Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dalsland samt Näs och Nordmarks härader jemte Svanskogs socken och Gillbergs pastorat i Wermland, med en sammanräknad folkmängd af öfver 90,000 personer, att afståudet. från Åmål till de närmast belägna städerna Carlstad och Wenersborg utgjorde 8 mil, hvaraf måste följa att läroverket i Åmål, der lärjungarnes antal under de sednare åren uppgått till omkring 60, skulle, ändamålsenligt inrättadt, blifva anlitadt af ett långt större antal lärjungar och således mera egnadt att motsvara ortens behof af en lämplig undervisningsanstalt; samt att staden erbjudit sig att bekosta och underhålla de för läroverket och till bostad åt rektor nödiga byggnader; och hafva på grund häraf motionärerne hemställt, att läroverket i Åmål måtte förändras från treklassigt till femklassigt och att följaktligen anslag till aflöning åt erforderligt antal lärare måtte beviljas. Enligt hvad Utskottet inhomtat har lärjungarnes antal vid Åmåls läroverk på sista året ej obetydligt ökats; men då detta förhållande sannolikt är föranledt af den staden Carlstad öfvergångna brand och således en återgång till det vanliga antalet, hvilket ej synes påkalla någon utvidgning af läroverket, inom en icke aflägsen framtid torde vara att förvänta, har Utskottet funnit sig ej böra till bifall hos Rikets Ständer förorda ofvanberörda motioner. 41:o. Med förmälan att Söderhamns treklassiga elementarläroverk vore den enda offentliga läroanstalt inom hela södra Helsingland med en folkmängd af öfver 40,000 innevånare; att afståudet från Söderhamn till de i Gefle och Hudiksvall befintliga fullständiga läroverken utgjorde till det förra nio och till det sednare sex mil; att stadens innevånare under de sednare åren sjelfve aflönat en fjerde lärare i skolan; samt att en för fem-klassigt läroverk afsedd byggnad nyligen Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66'. 27 blifvit på stadens bekostnad uppförd, — hafva uti särskilda inom Riks-Stånden väckta motioner (N:ris 95 och 278) hos Borgare-Ståndet Herr G.
Lx prokooollo Labriel Östmann, Utdrag af Protokollet, hället hos Hederwä^tza Bondea Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 14 September ibio. S. D. I^pplästes ett Protoeoll, flstledne gärdag hället wid sammanträdet af den Nämnd, som ägde att döma, hurmvida Högste Domsto. lens Den 14 September. tens Ledamöter gjort sig förljente att i deras: kall hibchällas, och bekanns deraf, med 28 röster emot 19 wara afgjordt, det samLelige Ledamöterne ägde Riksens Ständers förtroende;: bwadan Expeditions-Utskottet skulle anmodas att författa till. Kongl. Mastt en underdänig anmä-. län härom, vt supra. Lx ?rotQLvlio ELhris! Ästwaon-, Utdrag af Bonde-StZndets Protoeolt Lid Urtima Riksdagen i Arebro den 14 September iZio. S. D. O^^ogs ä nyo och gillades Vewillnings Ulffottets förledne gärdag pä borde! lagda utlåtande af den 8 i denna mänad, i anledning af Kongl. Maj:ts dit remitterade Nådiga Proposition, angäends förekomne hinder och swärigbeter wid werkställigbcten af Riksens Ständers förnyade Chartä. Sigillatä Förordning. vt supra. Lx ?rotvco!Io Lahris! Östmann. Den ig September. 52Z I105 I-ko^Iokk. I^ickck. ocki ^.ckeln clen iZ §ept. fölV». T - -ill ätlydnad af Riksdags-Ordningens 29. § - samt i stöd af den rättighet i 105. §. Regerings-Formen innefattas, har Constitutions. Utskottet, genast rrid denna Riksdags början, genom underdånig anmälan hos Hans Kongl. Maj t äskat de Protocoll, som uti Stats.
På somliga ställen insättas de, emot viss betalning, hos enskildte personer till erhållande af kläder, föda, goda efterdörnen och inöfnirjg i arbete; på andra ater indelas de Rotevis , dock så att hvarje Barn sedermera genom Rotarnes åtgärd till någon viss person öfverlemnas, och Barnen förses somligstädes med särskildte Förmyndare i de gårdar, der de inhysas. Undervisningen i Christendomen bestrides i Socknescholorne, der sådana finnas, men eljest i ambulatoriska scholor och genom kringvandrande scholmästare, eller hos klockare eller ock genom Presterskapets särskilda handläggning eller föranstaltande. Uti Hofva Sockan af Skaraborgs-Län, Lunda och Kihla Socknar af Södermanlands-Län, Örebro Stad, Carlstad och Malmö finnas förenade läseoch arbets-skolor: och på några få andra ställen har grundläggning dertill; blifvit gjord. I Vesterås och Calmar Städer finnas Arbetsinrättningar för Barn , på det sednare stället till ett antal af 50 stycken: i Persbergets församling af Philipstads Pastorat undervisas uti fattighuset 8 Flickor I spånad och väfnad samt uti en smedja 12 gosar i nubbsmide: och i Uddevalla är en arbets schola för flickor inrättad. Flera församlingar hafva äfven särskilde Barnkassor till sina utgifter för fattiga Barn.
Ingen inskränkning i föräldrarnes naturliga rättighet att sjelfve lära sina barn, när de dertill hafva håg och kunskap, har blifvit föreslagen; icke heller har skolan, i afseenda på hemläsningen, fått sig någon annan eller högre rättighet tilldelad än att rätta det felaktiga och tillägga det, som fattas. Vöre föräldra-undervisningen i vårt fädernesland nu i allmänhet sådan, som den anses under föregående tider hafva varit och ännu i somliga landsorter verkligen är, så borde man väl betänka sig, innan man föreslår några vidsträcktare åtgärder, hvilka medelbart eller omedelbart kunna åstadkomma större förändring deruti. Men man bör se saken, sådan den sjelf framställer sig, icke sådan, som man skulle önska, att den vore, eller gerna vill förespegla sig, att den är. Då kommer den af inbillningskraften skapade bilden att förlora mycket af f Stats-> samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N.o 128. sin lånade glans och framstå nog ofullkomlig och full af brister. Väl är det sannt, att ingen ort finnes i fäderneslandet, der icke många föräldrar räkna för en helig skyldighet att lära barnen läsa i bok och undervisa dem i fädernes kunskaper, och deribland främst i fädernes troslära, och denna sköna hemsed får man till en stor del tillskrifva den allmännare förståndsodling, hvarigenom Sveriges allmoge bland Europas öfriga folk varit utmärkt. Men oförnekligt är det ock, att denna hemsed börjar mer och mer komma i förgätenhet, dels af samma orsaker, som inverka förstörande på gudsfruktan och sedlighet, med hvilka dea har ett nära och innerligt sammanhang, dels genom de förändrade förhållanden inom landet, som i den nyaste tiden allt mer utbildat och utbilda sig, såsom t. ex. den tilltagande svårigheten och osäkerheten att kunna försörja sig, och de fattiges derigenom tillväxande antal, hvaraf liknöjdhet, oordentlighet och okunnighet oftast blifva följden.
Om man i en Stat önskar, at alt skall utan uppehäll och med noggranhet fullgöras mäste man, likasom hwar och en Landthuhällare, hwilken will se sin egendom rigtigt brukad, hafwa, icke öfwcrflödigt, men tilräckeliqt antal arbetare, och desia mäste sä lönas, at man med ffäl af dem kan wänta fullt gagn, hälst bristande uppehälle och öfwcrflödigt arbete, öwar i sin män bidraga til hoglöshet, samt efterlätenhet wid arbetet. Genom den enklaste Calcule kan wisas, at HofRätts Ledamöternes, och Betjeningens mr SSL Den 11 Augustt. im warande Löner ej förstä til den sparsammaste lefnad. Följden deraf har ock redan blifwit den, at Betjeningen, til mycket hinder för Hof-Rättens arbete, mäst genom bisytzior söka deras berjning. Notarie - och Cancellisttjensterne hafwa af sadan orsak ofta mäst bestridas af cztraordinarier, hwilka, i hopp om framgen befordran, hittils ätagit sig denna lönlösa möda ; men om de genom indragningar och an widare förknappade Löner förlora all utsigt til en bättre framtid, stola de öfwergifwa den magra Ämbetsmanna-banan och Staten framdeles sakna åtminstone dugelige och oegennyttige Ämbetsman. Om en sädan hushållning blir gagnelig för samhället, mä tiden utwisa. Detta är hwad jag ansett mig bora anföra til mine kamraters, mitt eget och underhafwandes jag wägar säga, til Statens bästa; ty jag kan ej öfwergifwa den tankan, at Staten lider i sine krafter, i samma män som de, hwilka stola wärda desi angelägenheter, lida och blifrva owerksamma. Remitterades til Stats - Utskottet och tilläts författaren at detsamma med de öfriga respective Ständen communicera. Herr ldeuterb^elm, Larl, upläste följande :
Ibland be flera olägenheter som i allmänhet beswära hwarje Medborgare i Staten, särdeles de» fredlige Landtmannen, som enstaka boende är mäst derföre utsatt, mä med skäl anses den fruktan och oro, ra 4244 Den 16 October. en hwar, icke »fan skälig grund, mäste hysa, att utt sine HUS icke ega fullkomlig skyggd och säkerhet för tjufwar, orsakad deraf, att mihdädare icke med tillräcklig warsamhct och försigtighet pä Kronans Fästningar och allmänna häkten akkas, och att Ungar under firande till ransakningundergäendc om de af dem fördfwadc brott, icke med tillräcklig uppmärksamhet förås, hvadan händer att sädanc oftast fä tillfälle alt rymma, dä dctze brottslingar icke ega annan utwäg till föda, än att genom förnyade brott skaffa sig uppehälle och under en förledande föreställning söka tillflykt uti ken fredlige och medlidande Landlmans ensliga boning, som till tack för sin barmhertighet blir bestulen, och torde hända ofta af enfalldighci bedragen att uti ben fllstuge bedragarens brott emot sin wilja och uppsät deltaga; orsaken att Fängar sä ofta ega tillfälle atk ry mia sä utur K önans häkten som frän Fängwaktare under >ö'st.n, torde wäl till nägon del fä sbkaS i de smä löner, som Fängwaktare wid Kronans Häcktcn manligen hafun, och hwilka sällan bfwerstiga hivad brottslingen, den de skola wackta, har uti underhäll, och hwilken sednare ofta har tillfälle att igenom olofligen förwärflvade tillgångar förleda dyn bchöfwande Fängwaktaren till ett medlidande, som, ehuru obehörigt, behvfwct likv l kan göra förlätligt.
Sockneeller Sommarskall deremot, kun: na ej anställas annorlunda än på måfå eller efter anledning, då Odjur redan gjort skada; i sjöar och vaf.udrag hindrar Skall Folket hålla behörig ordning vid afjagningen , som häfver den följd , att Odjuren undkomma hvart som bdlst. Säd och gräs nedtrampas, ovarsamhet med Bössor och flera oordentligheter kunna svårligen förekommas, då hvarken jägerieller Kronobetjening behöfver vara närvarande, och manne det icke vöre vådeiigt och emot Lag stridande , att tillåta Folksamlingar utom Landshöfdingens vettskap? Qhta kan ett Sora - Den 24 Martil, /. m. tnardagsverke vara svarande emot 3 Vinterdagsverken, och hellst då ett Sommarskall ej tjenar till annan nytta, än, då det lyckas väl, man kunnat drifva Vargarne till sina grannar för att äfven beskatta dem, i stället för att utödas och utrotas, få behålla lifvet, och till ett annat år mångdubbelt förökas, Sedan jag igenom denna jemförelse tror mig tydeligen bevist orimligheten af den föreslagne förändringen, återstår för mig alt anmärka något om de lämplige anstalter, Utskottet Iror sig känna , jemte Sockneskall , vara tjenlige till Odjurens utödande och utrotande. Jag tror att hvar och en anstalt i sin mohn medverkar till Odjurens förminskande , men sorn jag intet kan upptäcka något enda, som på giundade skäl och anledningar kan anses svarande emot Vinterskall och Jagt-platser; så tror jag det vara en ofelbar skyldighet att så i detta, som annat, iakttaga att ej föreslå förändring i Lagar och Författningar förr än man kan uppte något bättre att sätta i stället. Slutelig! n får jag nämna att jag gjort försök med alla kända anstallter till Odjurens förminskande, men intet lunpit något närmare till Vinter-' skall bidraga, än Varggårdar; men förklarar , att om sådana icke allmänt anläggas, så göra de icke eller i det hela önskad verkan.
Sundhets-kollegium att hos Kongl. Maj:t anmäla en vederbörligen examinerad apothekare till privilegiers erhållande, men hvilka omgångar och svårigheter dermed voro förenade syntes bäst af de oerhörda belopp, som betaltes för öfvertagande af ett apothek, och hvilken omständighet borde vara tillräckligt bevisande, i fråga om svårigheten för en vederbörligen examinerad apothekare att få upprätta apothek på nytt ställe. Den tid, hvaruti vi lefde, hade i så många andra fall röjt en berömvärd sträfvan efter frihet i utöfningen af de rättigheter, som hvarje menniska borde ega att sig på ett lofligt sätt försörja, att man med skäl kunde hoppas att förhållandet med apotheksrörelsen icke skulle komma att utgöra ett undantag, helst lossandet af banden å densamma skulle medföra omätliga fördelar för hela samhället i allmänhet och hvarje individ isynnerhet, hvilken behöfde söka bot för sin helsa. Ett svårt hinder läge visserligen deruti att om apotheks-privilegierna på en gång utan förbehåll upphäfdes, nuvarande innehafvare af privilegierna Alim• llesv.- och Ekon.-Ulsholtcls Uelänkande A:o 16%. 3 skulle i större eller mindre mån blifva lidande, hvarföre ersättning rättvisligen borde lemnäs. Att Staten här trädde emellan vore väl det enklaste sättet, men då Statens tillgångar voro för andra behof starkt anlitade, mäste någon annan utväg upptänkas. Hvarje apothekare vore ju, efter hvad förut blifvit sagdt, nödsakad att dyrt köpa sig rättigheten, att på egen hand utöfva sitt yrke. Om derföre, jemte upphäfvande af privilegierna, hvar och en, som ville anmäla sig till idkande af apotheksrörels», blefve förpligtad att, till en för detta ändamål inrättad fond, inbetala någon måttlig summa och denna fond sedermera användes att efter hand godtgöra de nuvarande apothekarne, enligt en på bestämda grunder uppgjord, billig beräkning, torde man kunna hoppas att, inom en icke så aflägsen framtid hafva, utan att träda eganderätten lör nära, undanröjt det hinder, som nu läge i vägen.
1 de annexeller kapellsocknar, som hafva egen ständig prest, vare han eller den hans tjenst förestår, i tjenst förrättande kyrkoherdens frånvaro, ordförande i sockenstämma af omförmälta beskaffenhet och fullgöre äfven, då kyrkoherden ej tillstädes är, allt hvad kyrkoherden, i afseende på sockenstämmor, enligt denna förordning, i öfrigt tillkommer. I sockenstämma som, enligt lag eller högre myndighetsföreskrift, bör. för behandling af vissa mål, hållas af dertill särskildt förordnad prestman, före denne ordet. I alla andra till sockenstämmas handläggning hörande mål, hvartill ock räknas sådane sorn angå granskning af socknens räkenskaper, af hvad beskaffenhet de vara må, före den ordet, som af socknemännen dertill vald är. 17 § (§ 13). Kör ledning af sockenstämmas öfverläggningar uti de i 16 § 3 mom. omförmälta mål väljas, för fyra år, en ordförande och en vice ordförande. Dock vare ej den förbunden att uppdraget emottaga, som uppnått sextio års ålder, eller förmår visa annat laga förfall, ej heller den, som näst förut ordförande varit förr än så lång tid förflutit, som den hvarunder han uppdraget innehaft. Till ordförande eller vice ordförande kan ej den väljas, som icke uppnått 25 års ålder; ej den som icke råder öfver sig och sitt gods; ej den, som sin egendom till borgenärer afträdt och icke förmår visa, att han från deras kraf lagligen fri är; ej den, som är för nesligt brott tilltalad, dömd eller under framtiden ställd; ej heller den, som genom domstols beslut förklarats medborgerligt förtroende förlustig eller ovärdig alt inför rätta föra annans talan. 19 § (§ 15). Sockenstämma skall hållas i sockenstuga eller annat dertill bestämdt rum. 20 § (§ 16). Kungörelse om sockenstämma utfärdas af kyrkoherden eller den valde ordföranden, eller af begge tillika. Inträffar hinder för någondera, varde kungörelsen utfärdad af den eller de personer, som, enligt hvad i 15 och 16 §§ derom sägs, ega att, i sådant fall, i sockenstämma ordet föra.
Då ägde man att hoppas det de öfrige ledamölerne, som höra hvad en annan yttrar,' icke skola finna tiden upptagen med de misstydningar, som göras af hvad talare af motsatta åsigter anföra. Särskildt vill jag här nu endast tillägga, i afseende på saken, en liten ytterligare upplysning. Det är ett misstag, hvad 2:ne värde talare hafva anfört derom alt Hjelmare canal skulle haft den särskilda lyckan att kunna fulländas utan behof af något tillskott utöfver det först uppgjorda förslaget. Det är ett fullkomligt misstag. Vid 1820 års riksdag blefvo R. St. nödsakade att bevilja åtminstone 5o proc., om icke 100 procent derutöfver, — jag har nu icke siffrorna till hands — för att fullborda canalanläggningen. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Som liden nu är så långt framskriden och här blifvit taladt så mycket om denna fråga, så vill jag endast helt kort framställa, att jag ansel’ denna Svea canal vara ett så stort nationell förelag och af en så allmän nytta för landet, alt jag instämmer i Hr Lagerhjelms förslag, så väl hvad beträffar anslag för undersökningars fulländande, som äfven i frågan om sjelfva hufvudanslaget af 23o,ooo r:dr. Jag tillstyrker detta sednare, icke i förhoppning, att, äfven om R. o. Ad. ville bifalla detsamma, något R. Sirs beslut derom vid denna riksdag kan vinnas , sedan redan 2.‘ne Stånd hafva afslagit den frågan; men jag skulle anse, alt i en fråga, sådan som denna, del i aila fall vore R. o. Ad. värdigt att visa sig finna detta företag af den vigt att det vore förtjent af R. St:s uppmärksamhet. Jag anser mig äfven vid detta tillfälle icke böra låta afhålla mig från att uttala min öfvertygelse om huru jag anser att detta företag böra af nationen verkstol - Den 2/j Mars e. m. 3y5 las, nemi. genom elt väl ordnadt fondsystöme.
Ej heller mä dertil utses nägon person , som wid nägot af detza Werk är redowisande. Sä wäl Fullmägtige som Revisorer njute i och för deras befattning samma säkerhet med Riksdagsmän. §. 70. Wid alla Åfällen, dä personer komma under omröstning, iagttages, at Namnsedlarne, sa framt de stola blifwa gällande, böra wara enkle, stutne, omärkte och frie, sä wäl frän all twetpdighet, i anseende til personernes namn, som frän origtighet i anseende til deras antal. §. ?l. Ingen Eppeditwn öfwer nägot Riksens Ständers beflut mä utgä, förr än densamma först blifwit upsatt af Eppeditions-Utstottet, och derefter uti Ständen behörigen justerad och underffrifwen. De frän samtelige Ständen utgäende Acter och Handlingar undertecknas af Landtmarffalken^ och Talemännen allena, undantagande Riks - Den 8 Augusti. 759 Riksdagsbeslutet, hwilket af samtelige Riksens Ständer understrifwes och besegles. 78. Stadna Riks-Standen i sina beflut öfwer nägon fräga, uti hufwudsakeligen etter til wista delar stjljaktige meningar, da stall hwarje StändS beslut genom Protocolls Utdrag remitteras til det Utstöts som med mälet befattning haft, hwilket äligge, at meningarne, sä nära möjligt är, sammanjämnka, och med Förflag öfwer denna jämnkning inkomma til Riksens Ständers Plena, forn öfwer den pppade frägan sedermera desinitivt beflute. De allmänna Stadgar och Förordningar, hrbarom Konung och Ständer under Riksdag gemensamt besiutit, stola dock endast i Konungens namn och med Dest understrift utfärdas. §- 74. Til Grundlags stiftande, uphäfwande, förändring eller förklaring fordras Riks-Standens sammanstämmande besiut och Konungens sanction.
Regements-Skrifvaren eller Uppbördsmannen, som bör af löneinkomsterne innehålla de deraf utgående bevillnings-medel, skall utan uppehåll leverera desamma i Landt-Ränteriet och verificerad räkning deröfver till Lands-Contoret afgifva; men annan bevillning, så väl som andra kronoutskylder, hvilka af Militäre Embetsoch Tjenstemän böra utgöras, debiteras och uppbäras af vederbörande Uppbördsman å den ort, der personen är mantalsoch skattskrifven. §. 84. Bevillningen för de vid regementerne indragna boställen påföres regements-cassan, eller den person, som afkomsten eller lönen njuter. §. 85. Innan Taxerings-Comité åtskiljes, skall den bland sina medlemmar välja och föreslå en af hvarje stånd och dass lill ledamöter i Pröfnings-Comiteen, hvilket val i protocollet antecknas. §. 86. De hos Taxerings-Comileen förda protocoll och längder, sedan de blifvit behörigen justerade, samt af Ordföranden och tvänne ledamöter åtecknade, skola, jemte mantals-längden och dess bilagor, af Häradsskrifvare!! emottagas. Senast inom tvenne veckor, efter det Taxerings-Comiteerne slutat sina förrättningar, skola Häradsskrifvvärne till Konungens Befallningshafvande insända Comiteernes protocoll, handlingar och längder, vid bot af En R:dr till pastoratets fattige, för hvarje dag dermed längre dröjes. Om Taxerings-Comitee i Städerne. §. 87. Dessa taxeringar förrättas i Stockholm inför Öfver-Ståthållaren eller den, han dertill i sitt ställe förordnar, och i de öfriga städerna inför Konungens Befallningshafvande eller deras ombud, med rättighet för dem att, utan del - Bil. till Bevillnings-Uttkotlels Betänkande, IV.-o 12. 5i tagande i omröstningarne, vara Comitéernes ordförande.
I femton år höll hon troget i med sitt Till och med de sträfva uppsyningsmännens åtagna kall, och, då efter denna tid henes krafter hjertan veknade vid åsynen af så mycken kärlek, så att de efter förmåga lindrade mödorna började svika, erhöll hon den pension, som sätter henne i stånd att för sina återstående för dem de skulle bevaka. dagar lefva ett sorgfritt lif här i hufvudstaden, Att baron Z. kom fram till Sibirien och der genomlefde de elfva långa förvisningsåren, hvarest hon är omgifven af landsmän och kan tillskrifvas ensamt hans makas aldrig tröttmånga uppriktiga vänner. Men aldrig har en lärare funnits, som blifvit nande omvårdnad. Huru jublade hon ej, då befrielsens timma mera saknad af sina kamrater och åhörare än denna qvinna, som trots sitt föga tilltalande ändtligen slog! Dödande långsamt hade åren smugit sig fram, yttre, dock genom sin storslagna karaktär, sin ehuru hon genom flitiga studier tillsamans oegennytta och sin hjertegodhet vetat förvärfva med sin man sökt att bringa intresse och omsig alla ädelt tänkande menniskors obegränsade vexling i deras enformiga och annars så själsaktning och tillgifvenhet. Och aldrig kommer någon af hennes forna mördande lif. De begåfvo sig till Italien, hvars leende kamrater eller åhörare till Rom, utan att uppnatur och milda klimat stärkte baronens krafter söka den gamla och vid hennes fötter nedlägga och återskänkte dem båda ny spänstsighet och en vördnadsfull hyllning. lifsglädje. Italienarne hade på det vänligaste kommit emigranterna till mötes; man beredde den polske krigaren en professorsplats vid det berömda universitetet i Bologna, der han fick hålla föreläsningar i orientaliska språk. tiii Några jemförelsevis lugna och lyckliga år förflöto nu för de båda makarne, omgifna som de voro af snillrika och älskvärda personer, hvilka försökte att på italienarnes finkänsliga äro nu färdiga och expedieras dagligen. A f sätt låta de svårt pröfvade glömma deras utden bestälda permupplagan återstår, sedan alla ståndna lidanden.
Jag anhåller blott att få gifva tillkänna, det jag icke vill motsätta mig den behandling af frågan, som af H. Exc. Hr Gr. Sparre blifvit föreslagen. Sedan öfverläggningen härmed ansetts afslutad, yttrade Hr Gr. 0. Landtm., att, efter det Gr. af Ugglas afstått från sitt först gjorda yrkande, återstode blott H. Exc. Hr Gr. Sparres förslag, att R. 0. Ad. skulle återförvisa motionen till Lag-Utsk:t; hvarefter Hr Gr. 0. Landtm, framställde propos. derå, att R. 460 Don 10 December e. m. o. Ad. skulle lägga det förevarande Utlåt:t till handlingarne och förklara, att den deri omförmälde motionen borde af Lag-Utsk:t upptagas; hvilket bifölls. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 6 dennes bordlagde Betänkm: N:o 3, i ani. af väckt motion, om förbud att utsätta trupps samling till ådermöte eller dylikt till tid då gudstjenst på^år; och N:o 4, i ani. af väckt förslag, om tillstånd för beväringsskyldige från Listers och Bräkne härader, att undergå vapenöfning å mönstringsslätten vid Asarum, i stället för den vanliga exercisplatsen Wämö i närheten af Carlskrona. Föredrogs Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 6 dennes bordlagde Betänk. N:o 5, i ani. af väckt motion, om uttjenta underofficerares och soldaters befordrande till vissa tjenstebefattningar. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag anhåller, att med några ord få förklara anledningen till ifrågavarande af mig väckta motion. Genom K. Reglementet d. 29 Oktober 1752 tillförsäkrades underofficerare och soldater, hvilka med utmärkelse tjent och bevistat krig, företrädesrätt till vissa i författningen uppräknade tjenster, såsom vaktmästare m. m. Då vi emellertid nu under loppet af 50 års tid icke haft något krig, är denna författning icke af någon nytta.