Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diarium bör af RiddarhusSecreteraren föras öfver alla mål som inkomma, samt ankomstdagen och Actens OrdningsNummer så väl i Diarium som å Acten tecknas, hvar - Ben 19 Julli e. mi 457 sorn inkomma och till Expedition befordras, samt af RiddarhusSecreteraren deruti införas, sedan ankomstdagen samt Actens OrdningsNummer blifvit å den samma åtecknade. Sedan målen äro af Riddarhus -Secreteraren emottagne att i Diarium införas, bör han dem i nästa sammankomst ovilkorligen fö redraga, då de efter sin serskildta beskaffenhet remitteras till vederbörandes åtgärd, för att afgifva dess utlåtande till framdeles föredragande, ifall sådant icke genast kunnat verkställas enligt 1 §. 3 Mom. efter målen af RiddarhusSecreteraren i Directionens nästa sammankomst ovilkorligen föredragas, för att dervid erhålla den åtgärd som vederbör. Till alla Räkningar och Böcker som skola föras , Sfvensom för Capitations - redogörelserne samt Consistoriernes och RegementsChefernes uppgifter, meddelar Directionen de för ändamålet lämpeligaste formulairer. Till alla Räkningar och böcker sorn skola föras, äfvensom för Capitations - redogörelserne samt Consistoriernes, Regementernes och Doiri6tolarnes uppgifter Den 19 Julii t. meddelar Directionen de för ändamålet lärapeligaste formulairer. 3 $• Vid början af hvarje år, låter Directionen genom vederbörande RiddarhusCancellie eller Contor upprätta förteckningar in dupplo, dels öfver de till Genealogiska samlingarne hörande underrättelser, tom till följe af Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande den 31 Augusti 1762, Directionen årligen har att införvänta , från Herrar Landshöfdingar, Regementschef* och Consistorier, dels öfver de Auctoriteter, hvari, från Capitationsafgifter och medel till Direction böra ingå , och dels öfver de räntor sorn på bestämda tider skola för utlånte Capital inflyta ; kommande8 det ena Exemplaret af dessa Förteckningar itt 3 $•
Ära och vördnad åt den högtställda kvinna, genom hvars omsorg och impuls ett sådant mönstersjukhus blifvit skänkt åt den lidande mänskligheten! Och nu hafva vi skådat, som jag tror, det mest sevärda i Nordiska museet. Nästa gång skall jag anhålla att få ledsaga under en promenad i Industrihallen. Adolf Hellander. Våra kvartals och halfårsprenumeranter, hvilkas prenumeration utgår med juni månad, erinras om att nu omedelbart förnya densamma, på det intet afbrott i tidningens expedition må behöfva uppstå. Det senare halfåret kommer att bjuda på ett synnerligen värdefullt och omväxlande innehåll, af hvilket vi nu endast erinra om: fortsättningen på Lovisa Petterkvists omtyckta utställningsbref; den förestående intressanta täflingen till konungens jubileum: " (ftrad jag minns om Iping O s l p "; samt sist men icke minst 3duns finfina j u l n u m m e r, som i år, med anledning af tidningens 10-årstillvaro, kommer att bjuda på ett innehåll, som nog alldeles särskildt koniatt intressera tidningens läsarinnor. Kronprinsesssan och de tre småprinsarne anlände med kontinentaltåget tisdagen den 15 d:s på aftonen till Järna station och begåfvo sig därifrån direkt till Tullgarn. Kronprinsen afreste samma dag på eftermiddagen från bufvudstaden. för att möta sin gemål och sina söner. För en värderad medarbetare i Idun ha vi i dag den sorgliga plikten att rista korsets tecken. Litteratören Ernst Magnell afled nämligen efter en mångårig, tärande sjukdom den 7 d:s på Katarina sjukhus. Magnell föddes i Sala 1863, där hans fader var stationsinspektor. Han studerade vid Upsala elementarläroG EORG LEVY ' 5 verk och aflade studentexamen 1882. Sedan slutet af 1880-talet har han i Stockholm ägnat sig åt literär verksamhet, bland annat under signaturen Emy i Idun. Han sörjes närmast af maka, född Ebeling. Af hans litterära kvarlå- tenskap hvilar ännu en del i vår ego och kommer efterhand att införas. I något af de närmaste numren meddela vi den lilla känsliga och för sin författares blida temperament så betecknande skissen: » En lycklig på jorden ».
Men då hade jag med den olycksaliga intensitet jag har att slösa på allting hunnit längta mig så trött att jag var alldeles som förstelnad när han kom. Modlösheten satt qvar i mig. Jag kunde knappt säga ett ord. Och så hade jag en känsla af att jag var föremål för hans öfverseende och medlidande, hvilken plågade mig till den grad att jag förlorade ända till sista återstoden af tankeförmåga. Och så kan ingen menniska föreställa sig hur jag afskyr min egen röst, hur afskräckande och främmande den verkar på mig, denna själlösa stämma, som icke tycks ha något gemensamt med mig sjelf, och som icke har ett enda tonfall för hvad jag känner. Att af naturen ega en sådan röst vore en förbannelse, men att under årslångt förtryck, under en Det Kongelige teater vid Kongens Nytorv i Köpenhamn. Från Köpenhamns centrum. Victoria Benedictsson hos fotografen i Köpenhamn 1888. Georg Brandes. Detta fotografi skänkte han själv Victoria Benedictsson. Edvard Brandes värnlös barndoms alla förödmjukelser få den afstympad till hvad den nu är, det är så bittert att det icke fins ord för det. Det är att ha undergått ett våld på både kropp och själ. I allt som rör mitt innersta lif har jag att genomgå samma lidande som om jag vore stum. Alla mitt sinnes skäraste, finaste skiftningar näns jag icke röra vid med denna stämma. Dess monotona banalitet får icke lägga sig deröfver och komma allt som var friskt och ursprungligt att falna och plattas. Jag tiger. Nej det är för löjligt att se på. Jag undrar hur pass naiv han tror mig vara. En fullkomlig idiot, naturligtvis, för det jag ej left sällskapslif eller studerat diktverk. Det är så urkomiskt att se honom för hvarje dag taga sitt bestämda lilla tuppfjät. I går var det att med sin mjuka varma hand stryka öfver mitt slätkammade hår och min högra kind. Jag älskar hans hand! Den har ett så oefterhärmligt lent sätt att smeka. Jag ansåg detta vara sjelfva afslutningen: en lugn faderlighet. Han hade talat lamt och sagt att han nästan ångrat allt hvad han berättat mig föregående dag. Jaså.
Brefvet den 13 December 1850, kan under den närmaste framtiden högst komma att tillfalla enka efter afliden pensionär i samma kassa, belöper till en tredjedel af dennes der innehafda pension, hvad efter denna giund, hvilken ock enkan Björkegren sökt alt på sig få tillämpad, skulle kunna anses i årligt understöd henne tillkomma, uppginge till 283 R dr 16 sk. Banko eller 425 R:dr Runt; samt att, om från denna sednare summa afdrages de, efter hvad förut nämndt ar, bemälda enka författningsenligt tillfallande 2:ne pensioner med tillhopa 166 R:dr 50 öre, hvad derefter återstår, eller 258 R:dr 50 öre Runt, utgör det fyllnadsbelopp, som erfordras för att bereda sökanden sådan pensions-förmån, som i det förutsatta fallet, kunnat af henne förväntas. Kongl. Majit, som, i betraktande af Åssessoren Björkegrens långa och berömligt vitsordade tjenstetid samt de för hans enka förekommande bevekande omständigheter, anser denna sednare icke böra lemnäs ohulpen, men deremot ej till sin disposition eger någon tillgång, hvarå den ifrågasatta pensions-fyllnaden skulle kunna anvisas, vill fördenskull härmed föreslå Rikets Ständer, alt på Allmänna Indragningsstaten, med beräkning från den 1 sistlidne April, bevilja enkan Björkegren för hennes återstående lifstid ett årligt understöd, hvars belopp, vid de har ofvan anförda förhållanden, lämpligen kunde bestämmas till 258 R:dr 50 öre Riksmynt, eller skillnaden emellan det gratial af 425 R:dr samma mynt, som högst kunnat bemälda enka från Amiralilets-Krigsmans-kassan tillkomma, i fall hennes aflidne man i lifstiden varit delegare i nämnda kassa, och förut omförmälda pensioner å tillhopa 166 R:dr 50 öre, till hvilkas uppbärande hon visats vara berättigad. Kongl. Majlis Nåd. Den underdåniga ansökningen med tillhörande handlingar låter Kongl. Maj:t öfverlemna lill vederbörligt Utskott och förblifver Rikets Ständer med all Kongl.
Hvad Hr Dalmans yttrande beträffar om den gamla mannen, som hade så mycken fastighet, men endast kusiner, och att det vore hård t om han icke kunde få förordna derom till förmån för en oskyld, så vill jag fästa Hr Dalmans npmärksamhet derpå, att om dfjtta lagförslag antoges, så skulle han iéke få förordna derom åt oskyld, enär, enl. Lsta §:n, då han icke eger bröstarfvingar, han ej må förordna om egendomen utom bördslinien. Här förekommer äfven en annan inkonseqvens. Om man med - Den 2 December. 255 gifver testamentsrätt til! slägtingar inom börd, månne bröstarfvingar hafva rättighet alt då lösa egendomen åter? Detta kan man icke se af Betänk. Enl. min åsigt saknas uti förevarande Betänk, både tydlighet och konseqvens, och jag kan på sådan grund för min del icke bifalla detsamma, men önskar att vi till nästa Riksdag må kunna erhålla ett tydligt och konseqvent lagförslag till förändring af testaments rätten. Hr von Hartmansdorff: Gr. Sparre har sagt, att skälet, hvarföre Utsk. kommit så sent med detta Betänk., vöre de många göromål, Utsk. haft. Jag tror visserligen att detta skäl kan, till någon del, gälla. Men jag befarar, att Utsk. förspillt allt för mycken tid på sin vältalighet. Den som skall utfinna sådane fraser som t. ex.: ”uppenbarelsen af köpmannens kommerciella samvete”, skall hafva godt om tid; men bålla vi oss blott till sak: så hemställer jag till R. o. Ad., om icke åtskilliga af Utsk:s Betänkm varit och ännu äro af beskaffenhet, att med dem gerna kunnat anstå, t. ex. det, som nu ligger på R. o Ad:ns bord, ang:de sättet huru förhållas bör med oringade svin. Man har anmärkt, att BorgareSt. är missnöjdt med den n. v. testamentsrätten, derföre att hon verkar menligt på näringsfliten.
En stor del af sådana vandrande äro tiggare eller af den fräjd, att de förtjena polisens uppmärksamhet. För undanrödjande af olägenheter utaf försvarslösa personer visa socknenämnderna i allmänhet mindre verksamhet, än man af deras omtanke om menigheternas bästa kunnat vänta. Kommunalarbetsinrättning saknas. Alla församlingar i Länet hade före slutet af år 1850 bragt till erforderligt skick sina folkskolor. 1 afseende å helsovården har annan egentlig förändring icke inträffat, än att en distriktsläkare, gemensam för några gods inom Nerike och Östergöthland, blifvit år 1848 anställd, samt en och annan barnmorska tillkommit. Påtänkt bolag för försäkring af hornboskap mot smittsam lungsjuka hade år 1850 ej kommit till fullbordan, fastän två särskilda förslag lill bolagsreglor blifvit utarbetade. Emedlertid hade Hushållnings-Sällskapet på sin bekostnad redan år 1849 till rikets södra provinser affärdat en veterinärläkare, för att om sjukdomens art och kännetecken vinna närmare underrättelse. Kommunala anstalter handhafvas i allmänhet nästan med liknöjdhet. Den författning, som nu gäller rörande fattigvården i riket, är likväl af den beskaffenhet, att kommunala andan ej kunnat undgå att väckas genom författningens tillämpning. Länets allmänna fattigkassa, hvars fond vid 1850 års slut öfversteg 22,200 R:dr Banko, har icke allenast, såsom tillförene, lemnat räntefria lån till socknar, som det begärt, för uppköp af rudimaterie!' till förädling utaf arbetslösa personer, samt haft utgifter för att lätta straffade personers anställande i årstjenst, utan ock understödt församlingar både i fattigvård ål personer, som, efter lång tids frånvaro, kommit församlingarne till last, och med bidrag till kläder och föda ål barn, som derförutan ej kunnat bevista folkskolorna. 14 Skjutsentreprenader funnos vid 1850 års slut å 41 gäslgifverier oell saknades deremot vid 8. Vid 2 af dessa sednare hade dock entreprenad dittills funnits. De flesta entreprenaderna blefvo nämnde år efter 5 års tillvaro förnyade, dervid skjutslagens bidrag än bibehöllos oförändrade och än ökades eller minskades.
Vid högre Lärdoms-Scholor har blifvit föreslagit för Rector 100 Tunnor Säd , för Conrector samt äldste Apologisten 50 Tunnor hvardera, för Colleger och yngre Apologisten 30 Tunnor hvardera, lör Adjuncten och Cantorn 20 Tunnor hvardera, tillsammans 330 Tunnor. Vid lägre Lärdoms-Scholor för Rector 70 Tunnor, för 2 ne Co'leger 50 Tunnor tillhopa, samt för undervisningen i Choral-sång 10 Tunnor, tillsammans 130 Tunnor. Vid högre Närings-Scholor, lika med lägre Lärdoms-Scholor; och vid lägre Närings-Scholor: för Rector 50 Tunnor, och för Collega 30 T:r, tillhopa 80 Tunnor.. Desse Lönirigs-anslag hafva blifvit något höjda i de orter och på de ställen, hvilka äro kände Stats-Utskottett Betänkandetl. för dyrhet i de fleste lefnads-medlen, såsom i Götheborg, Uddevalla, Gefle och i Lunds Stifta I afseende på Gymnasierne har Commi* téen ansett, att Lectoremes Löner i allmänhet böra bestämmas till iao Tuniior för hvardera, hvilka med desse sysslor å de flesta ställen åtföljande Ernolumenter af Prasbende-Pastörat, Prebende - Hemman , Embets-gårdar och Embetsjord, synas lemna Innehafvarne nödig utkomst. Der större delen af dylike förmåner saknas, såsom i Götheborg, Gefle och vid det pröjecterade Gymnasium i Skane, föreslås 150 Tunnor för hvarje Lector, äfvensom för Hernösand bibehållande af 183 Tunnor för hvarje Lector, i afseende på Lönings-Spannmålens beskaffenhet, som lärer bestå till största delen af Korn och Hafre.
Denna lagberedning borde, enligt motionärens tanke, bildas sålunda, att den egde 2 å 3 af Konungen utsedde ständiga och af - 6 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande JY: 8. lönade ledamöter; att Justitie-statsministern, Jnstitie-kansleren oell Rikets Ständers Justitieombudsman berättigades att bevista lagberedningens sammanträden och deltaga i granskningen af dess arbeten när desse embetsmäns öfriga göromål sådant tilläte; att hvarje departements-chef egde att utse en eller två honom underlydande embetsmän, att, då ärende, som till departementets handläggning hörde, i lagberedningen förekomme, för tillfället inträda såsom ledamöter i lagberedningen; att lagberedningen borde, så vidt ärendet tålde uppskof, afgifva underdånigt yttrande öfver hvarje förslag till ny författning, innan detsamma af Kongl. Majit i Statsrådet slutligen pröfvades; att lagberedningen, på det den ej måtte öfverhopas med göromål, icke annat än undantagsvis och på grund af Kongl. Majits serskilda befallning, borde sysselsättas med uppgörande af de första utkasten till nya lagar och författningar, samt att departements-chefen från hvarje departement utsåge någon tjensteman att såsom sekreterare biträda lagberedningen uti de till departementets handläggning hörande ärenden. Slutligen har motionären förklarat sin mening icke vara att föreslå det Rikets Ständer skulle vilja binda ett anslags beviljande vid dylika detaljers ovilkoriiga antagande. De hade endast blifvit meddelade på det en hvar skulle kunna göra för sig klart hvad som hufvudsakligen åsyftades.
Palmstjerna slutade sitt anförande med en upmaning till den unga Adeln att upoffra sjelfskrifvenheten för fäderneslandets väl: jag vet att denna unga Adel gerna lyssnar Lill Frihtns ord, men ber dock att fä erinra att i min tanke vinner icke fäderneslandet derpå, icke representationen, icke denna unga Adel sjelf, 334 Den 2S Maj e. m. — oell hvad den bestämdt icke vinner — del är tillfället att få bilda sig efter män sådane som Frill. Palmstjerna. Frill. Palmstjerna: Om jag rätt fattat IIr Brakels första ord, så afstod lian ifrån sitt förlag oell dä ulgör endast Hr Gyllenskjölds föremål för öfverläggning. Första punkten deraf innehåller endast alt 11. o. Ad. representeras efter den Ridd Ordn., som af Ståndet antages och af Konungen sanktioneras; härigenom lemnäs Adeln helt och hållet i ovisshet om sin representationsrätt. Sedan: att alla, försedde med K. fullmakt, böra få deltaga i representationen. Huru vill man begära, alt de öfrige Stånden skola mottaga ledamöter, hvarigenom deras nu egande representationsrätt inskränkes, utan att de förut veta huru och på hvad sätt Adelns representationsrätt ordnas, — hvilken grund blir för densamma, huru och på hvilJiet sätt Adeln ämnar utse de ledamöter ibland sig, som med de öfrige Stånden skola deltaga i öfverläggningarne inom Riksnämnden, — Och huru vill man att dessa Stånd skola medgifva, att, under en sådan ovisshet, Adeln derjemte skall till ^ erhålla rätt att i Riksnämnden öfver ärendena besluta? Jag kan ej föreställa mig möjligheten deraf att de öfrige Stånden derpå skola ingå, icke heller anser jag att Adeln derpå kan ega anspråk. Af detta skäl, som torde finnas giltigt, och svårt att vederlägga, anser jag mig icke böra uplaga tiden med anförande af flere skål emot denna punkt af berörde förslag. Hr Carlheim Gyllenskjöld:
Bef.hf:de tala varmt uti denna sak för sina underordnades väl; men de hafva likväl erkänt att förhållandet är ganska olika inom olika län, att inom vissa län Landssekretare äro ganska väl lönte, hvaremot de inom andra äro illa lönta. Jag är härom öfvertygad och jag tror fullkomligt den siste värde talaren i hans upgifter; men han omnämnde att denna upgift blifvit honom affordrad af Regeringen och att den dit ingått. StatsUtsk. har också uplyst att en reglering af Landtstats-tjensterna är att förvänta. Jag hemställer om det vid sådant förhållande kan vara skäl att R. St., utan någon framställning från K. M., bevilja anslag till löner åt embetsman, om hvilkas behöflighet de icke kunna ega någon kännedom ; ty om det är obestridligt, alt i somliga län Landssekretme äro så väl lönte, att de sjelfva kunna aflöna det biträde, som de antaga under namn af Länsnotarie, är det då skäl att R. St. bevilja anslag till Läusnolarier i alla län i riket? — Det kan det icke vara. StatsUtsk. kan svårligen under pågående riksdag skaffa sig tillräcklig nplysning härom, utan propos. i ämnet måtte väl böra komma ifrån Regeringen och så länge Regeringen icke kommit med något sådant förslag, så länge StatsUtsk. icke är i tillfälle att bedöma förhållandet och då slutligen en allmän reglering är för Landsstaten att motse, så kan jag för min del icke annat än instämma i StatsUtsk:s tillstyrkande och anhåller om bifall dertill. Hr Sandströmer: Af de handlingar, som blifvit StatsUtsk. meddelade har Utsk. varit i tillfälle att inhemta anlednm, hvarföre uti K. M:s nåd. propos. om statsregleringen icke förekommit någon framställning om löneregleringen för Landsstaten nemi. den alt innan frågan om skatteförenklingen blifvit behandlad ansågs icke lämpligt att afgifva något förslag ang:de nämnde lönereglering, emedan Landtstatens personal måtte blifva beroende af de förändrade stadganden, som kunde komma att meddelas rör:de skatteregleringen och af de göromål, som af dessa tjenstemän skulle komma alt bestridas.
Genom ett sådant accord hade man också en correctursläsning ombesörjd, emedan den alltid tillhör boktryckaren, och endast tvenne correctursläsningar återstode, för besväret hvarmed Hr Vougt borde njuta ersättning. Jag anser det, till följd af hvad jag nu haft äran anföra, alldeles nödvändigt, att CJtsk. uppställer sitt betänkande efter andra grunder, på det Stånden må blifva i tillfälle att göra sig noggrann reda för förslaget, och jag förnyar derföre min begäran om återremiss. Hr Rosenqvist, Fredr. Leonh.: Till hvad här redan blifvit yttradt såsom skäl för återremiss af Utskts betänkande anser jag mig böra tillägga, att Utsk. ej iakttagit den hufvudsakliga omständighet, som alltid vid entreprenader erfordras, att nemligen låta derom allmänt kungöra. På denna grupd förenar jag mig i begäran om återremiss, och får derjemte erinra, alt, då man sagt, det Utsk. redan gjort det, som kunnat göras, borde Utsk. till bevis härom hafva framlagt några facta, i stället att Utsk. nu endast inkommit med ett förslag, som icke är beledsagadt af något bevis till stöd för dess pålitlighet. Jag anhåller derföre, att, sedan betänkandet blifvit återremitteradt, Utsk. måtte i behörig ordning utfärda annonce om den ifrågavarande entreprenaden och först, sedan särskilda anbud inkommit, fatta sitt beslut i ämnet samt förelägga RiksSt. grunderna för beslutet, åtföljda af de gjorda anbuden. Gr. Snoilsky: Såsom tillägg till hvad jag förut haft äran yttra, utbeder jag mig få äran nämna, att i den kostnad, sorn uti Utsk:s förslag blifvit inberäknad, jemväl ingått den för författandet och tryckningen af registret öfver hillänget till RiksSt:s protocoll, hvars tryckning ensamt vid sista Riksdagen kostade 33 R:dr 16 sk. för arket, utom en gratification af 3oo R:dr till den person, som hade besväret Den 24 Februari i. med registrets författande, hvilket allt entreprenören nu äfven åtagit sig.
MissgerningsBalken är ej allenast ett qualificeradt dödsstraff stadgadt för den, som dräper barn under 12 års ålder, utan äfven för dem tillskyndade oförrätter af ojemförligt lindrigare natur, såsom sår och slag, äro böterna fördubblade. Enligt 42 Cap. 4 §• samma Balk är den bestraffning, som gäller för stöld, märkligen förhöjd, då någon svikligen tager af barn under is års ålder egendom, som de bära på sig. Härjemte inhemtas ock af rubrikerna lill de tvänne åberopade Capitlen, att förbrytelser emot barn, äfven då de både till uppsåt och påföljder varit af en lindrigare beskaffenhet, icke dess mindre blifvit räknade till den svårare arten, som af ålder haft namn af Nidingsverk. Då Lagstiftaren på sådant sätt behjertat barns oförmåga att sjelfve värja sig, och, me - 54 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 73. deist högre straffbestämmelser, lemnat dem ett kraftigare skydd, ej blott till lil och lemmar, utan till och med för den obetydliga egendom de kunna föra med sig, så låter det icke rimligen förena sig med samma Lagstiftares vilja och afsigt, att han skulle vägra barnen en lika sorgfällig omvårdnad om deras personliga frihet. Det förekommer således , som skulle Lag-Comilén, med bibehållande af sina åsigter i öfrigt, men med tillika fästadt afseende på den väsendtliga skillnad Missgernings-Balken i förberörde hänseende iakttager emellan barn och till mogen ålder komna personer, haft full anledning af förut befintlig Lag, att till 7 §. 20 Gap. Missgernings-Balken föreslå ett tillägg af följande lydelse: Varder barn, som yngre är än 12 är , med list eller annorledes olof igen bortfördl från föräldrar eller annan, som det i vård häfver, straffes den det gjorde dubbelt emot h vad nu sagdt är, ändå att bortförandet ej emot barnets vilja skedde. Ligge ock ali annan barnet derunder tillfogad oförrätt i tväböte. Detta tillägg finge väl till bokstafven skenet af en ny
Och detta faller sig ej så lätt om sommaren, då ångbåtarne från hufvudstaden ständigt ditföra stora skaror af resande, hvilka genomvandra slottets våningar och gemak; detta nödvändiggör hvarje vecka en omfattande storstädning. fDen faliga natten. ögtidligt stum fram träder natten på den vida heden och Ireder mantelnj dunkelgrå och skum, ut öfver enslig nejd och tysta leden. ' Vind domnar af, och fågelns stilla aftonkväde slutar; på fältet hjorden hvilar, mot sin staf sig herden, trött af dagens tunga, lutar. 3ien nattens ro hlir djupare vid gryningsstundens möte. fDu drömlikt tysta timme, kan det ho en hemlighet fördold uti ditt sköte? Det åligger dessutom åldfrun att tillse, att vid påkommande besök af furstliga personer eller då stora, mera offentliga fester skola hållas på slottet, allt är i fullt ordnadt skick, redo till parad. Sådana besök hafva i fru W; s tid gjorts upprepade gånger af konung Oscar, af konungen af Portugal, Sachsens konung och drottning, Badens furstefamilj, af franska eskaderns befäl och manskap o. s. v. Enär hon emottog sysslan efter en mycket gammal dam, som under åratal varit instängd i sin bostad, var den s. k. » fatburen » — omfattande allt, hvad vi ofvan uppräknadt — helt naturligt i ett rätt oordnadt skick; mal och möss hade fritt herravälde bland den stora massan madrasser, sängkläder m. m. Allt detta är nu förändradt. Den största prydlighet och ordning råda öfverallt, dit åldfruns myndighet sträcker sig. Alla olika slags persedlar, sängkläder, stycken af dyrbart gammalt siden, mattor, linne o. s. v. äro skilda från hvarandra, omsorgsfullt upplagda och utbredda i särskilda rum, i detalj förtecknade, uppmätta eller vägda och försedda med vederbörliga etiketter. Har man gjort en rund i äfven dessa rum, som ej sakna sitt intresse, skall man lätt inse, att detta varit ett arbete, som kraft flere år.