Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre 6uämunä 6ö rsn ^6lerbekft med tillkännagifwanbe, det more alla kill inlroducrionen nödige prXsianäa fullgjordej hwar« före Herr Landt Marviken till Friherre ^ölörketbI inkcoduclion begärde Ridderffapek och Adelns tillstånd. Bifölls; i följe hwaraf Frihcrrlrga Ätten ^cl jsrbekft under N:o Z29 pä Riddarhuset blef introducerad. Högloft. Riddersikapek och Äbeltt akftiljtzeS klock. §ull z. In l^iäsrri krotoeölli. 6. Lilvsrstol^e. Fredagen den 29 December» Plcnuln kl^ ic> förmiddagen; justerades följande: Utdrag af Prölocoftek hallit i Högloft. Ridderffapel och Äoelns Plenum d. 28 Dec. 1809. S; D Uti Protocofts,Utdrag af förleden gar, bag hade Bewillnings samt Allmänna B.swärsoch Öecönomie-Uljkotte» tillkännagifwir den förlägenhet hwaruki, i afseende pä kill asgifwande yttrande öfwer sä tet tift Bränwins-bränningcn och BewillningcN för densamma, de förenade Utskotten sig befunnit wik» öfwerwägande af skiljaklighcterne: emellan de frati dltkS-Stäiiven till Utfkoiren ankömne kemister. Efter behörig pröfning af Uftkottcns fälunda gjorda an, wälan sann Högloft. Ridderstapet och Adeln icke nä, gon gällande anledning sig förete att frångå sin förut rörande Bränwinsbränningen och Bewiilningen dec, för, kill ofwanbemäldte förenade Utskott beslutne älerremist: hwarom de öfrige Respeckive Sanden sä wäl som Bewillnmgens samt Allmänna Befwärs - och L)economie> Ulffokten skulle genom Utdrag af Protö, collet Underrättas. 8uprä. , .' ö . S. D.
Norrska utrikes post icke genom Sverige befordras utan full ersättning af Norrska Postverket för derigenom uppkommande kostnader: att minskning uti den för paketer inrättade, med förlust för Postverket förenade, postgång emellan Stockholm och södra orterne lämpligen torde kunna ega rum under den årstid, då ångfartygskommunikationen oafbrutet fortgår: att den af postmedlen utgående årliga utgift af 8000 r:dr, såsom understöd till Diligencebolaget N:o 1, torde kunna minskas; samt slutligen att, då de i Hamburg och Stralsund anställde postkommissarier icke synas vara för postförbindelsen med utländska orter oundgängligen nödvändige, de åt desse tjenstemän utgående löneförmåner, till belopp af 2360 r:dr Hamburger kurant för den förre och 1800 rdr Pommersk kurant för den sednare, framdeles torde kunna besparas. Det bör derjemte icke förbises, att en tillökning i Postverkets årliga inkomster sannolikt skulle kunna beredas genom vidtagande af skärpta kontroller emot missbruk af fribrefs-rättighetens utöfning, i hvilket ämne Rikets Ständer jemväl vid 1840—1841 årens Riksdag hos Kongl. Maj:t gjort underdånig framställning. I betraktande af ofvan uppgifne förhållanden, anser Utskottet omsorgen om de inhemska postkommunikationernes utvidgning eller lörbättrande icke oundgängligen påkalla nedsättning i det af postmedelsuppbörden till Statsverket ingående årliga bidrag; dock har Utskottet, såsom en till förenkling ledande åtgärd, trott sig böra föreslå, att, jemte det nämnde bidrag minskas med 10,000 r:dr årligen, det serskilda anslag, som, till enahanda belopp, blifvit såsom ersättning för postskjutslegans förhöjning å Riksgäldskontoret anvisadt, må för framtiden upphöra. Det tillhör visserligen Bevillnings-utskottet att hos Rikets
Och lär mig du fink, som i björken drillar, Att icke med klagan jag tonen villar. Sist lär mig du gök, som i morgon väntas, Att innerst i sången till sommar gläntas! » Gellerstedt är en fin konstnär, en utpräglad personlighet, hvilkens innersta väsen är blidt allvar, en hjerte-varm menniska. Hans diktning är så enkel och skär som en folk vismelodi, som en morgon, i skogen, sval och doftande, som solsken på vårspäda boklöf, som markdoften efter ett vårregn, som » Linnean i blomningen * .Hans Järta. Uppslag till en psykologisk studie. Af — ck. Huru konung Karl XIV Johan upptog den i slutet af förra uppsatsen omtalade märkvärdiga skrifvelsen * in • hemtas af ett bref från Järta till exc. v. Engeström den 30 sept. 1821, som jemte det nedanför åberopade finnes i Engeströmska brefsamlingen på kungl. biblioteket. Vi anse oss böra i detta sammanhang anföra de två första punkterna derur, vitnande om den gamle ironikems undertryckta bitterhet, på samma gång som han nära nog använder en känd kyrklig formel. Hans Järta skrifver nämligen till excellensen: » Med lugn undergif-venhet under mitt öde har jag emottagit den underrättelse, som E. E. behagat meddela mig om H. M. konungens tvänne beslut; det ena att icke befatta sig med frågan om min skändligen angripna heders upprättelse, och det andra, att, till upprättelse för herr kanslirådet Malmström, gifva honom Tuna pastorat. Bägge dessa konungens höga beslut ålägga mig att fatta det, att i underdånighet återlemna i h. majestäts händer det förtroendeembete, som jag under nio svåra * Hvari Järta inför K. Maj: t utmålade vådorna af den fria pressen m. m. dylikt.år förvaltat. » Men vi lemna å sido bitterheten i dessa onekligen skickligt stiliserade rader.
Under de 3 åren från och med 1835 till och med 1837 utgjorde bristerne å andra hufvudtiteln tillsammans 16,976 R:dr 11 sk. 2 rst. eller i medeltal omkring 5,600 R:dr om året, ett belopp, hvartill ökade tillfälliga besparingar lätt hade kunnat lemna tillgång. För öfrigt bör i betraktande tagas att Kongl. Maj:ts, enligt StatsRådets underdåniga tillstyrkande, den 3o Oktober i834 fattade beslut innebar allt det afseende å Rikets Ständers om KammarRättens aflöning gjorda framställning, som med Rikets tjenst var förenligt och att de anmärkte, sedan sista Riksdag beviljade, lönförbättringar för Embels och Tjenstemän i detta verk alla utgått såsom arfvoden och icke såsom bestämda lönanslag på Stat, med undantag af Presidentslönen; men oberäknadt att detta Embetes tillsättande var lika grundlagsenlig!, som behörigt, indrogs och besparades samtidigt med beslutet derom vice Presidentslönen af 2,000 R:dr, hvarigenom utgiften förandra hufvudtiteln blef mindre, än om, med fortfarande af sistnämnde lön, en President hade blifvit utnämnd med lön efter gamla Staten, som för 1830 utgick med 2,849 R:dr 46 sk. 5 rst. Förklaringen vid Esta punkten åberopas af undertecknade: Rosenblad. Stjerneld Löwenhjelm. Åkerhjelm. Poppius. Lagerbjelke, mon Schulzenheim. Hård. Gyllenhaal. Ihre. Skogman. M u n t li e. Boh m. 122 2tära och 3:äje punktcrnc, angående lönförmåner för Embets och Tjenstemän i Statskontoret.
På sätt här ofvan finnes anmärkt, är genom trenne Riks-stånds beslut afgjordt, att bränvinsbränning, äfven med enkla pannor af 20 kannors rymd och derunder, endast må, såsom hittills egt rum, under sex månader af året utöfvas; vid hvilket förhållande den af Utskotten i sista momentet af 26 §:n föraslagne, äfvensom den af Bonde-slåndet i afseende å sista perioden af nämnde moment beslutade förändring torde böra förfalla; men som Bonde-ståndet, i sammanhang med nämnde föräudring, fattat det beslut, att den för i:a klassens pannor af 20 kannors rymd och derunder bestämda afgift skulle beräknas lill hälften när endast halfva året till bränvinsbränning begagnas; så och ehuru detta beslut tillkommit under förutsättning att bränvinsbränning med omförmälde pannor finge under Bevillnings-j Lagsamt Allm, Besv,- o, Ekonomi-Utskottens Memorial, N\o 4' 5 liela året utöfvas, samt all anledning är för handen att förmoda, hvad Utskotten ock hemställa, att Bonde-ståndet, vid det nu förändrade förhållande i afseende å bränningstiden, ville frånträda sitt berörde beslut; få Utskotten likväl, för en motsatt händelse, föreslå följande voteringsproposition: 3:o. Den, som, lika med Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgarestånden, anser enkla pannor af 20 kannors rymd och derunder böra för 6 månaders bränningstid draga den skatt, som i nu gällande och den af Utskotten föreslagne tarifF finnes för samma tid bestämd, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer, i Öfverensstämmelse med Bonde-ståndets beslut, beskattningen å dessa pannor att nedsättas till hälften af hvad nämnde tariffer innehålla. Utskottens förslag, att dels utesluta 3o §. af gällande Författning, dels införa ändringar i 32 och 33 §§. af 3:dje Artikeln och 3q §. af 4;de Artikeln i samma Författning, har af Irenne Riks-stånd blifvit ogilladt och kommer således att förfalla.
Men vid afskedet tog prinsessan sin gyllene kedja, bröt den i tre stycken, och band om halsen på hvardera hunden. Åt ungersvennen gaf hon sitt fingerguld, och de lofvade så att aldrig svika hvarandra. Pojken drog nu vida bort i verlden, såsom sagdt var, och konunga-dottern vände hem igen. På vägen träffade hon en hofman, som tvang henne göra ed, det han och ingen annan hade dräpt Turenfax. Hofmannen blef då ansedd för den yppersta kämpe, och fick löfte om prinsessan. Men jungfrun ville icke svika sitt ord emot ungersvennen, utan sköt upp brölloppet dag efter dag. När året var om, återvände pojken ifrån sin färd, och kom till den stora staden. Men nu voro husen klädda med skarlakan, och allt tydde på en stor och allmän fröjd. Svennen tog herberge hos den gamle fiskaren, och sporde hvad orsaken månde vara till denna glädje. Han fick så veta, att det var en hofman som hade dräpt Turenfax, och skulle nu snart fira sitt bröllopp med den väna konunga-dottern. Ingen har sport hvad mjölnare-sonen sade vid allt detta; men man kan väl tänka, att han just icke blef mycket glad till sinnes. När middagen kom, lysste svennen äta af konungens mat, och hans värd undrade mycket huru härmed skulle tillgå. Då sade pojken: »Snipp! gack upp till kungs-gården, och hemta ett stycke ville-bråd ifrån konungens bord. Klappa den unga prinsessan; men slå den falska hofmannen så han minnes det.» Snipp gjorde som hans herre befallt, gick upp till kungsgården, smekte den fagra konunga-dottern, men rammade tag i hofmannen, så han blef både brun och blå. Derefter grep hunden ett stycke villebråd, och lopp sina färde. Då blef stort gny i salen, och alla förundrade sig, utom allenast konunga-dottern; ty hon hade igenkänt sitt gyllene halsband, och dömde deraf hvem som var hundens husbonde. Andra dagen gick det på samma sätt. Svennen lysste äta något bak-verk ifrån konungens eget bord, och fiskaren undrade huru dermed skulle tillgå.
Fråga angående förbättring af så väl Hofrätlernas ledamöters, som deras tjenstemäns och vaktbetjentes löner, har vid innevarande Riksmöte blifvit väckt af Kongl. Majit uti Dess om Statsverkets tillstånd och behof aflåtne Nådiga Proposition, samt, i mer eller mindre mån, af särskilde representanter, nemligen Herr Weidenhielm, E. A., Herr Liljenstolpe, A. F. och Herr FVinge, P E, genom hos Ridderskapet och Adeln samt Vädoflige Borgare-Ståndet ingifne och till Stats-Utskotlets behandling öfverlemnade memorial. Efter hvad Kongl. Majt uti berörde Nådiga Proposition anmälkt, hade behofvet af nu ifrågavarande löneförbättring redan länge varit insedt. För 'lagskipningen måste det ock vara af slör vigt, att domares löner så bestämmas, att de kunna påräkna en för deras ställning i samhället behöflig utkomst, utan att, for ernående deral^ behöfva söka en för embetsmanna-verksamheten hinderlig sysselsättning utom tjernsten'; och då, hvad Hofrätten auginge, dertill komme, att den verkställda indragningen af den andra instansen i civila mål, örn än dess verkan icke kunde med någon tillförlitlighet beräknas, likväl redan vållat betydlig tillökning i göromål, som påkallade mer ansträngdt arbete och äfven ett, åtminstone för någon lid, ökadt biträde, bar Kongl. Maj:t ansett sig, i enlighet med ett uti Stats-Rådets bilagde protokoll upptaget förslag till lönereglering för Hofrätterne, böra äska, dit anslagen for samma domstolar måtte i den blifvande Riksstalen uppforas till följande förhöjda belopp, Hendigen: för Svea Hofrätt r:dr 75,927: 32. „ Götha Hofrätt „ 75,177: 32. * Hofrätten öfver Skåne och Blekinge „ 30,286: — eller tillhopa r:dr 181,391: 16. Sih. tUl B St.
Man kan tänka sig det. förhållande, att minoriteten inom sig inneslöte just de utmärktasle ledamöterne; sådant har inträffat mera än en gång i verldshistorien och skulle kunna det än; en Eleetors-corps, uteslutande tillsatt af majoriteten, skulle dä äga, icke blott rätt utan äfven skyldighet, att tillsätta Utskm med sine ombud, således med uteslutande af just dessa kapaciteter; utan att fästa mig vid det förhatliga i eif. sådant maktmissbruk, ber jag blott att få fasthålla, att Utskm derigenom just blifva, hvad de i min tanka icke böra vara, illa valde. Electorsvaien tror jag derföre böra så inrättas, att, under billigt afseende på den verkliga majoriteten inom Ståndet, (icke den som vill göra sig gällande såsom korollarium af en, i en viss fråga prononcerad,) minoriteten tillika må vara tillförsäkrad deltagande och inflytande på dem; vidare så, alt. hvarje riksdagsman så litet som möjligt må sättas i tvång att hafva sin till flygt till listorna, utan lemnäs tillfälle att med sitt förtroende falla på personer, om hvilkas lämplighet och goda vilja han sjelf är öfvertygad, hvilka han känner annat än efter ”höressägen, ” med ett ord, så inrättas, att den väljande, för att nyttja den store Sveaskaidens ord: ”kan pröfva fonn han ditmer, kan fatta sjelf den sanning han besvärjer,” Den 5 Februari. 3lil En särlan garanti för valen ligger i min tanka deri, att dessa val förrättas icke en masse, utan inom trängre kretsar, sä utsträckta att man ej kommer i trångmål för passande kandidater, så begränsade, att man ej, för att få eli nödigt antal Electorer, nödgas välja pä för mänga och således möjligen falla in i samma svårighet som anmärkts förut. Så har man äfven tänkt sig förhållandet i andra stater t. ex. Frankrike, der Deputerade-kammaren, som bekant, är fördelad i 9 byråer, — och mig veterligen är IVorriges storthing den enda större representant-församling, som direkte utser sina valmän, eller som det der beter val-comitien; och Norriges storthing är, man måste ihågkomma det, blott laici af hvad Riddarhuset vanligen är vid riksdagens början.
Franske ambassadören Vergennes är försigtig och sparsam, det vet jag af säker hand. Af honom får kungen åtminstone icke så mycket han behöfver; och jag skall laga så, att han ej skall få fyllnaden från annat håll.« Det var på den rike von Hessenstein, nyss blifven det heliga romerska rikets furste, som Pechlin tänkte. Alltsedan enkedrottningens och prinsessans bortresa syntes denne greflige furste ej oftare vid hofvet, vare sig såsom uppvaktande eller befalld, än då hans frånvaro ej kunnat undgå att väcka uppseende. Detta var likväl tillräckligt för att, i förening med den konstlade tillgifvenhet, som han och konungen läto påskina emot hvarandra, hålla andra i okunnighet om rätta förhållandet. Om de lefnadsglade Hattarna nu varit maktägande bland ständerna, så skulle Hessenstein sannolikt med hänförelse kastat sig in på riksdagsbanan; men det stridde för mycket mot hans fallenheter, vanor och samhällsställning att på fullt allvar sluta sig till de stränge, sparsamme och något trumpne Mössorna. Han närmade sig derföre jemt så mycket till dem, som behöfdes för att hålla konungen varm, emedan han både var honom personligen obenägen, i anseende till hans gensträfvighet mot giftermålet med prinsessan, och föga böjd för ett regeringssätts undergång, under hvilket Hessenstein blifvit uppfostrad, helst konungadömets lyftning under Gustafs spira skulle föranleda en jemförelse med den ringare myndighet, konung Fredrik utöfvat, hvilket ännu mer skulle vidga svalget mellan dennes naturlige son och nuvarande innehafvaren af hans thron. Under andra omständigheter hade Hessensteins rikedomar gerna stått Gustaf till tjenst: det var just hvad Pechlin befarade; men nu hade den ene lika stor försyn att tillita dem, som den andre i alla fall skulle undvikit att villfara en sådan begäran: och detta var Pechlin okändt. En dag, då Hessenstein satt vid ett fönster i sitt palats på Riddarholmen och, tankfull, betraktade konungagrafvarna gent öfver, der hans faders ben hvilade bland Sveriges öfrige monarkers, anmältes generalen baron Pechlin. Ett besök af honom både öfverraskade och smickrade fursten.
Majlis disposition ett anslag af 10,000 R:dr, att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå under nästpåföljaude Irenne år. Slockholm den 10 Augusti 1854. Reservationer anmäldes: l:o af Herr Rådmannen Gråå, som, instämmande i Utskottens tillstyrkande, för så vidt det afsåge en underdånig anhållan, att Kongl. Maj: t täcktes låta utarbeta och för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga plan och förslag till inrättande af ett Statistiskt Embetsverk, tillika omfattande nuvarande Tabell-kommission, ansåg något särskildt anslag för det närvarande icke vara behöfligt. 2:o af Herr Rådmannen Henschen, som ansåg att moliverna uti Utskottens Betänkande bordt innehålla de fullständigare upplysningar, hvilka han bifogat sin motion och hvilka voro af följande lydelse: Den första statistiska byrå blef i Frankrike, år 1801, inrättad genom den be■ römde ministern Ghaptal; dock hade redan 1796 statistiska berättelser öfver de särskilda departementerne blifvit infordrade för att sammanställas för Central-förvaltningens behof. Denna byrå erhöll år 1806 en ny organisation af Napoleon, som i sitt bekanta yttrande: »La statislique est le budget des choses, et sans budget point de salut», visat, att Iian insåg statistikens betydelse; men den gick under i slutet af hans regeringstid, och Restaurationen fann icke för godt att återställa den. Först år 1835 blef en egen statistisk byrå upprättad vid Handels-ministéren, och den berömde statistikern Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskoltens Betänkande, N:o 2. 7 Moreau de Jonnes, under hvars ledning densamma sedermera utgifvit flera värdefulla arbeten, utnämndes till dess föreståndare. — Frankrike har dessutom en särskild Akademi (»des Sciences morales et politiques») grundlagd af Napoleon 1814, som uteslutande har till ändamål att bearbeta statistik och stals-ekonomi.
Fortsaffeg deft sisth Ine gårdag började Uppi låsning af Riksens Siänders Revisorers den 14 December 1820 afgifne Berättelse angåend den, å Riksens Ständers vägnar, veikstållde gransk Ridd. o. Ad. Prat, I, B, f>- 66 Den 22 Januarii. ning af Allmänna Magazinslnräftningens Räkenskaper iör åren 1816, 1817 och 1818 s mt Inrättningens Förvaltning för åren 1818, 1819 och 1820; hvarunder Herr Grejve De la Gardie, Jacob, kom tillbaka nied Ridderskapets och Adelns hålsningsDoputation, sc>rnt återförde Välloflige BorgareStåndets hälsning till Ridderskapet och Adeln. Anmåltes och infördes på vanligt *ått tvenne Kongl Maj:ts Öfverste Kammarjunkare Herr Friherre Eric Reinhold Adelsvärd och Herr Grefve Ce rl Gyldenstolpe, af hvilka den förre, å Kongl, Maj.ts Höga vägnar, inviterade Ridderskapet och Adrin, att i morgon Thorsdag den 23 dennes klockan 1 1 förmiddag* n till RiksdagsPredikans afhörande infinna sig i Stor.- kyrkan, och derifrån till Kongl. Majt» rum å Kongl Slottet uppträda, lör att sedan vara Kongl. Maj:t föl jäktige till Rik.-Salen; hvarjemte Kongl. M >j:t 1 Nåder behagade bjuda 5o af Ridderskapefs och Adelns Ledamöter, RiddarhusSecretersren uti nämnde antal inberåknad, att samina dag spisa middag på Kongl. Slottet. Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Herrar Öfverste Kammarjunkare, att till Kongl. M«j:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran om efterkommande af Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga befallningar.
Friherre Nils Ericson, som alltifrån dessa arbetens början haft sig anförtrodd högsta ledningen deraf, har nu till Kongl. Maj:t inkommit med underdånig ansökning att vid utgången af innevarande år varda från sin berörda Chefsbefattning entledigad. Friherre Ericsons förtjenster vid fullgörandet såväl af detta uppdrag, som af andra föregående arbeten till utveckling af kommunikations-anstalterne inom riket, hafva blifvit allmänt insedda; och Kongl. Maj:t har funnit jemväl Statsmagterne böra lemna ett offentligt bevis på deras erkännande af den utmärkta skicklighet, den oegennyttiga uppoffring af tid och krafter samt den omfattande förmåga, hvarmed Friherre Ericson ordnat och utfört de honom af Staten anförtrodda vigtiga och ansvarsfulla arbeten. Kongl. Majit har fördenskull velat härmed föreslå Rikets Ständer att åt Friherre Ericson, som redan uppnått en ålder af öfver 60 år, bevilja för hans återstående lifstid en mot Två tredjedelar af hans nuvarande aflöning svarande statspension af Tio Tusen Riksdaler årligen, att från och med år 1863 utgå från allmänna indragningsstaten. Derjemte har Kongl. Majit ansett sig böra gifva Rikets Ständer tillkänna, att Friherre Ericson, uppå derom gjord framställning, förklarat sig benägen att äfven efter erhållet afsked tillhandagå med sådana upplysningar, utlåtanden och förslag, som i frågor rörande jernvägarne kunna komma att från honora infordras; och då det för jernvägs - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition Ni 45. 23 arbetets fortsatta bedrifvande på ändamålsenligt sätt är af synnerligt värde att kunna framgent anlita Friherre Ericsons mångsidiga erfarenhet och insigter i ämnet, har Kongl, Maj:t för afsigt att, så länge dylikt biträde i dessa angelägenheter är att från Friherre Ericson påräkna, årligen å de anslag, sorn för jernvägsbyggnadens fortsättande äro afsedda, anvisa ett belopp af Fem Tusen Riksdaler. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle.
— Om våra föreningar hade på sådana villkor uptagit alla sina lån, skulle de förfarit obetänksamt oell oklokt — de skulle nemi. kunnat bringa sina delegares välfärd |?å spel och åstadkomma i hela landet den största kris, som här ännu egt rum; ty, om många mill:r blifvit samtidigt hos alla upsagda, huru skulle det väl varit möjligt för dem att honorera sådana förbindelser? — Jag säger än en gång, att det kunnat för den Skånska föreningen som var ordnad 10 år förr än någon af de öfriga föreningarne, och ej hade medtäflare vid försäljningen i landet af sina obligationer, bära sig att hafva all skuld ställd på upsägning. Denna förening har nu redan en gammal stadgad kredit, ett litet utlåningsbelopp, omfattar en rik provins, nära utlandet med många förbindelser der. Men det hade varit allt för djerft — ett verkligt oförnuft af öfriga föreningar alt ställa sig, med större utlånings-belopp på sådan fot. Förgäfves försökte Småländska Hypotheksföreningen att här i landel göra någon uplåning på araorterings-obligationer. — Vi anuoncerade. — Vi negocierade med kassor och enskilda — förgäfves! — Väl kunde vi tidtals göra uplåningar på obligationer, men lånegifvarne fordrade alltid af oss att våra obligationer skulle vara ställda på en ganska kort upsägningslid. Det fordrades vanligen att den tid, som i obligationslexten var betingad till rådrum förr än upsägningsrälten vidtog, skulle vara ullupen, innan obligationerna blefvo mottagne. Vid sådant förhållande och sedan R. St. indragit krediti verne nödgades vi taga utländskt lån, som lemnades på 40-årig amorteringstid och fördelaktigare villkor i öfrigt, ån vi varit beredde att lemna inhemske långifvare. Deremot har erfarenheten visat att Riksg:s-kont. haft vida lättare att göra uplåning. Riksg:s-kont. uplånade t. ex. med största lätthet 1 j mill. lill krigsrustningarne 184S.
Orbén, Juris Utriusque ©octorn Jonas Ullberg, i bef dittill# maranbe .egenjfnp af 3uftitia#£>mbubSmannenS ©uppleant §• 9?* W grunb af 108. §. Regeringsformen ocf) 6?. §. RikSbagS#0rbningen, aro Jeje dommitterabe af Of utfebbe ad) förorbnabe, att jemte 2£år 3u# flitia#OmbubSman, ega murben om rpcffriheten fig anför trobb. $. g 6. ©enom allman omröffning fjafme 3Bi, i öfmerenS(fammelfe meb 66. ocf> <57. §. §. RifSbagS#£>rbningen malt TBåre ftullmagtige i banken dcF> Riks# galbS#dbntoiret, famt fulJffånbige 3nflructiotier för bein utfarbat. $. 97. jemlikt 81. §. Regeringsformen, fjafme SBi, till RiffenS ©fönberS af# ööranbe mib nafla RifSbag, fjanJPjutit ötcngf, Wlay,t# Råbiga fPropofitioner: 1031 1:0.. till anbrab rebaetion af en periob i 24. RiFSbagSVOrbningenr (janblanbeom RifS*©tånbeuS' ©an jlr# betjening;; fjmaröfmer (2Bårt donffitu# tionS#ut|Pott, i Memorial R:o 2 ben i8'o©ecember 1828 ocf) R:o 5 ben 31 Sanuarii 1829,. meb tillffprkanbe fig utlåtit;- 2:0 till anbrab rebaetion af 19., 21. ocl) 88. §. §.