Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Höglofl. R. och Ad. har Hr von Hartmansdorff\ Augustj uti afgifven Motion fästat uppmärksamhet dervid, att K. KammarRättens speciella granskningsrätt, hvilken, jemlikt K. Brefvet den 5 Nov. 1823, Lör omfatta alla redogörelser för Statsmedels förvaltning, i så måtto vore ofullständig i hänseende till Anslaget för meublers underhållande på de K. Slotten, sorn vederbörande i K. KammarRälten icke kunna controllera den afgång eller tillkomst af persedlar som årligen äger rum, enär, enligt Motionärens förmening något inventarium deröfver icke lärer finnas i K:gh KammarRätten, ehuru redan år 1810 serskilte personer till upprättande deraf blifvit förordnade och derför uppburit vedergällning; och har af sådan anledning samt under omförmälande att, före år i8i5, anskaffningen och underhållet af husgeråd och möbler m. m. för de K:gl. Slotten bestreds nf den till K. M:t i underd:het öfverlemnade HofStatssumma, men att vid nämnde års Riksdag, till berörde andam?!, å RiksStaten uppfördes ett särskilt års anslag af 5ooo R:dr, hvilket år 1823 ökades till 8000 R:dr, hvarmed det ännu utgår, Hr von Hartmansdorff hemställt om icke Utskottet må infordra förtekning öfver Hofvets inventarier af Silfver, Linne, Meubler, Husgeråd m. m., till hvilka Anslaget användes, samt undersöka denna Förteknings beskaffenhet, och om icke R. St:r, såsom vilkor för det nuvarande Anslagets fortfarande, må Betänkanden, N:o 438. 625 begära, att Inventarium öfver närvarande beliållningarne jemte fortgående uppgifter öfver tillkomst och afgång å förrberörde Inventarii-persedlar, varda K:gl. KammarRätten meddelade, för att framgent vara tillgänglige ej mindre för dess än för R. St:rs Revisorer samt Statsutskott.
Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 8 December 18-10. 2Ö2 Expeditions-Vtilxottcts Förslås, till und. Skrifvelse > N.o 1S2. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Dec, 1840. Pieste-Slåndet den 2 Borgare-Ståndet den 4 — “ Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j i fråga om stockstraff fets upphörande. g-Utsk. Bet. JN:ris 38 och 69.) S. A. K. Rikets Ständer hafva under Öfvervägande förehaft väckt fråga om lämpligheten af stockstrafl'els bibehållande, i afseende hvarpå upplyst blifvit, att delta bestraffningssätt numera qvarstår endast: För öfvermage, som oftare svär: 3 Cap. 2 §. Missgernings-Balken; för snatteri i fiskehamn, då den brottslige saknar tillgång till derför ådömde böter: 4 Cap. 1 §. i Kongl. Hamn-Ordningen den 24 Januari 1771; i förening med böter, för den, som hugger neder eller med vilja fördei fvar ai nans lill prydnad och lugn planterade träd, eller ock annan skogsplantering: Kongl. Förordningen om skogarne i Riket den 1 Augusti 1805, §. 64; samt i stället för uppenbar kyrkoplikt, för fremmande religions-förvandt, som begått brott, hvarå sådan kyrkoplikt eljest bordt följa: 43 punkten 3 mom. i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807.
R:dr 4459-' l4 s-* utöfver hvad för hvartdera året är vordet dit anordnadt; hafva Revisorerne, med åberopande af 2:dra punkten uti den för dem meddelade Instruction, anmodat BancoFullmägtige att till Riksgälds-Contoret utbetala dessa båda (efter Revisorernes förmenande) för litet anordnade Summor, med tillhopa R:dr 1 oo,3o3: 5. 2. Banco, då följaktligen, såsom Capital-öfverskott för Banken, lika mycket ringare vid i83o års slut komme att qvarstå och till följande året balanceras. Berättelse af Banco-Fullmägtige. 1 Banco-Fnllmägtige hafva låtit för sig fullständigt och noga utreda alla härmed gemenskap egande förhållanden, på sätt deras Protocoll för den a3 Maji år i833 upplyser. De slutföljder i afseende på föreskrifternas anda och syftning, till hvilka Revisorerne härutinnan funnit sig ega anledning, hafva Banco-Fullmägtige för sin del icke kunnat hemta utur samma föreskrifters ordalydelse. Tvärtom anse Fullmägtige Banco-Reglementets 4 Artikel 3 Afdelning §§. 8 och 9 (pag. 79), Banco-Lagens f.de §. samt Banco-Reglementets \ Artikel 3 Afdelning §. 5 (pag. 73) och slutmeningen af §. 6 (pag. 78), hvilka med hvarannan ega ett omedelbart samband, ganska bestämdt innebära just de beräkningsgrunder, för Riksgälds-Contorets andel i 1829 och i83o årens behållna Räntevinster, som vid hvartdera tillfället blifvit iakttagne; i thy att, då Banken, genom Skuldförbindelser af Riksgälds-Contoret å 4>400>00°
Jag anser mig böra till Protocollet förklara, att, då jag talat för det af Ridderskapet och Adeln nu beslutade Generalitetet, har det varit under förutsättning, att denna organisation och de beviljade lönerne aldrig skulle föranleda till några accorder vid tjensternas tillsättande. 3 Momentet. Adjutanternes Alf voden. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Hvad jag förut anfört om Generalerna sjelfva, gäller äfven här om deras Adjutanter. Jag skall likväl nu icke besvära med votering, utan anhåller blott alt få reservera mig emot det beslut, som troligen kommer att tagas; liksom jag reserverar mig emot 43 H. 17 a58 Den 3o September e. ra. det redan tagne beslutet angående Generalitetet. Friherre Toll, Gustaf Philip, hadeinlemnat följande, som upplästes: StatsUtskottet har, i fråga om arfvodens föreslående för de Adjutanter, hvilka blifva anställde hos FördelningsGeneralerne, ansett sig böra förblifva vid sitt första förslag, såsom enligt den af Kongl. Maj:t i Nåder afgifne Proposition i ämnet. Jag vill visserligen ej onödigt upptaga tiden, med anförande af min enskilta tanka uti ett ärende, som möjligen äfven anses mindre maktpåliggande, hälst det torde allmännast bedömas rättvist, att TillfällighetsAdjutanter förordnas, för att under fredstiden kunna ganska väl förrätta nödige Registraturer, MönstringsExpeditioner och Förslagers uppgörande m. m. Vöre meningen, alt uppföra arfvoden å Stat för sådane, och icke för dem, som tillika härvid skulle i Befäls-detailler bildas till högre fullkomlighet, särdeles uti den del af yrket eller det vapen, hvarvid de anställas, så borde jag åtnöjas med det afgifna yttrandet, och låta hela saken bero dervid. Men då Herr Grefve Brahe med grundliga skäl vid återremissen begärt ändring i hvad angår första Adjutantens arfvode, och, som mig synts, med lönen eller arfvodet å Stat velat utmärka rättvis fördelning deraf i den mån tjenstgöringslid det fordrar, samt jemväl deruti Den 3o September e. rn.
ju helt och hållet på den anklang, idéen När ett par veckor gått, så märkte man kan vinna, och på de medel, som därigenom snart luftens och solens välgörande inverkan. inflyta, men det finns ju stora skäl att hoppas, Ansiktena hade fått färg, de matta ögonen att deltagandet och intresset kunna blifva glans, och musklerna hade blifvit fastare. stora. Det är ett gladt barmhertighetsverk, Och ej nog med det. Försummade i hemsom fordrar ringa, och då tidningens läsamet, började små ovanor bortarbetas: barrinnor därborta i bersåns skugga, där de nen blefvo lydiga och lärde sig höfviskhel. svala vindarna smeka kinden, öppna Iduns Deras sinnen blefvo mjuka och glada af sommarnummer, så glider kanske ofta nog naturens omedelbara inverkan, och man en tanke ut till den stora barnastugan där såg, att de gingo igenom en metamorfos, ute i skären med undran om, » hur Iduns som måhända icke var utan betydelse för småttingar ha det? » deras framtida lif. Det var visserligen med litet vemod de Och så slår där på en annan sida må- hända en skildring om barnens lif därute, lemnade den gröna skogen och den silfverhur de växa till i kraft och helsa, i goda glittrande stranden för att vända åter till seder och lefnadslust, om deras nyttiga det fatliga, mörka hemmet, men de började sysselsättningar och deras lekar. Och då med gladt mod och stärkta krafter sin skolblir det varmt i hjärtat, ängsblommorna gång, lyckliga i hoppet alt möjligen en dofta ljufvare, och sinnet känns harmoniskt. kommande sommar åter få begifva sig ut, dit bort, där solen virkar guldspetsar mel* * lan trädens lummiga grenar och fågelskaror hålla gratiskonserter i skyn. deras späda lemmar och framlocka några rosor på deras bleka kinder.
Majrt ofördröjligen inkomma med underdånigt förslag lill instrnction fog Comiterade, hvarefter och sedan instructionen blifvit i Nåder fastställd och utfärdad, Kongl. Majrt ville meddela Stats-Conloret Nådig föreskrift örn anordnande, efter vederbörande ILandshöfdingars* requisilion, af det utaf Rikets Ständer beviljade anslag; men i afseende på sältet för en del nyhemmans prestation af roleringsbesväret genom förhöjd rolefrihetsafgift, som Kongl. Majrt i ofvanherörde måtto funnit lämplig, ville Kongl. Majrt inhemta Ständernas underdåniga yttrande. Uti det af Riksdagsfullmäktige från "Westerbotten och Norrbotten afgifne anförande, har deremot blifvit yrkadt, att Rikets Ständer måtte aflåta en förnyad framställning om skyndsamt företagande af den beslutad* definitiva rotejemkningen, helst ortens invånare rimligen ej längre borde vänta på en förmon, som långt tillförene blifvit dem af båda Statsmaglerne försäkrad, och den definitiva rolejemkningens uppskjutande till dess afvittringarne i Norrland hunnit fullbordas och hela landet blifvit odladt, vore detsamma, som att i flera sekler förbjuda jemkningens definitiva verkställande. Den provisionela jemkning, som Kongl. Majrt funnit lämplig, vore äfven beledsagad med mångå onödiga omgångar ocb vidlyftighet©!-, emedan många undersökningar och förhör voro, såsom blotta förberedelser, påtänkte, samt offentliga auploriteter och en myckenhet enskilde personer re - 4 Statssamt Allm. Bcsv. och Oecon.-Utskottens Utlåtande N:o 36, quirerade att dervid tillhandagå; och ehuru Rikets Ständers afsigt varit, att en del af Leda moleme uti Roterings-Commissionen skulle dilkallas af sina medborgares förtroende, antydde dock den Kongl. Skrifvelsen, att denna ' valrätt nu skulle utöfvas af Kongl. Maj:ls Befallningshafvande.
M:s Nåd. förordnande att i Landshöfdingens i Hallands län stad och ställe vara ordförande uti de nämnde år anbefallda roterings-kommissioner. Jag torde få nämna att denna befattning icke var serdeles angenäm, ty alla ledamöter uti roterings-kommissionerne af de .olika Stånden och på de sju olika ställen der roteringskommissionerne egde rum, anförde samtliga en för alla och alla för en de tryckande svårigheterna, hvarmed en sådan åtgärd skulle betunga utsockne frälsehemmanen. På nästan alla ställen der roterings-kommissionerne egde rum, infunno sig, mangrant utsockne frälseliemmans-egarne. På åtskilliga ställen voro de ända till flera hundrade. Jag bör likväl vid detta tillfälle uplysa att icke desto mindre gick denna stora massa af allmoge tillväga med den hofsamhet och det lugn, sorn i allmänket utmärker Svenska allmogen, framförde sina bekymmer, sin klagan öfver nära nog omöjligheten för en del af dessa hemmans-egare att uthärda denna rotering, samt framställde sin önskan och förhoppning att K. M. och R. St:r måtte fästa upmärksamhet dervid och icke öfver höfvan betunga dem med en skatt, som de icke någonsin förr haft, nemi. den ordinarie roteringen. Vid 1847 och 1848 års Riksdag, då ordinarie rotering beslöts för Hallands läns utsockne frälsehemman, tog jag mig friheten att före denna frågas behandling i dåvarde StatsUtsk. inlemna ett Betänk., deruti jag, på flera skäl, hemställde att R. St:r ville medgifva eller föreslå en billig nedsättning uti den ifrågavar:de roteringen, och jemte detta Betänk, öfverlemnade jag vid det tillfället vederborde landtmätares intyg ifrån Hallands län öfver svagheten i allmänhet af dessa hemman, äfvensom speciella intyg om flere sådane hemman med utsatta nummer och namn, hvilka visade att dessa hemman voro till den grad svaga att flere af dem hade ifrån 20 till 15 och t. o. m. ända till blott 10 Tdand inrösningsjord och uti utrörningsjord i proportion. Af det Betänk, som inkom ifrån dåvarde St.
Missgernings-Baiken, sorn innelattar dessa straffbestämmelser, Uppbördsmäns ansvar, utom hvad tjenstens mistande angar , är afmätt efter beloppet af de medel han tillgripit och förskingrat, och hans förmåga att gälda, så att det öfriga ansvaret komme att stanna vid endast böter, der han gitter skadan ersätta; att, i brist af tillgång till böter, fängelse vid vatten Äng. upphiifvande af 8 §. i l Cap Uts. B. m. m. 83 och bröd skulle åläggas, och att, der skadan ej kan ersättas, arbete å Fästning eger rum till tidslängd, modiiieradt efter samma residui, och när denna öfverstigit ett visst belopp, dödsstraff inträffa. Det öfverensstämde ej, efter Coramitténs öfvertygelse, med rätta grunderne för Brottmåls-Lagstiltr,ingen, att låta straffens storlek så hufvudsakligen bero af endast brottens objeetiva beskaffenhet: att tidslängden af Fästnings-ai betet skulle ökas med ett år för hvarje hundrade Daler : att ifrån tio år det stora språnget gjordes till lifsrids-arbete för ett enda öre, sorn öfversköte ett tusende Daler' och att ett öre, utöfver två tusende Daler, medförde dö isstraff. Lagstiftaren borde vid straffets bestämmande ej endast afse det yttre af en brottslig gerning. Uppsåtets större eller mindre brottslighet, de driffjädrar, sorn verkat på förbrytarns, och de omständigheter hvarmed brottet varit bel. dsagadt, borde ock dervid komma i öfvervägande. Likaledes syntes det stötande, att i något fall oförmågan att gälda skadan jemte böter, skulle medföra lifvets förlust. En tillfällighet af arf, gåfv3 eller annat kunde skänka d?n ene brottslingen medel att betala, och hela hans egenteliga Criminal-ansvar bestode då i mistning af tjenst, då den andra af lyckan mindre gynnade måste tillsätta lifvet.
Det är likväl ej lätt att inse, hvarföre större svårighet skulle möta i detta än i de flera likartade fall, såsom med afs:de å Orthopediska och Gymnastiska Centralinstituten, Elek t ricitetsinrättningen m. fl. för speciel sjukbehandling gjorda anstalter, hvilka alla åtnjuta understöd af statsmedlen; alla fordra särskilt studium och insigt för deras rätta handhafvande, och likväl, utan kända olägenheter, redan en längre tid under SundhelsColl:ii inseende fortgått, och åt hvilka It. o. Ad. äfven för framtiden voterat frikostiga anslag. Man kallar bifall till Utsk:s förslag för ett »handlag ål qvacksalveriet. Det återstår ännu att bevisa, det homöopathien är blött qvacksalveri; och bland medel, som kunna tjena till updagande .af Den 23 November e. m. 687 ett sådant förhållande, derest det verkligen förefunnes, torde vara svårt att utfinna något mera lämpligt, än det nu ifrågav:de. Bör då icke Staten begagna denna utväg, för att med ens blifva qvitt detta förmenta qvacksalveri, som nu, under skydd af Kongl, auctorisation, öppet öfvas? Stalén bestämmer iclte, säger man, hvilken lähemelhod, som bör begagnas, utan lemmar valet deraf ål läharen. Detta må vara till viss grad sannt, men är det icke lill alla delar. När Staten beviljar anslag, exempelvis, till de nyssnämnda Gymnastiska och Orthopediska Instituten, Elektricitets-Inrättningen o. m. d.; så sker detta under förutsättning oell förbehåll, att vissa bestämda och icke andra kurmethoder skola vid de sålunda gynnade anstalterna begagnas. Det är ju icke något annat eller mera, som för den af Utsk. förordade homöopathiska Polikliniken yrkas. Man säger, att en sådan anstalt lian af enskilde, ulan Statens mellankomst, inrättas. Det är ganska sannt, att så kunde ske. Men det har icke skett och skall sannolikt icke heller inträffa, åtminstone så länge homöopathien af de flesta läkare med hånande förakt bemötes.
Ar det gäckeri med Sakramentet att, i helig vördnad för denna höga, gudomliga inrättning, sårad af det öfverhandtagande missbruket deraf och vanvördnaden derför, lyda ett bedröfvad t samvetes mening att skilja sig ifrån och protestera emot dem, som verkligen drifva gäckeri med detta, det heligaste och högsta, som finnes på jorden. Och gäckeri är det, när man brukar det Heliga Sakramentet så, att man möjligen för dagen söker afhålla sig ifrån, eller kanske blott minska, det förut och efteråt fortsatta missbruket af -Guds Namn och anropandet af djefvulen, jemte alla öfriga uppenbara eller hemliga brott emot Guds egen heliga lag, men ingalunda bekymrar sig om, huruvida denna fullständiga inre förändring skett, genom hvilken menniskan allena, såsom vorden ett Guds barn, är berättigad att bruka och kan med sannskyldig nytta emottaga Den Heliga Nattvarden. — Det är äfven ett gäckeri, när man år efter år, lefver obekymrad i verldens hvimmel, flärd och fåfänga, men för någon dag afhåller sig ifrån allt detta — ty: man skall gå till Nattvarden. Guds Ord bär mångfaldiga, ojälaktiga vittnesböd om sanningen härutaf. När nu en lagstiftning bestraffar det oemotsägligen vördsamma bruket, men förbiser och stillatigande understödjer det i sanning ogudaktiga, som blifvit så allmänt, — skall den icke med ett sådant förfarande trotsa Guds långmodighet och nedkalla öfver landet Hans rättvisa straffdomar. — För vida mindre än detta, har Herren i UppeubarelseBokeu hotat med ljusastakens bortstötande. Ehuru Utsk. ifrån landsförvisningen borttagit det, som egentligen gifvit den karakteren af straff, derigenom att Utsk. föreslagit uphäfvande af ArfdaBalkens 7 kap. 4 §; kan jag likväl icke medgifva Staten någon rätt att ifrån sig förvisa dess egna medlemmar, IX H. 2i ST* Den 1 November/, m - derföre att de öfvergå till en annan lära. Skälen härtill äro i det föreg:de framställda. Om begreppet Stat kunde blifva synonymt med begreppet
Henning hoppades att erhålla en lärarebefattning vid ett gymnasium i sin hembygd. Med sin lön och den förmögenhet, han ärft efter sin far, kunde han emotse en i ekonomiskt hänseende betryggad framtid, utan att räkna Auroras långt ifrån obetydliga hemgift. Det är förvånande hvad dylika prosaiska ämnen kunna erhålla för en intressant prägel, då det är frågan om de tvänne älskandes egen framtid. Vid hvarje ekonomisk detalj förbinder sig då tanken på huslig lycka och äktenskaplig sällhet. Klockan slog 5. – Nej, afbröt Aurora, nu måste vi gå. – Redan? – Vi behöfva tid att kläda oss för konserten. – Och mamma undrar hvar jag tagit vägen, bifogade Albertine. – Vi måste då finna oss i vårt öde, sade Victor, och under tiden trösta oss med hoppet att träffas om ett par timmar. De båda filosofie kandidaterna ombytte nu damer, och åtföljde hem, den ene sin syster, den andre sin kusin. Konserten. Gå upp för den branta slottsbacken, vandra genom de mörka gångarne, der Erik den fjortonde vansinnig irrat omkring, träd in i den stolta rikssalen – Josephson, studenternas musikdirektör, ger konsert i dag. Den sal, der för två sekler tillbaka drottning Christina tronade, omgifven af sitt glänsande hof, är ånyo uppfylld med menniskor. Vackra damer, eleganta toaletter, blommor, juveler, lysande ordnar, brokiga band, granna uniformer visa sig här ännu en gång. Men hvar är då denna vördnadsfulla tystnad och stillhet inför majestätet? Man hviskar ej blott, man pratar och skrattar helt obesväradt i drottningens rikssal. Men, gif akt! Alla tystna ... kommer drottningen? Nej, det är konserten, som börjar. Det är konstens majestät, icke kronans, som nu samlat sitt hof i den väldiga salen. Några gröna qvistar äro här och der instuckna i de grånade väggarnes springor. På annat sätt är salen ej dekorerad. I fonden är en upphöjning, ett slags läktare – derifrån ljuder en väldig kör af karloch fruntimmersröster. Sången går dock ej rätt bra.
Synålar; se Nålar. Springar; se Fingerborgar. Sågar, försedda med skaft; hänföras "till Verktyg. Sågblad och Sångbladsämnen eller olaggade Sågblad; hänföras till Verktyg. Såll; se Siktar. Såpa 1 skålp 1 Såser; se Soja. Säckar, nya tomma; införselstullen bestämmes efter den för Väfnaden, med 5 procent förhöjning. med varor fyllda, såsom emballage Fria. Sängkläder beläggas med den tullafgift, som är bestämd för väfnaden, hvaraf öfvertyget består. tillhöriga sjöfarande eller resande, när de äro synbart brukade eller af egarne sjelfva medförde, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof . Fria. Tafvelramar förtullas lika med det ämne, arbeladt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, utan afdrag i vigten för taflan, • derå anbragt glas m. m. för fotografier, af papp ensamt eller med sammanbindning af glas; se papparbeten, olackerade. af bronseradt papp; se papparbeten, lackerade. Anm. Skulle sådana ramar inkomma, aom böra tullbeliandlas efter värde, må dock denna behandling icke sträcka sig till den infattade målningen eller ritningen, som egaren har att tullfritt utbekomma. Bill. lill R. St. Tagel; se Hår. Tagelsurrogat eller s. k. Artificiel Tagel samt till stoppningsmalerial preparerad mossa, tullbehandlas lika med Gräs, ej specificeradt. Talg Tamnrinder. Tandpulver; tullbehandlas såsom varor i taxan ej nämnda, arbetade. Tapeter af papper; se papperstapeter. Tegel, alla slag Tenlilcor Tenn, oarbetadt samt arbeladt, gammalt och sönderbrutet . arbetadt, nytt: olackeradt och omåladt lackeradt eller måladt Tennoch Blyaska • Tennfolier; se Foller. Tennsalt och Klorlenn äfvensom trädältiksyradt Jern; se Kemisk t-tekniska preparater, ej specificerade. Teriak; hänföres under Apotheksvaror.
In fidem, 0. Brakel. 110 Den 15 November f. m. Onsdagen den 15 November 1865. Plenum kl. 10 f. m. Justerades prot:t för d. 26 sistl. Oktober. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t Hr Charpentiers, Gustaf Reinbold, den 14 dennes bordlagde motioner: N:o 50, ang. pension ät aflidne Kammarrätts-Rådet P. It. Ferlins tre döttrar; och N:o 51, ang. åtgärd till underlättande af jernvägsanläggning från Kalmar till Lamhult. Föredrogs Gr. Lewenhaupts, Claes Magnus, den 14 dennes bordlagde motion N:o 55, om nedsättande af en komité för granskning af alla privilegiibref å stockfångst från statens skogar i Norrland m. m. Hr Charpentier, Gustaf Reinhold: Jag får anhålla om upplysning, huruvida i denna motion förslag är framställdt om tillsättande af en komité lör undersökande af de stocklångstprivilegier, som blifvit tilldelade sågverksegare i de norra länen. I ard. häraf upplyste undertecknad, att den nu föredragne motionen just afsåg det ämne, som af Hr Charpentier blifvit omnämndt. Hr Charpentier: Jag anhåller då att i ett följande ple num få afgifva ett yttrande rörande denna motion, hvilket jemte densamma torde remitteras till vederbörligt Utsk. Härefter remitterades motionen till Allm. Besv.- o. EkomUtsk:t. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t Gr. Lewenhaupts den 14 dennes bordlagde motion N:o 56, om vidtagande af åtgärd till förekommande af åverkan på statens skogar i Norrland.
Den 17 Maj e. m. 4:de punkten. Bifölls. 5:te punkten. Utsk:ts första hemställan. Hr Lagerhjelm, Gustaf Koin hold: Det ari sanning ej utan en viss betänksamhet, jag nu har den äran att uppträda inför R. o. Ad. föratt förorda bifall till ettjernvägsföretag, som lyckats tillvinna sig Stats-Utsk:ts tillstyrkande, och som måhända kunde vara motbjudande under en tidpunkt af så stort finansiellt betryck, som den närv:de. Jag skulle också ej hafva velat påkalla R. o. Ad:ns uppmärksamhet vid denna fråga, såvida jag icke ansåg den vara äfen exceptionel natur, enär den endast afser ett lån af en jemförelsevis ringa summa, och den lika mycket är af allmänt sorn enskildt intresse. Under alla förhållanden kan jag icke undgå att här offentligen uttala mig, då Utslcts Betänk. är åtföljdt af en reservation af Frih. Klinckowström, hvilken innehåller högst väsendtliga misstag, och som så mycket mer förvånar mig, som Frilen i allmänhet med den största noggrannhet uti dess detaljer lyckats utreda de frågor, hvilka kommit under hans behandling, och hvaraf således synes, att äfven den bäste kan misstaga sig. Uti första punkten af nämnda reservation, som har den stora förtjensten att vara särdeles redigt uppställd, yttrar Frilen, »att hela denna jernbana, afsedd endast för att gynna några få. bruksegares intressen, hvarken för den befolkning, som deromkring bor, långt mindre för landet i dess helhet har den fördel eller betydenhet, att derför en under nuv:de förhållanden så betydlig summa penningar bör utgifvas.» Det förundrar mig, att Frih. Klinckowström kunnat anse denna fråga endast beröra ett privat intresse, då K. M:t vid densamma fästat en särskild betydelse, och vid ärendets föredragning i nåder beslutat, att arbetsföretaget borde af styrelsen öfver allm. vägoch vattenbyggnader uppföras uti det underdåniga generalförslag öfver allm. arbeten, som styrelsen egde att före innev:de riksdags början till K. M:t afgifva.