Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
T321 Likmätigt Kongl. Kungörelsen den 9 December 1S x 2 1 angående viss prasscriptionstid för dem som bos Stats-Verket äga fordran, har Kongl. Maj:t i Nåder förklarat, att som för en behörig verkställighet af föreskrifterna rörande Stats-Veikets förvaltning det vore ovilkorligen nödigt, att årligen inom viss tid med säkerhet kunde utrönas, huru inkomst och utgift förhållit sig 1 jemförelse till det föregående årets Riks-Stat; så hade, ined anledning af Riksens Ständers underdåniga hemställan, Kongl. Maj:t i Nåder täckts förordna, att alla vare sig Embetsoch Tjenstemän eller enskilte personer, hvilka hos Statsverket äga fordran af hvad beskaffenhet som lieldst, skola ofelbart om Eiqvid hos Stats-Cor.toiret sig anmäla inom den 1 Jhli året efter det, hvarunder fordringen tillkommit, vid den påföljd, att ali fråga om betalning anses förfalla intill dess Riksens Ständer sammankommit och, efter inhämtad upplysning om fordringens beskaffenhet, pröfvat huruvida till dess godtgörande något särskildt anslag må beviljas, i följd hvaraf och då 1813 års Räkenskaper nu äro afslutade, fråga alltså är huruvida ersättning för ifrågavarande Mantalsskrifvare Provision för samma år ma uppå de af Landshöfdingen anförda skäl beviljas samt medel dertill anslås.
Remitterades till Lag-Utskottet ett af Kontrakts-prosten Rundgren nu afgifvet yttrande, med anledning af Kontrakts-prosten Emanuelssons, till bemälda UtBih. till R. St. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Antog Borgare-Ståndet Höglofl. Ridderskapet och Adelns, genom protokolls-utdrag den 12 dennes, meddelade inbjudning, i fråga om sältet för öfverlemnande till Hennes Maj:t Enke-drottningen Josephina af Rikets Ständers underdåniga kondoleans-adress. S. D. Föredrogos ånyo två, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, den 19 dennes ingifna och då bordlagda anföranden, det ena af Herr Ridderstad, och det andra af Herr Björck. Remitterades, jemte denna dag i ämnet afgilna yttranden, till Stats-Utskotlet. S. D. Föredrogos ånyo Kongl. Maj:ts nedannämnda nådiga Propositioner, som den 19 dennes till Rikets Ständer öfverlemnades, nemligen: l:o angående statens jernvägsbyggnader. Remitterades, jemte afgilna yttranden, till Stats-Utskottet. 2:o om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, jemte andra dermed sammanhang egande ämnen. Remitterades, tillika med afgifna yttranden, till Stats-Utskottet. 3:o i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt emot erbjuden lösen af det s. k. Odelska appreterings-verket i Stockholm. Remitterades till Stats-Utskottet. 4:o om anvisande af ett lån af 230,000 R:dr till förbättring och utvidgning af Helsingborgs hamn. Remitterades till Stats-Utskottet. 5:o om utbyte af f. d. Förare-bostället vid Södermanlands regemente, 1 mantal Wreta, emot Kronoskatte-hemmanen Kroberga, Westergården, A och Östergården, * mantal, i Nyköpings län.
Utlåtande, i anledning af dels Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående förre Departements Chef emes vid General Tullstyrelsen, Presidenten af Billberghs och Canzli-Rådet Valerii befriande från ådörndt ersättningsansvar i målet, rörande den efter aflidne Uppbörds-Tu/lförvaltaren Finér yppade balance, dels serskilda motioner, i fråga om beviljandet af enahanda eftergift för förre Kamereraren Kammar-Rätts-Rådet Winroth och förre Controllören Middendorff. (I. A-j Vid pröfning af Kongl. Kammar-Rättens den 19 April 1841 gifna Utslag, i anledning af anstäldt åtal emot förre Controllören vid General-TöllStyrelsens Uppbörds-Contor P. V. Middendorff, förre Kamereraren vid Styrelsens Kammar-Contor, Kammar-Hälls-Rådet J. Winroth, förre Presidenten och Förste Departements-Chefen vid nämnde Styrelse J. P. af Billbergh samt f. d. Ka meral-Deparlements-Cbefen vid samma Styrelse, CanzliRådet J. D. Valerius, jemte lieie GeneraUTull-Styrelsens embetsoell tjenstemän, såsom ansedde vållande, genom uragtlålne, embetsoch tjenstepligter, till en af Tullförvaltaren vid Tulluppbördsoch Cassörs-Contoret i Slockholm M. F. Finér åsamkad och efter hans d. 20 Mars 1837 inträffade död yppade balance å de till Uppbördsoch Cassörs-cassorne hörande medel, fastställd, efter föregången balance-utredning, till ett belopp för år 1836 af 158,111 R;dr 4 r:st och för år 1837 af 14,886 Maj 1843, dömt ofTaBbemälde fyra embetsoch tjenstemän för hvad i målet dem till last Bih. till fl. St.
Då nu alla hinder, som göra en person oberättigad till utbekommande af inträdes-Pollet å Riddarhuset finnas upptagne uti ifrågavarande 7 §., så följer deraf, att alla, för hvilka dessa hinder ej existera äro berättigade att sjelfve eller genom fullmägtige dei’as Riksdagsmanna-rätt utöfva; hvadan Utskottet uteslutit det uti 1 punkten af 9 §. i det förr ingifne förslaget införda stadgande, om rättighet för Hufvudman, som i Konungens ärender rest utrikes, att utgifva fullmagt. Ytterligare och då denna §. äfven bland hinder för erhållande af säte och stämma å Riddarhuset anförer, att Adelsmans ättledning icke kan af de Genealogiska Tabellerne styrkas, samt, vid sådant förhållande, hvar och en, som af detta hinder kan hafva olägenhet, torde medelst kännedom af berörde stadgande tillräckligt erinras om nödvändigheten af att hålla sin ätts Genealogie i fullständigt skick; har Utskottet ansett sig kunna utur RiddarhusOrdningen utesluta den föreskrift om de Genealogiska Tabellernas complettering, som innefattas uti 12 §. af förra förslaget; varande Utskottet betänkt på att uti RiddarhusDirectionens Instruction föreslå det i detta afseende nödiga stadgande. C 9 ) Vid det formulaire till Fullmagt, som uti 8 §. finnes föreslaget, är den anmärkning gjord, att, för att sätta dessa Fullmagter i full öfverensstämmelse med 22 §. Riksdagsordningen, borde efter orden: ”säte och stämma, äfven införas: och att deltaga i rådslagen och besluta om derstädes förekommande ärender; men då hvar och en person, som vid Riksdagen har säte och stämma ovilkorligen äger den ofvannämnde rättigheten, hvilken uti RiddarhusOidningens 1 §. uttryckes med orden ”Pä Riddarhuset äger hvarje introducerad Att säte och stämma så har Utskottet trott sig böra bibehålla det hittils brukliga formulaire, enär detsamma icke befinnes i strid med Riksdagsordningen, utan tvertom, ehuru i andra ordalag, tillkännagifver enahanda mening, samt då i öfrigt 12 §.
Hr von Hartmansdorff begärde votering. Upplästes till justering följande voter:s-proposition : Den som bifaller BancoUtsk:s utlåt. N:o 104, voterar ja» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, återremitteras ofvannämnda utlåtande. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 85. Nej — 25. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl 6. Föredrogs ånyo LagUtsk:s den 3o sisth Sept. och den i4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 122, i anledn. af väckta motioner 0111 upphäfvande eller ändring af K. förordn. den 9 Maj 1835, ang:de hvad iakttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. Frih. Boye, Ludv.: Det är en oförneklig sanning, att författningen af den 9 Maj 1S55, angtde hvad sorn bör iakttagas vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, åstadkommit mycket ondt. Den har upplyst allmänheten om utvägar att anställa bedrägliga handlingar till en större vidd än kunskapen derom var förut; men felet ligger icke i något annat, än att författningen var bristfällig. Denna bristfällighet kan och bör aflijelpas, men icke på sätt Utsk. föreslagit. För att göra ämnet fattligt för Ståndet, synnerligen för de ledamöter, som ej sysselsatt sig med juridiken, utber jag mig öfverseende för den vidlyftighet jag måste iakttaga. Aldrig har det gifvits någon lag så orimlig som den, att köp om lös egendom icke skulle vara gällande, för det att icke öfverlåtelsen af samma egendom ägt rum; en sådan lag bär aldrig funnits och lärer icke komma att finnas; icke heller har någon lag gifvits, som nekat den ena medborgaren, alt, för hvad aftal som helst, öfverlåta nyttjanderätten al dess lösa egendom åt den andra.
Remonterings-peoningar, å 45 R:dr 540: Skonings-medel, ä 9 R:dr 108: Lysning i stallen och stallpersedlars underhåll, m. m., ä 5: 25 63: Stallhyra, i anseende till bristande utrymme i Regementets egande stallbyggnader 360: eller tillhopa Riksmynt R.dr 1,089: 3:o. Enligt hvad jag i mitt anförande, angående Kronprinsens Hussar-regemente, redan i underdånighet hemställt, upptages här föreslagen tillökning i inedikaments-penningarne för Regementets hästar, 537 st. å 25 öre, med 134 R:dr 25 öre R:mt. Förestående trenne tillökningsbelopp utgöra tillsammans 7,205: 25. hvarifrån likväl, med anledning af den särskildt före( slagna ersättningen för stallhyra, m. m. för Officerares tjenstehästar, kan afdragas det för Lif-gardet lill häst nu utgående stallhyres-belopp för 55 befälshästar, ä 6 R:dr 25 öre 343: 75. då återstoden 6,861: 50. utgör den summa, hvarmed remonterings-anslaget skulle förhöjas, och hvilken summa här utföres 6,861: 50. Lega för hästar till Artilleriets exercis. I anledning af det, uti mitt anförande, anmälda behofvet af ett ökadt antal legda hästar för Artilleri-regementenas exercis, hemställer jag i underdånighet, att den beräknade legningskostnaden på detta anslag mätte anvisas, nemligen: För 20 hästar i 30 dagar, ä 60 R:dr lör hästen 1,200: — Skoningsoch medikarnents-penningar för dessa hästar, 255 R:dr för de förra och 25: 62V2. för de sednare 280: 62 %. samt, för exercisen med det Artilleri-regementena anslagna bevärings-rnanskap, så vidt detta manskaps vapenöfningar, på sätt föreslaget blifvit, utsträckas:
De omständigheter, hvilka i sammanhang äfven med RirldarliusDireetionens uti 12 §. af dess RiksdagsBerättelse gjorde hemställan, fästadt Utskottets uppmärksamhet, äro: Att RiddarhusStyrelsen enligt Testators Förordnande skulle ansvara vederbörande Pensionärer för högsta laga årliga Ränta: Att interesset af det donerade Capitalet, jemnlikt de Skuldförbindelser nuvarande Ägaren af Hollmens Bruk utgifvit och hvilka finnas TastameutsHandlingarne bilagde, bör hvarje halft år lyftas å nämnde BruksContoir i Norrköping: Att jemnlikt Testamentets Föreskrift' det blifvit RiddarhusDirectionen ålagd t, att under Pensionairernes spädare år. tillse, det deras Pensioner mätte samlas till ett Capital för att sedermera vid mognare år dem tillhandla hållas: Att Betyget öfver en Afkomlings af Reuterskjöldska, Örnsköldska oell Wefverstedtska Famil lema behof af understöd, endast får utfärdas af den äldste eller Slägtens Hufvudman, jemte tvenne andra af Ätten, då likväl det skulle kunna hända att ingen, eller blott en af Ättcrne funnos i Sverige alt tillgå, samt att ehuru meningen af Testamenterne visserligen tydligen synes vara, att ingen annan skulle kunna komma i åtnjutande af Pensionerne, än dem, som voro af Reuterskjöld - 132 Den ao Januarii. ska, Örnskölclska eller Wefverstedtska Namnet, finnes dock, i anseende till det i Testamentet nyttjade ordet j4fkomlingar_, möjlighet af framtida tvister. Att tiden för åtnjutande af Pensionerne icke blifvit så noga bestämd; och alt sluteligen tvärtemot Testators Förordnande det till Riddarhuset Donerade och i Ilollmens Bruk Intecknade Capitalet, aldrig får uppsägas eller infordras, så länge den årliga Räntan derföre ordenteligen utgår. Efter det Utskottet i dessa ämnen meddelat Testators Broder, Majoren Adam Didric Reuterskjöld samt Executor Testamenti, Kongl.
M. afgifna underd. yttrande vitsordat, innehar »en befattning, som med afseende på göromålens både vigt och mångfald vore fullt jemförlig med Expedit:sSekret:nes i StatsDepartm», äfven måtte, under benämning af Byråchef eller Expedit:sSekret., upföras i samma lönegrad som dessa, samt Registratorn erhålla en lön af 3000 Rdr Rmt, doek under vilkor, att dels bägge dessa tjenstemän skulle utan särskild ersättning, för framtiden inträda den förre såsom Sekret. oell den sednare i egenskap af Actor vid KansliRm, dels ock Registratorn äfven erhålla till åliggande, att jemte bestridande af de egentliga registrators-göromålen biträda vid granskning af HofRmes, Colknes m. fl. embetsverks arbetsförteckningar m. m. Sedan Just.StatsMinistern, som sjelf förvaltat Just.KanslersEmbetet, förklarat hvad jag föreslagit »vara väl grundadi», har K. M. äfven i Nåder gillat, mitt underd. förslag och i enlighet dermed framställt Nåd. Propos. till R. St:r. StatsUtsk. har emellertid nu, förmodligen till följd af ett, i allmänhet särdeles berömligt nit att spara de skattdragandes kassor, nedsatt de belopp K. M. föreslagit, med 50 proc. Besparingsnitet, som jag, för min del, villigt hyllar såsom regel, kan dock någon gång vara ovist, ja! orättvist. Ett dylikt fall är, efter mitt förmenande, nu för handen. Inom Just.KanslersExpeditionen har, sedan långliga tider tillbaka en, stundom två tjenstemän funnits med värdighet af ExpeditrsSekret. och med skicklighet och erfarenhet fullt jemförlig med den dylike embetsman vanligen besitta. Just.Kanslern, som, jemte det han lika med R.
Att bedomina halten af de gjorde anmärkningarne eller ingå i granskning af de anledningar suni verkat derhän att desse anmärkningar ständigt blifvit Jeninade utan afseende, anse Utskotten då det angår en förfluten lid, icke ligga inom gränsen för deras befattning; men Utskotten tro sig dock böra omnämna, dels att Allmänna Besvärsoch El 0110- mi-Utskottet vid 1809 och 1810 årens Riksdag, uti afgifvet Betänkande fraihslält behofvet äf flere förändringar i 1802 års Reglemente, hvaröfver likväl sedan arén•det till Utskottet blifvit återremitterad!, me» afUl.vkottet hunn ad t utan nv handläggning* tve uno Raks-Sund icke koiumo att fatta Stats-Utskottets Be 15 n k a odon. 45» något beslut; Och dels att Riksens Ständer genom underdånig skrifvelse den 12 Mars 1818 lius Kongl. Maj:t anliöllo om den förklaring öfver berörde Reglemente, alt då Svenskt Fartyg i lotsmanna farvatten af Krono-Lots sättes på . grund, Dykeriet icke mätte ega rätt att med ett sådant fartyg taga befattning, lill hvilken anhållan Kongl. Majit likväl, efter hvad Utskotten inkurnlat icke funnit skäl i alt i Kader bifalla. Efter desse i förväg meddelde upplysningar, gå Utskotten lin att yttra sine 'tankar i anledning af de i ämnet väckte motioner och finna dervid följande frågor framställa sig tdl besvarande; nemi.- 1:0 Om npphäfvande eller ändring af de rättigheter, sorn genom nu gällande Privilegier ii ro Dykerioch BergningsCompaguiet förundle, hör före Octroyens slut kunna komma i fråga.’ 2:0
Sjelf tillbragte fursten ofta tiden vid hans säng, och hörde med bekymmer läkarens föga lofvande svar angående förhoppningar om vederfående. Med stilla glädje kände Johan, det han ej mera behöfde frukta att nödgas öfvergifva det kära fosterlandets jord, ej heller att der misskännas och förskjutas under nu inträdda, förändrade förhållanden. „Jag får dock dö för fosterlandet,“ skref han till Cecilia, „om än min död, som mitt lif, länder det till ingen fromma. Skall väl engång den dag gry, då Suomis barn skola äga ett fosterland, ett fritt, ett eget, att lefva för, att dö för? Drömmar, drömmar, när blifven J verkligheter?“ „Fred, fred“ ljöd det öfver hela landet, och „fred“ återskallade det på andra sidan af hafvet. Med nyvaknade förhoppningar rustade sig till återfärd till fosterlandet de flyktingar, hvilka ännu återstodo af de skaror, som tågat från hus och hem för att undfly fiendens härjningar, och hvilka sökt sig ett nytt hem bortom hafvet, sedan deras eget blifvit förstördt, och hvilka till största delen, tiggande från hus till hus, kringsläpat sitt elände och sägnerne om lidanden och härjningar i hemmet. Men de flesta af de irrande flyktingarne hade funnit en graf, och äfven några, isynnerhet af tjenstemannaklasserna, ett hem i Sverige. Många, hvilka under den långa frånvaron förlorat alla gamla vänner i hemlandet, qvarstadnade ock nu bland de nya, de hunnit förvärfva. Dock de flesta, ehuru i nöd och elände, ilade hem, såsom till ett förlofvadt land, och sågo i inbillningen alla sina lidanden slut och alla fordna förhållanden återställda, blott de kunde komma till det kära hemmet. På bräckliga skutor trängde sig öfverfullt af folk. De grepos af höststormarne, och en stor del af dem, som ändteligen nådde det efterlängtade fosterlandet, kommo hem som skeppsbrutna uslingar och funno sina fordna bostäder förstörda.
Eiler om i det förra fallet Conjunctur och Politiska omständigheter medgäfwo att, Staten genom en sadan operation kunde erhälla cn inkomst af 5 a 620,-20 R:dlr, skulle wäl Riksens Ständer finna dccca sä skadligt att, enligt det af Beredningen tillstyrkte förbehåll, Kongl. Maj:t icke borde widtaga cn sädan utwäg, utan att läka hälla ett särskildt Bokhälleri, till utsökande af de Articlar, hwarä Tullen skulle kunna nedsättas för att minsta Statens Intrader till ett belopp, som fwarade emot hwad genom den tillfällige förhöjningen kunnat win, nas? Det har förekommit mig sällsamt alt, enar man ä ena sidan behandlade ett sä bestaffadt amne som detta, under en financiel synpunkt, och man i premisten erkände alt, en motwigt borde etableras, som ät Fäderneslandet försäkrade den winning, hwilken det Utländska Jntrestet alltid försöker undanrycka Nationen, men ä den andra sidan, eller i Conclufionen, wille sä helt och hältet utpläna all werkan af den laade grunden, att, i stället för ästadkvmmen nytta deraf, skulle nya arbeten, nya bekymmer och en ny answarighet blifwa de enda fölgderna, eller skulle hwad man mä hända snarare förwantat det lämnade^ begifwandet, alldeles förbliiwa en död Bokstaf? Åtminstone har man icke erfarit, att Kongl. Maj:t hittills kunnat nyttja, hwad Riksens Ständer wid 1809 och arens Riksdag i ofrvan nämn - T»n za Juli». 2279 nämnde händelse medgisrvit. Det förekommer härwid, att, förhöjningen af en Tull-afgift med uttryckelig! förbehäll att tillökningen icke sär utgöra någon »verkelig inkomst för Staken, innefattar idet minsta sagdt, en motsägelse; hollst efter någor ärv förlopp Conjuncturen kunde föranleda till en lika an» gelägen nedsättning, som förhöjningen »rar lämpelig dä den giordes.
Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 452* m N:o 452. Åf Josef Oscar Almqvist irån Norrbottens län, att hvar och en, som sjelf är prestvigd, må ega rättighet och skyldighet att i prest embete inviga dertill kompetente personer. Erfarenheten har visat huru svårt det är för person, som aflagt erforderligt prof för invigning till prestembetet, alt till prest blifva vigd derföre alt våra biskopar för det mesta vistas utom stiftet, dels vid riksdagar, dels vid badorter, dels ock under så kallade inspektionsresor inom stiftet. Fullt öfvertvgad att prest, vigd af annan förut prestvigd person, kan för församlingarne tolka Guds ord lika bra som den, hvilken blifvit af biskop vigd får jag vördsammast föreslå: att person, som är prestvigd, må hafva rättighet och skyldighet, alt, på anmodan, till prestembetet inviga den, som visar sig hafva aflagt prof, som för prestembetets utöfvande erfordras. Om remiss anhålles. Stockholm den 50 November 1862. Josef Oscar Almqvist, från Norrbottens lån. Bih. Ull R. St. Af Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län, derom, att lullafgifter pd läkten, sparrar m. m. mätte bestämmas till 50 öre pet stycke, utan afseende pä längd eller bearbetning. Dels på grund af hvad jag vid sistförflutne riksdag anfört, dels ock på de skäl, jag vid kommande plenum ödmjukast anhåller få andraga, vågar jag föreslå: alt tullafgiften på läkten, sparrar, pilprops och så kallade staketstolpar måtte bestämmas till femtio öre per slycke, ulan afseende på längd eller bearbetning. Med anhållan om remiss lill vederbörligt Utskott förbehåller jag mig ödmjukast att med upplysningar i ämnet få inkomma. Slockholm den 30 November 1862. Josef Oscar Almqvist, från Norrbottens län. Af Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län, om statsanslag tillbelackande uf den förlust, Kaptenen M. U. Silfverbrand lidit vid uppförandet af Landshöfdinge-residens-byggnaden i Luleå.
Ofvannämnda anslag, deruti någon förändring under nästkommande statsreglerings-period icke skulle ifrågakomma, äfven om nyssberörda förslag hos Rikets Ständer vinner afseende, är derföre uti hosföljande tabell litt. E uppförd 56 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. med oförändradt belopp; — dock torde Rikets Ständer tinna att, i anseende till den ifrågaställda förändringen med läroverket, anslaget icke kan för närvarande definitivt fastställas. 47:o) Riksdags-fullmägtigen Gustaf Hultman från Orebro län har uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion, erinrat om nödvändigheten af en sträng hushållning med landets tillgång på brännmaterial, hvilket i annat fall, anlitadt för mångfaldiga behof skulle alltför hastigt medtagas och slutligen blifva otillräckligt för att uppfylla ens de oundgängligaste vilkoren för samhällsmedlemmarnes trefnad ocb civilisationens bestånd. Erkännande att skogshushållningen under de sednare åren, befrämjad genom Statsmagternas omtanke, gjort betydliga framsteg, ansåge likväl motionären, att mycket ännu återstode att göra till atlägsnande af faran tor skogsbrist; och borde härvid i första rummet uppmärksamheten fästas på de ansenliga besparingar, som kunde åstadkommas, om en förbättrad method för kolning blefve bland allmänheten känd och tillämpad. På det sätt dermed vanligen tillginge, blefve endast i:dclar af det kolämne veden innehåller tillgodogjorde; och skulle, enligt en af Bergmästaren von Schéele gjord beräkning, endast inom hans distrikt sålunda förslösadt kolämne uppgå till ett värde af omkring 350,000 R:dr årligen.
Maj remitterade Memorial, deruti anmäles nyssnämnde Embetes önskan, att erhålla rättighet, dels att tillverka någon del af det bränvin, som för Stockholms Stads consumtion erfordras, och dels, att derstädes ensamt utöfva bränvins-distillering; såsom skäl hvartill åberopas, i afseende på bränvinsbränningen: att ofta, isynnerhet sommartiderna, större och mindre partier dricka och öl surna och ej kunna begagnas, hvarigenom en national-förlust skulle uppkomma, om icke detsamma, förr än det fullkomligen förskämdes, finge till brätt vinsbränning artvändas; och i afseende på distilieringen : att den distillering, hvilken hittills sketf för Kronans räkning, ej skall varit lönande, att densam-j ina ej syntes vara ett för Kronan tjenligt yrke, men att, enär bränvins - distilieringen i Stockholm borde, till förekommande af eldsvådor, inskränkas inom något visst Embete, kunde den skäligen emot afgift upplåtas åt Bryggare -Societeten , som tillförene vant innehafvare deraf; i anledning haraf Herr Åldermannen, å Bryggare-1 E mbetets vägnar, begärt, så väl att Embete! finge här i Stockholm årligen afverka 4000 Tunor säd, emot afgift2 Rikd. Tunnan; eller tillsammans 8000 Den 8 Junu ig3 8000 Rikd. om äret, likväl utan någon bevakning öfver bränningen, men med inskränkning af pannryraden inom 90 kannor, hvarigenom, i tall tvänne pannor, hvardera å 90 kannor, skulle tillätas hvarje bryggare, som vill uti bränningen deltaga; Herr Åldermannen förklarat, det blifva omöjligt, att ett större Qvantum än 4000 Tunnor om äret kunde tillverkas; som ock, att Bryggare Embefet erhölle rättighet att, emot årlig afgift af 3000 Riksdaler, ensamt i Stockholm' bestrida distillering, samt dertill begagna pannor af obestämd rymd, åtmindstone af 25 kannors storlek. 17:0 Riksdagsmännen Johan Johanssons oclt Petter Johanssons frän Kronobergs