Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ur miiitärisk synpunkt var Bastiljens intagning en obetydlig affär, men det var en mycket stor tilldragelse i historien, slörre än en stor batalj, säger en historieskrifvare. Löftet till besättningen om säkert aftåg kunde icke hållas. I den ofantliga folkmassan jäste de vildaste passioner vid sidan af de ädlaste. Uppretad öfver sina bröders fall tog en del af folket en blodig hämd på guvernören och flera af besättningen. En annan del af segervinnarne rusade ner i fängelse-hålorna och återgaf fångarne — 7 till antalet — friheten; for tvänne var det dock för sent; fångenskapen hade beröfvat dem förståndet. En fånge hade suttit der i sju år, på begäran af sin fader, för oordnade affärer; under dessa sju år hade han ej mottagit en enda underrättelse om den yttre verldens händelser. En annan hade varit der i trettio år; om en annan var det helt enkelt omöjligt att utforska när eller hvarifrån och hvarför han kommit dit och hvad han egentligen hette. — Från somliga håll har detta ringa fångantal anförts som ett slags bevis för onödigheten af Bastiljens stormning. Medan Bastiljens belägring pågick och dess förstöring påböljades, beredde man sig för öfrigt i Paris till motstånd mot de hotande truppanfallen. Man göt kulor, smidde pikar och kastade upp barrikader. Men anfallet kom icke; det var bestämdt till natten mellan den 14 och 15. Men efter underrättelsen om Bastiljens fall insåg kungen, att det var för sent, nationen hade visat sin styrka, och med inställsamma later och ordalag gick han följande dag gången till sitt Kanossa, erkände och anförtrodde sig till nationalförsamlingen. Till hans egen olycka gjorde han det icke med fullt ärligt uppsåt eller egde åtminstone icke senare nog karaktärsstyrka att vara ärlig.
Jemte upplysning om hvad sålunda vid föregående Riksdagar i denna fråga förekommit, får Utskottet, enär några förändrade förhållanden sedermera icke inträffat, som kunna gifva Utskottet anledning att tillstyrka Rikets Ständer alt frånträda sitt i ämnet förut fattade beslut, hemställa, att Johan Perssons motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Juli 1854. Reservation: af Riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, som ansåg, att Staten borde emot kontant ersättning öfvertaga underhållet af Reväringsoch fieklädnads-persedlarne vid lndeldta Kavalleri-Regementerne. Ank. till Exp.-Utsk. d. ii Juli 1834, kl. 3 e. m. Utlåtande, z' anledning af vackla motioner om förordnande af särskilda Inspektörer öfver Folks ko le-väsendet samt til/sättande a]' Under-Lärare vid Folkskolörne. (U. A.) Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion, som blifvit till Stats-Utskottet remitterad, 'har Riksdagsfullmäktige!! Pehr Sahlström från Stockholms län anfört, hurusom, då folkets upplysning utgjorde det kraftigaste medlet att befordra både dess förädling i moraliskt hänseende och dess ekonomiska förkofran, det borde anses af högsta vigt att vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom de för folkundervisningen afsedda anstalter kunde göras i möjligaste måtto gagneliga och bringas i den närmaste motsvarighet till sitt för hela samhället vigtiga ändamål. I anseende till den korta tid som förflutit, sedan genom 1842 års folkskolestadga en ny och friskare utveckling af folkundervisningen grundlädes, syntes det ännu för tidigt att vänta några synnerliga resultater af denna organisation, hvilken, likasom alla genomgripande förändringar, vid utförandet mött svårigheter, som ej på en gång stöde att öfvervinna, och derföre endast småningom kunde utbildas till större fullkomlighet. Allmänhetens omdöme om de nya folkskolornas tillstånd och beskaffenhet vore emedlertid ganska skiljaktigt. Å ena sidan erkändes med tacksamhet de välgörande verkningar deraf, som redan mångenstädes visat sig, men å andra sidan hördes också motsatta åsigter.
För de actier och publika papper, hvilka, enligt nedanstående §., *) få i Discont-väg såsom Hypothek antagas, är bibehållen den hittills för enahanda ändamål anvisade serskilda fond af 5oo,ooo Riksdaler, med rättighet derjemte för Fullmägtige, att, i händelse denna >) Upptagande Rikets Ständers beslut t anledning af Memorialen N;ris 80 & io5. B.mco-V' slottets Memorial A/to 127. fond ej finnes svarande emot behofvet, kunna densamma öka, örn och när tillfälle dertill gifves, under iakttagande af de i §§. *) meddelade föreskrifter. I afseende på dispositionen af denna fond gäller såsom allmän grund, att vid pass af3 afses för Ilufvud-Contoret i Stockholm, 1y*4 för Låne-Conloret i Götheborg och 1/12 för Låne-Contoret i Malmö; Bnnco-Fullmägtige dock förbehållet att efter sig företeende omständigheter kunna dessa proportioner förändra; 2:0 att, då någon anledning ej synes för medgifvande af lån till mindre belopp å fonden för actier och publika papper, än som redan är fast siälldt för lån af allmänna Lårie-Fonden, eller 100 R;dr Banco, men bestämd föreskrift i detta hänseende för närvarande saknas och sådant föranJédt till olika tillämpning i de serskilda Disconl-Contoren, §. i5 pag. 137 må förändras till följande lydelse: Räntan å desse lån är bestämd till 5 procent och läner tid en för dem blifver hädanefter sorn hittills högst 6' månader utan någon omsätlnings-rätt. Lån utgifvas icke å mindre belopp än 100 R;dr , eller annorlunda än å jemna ro-tal
Vrot. 18 41 och 1S46 Sdml. 1 Afd. 32 Haft. 1 2 Banko~Utskottets Memorial, N:o 91. finner tjenligt förordna till kanslist-biträde uti första ombudsmannens ex två Stånd sålunda bifallit Utskottets förslag, får Utskottet, med stöd af 73 riksdags-ordningeu, inbjud* Borgareoch Bonde-stånden att de öfriga Biks-ståndens beslut biträda, men om denna inbjudning icke af någotdera Ståndet antages, hemställer Utskottet, att för frågans afgörande omröstning måtte få anställas i Förstärkt Banko-utskott, efter följande voteringsproposition: Den, som, i likhet med Ridderskapet och Adeln samt Preste-slåndet, anser, att ett årligt arfvode af 300 r:dr banko må tills vidare och intilldess, genom göromålens möjliga minskning, detsamma befinnes kunna, utan men för verket, undvaras, få af direktionen öfver Bauko-diskontverket användas till ersättning åt den person, direktionen finner tjenligt förordna till kanslist-biträde uti l:ste ombudsmannens expedition, röstar ja; den, det ej vill, nej; Vinner nej; så kommer något dylikt arfvode icke att utgå. Stockholm den 28 Juli 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 28 Juli, kl. 6 t. as. Memorial, i anledning af Riks-ståndens beslut, rörande Utlåtandet N:o j6. Uti det under N:o 76 till Rikets Ständer afgifna utlåtande bar Utskottet l:o tillstyrkt, att lönen för ombudsmannen vid lånekontoret 1 Götheborg måtte förhöjas från 500 till 800 r:dr banko årligen, att beräknas och utgå från och med innevarande års början; 2:o afstyrkt bifall till väckt fråga om Jöotillökning för ombudsmannen vid Malmö lånekontor; samt 3:o föreslagit, att, till biträde åt ombudsmannen vid Rikets Ständers lånekontor i Götheborg, måtte få anställas en kanslist med årlig lou af 400 r:dr banko. Likmätigt
S. D. Remitterades till Stats-t-tskottet Herr Dalmansy Vilhelm Fredrik, den 18 dennes på bordet lagde motion, om användande af en ■viss tiel al de till Armeens laalöriel af Rikets Ständer anslague 70,000 11 dr till förstärkande af gevärs-förråden, F rå n H ö g v ö r d i g é Preste-StÅnd&t. S. D. Föredrogs å nyo Högloflige Ridderskapets och Adelns, genom Protocolls-Uldrag af den i3 dennqs, äfvensom Hederv. Bonde-Ståndets, genom Protocolls-Utdrag af den i5 dennes, Ståndet meddelade inbjudningar att deltaga i dessa Stånds, i anledning af irsta punkten i Stats-Utskottets Utlåtanden JN:o 8o och K:o 214, fattade beslut; Preste-Ståndet fann for godt alt, med antagande af dessa inbjudningar, Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets beslut i denna punkt biträda, likväl med ett nödigt förtydligande, så att Ståndet biföll hvad Kongl. Mapt i Nåder föreslagil, så viii örn ökadt löneans! ag föidess Cancellie, sorn om sportlarnes utgående till Kronan såsom Gbartae-SigiIUtse-afgift, med »let vilkor, att Charlat-Sigillatae-afgiflen för Fullmagter, som af Consistorierne utfärdas, icke förhöjes med mera än det belopp, hvarmed Canceilie-gebuhren för dessa Fullmagter nu utgöres.
Det är i sådant fall, då han, måhända med regeringens missnöje afgår ur Statsrådet, som jag tror, att man bör för honom hafva beredt en tillflykt, i fall lian icke skulle äga en sådan enskild förmögenhet, som gjorde honom i ekonomiskt hänseende oberoende, hvilket dock sällan plägar vara fallet, åtminstone med dem, som ifrån embetsmannabana!! bragt sig upp till Statsrådsplatserne. Uppå härefter framställd propos. blef förslaget i 8:de punkten af II. o. Ad. antaget. •fide punkten: Förslag till förändrad redaction af förteckningen öfver afsättlige embetsman. Re g er in g sf or m en. § 35. Statsrådets ledamöter General-adjutanter, Officerare af General-staben, Commendanter i fästningarne, Chefer och Secund-chefer för regementer oell corpser, ministrar skäl äga. Delta förslag hade blifvit bifallet af BorgarSt. men afslagct af PresleSt. Hr von Hartmansdorff: Jag tillstyrker, alt R. o. Ad. måtte i detta mål följa PresteShs exempel, och får uppgifva de skäl, som jag tror böra dertil föranleda. Ibland dem, som skola innehafva förtroende-embeten, uppräknas äfven officerare af generalstaben. Om mitt minne icke felar, så har Konungen förklarat, att den s. k. Topographiska corpsen hörer till general-staben. Om Den 7 September. 249 Om så är, skulle följden af denna grundlagsförändring blifva, alt lieutenanter, capilainer och majorer skulle likasom chefen kunna blifva godtyckligt afsatte. R. o. Ad. förkastade förslaget i den nu föredragna 9:de punkten. Förslag till ändrad redaction, i fråga om de fall, då föredragande Statsrudsledamot är skyldig att å Konungens beslut vägra contrasignat ion. Regeringsformen, §. 38. Skulle den föredragande finna något Konungens beslut vara uppenbarligen stridande emot rikets grundlag eller allmän lag, gore han derom i Statsrådet föreställning; yrkar bibehållen. Presteoch BorgareShn hade bifallit detta förslag.
Derborta (pekar utåt) står en af de lejda lakejerna. Han har bedt mig inte förråda honom, det är Herman Berthel. Således två förklädda älskare på en gång i huset; det är mer än en äkta man bör tåla. Om det vore sant, så vill jag ge Grefvinnan en scen, som hon aldrig ska' glömma. Om herr Öfversten sysselsätter gästerna och betjenterne derborta, så att jag några ögonblick kan få dröja ostörd här, för att observera, så ska' jag sedan rapportera mina upptäckter. Du är en skurk, Aron, men du är den enda vän, som är mig trogen. (Går.) ÖFVERSTEN. ARON. ÖFVERSTEN. FJERDE SCENEN. Trogen vänskap finnes blott emellan syskonsjälar. Nu är ingen här i närheten (tittar utåt). Den som bara kände nyckeln. (Profvar nycklarna.) Nej, ARON (allena). 175 nej, inte den heller, nej, fan anfäkta (tittar i dörrn). Ingen ä' nära. Nej, ah, den var det, bravo! (öppnar byrån). Der står skrinet. (Lyfter det bort.) Åhå, det är tungt. Härinne ligga de vigtiga papperen. Nu har jag Öfversten fullkomligt i mina händer. Han måste skaffa mig pass, respenningar, allt, annars förråder jag hans tvegifte. Inte något lås synes till. Ja, då är det så godt att anamma hela herrligheten. Man ska' inte kasta bort Guds gåfvor. Tyst, någon kommer! (Lindar en silkesnäsduk kring skrinet och skyndar ut till höger.) Jag går Grefvinnans trappa. FEMTE SCENEN. ÖFVERSTEN. FRÖKEN BEATA. Tror du då verkligen, att den der mannen med bindeln för ögat är löjtnant von Wuldt? Det vore horribelt. Jag ska snart ha visshet, och när jag skaffat mig den, skickar jag i all tysthet efter vakt. Han arresteras här inför min frus ögon. Jag känner hennes sinnesstyrka; hon ska inte förråda någonting, men hennes ångest skall vara ett tillräckligt straff. Det är mycket rätt, min bror. Nå, min syster, ser inte fesåen ut att bli lyckad?
Vid hrsrnötet den 18 maj förrättades val efter de styrelsemedlemmar, hvilka vor0 i tur att afgA, samt efter fru A. Montelins och fröken M. Wcern, hvilka undanbedt sig Aterval, och i hvilkas ställe invaldes fru A. Höjer till styrelseledamot och rektor V. Adler till suppleant. Styrelsen har sallunda under detta Ar utgjorts af: Styrelse. Ordimwie medls~nw~ar: riksantikvarien Hildebrand, ordförande, hofintendenten A. Börtzell, vice ordförande, fröken. Anna Roos, sekreterare, doktor Carl Nyström, kassaförvaltare, fru S. Adlersparre, fru E. Ankarsvärd, fröken L. Engström, fröken M. Forsell, fröken E. Fries, fru A. Höjer, revisionssekreteraren H. Rohtlieb samt fru S. Whitlock. Suppleanter: fröken G. Elfving, kapten L. A. Hubendick, fröken L. Dahlgren, fru A. Kerfstedt, professor P. G. R o s k, fru Th. Gyldén, fröken dn. Silow, fru J. Jolin, fru G. af Klintberg, rektor V. Adler, fru M. Arwidson, fröken G. Hjelmerus. Revisorer: härads höfding A. Lundvall, fru E. Odelberg och fröken A. Rossander. rev is om upp le ante^: fru S. Wising, doktor W. Svedbom och revisionssekreteraren W. Uppström. O ~ ~ I och I C fiiiei. FörbiinclsDet af Styrelsen utsedda förvaltningsutskottet har bestatt af: Orclilzarie: fruarna Adlersparre och Aukarsvärd, fröken Roos samt herrar Hildebrand och Nyström (shsom kassaförvaltare sjalfskrifven ledamot). Suppleante~: hofintendenten Börtzell, fröken Dahlgren och fröken Forsell. Styrelsen bar under &amp; ret sarnmantradt 5 och förvaltningsutskottet 10 ghilger. Dessutom hafva sammanträden hiillits af de för särskilda ändamAl tillsatta styrelserna och korniteerna, för hvilkas verksamhet redogörelse har nedan följer.
Kollegium i omförmälda afseende lemnade nådiga uppdrag. 9:o Vid anställd inventering af fondernas låne-handlingar har, i afseende på ett, jemlikt Kongl. Brefvet af den 19 December 1835, Eskilstuna fristad rneddeladt lån utur Manufaktur-Diskontfonden, stort 18,298 R:dr 20 sk. 1 rst., för inköp af åtskilliga i nämnde stad befintliga, Kronan tillhöriga, vattenverk och byggnader, den anmärkning hos Revisorerne förekommit, att för nämnde lån, hvarå fristaden, genom, dess Äldste och Drätsel-Kommission, till Kollegii ordres afgifvit behöriga förskrifningar, någon inteckningseller annan laga säkerhet icke blifvit ställd, ehuruväl det emellan Kongl. Krigs-Kollegium, å Kronans vägnar, och fristaden angående ifrågavarande vattenverk och byggnader, den 15 September 1836, upprättade, på KommersKoliegium öfverlåtna och bland handlingarne befintliga köpe-kontrakt blifvit intaget uti Yester-Rekarnes Härads-Rätts inteckningsprotokoll för den 7 Mars 1837, hvilket förhållande sedermera uti protokollet för den 12 November 1846 anteck näts. I afseende på denna fråga inhemtas af det utaf Revisorerne åberopade Kongl. Brefvet den 19 December 1835, att Kongl. Maj:t, som i nåder bifallit, att den för inköp af ofvan nämnde, Kronan tillhöriga, men för fristaden behöfliga vattenverk och byggnader erforderliga summa finge såsom lån af Manufaktur-Diskontfonden förskjutas, emot det att — 52 — fristadens innevånare, genom dess Drätsel-Kommission, förbunde sig att årligen afbetala 7 procent af primitiva kapitalet, hvaraf fonden skulle godtgöras med 4 procent i ränta och återstoden afgå på kapitalet.
Och då äfven det stadgande i 18 kap. Ärfda-Balken qvarstår, att ingen annan än närmaste arfvingar eger rätt klandra testamente, kunde lätt den anomali upstå, alt om blott testamentsgifvaren öfvereuskomme med den närmaste arfvingen under hotelse att denne finge eljest ingenting, utan att jorden då testamenterades till aflägsnare skyldeman, skulle han i öfrigt kunna testamentera sin arfvejord till hvem han behagade och följaktligen icke det resultat vinnas som Utsk. åsyttat. —- Denna fråga har, efter hvad jag hört, redan blifvit inom BondeStåndet afhandlad på så sätt att dess Hesla ledamöter velat gå ännu elt steg längre än jag uti min motion. De lära nemi. önska att testamentsfriheten skall vara alldeles oinskränkt med afseende på all förvärfvad egendom och endast i afseende å arfvejord inskränkt till hälften för den händelse barn och bröstarfvingar efterlefva. I denna syftning har inom nämnde Stånd nu icke ett definitift beslut blifvit faltadt, åtminstone återremiss beslutad. Man ser häraf att denna fråga gjort högst betydliga framsteg just inom den klass af medborgare som hittills albira strängast hållit på de gamla arfslagarne och som hafva det starkaste intresset af att försvara desamma. Detta är ett glädjande tidens tecken och jag kan icke underlåta att begagna en sådan sinnesstämning inom det Den 25 Februari e. m. 561 det Riksstånd som har det mest betydande intresset i denna sak, för att fortfarande yrka åtminstone en så vidsträckt testamentsfrihet som min motion medgifver. På nu framlagde skäl yrkar jag återremiss af Ulskrs Belänk:de. Hr von Ehren heim, Per Jakob: Innan jag öfvergår till granskning af detta LagUtsk:s Betänk:de torde det tillåtas mig att i största korthet erinra om nu gällande sladganden, ang:de testamente. Gällande lag efter Lands-Rätt förbjuder testamente af arfvejord å landet, men tillåter hvar och en att borttestamentera allingejord jemte ärfda och lörvärfvade lösören, utan annan inskränkning än den till förmån
Grundlagens sammanstämmande ordalydelse och äsyftning wara, att ingen Magt i Staten skulle wara berättigad att förekomma utöfningen af Tryckfriheten, men deremot ingen Individ» blifwa ostraffad, som genom denna frihets utöfning bewisligen sig förgripit: och längre än derhän torde wäl Lagstiftaren i fraga om Grundprincipen aldrig böra fä komma. Sedan äterstär blott att tillse, det den stadgade Lagell mä lika uppfylla bägge desta syftemål. Detta har warit wart åliggande: syftemålen yafwa warit ost föreskrifne wilkor. Huru wi förmätt i wära förslag fullgöra detta Åliggande, blifwer en annan sräga; men det wittnesbörd kunna wi med öfwertygelse bära hwarandra, att wi haft Samhälls-ordningen lika mycket som tankefriheten i sigte, och att, om tiden smäningom, säsom troligt är, kommer att i Tryckfrihcts-Lagcu uppdaga nägrc mcnlige brister, sä ligger orsaken dertill i ofullkomligheten af wära begrundningar och i bristen pä i wärt Land redan gifne erfarenheter att följa eller undfly, icke i saknaden af den ärliga afsigt, att pä en gäng upprättbälla frihet och ordning, utan hwilkas täta förening Regeringssättet mäste snart eller sent urarta till ett af twä: Despotism eller Anarchi. För öfrigt samtycker jag gerna till det Förslag, att till Lagstiftande Magten mä hemställas, om den, efter fem ärs inhämtad erfarenhet, skulle wid nästa Lagtima Riksmöte behaga gifwa 86 §:n Regcrings-Formen eu sädan förklaring, som kan stä tillsammans med den för smärre populaira andeliga skrifter ästundade Censur.
Att nu på förhand noggrann t bestämma konstruktionen af de fartyg, som böra under instundande statsregleringsperiod byggas eller påbörjas, torde, på sått E. K. Majit erinrat, under den ännu pågående striden om sjökrigsmaterielens lämpligaste beskaffenhet, icke böra ifrågakomma; och då Rikets Ständer funnit de i den framlagda planen för sjöförsvarets ordnande angifna grunder för anskaffande af en ändamålsenlig fartygsmateriel öfverensstämma med de af Rikets Ständer vid sistlidna riksdag i åinnet uttalade åsigter, hvilkas rigtighet icke torde genom några sedermera inträffade förhållanden blifvit vederlagd, hafva Rikets Ständer medgifvit, att, på samma sått som vid förra riksdagen egde rum, de belopp, som uti ifrågavarande hänseende af Rikets Ständer beviljas, jemte öfriga påräknade tillgångar, utan några dervid fästade vilkor, ställas till E. K. Majits nådiga disposition. Deremot har det, med hänseende till den tid, som för fartygens byggande måste erfordras, synts Rikets Ständer, som skulle hela den för flottans nybyggnad afsedda summa svårligen kunna vara före nästa riksdag oundgängligen behöflig, i följd hvaraf och i betraktande af de många andra angelägna behof, för hvilka anslag vid innevarande riksmöte påkallats, Rikets Ständer ansett någon nedsättning i det äskade anslagsbeloppet utan olägenhet kunna ega rum; och hafva Rikets Ständer alltså till ny sjökrigsmateriels anskaffande dels å Riks-staten låtit uppföra nuvarande anslag till flottans nybyggnad till oföråndradt belopp, 162,000 R:dr, dels ock såsom extra anslag för år 1867 anvisat en summa af 818,000 R:dr, att från Riksgålds-kontoret utgå och tillika med öfriga för ändamålet beräknade tillgångar på anslaget för flottans nybyggnad öfverföras för att samfäldt med detta redovisas. 10:o. Med föranledande af Rikets Ständers vid 1840 och 1841 årens riksdag hos E. K.
Dä Filial-bank måste vidkännas förvaltningskostnaderna samt alla förluster, man å andra sidan i allmänhet icke kan påräkna större afkomst utaf lånerörelsen, än fem procent, serdeles som, till följe af skyldigheten att hålla uppoch afskrifnings-räkning, en de! af fonden alltid måste ligga räntelös; lärer för det lån, Riks-banken försträcker, högre ränta icke böra Filial-bank påföras än tre procent, eller samma räntefot, banken för närvarande åtnjuter i och för kreditiven till manufakturernas och fabrikernas understöd, äfvensom till Jern-kontoret; och, som Riks-banken af hela sitt till Laneoch kreditiv-rörelsen afsalia kapital icke kan påräkna mera än omkring tre procent, enär alltid en större andel af detta kapital är outlånad, torde banken kunna anses fullt belåten med denna ränteinkomst å lånen till Filial-banker, hvilka lån icke komma att medföra någon tillökning i, utan tvärtom, i en framtid och sedan möjligen någon större eller mindre del af den Laueoch kreditiv - rörelse, banken nu bedrifver, kunnat till Filial-banker öfverflyttas, leda till besparing af bankens förvaltningskostnad. Att Filial-bank bör bestå med denna räntefot, kan ock utan svårighet ådagaläggas; såsom exempel hvarå må antagas: Filial-banks-bolag med téekningssumma af 400,000 Rdr Banko-Utskottets Betänkande, A';o 43. 21 häraf tillskjuter bolaget }:del 100,000: lån frän Riks-banken 300,000:
Den 21 luli. 369 Föredrogs ånyo SlatsUtsk:s d. 15:de och 19:de dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 169, i anledn. af väckt motion om pension för afl. Intendenten Theodor Sandströms enka och barn. Frih. Cederström, Rudolf: Den motion, som föranledt detta StatsUtsk:s Utlåt., egde hos Utsk:s utgifts-afdeln., som först utredde frågan, den framgång, att afdeln:n enhälligt stannade i det tillstyrkande, som jag i egenskap af reservant uptagit och inför R. St:r afgifvit. Jag tillhörde likväl icke den nämnde afdeln:n; men det har synts mig, lika med dess ledamöter, såsom skulle de förljcnster, hvilka Intendenten Sandström ådagalagt linder den tid det förunnades honom att verka för ifrågavande vigtiga inrättning, vara så talande, äfvensom hans efterlemnade enkas belägenhet så ömmande, att jag ansett mig ega grundad förhoppning, att R. o. Ad. täckes taga ämnet i nogsammare öfvervägande, än StatsUtsk. in pleno gjort; ty der föll frågan, ehuru den egde många flere försvarare, än man i anledn. af de fåtaliga reservationerna skulle tro. Om 11. o. Ad. behagar taga noggrann kännedom af Utlåt:s innehåll, så skall R. o. Ad. finna, att Direktionen vid Allmänna Damhuset vitsordat, det Th. Sandström, som innehade Intendents-befattningen vid närande inrättning under den tid, då den af K. M. fastställda förändrade organisation deraf utfördes, och tjenstens utöfning således var mer än vanligt besvärlig och maktpåliggande, ådagalagt det mest utmärkta nit och den sorgfälligaste omtanka vid handhafvandet af den honom åliggande ekonomiska förvaltningen; äfvensom att det vid Sandströms död afgifna läkarebetyg gifver vid handen, att hans hastigt inträffade frånfälle i väsendtlig mån vållats af öfveransträngning i samma hans tjenst.