Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huruvida detta kan kallas en god hushållning, derom kunna tankarna i sanning vara delade. Månne icke anledningen till det motstånd, som yppat sig emot förev:de förslag, skulle till stor del kunna sökas just uti den öppenhjertlighet, hvarmed Frih. von Schwerin yttrat sig ang:de de funderingar, hvilka inom Utsk:t blifvit uttalade med afseende å beskaffenheten af de nya obligationerna? Han har upplyst att meningen skulle vara att till en början på försök utgifva 6 proc:ts obligationer. Skola nu icke alla dessa bankinrättningar, hvilka för närv:de hopsamla ganska betydliga summor från enskildta händer, befara en svår medtäflare genom ifrågav:de obligationsrörelse? Jag vill ej påstå, att en sådan fruktan är den ledande principen; men alldeles orimligt är det dock icke att tänka sig, att de, hvilka för närv:de uppsamla enskildtas medel enrot 5 proc. på depositionsräkning, skola ogerna se, att dessa enskildta kunna köpa obligationer, som löpa med 6 proc. och hvarå räntan utfaller halfårsvis. En talare har lagt mycken vigt å de reservationer, hvilka blifvit emot Utsk:ts förslag afgifne. Jag har genomläst dessa reservationer; men jag måste bekänna, att jag vid denna genomläsning funnit en del satser och slutledningar sådana, att de gifvit mig anledning dervid sätta åtskilliga frågotecken. En reservant har sagt, att det var fråga om att införa ett gåransystem. Mig förefaller det åtminstone obegripligt, hvarest man i förev: de förslag vill spåra någon tillstymmelse till ett sådant system. •— Man har äfven anfört, att det för banken skulle ligga så mycken säkerhet uti att hafva sina fonder utlånta emot korta papper och på korta tider. Jag trodde dock, att åtminstone de, hvilka haft sig uppdraget att deltaga i bankens 504 Den *?(
Majit »under helgd af privilegier», bekräftade rättigheter, och således under berörda privilegier inbegripne; 4:o) dessa privilegier äro genom 114 § Regeringsformen lika skyddade, sorn »Kongl. Majrts Privilegier för Sveriges Rikes Ridderskap och Adel« samt »Privilegia för Biskoppar och samtlige Prästerskapet i Sverige och dess underliggande Landskapero, begge af den 16 Oktober 1723; 5:o) någon ändring i städernas privilegier, utan »samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall« icke kan ske; — fördenskull är af allt detta klart, att beslut om dispositionen af en femtedel (i) af städernas ifrågavarande inkomst icke kan grundlagsenlig! fattas och såsom Rikets Ständers beslut expedieras, utan samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse; i följd hvaraf ej heller, utan Borgare-Ståndets bifall till Utskottets förslag, detta kan någon grundlagsenlig verkan medföra. Och hemställer jag alltså, att Expeditions-Utskottet, vid uppsättning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet, måtte härå fästa behörig uppmärksamhet. § 35. Som bränvin ej lär kunna blifva fullkomligen renadt från finkelolja, vore bäst, om i författningen bestämdes, huru mycket, eller huru stor procent sådan olja ett visst qvantum bränvin finge högst innehålla. § 37. Som ena syftemålet med hela lagstiftningen om bränvins tillverkning och försäljning är att förekomma en omåttlig förtäring af ämnen, uppblandade med en större qvantitet alkohol; men under namn af portvin lärer allmänligen säljas drycker, uppblandade med mer än femton procent alkohol, vågar jag hemställa, att vid denna § göres ett tillägg, lydande ungefiirligen sålunda tillagade »eller innehålla mer än 20 (23) procent alkohol.» Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm.
N:o 71, yttrade jag den åsigt, att de frågor, som voro föremål för sistnämnda Betänk, och BankoUtsk:ts Utlåt., icke hade så oskiljaktigt sammanhang, att de icke lämpligen kunde hvar för sig pröfvas och afgöras. Af samma mening var Talmanskonferensen. Man har emot Banko-Utsk:ts Utlåt, gjort den anmärkning, att Utsk:t underlåtit att yttra sig om den del af motionärens förslag, som afser vidtagandet af åtgärder för beredande af ett gemensamt myntsystem för de Skandinaviska rikena. Jag tror dock för min del, att Utsk:t icke helt och hållet saknat anledning till denna underlåtenhet, helst om, såsom det kan antagas, Utsk:t haft kännedom derom, att berörda fråga jemväl var föremål för Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts behandling. Frågan om förändring i myntets skrot och korn är en så beskaffad financiel fråga, som det icke kan tillkomma något annat Utsk. än Banko-Utsk:t att handlägga. Frågan om åtgärder för beredande af gemensamt myntsystem med andra länder är deremot ett national-ekonomiskt ärende, som Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t icke kan anses inkompetent att behandla. Det är klart, att, om de underhandlingar, som af beslutet i den sednare frågan kunna föranledas, föra till ett sådant resultat, som afser förändring i Svenska myntsystemet, så kan någon verkställighet icke följa utan R. St:rs medverkan, och då blifver denna fråga åter ett ämne för Banko-Utsk:ts behandling. Såsom saken nu står, kan jag icke finna något hinder i formelt hänseende möta för bifall till så väl det ena som det andra af förev;de Betänk:n, hvilket jag för min del ock tillstyrker. Hvad särskildt föremålet för Banko-Utsk:ts Betänk, angår, instämmer jag i de af Frih. Gripenstedt uttalade åsigter.
Till följd af Eders Kongl. Majlis nådiga Remiss A Rikets Sländers sednast församlade Revisorers afgifna underdåniga Berättelse om verkställd granskning af Eders Kongl. Majlis och Rikets Krigs-Kollegii räkenskaper för åren 1840 och 1841, får, i afseende å de under Kollegii Utrednings-Afdelnings disposition ställda ordinarie och extra statsanslag för denna tid, Kollegium, enär emot anslagsmedlens förvaltning eller redovisning någon anmärkning i nämnde Berättelse icke förekom-' mit, endast upplysningsvis i underdånighet anmäla, att de utbetalningar, som utöfver anslagen eller ock förskottsvis ägt rum: till reseoch traktaments-kostnader för militäre embetsoch tjenstemän, till arfvoden åt en del af Kongl. Krigs-lIof-Rättens Ledamöter, till ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter, och till arfvoden och kostnader för Redaktionen af en Författningssamling för Krigsväsendet till lands, alla äro grundade på fastställda stater och Eders Kongl. Maj:ts särskilt gifna nådiga förordnanden, samt att de i 1841 års Hufvudbok balansera^ de fordringsposter: hos Kongl. Spanska Regeringen, hos Fabrikören Fougls Enka, för förskjutna reseoch traktamentskostnader till Ledamöterna i en uti Hernösand hållen Krigs-Rätt, och hos General-Adjutanten m. m. Grefve v. Rosen, äro, på sätt Rikets Ständers Revisorer omförmält och den vid nämnde Hufvudbok fogade balans-relation utvisar, dels erkända , dels på utredning eller indrifning beroende. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majlis underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Gust. PEYRON. G. SÖDERBERG. A. H. BRANTING. Stockholm den 1 Mars 1844. C. F. Laurén. C. G. Bagge. — 85 Kongl. Krigs-Kollegii underd.
Bfhde skulle kunnat dömas att gifva skadestånd, utan att vara förfallen till ansvarspåföljd af sitt förfarande, det vill säga utan att häfva så felaktigt förfarit, att han varit till ansvar för embetsfel skyldig. Och jag inser lika litet, huru Palmaer skulle kunnat hafva en skadeståndsfordran emot Kronan för kontraktsbrott, utan att hafva rätt att erhålla åtal emot den embetsmyndighet, som å Kronans vägnar brutit kontraktet, och af denna myndighets innehafvare njuta det skadestånd, hvartill han lör embetsfeiet kunde dömas fastän det derföre icke var Palmaer betaget att, i stället efter godtfinnande, vända sin talan mot Kronan, eller mot båda på en gång. Efter denna förklaring återstår blott att tillägga den, att jag ej heller hos Kongl. Majit haft någon del i sakens utförande, ehuru jag i rubriken af det nådiga Utslaget upptages, såsom klagande tillika med Advokatfiskalen i Göta Hofrätt, utan har ali min åtgärd vid saken bestått deruti, att sedan jag, på Advokatfiskalens förfrågan, gifvit honom tillåtelse att anföra underdåniga besvär, och dessa blifvit af honom till mig insända, jag med ett missif öfverlemnat desamma till Justitiä-Revisionen, såsom å mina vägnar anförda. Emot Domhafvanden i Snefringe härad hade förekommit den anmärkning, att efter det han den 6 Dec. 1850 genom K Bfhde i Westmanlands län lått underrättelse, att en person blifvit häktad för stöld inom häradet, Domhafvanden icke inom tre veckor eller senast den 27 December vid Häradsrätten företagit undersökning med den häktade, utan i afbidan af imedlertid infordrade upplysningar angående honom, låtit med bans hörande inför Häradsrätten anstå till den 14 nästföljande Januari; hvarföre jag funnit mig icke kunna undgå att emot Domhafvanden förordna åtal; och sedan detta blifvit inför Kongl. Svea Hofrätt utfördt; så har Kong). Hofrätten genom utslag den 17 sistl. Mars sig utlåtit, att emedan, elter omförmälte underrättelse om häktandet, det till följd af stadgandet i Kongl. Förordn. den 10 April 1810 ovilkorligen ålegat
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande af en del utaf Slottsträdgården i Halmstad till tomt för ny elementarläroverks-byggnad derstädes. (I. A.) Sedan, med anledning af det alltjemt tillvexande antalet lärjungar vid Halmstads lägre elementarläroverk samt nuvarande skollokalens deraf föranledda otillräcklighet, innevånarne i nämnda stad, vid sammanträde inför Magistraten, enhälligt beslutat, bland annat, att, så vida lämplig byggnadstomt kunde erhållas och anslag eller lån för ändamålet beredas, låta uppföra en ny skolhusbyggnad, tillräcklig för ett sjuldassigt elementarläroverk, så hade, enligt hvad inhemtas af högstberörda nådiga Proposition (införd under N:o 73 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) de för företagets bringande till verkställighet utsedde särskilde kommitterade uti till Kongl. Maj:t ställd skrift anhållit, att då det, efter anställda undersökningar, visat sig, att staden icke egde någon plats eller tomt, hvilken till sådant elementarläroverk vore lämplig eller tillräcklig, men deremot emellan staden och slottet funnes en Kongl. Maj:t och Kronan tillhörig plats, för närvarande utgörande en del af Slottsträdgården, hvilken plats vore särdeles tjenlig till byggnadstomt i nämnda hänseende, Kongl. Majit måtte i nåder tillåta att denna plan, som, enligt deröfver upprättad karta, uppginge i qvadratmått till 2 refvar 78 stänger 23,5 fot eller 6,955| qvadratalnar, finge för ändamålet till staden upplåtas. Berörda underdåniga ansökning hade förordats ej mindre af Magistraten i Halmstad och Landshöfdinge-embetet i Hallands län, än äfven af nuvarande innehafvaren af slottsjorden, Landshöfdingen m. m.
Skrifvelse, N.o i49- 361 gäbler, samt bereda dessa åboer en möjlighet alt förvärfva jordegandeoch dispositions-rätt till hemmanen, hvilket ändamål E. K. M. i Nåder funnit kunna vinnas på en enklare samt mindre besvärlig och kostsam väg, — af sådan anledning till frågans slutliga afgörande, under den 5 Augusti sistlidet år, till Rikets Ständer framställt följande Nådiga proposition: l:o Kyrkorna och Presterskapet i Halland försäkras om framtida oqvaldt åtnjutande al den afgäld af ifrågavarande kyrkohemman, hvilken kyrkorna ocl» presterskapet, på grund af ingångne alhand lingar med nuvarande åboer och arrendatorer, uppbära, så att afgälden för framtiden icke kan ökas eller minskas; 2:o Nuvarande åboer och arrendatorer å dessa hemman tillförsäkras deremot orubbad och oqvald besittning af sina, på grund af afslutade afliandlingar, innehafvande hemman, emot förpligtelse att till kyrkorna och presterskapet för all framtid oförändradt utgöra den afgäld, hvarom för det närvaraade är ömsesidigt öfverenskommet; 3:o På sådana villkor anses dessa åboer och arrendatorer lika med innehafvare af kronohemman, och berättigas således att genom skatte-köp, på lika sätt som kronoåboer, förvärfva jordegande och dispositions-rätt till de hemman, hvilka de nu på grund af afhanlingar innnehafva ; 4:o Den afgäld, utöfver ordinarie hemmans-räntan, hemmanen nu till kyrkorna och presterskapet, på grund af afhaudlingar, utgöra, skall uti samma hemmans jordeboks-iänta intagas till framtida ovillkorlig efterrättelse så för hemmans-åboerne, som för kyrkorna och presterskapet; 5:o Vid beräknande af skatte-köpeskillingen, som till Kongl. Maj:t och Kronan bör erläggas, kommer endast den äldre räntan att läggas till grund, roen icke den nya räntan, sora, till följd af afhandlingar, för det närvarande utgöres och äfven allt framgent skall utgöras. Rikets Ständer hafva tagit E. K.
; vid hvilket förhållande Utskottet -vidblifver sine i dessa .punkter afgifna tillstyrkanden. StatsUtskottets Utlåtande, N:o 219. 7 Tjngusjunde punkten, angående tull-rned!en, tjuguåttonde punkten, angående »alu-accisen af städerne, tjugunionde punkten, angående post-medlen, trettionde punkten, angående karta-sigillata-medlen, och trettiondelörsta punkten, angående bränvinsafgiften, hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln och Borgareståndet lagde lill handlingarne •arnt af Presteståndet uppskjutna. Och har uti Bondeståndet blifvit yrkadt, att beräkningen af extra ordinarie inkomsterne borde höjas sålunda, att tull-medlen upptagas till 4,000,000 r:dr, post-medlen till 120,000 r:dr samt karta-sigillata-medel till 600,000 r:dr; men då beräkningen af dessa inkomst-titlar är beroende af de beslut, Rikets Ständer, med anledning af Bevillnings-utskottets förslag, fatta i afseende å grunderne för dessa inkomsters åtgörande, lärer det för närvarande icke tillkomma Stats-utskottet, att någon framställning härom till Rikets Ständer afgifva. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Juli 1851, kl. 1 e. t». Utlåtande, i anledning af er hällne återremisser å Utlåtandet N:o 51 Litt. A. (/• A) Utaf förenämnde utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående serskilda, till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utbytande mot statsanslag, bar Stats-utskottet erhållit återremisser i följande delar, nemligen: l:o Passevolans-medlen.
Tänk, om en liten plats snart skulle vara tom och ett par små klara ögon slutna för alltid! Tänk, om en af de ljufva, bedjande barnarösterna aldrig mer skulle ljuda för dina öron: » Bed med oss, mamma! Bed med oss! » S — m. Sen i ?dr. Skiss för Idun af Hedvig Indebetou *. » yåren är kommen, står det i tidningarna — &gt; men inte står det så på marken! » brummade kaptenen på Barbacka en dag i början af april, medan snöflingorna yrde så tätt utanför hans fönster, som om det varit midvinter. » Sätt på en brasa, Margret! » Kaptenen vände tidningen och började läsa på andra sidan. » Lärkan har hörts för längesedan, » stod där vidare ... » Ja, nog är det längesedan! » fortfor kaptenen på samma sätt, » för inte har då jag hört henne i år. Hon har väl frusit ihjäl, och det kan då ingen förtänka henne! » Gamla Margret anmärkte fogligt, medan hon staplade upp vedträden i kakelugnen, att hon verkligen hört lärkan i söndags morgse, när hon gick till kyrkan. » Det var väl kyrk-klockorna, som ringde för öronen på dig, fast du trodde att det var lärkan! » snäste kaptenen; men hans gamla faktotum var så van vid hans små utbrott, att de inte bekommo henne det ringaste. Hade de i stället alldeles uteblifvit — då först hade hon börjat frukta att något var i olag. » Gamla ungkarlar ska ' så vara, » menade hon, » de ha inte fått lära sig bättre! » Men nog satte kaptenen i själfva verket värde på april snön, gammal landtbrukare som han var, och hade den uteblifvit, det hade han visst tagit värre, än om lärkan gjort det. Det kunde dock inte nekas, att blåsten ännu väl näsvist kröp in genom fogningarna, med reumatismen i sällskap, och det var därför, som kaptenens lynne nu var ojämnt. Till och med den trofaste » Hoch » darrade, där han låg framför elden, antingen det nu var af köld eller för att på sitt vis instämma med husbonden.
För all förlust å lånerörelsen inom hvarje socken skulle socknens kommitterade, en för alla och alla för en, ansvara. Kommitterade skulle icke åtnjuta något arfvode för sitt bestyr, men, derest genom ränteskilnaden någon behållning för Riksgäldskontoret uppstöde, komme Rikets Ständer att för framtiden bestämma en härefter lämpad godtgörelse för kassaförvaltare och räkenskapsförare. Enligt Riksdagsfullmäktige!! Wasmuths förslag, skulle serskilda medel anvisas till lån åt ”mindre förmögne” egare till hemman af f mantal och derunder samt åt arrendatorer af ett halft till och med ett och halft hemman, äfvensom åt jordtorpare, som för sina torp utgjorde minst 3:ne dagsverken i veckan. För bedömande af lånesökandes behof samt den till odling uppgifna markens beskaffenhet, skulle inom hvarje socken å allmän sockenstämma utses 3, 4 å 5 kunnige jordbrukare, af hvilka intyg deröfver samt kostnadsförslag borde afgifvas, för att, jemte låneansökningen, till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insändas. Lånen borde vara räntefria under de 3:ne första åren samt un - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 233. 11 eler påföljande 5 år återbetalas med en femtedel årligen; hvarförutan under denna tid borde erläggas 2 procents ränta. Inbetalningarne skulle verkställas genom medlens insättande i Rikets Ständers Bank emot qvitto, som borde till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande aflemnas. För lånen skulle lemnäs antaglig borgen af tvänne personer, hvilkas vederhäftighet borde pröfvas först af Socknenämnden och sedan af Kronofogden. Utaf lånebeloppet skulle en fjerdedel utlemnas vid arbetets början, en fjerdedel då arbetet vore i full gånd samt återstoden, då hälften deraf verkställts. För hemmansegare och arrendatorer borde lånen utgöra högst 4.00
För barn i synnerhet är det lärorikt att kunna följa växtens utveckling från frö till blomma, helst då det hela försiggår under loppet af några få veckor; ty s o m bekant hafva barn i allmänhet svårt vid att vänta, utan vilja så snart s o m möjligt vara vid målet, antingen det gäller lek eller allvar. Den s o m har små omkring sig, borde därför lägga en del frön till groning, så att de dagligen vore åtkomliga för de unge, t. ex. mellan ett par jämt fuktiga klädeslappar. Det är intressant för hvem som helst, men allra mest för de Smånotiser från kvinnovärlden. Kvinnointressena vid riksdagen. Om höjande af kvinnans äktenskapsålder till 18 år motionerar hr Borg i första kammaren. Som bekant motionerade hr Borg i fjol om giftoålderns höjande till 21 år eller lika med mannen — dock utan resultat. Få nu se, om det halfva steget är lättare att taga än det hela. Till den kvinliga ungdomens gynnare höra hrr Weiselgren i första och Winkrans i andra kammaren, hvilka båda motionera om höjande af anslaget till högre flickskolor från 30,000 till 70,000 kronor. Kontrollkomité af damer. Hr Chr. Meyer, nuvarande egaren af Dufnäs ' tvättinrättning i hufvudstadens närhet, hvilken sysselsätter omkring 70 arbetare, öfverlemnar i dessa dagar affären till ett nybildadt aktiebolag, benämndt Aktiebolaget Dufnäs ' nya tvättinrättning, som för att ingifva allmänheten större förtroende till affären ämnar ställa den samma under kontroll af en damkomité. I bolagsordningen stipuleras därjämte, att af den blifvande nettovinsten skall, sedan aktieegarne erhållit 5 procent ränteutdelning, en fjärdedel afsättas, dels till en understödsfond för ålderstigna tjänarinnor, dels att bereda tvättinrättningens egna arbetare andel i vinsten. Understöd från sagda fond skall utdelas efter förslag af nämnda damkomité. En ny hofcharge. Konungen har till hofoch slotsfältskär utnämt fältskären o c h sjukgymsten Charlotte Berggren. Teater och musik. Kungl. operan har återupptagit » Mefistofeies » med hr Lomberg i titelpartiet.
Jag skulle således tro detta vara ett af de förhållanden, hvarmed folket varit belåtet, och skulle föreställa mig, alt man under sådana förhållanden kunde låta bero vid hvad som hittills ägt rum. I afseende på den del af frii samlingarna inom samhället, som hittills icke haft något bestämdt, har man i Utsk:n genomdrifvit den sals, att man må få förblifva vid det gamla. De andra deremot, som redan hafva en grund för sig gifven, med hvilken de, åtminstone såvidt kändt är, funnit sig belåtna, de skulle få en konstig beräk ning, vid hvilken de icke äro vana, och hvarföre? Tror nian sig vinna så mycket genom denna förändring? Hafva så förändrade förhållanden inträffat, alt de påkalla den? I de flesta församlingar skall man med hela denna operation icke komma att i någon betydlig mån öka antalet af dem, som skola lenina bidrag till de allmänna afgifterna i cominunerna. Visserligen kan det hända, att man får upptaga af21 H. a5 >94 Den 8 M a r s e. m. gifter af en eller annan^sockenskomakare eller sockenskräddare o. s. v., men vinsten i det liela blir säkerligen högst obetydligt och jag tror icke att den vinst man finge, genom alt i sockenstämmorna få inblandade dessa personer, kunde vara särdeles stor. Jag får derföre för min del yrka, att man måtte förkasta 5 §:n i detta förslag. Man bar bär äfven yrkat upplifvande af ett stadgande i TJtskms förra förslag, att icke algifterna skulle få bestammas för iner än ett år. Det var äfven de sammansatta TJtskms afdelnings mening, men den kullkastades i Ulskins plenum, oell såsom jag tror på ganska goda skal. En öfverenskommelse om afgifler i en församling kan genom samma församlings beslut på sockenstämma ändras i lagenlig ordning, men att lill en nödvändighet göra en granskning oell en rubbning i dessa förhållanden livart år, torde i de flesta fall medföra större skada än gagn.
Ständer fastställde, och medlen derefter till Kongl, Maj:ts Nådiga disposition öfverlemnade, Riksens Ständer icke böra eller kunna i någon speciel befattning, i afseende härpå, ingåj och måste förthy frågan om understödet hos Kongl, Maj:t i vederbörlig ordning anmälas. Då Utskottet, i följd af hvad nu anfördt är, icke kunnat tillstyrka någon åtgärd, i anledning af de väckte Motionerne, får Utskottet dem till afslag anmäla; Hvilket dock Riksens Högloft. Ständers egen upplysta pröfning vördsamt underställe!!. Besy. och Ekon. Tjuk. Betänkanden, 443 N:r 85- Ankom den 14 Maj 1823. betänkande, i anledning af vacht fråga om en alinida Klädförordnings utfärdande. U"ti ett fran Höglofl. Ridderskapet och A* deln, till Ekonomiutskottets behandling, remitteradt Memorial, har Herr Lövenström, /., till förekommande af den inom fäderneslandet herrskande nöd och förlägenhet, hvilken, enligt Herr Lövenströms tanka, egentligen härleder sig från den smak för lux och öfverflöd, som så allmänt tagit öfverhanden frän den högsta till den lägsta, såsom medel föreslagit, att Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet måtte begära utfärdandet af en allmän klädesförordning, hvari förbjödes, så vidt möjligt vöre, all förbrukning af sådane va* ror och efFecter, som äro af utländsk tillverkning; i afseende på öfverträdandet af hvilken förordning en sådan ansvarighet borde ege rum, som vore för ändamålet tjenlig och för brottet lämplig, hvilket, efter Herr Lövenströms mening, säkrast vunnes derigenom, att ingen ämbetsman, vid förlusten af sin tjenst, och ingen Adelsman, Utan att förlora sitt Adelskap, kunde bryta 444 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkcanden. ir.ot densamma; Och borde mannen alltid bestraffas för dess familles öfverträdelse! af Förordningens föreskrifter.