Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lin (Hlin) 1) binamn till Frigg; 2) enligt pros. eddan en asynja, som tjenstgör hos Frigg. Lit (lax), 1) binamn till Loke; 2) dvärgnamn. Loddfafner (Loddfáfnir), binamn till Had. Flere drag ur sagan om Sigurd Fafnersbanes ungdomsäfventyr äro hämtade ur myten om Hads. I sången om Fafner säges det: »I forna dagar trodde folk, att en döende mans ord mäktade mycket, om han förbannade sin ovän vid dennes namn.» När den af Sigurd till döds sårade Fafner frågar sin unge baneman hvad han heter, svarar fördenskull denne: »jag heter Trögdjur» (gaufugt dýr, ej »härligt djur», såsom man hitintills öfversatt det), detta med anspelan på Fafner själf, som största delen af dygnet låg orörlig på sin skatt. Sigurd icke blott döljer till en början sitt eget namn, utan väljer ett, som är tillämpligt på frågaren, för att den väntade förbannelsen skall falla tillbaka på honom. Äfven i Vilkinasaga uppträder en hjälte, Heimer, som uppkallat sig efter en drake, hvars baneman han blifvit. Detta förklarar, hvarför i Havamal en asayngling med det egendomliga drakeller ormnamnet Loddfafner uppträder. Han befinner sig i Odens sal och emottager från denne råd och förmaningar, hvilkas innehåll med bestämdhet hänvisar till myten om Had. Att Had kunnat benämnas Loddfafner har då sin grund däri, att han, som skildras som en utmärkt jägare, dödat en drake och kallat sig Loddfafner under samma förhållanden som Sigurd kallade sig gaufugt dýr. Loddfafner har dubbelbetydelsen af »raggig orm» och »trög orm» och kommer således betydelsen af gaufugt dýr mycket nära. – Äfven i sången om Segerdrifva är Had, icke Sigurd, den ursprunglige hjälten. Lodyn (Hlóðyn), binamn till Frigg. Lofn, asynja.
Summa as 5,816,856 Kann».:, stalie ester den i u förestagne atgltt utom he - munS utgiften derföre erhällas en Summa af !HZ, 197 R'dr. Dea progretziva alguten för de större pannmne stul>e sedermera utan kwlfwu utgöra fyllngd-n eller de 56,111 R-dr, Ridd. och Ad. Den 20 Januari!- som erfordras för att utgöra ve Z5O/0OO R:dr Banco, hwilka man fom VränwineaiM päräknat Men del sones mig som man wid den försia beräknings grunden helt och hällir glömr, alt mänga som betalt B'änwinS,afgift, derföre ej bränt, och att, dä vet nu kommer an pä en hwar, arc ge sig an för au bränna eller ej, och att wäija Ven pannerymd som han finner tjenligast, torve ett deficit uppkomma, som man ej päräknat. Dä Slats-Werket nu i desi ställe behöide en ötwerffon as 8o,voo R:dr, vm desi killgängar ffulle wara i samma författning sem förut, blir en brist fä möckel wädeligare, som ingen tädan ar i Stors onsiaoen päräknad, och som Lefia revan icke arv vfwerflövigr nlllagne. Min önskan hade warit, att man ej rubbat den redan faststälde asgifnn, endast jämkat j anseende till Ve mindre Hemmantalen, och att man begagnat tillfaller af en ukwidgad tillwerkninge cch försaljnincs-räkt, för att rätta Skotens inkomster och om möjligt något förbättra Vem,i förhällande till en mera ukwidgad Industrie.
Skulle, såsom jag anser vara det rätta, så beskaffade silfverslut hänföras till växling, så kunde desamma, i öfverensstämmelse med 4 §• 1 förenämnde Artikel och Afdelning, samt hvad Utskottet angående växling jemväl tillstyrkt, fortgå emot nya sed - iga Den 6 April f. m. lar utöfver den för egentligt silfverköp fixerade summa, och det belopp, som hittills för skeende silfverlefverering mot då först lifgifvande motsvarande Bancosedlar, blifvit påfördt denna summa, i stället användas till de egentliga silfverköpen, hvarigenom allt utan rubbning af hvad Utskottet föreslagit silfverfonden kan vinna ytterligare förstärkning, och Banken beredas förmåga att efter skedd myntbestämning förr utväxla silfvermynt, bälst, på sätt Utskottet i dess den a3 nasti. December afgifne Betänkande utredt, genom reela fondens förstärkning, medelst inköp af silfver äfven mot nya sedlar, ett bättre förhållande uppkommer emellan samma fond och den utelöpande sedelmassan, oaktadt berörde massa i anförd måtto förökes, intill dess silfver och sedlar uppgå till lika stora summor. Emedlertid torde bestämd föreskrift i ofvanberörde afseende böra Fullmägtige i Banken meddelas för att sätta dem i tillfälle, att derefter lämpa deras åtgärd. i ■ _ ' * -t ''i'.’.- Bankens stadga och styrka vinnas dock förnämligast genom användande af dess behållna vinst till upphandling af myntbara metaller. Det är denna vinst, som i främsta rummet bör anslås till dess consoliderande, eller med andra ord till befästande af dess credit och bestånd såsom Bank, samt dess återförande till dess primitiva be - Den 6 April f. m. Bestämmelse, hvarigenom den blifver hvad den bör vara, hjertat för Statens industriella lif, icke dess kräfta. Intill dess Banken är i stånd att uppfylla första vilkoret för sin tillvarelse, lärer således dess netto behållning, fredad för alla för Banken främmande eller aflägsne interessen, hädanefter oafkortad böra förvandlas till myntbara metaller, att förstärka dess reela fond.
Lindegrens naturliga ostadighet, den svartsjuka, som blifvit uppväckt i hans lidelsefulla hjärta och den tröst, han därför sökte i drufvans safter, voro väl de egentliga orsaker, som redan i Emmas späda år gjorde hans äktenskap så olyckligt, att hans hustru begärde upplösning däraf, och att hvarken tå- rar eller böner kunde förmå henne att längre bära sin boja. » Allt, allt forslöstes och bortsuddades af Lindegren, både hustru, tjänst och timlig välfärd, ja, själfva hans talang och frihet, så att han tillbringade sin lifstid på gäldstugan och dog där i sina bästa år, den 1 maj 1815 », säger om honom en skriftställare. Oaktadt allt detta, tyckes han dock hafva bibehållit en varm kärlek för maka och barn, därom vittna de många poem, som han både före och efter skilsmässan skref till sin hustru, bland hvilka den bekanta afskedssången, af hvilken vi vilja anföra några rader: » Farväl Sofie! » Den lilla Emma blef således tidigt skild från fadern och det ljufliga fädernehemmets sol och blommor — från den frid och de kärlekens fröjder, som omgåfvo hennes första år. » Tag alla blommor med, mamma! », hade hon bedt, då hon skulle lemna Första. Fru Silfversvärd, som fru Lindegren nu mera kallades, flyttade till Stockholm, där hon i ensamhet, fattigdom och omgifven af de mörka beskyllningar, hvilka världen så gärna uttalar öfver en ung, värnlös, intagande kvinna, framlefde sina sorgliga dagar. Äfven sitt barn måste hon lemna, ty Emma blef till följd af behof antagen som fosterdotter hos mamsell Forslöf, åldtfru hos prinsessan Sofia Albertina, hvilken senare med sitt kärleksrika hjärta fattade ett varmt intresse för den lilla vackra, sydländskt lifliga flickan, som därför ofta blef efterskickad till prinsessan, hos hvilken hon lekte och log, likt en lifvande solstråle. Fru Furstenhoff talade ofta under sin lefnad om den mild.i, älskliga prinsessan.
Förra frågan, sorn debatte. ades, angick möjligheten att skaffa sig silfver, då coursen stod al pari eller derunder; nu är frågan, huru det skall anskaffas, då han står öfver pari. Utsk. föreslår, att det må ske genom creditiv, så att silfret ej behöfver köpas på börsen. Nödvändigheten af delta creditiv lärer ingen bestrida; ty endast derigenom kan man anskaffa betydliga silfverbelopp, utan att höja coursen. Frågas då vidare, huru stort bör credilivet vara? En ledamot af Bancostyrelsen har yrkat, att det måtte blifva dubbelt större, än Utsk. föreslagit, Då man besinnar, att handelsförhållandet kan en längre tid förblifva ofördelaktigt och coursen således en längre tid stå öfver pari, så kan Bancostyrelsen lika länge behöfva draga in betydliga silfverposler. I sådana fall bör hon ej vara inskränkt till någon mindre simuna, utan snarare kunna få använda så mycket af Riksg,Cont:s obligation ner, som beliöfves att till hypothek användas, Men i fall man vill bestämma en viss summa, tillstyrker jag, att den måtte blifva 5 millioner. Jag vill minnas, att Utsk, i en sednare punkt föreslagit grundfondens belopp lill denna summa; och mig synes, att Banken borde få begagna sin grundfond till dylikt hypothek. Man har väl sagt, att Banken ej borde få skuldsättas för silfvers införskaffande; men jag kan icke förstå, huru credjtivet skulle kunna begagnas Utan att skuldsätta Banken, intilldess conjuqcturen blefve sådan, att Banken kunde, Utan skada för cqursen, betala det indragna silfret, Skulle man ej på detta sätt få skuldsätta Banken, så vöre nyttan af creditivet ingen; den ligger just deruti, att man ej under tiden behöfver köpa silfver på egen börs och derigenom uppjaga coursen. Man har äfven sagt, att creditiv kunde behöfvas på flera stora handelsplatser än Hamburg. Jag ser i Utskrs ordalag intet hinder deremot; roen för tydlighetens skull kunde man uttryckligen säga det, j fall man ansåge det nödigt.
N:o 34, i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande, i afseende å rättigheten att på scenen uppföra dramatisk författares arbete; bifölls; och N:o 35, i anledning af väckt motion om bestämmande af vilkor för kringvandrande väfskedsförsäljares förpassning; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 6, i anledning af väckt motion om rätt till jord och lägenhet för anläggande af elektriska Telegrafer; återremitterades. N:o 7, i anledning af väckt motion om verkställighet af Under-rätts beslut i hyresoch utflyttnings-mål; bifölls. N:o 8, i anledning af väckt motion, angående förändring af grunden för beräkningen af det Magistrats-personer i Städerna tillkommande arfvode för bouppteckningar; bifölls; och N:o 9, i aidedning af väckt motion om förändring af det uti 17 Kap. 16 § Rättegångs-Balken föreskrifna formulär till vittnesed; återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo 37 § af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 30, i anledning af Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorers Berättelse, angående verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1846 och 1847, hvilken §, i följd af beslutet den 1 dennes, varit hvilande; och blef berörde § numera af Ståndet bifallen. S. D. Föredrogos ånyo Siats-Utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o 31, med återlemnande af en ifrån Hedervärda Bondeståndet remitterad, af Anders Olsson ifrån Jemtlands Län väckt motion om befrielse ifrån erläggande af den hälft af skyddsafgiften, som till Statsverket ingår. 156 Prot.-Utdrag den 15 Februari 1851. Motionen ansågs böra behandlas af Bevillnings-Utskottet. N:o 32, i anledning af väckt motion om anslag af vinoch byggnads-säd till Sofia Magdalena kyrka i Dalarne; bifölls.
M:s nedannämnde d. 23 dennes f. m. på bordet lagda nåd. propos:r och skrifvelse!' till R. St.: l:o K. M:s nåd. propus., med förslag lill lag om aktie-bolag. Remitterades lill LagUtsk. 2:o K. M:s nåd propos., ang:de särskilda jemkningar uti det af K. M. och R. St. antagna mynt-system. Remitterades till Statsoch BankoUtskm. 3:o K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om restitution af hvad utaf hemmansinnehafvarne å Oland blifvit i ränta för den å hem manen på ön fördelade utmark, från och med år 1841, till kronan erlagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller s. k. utmarksskatt numera utgöres. Remitterades till SlalsUlsk. 4:o K. M:s nåd. propos., ang:de beviljande af låneunderstöd åt de. genom eldsvåda hemsökte innevånarne i staden Christianstad för uppförande af nya byggnader i de afbrändas ställe. Remitterades till StatsUlsk. 5:o K. M:s nåd. propos., ang:de anvisande af medel lill godtgörande af från statskont., utaf under händer hafde medel, utbetaldt understöd lill de genom eldsvåda hemsökte Christianstads stads innevånare samt om öfverflytt ning på l iksg.kont. af befattningen med det bemälde personer beviljade lån. Remitterades till StatsUtsk. 6:o K. M:s nåd. propos. ang:de förändring i villkoren för åter - 494 Den 29 December f. m. betalning af det till återuppförande af nytt rådhus i Wexiö, efter den staden sednast öfvergångna eldsvåda, beviljade låneunderstöd.
Har någon af föräldrar eller målsman fått sig anförtrodt att uppfostra eller undervisa barn, sorn tillhör svenska kyrkan; och bibringar uppfostraren eller läraren,under utöfningen af sådant uppdrag, barnet annan religionstro, än som med den rena evangeliska läran öfverensstämmer, vare förfallen lili enahanda ansvar som i 3 mom. sägs. 5:o. I de delar, hvaruti förändring genom denna författning ej skett, skall hvad redan stadgadt är, rörande främmande trosförvandter, fortfarande tjena till efterrättelse och ega tillämpning jemväl på de svenska undersåtare, som från statskyrkan sig skilja. Ej må någon, på grund af sin trosbekännelse, anses frikallad från efterlefnad af rikets gällande lagar. Tillstädjer honom ej hans troslära att aflägga i lag föreskrifven ed, då sådant erfordras, och är derom ej särskildt stadgadt, förordne Konungen, sedan Högsta Domstolen blifvit hörd, huru förfaras bör. 6:0. Rättigheten för svenska kyrkans medlemmar att äfven utom den offentliga gudstjensten sammankomma till gemensamma andaktsöfningar skall vara fri och obehindrad, så vidt vid sådan sammankomst ej företages något, som mot lag och sedlighet stridande är elier eljest allmän ordning störer; och varder i följd häraf Kongl. Plakatet den 12 Januari 1726 mot särskilda religions-sammankomster till ali kraft och verkan upphäfdt, tillika med öfriga i samma ämne meddelade föreskrifter. Ej må dock vid sammankomst för religionsöfning, som sker under annan än vederbörande presterskaps omedelbara ledning och ej är att hänföra till enskild husandakt, tillträde vägras presterskapet i församlingeti eller den offentliga myndigheten i orten eller staden, hvilken sistnämnde myndighet, vid inträffad olaglighet eller oordning, eger att, der så nödigt anses, sammankomsten upplösa.
Bör oviljan emot dea forss rättvisligen kunna sträcka sig till ds se - t>*n S Junii «. mi nate? Jag tror det ej, och inser alltså BancoDiscontena Lånefond böra jemt fördelas emellan Stockholm, Götheborg och Malmö: ett annat beslut i ämnet, kan jag ej annat än ogilla och till Protocollct deremot anmäla ram reservation. Grefve von Platen: Dä, genom Riksén* Ständers beslut, min egenteliga befattning med Disconten upphör, anser jag mig så mycket hällre böra yttra mig, som jag torde äga någon sakkännedom af ämnet. Att Disconten* operationer grunda sig endast på ganska korta låne-terminer, af högst 6 nu nader, är bekant; att förlägenheten för det närvarande är ganska stor, känna vi; äfvensom. att den hufvudsakligen uppkommit genom den stockning, som uti Disconterne förefallit. Ingen kan sätta ifråga, att icke vidlyftigheten att få Tån är ojemförligt större, om det skall sökts på 5o å 60 mils afstånd, än om det på närmare afstånd kan finnas; naturligtvis är det eo ojemförlig lättnad, om den Landtman, som i Götheborg afsätter sina varor, der ock kaa ia lån, när han måste hafva det, i stället för t Stockholm, för honom vida sflägsntre och mera främmande. På samma sätt är det öfverallt. Handel och Rörelse i Götheborg behöfva understöd, ofta kunna de jtörsta vinster gå ur häoderne genom eo dags uppehåll, och jag hemställer då, huruvida ej en Låoe-inrättning bör vara i Götheborg, och en annan i Skåne, utom den i Stockholm; samt huruvida det är Dan 8 Junti e. m. 4»3 nyttigt genom afstlndet af den hjelp, hvilken •kulle kunna erhållas, öka den förlägenhet, eom redan stor nog, af förut nämnde orsaker, •ynes bli ännu känbarare genom en olycklig missväxt. Då ingen kan neka det vara förmonligt, att all rörelse kringsprides i landet, så måste man äfven önska, att medlen derföre kringspridas.
Ilar något annat stått i någon tidning, så är det ett misstag. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. Hr Oxehufvud, Göran Adolph, uppläste följande: Jag hoppas icke göra mig skyldig till förebråelsen alt framkasta ett nytt tvisteäpple, då jag vågar fästa R. St:s uppmärksamhet på svenska näringarnes behof. Fortskridandet inom vårt offentliga lif har nyligen tagit jättesteg. Den allmänna öfvertygelsens oemotståndliga kraft är oss en borgen för vidare framsteg på denna väg. Men det är icke allenast kronan på trädet, som skall vårdas: man måste också vattna och omhägna roten. Den skönaste fullkomning inom ideernas sfer saknar sin framtid, om ej de lägre villkoren samtidigt uppstå och hyllas. Det inre af Europas, af hela den odlade verldens statslif utgår från grundideen om ett allmänt välstånd hos folken. Det måste således vårdas, detta välstånd, med samma omtanka, som de öfriga ideer, hvilka, i slutpunkterna af hvarje samhällsorganisation, hedra menniskans skapelser. Man börjar mer och mer i Sverige inse den felpktiga riktning nationalandan tagit, till följd af missförstådda begrepp om ära och patriotism, — en riktning utgången från landets egna förhållanden och understödd af stridslystna Regenter under förflutna sekler, då lyckliga krig och vidgade gränsor utgjorde yttersta målet för Svenska önskningar, och detta under en tid, då andra länder, t. ex. England och Holland, beträdde en olik bana, hvilken ock fört till olika resultater. Fordom gafs för oss inga andra lagrar, än dem, som skuros på stridsfältet; men den närvar, generationen har hunnit öfvertyga sig, att landets styrka och dess innevånares välstånd säkrast vinnes genom industriens utveckling, under fredens lugn, hvarigenom kraft öch medel samlas för att med framgång möta ett oundvikligt krig och sålunda betrygga nationens sjelfständighet, samt att den högsta äran och den skönaste lagren skördas af medvetandet, att hafva verkat till sitt fosterlands stigande välstånd. Härifrån dessa mångfaldiga bemödanden till upplysningens och bildningens befrämjande, till näringarnes utveckling.
Den, som, på sätt Utskottet föreslagit, vill, att Aska: pott-, vällad eller orajfinerad skall vid utförsel vidkännas en afgift af i sk. per L®, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blir denna artikel fri från utförselstull. Bevillnings-Utskottels Memorial, N\o 41. Band: Sammets. Andra slag.- siden, halfsiden► De Tullvärden och införsels-afgifter, sorn å dessa slags band blifvit af Utskottet antagne hafva trenne Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Presteoch BondeStånden godkänt, hvaremot Borgare-Ståndet bestämt å Samme t sbancl j tullvärde 12 R:dr 24 sk. och införselstull 2 R:dr; å /indra slag: sidenband, tullvärde a5 R:dr och införselstull 3 R:dr 16 sk, samt å /indra, slag: half sidenband, tullvärde 12 R:dr 24 sk. och införselstull 2 R:dr, allt per W; och som, i händelse Borgare-Ståndet icke frånträder dessa sina beslut, omröstning blir nödig, torde denna böra verkställas efter följande 3:ne propositioner: 12:0. of) Den, som, lika med Utskottet anser Band: Sammets-, böra åsättas ett tullvärde af i5 R:dr och införsels-tull af 2 R:dr 24 sk. per W, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej;, vinner Nej, så antages tullvärdet å Sammetsband till 12 R:dr 24 sk. och införsels-tullen till 2 R:dr per W. 13:o. b~) Den, som gillar Utskottets förslag alt åBand: andra slag: siden, bör bestämmas ett tullvärde af 3o R:dr och införsels-afgift af 5 R:dr per W, voterar Ja; den, det ej vill, Voterar Nej; vinner Nej, så kommer värdet att antagas till a5
Jag vidhåller således, att andra uppropet bör afskaifas. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Nyligen hit återkommen, emedan jag är bland de olyckliga embetsmän, som ej hafva lid att bär afhöra alla discussioner, hade jag likväl, innan jag bortgick, haft tillfälle att stadga min öfvertygelse i detta ämne, och jag gaf derföre en vän i eommission att ändtligen skicka efter mig, i fall af votering, på det jag måtte få votera emot Utsk:s förslag; ty ehuru jag icke fått afhöra hela denna discussion, har dock hvad ]ag deraf hört befästat mig i den tankan, att intet gagn skulle vinnas, om man genom andra uppropets borttagande ville tvinga samtliga ledamöterna af R. o. Ad. att här öfvervara alla discussioner. Det skulle blott föranleda till ännu mera tal; ty man mäste sysselsätta sig med något, och för att icke hafva alltför ledsamt skulle ännu flera talare uppträda, än hittills. Jag afstyrker således förslaget äfven af tvenne ytterligare skäl, nemi. dels att det ej vore rättvist att borttaga tillfället för hvar och en ledamot att få uttrycka sin opinion, Och dels emedan det skulle förrycka besluten från den ena dagen till den andra. Må den majoritet, som en gång gjort sig gällande, fullfölja sin öfvervigt hela riksdagen igenom; besluten vinna åtminstone derpå i conseqvens. 8 II. 3a Den ta Juni. Gr. Cronhjelm: Denna debatt liar åtminstone medfört den fördelen, att man öppet erkänt, huruledes budskick - ningar äga rum; jag får likväl förklara, att jag aldrig efterskickat någon, aldrig blifvit efterskickad och icke heller haft i commission att skicka bud. Hvad Frih. Boyes invändning angår, att man kan läsa Utsktns betänktn, i stället att höra discussionerna, så kan den endast hålla streck, så länge det icke är fråga om antagande af förändringar i ett betänk.; ty då blir det ändock nödvändigt att höra de der långa och charmanta talen, så framt man ej skall votera efter impuls.
De som vilja bibehålla bänkm.inrällntn, t.* ex. Hr Lagerhjelm, hafva deremot önskat den inskränkning i Ridd.- Ordn., att de Konungens rådgifvare och embetsman, hvilka uti 41 §:n Riksd.Ordn. omförmälas, skulle uteslutas från rättigheten att i bänkm.valet deltaga. Efter mitt förmenande kan propostn lika riktigt uppställas, antingen man tager den ena satsen först och den andra sist, eller tvertom. Så t. ex. kunde man i närmaste öfverensstämmelse med den propos., Hr Frill. o. Landtm, redan framställt, uppgöra propostna sålunda : Den som bifaller, att b ä n k m. i n r ä 11- n ingen afsk af fas — R. o. Ad. förbehållet att derefter närmare besluta om sättet, hvarpå Ståndets electorer skola utses, — röstar ja. Den det ej vill röstar nej. Vinner nej, anses R. o. Ad. vilja bibehålla bank ni. inrätt ningen, — Ståndet likväl för - aa8 D<■ n ii A p l il f. ni. behållet att särskildt besluta, huruvida sådan inskränkning skall göras, sorn af 4* §:n Riksd.- ö rd 11. föra n I e d es. Hr Cederschjöld: Efter hvad jag nu hört af de siste talarne, lärer R. o. Ad. redan hafva beslutat att afgöra Utskls betänk, i alne hälfter. Jag var då ej närvar. flade jag varit det, skulle jag hafva reserverat mig mot ett sådant heslut. Det var anlednln, hvarföre jag nyss lillkännagaf, att jag trodde att Hr Frih. o. Landtm, kunnat och bort framställa propos. på förslaget i sin helhet. Min afsigt var dock icke alt begära det Hr Frih. o. Landtm, skulle framställa en sådan propos., ty jag hade redan hört, att en annan blifvit framställd, och att Hr Landtm, tillkännagifvit sig hafva uppfattat svaret derpå så, att propos:n vore bifallen.