Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vägsrne jemföras efter detta förhållande med hvarannan, och taxeringen, huru svår den må anses, är i allt fall ojemnförligt lättare, än att taxera, vid jordskifte, den magraste marken emot den bördigaste. Denna Socknevagdelning gor ingen förändring i den allmänna Landsoch Härads-vågdelningea, utan endast i sådant underhållande,' deri Socknemännen gemensamt deltagit. Härifrån skiljes aflägse hemman — mera närboende till vägen taga deras andelar och de förra börja att råkna deras belopp från sina tomter, hvarefter närmaste grannen stöter till dem. Beqvämligheten vinnes för hela samhället, och d§t aflägse hemmanet, lagligen indeladt på allmänna Landsoch Häradsvägen , på grund af åboens behof att dem nyttja, tillby ter sig det arbetsbiträde, som det orättvisligen utan motsvarighet, lemnar grannar och allmänheten. Uppstå nya behof af vägar, antingen för hemmanens utfart, eller någon ny gemensam rörelse för Socknen, så jemkas delningen och 3T8 Lagutskottets Bctänkandcn. alla tvister inskränkas till fråga om läget för nya vägar. Då syner af Församlingens utsedde godeman årligen anställas, och hvarje Socltnebo är berättigad att kära, när han finnér ogild väg eller bro, på sätt Lagen i 25 Cap. 15 §, ByggningaBalken} medgifverj förfaller den anmärkning, som kan fram» ställas, om svårigheten att jemna ansvarigheten emellan de vägskyldige. Grunden» hvarefter ders ena vägens bättre tillstånd, ån den andras, bör mäta*, är upptagen i vägdelningsproiocollet. och Socknemännen lära så mycket mindre eftergifva hvarandra något i hvad den allmänna ordtnngen föreskrifva, som det ej finnes så aflägse hem* man, att deras vägar icke ömsesidigt nyttjas af en menighet i det nära förhållande sins emellan, som SoCkneboer, och hvilka icke Presten, KronoBetjeningen ©Iler Domaren för sine förrättningar begagnar»
Lönerne eller Pens‘10- nerne för den indragne delen af Kongl. Ilof - Staten för samma tid omkring 35,000: Till Theatern» underhåll 30,50°: Inköp af LandshöfdingeResidenee i Vestei bottens Län - j 0,000: Minnesvård öfver Högstsalig Kron - Prinsen Carl August - 3 Q,0OO: Proposition den 19 November 1817 af nästledit års extra Utgifts-medel, till Reparationer å Kongl. Slottet och Publike husen förskjutne - 17,700: Hvartill kominer ben för innevarande är varande bristen i anslagen för Militaire Staternes jLönfös höjning - 101,163: 43. 5, Summa R.dr 765 331: 27. 6. Enligt den af Kongl, Maj: t jemte nyss aberopade Nådiga Proposition Siats-Utskottet tillställde Berättelse och Calcul af Kongl. StatsContoiret öfver Stats-Verkets Inkomster och Utgifter för ar 1816, hafva Ofverskotter, utöfver den Summa af 200,000 R:dr, sorn vid sista Riks» dagen anvisades till Kongl. Majus Nådiga disposition, uppkommit till ett belopp af 503,947 R:dr 45 sk. 4 r:st; hvarförutan genom den vidtagne regleringen om Bataillons-Räkarnes åflopande, emot det att 711 R:dr 5 sk. 4 r:st blifvit uppförde ä Stat att årligen utgå, den dertill samlade och påräknade Fond af 47,933 R:dr 16 sk. tillfaller StatsVerket; Äfvensom, på sätt Stats - Utskottet uti serskildt Utlåtande den i sistl. Maji anmält, den från Dannemark sedan år 1808 icke ingångne ersättning, på grund af 1660 års Tractat, för Fyringarnes underhållande på Skånska kusten, för den sedermera för» flutne tiden, kommer genom Kongl. Maj ts Nådiga försorg att inflyta med 3,500 R:dr Hamburger
Cronhjelms försök att på en omväg komma till det sökta målet eller motivernas utelemnande. En talare har ansett, att det Utsk., till hvilket förslaget remitteras, icke borde erhålla någon anvisning om de delar af förslaget, hvilka icke kunde blifva föremål för Utsk:s behandling. Jag hemställer likväl, på hvad väg Utsk. kommer till kännedom om Ståndets åsigt i ett ämne, om icke genom remissens innehåll. Jag tror nemligen, att Ståndet vid remissen bör göra Utsk. uppmärksamt derpå, om förslaget involverar någonting grundlagsstridigt. Min öfvertygelse är derföre, att man, utan att förnärma Utsk., kan bifalla det af Gr. Cronhjelm tillstyrkta tillägg till propositionen. Gr Spens: Jag skulle väl äfven jag med några ord kunna yttra mig i afseende på hvad Hr Lefren sagt, rör:de den K. Propos., och hemställa, till ”hvad magtinflytelse man öppnar porten,” då man anser detsamma, som i grundlagsväg förbereddes, äfven i en annan väg kunna åstadkommas, så att icke förslagets beskaffenhet, utan den godtyckliga form, man gifvit det med afseende på möjligheten af dess genomdrifvande, bestämde den grundlagsparagraph, hvarefter det borde behandlas. Men här har blifvit framställd den tanken, att ifrågavarande förhållande möjligen kan bringa å bane en anledning till anmärkning; och som Constit.Utsk. kunde blifva nödsakadt pröfva ett sådant förhållande, vill jag nu, såvidt möjligt är, undvika att yttra mig härom. Jag vill derföre blott fästa mig vid hvad Frih. Ehrenborgh har yttrat, om jag icke oriktigt fattat hans mening, att det skulle vara en slags humiliation för Utsk., om propos. beledsagades af det utaf Gr. Cronhjelm gjorda tillägg. I af - Den ii Mart c. m. >"9 se Ond c härpå vill jag påminna, att ifrågavarande lagförslag blifvit alternativt framstäldt, ehuru alternativet endast afsett Bankens benämning, och att således, sedan frågan om 72 §.
Maj 1827 samt Förvaltningens af Sjöärenderne och Kammar-Collegii kungörelse den i5 September 1828, derom finnes förordnadt, att lända till efterrättelse. § '7- Tvister rörande upplåtelse och afsöndring af jord eller lägenheter från de under stadgad åborätt upplåtne krono-, krono-rusthållsoch andra publika hemman, skola på enahanda sätt som, tvister angående dylika afsöndringar från frälseoch skattehemman upptagas och fullföljas. § 18. Klagan Öfver beslut, meddelade i de uti 2, 5, 8 §§. samt 11 §. 1 och 3 mom. af detta Capitel upptagna frågor, må anföras i den ordning, som för ekonomi-mål i allmänhet stadgadt är; och kommer hvad Kongl. Maj:t genom denna förordning sålunda stadgat och föreskrifvit tills vidare, och intilldess annorlunda derom kan blifva förordnadt, icke att för Stora Kopparbergs Län vara gällande. T B. T C K. T HOS .T. A. WALLDU, 18 40. Lagsamt Allm. Besv.- ochEkon.-Vtskottens Betänkande, No '2 g. t N:o 29. Ani. till Exp-Utsl, den 27 Januari 18^t, kl. a e. m. Ytterligare Betänkande, angående ändring af Förf attningarne om Soclcnestämma samt om bildande af Communal-Styrelser. Det Betänkande, N:o 4> som Utskotten i detta ämne afgifvit, oell det förslag till Lag ora Socknestämrnor och Sockne-Nä nander, som Utskotten i sammanhang dermed framställt, äro bifallne af Bonde-Ståndet, men hafva blifvit återremitterade af de öfrige Stånden, efter deremot gjorde anmärkningar, hvilka äro dels mera allmänna och omfattande ämnet i sin helhet, dels rigtade emot de serskilda närmare bestämmelserna, sorn i det framställde Lagförslaget innehållas.
Då det i alla fall skulle blifva ett besynnerligt förhållande, om två Stånd stadnade emot två i frågan om en Voterings-Proposition , vågar jag tillstyrka Ridderskapet och Adeln . att med förblifvande vid sitt i ämnet redan fattade beslut, bifalla Bevillnings-Utskottets förevarande Memorial. Herr von Hohenhausen, Michael: Når Bevillnings-Utskottets förra Memorial med för - Den 6 November, 91 slag till Voterings-Propositioner i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i frågan om TullBevillningen till öfverläggning förevar, afgjorde Ridderskapet och Adeln , genom votering , att samma förslag skulle godkännas. Det förnyade Memorial, Utskottet nu i samma ämne afgifvit , bevisar tillräckligt, att de Ledamöter , hvilka förra gången yrkade återremisa, dertill hade grundade skäl. Hvad nu sjelfva den 7;de Voterings-Pro • positionen beträffar ; tror jag mig utan qväljande af det förra beslutet kunna yttra , att den hvarken är enlig med Grundlagen eller billigheten , emedan den å ena sidan blott framställer en votering , och i den andra äfventyret af manga. Då jag emedlertid med Grefve Lagerbjelke instämmer deruti, att det skulle blifva etc ganska inveckladt förhållande , som måste hänskju* tas till Constitutions-Utskottets behandling, om två Stånd i denna fråga stadnade emot de tvanne öfriga , skall jag ej yrka något, som dertill föranleder, så vida icke flera förena sig uti min åsigt af hufvudsaken. Herr Hjertas Gustaf: Jag ber endast att få fästa uppmärksamheten derpå, att, enligt 71. §. Regerings-Formen, är det precist detsamma, om i detta fall tre Stånd stadna emot ett, eller två mot två; ty frågan skall huru som helst hänskjutas till Förstärkta Stats-Utskottets afgörande. Det heter nemligen i den åberopade 93 Den 6 November. §:n .* ”Afslå tre Stånd hvad ett särskildt
Bevisningen har varit försvårad dä lagen fordrat den af lika beskaffenhet i brottsmål som i tvistemål, men tillgången derå, efter sakens natur vanligen måst vara ojämförligt mindre i de förra; och ändteligen har ock den lagligen fulltygade brottslingen, sedan han utstått det egenteliga kroppsstraff^, genom ihärdigt vägrande att undergå den uppenbara kyrkoplikten, ofta sökt att i det iängsta fördröja tiden till dess försändande å fästning eller till allmänt arbete. Det hörer till menskliga förstånds förmågan, att, vare sig i godt eller ondt, fortskynda sin utveckling i den rigtning som egne anlag eller yttre omständigheter deråt gifva, då hvarken någon moralisk kraft gifver förändrad ledning åt viljan eller yttre tvång återhåller verksamheten. Så har <>ck, under den sistförflutna tiden, tjufvarnes skicklighet i sitt yrke, om man så får kalla det, verkeligen ut* bildat sig och kunskapens träd på det onda burit ymniga frukter. Lika tillfredsställande det vid sådant förhållande är3 att den allmänna olägenheten der - Den 12 Februarii. 3°3 af blifver framställd, och att till afhjelpande deraf uppgifvas så väl grundade förslag, som Herr Friherre Skjöldebrand*; lika mycket hade det varit att önska, att den af Kongl. Maj:t tillförordnade LagComité, hvars af trycket utgifna förslag till lagstiftningen i tvistemål lemna så mycket hopp, att erhålla förbättring äfven i brottmålsoch strafllagarne, hunnit fullborda äfven sistnämnde, kanske angelägnaste och vigtigaste del af sitt arbete. Man hade då troligen fått 6e bevisningen i bråttmål underlättad genom inrättningen af Jurys, hvilka vid bestämmande af sitt endast pä samvete och egen öfvertygelse grundade omdöme kunna taga i beräkning de serskddte omständigheter som i hvarje serskildt mål förekomma, men sorn aldrig kunna till alla sitta olika förhåUani den bestämmas och beskrifvas i någon lag, till grund för Domarens inom dess tillämpning inskränkta pröfning: Ransakningstiden fork rtad genom inrättningen af permanente
Ett nes mig lare kompetent Pris 75 öre pr timSvar till » B. R. » Iduns byrå. [1682] Marscher för piano till salu i bokoch musikhandeln Young, Gen. Lees ' Quick marsch 0,75 Zikoff, Turnier marsch 0.50 Heintze, Bröllopsmarsch 0,50 Marsch till hemmet 0,50 G l ö m oj bort, att O. Williamson, Borås, säljer prima helylle marinblå Gosstricotkostymer från 3 till 10 års för 3:50. Priskurant å yllevaror sändes franko. Stora mansvästar Lottsedlar, å 1 kr. st. Obs.! Damer! S e n h i t! Mot 50 öre i frim. fås fraktfritt ett stort Broderi-album, innehållande en mängd mönster i färgtr. till brodering och virkning samt fl. slags bokstäfver. [1679] F. A. Källman, Kållängen. fullt som genomgått konservatorium i Berlin. med RAMLÖSAMin nya priskurant öfver rikhaltiga förråd af alla slags af ett därtill [1608] &lt; I IimehåUsförteckningr. Lotten " Wennberg (med porträtt), af » Toto ». — Indirekte, af Ave. — Moder och smak, några iakttagelser af Helena Nyblom. — Agathe Hithier, skiss af Pontonnié Pierre. — N e l l y Bly (med porträtt). — Ett nationalminne och en Beatriceutställning. — Teater och m u s i k. — Smånotiser från kvinnovärlden. — » Bildning »; en berättelse från Skåne a f Jane Gernandt. (Forts, och slut.) A l l m. Telef. 7 16. större belopp kunna vinnas genom köp af Berika Funcke. Chaeun a son gout. Gäller Fru Tilda J. o. Fru E. Schidtx, som rekvinära Drottninggatan. Alinpås hushållsock språkfl. Försumlig prenumerant. Kan nu ej afhjälrerat Skand. Modetidn., torde insända sina adresser till Iduns expedition. A. T. Annonsen kostar 1 kr.
Har barnet under de första åren i hemmet fått lära sig att tala väl rent, så bör sedan skolan öfvervaka deee vidare utveckling i skönläsning och vältalande. Det är sant, att våra högre läroverk och äfven folkskolorna ägna någon tid åt deklamation af våra skalders verk, innanläsning och äfven understundom åt sagoberättande, men all rättfärdighet tycks vara uppfylld, då lärjungen hjälpligt och utan att stappla med hastigoch ofta entonig stämma hasplar ur sig sin läxa. Det är dock nu, som språket skall få sin rätta tukt. Det är nu felen skola bortarbetas, vokalerna komma till sin rätt, konsonanterna afrundas, om så behöfves, rytmen rättas, den rätta andhämtningen inhämtas och, slutligen, lif och anda inläggas i föredraget. Det är nu lärjungen skall lära sig älska och akta sitt modersmål, och han gör det bäst genom att småningom förstå dess skönhet. Med en god grund lagd i hemmet och i skolan och med ständig uppmärksamhet på sig själfva skola sedan den unge mannen och den unga kvinnan lätt kunna vakta sig för att åter neddraga talets vackra konst. Ett vackert, rent språk är en spegel af både hufvudets och hjärtats bildning. Må ynglingen betänka, att han en dag i framtiden kan stå i riksförsamlingens talarestol eller måhända som församlingsherde på predikstolen. Må han då hålla fullt och fast i sin hand det klingande och öfvertygande svärd, som kallas vårt modersmål. Och hvad som gäller den unge mannen, gäller äfven i icke mindre mån den unga kvinnan, om hon än icke behöfver beträda talarstolen. Det är kvinnan, som ger ton åt så väl hemmet som sällskapslifvet, och talets fina skick bör vara hemmastadt på bägge ställena. En skald säger: » Det är musik att höra kvinnan tala. » Ja, det är sant — när hon talar väl. Den unga kvinnan i de burgna hemmen anser sig sällan hafva afslutat sina studier med skolan. Det är så mycket hon anser fordra en fulländning.
För bestridande af ifrågakommande utbetalningar utaf de genom nästföregående två §§ å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver böra detta verks härtill disponibla tillgångar begagnas och, ifall dessa icke äro tillräckliga, de derutöfver erforderliga medlen af Riksgälds-kontoret upplånas mot kontorets obligationer, ställda till inlösen antingen efter viss förfallotid eller efter föregången uppsägning; egande Fullmägtige att, med hänsigt till de vid upplåningen sig företeende omständigheter och förhållanden, bestämma räntevilkoren samt fastställa betalningsterminerna för dessa obligationer; dock får obligationernas förfallotid icke utsättas sednare än Fem år efter deras utgifningsdag, och någon obligation icke utfärdas å mindre summa än 400 Riksdaler. Slutligen hemställer Utskottet, att den förseglade anordning, som till följd af ofvan åberopade § i Regeringsformen bör för det större kreditivet tillställas Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, må, i hufvudsaklig likhet med den, hvilken vid sednast förflutna riksdag för enahanda ändamål af Rikets Ständer godkändes, erhålla följande lydelse: »Till Fullmägtige i Riksgälds-kontoret. Sedan Rikets nu församlade Ständer till ett belopp af 3,000,000 R:dr R:mt fastställt den summa, som enligt Regeringsformens 63 § skall vara till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisad för att af Kongl. Maj:t vid infallande krig lyftas; så varda, i kraft af nämnda § och till följd af Rikets Ständers beslut, Fullmägtige i Riksgäldskontoret härmedelst förständigade och bemyndigade att, vid det i samma § förutsatta fall och under derstädes stadgade förbehåll, omförmälda kreditivsumma af Tre millioner 6 Stats-Utskottets Memorial JVs 134. Riksdaler Riksmynt Kongl. Majit, tillhandahålla samt enligt Dess nådiga disposition i föreskrifven ordning utbetala. Stockholm den På Rikets Ständers vägnar:
Om det absoluta systemets anhängare äro nöjde med att | ref nyttjas vid mätningar, så kan jag å min sida vara ganska belåten med att samma instrument, utgörande en 50 fots kedja, begagnas. Det är likväl likgiltigt, antingen man kallar detta mått £ ref, eller femtio fot; och ej måtte systemet någonting förlora deruppå att de gamla hittills antagna benämuingarne i sådant fall qvarstå. Jag har endast motsatt mig förslaget derföre, att jag anser allt, som härvid är öfverflödigt, snarare vara skadligt än gagneligt, och jag har icke kunnat komma från den gelsen att de nya benämuingarne af lief och Stång är flödiga. Vill R. o. Ad. att de skola godkännas, sä toi praktiken göra hvarken till eller ifrån, emedan desamml ofverfy 150 D e u 8 Juli f. m. ej på länge och kanske aldrig torde vinna någon större eller allmännare användning. Det är detta påstående, som jag vågar vidhålla, och den, som lefver sedan en följd af år gått till ända, torde blifva i tillfälle bedöma, huruvida jag ej haft rätt. Frih. Palmstjerna: Mina anmärkn:r hafva icke gällt beräkningen för längdmåttet i allmänhet. Jag har tvertom från början yttrat, att jag ansåg K. M:s Propos. i detta afseende böra antagas. Men att det tillägg Utsk:n gjort, beträffande den nya benämningen ref, är öfverflödigt, och att det, som är öfverflödigt icke gagnar lill något, anser jag vara fullkomligt klart. Sedermera har man förklarat, att det alldeles icke vore för längdmåttet som refven blifvit föreslagen, utan för ytmåttet, och med anledn. af detta förklarande uppstod en diskussion ang:de detta sednare mått, hvarunder Frih. Wrede yttrade, att 1000 qv.-fot vore en jemn yta för utsädet af en kanna, men att deremot T:l:det icke vore någon sådan i afseende på utsädet af en tunna. Det förra har jag aldrig bestridt; jag har blott sagt att
Hwad ?ub'icikSt af köp angar försnar jag mig med Herr ZWckerkkölä och sär gLnom et exempel uplysa nödwändigheten deras; man kan bo L Skäne, wara antingen sjelf Bördeman eller Förmyndare för kupilkrfem Z28 . »>22 hafwa rätt til sig lösa genom börd försäld egendom uti Finland, un Carelen til äfwentyrs, huru stall den som bor sa wibt isrän erhålla kunvstap derom, som agde någon kand eller fullmägtig, hwilken gaf wid handen ac en eg ndom wore sald, hwartil han ager Bördsrätt. Detta kundgörande kunde ju derföre lattast ste genom ^nnonce u i Tidningarna, pä lika satt som alla (.'oneours inål för allmänheten göras bekanta för hwar och en at bewaka sin rätt. Hans Lxccllencs Herr G relm en och Landr-Marst alken hemställde om Ribbe,stopet och Adeln behagade bifalla Lag-Uistottets Betänkande. Hartil ropades Ja och Nej. Herr Llper, <^ar1 Ulric, instämde uti Herr Lijernsläs yttrande. Herr ll^snäskslk, ^äolpll. Med antagande af den princips, at lagaständstiden af natt och är fran tredje upbudet, hwilken hitintils i allmänna lagen warit stadgad, borde försvinna, om det i Kongl. Majtts Nädiga kropolltion til Lagfartens förkortande äsyftade ändamål stall ernäs, har LagIl. stöttet tilstyrkt, at kmalis-tiden för en Bördeman, eller den, som et lagfarit köh klandra wille, stulle bestämmas til flutet af tredje Tinget i de Orter, der trenne elter twanne Ting om äret hällas, pä det Domaren i fall något klander icke inom denna tid anmältes, wore i ständ at wid Tingets flut, meddela Köparen fastebref pä egendomen, och han, saker om desi Besittning, tidigare kunna inga i nyttiga företag til fastighetens förbättring.
Oindelt spannmål, 1849 års anslag, 3,000 t:r, förslagsvis å 6 R:dr Flottans nybyggnad Båtsmännens förseende med kojer och täcken Båtsmännens beklädnad (förslaganslag), högst . Beklädnad åt mariner, kanonierer, matroser och skeppsgossar (från förra underhålls-anslaget hitflyttadt) Summa Diverse Anslag. Exercis af flottans bemanning, 1849 års anslag ' 90,000: — - förhöjning, (nytt d:o) 49,475: Spannmåls-upphandlingsoch bageri-kostnader . För sjukvård (från underhålls-staten hitflyttadt) För diverse behof (dito dito) Reseoch traktaments-penningar (förslagsanslag) Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Förvaltningen af Sjöärendena och Departementets Kommando-expedition Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Departementets Kansli-expedition (förslagsanslag) Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för flottans stationer, (från underhålls-staten hitflyttadt) Förslagsanslag Extra utgifter ' Summa För Handeln. Lotsenoch Fyringsstalerne .- Penningar, 1849 års anslag Tillökning genom nytt anslag, motsvarande ökad inkomst Indelta räntor upptagas till samma belopp i kronovärdi som uti 1849 års riksstat Penningar. Indelta räntor. Kronovärde. |Markegång. Oindelt Spannmål. Mått. ExpeditionsUtskottels Förslag till und. Skrifvelse, N:o 170. 409 ilande vidtagna förhöjning i förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser för Sjöförsvars-departementets kansli-expedition5 och hafva alltså riksstatens Femte hufvudtitels anslag blifvit fastställde att, intill dess nästa statsreglering vidtager, utgå som följer: (Se tabellen.)
Den K. skrifvelsen upptager icke ett ord om beloppet af den tryckande skuldsumman, hvilken således skulle kunna anses såsom för alla andra Konungens rådgifvare än utrikes departementschefen obekant; den antyder ingenting om skuldens natur, antingen utländsk eller inländsk; den omnämner ej genom hvilken myndighet skulden blifvit ingången: om den blifvit det för Statens eller för enskild räkning; och Konungens ansvarige rådgifvare synas sålunda hafva ansett 76 §:n Reg.Ftn icke äga någon gemenskap med frågan, då åt StatsUlsk. blifvit uppdraget att sjelft utur handlingarna utleta förhållandena, för att deraf meddela R. St. hvad ”grannlagenheten kunde medgifva att offentliggöra.” Under sådana förhållanden hade jag trott, att StatsUtsk. icke bort kunna handlägga frågan, då Ulsk. hvarken kan eller bör ikläda sig egenskapen af ett Hemligt Utsi.; helst som det ingalunda åligger StatsUlsk. att utsofra Regeringsmaktens dolda handlingar, för att utur dem framleta hvad den ålagda ”grannlagenheten” kan medgifva att godtyckligt förelägga R. St. Sedan likväl StatsUtsk. betraktat frågan utur en annan synpunkt; och på grund af de för StatsUtsk. närmare kända särskildta förhållanden föreslagit R. St. att icke anslå några medel för betäckande af cabinettscassans brist; finner jag väl, att, ifall utlåt, bifalles, R. St. i hufvudsaken vägrat att med nationens medel betala en skuld, sorn ej lagenligt tillkommit, och detta blifver äfven det mål, hvartill jag kommer; men i den händelse utlåt, af detta Stånd skulle återremitteras, utbeder jag mig att få fästa StatsUlsk:s uppmärksamhet på de förhållanden jag här vidrört, samt äfven att få tillägga följande:
»Och jag», sekunderade drängen, en stor, stark, brunögd karl med ett hjälteutseende, »jag har känt liklukt i flera dar ... i synnerhet med nordost, jag kunde nog tro det skulle bli sjölik, jag...» »Ugglan skrek så otäckt i höstas så», berättade mor från smedens, »den tutade som efter bråddöd, men jag trodde alltid det sku' bli någon af fiskarena ... hvem kunde tänka sig Lotta vår.» Olli stod och stirrade... »Jag gissa' väl jag ... mor såg så underlig ut i går afton, när vi kom hem, hon liksom skratta lite ... månn' hon tala' med gasten då och svor att komma och gaf sin själ i pant?» Lasse snöt sig, så att det knakade, där han stod med ena foten på trappsteget... »Ja, gasten såg jag så visst som jag nu ser frun! Han kom så där ... gick ut från dörren som en riktig ordentlig män'ska och hasa' ned för trappan här, med hand på hufvud, så här...» »Var mor med då?» frågade Olli, blek som ett lärft. »Hade gasten 'na i famn på sig?» »Ja», sade Lasse osäkert, »gasten drog henne nog efter sig, fastän han gjorde henne osynlig, för hade jag sett henne, hade jag nog...» »Tig med sådant, Lars», förmanade smedsgumman, »med hin och det andra fanstyget slåss ingen kristen...» »Och så gick di den här vägen», fortsatte Lasse och pekade åt potatislandet, »och så ned, vi ha alla sett spåren.» »Efter två?» frågade frun... »Neej ... efter gasten ... han gjorde hennes spår likaväl osynliga, och så gick di till träsket ... där slogs di vid vaken ... dit ville nog Lotta inte! Vi ha alla sett märken efter fingrar med blod.» »Hon skulle inte ha stridt med de mäktiga», invände kvinnan från smedjan. »Nej ... hon skulle nog den vägen», snyftade Lasse, »hvad hjälper det att stå emot det, som nu en gång ska' ske...»