Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här åter är fridsnöjet, som hos onda menniskor aldrig finnes, och som äfven hos goda menniskor, under deras jordiska lefnad, till det mesta ligger inom dem såsom ett fördoldt och hämmadt, icke längre underkastadt förgängligheten: ty det är numera ett fullständigt framträdande invärtes, är en uppnådd ren vishets; och derföre nu en ostörbar fullkänsla af uppnådd harmoni, så i afseende på hvarje persons egen inre varelse, som i afseende på den himmel och det samhälle, hvaraf han är medlem. Härmed är således ock sagdt, att det nu skildrade tillståndet äfven genomlifvar och stämplar alla denna verlds Samhällen: hvilka – liksom redan i vår jordiska verld – samtligen grunda sig på Äktenskapen, och innerst från dem, eller deras beskaffenhet, leda sitt skaplynne. Vet man, hvad ”sphär” ursprungligen är, – nämligen den från hvarje subjects väsende emanerande och detta väsende omslutande krets, hvilken, i sitt förhållande till hvarje annat subject och till dess sphär, utöfvar en antingen tilldragande eller aflägsnande verkan: då vet man, med detsamma, både huru äktenskaps-förbund och samhällsförbund erhålla tillvarelse. Hvart och ett samhälle, i sin himmelska och rena mening, är en gemensam stor sphär, sammansatt af, och omslutande, en hel (större eller mindre) mängd enskilda personlighetsoch familjsphärer. Liksom himlarne tillsammans, och hvarje himmel för sig, inför Gud föreställa i stort hans motbild, eller bilden af en Menniska: så föreställer äfven hvarje samhälle denna bild, liksom i sammandrag, och på ett visst eget vis; hvadan ock sker, att när en engel betraktar på afstånd något samhälle, synes det för honom så, som vore det blott en enda person, – ehuru det kan bestå af millioner. Himlaverldens samhällen äga sina egna namn, likasom Jordens: dylika namn äro t. ex. de i Ordet förekommande Gabriel, Raphael, med flera. Man bar ansett dem vara vissa engla-personers: men när det t. ex. förtäljes om Gabriels bådskap till Maria, menas med honom en engel från ett himla-samfund af detta namn.
Herr B^ron och Landt-Marffalken anmodade derefter de nu utwalde Ledamöter att, jemte de öfrige Ständens, ä Riddarhuset sammanträda i eftermiddag klockan Z, till uppfyllande af det i Regerings-Formens 105 §. föreffrifna ändamäl. Upplästes fem Protocolls-Utdrag frän det Hederwärda Bonde-Ständet af den 7 dennes, in - nehällande: Bifall Den 14 September. 175 Bifall till Lag-Utskottets utlåtande öfwer Justitia - Ombudsmannens berättelse. Godkännande af de, utaf ConstitutionsUtffottet föresiagne formulairer till Kron-Prinsens Ed och till Riksens Ständers HyllningsEd ät Kron-Prinsen, jemte bifall att titulaturens upprättande ät Hof-Canzlers-Embetet öfwerlännäs. Instämmande i Ridderffapets och Adelns beslut den Z dennes, rörande dagarne till wal af Justitia-Ombudsmans-Electorer, m. m. Bifall till S Lats-Utffottets Memorial, rö. rande wedergällningar för Ständens Secreterare, Canzlier och Waktbetjening, med den förändring, att af de för Bonde-Ständets twänne Nota»ier föreflagne arfwcden ZLoR:dr för den ena, och Leo R:dr för den andra, Notarierne ffulle erhälla lika del eller 250 R:dr hwardera. Remitz till Stats-Utskottet af Kongl. Maj:ts NädigaProposttion, angäende HamburgffeBanquierernes ^verkotk arfwingars, m. m. Högloft. Ridderffapet och Adeln ätskiljdes klockan en qwart till 2. ln kclem krotocolli, 6. 8i1ver8tolxe. Fredagen den 14 September. klenum klockan 11 förmiddagen.
Hospitals-inspektoren Trana, enligt uppgjord rescontrerings-liqvid, hos Hospitals-direktionen ägt uppbära för innestående öfverskott och uppbördsprocent vid inspektors-tjenstens frånträdande år 1842; varande berörde fordran så väl af Hospitals-direktionen som af Kongl. Kammar-rätten tili betalning godkänd. § 1. Enligt den af Direktionen till Kongl. Maj:t afgifna linderdåniga berättelse, angående berörde välgörenhets-inrättnings styrelse och förvaltning under rev-isions-åren, hafva derstädes, under dessa år, blifvit härbergerade, underhållne och vårdade: år 1852, 484 personer, deraf på egentliga hospitalet 234 — 203 — på dårhuset 201. och på det s. k. enkhuset . ' 49. samt år 1853 , 457 personer, deraf på hospitalet "... 230. på dårhuset 178. och på enkhuset ... 49. utgörande, efter fördelning af utgifterna för underhållstagarne, den egentliga underhållskostnaden för hvarje, är 1552, 10 Sk. 8 rst. per dag eller 81 R:dr 28 sk. 4 rst. för året, samt, med tillökning af öfriga utgifter, 15 sk. 4 rst. per dag eller 116 R:dr 37 sk. 8 rst. föråret, och är 1853, 10 sk. 9 rst. per dag eller 81 R:dr 38 sk. 10 rst. för året, samt, med tillägg af öfrige utgifter, eller 4 sk. per dag, 112 R:dr 33, sk. 10 rst. för året.
För att icke behöfva anlita antingen sådana utvägar, som för fyllande af skattkammarens förskottsbehof i andra länder vanligen begagnades, nemligen utgifvande af Bons du trésor, Excliequer-bills, Kassen-A.nweisungen o. s. v., hvilket härstädes, der Riksbankens sedlar blifvit genom lag erkända såsom rikets gällande mynt, måhända kunde anses betänkligt, eller utställandet af ett kreditiv till Stats-kontorets disposition, såsom Stats-kontoret föreslagit, men hvilket också, i fråga om en så stor summa, som här behöfdes, vore förenadt med svårigheter, skulle alltså Herr Departements-chefen ansett sig böra föreslå, att, genom den så kallade grundfondens behöriga förstärkande, behofvet en gång för alla blefve afhjelpt orh att för detta ändamål stats-verket finge behålla åtminstone Tre millioner af de öfverskotts-medel, som skola till Riksgälds-kontoret utbetalas. Nu hade likväl en annan omständighet tillkommit, som i sina verkningar ledde till samma resultat och derföre också, enligt Herr Departements-chefens tanke, gjorde nyssnämnde åtgärd öfverflödig. Förhållandet vore nemligen att, så länge bränvinsbrän ningen varit inskränkt till två månader endast i slutet af året, hade äfven den för hvarje år häraf beräknade inkomst under samma år influtit. Då Kongl. Majit genom nådig kungörelse den 21 Juni 1858 medgaf, att rättigheten till två månaders bränvins - tillverkning i större bränneri finge begagnas äfven under 3 månader al år 1859, biet följden att en del af den påräknade inkomsten ej eller ingick förr än sistnämnde år; men Stats-kontoret bade emellertid, då förhållandet kunde betraktas såsom ett undantagsfall och skatten egentligen ansågs tillhöra 1858, uppfört densamma i sin helhet pä sistnämnde år.
Sammandrag af hufvud-redogörelsen, Hufvud-redogörelse, Premieoch fattig-kassa, i hvars ställe rubriken Stipendia collectanea förekommer, Emeriti-kas6a, Läroverkens Bibliotheks-kassor, Indragna aflönings-medel, hvilka redovisas i Carlstads högre Elementar-läroverks räkenskaper, ehuru desamma bordt upptagas i Konsistorii räkenskap, Elementar-läroverkens aflönings-medel, hvarvid likväl bör meddelas, att särskild räkning öfver Åmåls och Filipstads skol-fonder blifvit räkenskapen bifogad, och slutligen Låne-räkning. För öfrigt anmärkes, att Konsistorium hvarken uppgifvit procenten å de särskilda räkningarnes utlånta kapitaler, eller meddelat intyg om de i räkningen upptagna kassors kontanta behållningar, eller upplyst om inventering af samma kassors säkerhetshandlingar egt rum samt berörda handlingar dervid blifvit godkända. Genom såväl räkenskapernas oreda och de särskilda räkningarnes uppställning, som ock hopblandning med allegaterne, i följd hvaraf de förra icke utan största möda kunnat återfinnas, hafva Revisorerne varit förhindrade att verkställa fullständig granskning af berörda räkenskaper. § 2. Under titel: »Låns uppsägning. Intecknings förnyande m. m.», är i byggnadskassan afförd en post, 25 R:dr 25 öre, uti hvilket belopp, enligt verifikationerne, ingått lösen för protokolls-utdrag öfver beviljade intecknings-förnyelser med 16 R:dr 25 öre, en utgift, som, enligt Revisorernes åsigt, bordt drabba vederbörande låntagare, men icke byggnads-kassan. I samma kassas räkenskap förekommer jemväl en afförd post å 720 R:dr, utgörande: »1858■års rånteoch kapital-afbetalning å lån, 8,000 Hulr i Hiksgälds-kontoret.))
Million, med samma likgiltighet som Utskottet,• att Utskottet måtte göra afseende å Folkets lindrige anspråk, att åtminstone få veta hvarpå ersättningsbeloppet sig grundar, och mera dylikt. 8:0 Att Utskottet fran förlusten å Skeppshandeln afräknat 93,118 R:dr, såsom utgörande ersättning af Flottan för Effecter hörande till de 3:ne Skeppen. 9:0 Att det vore alldeles grundfalskt att Flottan blifvit godtgjord för Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman med endast 472,437 R:dr eller deras värderingspris, då likväl för nybyggandet af a:ne sådane skepp skulle, enligt kostnadsförslaget, om det antoges för tillförlitligt uppgjordt, erfordras 610,000 R:dr B:co; efter hvilken åsigt en Ledamot funnit, att som ren penningevinst å den första handeln ej kunde antagas mer än 67,000 R:dr; en annan Ledamot uppgjort återstoden å den första Köpeskillingens nettobehållning till endast 46,36i R:dr med tillägg: ”att ”härmed den minsta förlusten å sednare handeln af ”5i6,20oR:dr möjligen skulle kunna betäckas; men att ”häraf åter uppkomme en ren synbar Statsförlust af ”469,839 R:dr i stället för den förlust, Utskottet utfört "med endast den summa af 211,5iS R:dr, hvilken blif"vit af mindre Creditivet lyftad, och f ör hvilken sumJ’ma Utskottet tillstyrkt af skrif ning" en tredje Ledamot åter yttrat, J’alt då UtskolSet korinne till den slutsålts, "att förlusten af den återgångne Skeppshandeln uppgår 446 Stats-Utskottets '‘till endast 211,5i5 R.dr 2 sk.j Utskottet vunne denna ”nedsättning genom afräkning af den vinst å de först ”försålde skeppen Tapperheten och af Chapman, sorn ”utöfver deras värdering influtit, roed 204,673.
Men när hon så skönjde vagnen i dunklet på afstånd, hörde hjulen gnissla och männens dofva röster, åtrade hon sig, vände och smög hem till gården före dem. » God afton » helsade hon, när de stego in i stugan och en orolig blick spejade på deras ansigten, som lystes upp af den röda elden. » Hvad nytt från staden? » » God afton » svarade de, stego fram till bänken och slogo sig ned. Vidare sade de intet. Hon sysslade vid spiseln och det blef tyst en stund. Hon väntade att de skulle tala, och minuterna kröpo fram, långa som evigheter. Slutligen blef dock oron henne öfvermägtig; hon skyndade fram till mannen och grep hårdt om hans arm. » Du, Larsson, » sade hon häftigt, » svara mig, hvad ha ni i sinnet? » Nu måsle du svara mig! » » Hvad skriker du för, » svarade han otåligt; » nu är dock alltsammans klart. » » Klart? Hvad är klart? » » Vi ha varit hos agenten i dag och styrt om biljetterna. Auktionen lyses om söndag och om en månad emigrera vi till Amerika. Det ska f — n slita ea hund här hemma, när man kan få det bättre. » Hon släppte hans arm, som träffad af ett slag. Hon bleknade och hennes ögon förmörkades, läpparne rörde sig som till tal, men det dröjde om, innan hon fick fram ett hörbart ljud. » Och jag? » ljöd det ändtligen hest. » Du följer naturligtvis. » Nu fick hon lif igen. » Aldrig! » ropade hon » hör du, det är omöjligt, aldrig! » Mannen reste sig och sköt henne omildt åt tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvinlig verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör sidan. » Det bli vi väl två om », sade lian och gick ut. * Månaden gick, och det blef, som männen hade sagt; de voro två, de voro ense och starkare. Det var hårda dagar, förfärande hårda dagar för mor Maja, och hon trodde aldrig, att hon skulle lefva dem öfver.
Om det nu ansåges lämpligt att till Kommissarie, hvars förnämsta åliggande innefattas i vården af Bankens redbarheter, endast antages den, som lemnat mångåriga bevis på redbarhet, noggranhet och ordentlighet, samt att således föregående anställning i Banken borde utgöra vilkor för erhållande af kommissarietjenst, så borde Banken deremot icke betaga sig utvägen att vid andra befattningars tillsättning kunna välja för göromålen företrädesvis lämpliga personer, om sådane inom verket saknades. Då stadgandet i 105 § 1 mom. bibehölles, så att tur och anciennetet inom verket finge tillgodonjuta sin rätt, der det utan uppoffring för verket kunde ske, såsom förhållandet i de flesta fall måste vara, kunde någon olägenhet icke uppstå genom saknaden af kompetens-föreskrifter, hvilka i allt fall, såsom de nu vore beskaffade, endast förutsatte en föregående anmälan till inträde i Bankens tjenst eller på sin höjd en föregående pröfning af den sökandes användbarhet såsom extra ordinarie; och hafva Fullmägtige, i öfverensstämmelse med denna åsigt samt med sammanförande af 104 och 105 §§:nes l:sta momenter, föreslagit följande stadgande: Till Kommissarie må endast befordras den, som efter en längre tid fortsatt ordinarie tjenstgöring inom verket ådagalagt redbarhet, noggranhet och ordentlighet; men till alla öfriga tjenster utnämna Fullmägtige, efter vederbörande chefers hörande, den för verkets tjenst mest skicklige och passande, dock iakttages dervid, dels att för erhållande af befordran till ombudsmansbefattning fordras att hafva undergått examen för vinnande af inträde i rikets rättegångsverk, hvilken examen jemväl till kanslisttjenst i ombudsmansexpeditionen under i öfrigt likartade förhållanden lemnar företräde, dels ock att sökande, hvarandra fullt jemngoda i afseende på skicklighet och lämplighet, må få tillgodonjuta sin inom verket egande tur och anciennetet, som räknas från första fullmagts eller förordnandes datum inom hvarje tjenstegrad.
Att detta må lill vederbörligt Utskott varda remitteradt, samt med de öfrige Stånden cömmuniceradt, derom anhåller jag vördsamt. Lades på bordet. Upplästes Irenne från RiddarhusUtskotlet inkomne så lydande Memorial: Hörsamste Memorial! Ilos RiddarhusUtskottet har Capitainen J. A. von Pfaler, uti ingifven skrift, anhållit, att som han ernade utgifva en Resumé af Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll, § för §, jemte bifogande af reflexioner öfver vigtigare Riksdags-frågor, hvilket företag Sökanden förmodade kunna leda till en betydlig lättnad för den som önskade att af berörde Protocoll hafva en Den 28 November e. m. hastig öfversigt; RiddarhusUtskottet alltså mätte meddela Sökanden tillåtelse, att, antingen mot ersättning för utskrifningskostnaden, till tryckning utbekomma hvad af honom kunde åstundas, af Högloft. Ridderskapets och Adelns Protocoll, eller ock i RiddarhusCanzliets Vaktmästare-rum genom pålitlig Renskrifvare få låLa desamma afskrifva. Då likväl TryckfrihetsLagen, uti 2 § 4 Morn., för rättigheten att utbekomma RiksStåndens Protocoll, stadgat det vilkor, att "Vederbörandes” tillstånd dertill måste förut sökas och erhållas, samt den auctorite, sorn uti ifrågavarande fall eger att berörde tillstånd meddela icke torde vara RiddarliusUlskottet, utan Högloft. Ridderskapet och Adeln sjelfve; har Utskottet trott sig böra Capitaine!) von Pfalers anhållan hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln härigenom vördsamt anmäla, under anförande, för egen del, att Utskottet, i fullkomlig öfverensstämmelse med de af RiddarliusUtskoltet vid 1823 års
Bonde ståndet. 9 10. 11 fall, dels utvidgad tjenste-tillsättnings-rätt för sådan styrelse, som i Konungs ställe i vissa fall förer regeringen, dels Grundlag:nes bringande till närmare öfverensstämmelse med Riks-Akten. i anledning af 2 Stånds återremiss å Memorialet JV° 8, innehållande grundlagsändrings-förslag rörande Riksstyrelsens förande i vissa fall, m. m. ang:de de af BondeStåndel, såsom dess gemensamma tanke, framställde anmärkn. vid Utskottets, i MernJV2 8, föresl. Grundlags-förändringar rör. Riksstyrelsens förande i vissa fall m. m. angående verkställd granskning af de i Stats-Rådet förda Protokoll (Decharge-Betänkandet). 17 Apr. 1857 25 April 1857 till handl. 22 April 1857 till handl, med vidblifvande af förra beslutet. 19 Mai 1857 23 Maj 1857 till handl. 23 Maj 1857 till handl. 23 Maj 1857 18 Juli 1857 till handl. 18, 20 Juli 1857 till handl. gemensamma tanke. 29 April 1857 till handl, med vidblifvande af förra beslutet. 23 Maj 1857 till handl. 18 Juli 1857 Ståndet, som funnit att Konungens Rådgifvare ej bragt till ovilkorlig efterföljd Grundlagens stadgande, att styrelsen fores af Konungen allena endast på det sätt R. F. föreskrifver gemensamma tanke. Maj 1857 till handlingarne med vidblifvande af förra beslutet. 27 Maj 1857 Svar på Utskottets framställning. 18 Juli 1857 till handl, med ungefär samma anm. som Borgareståndet. Juli 1857 biel' Konst. Utsk:s förslag oförändradt antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. (2). Ingen åtgärd beslutad. Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet.
Directionens iörcskiiit, blifvit utan laga åtal lemnadt, och att således skadeersättningen uteblilvit, till förlust för Inrättningen. Vid granskningen af StrömrensningsComitéens räkenskaper, lära Herrar Revisorer utan tvifvel varse blifvit den förlust, sorn drabbat Statsverket, genom de af Comitéen på Regeringens befallning gjorde mindre lyckliga försök, att utbreda kunskapen Om strömmingshandeln ibland Norrlänningame. Man skulle väl kunna säga, att summan gnm gick förlorad ej var betydlig, men då Reyisorerne lästat sig vid föga annat än dylika smärre omständigheter, så har jag nu sedt förbigåendet häraf vara ett öfverseende, som genom Stats - 444 Den 17 Fcbruarii. Utskottets Utlåtande torde böra rättas; ej mindre till förekommande af falska åtgärder af sådan art för framtiden, än till ådagaläggande utaf nödvändigheten, att med den största noggrannhet följa, äfven de minsta detaiilerr.a lör förvaltningen af de allmänna medel, hvars saminanbringande orsaka Statsborgaren så mycken moda, och ofta nog ett stort bekymmer. Desse äro de anmärkningar, hvartill anledning för mig framstäldt sig, vid genomläsande af Herrar Revrsorers berättelse. De framläggas utan anspråk å någon fullständighet, hvadan jag också hoppas att luckorne genom andra mera sakkunnige måtte fyllas, och är jag säker, att de rätta åsigterna af ämnet genom StstsUtskottet nog tillvngabringas. Jag har förnämligast fästat mig vid Allmänna MagazinsInrättningen, i anseende till det vigtiga rum, som den vid denna Riksdag säkerligen kominer att intaga ibland Riksens Ständers åtgärder, och i anseende till de sammansatte frågor-: ne om trolig ansvarighet för den framfarne förvaltningen, och om Inrättningens fortgång elier upplösning, hemställande jag vördsamt, om icke StatsUtskottet bör anmodas, att så fort sig göra låter, med sitt betänkande öfver hvarje del af dessa ämnen serskildt inkomma, för att sätta Riksens Ständer i tillfälle, att efter mogen öfverläggning kunna rådpläga och besluta så väl öfver det ena som det andra.
1 5 226 Den 21 Mars f. m. representant att öppet strida för de åsigter han anser riktiga och för landet nyttiga. På grund häraf får jag förklara, det jag till alla delar instämmer i Frih. Cederströms motion. Jag anser att en Arffurste endast bör vara beroende af sin Konung, och icke ställas i något motsatt förhållande till Honom, eller hålla något lysande hof. Han måste anses såsom en enskild person, ehuru han genom sin födsel icke kan blifva Statens tjenare. Deremot bör Konungens hofhållningssumma anslås så rundlig, att de obehagliga jemkningarne i sådana detaljer som t. ex. ved och ljus icke behöfva förekomma. StatsUtskis skäl, att, om anslagen skulle föras under samma rubrik, de icke skulle kunna minskas, kan jag ej gilla. Jag kan nemi. icke finna hvad som hindrar Konungen att lika väl som Han af It. St:r begär Sin civil-lista ökad, då sådant behöfves, äfven för lt. St:r tillkännagifva när den må kunna minskas. Jag får på dessa oell flere skäl yrka att StatsUtsk.-s hemställan i denna punkt måtte af K. o. Ad. förkastas och Frih. Cederströms motion i stället antagas. Hr St jernsvärd, Gust. Mauritz: Vanligtvis hör man den åsigten göra sig gällande, att öfverlägguingen om l:ta Hufvudtiteln skulle vara ömtåligare än andra; för min del kan jag icke finna att förhållandet är sådant. Jag anser tvärtom alla skäl tala deremot, och vill dock blott anföra ett, nemi.: det obehöriga misstroende, som en sådan betänklighet skulle innebära. Hos mig har likväl någonting dylikt icke vunnit insteg, emedan jag hyser fullkomligt förtroende till det hoga valspråk vår Konung antagit, och hvilket, uttaladt för samtid och efterverld, jag anser innefatta de grundsatser, som Han antagit till rättesnöre för alla sina handlingar. Hvad den föredragna delen af StatsUtsk:s Betänk, beträffar, tror jag att flere talare hopblandat första och andra punkterna.
Derjemte tillåter jag mig påpeka att till hela sträckningen mellan Upsala och Sala sluter sig endast en enda större landsväg norr ifrån, hvilket val tyckes bevisa, att, åtminstone för närv:de, trafiken der icke är af betydenhet att påkalla en jernväg. Man har här vidare sökt motsätta sig en förnyad pröfning af Hr Adelskölds förslag. Det förefaller mig i sanning besynnerligt, att man, — vid en sådan fråga som denna, på hvars lyckliga lösning så mycket beror, såväl för landet i allmänhet som för Sveriges hufvudstad, — icke vill medgifva det närmare skärskådande af samma förslag, som blifvit ifrågasatt, — ett förslag, som visserligen framkommit sent, men dock lyckats tillvinna sig ganska mycken uppmärksamhet. För egen del är jag dock redan nu fullt beredd att antaga samma förslag. Jag bar på sista tiden sökt sätta mig in i detsamma; och är öfvertvgad att man deruti finner det enda sättet att tillfredsställa såväl statens som de enskildes intressen. På dessa skäl skänker jag Ur Adelskölds förslag min röst. Frih. ltaab, Adam Christian: Den talare, som först yttrat sig i denna fråga, Frill, von Schulzenheim, har visserligen sagt, att lian icke ville misstycka, att andra talare bär förfäktade åsigter, som voro stridande mot hans egna, men att han likväl befarade, det majoriteten skulle omfatta en mening, som vore olika med hans egen. Efter detta tillkännagivande af nyssnämnde talare, anser jag mig icke brista uti grannlagenhet mot honom, då jag nu här framkommer med den för så många obehagliga påminnelsen och det för åtskilliga öron missljudaude talet om — sparsamhet. Den 11 Maj f. ffi. 227 Jag anser mig dock så mycket mindre böra uraktlåta detta, som man nu icke vill låta nöja sig med en jernväg norr om Stockholm, utan vill hafva två sådane. Uppoffringen för dessa båda jernvägar består dock icke allenast uti den derför sig nu omedelbart belöpande kostnad, utan äfven deruti, att dessa båda jernvägar, åtminstone på de 3 å A första milen, ovilkorligen måste komma att konkurrera med hvarandra.
Ridderskapets och Adelns Plenum, den 13 April 18 15- S. D. Biföllos Riddarhus Utskottets , den 4 April på bordet lagda, 2:ne Memorial af d. 28 Mars, innefattande afstyrkande, det ena å en af Herr Reutersköld, Carl, gjord motion, angående skyldighet för Riddarhus-Directionen att emottaga alla donationer utan undantag, så snart de till fördel för Adeliga Familjers så söner som döttrar finnas bestämde; det andra å den af Herr Stråle, Carl Fredrik, väckta fråga 0111 tvänne nya läktares uppbyggande i Riddarhus-salen. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Högvördiga PrestStåndets, den 4 April på bordet lagda, ProtocollsUtdrag af den 2<; Mars, hvaruti det Högvördiga Ståndet, i anledning af ett af Hr Prosten Doctor Stenhammar ingitvet och med de öfriga respectiva Stånden communiceradt Memorial, beslutit, det skulle Ståndens medlemmar i Riksens Höglofl. Ständers åtskilliga 3^0 Den 13 April. Utskott, synnerligast i ExpeditionsUtskottet, anmodas bemöda sig icke allenast så tidigt med sina Betänkanden och Expeditionsförslag till Riksens Ständer inkomma, att justering beqvämligen kan äga rum, uun ock nied sorgfällighet söka gifva dem allden utförlighet och bestämdhet i uttrycken, som är nödig, till förekommande af alla sådana uttydningar och förän, dringar, som i annat fall kunna tillintetgöra Riksens Högh Ständers åsyftade goda ändamål och blifva hinderlige för deras underdåniga önskningars behöriga skick, då de till Thronen skola frambäras j beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att en anmodan af enahanda beskaffenhet älven skulle till dess Utskotts Ledamöter blifva gjord. Ut supra.