Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärso. Ekon.Utskolten: JV2 5, i anledn. af väckta frågor om förändring eller förklaring af gällande stadganden, ang:de skyldighet, alt bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ lill 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 21 Juni 1854. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes öfverläggningen om LagUtsk:s Betänk. M 34, i aoledn. af väckta motioner om uphäfvande, förändring eller förklaring af 1726 års Konventikel-plakat. Frih. Creutz, Stephan: Discussionen har redan uptagit hela f. ra., och så uttömt ämnet, att jag sannerligen icke vet, hvar man bör börja eller sluta. Alla de vapen, jag ernat använda i denna strid, hafva på ett vida skickligare sätt blifvit förda, än hvad jag kunnat det, hvarföre jag inskränker mig till att endast yttra några ord, rör:de sjelfva förslaget. Beträffande uphäfvandet af Kongl. Plakatet af år 1726, som utgör början af ena förslaget, anser jag det vara högst nödvändigt att bibehålla Kongl. Brefven af 1762 och 1837, ang:de ”lagsök - 368 Den 21 Juni e. m. ningar i religionsmål, sora äro af gttannlagare beskaffenhet.” Nn heter det, alt dessa må tillhöra Just.-Kanslers-embetets handläggning; men om dessa förfatln:r nphäfvas, såsom i Utsk:s här framlagde förfatln. föreslås, skulle den makt, som nu tillkommer Just.- Kanslers-embetet, öfverflyttas i Preslernas händer, hvilket i min lanke vore högst skadligt, oell kommer att menligt inverka på det religiösa lifvet, för all icke tala om det prestvälde, som derigenom skulle utöfvas, och icke i en Protestantisk stat kan vara tjenlig!.
Jag anser således en utsträckning af crediten för sådane ändamål öfverflödig och otjenlig, destohäldre, som omdömet om de hittills anslagne medlens användande varit ganska olika, och nyttan af de verkställde fö - Den 2Ö F e b r u a r i i f. tu. retagen i flere orter betviflad. Af flere skäl skulle jag derföre tro, att man bör stadna vid livad StalsUtskottet tillstyrkt, hvarpå jag äfven anhåller om proposition till bifall. Herr Munck af Rosenschöld'. Jagskall icke upptaga tiden med besvarandet af Herr Cederschjölds anmärkning, som innefattar förnekandet af det factum, att Finland årligen påförer oss mera varor, än vi dilföra, isynnerhet altsedan år i8i5» då ett beslut af Rikets Ständer om förhöjd Tull på de utländska varor, Finnarne förut tagit från Stockholm, på hvilket Konungen olyckligtvis gjorde altför mycket afseende, verkade derhän, att Finnarne lärde sig directa vägen till de ställen, der de kunde afhämta dessa varor oss förutan. I afseende på anmärkningen om den million mera varuvärde, som årligen skulle ingå från Finland’ till Stockholm, får jag blott erinra, att då våra sedlar inkomma till Finland till större belopp, än som fordras för circulationen derstädes, skicka Finnarne dem tillbaka till vår Börs och köpa vexlar, så att de kortsynte financierer, sorn i denna finska handel se ett förmonligt sätt, att för papperslappar erhålla varor, missräkna sig; ty Fiunarne taga i sjelfva verket silfver för sina varor, ehuru de hittills icke kunnat taga det ur första hand. För öfrigt får jag förklara, att jag anser sådane anslag, sorn det nu ifrågavarande, ej blott nyttiga, utan äf - Den 26 Februari i f. m. ven nödvändiga och så mycket nödvändigare, som de utgöra enda medlet att bereda ifrågavarande afsättning. Detta åsyftar äfven mitt förslag, och jag har, af de anmärkningar, hvilka deremot blifvit gjorda, funnit ingen, som jag anser mig behöfva till besvarande upptaga.
För öfrigt har under öfwertygölfen derom, att de Re» fpective MedStanden eldas af samma warma nit för allt hwad som kan befrämja Fäderneslandets Uppkomst och sjelfbestånd, Ständet trott sig böra »vördsamt och »vänligen inbjuda de öfriga Refpective Stänben att uti detta Beslut sig nied PresteStändst föttnä» Ut supra. Lx krotocollo I. kä- /rimqvist S. D. Den 4 November. sfr S. D. Hwad Riksens Högloffiga Ständers Allmänna Beswärsoch OeconomisUtstott uti desi den 9 nästledne September afgifna Betänkande i anledning af Herr Lagmannens och Riddaren ^Vassell» till Wällofliga BorgareStändet ingifne och till Utskottet remitterade Memorial, angäende tvinnande af mera lätthet för Allmogest, att komma till kännedom af de Lagar och Författningar, som lända dem till efterlefnad, anfört och tillstyrkt, har PresteStandet till alla delar bifallit, och bör detta ärende för den skuld Hans KonglMaj.ts Nädiga bepröfwande i underdånighet underställas; Hwilket genom Ul< drag af Protocollet skulle de Respective MedStäns den, samt Allmänna Beswärsoch OeconomieUtskottet tvördsamt och wänligen meddelas. Ut supra. Lx krotocollo I. O. S. D. Anmälte Biskopen Herr Doctor 8ta^ »elius att Allmänna Beswärsoch Oeconomte - Ut skottet, wore sinnadt, att, i händelse Riksens Högloflig» Ständer det tilläta, igenom trycket, kungöra dest afgifwande Betänkande, rörande det af Herr ProtocollsSecreterarest Lorg här i Staden inrättade Institut för döfwa och stumma. Härtill lämnade Ständet dest bifall hwarom underrättelse genom Utdrag af Protocollet skulle de öfriga Respective Stäm den samt bemäldke Utskott wördsamt och wänligen lämnas.
S. D. Föredrogs ånyo Stals-Utskoltels utlåtande, N o 211, angående beredandet af en ny local för Riksgälds-Contoret, i stället för det härtill nu begagnade hus: Återremitterades. D e n 10 oell 11 Mars. SS. DD. Föredrogs ånyo Constilutions-Utskotlets memorial, N;o 26, med förslag till national-representationens ombildning och deraf följande grundlagsförändringar: Memorialet återremitterades med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att Constitutions-Utskottets ofvannämnde förslag väl till sina, vid sistlidne Riksdag af Ståndet gillade, hufvudgrunder godkännes, men att en omarbetning i -vissa delar deraf erfordras sålunda, nemligen: att i afseende å kammarbildningen den olikhet i sammansättningen af de 2:ne kamrarne bör iagttagas, som gifver åt hvardera af dem sin för det allmännas väl erforderliga skiljagtiga caracter; att ett nytt motiveradt förslag till de orepresenterades intagande i ett femte Stånd, med ett mot de öfriga Stånden proportioneradt antal, bör uppgöras; att i afseende på Urtima Riksdag och liden för Lagtima Riksdags återkommande bibehålles, hvad i nu gällande Grundlagar derom finnes stadgadt; samt att 114 § af Regerings-Formen förblifver oförändrad vid dess nu varande redaction. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Constitulions-Utskottets memorial, Nm 26, med törslag lill National-representationens ombildning oell deraf följande grundlags-förändringar; och blef delta memorial återremitteradt, med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att Ståndet ogillar Utskottets förslag, och beslutar, att ett förslag till representationens ombildning bör uppgöras på samma grunder och i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det, sorn innefattas i Herr Ekholms, memorialet bifogade, reservation. Från Heder v. Bonde-Ståndet.
Hartmansdorff supponerat, lika såväl som de nyligen kunnat styckevis antaga en annan K. propos. angrde förändring af 5 cap. i § Missg.brn, samt sålunda skilja frågorna åt, afslå den ena och bifalla den andra. Liknelsen torde således befinnas något haltande. Man har sagt, att om man följde den nu föreslagna vägen, skulle man på detta sätt kunna upphäfva hela grundlagen. Jag tviflar icke, att ju uti bureaucratiens leder personer kunna finnas, som önska upphäfvande af våra för henne något besvärliga grundlagar; men jag hoppas då i yttersta hand på motstånd mot sådana försök från don dynasti, som just från dessa grundlagar räknar sin till - »84 Den 12 Februari f. m. varelse och uti dem äger sitt skydd. Jag tryggar mig således vid, att denna dynasti skulle hejda hvarje revolutionärt steg i denna syftning. Men här är icke fråga om något revolutionärt steg, utan endast om begagnande af det enda lagliga medel, som återstår för att bringa denna sak till slut. Det är i detta afseende tillfredsställande att se, med hvilken lätthet Hr v. Hartmansdorff erkänner egna misstag; ty då han för fem eller sex veckor sedan argumenterade för R. St:s rätt att genast förkasta ett af Constit.Utsk. ingifvet grundlagsändringsförslag, samt till stöd för denna rätt framställde den liknelse, huruvida, om ett ConstitUtsk. t. ex. föreslog ett republikanskt regeringssätt, det väl vore rimligt, att icke Stånden skulle vid första riksdagen få förkasta det, så har samme talare nu argumenterat för precist motsatsen och påstått, att det förslag, ang:de juryinrättningens afskaffande, som alla fyra RiksSttn afslagit, likafullt bör hvila till nästa riksdag. Hr v. Hartmansdorff har fortsatt sina liknelser och sagt, att likasom frågan om anslag.för vexelundervisn:s normalskola förfallit genom förstärkta StatsIItsk:s votering, så hade äfven kraften och verkan af RiksSt:ns anmärkntr förfallit genom Constit.Utskts ogillande af dem.
Uti ett mål rörande en vettenskap, som är främmande för Domaren, måste ransakningen nödvändigt blifva ofullständig, och domslutet bestämdt af Yettenskapsmannens utlåtande. Jag har också för min del alltid ansett för en stor brist i vår brottmålslagskipning, att läkaren derpå har förstört inflytande. Och jag ber, att få föra JHögloflige Ståndet till minnes, att jag redan år i8i5 fästade Riksens Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten att i frågor om yttre våld bedomina brottsligheten, icke såsom nu, efter handlingens följder, utan efter den genom sjelfva handlingen tydligt ådagalagda afsigten. Jag beviste, att det vore mycket lättare för Domaren att bedomina intentionen, än det stundom är för Läkaren alt bedomina följderna. Denna min motion öfverlemnades då till LagComitte^n. Vidare har man mot mig anfort att Tryck - / J)en 3 Februari i f. m. Tryckfrihetslagens stadgande om KämnärsRält, såsom forum för Tryckfrihetsmål, icke kan hindra IvämnärsRätternas upphörande, enär RegeringsFormens föreskrift, att Armeens Flottas Chef skulle vara Ledamot i Riksrätt icke förhindrade Kongl. Maj:t att afskaffa Armeens Flotta. Det är visserligen sant, att Armeens Flottas omnämnande i Grundlagen icke kan hindra dess afskaffande: lika litet som Landtullarnes omnämnande i 60 § Reg.-Formen kunnat hindra Riksens Ständer att afskaffa dem. Men jag tviflar, att någon Riksrätt, med agtning för Grundlagens ordalydelse, skulle kunna såsom Ledamot godkänna Chefen för Kongl. Maj.ts Flotta. Och då det står i Tryck* frihetsFörord ningen, att Tryckfrihetsmål skola i Stockholm afgöras vid KämnärsRätt, så skulle jag icke underlåta att protestera emot Domstolens behörighet, i fall jag i ett sådant mål Liefve instämd för RådslufvuRält i Stockholm. För att slutligen återkomma till BergsTingsRätterna, tror jag att deras mål öro ännu mera invecklade, än de mål som vid vanliga Domstolar hero af Läkares utlåtande.
Ståndet biföll hvad Utskottet hemställt så val vid § 6, som med afseende på nyssnämnda motion. § 7, jemte Utskottets hemställan, si1 n 11, rörande Herr Olivecronas motion, i ett sammanhang föredragna. Ståndet återremitterade Utskottets främst å sidan 14 förekommande tillstyrkande, äfvensom i förening dermed den å sidan 11 gjorda hemställan i anledning af Herr Prof-Utdrag den 6 Juni 1863. 403 Olivecrona» der omförmälda motion, men biföll deremot hvad Utskottet i öfrigt under denna § tillstyrkt och hemställt. § 8 samt §§ 9 och 10, biföl/os. Art. III. Bi föllos. § 92. Lades med godkännande till handlingarne. § 96. bifölls. Formulärerna. Utskottets hemställan och förslag, sidan 59, godkändes. Instruktionen för taxerings-förrättningarne. §§ 4—7, med redaktionslörslaget till § 3 i Stadgan. Med afslag å Utskottets förslug till förändrad lydelse af §§ 4, 5 och 7 beslöt Ståndet, att föreskrifterna i dessa §§ skola bibehållas olörändrode, sådana de lyda i nu gällande instruktion; och ansågs till följd häraf förslaget till andrad redaktion af § 3 i Bevillnings-stadgan hafva förfallit. §§ 9, 10 och 15. b i föllos. På yrkande af Doktor Runstén heslöts härefter, att till § 17 i nu gällande instruktion skall fogas en så lydande föreskrift: »Vid bevillning saf gifters bestämmande för embetsoch tjenstemän galle för öfrigt såsom allmän grundsats, att en hvar påföres bevillning för så stor del af lönen, som efter afdrag af alla vid tjenslens utöfning nödiga kostnader, kan beräknas återstå såsom enskild lönebchå/lning.» §§ 19 och 20. biföllos. Utskottets derefter å sidan 47 gjorda hemställan. bifölls. Den vid slutet af Betänkandet förekommande anmälan. Lades, med godkännande, till handlingarne.
Mengel frän Upsala län, hos Hedervärda Bonde-ståndet väckt motion, hvilken blifvit omlprmäld i Utskottets Betänkande N:o 5, angående allmänna beviliningen. Han har deri anfort, hurusom det hittills varit utländska bolag tillåtet att ulan all kontroll och skatt fä meddela brandförsäkring å i Sverige befintlig egendom, då deremot en sådan rättighet icke medgåfves i något annat land, än der tillräckligt tillfälle till försäkring inom landet saknades. I England och Preussen mäste hvarje utländskt brandförsäkiings-bolag utverka konccs Bih. till B. St. Prof. 1850 1857. 5 Sami. 1 M/d. 5 Haft, 3 18 Bevillning*-UIska Hels Betänkande X:o 8. sion, som dock af sistnämnde lands regering nästan alltid förvägrades till och med ät bolag i andra Tyska stater. Genom en parlamenls-akt hade England ålagt utländska bolagens agenter, jemte de strängaste kontroller, stämpel-skatt, sorn utgjordes med dels 1 shilling sterling för hvarje brand-bref och dels 3 sh. st , efter är räknadt, lör hvarje 100 pund af försäkrings-summan. Sverige vore det land, som, näst England, tidigast upprättat brandförsäkrings-anstalter och dessa voro nu mera i det skick, att all slags brandförsäkring i desamma erhölles mot de billigaste premier, sorn med försäkringstagarens egen säkerhet vore förenliga; Och det lörelunnes löljaklligen intet skal alt al undfallenhet vidare medgifva utländska bolag i vårt land företräden, lör hvilka reciprocitet icke kunde påräknas.
Maj: t äskar för 1882. Härmed var munnen tillstoppad på de sa-duceer, » alla öfriga talare tego », som Gladstone en gång råkade säga i engelska parlamentet, och statsverkspropositionen blef remitterad. Men saken var icke härmed slutagerad. Protokollet skulle justeras, och herr Dickson passade på tillfället att så höfligt som möjligt förklara, att hans excellens statsministern roat sig och kammaren med ett litet skämtsamt esca-motage med budgetssiffrorna. Under de tre första af de sex jemförelseår, som grefven för sin kalkyl användt, hade i budgeten upptagits hela den utgiftssumma, som jernvägs-trafiken kräfde, Under det att å den andra sidan också bland inkomsterna influtit hela bruttointägten af jernvä-garne, då man deremot de senare tre åren endast och allenast bland inkomsterna upptagit nettoinkomsten. Derigenom hade numera budgetssiffran minskats med 10 å 11 millioner kronor, hvilka deremot ingå i de tre första jemförelseåren och sålunda komma dessa års budgetssiffra att stiga högt. Genom detta förhållande — menade herr Dickson — hade grefven fatt medelsiffran så hög, och på detta sätt hade han kunnat åberopa den såsom gynsam för sin jemförelse. Nu ville talaren på Göteborgsbänken hänvända sig till den närvarande statsoch finansministern för att få förklaring öfver denna enligt anmärkarens förmenande högst oförklarliga kalkyl. Det var ett förargligt uppdrag, nu ålåg grefve Posse, att utveckla och klargöra hvad som icke kunde göras klart. Det var en stöt, som icke kunde pareras, och grefve Posse begagnade äfven den metod, som utmanadt folk använder, då det icke ser någon dager att helskinnadt komma ifrån en begärd duell; han inlät sig alldeles icke på densamma utan förskansade sig bakom grundlagen eller arbetsordningen, det är icke godt att veta hvilketdera, ty det som i detta afseende tilldrog sig, påminner omisskänneligt om bonden, som vann vid tinget och tappade i papperen.Icke annorlunda hände det grefve Posse.
Men att för all verlden basuna ut detta sitt jämmerliga elände, skrifva historier om det och försörja sig sjelf, hustru och barn med det författareskapet – det är originelt. Slutligen några ord om hr Strindbergs »stora formela talang», hans »stilistiska förmåga och målande framställning». Att han besitter dessa egenskaper kan ju icke förnekas, och mig veterligen har heller ingen försökt att neka det, äfven om befogade anmärkningar mot ganska stor svaghet i framställningen här och der kunna göras. Men att dessa egenskaper äro de, som göra en författare, att de äro hufvudsaken, eller att de i någon mån kunna ursäkta och försvara ett dåligt innehåll, det är jag icke ensam om att med bestämdhet förneka och bestrida. Den som för den formela talangens skull håller på eller beundrar ett författareskap med cyniskt och sedeslöst innehåll, den är sjelf, åtminstone i sin vilja och sina tankar, en cynisk och sedeslös menniska. En sedlig menniska måste känna vämjelse för ett sådant författareskap lika väl, som en anständig menniska känner vämjelse vid att se oanständiga ord skrifna på en vägg, äfven om stilen är aldrig så vacker, eller vid att se en oanständig målning, äfven om den är aldrig så väl gjord. Vämjelsen blir så mycket större, som skickligheten att skrifva och måla röjer, att uppfostran och bildning här gå osedlighetens och oanständighetens ärenden. Slutord. Hvad bör nu göras åt en litteratur sådan som Strindbergslitteraturen? Svaret är enkelt: Den bör anses förbjuden och åtalas enligt Strafflagens 18:de kapitels 13 §, som lyder så: »Sprider någon ut skrift, målning, teckning eller bild, som tukt och sedlighet sårar; straffas med böter eller fängelse i högst sex månader. Lag samma vare, om man genom annan gerning sårar tukt och sedlighet, så att allmän förargelse eller fara för andras förförelse deraf kommer.» Lagen är klar, och det är lika klart, att den litteratur, för hvars egentliga innehåll jag i det föregående redogjort, faller under denna lags dom. När vederbörande myndighet har underlåtit att härvidlag tillämpa den, har denna myndighet underlåtit att göra sin pligt.
Att om förbjudet eller oförpassadt gods funnes vid visitation på Fartyg, som gingo inrikes Städer emellan, borde äfven sådant gods anhållas, och till nästa Sjötullskammare insändas, och förmente Herr General-Adjutanten sig häfva varit pligtig att ställa sig denna Instruction till efterrättelse, 99° lii k sems Ständers ehuru äldre Författningar, i vissa delar, derigenom blifvit ändrade, och samma In-' struetion icke eller såsom Lag för Sjöfarande varit promulgerad. Skiljaktigheten emellan Seglations-ordningens föreskrift om Destinations - Tullkammare och Instructionens om närmaste Tullkammare horde äfvenväl försvinna, då i betraktande togs, att på Svenska kusten, ifrån Götheborgs Skärgård intill Landsort, voro stationerade icke mindre än Nio stycken kryssande Örlogsfartyg på deras gifna stationer, med bemannade Bevakningsbåtar uti intervallerna. Således kunde i de flesta fall med närmaste Tullkammare icke menas annat än Destinations-Tullkammare; dessutom vore Seglations-ordningen egentligen skrifven för Tullbevakningen i Skärgården och ingalunda för sådan Bevakning i öppna Sjön, hvilken ofelbart borde ega vidsträcktare Instruction i dessa fall. Den af mig anmärkte ordres af den 17 Junii har Herr General-Adjutanten ej velat anse såsom ett bevis för primitiva origtigheten af In* struetionen, utan endast såsom ett tillägg och förtydligande deraf, påkalladt af Bevaknings-Chefens åtgärd alt till Landskrona inbringa ett till Stockholm destineradt Fartyg, och hvartill Herr General-Adjutanten ansett honom af Instructionen icke hafva egt anledning, så vida samma Fartyg icke löpt an kusten inom hans station, eller satt på strand inom densamma.
§. innehålla, ej hörde tili de egentliga föremålen för ifrågavarande Författning; men om samma stadganden skulle qvarstå, borde dels ansvaret i bägge §. §:ne höjas i allmänhet och bestämmas till half mansbot för den Lag-Utskottets Utlåtandes N:o 148- 5 händelse, att, genom krogvärds försummelse att värda rusig person, denne ljuter döden, dels uttryckligt förbud stadgas emot utborgning af starka drycker till barn eller omyndige utan undantag, och till sudane, som fyra gånger pliktat för fylleri, dels skyldigheten att pröfva, huruvida värd må förklaras sin näringsrättighet förlustig., äfven inträda, när värd brutit emot nyssnämnde förbud; äfvensom det yrkande blifvit framstäldt, att endast uthorgningar till omyndige borde förbjudas. Härtill får Utskottet svara: att de ifrågasatte stadgandena obestridligen äro hehöfliga och lämplige i en Författning mot fylleri, emedan de i någon nion kunna bidraga att förekomma denna last och dess följder; att deremot ansvarsbestämmelser för den, som på något sätt är vållande till annans död, finnas i allmänna Lagen och rättligen der hafva sin plats; att exempel på utborgningar af starka drycker till barn lära vara så sällsynta, att serskild lag deremot ej behöfver stiftas; och att i öfrigt ej någon utsträckning uti eller inskränkning af det emot starka dryckers utborgande hittills gällande förbud, samt ej eller tillökning i ansvaret för dess öfverträdande, synas vara lämpliga eller af förekomne omständigheter påkallade. io. §.
Herrar Presidenten Westerstrand, KonterAmiralen Kreuger, JustitieRåden Themptander och Stråle, AmiralitetsKamrnarRådet Widin och BergsRådet Tribler deremot funno den omständighet, att RiksRältsLedamot blifvit förklarad jäfvig att döma i en del af de trettio serskilda anklagelsepunkterna, icke innefatta hinder för samma Ledamot att i pröfningen af åtalet, så vidt det rör öfrige punkterna, deltaga. Sedan i följd af pluralitetens beslut i denna fråga Herr Presidenten Wester strand uppstått och bortgått, utsatte RiksRätten nytt sammanträde till Måndagen den 4 nästkommande April kl. 10 f. m. RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. i3 e. m. 394 I)en 4 April. När varande : Ordföranden, Herr Presidenten Friherre Cederström. samt Ledamöterne: Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr KonterAmiralen Kreuger. Herrar JustitieRåden Themptander. Stråle. Isberg. och Nordenstoi.pe. Herr Vice Amiralen Coyet. Herr GeneralLöjtnanten Lorichs. Herr HofRättsRådet Sköldberg. Herr KammarRådet Fagersten. Herr KommersRådet Leyonmarck. Herr KrigsRådet Branting. Herr StatsKommissarien af Tuneld. 'Herr AmiralitetsKammarRådet Widin. Herr BergsRådet Tribler. Sedan RiksRätten för vidare handläggning af den härstädes anhängige och sednast den 21 nästlidne Mars fö re hafde sak nu äter sam manträd t, börjades läsningen af parternes växlade skrifter tillika med öfrige handlingar, hvarvid följdes enahanda ordning, som vid anmärkningarnes framställande och rättegångens utförande blifvit iakttagen. På sådant sätt genomgicks denna dag Herr JustitieOmbudsmannens Memorial Lit. A., B. och C.; och beslöt RiksRätten att å nyo sammanträda den 11 i denna månad kl. 10 f. m. RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. 2 e. m. 395 Den 11 April. Närvarande: