommit till den slutsatts, att det omsider måste alldeles förslappas genom saknaden af både bifall och af klander. Grundlagen ålägger Riksens Ständers Justitieombudsman, att vid hvarje Riksdag till Riksens Ständer aflemna en allmän redogörelse, för förvaltningen af det honom anförtrodde Embete. Grundlagen tillstädjer att genom nytt val, vid hvarje Riksdag åt samma person förnya Riksens Ständers dyrbara förtroende af detta Embete; men Grundlagen föreskrifver ej, huru granskningen af denna Embetsförvaltning bör föregå; huru och på hvad sätt Riksens Ständer kunna öfver den Den 13 Februarii. 47? uttrycka sin tillfredsställelse eller sitt missnöje; och då ombytet af person, genom ett nytt val ej alltid med säkerhet uttrycker annat, än de väljandes' mer eller mindre välvilja för person; så synes mig, att någon uppmärksamhet å Embetets förvaltning nödvändigt bör föregå årerbesättandet deraf; ej mindre till vägledning för omdömet öfver det fram farna, än till beredande af någon stadgad opinion, såsom ett rättesnöre för en framtida förvaltning af detta magtpåliggande Embete. Då lagstiftaren för lagstiftningens sammanträden stadgade ett mellanrum af 5 år, synes det tydligt huru han vacklat emellan vissheten om
Betänkande om en mera utvidgad Närings.frihet j samt LagUtskottets i Angående förpligtelse för Landshö fdingarne att till jujtitiae-Cancelteren och Justitia;- 558 Den 25 Af vil, Ombudsmannen insända ett Exemplar af de kungörelser, soni af dem utfärdas. 4:0 Med tilikännagifvande att Stats-Utskottets Betänkande om Ädelfors» Guld-Verk, och Lag-Utskottets om upphäfvande af 3 Art. i Kongl. Stadgan om Jagt och Djurfång, samt angående fragan att Skogsåverkan må anses säborn stöld, blifvit lagde rill Handlingarne. Af den 21 April, med underrättelse: i:o Att följande Betänkanden blifvit bifallne, nemligen: Stats Utskottets: Angående den under Bergs-Collegii disposition ställd* Cassa m. m. Angående iuförskrifvande af Engelsmannen Thomson i och för försök af ett nytt Jernberednings-satt. Angående rättelse i Nådårs och besparings Förf attningarne. BancoUtskottets: Om Kungörande af Banco-Sedelstockens belopp för hvarje är. LagUtskottets: Angående föreslagne ändjingar ati nu gäU Den 35 April. 359 lande stadganden om Förmyndares tillförordnande. Coustitutions Utskottets: Innefattande tillstyrkte Redactions-förändringar af 61 §. Regerings Formen, och 44 §. Riksdagsordningen* Stats• och Banco-Utskottets'. Angående Medel och utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad. Statsoch OeconomiceUtskottens : Rörande inrättande af Arbets och Correctionshus pä Borgholms Slott och i Vadstena. Oeconomice• Utskottets:
Lärdomsskolornas representanter, vågar jag tro, hafva ej fattat den; emedan de varit obekanta med sådan undervisning, som gör den vettenskapliga kunskapen tillämplig: tiIlämpningsskolornas representanter hafva ej fattat denna skilnad, emedan de äro obekanta med sådan undervisning, sorn gör den vettenskapliga kunskapen lill lärdom, till vettenskaplig odling lili dess blotta humanistiska bemärkelse. Sålunda harman antagit hvarandras postulater, under det man trodde sig antaga sina egna, emedan deras benämningar voro lika; och då utgången sedermera ej vill svara mot förhoppningarna, uttydes detta såsom en följd af politiska bevekelsegrunder, af brist på duglighet, med ett ord, af personers förhållanden, hvaraf man också har att förklara den bitterhet, med hvilken striden föres. Den åberopade skilnaden är, såsom allt annat, hvilket måste förklaras såsom en omedelbar erfarenhet af menniskans andliga natur, ganska svår att, på ett allmänligen fattligt sätt, beskrifva. Jag föreställer mig emedlertid, att det just är bakom denna slöja, som stridens hydra gömmer sig; att denna slöja, en gång Ivftad, skulle den vägen öppna sig till vårt folks förädling, rikedom, makt och ära, hvars möjlighet man anar; att det följaktligenär hvarje medborgares pligt att meddela sitt äfven ringa bidrag till ljus och vidgade åsigter öfver detta vigtiga ämne. D c n 7 Mars f. m. Att någon annan allmän uppfostran till moralisk oell inlellectuel förädling vore möjlig, än genom lärdomsskolan, derpå liar man lange nog tviflat, och detta tvifvel har slutligen stadgat sig ända derhän, alt 1828 års comité' ej sett någon annan utväg att rädda sin liberala ömhet för alla medborgares rättighet till odling och kunskap, än att comiteen, som det synes, på fullt allvar inbjudit de konstidkande samhällselasserna på en för dessa classer enkom gjord anrättning uti dess lärdomsskola. Jag vill ej fästa mig vid en mängd ofullkomligheter oell motsägelser i detaljerna, sorn ensamma skulle göra inbjudningen omöjlig alt emottagas.
Det är nu icke möjligt för barnet att få veta hvem dess moder är, oaktadt det måste vara en bland de menskliga rättigheterna, och hvarthän leder det väl, att man gifver barnet dess rätt efter modren, men barnet icke får veta hvem modren är. Det blir ju ett kaos, och ehuru jag icke vill tillerkänna oäkta barn arfsrätt, kan jag likväl icke förneka dem rättigheten att veta hvem modren är. Slutligen vill jag nämna, att denna författning står i strid med Kongl. Förordmn d. i Maj 1 85 5. 1 Kongl. Brefvet d. 17 Okt. 1778 stadgas, att lägrad qvinna icke får utestängas från nattvardens begående, hvaremot nyssnämnde Kongl. Förorda. säger, att den, som är dömd för lägersmål, skall undergå enskild skrift hos kyrkoherden i den församling der brottet skett, och vidare, att samma person icke får nyttja salighetsmedlen förr än en - 362 Den 17 Janl f. m. skilda skriften är undergången. Af Hr Carlesons yttrande synes det sora om han ansåg 1855 års Författning icke tillämplig på qvinna, som låtit sig lägras. Mig synes det fullkomligt tydligt att så måste ske, och det strider bestämdt emot Författms anda, att qvinna icke skall upgifva sitt namn. Jag anser således, hvad jag äfven i min reservation upgifvit, att, med undantag af 5:te morn., 1778 års Bref bör uphäfvas, och yrkar således återremiss. Hr Tham: Jag är förekommen af den siste talaren och skall blifva kort. Det har alldeles icke förvånat mig, att, då en värd talare tillförene förebrått mig att vara för mycket katholskt sinnad, man nu tillvitar mig att vara för mycket protestantiskt, och i öfrigt får jag förklara samma värde talare, att alla de anmärkmr man gjort emot min person eller emot mina åsigter icke skola rubba min öfvertygelse. Jag måste först genom giltiga skäl öfverbevisas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, och med hänvisning i öfrigt till den tryckta riksdägsberättelsen, hemställer Utskottet vördsamt l:o att Wadstena Adliga Jungfru-Stifts pensioner skola, i den mån Stifts-kassans tillgångar det medgifva, förhöjas från femtio till ett hundra Riksdaler Riksmynt årligen; 16 Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 5. 2:o att antalet af förhöjda pensioner skall bestämmas i sammanhang med den, jemlikt 29 § i Instructionen för Hidda idius-Direktionen, årligen skeende reglering af Stifts-pensionerna; 3:0 att de förhöjda pensionerna skola tillkomma de enligt matrikeln äldsta i ordningen varande Stifts-Jungfrur; 4:0 att det nuvarande antalet pensionsrum, eller 238, väl må, derest kassans ställning sådant ovilkorligen fordrar, förminskas, men icke får öfverskridas förr, än alla pensionärerna blifvit delaktiga af det förhöjda pensions-beloppet; 5:o att inskrifnings-afgifterna skola blifva oförändrade; samt 6:o att den såkallade familjegåfvau skall upphöra. § 8. (pag. 21—25 i Dir. Berättelse). Denna § redogör för utdelningen sedan berättelsen till förra riksdagen afgafs af dels från Adliga Kadettskole-fonden utgående fyra högre academiska stipendier, hvardera å 360 R:dr R:mt, åtta lägre å 240 R:dr R:mt, tvänne såkallade näringsstipendier, likaledes å 240 R:dr hvardera, samt trenne frikadettplatser vid Kongl. Krigs-Academien, dels å Bergenstjernska fonden anslagne fyra academiska stipendier å 225 R:dr hvardera samt en frikadettplats vid Kongl. Krigs-Academien, dels af 3:ne stipendier å Berghmanska fonden, hvilka bestämmas efter markegårigspris och under de sednare åren uppgått från 350 till 50 0
Hvilket Wi Eder till Nådigt svar meddele; Befallandes &c. Stockholms Slolt den 27 Juli i836. CAHL JOHAN. C. \V. RIBEN. Till Krigs-Collegium, angående utdelningen af extra förplägnings-bränvin under Indelta Regementernes möten. Med höga orginalet lika lydande betygar L. A. Polheimer. t. f. Actuarie i Kongl. Krigs-Collcgium. — 100 — Stormägtigste, Allernådigste Konung! Ijti underdånig skrifvelse af den i sistlidne Maji, liar, till Eders Kongl. Maj:t, Krigs-Collegium haft Nåden afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers senast församlade Revisorers afgifne Berättelse om hvad som förekommit under granskning af de under Collegium ställde fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1834 oc^ i835, samt, bland annat, framställt i underdånighet den åsigt hos Collegium, att det icke tillhörde dess Artilleri-Afdelning till bemötande upptaga den del af Revisionsberättelsen, hvilken angår anmärkta omständigheter vid förvaltningen af Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori under förenämnde tvenne år, emedan Räkenskaperna för det samma, förvaltadt utaf särskild Direclion, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 27 Junii 1826, omedelbart ingått till Eders Kongl. Majt:s och Rikets KammarRält, och såsom följd deraf Krigs-Collegium icke ägt någon controll öfver eller 1 edovisnings-skyldighet för de medel Direclionen hos Collegium, enligt Eders Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga Skrifvelser, lyftat intill Julii månads ingång år i836, då, efter Nådigt förordnade under den 20 Februarii samma år, Öfverstyrelsen af Factoriet Collegium öfverlemnades.
- Hvarförutan Utskottet anser det Förordnande böra utfärdas, att de inom Krono-Hernffia-ns eller Krono - Afradsland» omiSden belägna' Strömfall må af åboerna få endast tills vidare begagnas, meri icke genom Skatteköp, Kronan afhändas, Utan .Hön vid dis* positipri^-rättén deraf ■ bibehållas; på det icke större anläggningar oell en allmännare nytta för Riket i framtiden matte Varda hindrade, och vid de tillfallen, då Strömfallet för sådana ändamål hehöfves, någon större ersättning, an för nödiga byggnader., komma i fråga; och torde följakteligen ett utmål närmast intill strömfallet af ett, iva a tre Tunnland, böra afsättas oell bibehållas* allt efter Strömfallets och den intill stötande markens beskaffenhet. lleträffande äter Strömmarnas och åarnas rensning och öpne hällande; så stadgar Kongl. Förordningen deri 20 Februari I764, att* till förekommande af 'skadliga uppdämningar och vat* lullod, ärligen, Sommartiderna, då vättnet är som mest utfallet, alla rikets undersåtare skola vara för. toen 2 2 Juni - förbundne, att, så val å Krohans Söm fenster) tä ägor, under vederbörande Betjentes vard och tillsyn, upprensa och vid sitt haturiigä aflopp Vrdjrnagthålla alla storrö och mindre strömfall, bäckaröd! åär; hvarom Kongl. Majds Befallningshafvande i "Länen skulle* efter förekommande omständigheter, besörja; och Utskottet förmodar, att i händelse detta Stadgande noga handhafves och efterlefves, skola de Olägenheter, sorn nu genom uppdämningar och underlåtna Strömrensningar tillskyndas jordbruket, till någon del kunna förekoromas; af hvilken orsak Utskottet äfven föreslårf det hoS Kongl, Majtt mätte i underdånighet anhållas, att 1764 års nyss åberopade Förordning mätte varda upplifvad och ett noggrant iakttagam de deraf alfvarligen påbudet. Vidkommande slutligen frågat!
Den börjar: ”Hufvudman, som fyllt ax år, och ”sorn utan afseende å åldren, sjelf vore berättigad att representations-rätten utöfva, ’’må kunna befulImägtiga annan introducerad Adelsman, alt intaga säte och stämma ”för Ätten.” En Hufvudman, som fyllt ai år, kan ej tilläggas, att genom utgifvandet af fullmagt utöfva någon vidsträcktare representationsrätt, än om han vore berättigad att sjelf intaga säte och stämma på Riddarhuset. §:n borde således i denna punkt för mera tydlighets skull lyda: Hufvud•> Den 7 Augusti f. in. 167 man, som fyllt 21 år, vare berättigad utfärda fullmagt för annan introducerad Adelsnian att intaga säte och stämma för Ätten, derest icke de bestämmelser y ,$*. innehåller sådant hindra. Härefter afhandlas hufvudmanna-rätlen, hvarom det heter: "får Hufvudman, enligt denna Riddarhusordning, ej utgifva fnllmagt, då inträde ”för tillfället närmaste Ättemän, för hvilken något lagligt hinder icke möter, uti "full hufvudmannarätt.” Häraf kan dragas en dubbel mening. Utskottet liar tydligen åsyftat, att lagliga hinder skulle möta. Orden för hvilken, borde således utbytas emot orden så framt, hvilket jag yrkar mätte iakttagas. Uti formulairet till fullmagten fattas på andra raden af formulairet ett och, som måste ditsättas. Slutliga lydelsen deraf: ”hvarvid han ovilkorligen för”pliglas att ställa sig till efterrättelse den "af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antag"ne och besvurne Regeringsform af den 6 ”Junii 1809, jemte Riksdagsordningen af ”den 10 Februarii 1810 och öfrige gällan”de Grundlagar;” torde äfven icke böra lemnäs oanmärkt. Nu är icke 1809 års Regeringsform uteslutande gällande; ej eller 1810 års Riksdagsordning, utan med de förändringar, som sedermera blifvit af Konung och Ständer gemensamt antagna. Hela denna citation kan likväl undvikas, om man i stället inför orden:
Knappast en roddbåt! Man färdas i en vidunderligt gammaldags båt, stor och bräcklig, med kajuta. Och man måste böja ryggen djupt, om man vill komma in i kajutan. Båten kallas trekshöjt, så uttalas det åtminstone, och dragés helt enkelt af en eller flere karlar, som gå längs med kanalen. Holländska språket är något midt emellan tyska, svenska och engelska. Jag försöker nu tala holländska, så godt jag kan. Och hjälper intet annat, så tager jag till med ren svenska och säger samma sak många gånger, och då hjälper det. Uti Zuiderzee ligger ej långt härifrån en ö, Marken. Där finnes, efter hvad som sä- ges, nordisk befolkning. Visst är, att de äro mycket blonda. Barnens hår är linfärgadt som på våra dalabarn. Deras ytterst brokiga dräkter påminna också mycket om dalbefolkningens. Staden Edam, i Sverige väl bekant genom de klotrunda anilinfärgade Edamerostarna, ligger en dryg halftimmes väg härifrån. Det är en vacker liten stad, fin och ren, genomfluten af kanaler och med höga alléer, smala gator med låga hus, alla med gaflarna utåt gatan. I denna lilla stad flngo vi de första känningarna af, huru innerligt hela landet deltager uti hyllningen. Orangegult — huset Oraniens färg — är festfärgen. Alla bära orangefärgade rosetter eller kokarder. Barnen hafva orangefärgade mössor. De unga flickorna orangefärgade halsdukar och skärp till sina hvita klädningar. Tidningar och festprogram äro orangefärgade. Hela staden är festsmyckad med rikedomar af flaggor, guirlander blommor och kulörta lyktor, som en riktigt välprydd julgran hemma! Något så genomgående festligt kan man nog endast få se i en liten stad. Det var den 31 augusti, den unga drottningens födelsedag, som var festdag i Edam. Vi begåfvo oss af härifrån på aftonen, och vandrade i tätt sluten trupp längs ka nålen. En ungdomsfrisk holländsk målare var vår ledsven. Fullmånen var strålande klar och staden skimrade i tusentals lysande färger. Ljus och jubel öfverallt. Och kanalerna le sitt blidaste aftonleende och vicka sömniga och yrvakna hit och dit med de brokiga bilder, som spegla sig i dem.
Vaktmästaren vid Straffoch Arbets-fängelset på Långholmen Johan Eriksson, sedan han från sin befattning afträdt, årlig pen&fdå af Majoren Guslaf Wilhelm Gyllenhammar, då han, efter uppnådda 65 års ålder, erhållit afsked från sin befattning såsom Direktör vid Straff-fängelset i Warberg, en förhöjning af 500 R:dr i det honom vid 1856—1858 årens riksdag tillförsäkrade pensionsbelopp af 1,200 R:dr och således en årlig pension af . Majoren i Götha Artilleri-regemente Johan Wilhelm. Westerling, från och med månaden näst efter den, i hvilken han erhållit afsked från sin Kapitens-beställning vid nämnde regemente, ett pensions—tillskott årligen af Löjtnanten vid Svea Artilleri-regemente Nils Robert Themptander, från och med månaden näst efter den, i hvilken han erhållit afsked ur krigstjensten, en årlig pension af . Löjtnanten vid lista Lif-grenadier-regementet P. J. C. Loenbom, likaledes Under-löjtnanten vid Jönköpings regemente Carl Arvid Forshall, likaledes '7 ' .u T. f. Fält-läkaren, Doktor Ulrik Mullern, efter erhållet entledigande från sin befattning såsom t. f. Regements-läkare vid Konungens värfvade Hussar-regemente, pension i likhet med Regements-läkare på stat, enligt de för pensioneringen af arméens läkare gällande föreskrifter. T. f. Förste Bataljonsläkaren vid Elfsborgs regemente, Medicine Doktorn Fredrik Ulrik Kjellenberg, vid entledigandet från sitt Ba. i * i-i ri \ -V >' r taljons-lakare-forordnande, en ärlig pension af Öfversten Carl Hjelms enka Augusta Flach, en årlig pension af . —■» »_ ■ ■ ■ Transport Riksmynt R:dr | 41,400 600 900 225 1,500 500 ■ t 1,200 600 400 1,200 400 48,925 3 '■ T Riksmynt. R:dr öre. Transport 48,925 .
Utaf anslaget för inköp af 300 exemplar af Svenska Forn skrift s-Säliskapets årliga Samlingar (3, 4, 5 och 6:te häftena) (86 §) Utaf anslaget till understöd för denjfattigvård, som, enligt 21 § 3 mom. i det af Rikets år 1840 och 1841 församlade Ständer uppgjorda förslag till Stadga om fattigvården, bör af Staten bekostas, 30.000 R:dr, (88 §) Utaf lånet för återuppförandej af de förstörda* verkstäderna med tillhörande byggnader vid Conradsfors bruk i Wermland, 30,000 R:dr, hvaraf 20.000 R:dr förut lvftats, (93 §) Utaf köpesumman för Hofmarskalken Friherre G. Rid derstolpes sterbhusdeliigares hus vid hörnet af Slottsbacken och Skeppsbron, här i hufvudstaden, 100.000 R:dr, (206 §) 88,400: Summa af Riksgähls-Kontoret enligt Rikets sist församlade Ständers beslut, utbetalda tillfälliga stats-utgifter j frän den 10 September 1845 till den i5 September 184y, R:dr 2,264,524. 8. 4. Då dessutom, jemlikt 1845 års Revisionsberättelse, sid. 34—36, enahanda, på samma Ständers beslut grundade utgifter blifvit, före denna tid, af Riksgälds-Kontoret bestridda med . „ 491,025: 11. 9. så utgör det sammanräknade beloppet af alla nu ifrågavarande, utaf Riksgälds-Kontoret verkställda utbetalningar R:dr 2,755,549: 20. 1. 552: 32. — 60,000: 1,400: 20,268: 10. 8. 10,000: 64 — utbetalda anUtom den summa .
Hennes händer voro tabu, de voro förbjudna, ty hon hade vidrört en död. Hennes vänner buro mat till henne och förde den till hennes läppar, ty hon fick ju icke begagna sina händer. Kom så en qvinna skyndsamt. "Wainahée! höfdingarnes höfding, han den unge, de hundra öarnes beherrskare, segraren öfver Tongatabus fiender kommer hitåt. Skynda att bada, att han må kunna befria dig från tabu". Och Wainahée badade i insjöns våg, och hennes kind var frisk och hennes öga log och hennes hår pryddes af blommor, då hon gick emot höfdingen. Djupt ödmjukade sig Wainahée inför honom, nedsättande sig vid hans fot. Höfdingen stadnade och Wainahée vidrörde sina axlar med hans fot; men då höfdingen skulle upplyfta och omfamna den unga för att upphäfva tabu, då bäfvade den starke ett ögonblick tillbaka, men slöt henne sedan häftigt till sig, i det han sade: "Wainahée, icke allenast nu skall du hvila vid höfdingens hjerta; för alltid är din plats der och vid hans sida". Och han tog af sitt hufvud sin röda fjäderprydnad och fastade den på Wainahées hufvud. Men Wainahée darrade som magnoliens blomma på sin stjelk och blickade sedan opp, såsom om hon sett solen gå opp ur hafvet, och hennes blick glänste, men sjönk åter ned, ty hon kände sig så ringa som det minsta strå vid höfdingens fot. Men öfver hafvet simmade en underbar bygnad mot Tongatabus strand. Tvenne gånger hade man sett dylika förut. Der voro hvita män och deras djur, det var deras ö och deras boning. Men af deras sällsynta djur försvann ett, och deras höfding vredgades. Men icke ens öns store höfding lyckades att återskaffa djuret och han sade: "Gerna ville jag återskaffa ditt djur, ty rätt är rätt, och djuret är ditt; men den, som tagit det, har lyckats dölja det äfven för mig". De hvites höfding vredgades allt mera och hotade att förstöra Tongatabus ö, om icke hans djur återskaffades.
Tåg har blott tyckt, att då denna sak nu blifvit bedömd på två rakt motsatta sätt, vore det lämpligast , att båda tmningarnes försvarare genom framställningen af två Alternativer, vi« sa agtning för hvarandras meningar. Friherre Åkerhjelm: Jag conformerar mig så mycket hellre med Herr Påhlman i detta fali, som jag uti ConstitutionsUtskottet alltid r. serverat mig emot de till Utskottet remitterade anmärkningsfrågors förfallande, för det att tvänne Stånd stadnat emot två, i afseende å beslutetJag har då alltid ansett, att ett pluralitets-beslut borde fattas Och detta har jag trott kunna ske, när förhållandet till RiksStånden anmältes och Riks S'ånden derefter förvisade Målet till den behandling 73. §. sista Momentet i Riksdagsordningen innehåller. Emellertid och då detta är underkastadt olika sneningär, anser jag högst angeläget, att Constitutions - Utskottet biifver försatt i tillfälle att i alla Mål kunna utröna Pluralitetens beslut. Grefve Spens, Carl Gustaf: • Öfverlägga ningen kan ej slutas, utan återremiss eller votering derom. Olika opinioner om 107. §. hafva funnits vid denna Riksdag, och skola alltid finnas. Det är i sådant fall nödvän-' digt, att antingen bjuda den ena opinionen rakt spetsen, eller ock låta tvänne Alternativer hvila lill nästa Riksdag, på det då må kunna visa sig hvart åt tidehvarfvet vill. i 96 23 Myt. Jag instämmer således med Herrar Cederskjöld och Påhlman uti anhållan om återremiss, med förslag till två Alternativer, samt hemställer tillika, om icke Herr Cederskjölds sista anmärkning, om den Species Facti, ConstitutionsUtskottet bör afgifva, äfven kunde få intagas i den Redaction han föreslagit sålunda: ”Sedan sistnämnde Utskott deröfver blifvit kordt, och utförligen sig om Målet yttrat” Man kunde derigenom förekomma den här befarade möjlighet, att de Domare, som komma att dömma, icke skulle erhålla underrättelse om Målet.