Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 17 dennes under N:o 72 afgifne, och samma dag på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående en ny Författning mot Lurendrägeri och Tullförsnillning; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige Trenne Riks-Stånden bifallit, för dess del dervid låta bero. Då nu å nyo föredrogs Förstärkta BancoUtskottets den 16 dennes under N:o io5 aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, med anmälan otu verkställd om - Den 19 December* röstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktige beslut, rörande de föreslagne reglementariske föreskrifterne om Odlings-Lån; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till Banco-Utskottet öfverlemnas. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 16 dennes under N:o 2Ö2 afgifne, samt följande dagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående behörig Domstol för upptagande af åtal emot Hof-Rätter och Collegier med flere Embetsverk; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. Föredrogs å nyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomic-Utskottens den 17 dennes under N:o 255 afgifne, och samma dag på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående dels afskaffande af ali Expeditions-Lösen, dels ock nedsättning af Taxan derå.
Äfven skulle jag tro, att 26 punkten, angående fastighets-lån, vore den, som dernäst borde discuteras. I händelse nu först 2 punkten bifölles, som disponerar 266,666 R:dr 62 sk. årligen till Silfver-uppköp, och efter nummerordningen den l4 punkten derpå företages och bifalles, som anslår 8 och en half millioner till Disconterne, samt Ridderskapet och Adeln sedan fann att beloppet af anslaget till fastighets lån i 23 punkten borde ökas, för att gå det Hedervärda BondeStåndet till mötes, så vore Ridderskapet och Adeln bunden af sina förra beslut, och skulle ej kunna lämpa sig efter Bonde-Ståndets önskningar, utan att öka sedelstocken, hvilket åter joen ii September J, m. 391 ar stridande emot de tänkesätt Ridderskapet och Adeln säkerligen lär hysa om myntvärdets upprätthållande oell sedelstockens bibehållande vid 3o millioner. Jag anhåller således, att 12, i3 och 25 punkterne först måtte få afgöras, och sedan de öfrige i vanlig ordning. Herr Tham, Wollrath: Tvånne föremål låra vål vara de hulvudsakligaste för öfverlåggningen i dag. Det ena att söka utvågar till myntets beståmmande och dess framdeles upprätthållande; det andra att gå medborgare till mötes uti deras skäliga kraf om hjelp. Det år således nödigt, som Friherre Björnstjerna yrkat, att ej lägga några hinder, genom förut fattade beslut, innan man granskat det hela. Ett Stånd har beslutat en vidsträckt fastighetsbelåning; om det deruti gått för långt, blir en annan fråga att utreda. Nu år blott fråga, om man vill gå detsamma till mötes, och om man antingen vill göra det genom Sedelstockens ökande utöfver hvad som redan år beslutadt, eller med bibehållande af numerairen. Jag tror det sednare vara bäst, men det kan icke ske utan jemkning af hvad Statsoch BancoUtskotten föreslagit, och förklarande af det beslut Ridderskapet och Adeln förut fattadt.
På dessa skäl finna Utskotten de i irsta Momentet upptagne anmärkningar icke kunna föranleda Utskotten, alt tillstyrka någon förändring i det afgifne Betänkandet. 2:0 Hvad dernäst angår det i ardra Momentet framställda förslag, ätt ovilkorliga påbud måtte utfärdas örn Folkskolors inrättande i hvarje Pastorat, och att kostnaden derföre borde beslridas genom sammanskott af hvarje mantalsskrifven person m. m., så finna Utskotten sig, till besvarande häraf, endast böra åberopa hvad det återremitterade Betänkandet i denna del innehåller. Hvarjemte Utskotten, i afseende på den framställda önskan om bidrag genom ett väl ordnadt fondsystem, få tillägga, att, i händelse ett sådant system redan vore infördt och egde rum, Utskotten visserligen icke skulle draga i betänkande att tillstyrka, det Folkskolorna mätte komma i åtnjutande af de tillgångar, som derigenom kunde beredas, men att, då detta icke är fallet, Utskotten sakna anledning, att å framställningen härom göra afseende. 3:o Angående yrkandet om en närmare undersökning, rörande Kyrkornas disponibla tillhörigheter, samt tillgången af de inkomster, som falla af lediga Pastorsoch Comministers-beställningar, då tvister uppstå om deras återbesättande , anse Utskotten sig böra fästa Rikets Höglofl.
Jag anhåller få tillagdt, att beslutet blifvit futtadt, sedan man visste att 3:ne Stånd redan bifallit Betänkandet, och att det följaktligen var likgiltigt, huru det af Ridderskapet och Adeln afgjordes. Deraf kan då synas, hvarföre Ståndet tillät ifrågavarande Betänkande afslås, utan votering. Herr Muncls af Rosenschöld, Eberhard: Jag ber att få afsäga mig det af Herr von Hartmansdorff uppgifne motif för afslag å Betänkandet, heldst det varit hvar och en fritt att, genom rop af Ja till afslag, och Nej till bifall, tillräckligt uttrycka sin opinion i ämnet. Föredrogos å nyo LagUtskottets den i4 sistlidne November under N:o \/[o och 142 afgifne, samt den 3o i berörde månad e. m, på bordet lagde, Utlåtanden, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte nedannämnde Betänkanden: N:o 28. Öfver väckte motioner angående oinskränkt rättighet till flottning och färdande i alla flottoch farbara Sjöar och Floder, m. m.; N:o 16. Öfver gjordt förslag till ert Lag, att, då oenige Makar, som af undergången varning ej låta sig rätta, blifva för Den 21 December f. m. kif och osämja ställda under tilltal vid verldslig Domstol, DomCapillet må äga att tillåta Makarne flytta från hvarandra, under den tid rättegången varar, rn. m. Och fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit den 2 sisth Mars f. m. och den 5 sisth Mars e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till liandlingarne. Å nyo föredrogos och gillades följande LagUtskottets den i4 och 21 sistlidne November afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet hägde Utlåtanden: N:o 141.
När beskaffenheten af någon föreslagen person då efterfrågas, så säga de fleste Fullmige af 3 Stånd; vi känna honom icke. Men någon eller några af det Stånd, till hvilket han hörer, pläga upgifva hans egenskaper, hvarefter de öfriga Ståndens Fullnuge rätta sig. Slutföljden blifver då den, att del i alla fall är hvarje Stånd, som egenteligen utser sina ledamöter, fastän alla de öfrigas medlemmar jemväl i valet deltaga. Ar del då icke bättre att hela R. o. Ad., PresteBorgareeller BondeSt., hvartdera för sig, väljer sina ledamöter, än att endast tre medlemmar af hvartdera välja och de öfriga Ståndens ledamöter dertill säga ja, emedan de icke veta hurudan personen är? Man har sagt, att om Fullmige misstoge sig i sitt val af någon Direktör, så håller man sig naturligtvis till dem. Men, såsom jag redan anmärkt, torde det icke blifva möjligt för dem, att pröfva den persons skicklighet, sora, boende i en aflägsen landsort, skall förrätta ifrågavaride göromål. Hafva åter RiksStm i sin helhet valt hvar sin Direktör, bör man säkrare kunna antaga, alt någon medlem, som är hemma i den landsorten och som förmodligen gifvit anvisning på personen, har gjort det antingen på grund af egen bekantskap eller med moraliskt ansvar för upgifter från dem, som närmare känna förhållandet. Gr. Gyldenstolpe har visserligen sagt, att han gerna ville åtaga sig ansvaret för ett felaktigt val. Sådant vill jag deremot icke göra, ty dels skulle det för mig vara ganska påkostande, om jag begått ett misstag, hvarigenom jag skadat Banken, dels skulle det väcka förtrytelse icke blott hos det Stånd jag tillhör, utan äfven hos de andra, om jag genom min utsago vållat ett dylikt val. Hvarföre skola Fullmige, som äudock hafva nog ansvar, äfven åtaga sig detta, då de, såsom jag tror, icke kunna vederbörligen fullgöra det updrag, hvilket dem sålunda skulle gifvas?
Majit i berörda hänseende äskat. Det torde nemligen icke böra förbises att den summa Kongl. Majit för detta ändamål nu begärt, grundar sig på beräkningar, uppgjorda af Sjöförsvars-kommittéen och under förutsättning att stora pansarfartyg borde anskaffas; men att den nya sjökrigsmaterielen, med afseende å de förändrade förhållanden, som inträdt efter det Komiléens arbeten blifvit afslutade, kommer att ordnas på ett annat sätt, än det bemälda Komité föreslagit, lärer väl med temlig visshet kunna antagas. Yid sådant förhållande och då Utskottet således icke har någon bestämd grund, på hvilken Utskottet kan stödja sin framställning beträffande anslagsbeloppet, måste det förslag, Utskottet härutinnan kommer att afgifva, hufvudsakligen bestämmas dels med afseende å Statsverkets tillgångar, dels med hänsigt till den öfvertygelse Utskottet hyser att de medel, som härtill af Rikets Ständer beviljas, komma att användas till anskaffning af den för vårt försvar mest ändamålsenliga sjökrigsmateriel; och då tillök n i n ga r n e å 5:te Hufvudtitelns anslag redan uppgå till omkring 2 millioner R:dr samt, utom ofvannämnda behof, jemväl flera andra finnas, hvilka icke heller kunna afvisas, anser Utskottet inskränkning i den af Kongl. Maj:t äskade summan böra ske och det extra anslaget kunna nedsättas till det belopp, Utskottet här nedan föreslår och hvilket synes böra i det närmaste motsvara behofven under nästkommande 3 år, eller intill den tid vid nästa riksdag, då Rikets Ständer hinna pröiva och yttra sig om den plan för sjöförsvarets framtida ordnande, som då kan komma att för dem framläggas.
Cimbritshamn, angående ytterligare anstånd med inbetalningarne å nämnde stads hamnbyggnadslån: B. VIII. 90, 165, A. 165. Civil-Departementet: se Riks-Statens Sjette Hufvud-Tite). Civil-Stats-Boställs Ordning, angående utfärdande af en sådan; motion af Herr Johan Mauritz Palmcrantz: se Motioner. Civila och ecklesiastika boställen, angående föreskrifters meddelande rörande vården deraf, samt oiji tillägg till nu gällande MiliticBoställs-Ordning: B. X. 248, 284, A. 284. Civila helsovården i riket, angående förslag till ordnande deraf: I. 233, 327. (Se vidare Siats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel). — tjenstemän, angående befordringsväsendet för dem; motion af Grefve Bror von Seth: se Motioner. — äktenskapet, angående utarbetande af en lag rörande det så kallade; motion af Friherre Stephan Creutz: se Motioner. Codoléance-Adress, Rikets Ständers underdåniga, till Hennes Majit Enke-Drottning Josephina, i anledning af Hans Majit Konung Oscar Lis dödliga frånfälle: I. 44, E. 139, 184- — Enke-Drottningens egenhändigt skrifna svar derå: I. 461. — Detsammas förvarande, angående: II. 447. Critninal-lagstiftiiingen, angående anslag för utarbetande af ett sammanhang deraf, m. m.; motion af Herr Theodor Anckarsvärd: se Motioner. Cronhjelm, Grefve Axel Fredrik, dess yttrande: I. 140. Cronstedt, Grefve Fredrik Johan, deras yttrande: I. 87. Cronstrand, Baltzar, Kapiten, angående åtgärders vidtagande på det att de utaf honom utförda ritningar öfver Egyptens fornlemningar ej måtte gå för Stats-Verket förlorade; motion af Herr Gustaf Mauritz Stjernsvärd : se Motioner.
Jag tyckte likväl icke att denna flicka, som i öfrigt hade ett vackert och mildt utseende, egde något af den glada frimodigheten hos skärgårdens döttrar. ”Förut stod det bättre till med dotter mins trefnad och lynne”, förklarade fru Larsson, liksom ursäktande; ”men”, tillade hon med en kort suck, ”nu är det som det är! Verlden går sin gilla gång ändå! En märkbar nedslagenhet låg öfver mamsell Eleonoras väsende, men det var tydligt att hon sjelf ville öfvervinna den för att roa sin gäst; och sedan modern lemnat oss, framtog hon hela sitt litterära förråd, bestående af en bundt visor och sagor, hvilka icke kunde intressera mig till innehållet, men väl derigenom att de gåfvo mig tillfälle att studera de högst olika intryck, som de gjorde på den unga qvinnan. Jag fick af henne sjelf veta att hon varit mycket, mycket olycklig och icke hade hopp om att glömma sin olycka – förvisso ville hon icke glömma sitt felsteg23. Ett särskilt drag af dessa qvinnors innerliga välvilja kan jag icke utesluta, ty höjden af dess enkelhet bevisar höjden af den sanna gästvänligheten. Under de två dagar vi blefvo qvarliggande här lefde vi nästan uteslutande på fisk, och jag förklarade att jag aldrig ätit den bättre och blott tyckte det vara skada att ingen potatis fanns dertill. Då aftonen kom, var det åter fisk, präktiga rödspottor, och bredvid dem en helt liten karott med potatis. Denna potatis var dock så besynnerlig till form, färg och utseende, att jag icke kunde annat än efterfråga dess ursprung. Jag fick då veta att den bestod af ingenting mindre än sönderskurna potatisögon, som förut blifvit nedsatta i en liten jordbit på tresnibben och åter upptagna ur jorden, på det att jag icke skulle sakna potatis till min fisk. Sådana drag af innerlig menniskovänlighet kunna aldrig förgätas. Det rörde mig öfver måttan att, då de så tidigt på sommaren icke egde någon potatis qvar, de af det lilla förråd, som blifvit utsatt till en skörd snarare för nöje än nytta, skulle för en främling göra ett sådant litet hjertegodt offer. Ännu en scen från mitt första ungdomslif på sjön återstår att förtälja.
§ Machin för uträkning och tryckning af Mathematiska Tabeller, om anslag för uppfinning af 51 4 1 136 — b. 14 Juni b. 14 Juni b. 14 Juni a. 14 Juni 64 20 Malmens Lägerplats, om utbyte af kronojord till utvidgning af 81 4 1 223 — b. 11 Aug. b. 18 Aug. b. 11 Aug. b. 11 Aug. 104 20 Malmö, om upplåtelse af kronojord till utvidgning af kyrkogården der, m. m 99 4 1 282 — b. 20 Sept. b. 27 Sept. b. 22 Sept. b. 27 Sept. 150 20 Mantalspenningar> om upphörande af, för Backstugusittare m. tl — 4 1 64 litt.E b. 23 Mars 22, 23 Mars 23 Mars b. 22 Mars Svar på återremiss — 4 1 176 10 22 Juli 24 Juli b. 26 Juli b. 26 Juli Voteringsproposition 4 1 246 2 g. 28 Aug. g. 28 Aug. a. a. 16 Sept. g. 30 Aug. a. a. 22 Sept. g. 28 Aug. a. a. 27 Sept. Marieberg, anslag till, se StatsReglering, 6:te Hufvud-Titeln. • Markaryds Församling, Kyrkobyggnadslån till 4 1 76 b. 8 Apr. b. 8 Apr. b. 8 Apr. b. 8 Apr. 43 20 Markegångssättning, tillägg i bestämmelserna derom 4 1 224 b. 18 Aug. b. 18 Aug. b. 11 Aug. b. 11 Aug. Matinrättningar åt Garnisonstrupper, anslag till, se Extra Stats-Reglering, 4:de HufvudTiteln. Matlag eller Rök, ändring af Kongl. Brefvet d. 19 Juni 1830 ang. beräkningen af 7 2 2 7 b. 28 Juni b. 1 Juli b. 22 Juni b. 19 Juni Medelporto, se Postbevillning.
Ja, för den ena faller det sig lätt, för den HANNA. för dig att vara olyckligt kär. Det hör till din karakter. THORIN. Hva för något? HANNA. Först Elin Öhman, så den där aktrisen, och så Bertha Lindfelt. Alltihop på fyra månader. THORIN. Nå! Än se'n då? Åh, jag tycker, det faller sig mycket lätt Ser du, det kom så där, så där händlsevis, Men ä' det inte bra skönt ändå, Wille, att man ä' verkliga, goda vänner. (Sänker hufvudet.) ­ 28 ­ HANNA. Se'n blir det väl någon annan. THORIN. Nej du, den här gången ä' det punkt. HANNA. För den sagan, ja. THORIN. ä' jag ett kräk? För den! (Rätar på sig.) Ä' jag en karl, eller HANNA. tre gånger på fyra månader, då vore du ett gånger du vill. Du ä' en karl. Om du vore lyckligt kär kräk, men olyckligt kär kan du vara så många THORIN (går omkring med händerna i byxfickorna). Det ä' visst värdt att tala med dig! (Paus.) Jag såg henne i dag. Hon var uppe på ateliern under morgontimmen. Ny klädning. Gulgröngrått. Någonting ljufligt. Röd och grön rosett på axeln. Stod och slank mot fönsterposten. Kammarduksnäsduk med spets. Torkade fingrarna efter en uppäten apelsin. Drog dem en och en. Du skulle ha sett en så'n blick! Som om jag varit en nyfödd myggunge... HANNA. Hon gick väl snart? THORIN. Ja. ­ 29 ­ HANNA. Och se'n arbetade du på Psyche? THORIN. Ja. HANNA. Och gjorde något bra? THORIN. mjukt i veka lifvet, någonting »kom och tag mig!» HANNA. kär. Om man inte når sitt mål i verkligheten, på en konstnär, att han ä' olyckligt kär. Då står han inte stilla. Säger du det? HANNA. Ja. THORIN. som ä' lyckligt kär! Jag... ja... THORIN. Du står stilla, du!
Hypotheksföreningarnes obligationer icke äro säljbara, när man vill blifva af med dem, emedan det här icke, såsom i andra länder, linnas nog mycket rörliga kapital till statsobligationers uphandling. Derföre har ock RikSg:s-kont. varit nödsakadt alt, enl. R. St:s beslut, uplaga lån för att betala krigsruslningskostnaderne. Om de statsobligationer, som för jernvägarne utgifvas, icke äro osäljbara nu,Nså kunna de blifva det framdeles, hvaraf följden vore, att Riksg:s-kont. nödgades låna ånyo för att kunna betala kapital och ränta. Jag kan således icke annat än afstyrka Statsverkets skuldsättning onödigtvis, såsom jag anser händelsen för ögonblicket vara. Utsk. har sjelft sid. 9 medgifvit det vara ”orätt, att, för fyllandet af samtidens behof och beredandet af eljest saknade tillgångar för ifrågasatta statsanslags beviljande, ådraga efterkommande ökade skattebördor, heltst hvarje generation, såvida icke samhällets fortfarande bestånd fordrade så stora upoffringar, ali' de ovilkorligen måste på 70 Den 20 September f. m. en längre tid fördelas, vore skyldig sjelf utgöra de bidrag, sorn för landets styrelse och försvar samt intellektuella utbildning och ekonomiska förkofran erfordrades.” I intet sådant hänseende äro statslån för ögonblicket nödvändiga: ty jag kan icke räkna till dylika utgifter, anslag för jernvägars anläggning, hvilka icke kunna bära sig. De beräkningar, som, för den redan beslutade jernvägen, äro gjorda, visa att förhållandet måste blifva sådant. Om händelsen är enahanda med den jernväg, som, efter all anledn., skulle blifva den mest befarne, så måste förhållandet varda ännu sämre med de öfriga. Om den enskildes vinst på jernvägarne svarade mot kostnaderne för deras begagnande och underhåll, så skulle, utan tvifvel, enskildes kapital användas för sådant ändamål. Slaten behöfde då icke befatta sig dermed. Men just derföre, att dylika anläggningar icke bära sig, vänder man sig till R. St., på det att de må tillskjuta bristen. Hvem är det då, som får betala denna brist?
I händelse likväl sådan vore Statsutskott tets mening, önskade jag att det sades med klara ord, samt att, då enligt min öfvertygel-, se, refningsarbetet i norra provincerna, är ibland de företag, hvilka i en framtid bäst komma att löna »ig, anslag för detta behof mätte bestämdt göras; och torde, sedan erfarenheten visat, att årligen 1,400 R:dr utöfver det förra anslaget åtgått, det nyafanslaget köra yppföras till 3000 R.dr. Den 10 Julii j. m', Bilagor till Pleni-Protocollet för elen 10 Julié, förmiddagen. N:0 Ii Herr Litljeftr&le, Guftaf: Ett yttrande utaf Herr Friherre Wrangel uti sistlidne förmiddags pleno, bör icke lämnas alldeles obesvaradt. Herr Friherren har sagdt, att Stockholms Stad, i likhet med hvad Götheborg gjordt, borde bygga Caserner åt GarnizonsRegementerne. Af hvad anledning och med hvad skäl Götheborg åtagit sig Casernbyggnad för der varande Garnizon, tillhör mig ej att bedömma; men jag tror att håde sakens natur och Stockholms Stads Privilegier befria Staden från skyldigheten att hygga Caserner åt härvarande Regementen Stockholm underhåller, aflonar och bekläder sin så kallade Stadsvakt och den afiönas och defrajeras på samtlelige Husägares ganska dryga bekostnad, genom den så kallade Inqvarteringsafgiften, som utgår i mohn af AssecuranceSumman. Stockholms egenteliga Garaizon, hvartill hörer GardicsRegementerne är Hitlagd, icke för Stadens skuld, blott såsom stad, utan emedan det är Konungens ResidenceStad, der Konungens och dess höga Famille bo och Dm 10 Julli f, nn 137 vistas. Det är egentligen för Vakthållning för dem, för vakthållning vid alla Rikets högre Embetsverk och Gollegier som desse Cardier härskola vara, med ett ord att bevara och vakta, allt hvad Riket gemensamt äger dyrbarast. Att bevara och vakta sin Konung och hvad till
Jag vill ej upptaga Ståndets tid med att visa olämpligheten af prebende-institutionen; den är af allmänna opinionen redan utdömd. Man behöfver blott fråga: Äro de andliga lärarne till för församlingens skuld, eller församlingen för lärarnes skuld? Ser man på PresteSt:s ordande om de förfärliga vådor, som skulle drabba religionen och den teologiska vetenskapen, om prebende-pastoraten borttogos, finner man att ungefär samma skäl der framdragits, som fordom under reformationens första tider för de andliga godsens bibehållande inom kyrkan. Man yttrade då, att religionen skulle gå under, om kyrkans ledare förlorade den jord, som Den 13 Januari. 81 som ställde dem i nära beröring rned folket. Men godsen indrogos och religionen, långt ifrån att försvagas, erhöll ny kraft. Jag skulle visserligen kunna medgifva, att bibehållandet af Biskoparnes prebenden har något skäl för sig. Biskoparne kunna medhinna att sköta dem, hvilket icke är förhållandet med öfriga prebendarier; men dels hafva Biskoparne sig öppet att predika i stiftets alla kyrkor och behöfva således inga särskilda pastorater, dels är det lika olämpligt för Biskopen att sysselsätta sig med den dagliga pastoralvården, som det vore för en Regementschef att befatta sig med ekonomien vid en sqvadron. Biskopen skall tillhålla Kyrkoherdarne att ordentligt sköta deras kall, icke sjelf nedstiga till pastor. Hvad öfriga prebendarier angår, har jag hvarken af diskussionen inom Utsk:t eller inom Preste-St:t kunnat inse, hvilka förskräckliga teologiska irringar skulle forekommas derigenom att dessa Hrr möjligen utskrifva prestbetyg eller sköta andra mindre bestyr inom församlingarne under sommarmånaderna. Men, om så vöre, hvarföre skötas då prebendena af vikarier? Jo derföre, att prebendarien helt simpelt icke sjelf kan göra det. Församlingen skall således vanvårdas lör att skaffa ökad lön åt en vice embetsman. Att så är förhållandet, erkänna Konsistorierna sjelfva, då de ofia nog nödgas ingå till K.
Hon är – men hvad skulle hon vinna af en beskrifning? hon har intet som utmärker sig, ingen retande bild, ingen lysande egenskap; men hon bor i den redliges hjerta, och hennes rätta namn är Förnöjsamhet. Huru få af dem, som med så mycken omgång förgäfves sökte henne, misstänkte under denna enfaldiga drägt hennes varelse! Men antingen, ljufva Sinnesfrid! är du den gudomlighet, som naturen befallt oss dyrka, då hon inplantat hos oss begäret till sällhet; eller ock har naturen – skall jag nämna en sådan hädelse? – velat gäcka oss. Hafvom förtroende till denna hulda moder, hvars stundeliga prof af omvårdnad för sina foster äro oräkneliga som de. Rätt förstådd och uppriktigt följd, har hon aldrig gäckat någon; men hon hämnas med eftertryck på dem som gäcka henne. Ett väl, bestämdt genom i daningen vundna egenskaper – man tillåte mig detta upprepande – måste af hvarje lefvande varelse sökas. Fins detta, hvad menniskan angår, i den dyrbara skatten af ett förnöjdt sinne, hvars ägande beror fullkomligen af henne sjelf; så är sällhetsbegreppet utredt och naturen till fullo rättfärdigad. Det fins, och kan ej betviflas, om icke af dessa ovärdiga, som sätta sällheten i berusande ögonblick. Men är hon lika säkert en sinnets författning, ett tillstånd; så uppgifve man ett, tillika mera ljuft och mindre öppet för tillfälligheter än denna invertes frid, detta mellan hjertat och minnet underhållna förtroende. Der föds och dväljes den sannskyldiga sällheten, gömd för verlden, hvars buller och förströelser hon hatar, ostörd af händelsernas vexel-lopp. Se hennes afbild i den lugna dalen: den brusande vårfloden är förbi, sommarens brand har förhärjat fälten, höstens stormar öfverhöljt dem med vissnade löf; men ännu flödar outtömd källan i dalen, ännu grönskar dess helgade lund, och ännu ler en dröjande blomma i dess skjul. Så fortvarar sinnets frid genom åldrarnas skiften, så blomstrar hon i det goda samvetets hägn.