Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och detta under en tid, då man genom förändringar uti civila befordringslagar söker för militären göra inträdet på en annan bana omöjligt; då man genom förhöjning i skjutslega gör tjensten kostsammare; då ej inom de civila embetsmanna-corpserna, men väl inom militären, kunskapsprof, efter inträde på tjenstemannabanan, äro såsom villkor för avancement bestämda, och, der detta villkor ej måste uppfyllas, fordringarne ersättas genom begäret att vinna skicklighet; då hos militären känslan för fosterländska intressen i alla riktningar visar sig varm, och enskilde medlemmar af armeen ej sky egna uppoffringar och omkostnader för befordrande af den utbildning, som genom vägrade anslag blifvit hämmad. Exercis-scjvadronernes underhåll. Det ligger en besynnerlig öfverensstämmelse mellan Utsk:s förut yttrade åsigt om exercis-sqvadronernas utbildande så, ”att de vid ett inträffande krig vore att anse som ”de'pöts för exercering och inöfning af det manskap och de ”hästar, som erfordrades för att bibehålla cavalleriet vid ”behöflig styrka”, oell Utsk:s förfarande att, utan uppgifvet skäl, endast med hänvisande till en uti bilagan litt. A. framställd åsigt, helt enkelt dels indraga alla, för en sådan utbildning af exercis-sqvadronerna samt manskaps och hästars tillöfning under krig afsedda, de'pot-ryttmästarne, dels ock, med afseende å anslaget för exercis-sqvadronerna, tillstyrka: ”att anslaget må utföras oförändradt i öfverensstämmelse ”med förra staten,” hvars otillräcklighet Utsk., enligt hvad bilagan litt. A utvisar, tyckes inse, och hvilket anslag, enligt äldre riksd.beslut, ensamt är afsedt för de tre södra indelta cavalleri-regrtena. Men grunden till detta förfarande ligger uti den omständighet, att Utsk. åt sina göromål gifvit en annan riktning än den, som af 80 §:n Reg.F:n och 3o §:n Riksd.Ordn. föreskrifves, Följden, så vidt den har afse - Den 7
Jag öfverlemnar gerna åt Herr Tham att tro sin åsigt i fråga om näringsfriheten vara så förträfflig han sjelf kan önska; men fordrar dock att han ville göra sina motståndare den rättvisan, att icke fördöma deras afsigter. Då man redan 1719 hade samma strid, som nu 1829, angående näringsfriheten, och Skråinrättningarnes upphäfvande; så tyckes man å ömse sidor hafva skäl till skonsamhet emot andras meningar, och till varsamhet i förlitandet på sina egna. Hans Excellence Herr Grefven och Den 4 Junii f. m. LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Lagoch Ekonomi-Utskottens ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till dess återremitterande. Ropades Ja. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens 4en 16 sistlidne Maji under N:o 32 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Betänkande i anledning af väckte frågor rörande Näringsfriheten; blef berörde Betänkande, uppå begäran af Herr von Hartmansdorff, August, och Herr Ribbing, Arvid, eldigt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare lagdt på bordet. Föredrogs å nyo Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsqch Ekonomi-Utskottens den 9 sistlidne Maji under N:o 6 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Betänkande angående förändrade föreskrifter om Husbehofs-BränvinsBränningen och dermed gemenskap ägande ämnen. Friherre Boije, Ludvig: Med tacksamhet för den princip jag funnit framställd i Utskottens Betänkande, nemligen att inskränka bränvinsbränningen utan att minska Statens intrader, måste jag beklaga, att jag vid granskning af detaljerne funnit, det Utsbot - Den 4 Juni i f. m. 77 tet i elie uppfyllt sin egen prineip.
Tjenster, om förbud för andra än in födde Svenske män, att innehafva tådane, som af Embetsverken tillsätta 8 66 5,6 a V 40 5. 2 40 b. v 40 b. v 40 Svar på återremiss , , , , 8 — 14!) 4 a. a. f 41 a. V 41 a a. { 41 a. a. | 41 Tjenstdrsberäkningen, om upphörande af den dubbla vid befordringar till Ecclesiastik» 1 embeten och t jensi er ,,»»»»» 8 _ 116 4-8 å. v 41 å. V 41 b. i? Båga om belöningar af allmänna medel för Kronobe! jenler , som visa nit föi hämmande deraf , , , , , , , , , , Tjäruvedj fråga om allmän frihet till hemtning 4 2 117 6 b V 41 b. v 41 b. V 41 b. y 41 deraf å Kronans skogar i Rikets Norra Län 4 2 126 4-6 b. V 41 b v 41 g. v 41 b. V 41 239 Tolag, städernes, fråga om en jemnare beräkning i allmänhet deraf ,,,, 8 — 114 10 b 15 40 b. n 40 g. ii 40 b. A 40 Tolagen , om förändradt sätt för densammas uppbärande * 4 2 23 3 b ? 40 b J 40 b. s 40 b. J 40 Tollereds ds upprensning , se Anslag för en gång, g). Topografiska Corpsen, se Hufvudtitel Tredje. » dess arbeten, angående Öfverflyttning af anslaget dertill. Se Hufvudtitel Tredje, Utlåtandet N:o 202. » om anslaget dertill, se Anmälan 181. Toran, Banco-Commissarie, se Eftergift.
Att en viss tid af minst 60 timmar, räknad från den, då främmande hjelp ankommit, måtte bestämmas, under hvilken det må vara Skeppare samt Skepps, eller Gods-egare tillåtet, att, så väl med eget, som med biträde af främmande folk, till beredandet af bergning, verkställa lossning af lasten, utan att derföre vara förfallen under Dykeriet. 2:0 Att, om genom en sådan lossning J skeppet förmår att resan fortsätta, Skepparen må vara obehindrad, att godset åter inlasta, samt, sedan behörige afgifter blifvit erlagde, afsegla. 3:0 Att, om åter, efter den bestämmande tidens förlopp, skepp och gods icke hunnit bergås , detsamma väl må komma under Dykeriets befattning, men Dykeriet likväl ingen bergare-j lön tillfalla af det, sorn redan blifvit lossadt, antingen med eget eller legdt folk; samt 4:0 Att, då skepp i Lotsmans farvatten," af Kronolots, blifvit satt på grund, ingen befatt* ning med bergningen af sådant skepp eller dess last må af Dykeriet vidtagas, derest dess hjelp ej påkallas; Hvar-; XJnderdåniga Skrifvelier'. 49 Hvarjemte Riksens Ständer hos E. K. MV i underd. anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder låta öfverse och, i enlighet med ofvanupptagne grunder, ändra 180a års Reglemente för Dykeri-Inrättningen, hvarefter det sålunda förändrade Reglementet torde böra tjena till grund vid Inrättningens ånyo upplåtande till Privat Bo-, lag, efter den nu gällande Octroyens slut. Slutligen få Riksens Ständer i underd. fram föra den önskan, det E. K. M. täcktes anbefalla vederbörande, att så tidigt låta kungöra den au gällande Octroyens slut och Verkets ånyo tLpplåtande ifrån och med den 1 Januari 1828, att tillfälle må beredas för den enskilde speculanten, att öfverväga oell uppgifva villkoren för Inrättningens öfvertagande, samt att, bland de skeende anbuden, det må företrädesvis antagas, som för
Utdrag af det uti bemifite Riks-Stånd den 3o:de sistvekne December förde Protocoli, hvarigenom Ståndet förkla» Lagoch Besvars-Utskottens Betänkanden. 341' ra t sig deltaga uti Högloflige Ridderskapets och Adelns Remiss af Herr Friherre Ccderströms omförmäldte Memorial, än äfven ett af Riksdags-Fullmägtigen Pehr Johnsson frän Kronobergs Län den 2 Januarii detta år inlämnadt Memorial, deruji han, på andragne skäl, föreslagit, att, med fastställande af en fullkomlig och oinskränkt näringsfrihet, Riksens Högloflige Ständer måtte besluta samt till Kongl. Majus Nådiga pröfning och sanction i underdånighet hemställa ett Lagproject, hvarigenom alla hittills gällande Skrå-Författningar, Monopolier, Närings-Privilegier och Handels-Reglementen , af livad namn och beskaffenhet de vara kunde, må dödas och upphäfvas, samt hvar och en Rikets Undersåte sålunda tillåtas, att fritt och obehindradt få utveckla sine arbetsförmögenheter, och att få utvälja och idka, i Städer eller på Landet, det yrke, handtverk, eller handel hvartill hans håg och anlag, kroppsoch själskrafter föranleda, saint han för sig och de sina bäst och nyttigast finner. Härförutap har ock, hos Högloflige, Ridderskapet och Adeln, Herr Grefve Kalling, uti ingifvit Memorial, andragit, att, till näringsflitens uppmuntr.ande och befordrande af en nyttig täflan i alla lofliga yrken mellan Rikets samtlige Inbyggare, och en deraf uppkommande mera allmän välmåga, vore nödigt, att det tvång af Monopolier och Skrå-Författningar, som nu hämma idogheten, blefvo upphäfne, hvilket Herr Grefven således föreslagit, samt att i stället en oinskränkt arbetsoch försäljningsfrihet må en. hvar förunnas. Likasom, hos 542 Lagoch Besvärs-Utskottens Betänkanden.
minjTobt belopp få anvanbo#; ^17:0. angåenbe hemmnnSbelor#., meb elifa nummer/ fammon? flåenbe imber en rof eller en hemmnn#bel; •180. — angåenbe befFommanbe af vifa rättigheter for^rep .man, forn antaga# till forare leib £ancafFer?0:cf)otor, ber min [t 75- barn njuta :unbervi#ning; 19:0. meb anhållan om ffabganbe af itppgifne villor för jcompetence till lebiga fpjjfor inom ^ongl. fjioftverfet; 20:0. angåenbe ett forånbrabp fått för fnlpefern# tran#por? ieranbe; 21:0. angåenbe nvåttanbe af ett €urp# i ©oberljamn# )fab; 22:0. ben ‘9 Sulå, angåenbe tcBåteffer i vi£a fall till bropenningar# uppbåranbe; 23:0. ben 13 3itfii, angåenbe foranbring i ffabganbet, att Drofehållarne leib 33åt#man#ljållet jTola perfonligen fig ro ib ©eneralnnonfFringarne infFalla; 24:0. om ^ongl. ‘rDiaft# 33efaHning#hafvanbe# forpligtanbe; att till 3nfFitia?€anjleren och 3wjlitia?öm6-ub#*nannen infånba epemplar af be ifrån £ongl.
I förevarande ärende ville jag detta långt hellre bejaka än neka, men mitt samvete bjuder att svara nej. Alltså bryta? Godt. För Guds och för rikets skull, käraste fröken, haf ingen hast att besluta därom! Ni är så ung ännu, låt tiden råda! Fråga först Gud och därnäst edert eget hjärtelag! Törhända är där något, som svarar ja. Kristina teg länge. Där gick våg på våg i de dolda djupen af hennes innersta och undanträngde den ena den andra. Det var nästan mörkt i rummet, när hon knappt hörbart hviskade: Men om jag har honom kär? Så i Guds namn ja! Då har den vuxna kvinnan beseglat barnets ord. Hon teg åter. Om Johannes Matthiæ varit en slipad hofman, skulle han svarat nej, och då hade hans drottning sannolikt svarat ja. Men när han sade ja, reste sig motsägelsens ande i henne, och hon svarade: Nej, det går inte, det kan inte ske. Hofpredikanten kände, att äfven en ängels tålamod kunde brista. Hvarför fråga en fattig tjenare? återtog han. Min nådiga fröken handlar dock i sin konungsliga frihet som henne för godt synes. Kristina ringde. Tänd lampan! sade hon till den inträdande hoftärnan. Bikten var afslutad. Skriftebarnet var åter drottning, skriftefadern en undersåte. Hon hade blottat för honom en flik af sitt hjärta, som för alla andra var dold. Ångrade hon, att hon varit så sällsynt öppenhjärtig? Om hon ångrade det, ville hon godtgöra sitt fel. Jag tackar ers vördighet yttrade hon i lätt ton, när kammartärnan åter försvunnit och jag skall följa edert råd. Kurprinsen skall i morgon få sitt höfliga afsked. Torstenson skall måhända få en fiende i sin rygg, men Sverige skall undgå en annan Sigismund. Farväl! Johannes Matthiæ lämnade med en djup vördnadsbetygelse, men förnärmade känslor sin kungliga lärjunge. Hon skulle afskeda kurprinsen? Därtill behöfde hon icke hans råd, på sin höjd hans skäl; hon hade beslutit detta honom förutan.
På grund häraf föreställer jag mig, att så framt styrelsen såge någon möjlighet att bereda förändring i de för va 11- ningsbeslyr, som styrelsen har att ombesörja, skulle den varit angelägen om att direkte hos K. II. göra precist samma framställning sorn Utsk. nu föreslagit R Sl:r, ty om styrelsen inginge till K. M. med en anhållan, att K. M. täcktes tillse huru och till hvad utsträckning försäljningen till skalle af stipendii-hemmanen skulle kunna ske, så blefve följden den, att K. M. infordrade från styrelsen förslag, huru denna utvidgade skatteförsäljning skulle kunna äga rum; sedermera hördes KammarColhm i ämnet och derpå fattade K. M. sitt beslut. Om nu detta beslut meddelades på grund af framställning från st i pen d iikuratorerna eller R. St:r, så lärer detsamma blifva lika kraftigt, men i formell hänseende hade saken för sig det sätt att gå tillväga som bör äga rum, på sätt jag nyss framställt. Det är, efter min öfvertygelse, äfven hvad den sista punkten beträffar, onödigt att besvära K. M. med någon skrifvelse; kan verkligen stipendii-styrelsen medgifva utsträckning af skatleförsäljningen, så lärer K. M. likaväl som II. St:r inse nyttan af alt tillförsäkra åboerne en ständig besittningsrätt och då icke underlåta att vidtaga åtgärder för vinnande af detta ändamål. Kan stipendii-styrelsen åter icke medgifva en sådan utsträckning, så lära huru många skrifvelser, som än till K. M. aflåtas, ingenting i sakén uträtta, såvida man icke anser K. M. och R. St:r i följd af den rättighet de besitta att kunna göra hvad som helst, utan att ställas under laga åtal, vilja förändra och tillintetgöra äfven de heligaste stiftelser. K. M. lärer således icke fästa någon upmärksamhet vid K. Stms skrifvelse såvida stiftelsens urkunder lägga något hinder deremot; ty jag får förklara, att jag anser K. M. hafva för mycken aktning för donationsbref och deras stadganden att K. M. skulle tillåta sig att till fördel för någon åbo deri göra ändring.
Detta olyckliga tillständ är efter Committeens öfwertygelse nu längt mera föwärradt, dä sä oändeligen mycket efter kriget älerstär att afbörda, dä en tredjedel af all jord blifwit undandragen allt deltagande i desto krigSbördor, och det är gansta naturligt, att ju mera ett Land redan genom fordna olyckor blifwit förswagadt, dest mindre är det i ständ att bära fortfarande bördor, om de än äro en följd af de förra. Dä nu till följe häraf och äfwen genom det uppgjorda Projectet till Pommerska Staten, vmöjlDrten blifwit ädagalagd att af Kammarens'-HkSgäo. gar äterbetala eller erlägga ränta för de skulder hwarpä don enligt Kongl. Befallning mäste utfärda förstrifningar, äterstär för Ccmmitteen intet annat, än den underbäniga förhoppning att Eders Kongl. Mast Mernädigst täktrS, i förening med Riksens Den 24 Julik. 297 Högloft. Ständer, läta öfwerföra Hamburgsta Borgenärernes fordran pä S-veriges Rrkcs Stat. Committsen hyser oetta underdäniga hopp med sä mycket större trygghet, ju starkare och ju wrgtigare de grunder äro. som detsamma understödja. Sä stor Staten i förra tider än warit, särdeles i anseende till den talrika MilitaireEtat, som wisterligen ej war lämpad efter dandets förmäga, mäste likwäl alla Kammarens räkenskaper mwisa, att, sä länge Domarnerne ännu tillhörde Staten, utgnterue af Kamma, rens inkomster rikligen kunde bestridas, och de senare äfwen lemna nägot öfwerstott. Hamburgsta stu den har endast uppkommit genom rustningar till det krig, som Swerige fört med Frankrike och genom de talrike Kongl. Swensta Trvuppernes wistande i Landet.
107 a) att läraren i församlingens allmänna oller den så kallade sockenskolan deraf, så långt detta anslag utan församlingens ytterligare betungande kan blifva tillräckligt, erhåller tillökning i sin redan inneliafvande lön, så att denna, med alla natura-prestationer, utom husrum, deri inberäknade, om möjligt voro, måtto uppgå till 1550 å 400 Riksdaler årligen, hvarvid afseende borde göras på den förelagda längre eller kortare årliga undervisningstiden i skolan; — b) att, derest skolläraren tillika innehade klockareeller organist-tjenst i församlingen, skälig minskning gjordes i nu föreslagna löneförhöjning, dock icke vidsträcktare än att hans hela löneinkomst såsom skollärare med högst 25 procent understege det här nyss föreslagna högsta belopp; — c) att om skol-lärareus lön i någon församling öfverstege 400 Riksdalers värde, det då finge på församlingens eget bepröfvande ankomma, huruvida den ville bevilja honom någon lönetillökning; — och d) att församlingarna egde att hvad sedermera, efter sålunda skedd löneförbättring åt läraren, årligen återstode af det erhållna anslaget, efter eget bepröfvande, använda för underhållande af roteskolor, inköp af skolmaterialier, belöning åt monitörer och hvad mera, som för undervisningens befrämjande kunde befinnas ändamålsenligt, Af Sven Johansson från Elfsborgs län, som, med åberopande af här ofvan anförda förhållanden i afseende å folkskole-lärarnes otillräckliga aflöning och de mindre församlingarnes behof af understöd för folkundervisningens ordnande på ett ändamålsenligt sätt, föreslagit, att återstående hälften af skyddsafgiften måtte i de mindre församlingar ne, hvarest summan ej komme att öfverstiga 300 Riksdaler Riksmynt, få till hela sitt belopp användas af församlingarne för de uti folkskolestadgan omförmäld a ändamål.
Förslag till ändring af eller tillägg till dessa stadgar inlemiias till styrelsen minst en manad före utlyst allmtint niöte. Styrelsen framltigger för mötet de väckta förslagen jamte sitt utlatande öfrer dem. S I I. Alla val ske iiizdels sluten omröstning. Beslut vid allmäniia möten fattas med enkel röstpluralitet utom i fragor, soin angd lindring af stadgarne eller anvsndande af grundfonden, d5 tv8 tredjedels pluralitet erfordras. Beslut vid styrelsens sammanträde fattus med enkel röstpluralitet. Ingen md genom ombud rösta. Bil. Cirkulär. Fredrika-Bremer-Förbmdets Byrl. Stuckholni, i g A. I.illa Ynitugalm (intill I April: 15 Brunkebrrgriorg), hrilken är afsedd att praktiskt arbeta för förbundets h l a i n ~ l, vill härmed i allmtinna drag antyda de olika uppgifter. för hvilken den dels redaii nu arbetar, dels i den närmaste framtiden kommer att verka. ByrBn förmedlar bcrini,rgc me / hrn orbctsgi~i~arc och gcinligBarbtfssbkan&amp; inom undervisningens, skrifgöromålens och sjokchdens oniråden. För sadant ändarna1 finnes B Hyran inskrifningsbok upplagd; der hallas ock tillgängliga skrifter, författningar, skolprogram m. m., till vägledning för tjenstsökande eller kunskapssökande qvinnor. Bydn anskaffar, enligt regler, som inom densamma hållas tillgängliga och soni pB begtiran meddelas, r&amp; ijuriliska och ckonorniska angelägenheter, lemnar upplysningar om utöfvande af quinnans Iu.&amp;n nittigheter, besvarar förfragningar rörande hc / sovBnI m. m. Byrd11 meddelar äfven rad för bokinböj3 och bildande af fis&amp; fdr61hpr. 13 För utförande af dessa sina uppgifter har Frerlrika-Ilremer-Förbundet förstikrat sig om Iiiträde af erktindt sakkunniga personer.
Majits nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, i hvad den kommer att röra åttonde hufvudtiteln, och skulle handlingarne i målen, så vidt de föranledt beslut om framställning till Rikets Ständer, framdeles till vederbörande utskott öfverlemnas. Ex protocolio C. G. Brusevitz. Bil. N:o ;. Underdånigt förslag TII.I, STADGA angående elementarläroverken i riket. §. i. Statens allmänna läroverk bafve tili syftemål att för ungdomen bereda tillfälle till anlagens utveckling under ändamålsenlig ledning till det mål, som bör eftersträfvas dels såsom vilkor för ett sjelfständigt vetenskapligt studium vid universitet, dels såsom grundläggning för allmän medborgerlig bildning utöfver folkskolans gräns. §. 2. Dessa läroverk vare af tre ordningar: högre skola, medel-skola och lägre skola. a) Lägre skola håfve två slutna klasser; och vare vid sådan skola anställde en rektor och en andre lärare. b) Medel-skola bafve fyra klasser, hvaraf de tvenne lägre vare slutne och motsvare den lägre skolans klasser, men de tvenne öfre öppna uti Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prop. 1847, haft. 1. 9 66 gemensam lärosal; och vare vid sådan skola anställde en rektor och tre andre lärare. c) Högre skola håfve åtta klasser, hvaraf de tvenne lägre äfvenledes vare slutna och motsvare den lägre skolan; men de sex öfre öppna uti gemensam lärosal; och vare vid sådan skola anställde en rektor och sex eller flere andre lärare. §. 3. Läroämnen vare följande: a) vetenskaper: religion, historia, geografi, matematik, naturkunnighet, filosofi; b) språk: svenska, tyska, franska, engelska, latin, grekiska, hebreiska ; c) färdigheter: skrifkonst, teckning, musik och gymnastik. §. 4. Valfria ämnen eller sådana, hvarifrån lärjunge kan befrias, vare: a) de gamla språken, samt för dem, som läsa grekiska, engelska språket; b) instrumentalmusik. Dock skall för lärjunge, hvars studier skola fortsättas utöfver fjerde klassen, latinska språket ej vara valfritt förr, än lärjungen inträdt i ilen femte. §. 5.
Till denna hemställan lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t Hr von Hedenbergs, Ludvig August, d. 29:de dennes bordlagda motioner: N:o 150, ang. anvisande af medel till Westerbottens Läns pröfnings-komité, såsom tillskott för bestridande af de i 76:te §:n Bevillnings-stadgan omförmälde utgifter; och N:o 151, ang. anslag för vidtagande af åtgärder till förekommande af Umeå elfs utskärningar vid Ytterhiske by inom Umeå socken. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t Hr Cederschjölds, Fredrik August, d. 29:de dennes bordlagda motion, N:o 155, ang. de i statens tjenst anställde läkares uppflyttning till samma klasser af rese-reglementet, hvartill statens militäre tjenstemän i motsvarande grader höra, m. m. Ben 30 November. 245 Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Frih. Rappes, Axel Ludvig, d. 29:de dennes bordlagde motion, N:o 159, ang. låneunderstöd för en jernbana från Hessleholms station vid södra stambanan till Christianstad. Föredrogos och remitterades till Bevilln.-Utsk:t såväl Gr. Liljencrants’, Gustaf Fredrik, d. 29:de dennes bordlagde motion, N:o 161, ang. åtskilliga ändringar i gällande tulltaxa, som ock Hr von Mentzers, Carl Fredrik, samma dag bordlagde motion, N:o 162, ang. beviljande af s. k. drawback vid utförsel af bränvin. Föredrogs Hr von Troils, Samuel Gustaf, d. 29:de dennes bordlagde motion, N:o 165, ang. anslag till Alnarps landtbruksinstitut. Hr von Möller, Peter, anförde skriftligen:
Men efter min öfvertygelse är det icke nog med den gymnastik, som sker inora lyckta dörrar. Ynglingen bör äfven hafva gymnastiska öfuingar i fria luften. Och i sådant afs:de torde militäriska öfningar vara särdeles lämpliga. Utom den hurtighet och raskhet, som derigenom utvecklas, blir ynglingen dessutom vand vid ordning och disciplin, — en vana, sora kommer honom till gagn, ehvad lefnadsyrke, han än må välja. Genom införande af exercis och militäröfuiugar vid Rikets elementarläroverk vunnes icke blott den indviduella fördelen afen frisk fysik; äfven ett allmänt och nationelt ändamål kunde derigenom befordras. Jernför man Sverige med dess grannar, finner man genast dess underlägsenhet i militäriskt hänseende, — en naturlig följjJ af dess fåtaliga befolkning. Under sådana förhållanden måste man vara betänkt på medel att i nödens stund kunna motstå anfall af en öfvermäktig granne. Sådant kan omöjligen ske genom att endast föröka den stående arméen. Afven om landet derpå använde alla sina tillgångar, skulle dock arméen blifva otillräcklig. Andra medel måste således utfinnas. Nationalbeväpning blir det yttersta, hvarpå vi kunna grunda vårt hopp att i nödens stund försvara vår sjelfständighet. H. II. 15 Deri 3 December e. m. Men om en landstorm sammankallas utan föregången beredelse eller utan att förut ega militärisk öfning, kommer den att framstå endast såsom en rå oell oordnad massa, hvilken blifver ett lätt offer för en disciplinerad fiende. Denna brist skulle i väsendtlig mån afhjelpas, om alla ynglingar, som genomgått elementarläroverken, derunder fått njuta undervisning i excercis och andra militäriska öfningar. Dessa ynglingar skulle då vid en landstorms upbådande lämpligen kunna användas till underbefäl. Och hvad i detta hänseende kunde hos dem brista, skulle genom en ganska kort öfning inhemtas. Genom militäröfniugars införande vid Rikets elementarläroverk vunnes dessutom den stora fördelen att man redan från barndomen blefve förtrogen med den föreställningen att enhvar vore pligtig med lif och blod försvara ett älskadt fosterland.