Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets förslag till lydelse af 71 §, hvilket är vordet afslaget af Riddtrskapel och Adelil, sorn ansett denha § böra bibehålla dess nuvarande lydelse, har blifvit återremitterad! af Borgareståndet, dels på framställning af herr Stolpe, om vidtagande af någon ändring i förra delen af §:n, hvilken med desa nuvarande ordställning, i hans tanke, skulle kunna gifva anledning till .en sådan tolkning, att åbyggnadernas beskaffenhet ej skulle utöfva något inflytande på landt-egendomars taxerings-värde; dels ock på det att brandförsäkringsrvärdet, långt ifrån att, såsom Utskottet föreslagit, utgöra det belopp, hvartill de i sednare delen af §:n oraförmälda lius minst skola uppskattas, alls icke måtte taga* i beräkning vid taxeringen af berörde hus. 108 §:n har blifvit återremitterad af Ridder skåpet och Adeln, för att, i stället för nuvarande stadgande att, i afseende å brandförsäkrade byggnader, minimum af taxerings-värdet skall blifva det, hvartill hus eller byggnad blifvit uti allmänna inhemska brandstods-bolag till försäkring antagne, i densamma måtte införas ur 71 §, sådan denna lyder i nu gällande Bevillningsförordning, att brandförsäkrings-värdet endast bör lända till hufvudsaklig ledning; -— samt af Borgare-ståndet dels i den syftning, att brandförsäkringsvärdet hädanefter ej matte antagas till minimum för beskattningen af fastigheter i städerna, hvilken borde bestämmas endast efter fastigheternas beskaffenhet och afkastning; dels ock för att få utredt och bestämdt, hvad som förstås med de i 108 § omförmälda Atus å lägenheter och lust-ställen på städernas grund», till Bevillning*-Utsi: nitet* Utlåtande. •3 skillnad fran de i 109 § nämnde, tå den till städerna hörande jord varande byggnader.»
Den af angifvarne gjorda häntydning på egennytta kan således endast syfta 54 på ett förment egennyttigt förfarande mot sjelfva låntagarne, men ingalunda mot Lånekontoret, hvadan ock angifvarne icke kunnat göra anmälan till annan påföljd un den 78:de § Banko-Reglementet föreskrifver. Att jag vid pröfningen af de beviljade lånen låtit den af Ådvokat-Fiskalen förmenta vinning förmå mig att, med förbiseende af det skydd mot förluster jag varit pligtig egna Diskontverket, enskildt styrka och främja lån, bör alltså, af hvad jag nu anfört, skäligen anses vara vederlagdt, och då än ytterligare tages i betraktande, att de fullmakter, som Advokat-Fiskalen påpekat, de måtte nu vara ställda till innebafvaren eller till den person, åt hvilken såsom kommissionär ansökningen lemnades, såsom skrifna å sjelfva lånehandlingarna och vid ingifvandet af desamma alltså följaktiga, icke berättigade någon annan än inlemnaren sjelf, hvilken var Jånesökandenas enda och rätta ombud, att i Diskontverket uppbära och qvittera medlen, sorn att jag, som aldrig på förhand ingått aftal med lånesökandena om deras lån och af sådan orsak icke heller ägt något särskildt bemyndigande att af sådana, vare sig i Lånekontoret eller hos låntagarnes ombud lyfta ett enda, så följer också att jag vid pröfning af Iåneansökningarna icke i någon mån kunnat hafva särskildt intresse af utgången. Sedan lånen blifvit beviljade, har det berott på kommissionären och det förtroende, hån egnat mig, att i mina händer lemna de penningar, för hvilka han ensam hos låntagaren stod i betalningsansvar. Att detta förtroende icke berodde på någon med min person förenad kommissionärsbefattning eller på aftal med den som mottagit penningarne, hvilket till och med hade innefattat ett uppenbart tjenstefel å den senares sida, då han var en verkets tjensteman, vinner ytterligare stöd af den omständigheten, att, enligt
Vi kunna nu glädja dem af våra läsarinnor, som redan visat intresse för detta särskildt för kvinnor och barn afsedda försäkringsföretag, med den underrättelsen, att bolaget sistl. lördag konstituerades under landshöfding Themptanders ordförandeskap, och att detsamma i nästkommande januari månad begynner sin verksamhet. Bland styrelsemedlemmarne må nämnas fröken G. Adelborg, föreståndarinnan för FredrikaBremer förbundets byrå härstädes. Detta är antagligen första gången, en kvinna i vårt land blifvit invald i ett försäkringsbolags styrelse. De hufvudsakliga försäkringsbranscher, som af bolaget » Nornan » komma att bearbetas, äro, som vi förut haft tillfälle nämna, giftermålsförsäkring, utstyrselförsäkring och öfverlefoelse-kapitalförsäkring. Kvinlig postexpeditör erhåller ej ålderstillägg^ Hos generalpoststyrelsen har Evelina Mathilda Astedt, hvilken 1885 antagits att tills vidare vara postexpeditör i postverket, anhållit att komma i åtnjutande af ålderstillägg. Med åberopande af bestämmelsen i k. brefvet den 19 december 1884, att vid kvinnas antagande till postexpeditör å befattningen icke finge utfärdas annat än förordnande eller konstitutorial, har generalpoststyrelsen förklarat sig förhindrad att bifalla den gjorda ansökningen. Med anledning däraf anhöll Astedt hos regeringen att, då alla de för erhållande af ålderstillägg föreskrifna vilkor voro uppfyllda, regeringen måtte förklara henne berättigad att åtnjuta ålderstillägg i första åldersklassen med 400 kr. årligen. Denna ansökan har emellertid regeringen ej ansett sig kunna bifalla. Dödsfall. I söndags afton afled härstädes frö- ken Isabelle Amoudruz, föreståndarinna för härvarande 1 ' Ecole francaise. I denna egenskap hade hon vetat göra sig högeligen aktad och afhållen, och vid hennes, mänskligt att se, för tidigt öppnade graf stå sörjande icke blott en åldrig moder, syskon och andra anhöriga, utan ock kamrater vid läroverket och ett stort antal minnesgoda elever. Hon var född i Frankrike och hade vid sin död nyss fyllt 52 år. Kyrkoprydnad.
Kafvel sjön, Furusjön och Stensjön m. fl. vattendrag, enligt N:o 141, 45:te punkten; mom. 22:o, angående lån för sänkning af sjöarne Solgen, Ass-sjön, Hafraviks-sjön samt Ingarpsoch Kopparps-sjöarne m. fl., enligt N:o 141, 46:te punkten; mom. 23:o, angående lån för sänkning af sjön Tysslingen och Svartån, enligt N:o 141, 47:de punkten; mom. 24:o, angående lån för aftappning af sjön Hästefjorden, enligt N:o 141, 51:sta punkten samt Ridderskapet och Adelns, jemte Presteoch BorgareStåndens beslut i fråga om lånets belopp. § 135, angående anslag för beredande af arbetsförtjenst åt befolkningen inom Marks härad af Elfsborgs län, medelst utförande af vägomläggning mellan Borås och Sundholms gästgifvaregård, öfverensstämmer med Stats-Utskottets, af Rikets Ständer bifallna, Utlåtande N:o 58. § 136, angående anslag utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar i Riksgälds-kontoret innestående medel, innefattar Rikets Ständers beslut i öfverensstämmelse med följande Stats-Utskottets Utlåtanden, nemligen : mom. l:o, för beredande af arbetsförtjenst samt till understöd åt de behöfvande inom Örby, med flera församlingar af Marks härad och Elfsborgs län, på Utlåtandet N:o 95; och mom.
Hos Riksens Ständer har fråga blifvit väckt om understöd af allmänna medel för fullbordande af den Hamnbyggnad, som vid Malmö Stad är redan år 1775 börjad och sedermera tid efter annan fortsatt men nu, i brist af medel, nära att afbrytas. Underdåniga Skrif reiser'. Vid öfvervägande af cletfa ämne hafva Riksens Ständer funnit ifrågavarande Hamnbvgsjnad af den allmänna nytta, att den skall icke blott för Malmö Stad lätta den tillförene obeqvämliga Lastning och Lossning af hvad som sjöledes befragtas, utan ock för kringliggande sädesrika Provinser i betydlig man befordra en fördelaktigare afsättning på deras spannmål och flera alster samt en bättre tillförsel af Bygg. nadsämnen, hvarutaf Landet under de der pågående linskiften och Utflyttningar finnes i oundvikligt behof; Och, då härvid jemväl tagas i betragtande de naturliga hinder och svårigheter, hvilka möta för utförandet af denna anläggning, samt den stone kostnad, som alltså erfordras, anse Riksens Ständer fullbordandet a£ Hamnbyggnaden vid Malmö vara ett företag , hvilket företrädesvis och på lindriga vilkor bör understödjas af de till Jordbrukets, Handelns och Näringarnes befordran på Riks-Sfatens Q.-de Hufvud-Thel anslagna medel, som af E. JC, M. i Nåder disponeras. Riksens Ständer få till E. K. M. sådant i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan, att ett råntefritt Lån al 3 å 4000 R:dr Banko årligen i Fem års tid, emot säkerhet och lämpliga återbetRnings-vilkor, må af nämnda medel beviljas för Malmö Hamnbyggnads fullbordande, under förbehåll att Landshöfdingen i orten tillser och intygar, det medlen till ändamålet begagnas. Riksén? Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelserl N:r 47. Uppl. o. godkänd hos Samt], Riks-St, d. 2 Mars I818, Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående förhöjning af Legan för Postskjutsen.
Gripenstedt ånyo yttrat, att genom jernvägslånets höjande andra medel blifvit disponibla, ber jag få erinra om att det torde vara ovisst, inom hvilken tid Riksg.-Kont. kan hinna afsluta ett sådant lån. Om nu öfverskott finnes, vore det ju väl, om man icke behöfde afsluta lånet så hastigt, ty derigenom kunde man slippa upptaga detsamma under de dåliga konjunkturer, som nu äro rådande. f Frih. Gripenstedt: Jag ber blott få hemställa hvad frågan, huruvida vi skola åtaga oss en särskild beskattning eller icke, kan inverka på den fråga, Gr. af Ugglas framkastat, eller huru snart jernvägslånet kan blifva afslutadt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat att derunder hade yrkats dels bifall till punkten oförändrad, dels af Gr. Mörner bifall till densamma med förändring af summan 1 million rdr till 500,000 rdr, och dels slutligen återremiss af punkten, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall tili punkten oförändrad, hvartill svarades många ja, blandade med nej, sedermera propos. på bifall dertill, med ofvansagda förändring, då svaren utlöllo med många nej, blandade med ja, och vidare propos. på punktens återremitterande, hvilken propos. jemväl besvarades med många nej, blandade med ja, hvarefter propos. på bifall till punkten oförändrad Den 28 November. 357 förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat att R. o. Ad. egde att bestämma, huruvida återremiss af punkten eller bifall till densamma, med den af Gr. Mörner föreslagna förändring, skulle intagas i kontra-propos:n vid den blifvande voteringen, hemställde Hr Gr. o. Landtm, att kontraproposm skulle upptaga återremiss af punkten. Ropades ja och nej i blandning.
Jag gillar icke denna princip, men skulle likväl äfven med denna grund hafva bifallit förslaget, om det varit skrifve! så, att jag i detsamma funnit tillfälle till utveckling åt ett annat håll, ty jag begär icke alt detta skall ske på en gång. Då jag säger att jag icke gillar Ståndsprincipen, vill jag med några ord förklara an!edn:n dertill. Jag tror nemi. att den känsla, som ligger till grund för Ståndseller yrkesrepresentalionen icke pä långt när är så stark sora en annan känsla, sora ligger nedlagd i menniskonaturen, nemi. känslan för en gemensam hembygd. Det är på gemensamheten i hembygd, som jag tror alt den rätta representationen bör byggas, och jag tror alt en sådan representation blefve mycket starkare. Om vi t, ex. föreställa oss en landtbrukare i trakten af Malmö; nog är han mycket mera intresserad för att handel, industri, att konst och vetenskaper m. m. skola florera i trakten af Malmö än att Landtbruket skall florera i trakten af Haparanda. Dessutom tror jag verkligen att denna känsla för en gemensam hembygd leder till en annan stor känsla, den för ett gemensamt fädernesland. Då deremot känslan af gemensamhet i Stånd och yrke icke är annat än kosmo-politisk. Jag anser således den representation vara den bästa, som är så sammansatt att samma 'personer, som hafva det största inflytandet i sin hembygd, äfven äro de som få det största inflytandet i landets allmänna angelägenheter. Man kau invända alt inom en sådan representation de lokala intressena måhända skulle göra sig alltför mycket gällande. Jag (ror icke det, utan tror tvertom, att ur så många intressen skulle ett allmänt intresse för fäderneslandets stora angelägenheter framgå. Jag har icke heller sagt att representationen skulle uteslutande bestå af dem, utan endast till största delen och jag tror alt en sådan representation som består af dem, som hafva det mesta inflytandet i sina hemorter just är den bästa. Jag förklarar tillika att jag icke skulle tvekat bifalla ett förslag, som åtminstone baft något frö till en sådan representation, men det är detta som jag icke finner här.
Til et närmare utredande af detta amne, fordras at se ffjursens ändamäl först rätteligen bestämdt, At dest hufwudsakcliga föremäl stulle wara, at befrämja Handelsrörelsen genom waru-nsnspore inom landet, kan icke medgifwaS, dä man ser och tvet, at en alltför liten del af Landets yrostuLki-r pä detta sätt fortflaffas. At den i nägon belydelig man skulle bidraga, eller wara at rakna pä, kil Handelns lättande, kan äfwen sa mycket mindre yrkas, som wi hasme en nägorlunda god Poststnrättning, igenom hwilkcn de flesta, ätmindstone betydligaste Handels - 8peculation«ikunna bestridas. Öm desiutom deffa bäda angelägenheter warit föremäl för inrättningen, männe den dä fä länge och med sä mycken ifwer warit förfäktad til fördel för den mindre, och til skada för den största delen af Medborgare-Clasicn? — Wi torde derföre fä antaga ffjutsinrättningens ändamäl wara at fortskaffa dem, hwilke i enstillda eller allmänna ärender behöfwg flytta sig isrän den ena orten til dcn andra, samt för dem som för hälsa, för nöje eller för krpppsrörelse wilsta färdas pä landswägcn och ombyta luft, I detta hänseende kan Inrättningen wisierligen anses bade nyttig och nödig och bör, som förr sagdt ar^ i et wäl inrattadt Samhälle, ej allenast icke saknas', utan och rätteligen befrämjas. För Msta nysinämnda resande är säkerhet, beqwämlighet och stundom skyndsamhet hwad rgentcligiN sökes; men besia fördelar kunna wisierligen icke ernns genom cn lag ffjutslega och läga taxor för hwad defl resande behöfwcr pä Gästgifware-gärdarna. Efter den hittils fastställda ordningen har det wäl gät^ 8zr'
Tidningsskrifvarne i alla fall draga försorg att allmänheten får kännedom om denna dagens förhandlingar. Men att låta anmärkningar qvarstå emot ett yttrande, som icke vidare finnes i Protocollet, kan jag icke finna lämpligt. Jag anhåller derföre om förnyad proposition på discussionens uteslutande. Herr von Vegesack, Ernst: Det förundrar mig, att Friherre Cederström hyser sådan farhåga att öka besynnerligheterne i dagens Protocoll, hälst vi förut äga så manga 266 Jag förenar mi? sa mvcket häldre med Grefve Mörner, som jag deri ser elt salt att slippa den i min öfvertygelse verkligen löjliga och alldeles öfverflödiga deputationen. Herr Cederschjöld: Det är mig en särdeles fägnad alt kunna förena mig med en af StatsRådets ledamöter i anhållan andelina dagens discussion må i Protocollet qvarstå. Det kan vara nyttigt att hvar och en fclir i tillfälle få veta hvad här blifvit sagdt annorlunda, än . genom rykten och sqvaller; och jag anhåller således om proposition, att discussionen oförändrad må i Protocollet inflyta. Jag hade för öfrigt önskat, att Herr Dalman icke så lätt medgifvit uttagande ur Protocollet af dess anförande; och jag får i detta hänseende erinra, att, då anförandet i tidningen infördes, fanns det i Ridderskapets och Adelns Protocoll. Genom denna anmärkning har jag blott velat bevara åt Herr Dalman det skydd, som Riksdagsmannarätten medför, i händelse han för sitt anförande blifvit inför Domstol tilltalad, på det' att han, genom tillåtelsen af anförandets uteslutande, ej må blottställas för några juridiska äfventyr. Grefve Posse, Arvid. Jag förenar mig äfven med Grefve Mörner i den åsigt, att discussionen bör qvarstå, och mitt skäl dertill är, att man icke efteråt må säga, att Den x 9 F e b r n a r i i f. ro. 367 discussionen undergått samma öde, som Herr Dalmans anförande. Det anstötliga måste blifva uteslutet, men det icke anstötliga qvarstå.
Manuskriptet var först till genomseende hos Bergman, som författade ett företal dertill; men han bär icke skulden, att det vigtiga arbetet så sent utkom. Den hvilar på bokhandlaren Svederus. En följd af att arbetet så sent utkom var, att många deri beskrifna rön redan förut voro kända. Arbetet utkom i tvänne upplagor på tyska språket, samt öfversattes på engelska, franska och latin. Vid sidan af detta vetenskapliga arbete sträfvade han rastlöst att ur skuld och lägervall resa det af företrädaren anlagda apoteket. Affären tog upp sig, men efter ett halft år instälde sig spekulanter på apoteket. Detta grämde Scheele. "Jag är rätt mjältsjuk", skrifver han, "ty det ser ut som skulle jag här icke komma ät göra min lycka. Man har, mig ovetande, afslutat et contract om Apoteket. Måste man då nödvändigt hafva penningar om man i verlden vill hafva sit bröd?" Från alla håll kommo nu anbud till honom. Gahn bjöd honom till sig, Bergman likaså. Linné, Wargentin, Schulzenheim, Alströmer m. fl. öfverlade och beslöto att erbjuda honom Alingsås apotek och der inrätta ett tjenligt laboratorium. Andra ville draga honom såsom "chemicus regius" till hufvudstaden. Man erbjöd honom att öfvertaga direktionen för ett nytt och stort bränneri. Äfven utlandet sökte förvärfva sig den berömde svensken. På d'Alemberts rekommendation kallades han, liksom Bergman kort förut, till Berlin. Han afböjde dock denna hedrande kallelse så väl som ett anbud från England om anställning med 300 £ årlig lön. "Jag kan ej mera än äta mig mätt", skrifver han till en af sina vänner, "och om detta går an i Köping, behöfver jag icke annorstädes söka det". Till sin bror, som förebrådde honom att han icke antagit anbudet från Berlin, skrifver han: "Jag förundrar mig däröfver at du, M.B. vet om det årliga arfvode (1200 Riksd.) som blifvit mig tilbudet från Berlin. Sant är at sådant skedde för tre år sedan.
Efter hwad allmänt är bekant, kom wid Taxeringarne till 1810 ars Bewillning att dröja, fa att Contoiret af samma ars Bewillning egentligen icke fick uppbära någon Inkomst förr an långt fram pä aret 18 n. Emedlertid har Contoiret pä bestämda terminer aflemnat inom 181° ars stut den Summa af 720,000 R:dr, som utaf Bewilluingen bliswit Stats-Weckel anstagen till ersättning, för den del af Tull - Jnkomsterne, som Banken ärligen bör undfå till godtgörande af desi till Kriget meddclte Förstott. Och da dröjsmålet med Uppbörden af 18 «o ars Bewillning äfwen werkade pa Jntäckten af en del Stats-Werkets Intrader, försattes Kongl. Stats-Contoiret i nödvändighet, att under första hälften af ar 18 n pä 9,619 R:dr 12 fi. 7 rist. nära, såsom förskott reqvirera och uttaga hela den Summa af 569,126 N:dr 12 fl. 7 rist. som till r8io ars Stats-Brists fyllande StatsWerket warit berättigadt att utaf samma ars Bewillning , sedan den influtit, erhälla. Genom Besparingarne pä 1809 ars Bewillning och öfrige Fonder, dem Contoirtet saknat tillfälle, att till Utrikes Jntereflens betalande, anmanda, jemte de tillgängar, Contoiret wunnit genom influtne medel för Län till enskilde personer, hwilka före Kriget frän Contoiret bliswit utgifne, har Contoiret warit i tillfälle, att utan biträde af den nya Bewillningen, bestrida här oswan afraknade sä gansta betvdliga utgifter.
Jag öfverlemnar till H. R. o. Ad:s upplysta pröfning, om icke dessa med statens bästa oförenliga förhållanden en gång böra upphöra, och om man till dylika ändamåls befrämjande bör göra afseende på i5,ooo r:dr, hvarförutan systemet, för det hela afpassadt efter flottans storlek och manskapets styrka, icke möjligtvis kan följas, eller något annat till någon båtnad kan upprättas. Utaf de 20,000 r:dr, som blifvit af StatsUtsk. tillstyrkta, komma omkring i5,ooo r:dr att afgå för beväringens exercerande. Att nu föreställa sig, det man genom användandet af 5ooo r:dr -j25,ooo, som vid förra riksdagen beviljades, skulle kunna exercera befälet och båtsmansstyrkan å Rikets flotta, så att något ändamål vinnes, dertill tror jag något på minsta rimlighet grundadt förslag icke kan uppgöras; och jag anser mig altså böra på de grunder, jag vördsammast vågat anföra, yrka återremiss af StatsUtskrs betänk. i denna del, samt anhåller hos Hr Gr. o. Landtm., att detta mitt anförande måtte dervid få åtfölja. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det behöfves icke hvarken någon djup statsmannakunskap eller kännedom om sjöyrket Den aS Maj f. m. 3i7 för att afgöra, att sjöförsvaret för Sverige är det hufvudsak - Jigaste. Jag skulle önska, att vi deri concentrerade hela vårt försvar; ty om detta yore riktigt organiseradt, vore landtförsvaret icke behöfligt. Jag vill icke påstå, att en sådan organisation nu skulle kunna äga rum. För vår flottas användande i en så vidsträckt riktning är något system ännu icke uppgjordt och än mindre utbildadt. jag kan således icke nu påyrka någon tillämpning deraf, Men det är en afgjord sanning, att hvarje försvar bör utgå på att afhålla fienden från landets gränsor, Scandinaviens gränsor äro hafvet. Det är nödvändigt att tillse, att fienden tvingas att der eller på egna kuster basera sitt anfall.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade förklara, att 3.dje punkten af Hr von Hartmansdorffs förslag utgjorde R. o. Adis gemensamma lanke. Ropades nej. Härefter förekom 4:de punkten af Hr von Hartmansdorffs förslag, hvarvid 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm., enär denna punkt stod i strid med det beslut R. o. Ad. i anledn. af Gr. Lagerbjelkes förslag bade fattat, hemställde, om 11. o. Ad. ansägc samma punkt böra förfalla. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: Af det öde, som de första punkterna i mitt förslag redan rönt, kan jag ungefär sluta lill det som föreslår de öfriga. Det är dä bättre att jag afstår ifrån deni i allmänhet, än att R. o. Ad. skulle behöfva att afslå livar och en särskildt. Dock finnas ibland dem tvenne, hvilka jag anser vara af den vigt, att deras framställning ej bör underlåtas. Jag bör tillika säga, alt ett ibland skälen, hvarför jag afstår ifrån de öfriga, är det, att när jag hör de olika förslag, som uppgifvas vid hvarje punkt, åsyftande det helas sönderryckande; så fruktar jag, att hvarje ny framställning kan föranleda det helas försämring. De 2;ne punkter, på hvilka jag vill fästa Ståndets uppmärksamhet, äro den 15, der jag har yrkat, all hvarje Stånd skall inom sina medlemmar välja ledamöter lill Utsk. och deras förstärkningar; den au - 302 Den 13 Mars e. m. dra punkten är den sista, nemi. att 114 § Reg.F. må lemnäs oförändrad, utom livad angår det sätt för privilegiifrågors behandling, hvilket under punkten 22 upptaget är. Jag anhåller tillika, att, när 15 punkten företages, min reservation emot Const.Ulsk:s förslag i denna del måtte få uppläsas.