Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och när jag sagt det, såg han lika belåten ut, som när han fick köpa skåpet. Men först då sade han: »Jag är synnerligen förtjust öfver att ha fått kyssa fröken Constance, det var en mycket god kyss.» – Detsamma sade väl du? – Nej! Constance rynkade på näsan och gned läpparna med handen. Det gjorde jag visst inte. Den smakade piptobak. Det gör jag inte om igen utan i yttersta knipa. Baron Koskull skrattade. – Nå, hvarför skulle du sticka sta’ i onödan? Spar du mans dina kyssar, tills du blir äldre och herrarne tigga dig om att få dem! Någon inne hos herr Hall. Det var Götheborgsväder, mulet med snökåfver och nedmörkt, fast klockan redan var åtta på morgonen. På det Hallska contoiret brann ljus. Herr Herpel kom stöflande uppför trappan, hängde rocken på den gemensamma klädhängaren och ordnade sin peruk. Så öppnade han sin pulpet, tog fram några papper och stod i begrepp att gå in till sin principal, då David Carnegie såg upp från sina böcker och med sin torra, kärfva röst sade: – Gå inte in, herr Herpel, han vill inte bli störd. Det är någon därinne. – Hvem är därinne? Är det unge John? Han skall ju i dag anträda sin resa till utlandet, eller har det blifvit uppskof? – Nej, det har det inte. Det är inte unge John. Det är någon annan. Han har sagt mig till, att han inte vill bli störd. Herpel satte sig på sin plats och väntade. I det inre contoirsrummet gick herr Hall med händerna på ryggen, långsamt fram och åter, förbi den herre med förnämt utseende, som satt i den långa tagelsoffan. Den främmande tog sig allt emellanåt en pris ur sin juvelprydda dosa för att ge sig en kontenans, medan han väntade. Hvarje gång, herr Hall passerade förbi den främmande, skakade han på hufvudet; det skulle betyda ett så prompt nej som väl möjligt, men han yttrade ej ett ord. Slutligen blef den långvariga tystnaden den främmande för penibel. Han steg upp och ställde sig rakt framför herr Hall.
Tillverkningen af golfmattor och täcken af nöthår inom Fläckebo och Vester Fernebo Socknar fortfar. Tjärubränning, laggning, stolars och andra trädvarors förfärdigande inom de längst i nordost belägne socknar af Länet är i samma förhållande som efter sista Berättelsen. Äfven idkas Tjärubränning inom Fläckebo och Fernebo socknar till afsalu åt nästgränsade socknar. Sjöfarten är i oförändradt skick. Innom Westerås och Arboga hafva Fartygsägnrne ingått såkallade rederi-bolag, till gemensamt idkande af denna näringsgren, som eljest, i följd af de numera inskränkta och snart upphörande privilegierna troligen skulle aftaga. Ångbåtsfarten mellan Stockholm, Westerås och Arboga är ganska liflig, men ångbåtarne tillhöra icke Länet. I frågan om Binäringar torde äfven böra anmärkas, alt Gjerningsmän eller handtverkare på landet sistlidet år voro r3g Mästare och 110 Lärlingar i Skomakareprofessionen; 153 Mästare och 162 Lärlingar i Skräddare-handtverkel; 3 Snickare; i3 Klensmeder med 5 Smedslärlingar; 2 Murare, 2 Sadelmakare med en Lärling; 2 Garfvare likaledes med 1 Lärling; tillsammans 5p3 personer. Handeln är ungefärligen i samma skick som min sista Femårs-Berättelse upptager; dock kan den med skäl sägas något hafva ökats i Städerne. Hjelmare nya Canal, som dock har föga inflytande på handeln i Westmanland, är färdig och förberedande anstalter äro vidtagne lör uppmuddringen af Köpings å, till lättnad för sjöfarten ifrån Köping. Äfven är förslag bearbetadt till en förbättrad anläggning af Strömsholms Canaloch Sluss-Verk, som i hög grad tarfvar reparation. Båtfarten och Varu-transporten på denna Canal förhöll sig sistlidet år, på följande sätt: Fartygen som begagnades till transporten utgjorde Deras sammanräknade dugtighet 6,596 Skepprd bergsvigt. Under året gjorde dessa Fartyg 532 re - sor mer och mindre lastade samt 149 resor olastade. De efFecler sorn. transporterades voro:
Efter del Öfver-intendents-embetet, som, i ämnet hördt, funnit mindre lämpligt att i en kronans byggnad inrymdes stadens sprutoch våghus, under förutsättning att dertill tjenliga lokaler kunde annorstädes, genom stadens försorg, beredas, uppgjort ritning och förslag till uppförande å den uppgifna tomten af nytt landtslats-embelshus af sten för en kostnad af B:ko Rulr 36,432: 24. hvartill komme, dels lösesumman för residens-huset, med Transport B:ko R:dr 36,432: 24. u Stäts-Uts kottets Utlåtande JY§ 136. Transport B:ko R:dr 36,432: 24. hvilket, i händelse af dess inköpande lill kronan, äfven uttryckligen borde förenas egande-rätten lill husets nuvarande tomt och alla de nu åt Landshöfdingen upplåtna uthus » » 10,666: 32. dels en utgift för fullständigt iståndsättande af residensbyggnaden och tillhörande tomt af » » 4,000: — eller tillsammans B:ko R:dr 31,099: 8. eller 76,648 B:dr 75 öre Riksmynt, har Kongl. Maj:t, som ansett staten icke böra försumma nuvarande gynnande tillfälle att medelst uppoffring af denna summa förvärfva elt välbelägel och ändamålsenligt Landshöfdinge-residens i fullgodt skick, med ett derintill nybygdt embetshus för Lands-staten i det enda län, der sådana lokaler tillförene, med stor olägenhet, saknats, täckts, i anseende dertill att stats-anslaget för byggnader och reparationer i landsorten^ ej härtill lemnade någon tillgång, utan fastmera ännu hade att afbetala ett erhållet äldre förskott för tilloch påbyggnad af Landshöldinge-residenset i Götheborg samt att icke heller andra medel för närvarande funnes för Statsverket att tillgå till ifrågavarande inköp och uppförande af byggnader i Hernösand, uti högstberörda Nådiga proposition föreslå, alt Rikets
låt oss ej fåfängt draga vefven. Visst tunn vår soppa är men tag ändå, mon cher, ett litet prof uppå förläggarslefven. Budkaflens smädedikt mot Sveriges unga författare (se sid. 56). Victoria Benedictsson med kryckorna längst fram i centrum mellan Gustaf af Geijerstam och Axel Lundegård. ser till botten, jag vet också att du skall döma mindre strängt än de andra, när du ser det underliga spelet under ytan. Jag talade i Köpenhamn icke om efterspelet till Mattis förlofning, jag nämnde det blott i förbigående. Jag hade beredt mig på att hon skulle gå bort ifrån mig och att jag skulle bli ensam. Men hon kom igen, hängifnare än förut, och då hade hon honom med sig. Han har en bigott mor; jag behöfver ju inte säga mer. Du känner honom. Han har en sjuklig sensibilitets hela begär efter att bli förstådd och efter att som ett barn få trygga sig till någon. Du vet om jag har förutsättningar att i de mest ömtåliga punkterna fatta honom! Hvad skulle följden bli? Hans och hennes beundran sammanslagna till dyrkan af en skenvarelse, som icke fins. Och hos mig förutkunskapen om att de skola inse sitt misstag, inse att de konstruerat upp ett beläte och blygas deröfver. Då skall jag vara fattigare än jag någonsin varit, och utan att ha förskylt det genom något positivt fel, ty när jag nu säger att jag är ingenting – bara tom, då kallas det anspråkslöshet. Jag vill för resten inte säga det: jag vill inte synas tom. Men jag lider så förskräckligt af att vara det. Och så Nordensvan! Han är för resten den som rör mig mest, ty han är mest ensam. Han fordrar också så litet, han är så beredd på att jag skall ledsna på honom, derför är det mindre tyngande. Vore jag en menniska med karaktär, så skulle jag säga åt dem med kläm: jag är inte sådan, gå ifrån mig, låt bli mig! Och jag skulle vända dem ryggen och gå, derför att jag vet att de skola göra så vid mig en dag. Men tror du jag kan! Jag spottar på mig sjelf, för jag inte kan, och jag kan inte ändå. Gumman, Soff och Siri Fick voro här på qvällen.
Då desse domstolar residera i betydligare städer; kan viii alla märkligare mål påräknas ett auditorium af stadens notabiliteter jemte den vid domstolen arbetande personal af unga lagkarlar; och en sådan mera betydande offentlighet af dessa rättegångar bör bidraga till deras sorgfälliga behandling. Det torde icke nekas, att en reform i detta afseende är af vigt, i fall man antager, att vådan af så svåra anklagelser, som medföra frihetens förlust, är obilligt stor inför så beskaffade domstolar, som underrätterne nu lätteligen kunna vara (och som de i lagförslaget väsendtligen bibehållas.) En vigtig fördel för brottmåls utredande måste det blifva, att den domstol, som svarar mot nu varande öfverrätt, får se inför sig personligen framställda alla dem, som för svårare brott tilltalas. Det är en i Lagberedningens motifver till juryinrättningen med rätta anmärkt olägenhet, att ”i de "'högre domstolarna de sista besluten i alla svårare mål skola fällas af do”mare, främmande för den anklagades lefnadsförhållanden, kännande honom ”endast sådan som han blifvit af andra tecknad i de papper, ur hvilka grun”derne för domsluten skola hämtas, och helt och hållet afslängda från den ”möjlighet att intränga i bevisningeus sanning och rätta betydelse, som blott ”genom tillfället att med egna sinnen upphitta, hvad under ransakningen ”förekommer, står att ernå”. Detta har synts mig vara det mest talande 35 skälet för juryinrättningen, (hvilken jag dock ej kan tillstyrka); och jag har trott den förnämsta verkliga fördelen af denna inrättning vara vunnen, då en högre domstol erhåller samma omedelbara del af ransakningen *), som hos jury skulle äga rum. En svårighet uppstår i afseende på underrätternes arkifver. Skola nemligen sådana finnas endast vid landstingsrätten; så möter hinder för inteckningsärendens, kanske ock lagfarters och förmynderskaps handläggande vid underrätterna. Rätta utvägen torde vara, att protokollerne öfver dessa mål föras in duplo, och för hvarje ting ena exemplaret aflemnas i landstings rättens, men det andra i underrättens arkif. Domböckerne åter qvarstanna endast i det förra.
RegeringsFormen. §. 38. — Skulle den Föredragande linna något Konungens beslut vara stridande emot denna RegeringsForm, gore han derom i Stats-Rådet föreställning; Yrkar bibehållen. Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut vara uppenbarligen stridande emot Rikets Grundlag eller Allmän Lag> gore han derom i Stats-Rådet föreställning; Yrkar — bibe hållen. Se Bih. 3 Sami. Mern. Ridd. o. Adelns Prot. B. XIV. pag. 346. XVI: 452. XVII: 112. Preste-Ståndets Prot. B. VIII: pag. 357. X: 116. Constitulions-Utskottets Memorialj N.-o 3. Borgare-Ståndets Prot. B. V: pag. 656. Bonde-Ståndets Prot. B. VIII: pag. 139. 11. Förslag, åsyftande upphörandet af rättigheten att meddela privilegier på skrifters ingifvande. Tryck frihets-För ordningen. §. 1. 3:o Inga privilegier 3:o Inga privilegier — —■ dock oförkränkt. Sådan uteslutande dock oförkränkt. På obestämd lid, rätt må hädanefter ej förunnas på redan förunnad, galle sådan uteslalängre tid än tjugu år. På obestämd tande rätt endast för dens lifstid, tid, redan förunnad, gälle endast för som den erhållit. — •—. förnya. dens lifstid, som den erhållit Se Bih. 3 Sami. Mern. N:o 65. förnya. Ridd. o. Adelns Prot. B. XVII: pag. 251. XVIII: 121. Preste-Ståndets Prot. B. X. p. 526, XI: 455. Borgare-Ståndets Prot. B. V: pag. 178. BondeSLåndets Prot. B. Förslag om skyldighet att hos vederbörande anmäla, när Boktryckeri ombyter ägare. Tryckfrihets-För ordningen. '§. 1. 5:o Privilegier en 5:o
S: t Petersburg 10 september, 29 augusti 1817 Vi har tillsammans med Herr Alexander den I beslutat upprätta en additional act till fredstraktaten i Fredrichshamn i avsikt att ge en mer avpassad tillämpning av traktatets XVII artikel. Båda sidorna har utsett fullmäktige och Vi har utsett greve Carl Axel Löwenhielm och kejsaren har utsett greve Carl Robert Nesselrode. Båda parter vill upprätthålla vad som beslutats i traktaten från Fredrichshamn och främja ländernas handelsförbindelser. Svenska och norska handelsfartyg liksom ryska och finska kan till Finland införa alla slags varor och tillverkningar som är Sveriges och Norges natur - och konstprodukter, utan att erlägga mer än hälften avgift som samma slags varor skulle vara underkastade om de kom från andra länders fartyg. Finska varor som kommer direkt från Finland till Sverige njuter samma rätt. Undantag brännvin och saltpeter, som inte får föras länderna emellan. Svenska fartyg av alla slag skall kunna anlöpa finska hamnar med samma avgifter som när Finland var med Sverige förenat. Samma gäller för finska fartyg. För tjära och beck som kommer från Finland till Sverige behöver inte betalas tull. Bruksägare i Finland skall kunna köpa svensk malm och svenskt tackjärn till samma kvantitet som tidigare. Dock får utförseln av tackjärn inte överstiga 9.946 skeppspund årligen. Kvantiteten malm får inte överstiga 23.767 skeppspund. Det är fortfarande tillåtet att införa ved från Finland till ett högsta pris av 1 riksdaler för en famn björkved och 32 skilling för en famn granoch tallved. Salt får införas i alla hamnar som lyda under den andres välde. Sverige får dessutom rätt till nederlag i S: t Petersburg. Sill, torr fisk, alun och rödfärg får införas i ryska hamnar i Östersjön till hälften av avgiften som står i ryska tulltaxan. Samma gäller i Sverige för talg, dock betalar man fullt för talgljus. Kungen av Sverige och Norge får årligen utföra spannmål från finska hamnar till ett belopp av 200.000 tscherverts utan att betala tull. Undantag de år då utförsel i allmänhet är förbjuden. Utnyttjar man inte möjligheten ena året får man inte öka spannmålsutförseln året därpå. Ryska handeln skall ha nederlagsrätt i Stockholm, Kristiania och Hammerfest och dessutom på samma villkor som andra nationer i Karlshamn, Göteborg och Landskrona.
Uti de särskilda utlåtanden, Fabriks-föreningen afgifvit, har afdelningen för stämpling underkastade tillverkningar uppgifvit: att om ock, under den tid denna berättelse omfattar, en eller annan fabriksrörelse ibland dem, som tillhöra denna afdelning, i följd af särskilda omständigheter och lokala förhållanden fallit, samt några andra fabrikationer icke vunnit önsklig förkofran, utan blifvit oförändrade, det likväl kan anses såsom ostridigt, att fabriks-industrien i hufvudstaden i allmänhet, under dess hittills åtnjutna skydd, vunnit en utveckling, som lemnar tillfredsställande bevis på det ökade förtroende, hufvudstadens fabriksidkare genom sina tillverkningar sig tillvunnit; hvarjemte afdelningen för ostämpelbara tillverkningar anfört: att den särdeles gynnsamma konjunkturen, hvaraf hela Sveriges jordbrukande invånare under sednare åren njutit, återverkat på industrien, så att, ehuru en del fabrikanter, hvilka vid sina fabriker begagna ett större antal arbetare i förhållande till fabrikationens värde, högst känbart erfarit följderna af lifsmedlens oupphörligt stigande pris, den tid, som förflutit sedan 1850, likväl kan anses hafva varit gynnande för industrien och att således densamma uti hufvudstaden är i oupphörligt stigande, hvartill högst väsendtligt bidragit det fredliga förhållande, Sverige fått emot sina grannar bibehålla. Uti till 35 Uti till Borgerskapets Äldste afgifvet utlåtande hafva Handtverks-föreningens Fullmäktige anfört, att handtverkerierne i allmänhet, under de sistförflutne fem åren, ingalunda stigit, utan tvärtom fallit, hvilket styrktes deraf, att fattigdomen bland handtverkeriernas ledamöter och arbetare på ett högst bekymmersamt sätt tilltagit.
Visserligen kan en röst afgöra beslutet inom Utsk. äfven då när Utsk. är fulltaligt, men då är formen iakttagen, och längre kunna lagstiftarne ej gå. För att erhålla denna fulltalighet inom Utskin, vid de tillfällen Ridd.Ordn. förbisett densamma, upptager förslaget tillsättande af suppleanter, hvilka genast inträda uti Utskin såsom arbetande ledamöter, efter anmälan hos Landtm, af ordinarie ledamot i Utsk. om det inträffade hindret, eller om den äskade ledigheten från deltagande uti Utskisgöromålen, då behofvet sådant påkallar, hvaremot och under nu gällande former Utsk. kan vara i saknad af suppleant till och med 8 dagar. Om t. ex. hindret anmäles eller den äskade ledigheten begäres hos Landtm, om Thorsdagen, hvarefter Landtm, om Lördagen in pleno anmodar Electorerne verkställa val af suppleant, hvilket val först om Onsdagen derpå kungöres för Ståndet, och således den valde suppleanten ej förr än dagen derpå kan ingå uti Utsk.; så kunde en ledamot af II. o. Ad. saknas uti Utsk. under det de vigtigaste ärenden afgjordes; och om R. o. Ad. härpå vinna eller förlora, torde icke behöfva bevisas. Genom den föreslagna åtgärden, alt tillsätta suppleanter uti Utskin, erhälles äfven den fördel, att suppleant redan på förhand kan göra sig bekant med de ärenden, som tillhöra det Utsk., till hvilket han blifvit kallad, såsom extra ordinarie ledamot, och der han, med få mellantider, är att anses såsom ständig tjenstgörande, således i tillfälle följa ärendenas och deras behandling inj om Utskin; hvaremot och då suppleant, enligt nu gällande föreskrifter, väljes, sker det endast för ett gifvet tillfälle, och således obestämdt, huruvida han vid ny ledighet blifver vald eller ej, synnerligen i samma Utsk. som han lemnat, hvarföre suppleanten icke lärer anse nödigt taga kännedom af de i Utskin förekommande ärenden, hvilka således för honom blifva främmande, då han på nytt i ett eller annat Utsk. möjligen blifver vald. Och hvad det hela härpå förlorar, är temligen tydligt och klart.
Rikets Ständer hafva, i afseende härå, ansett de i senare syftningen omförmälde skälen ega företrädet af en närmare öfverensstämmelse med lagens rätta mening och förstånd, samt, beträffande frågan, huruledes den, som andra gången beträdes med den i åberopade lagrum beskrifna gerning, bör straffas, då stölden ej stiger öfver 100 daler, funnit, att, vid jemförelse emellan nämnde lagrum och 40 Cap. 3 §. Missgernings-Balken, med säkerhet kan antagas, att straffet bör vara lika, som för tredje resan stöld till enahanda belopp, ehuru sådant icke blifvit utsatt, antingen af förbiseende, eiler ock derföre, att denna analogi ansetts tillräckligt tydlig, utan att densamma behöft vidare uttryckas; och enär således lagen i ena hänseendet lemnat anledning till olika tolkning och i det andra möjligen kan missförstås, hafva Rikets Ständer, i ändamål af förtydligande, pröfvat skäligt, för deras del, besluta, att en Kungörelse må utfärdas, hvarigenom 41 Cap. 2 §. Missgernings-Balken till sin lydelse sålunda ändras: Lockar någon eller bjuder öfverrcaga att stjäla eller snatta med sig; eller gör mannen det med hustrun; föräldrar med sina barn; förmyndare med den omyndiga; förman med den, som står under hans lydno; husbonde eller matmoder med sitt tjenstefolk eller inhyseshjon; stånde samma rätt, som den der andra gången stulit. Var - Expcdilions-Uukoltets Förslag till und. Skrifvelse, N.o po. ä3§ der han ater med sådan gerning funnen, straffes såsom för tredje resan stöld. Den, som var lockad eller buden att stjäla eller snatta, anses, på sätt lag förmår. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härigenom i underdånighet tillkännagifva. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 September 1840.
1: af Herr Berger, A., A., som ansåg att Utskottet, på grund af de llere vigtiga skäl, som åtföljt återremisserne af denna punkt, icke bordt fortfarande lemna ulan allt afseende det allmänt insedda och erkända behofvet af Christinehamns skolas utvidgning till ett Elementar-läroverk med 4 lärare, så mycket mer som denna stad med en sällspord frikostighet förbundit sig icke allenast att bygga och underhålla erforderligt skolhus och tillhandahålla skolans rektor nödiga boställsrum, utan ock att fortfarande lemna det lönebidrag till skolans lärare, sorn af stadens medel hittills utgått; förmenandes reservanten att Utskottet haft mer än tillräcklig anledning att tillstyrka Rikets Ständer bevilja och till Kongl. Maj:ts disposition ställa ett reservationsanslag af 2000 R:dr Banko årligen under nästpåföljande Statsreglerings-period i och för delta vigtiga och allmänt nyttiga ändamål, under de vilkor i öfrigt, som af Christinehamns stad blifvit erbjudne. 8 Stats-Utskotlets Utlåtande, Avo 186, Ms o 186. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli 1854, kl. 8 e. m. Utlåtande i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 74, angående reglering af ulgifterne under Riks-Slatens 9:de Hufvudlitel. (U. A.) Utaf förrberörde Utlåtande bar Bonde-Ståndet återremitterat 5:te punkten, angående pension för fristads-läkaren i Eskilstuna, A. F. Alfort, samt 7:de punkten, i Iråga om pension åt aflidne Justitie-rådet M. Toréns döttrar; men som de öfrige RiksStånden bifallit Utskottets derutinnan framställda förslag, och dessa ärenden alltså, likmätigt 75 §. af Riksdagsordningen, äro af Rikets Ständer afgjorda, kan Utskottet icke dermed taga vidare befattning. 8:de punkten, deruti Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om pension för Landshöfdingen, Grefve F.
Kollegium ansett sig höra göra den erinran: att räkenskapen vid handen gifver, det uti sistnämnde summa äro upptagna 7,947 R:dr 19 sk. 2 rst, såsom förskotter lill gevärs-arbetens betalande vid Krono-faktoriet, och till Husqvarna Faktori ofvan omförmälde 21,011 R:dr 40 sk. 8 rst, betalning för färdiga gevär,så att kassa-behållningen rätteligen utgjorde 23,585 R:dr 20 sk. 6 rst. De hos Stats-verket vid 1845 års slut inneslående 125,000R:dr äro under påföljde 2:ne år utfallna samt använda. Orsaken lill att de för väl behöfliga nya gevär gifna anslag icke kunnat användas inom de år, för hvilka de varit anordnade, ligger uti ofvan underdånigst anförda förhållanden vid Kronans eget Faktori, hvilka likväl efter hand, då de nya verken kommit i vederbörlig drift, 348 upphöra, så att tillverkningen vid Carl Gustafs Stads Faktori blifver motsvarande hvad dervid afsedt varit §. 4. Rikets Ständers Revisorer hafva gjort anmärkning vid förhållandet, enligt 1844 års Stockholms Tygförråds räkning, att upphandlingar af materialier för verkstädernas arbeten skett, utan att förutgångna entrepenad-auktioner derå iakttagits, och uppgifvas exempelvis läderpersedlar och förtenningsarbeten. Styrelsen af arbeten uti Artilleriets betydliga verkstäder är anförtrodd Tygmästaren, under tillsyn och inspektion af Fältlygmästaren å General-Fälttygmästarens vägnar, och efter behörig pröfning anordnas arbetena derstädes såsom behofvet fordrar, hvarefter anskaffning af en del materialier och konsumtions-persedlar sker, i den mån de erfordras underiårets lopp, och utgår i flera fall betalningen på en gång efter räkning, verificerad af motböcker. Under årets lopp erfordras efter hand flera slags lader, äfvensom olika slag af förtenning, som vederbörligen betingas, och har Kollegium icke funnit härvid någon misshushållning hafva ägt rum eller för höga priser vara Kronan påförda. Särskilda räkningen för anslaget till Waxholms bestyckning.
Den som vid föisäljning af fastighet förbehåller sig viss afkomst eller andra förmåner deraf samt låter sådant inflyta i köpebrefvet, eller i särskildt köpeconlract, gör sig väl derigenom försäkrad alt utbekomma samma förmåner af fastigheten , så länge den är i köparens hand; men, äfven med gillande af den grundsats att denne ej kan afhända sig egendomen med bättre rätt, än han densamma innehafver, är det ingalunda gifvet att undantagsägaren, genom nämnda åtgärd, bevarat sin rätt jemväl emot framdeles blifvande ägare af egendomen eller inteckningar deruti. Erfarenheten har nemi. alltför ofta visat, dels att köpeconlract icke företes för domstolen, i hvilket fall undantaget, om det endast i köpecontractet blifvit infördt, icke erhåller offentlighet, dels alt, ehuru förmånerna uppräknas i köpebrelvel, de likväl ej blifva omförmälda i det fastebref, sorn för köparen utfärdas. Om under sådana förhållanden köparen sedermera», med förtigande deraf ali egendomen är med undantag besvärad, säljer densamma till annan person, som, med företeende endast af förra ägarens fastebref, erhåller klanderfrilt uppbud, och, efter tagen kännedom af behörigen utfärdadt gravationsbevis, deruti undantaget, såsom ej intecknadt, icke kan vara upptaget, utbetalar köpeskillingen; så uppstår den fråga, hvilken ofta utgjort föremål för tvist och blifvit af domstolarna på olika sätt afgjord, huruvida den nye köparen, som före handelns afslutande icke haft kännedom om tillvaron eller beskaffenheten af undantagsförmänerna, eller ägt något i lag anvisadt sätt att derom få underrättelse, är pligtig att ansvara för samma förmåner, eller om dessas innehafvare endast äger alt för deras utbekommande hålla sig till den, åt hvilken han sålt; och då första köparen merendels ar oförmögen att godtgöra sitt bedrägliga förfärande, mäste förlust oell lidande uppkomma, antingen för undanlagsinnehafvaren eller sednare köparen. För samma äfventyr är afven den fordrings - i66