Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I en tid, då de oäkta barnens antal år ifrån år ökas, bör man i sanning vara betänkt uppå att proklamera den grundsatsen, att samhället må fästa ett skyldigt afseende på blodsbandets heliga rätt samt i sina lagar ingjuta den anda af mensklighet och civilisation, som dessa lagar ännu i så många fall sakna. Öfverhiggningen förklarades härmed fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Landtnäs först till bifall å Utsk:s Betänk, framställda propos. besvarades med, starka Nej, blandade med Ja, och då sedermera propos. till afslag å detta Betänk, framställdes, ropades starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg B. o. Ad. hafva med öfvervägande Ja besvarat den sednast gjorda proposm. Hr Dalman begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voters-propos.: 196 Den 11 Mars e. m. Den som bifaller LagTJtsk:s Betänk. N:o 18, i ani. af väckte motioner om arfsrätt för oäkta barn, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde Betänk, af B. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 24. Nej — 43. H. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/t på 4 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Onsdagen den 11 Mars 1857. Plenum kl. 6 e. m. Just. 6 prot.utdr. för förmiddagens plenum samt pleniprot. för d. 25 sisth Febr. e. m.
Sedan 41» 42> 4^ och 44 §§• * därhusOrdningen blifvit uppläste, börjades Voteringen klockan half till 8 e. m.; och befunnos vid Voteringens slut, kl. half till 9 e. m. sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Vote ringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfal lit som följer: Ja — 45. Nej — 87. I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grejven och LandtMarskalken förklarade, att 41 §• i nya RiddarhusOrdningen således komme att erhålla den i Nej-propositionen upptagne lydelse, §. 42. Sedan Kongl. Maj:t på Piks Salen åtskiljt Rikets Ständer och deni hemförlofvatj samt LandtMar skalken derefter på Riddarhuset af slutat Ridderskapets och Adelns sammankomster j ajlemnar LandtMar skalken Staf ven till den efter Matrikeln äldste närvarande Ledamotenj hvilken med Sex Deputerade af Ridderskapet och Adeln genast uppträder till Kongl. Maj:tj för att Landt - Den io Augusti e. nr. Mar skalks Staf ven i underdånighet återlemna , och ma sedermera någon sammankomst för Ridderskapet och Adeln, den Riksdagen, ej ega rum. Herr Crusenstolpe: Jag utber mig endast få göra den hemställan, om icke orden: i underdånighet kunde utgå, för att sätta detta stadgande i full öfverensstämmelse med RiksdagsOrdningens redaction. Detta uttryck är visserligen i vehiklet på sitt ställe; men i sjelfva lagbudet torde det icke vara fullkomligt passande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposilion till bifall af denna §. Ropades Ja nch Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga berörde §. med den af Herr Crusenstolpe dervid föreslagne förändring. Ropades äfven
Jag anhåller derföre först och främst, att Ridderskapet och Adeln ej må antaga Inscriptions-systemet, hvilket jag tror blott skulle komma Stockholm till godo, utan Obligations-systemet, hvilket äfven åt landsorterne skulle gifva en lättnad, som jag i synnerhet åsyftat med denna upplåningsanstalt. Dernäst skulle jag vilja tillstyrka, att räntan för dessa lån, hvilka BancoStyrelsen alltså skulle komma att upptaga mot Obligationer, måtte, för alt icke blifva så hög, att den kunde föranleda till capitalernas uppsägning i landsorterne, bestäm - Den i December f. m. 5 mas dels lill högst 2 procent med betalning vid anfordran, eller högst 1 månads uppsägning, och dels till 4 procent med ett halft eller helt års uppsägning, med rättighet för BancoStyrelsen att i öfrigt rätta sig efter omständigheterna. Endast på detta sätt kan inrättningen svara mot ändamålet; och jag anhåller således vördsamt om proposition i enlighet med detta förslag. Friherre Cederström, Jacob: Jag kan icke instämma i den mening, att Bankens upplåning bör ställas på uppsägning. Den bör efter min tanka ovilkorligen ske, antingen mot Obligationer h vistUj eller uppå af skrifrungs-räkning, ty endast på detta sätt blifver rörelsen, enligt hvad jag förut sökt ådagalägga, sådan den bör vara. Som det är angelägit, att först afgöra denna liufvudprincip, lärer det blifva nödvändigt, att preliminairt votera derom; i annan händelse skola vi beständigt inveckla oss. Friherre Boyes Ludvig: Då jag uppgör skilnaden emellan de tvänne meningar, som här blifvit yttrade, finner jag den bestå deruti, att då den ena Ledamoten, Herr Hjerta, föreslagit, att Banken skall utfärda Obligationer åt alla, vill den andre Ledamoten, Friherre Cederström, att Banken skall utfärda Obligationer endast åt somliga. Jag hemställer likväl till € Den a December f. m. den siste talaren, om ett beslut kan vara rigtigt, sorn af hvar och en med lätthet eluderas.
Härvid hafva uti meranämnda motioner följande yrkanden blifvit gjorda: af Herr von Strokirch, att skatt för bränvinstillverkning skall utgå med lika belopp och efter en och samma beräkningsgrund för hvarje tillverkad kanna; af Svante Bergström från Östergötlands län, att tillverkning, som med mera än en femtedel öfverstiger föreskrifven högsta tillverkning, må vara förbjuden, men att öfverskottstillverkning inom nämnda gräns ej må beläggas med mera än vanlig afgift; samt af Anders August Andersson från Östergötlands län, att bränvinsbrännaren skulle ega rättighet mot lika skatt, som i § 19 blefve bestämd, tillverka två femtedelar utöfver det anmälda beloppet, dock icke utöfver maximum; hvarjemte det skulle honom åligga att inom fjorton dagar (i stället för nu bestämda åtta) efter terminens Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och EkonUtslc. Betänkande N:o 1. 15 eller halfterminens slut till landtränteriet inbetala eller till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfversända afgiften för öfvertillverkningen, äfvensom för hvad å det anmälda och tillverkade beloppet enligt 20 § kunde vara oguldet; att, till säkerhet för denna afgifts erläggande, kontrollören skulle vara skyldig qvarhålla två tredjedelar af hela det tillverkade öfverskottet, hvarför afgiften ej blifvit förskotterad; samt derefter, i öfverensstämmelse med sista momentet i 22 §, aflemna den förseglade nyckeln ”till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande” för att der förvaras, intilldess den resterande afgiften blifvit erlagd eller genom kronobetjeningen behörigen uttagen. Hvad nu först vidkommer stadgandet om tillverkningsafgiftens erläggande förskottsvis, så utgör detta onekligen en bland de största olägenheterna för bränvinstillverkaren, och dess obillighet i jemförelse med sättet för beskattning af annan tillåten näring har derföre städse blifvit framhållen. Äfven den af Kongl. Maj:t i uåder tillsatta tullkomitéen har uti sitt den 22 Juli 1865 afgifna betänkande antydt, att en förändring härutinnan synts komitéen vara af behofvet påkallad.
Kammar-kollegii, angående Sala silfververks ränte-ersättningsfond för tiden från den 1 November 1861 till samma dag 1864 . 4 1 35 —- a.a.lOFebr. a.a.lOFebr. a. a. 9 Febr.a.a. 10F ebr » TryclcfrihetsJcommitéens, till Rikets Ständer 2 1 Expeditions-Utskottets utlåtande i anledning deraf 10 2 4 ib. 22 Dec. b. 30 Dec. g. 30 Dec. g. 22 Dec. J esvär i ekonomiska och administrativa mål, om förändring i gällande föreskrifter angående tiden för fullfölljandet af 7 2 13 b. 26 Maj b. 30 Maj å. 28 Maj b. 26 I anledning af återremiss i och skiljaktiga beslut 5 1 9 — 19 April 18 April 19 April ja.a.23April 1 anledning af skiljaktiga beslut 5 1 13 a. a. 28 Maj a. a. 30 Maj 1 g. ,31 Maj a. a. 28 Maj 941 14 105J 18 B evillnings stadga, den nya — 10 1 Bevillningssumma, om den för bestridande af Riksgäldskontorets utgifter erfoderlio-a 4 1 137 b. 15 Juni b. 15 .Inni g. 14 Junig. 15 Juni 8 » förslag till dess utgörande — 5 1 21 — b. 19 Junib. 19 Juni b. 19 Junig. 19 Juni 94 13 B ev äring sinrättning en, angående förändring i gunderna derför samt om bildande af en landstorm 43 7 2 5 7 Maj 7 Maj 7 Maj j 5 Maj I anledning af skiljaktiga beslut — 7 2 19 — å. 2 Juni g. 31 Maj 2 Juni g. 2 Juni I anledning af återremiss. — 7 2 27 — g. 9 Juni 8 Juni g. 9 Juni 9 Juni V oteringsresultat — 7 1 62 — a. a. 16 Juni a. a. 15 Juni a. a. 16 Juni a. a. 16 Juni 96 39 Beväringsmanskapets vapenöfj ning, om anslag till
I anledning af den nu gjorda ansökningen om återbringande af braud-chefsarfvodet till sitt förutvarande belopp, hafva Bankofullmäktige yttrat, att då, för ett rätt uppfyllande af de mångfaldiga, brand-chefen tillhörande vigtiga bestyr, hos denne fordrades serskilda egenskaper, hvilka icke innehades af alla, som, enligt Bankens Brand-reglemente, kunde till brand-chef utses, och då ingen torde kunna tvingas att detta ansvarsfulla uppdrag emottaga, hade, vid tillsättningen af brand-chef, svårighet för Fullmäktige mött att till befattningen erhålla lämplig och passande person; att förnämsta anledningen härtill varit det nu utgående lägre anslaget, hvilket icke ens vore tillräckligt att betäcka skillnaden i hyra för en våning i Bankens granskap och aflägset på malmarne, der flertalet af de Bankens tjenstemän, som Ranko-UtsholletS' Utlåtande, N:o i7. 3 hade familj, nödgades välja sin bostad, än mindre lemnade ringaste ersättning för den möda och det ansvar, brand-chefs-befattningen medförde, samt att Fullmäktige, på dessa skäl ansågo sig böra tillstyrka den sökta förhöjningen i omförmäldta anslag. Utskottet erkänner visserligen riktigheten af den åsigt, att
En gäng afflutad eller med mera säkerhet derom än hittils är wäl ostridigt, at Sweriges Politista ställning derefter blifwer en helt annan än nu; mindre eller mer fördelaktig; sä blir det dä först, som efter min tanka, Riksens Ständer kunna med mera lugn, mognare granskning och öfwerläggningar besluta om en Thronföljd, som kan lofwa de lyckligaste framtida utsigter för märt Fäderenes!and, Harwid torde mängen anmärka, at et ju förr dest häldre gjordt ' roal af Thronföljare skulle säkrast förekomma all främmande inflytelse, af den eller de Magter, hwilka deruti wille blanda sig: Men wore det Rysta Hofwets inflytelse wi hade at befrugta, sä skulle ock detta Hofs afsigter i sädant, falt redan wara lika sa allmänt kända, som öfrige tilbjudne fredswilkor. Nägon Dansta Hofwets inflytelse är wäl ännu mindre at befara : Under nu warande ärstid är jll sjelfwa Sundet ett säkert förswar emot allt anfall frän den sidan. Ett med Norrige sä länge erhällit L>tilleftänd och just pä den tid, dä för wäret pä swensta sidan troligen icke kunnat förekomma fiendens framträngande innom wära gränser, bör synas mig wara en säker borgen för Dansta Hofwets fredliga afsigter, ty utom desi uttryckliga tilständ har wäl Norrsta Befälhaswaren säfl-in blott lydande icke kunnat wäga at af sig sjelf inställa med siendtligheterna. Franska Hofwets inflytelse i samband med de förras är kan hända den mest fruktanswärda; men i allt fall samma Magt, som äger styrka nog 5oo Den L8 Jullk. nog at twinga osi til erkännande af en Thronföljare, är ock lika stark för at twinga til ett afsättande, och i senare fallet fruktar jag den sista willan blefwe farligare än den första.
Direktionens förfogande ställde medel lemnade tillgång till bestridande af kostnaderna för ifrågavarande arbete, beräknade till ett belopp af 45,000 R:dr R:mt, och då samma arbetsföretag vore af stort behof påkalladt samt af högsta vigt för den lifliga sjötrafik, som till rikets stora båtnad egde rum till och från hafvet genom Göta och Trollhätte kanaler, har Direktionen hos Kongl. Majit anhållit, att Kongl. Majit täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande af nyssnämnda belopp, 45,000 R:dr Runt, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet. Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, som ansett det ifrågavarande företagets utförande för trafiken på Göta eif af särdeles stor vigt, har, med antagande att detsamma ej kunde komma till verkställighet utan bidrag af allmänna medel, men att någon del af kostnaden borde kunna bestridas af de medel som stöde under Göteborgs Hamnoch Elf-direktions förvaltning, i sitt före innevarande riksdag afgifna generalförslag antecknat företaget till erhållande af ett 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. stats-anslag å 40,000 R:dr R:mt; och liar Kongl. Maj:t, efter inhemtande derjemte af Styrelsens särskilda utlåtande, i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd oell behof, föreslagit, att sagde belopp måtte för Röda Bergets bortsprängande af Rikets Ständer anvisas. Då Vägoch vattenbvggnads-styrelsen, i öfverensstämmelse med do af Hamnocb Elf-direktionen yttrade åsigter, vitsordat att olägenheterna för sjöfarten å Göta eif af den farliga passagen förbi Röda Berget, åro högst betydliga, och det ifrågaställa företaget följaktligen af stor nytta och vigt för den allmänna trafiken, saint detsamma antagligen icke kan, utan beviljande af det anslag, som af Kongl.
Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar mot Utskottets utaf 3:ne Riks-Stånd hifaline Memorial, N:o3z, angående Silfver-mynts utvexling till några Academier, Collegier och allmänna Inrättningar inom Hufvudstaden. Banco-Utskottets omförmälde Memorial innefattar den tillstyrkan, att, äfven för det Banco-Utskoltets Utlåtande N.-o 62. nu löpande året, Silfvermynt mätte, mot lika numeraire i Bancosedlar, få utvexlnstill de i Banco-Reglementet uppräknade Academier, Collegier och allmänna Inrättningar, under förbehåll af Banco-Utskottet, att inkomma med vidare hemställan om hvad sedermera derutinnan borde stadgas, sedan Rikets Ständer om Myntoch Penningeväsendet i allmänhet beslutat. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Memorialet blifvit återremitteradt med anmärkningar, hufvudsakligen innehållande, att saken ej syntes vara af den vigt, att serskildt beslut för blott ett år deröfver behöfde vidtagas, utan gerna kunde hvila intill dess frågan om Silfvers utvexling ifrån Banken i sin helhet förekomme till afgörande. — Men som Memorialet befinnes vara af de öfriga trenne Riks-Stånden, under den i3, 14 och 21 förlidne April bifallet, så bar föreskrift blifvit, i enlighet dermed, tili Banco-Styrelsens efterrättelse meddelad; hvilket, i följd af Riksdags-Ordningens §•» Banco-Utskottet härigenom skolat vördsamligen anmäla. Stockholm den 7 Julii 1829. Banco-Utskotleis Betänkande N.o^Jdj. 3» N:o 63. Ankom till Exp.-Utsk. denia Julli 1829. Utlåtande, i ättledning af gjorda anmärkningar mot det i Utskottets Betänkande JV:o 24 gifna förslag till förändring med anmaningarna vidBancoDisconten och Province-LåneContoiren.
— Nå väl! samma § slutar med att denna jemkning skall lemna efter sig ett fullständigt beredt utlåt, alt hvila till nästa riksdag. Huru aiö Den 19 April f. m. kan Hi* Cederschjöld då, sammanställande detta grundlagsbud med 83 §:n Reg.Ftn, som säger, att grundlagen skall efter ordalydelsen tillämpas, med hopp om utsigt att ej slå såsom den der, hvilken vill ingenting mer och ingenting mindre än förtyda och förvränga lag, yrka, att ett af Coust.- Utsk. anmäldt förslag kan annihileras vid samma riksdag soin det blifvit väckt? Hr Cederschjöld har åberopat att så skett, och det till och med genom votering i förstärkt Const.Utsk. An sedan? Lag kan öfverträdas! Civillagen förbjuder att stjäla; men sådant hindrar dock ej att tjufnader begås. Uppträder ingen åklagare emot tjufven, så går han fri ; men förbrytelsen står icke dess mindre qvar, och är förbrytelsen af urbota beskaffenhet, kan derå under 10 år käras. JVu hafva Ståndens ledamöter visserligen det särskildta praerogativ, att icke kunna under laga tilltal ställas för deras grundlagsförbrytelser, med mindre än det Stånd, hvartill den felande ledamoten höier, sådant medgifver genom beslut, hvaruti minst £:delär af Ståndets personal instämt. Men må man icke tro att detta antal, derföre alt det är stort, är så svårt att finna; ty det skall erhållas, jag är viss derpå, om det visar sig alt man försöker bryta grundlagen, och man skall finna nödvändigheten af att ställa riksdagsmän under tilltal, då de emot bättre vetande bryta mot grundlagen, sökande alt annullera en gång fattade beslut. Man har framställt nnmärkn. deremot, att såväl 84 sorn 1 14 §§me Reg.Ftn blifvit uteslutna ur förslaget, utan alt något annat blifvit satt i stället; och Gr. Anckarsvärd har i detta afseende besvarat anmärkaren, Frih. Boye.
Bland de tre Statsråden utan departement, böra minst två hafva förvaltat civil beställning. § 7- Alla regerings-ärenden, med undantag af sådana, som i li och 15 §§ om förmälas, skola inför Konungen i Statsrådet föredragas och der afgöras. § 8- Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Statsrådet böras bör, derest icke minst tre af Statsråden, utom vederbörande föredragande, tillstädes äro. Statsrådets samtlige ledamöter, der de icke laga förfall ega, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, sorn, efter dem förut meddelade föredragningslistor, i Statsrådet förekomma och rikets allmänna styrelse röra. Sådana äro: frågor och förslag om nya allmänna författningars vidtagande; om upphäfvande och förändring af de förut gällande; om nya allmänna inrättningar uti serskilda styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. § 9. Uti alla mål, som hos Konungen i Statsrådet förekomma, skall protokoll föras. Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 86 och 87 §§ vidare stadgas, ovilkorligen till proto kollet sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta. Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot rikets Grundlag, eller allmän lag, åligge det då Statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra. Den som ej serskild mening till protokollet anfört, vare för beslutet ansvarig, såsom hade han styrkt Konungen att det beslut fatta. 4 konstilutions-Ulskoltcts Memorial, JV? 7. § 10. Innan ärendena hos Konungen i Statsrådet föredragas, skola de, genom nödiga upplysningars inhemtande från vederbörande embetsverk, af den föredragande beredas. § H Ministeriela mål, hvarmed förstås alla de, som angå rikets förhållande till främmande makter, må Konungen låta bereda och handhafva på det sätt, honom lämpligast synes. Statsministern för utrikes ärendena tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närvaro af någon annan Statsrådets ledamot. Är Statsministern frånvarande, föredrage den Statsrådets ledamot, som Konungen äfven i detta fall tillkalle.
Och derför var det, att flaggan i dag så festligt vajade öfver Klaraborgs skifiertak, glänsande i solen; derför var det, att allt var så pyntadt och fint, de vindlande gångarne nyss krusade af » Trädgårds-Johans » vana kratta, de styfva dahlierna på parterren framför verandan omsorgsfullt putsade och uppbundna efter sina spalier. Nere på ångbåtsbryggan stod morbror Karl med Vivan i hand. Vivan var mycket glad och förnöjd att ändtligen, efter den förfärligt långa skilsmessau, få sin » egen mamma » åter; hon var idel bångstyrig oro, långt innan de ens fingo båten tili syns, och ryckte och slet i morbror Karls hand. Men morbror Karl hade ej nu svar för hennes många, enträgna frågor. Det var, som om han rent af ej hört dem, ty han stod orubbligt stilla längst ut vid bryggans kant med blicken riktad rätt ut, som drömde han om något mycket fjerran. Angenäma drömmar dock helt visst — ty det låg ett återsken som af sol öfver hans manliga, brunbrända drag! Och föremålet — det var heller ej så fjerran! Just nu hörde de middagsbåtens starka stämma höjas till signal bakom udden, och ögonblicket derefter sköt den smäckra, hvita stäfven fram, ombrusad af sjudande skum. Den blåa vimpeln fladdrade i fören; » Viktoria » löd dess inskrift. Viktoria, viktoria — det var ett härligt omen, syntes det Karl; det var således denna hvita sjöfogel, som skulle bära segern till honom! Och sökande bland skaran på fördäck ilade hans öga från ansigte till ansigte. Och plötsligt stannade det och flammade till. Det hade funnit, hvad det sökte. I samma ögonblick fick äfven Vivan syn på dem, mamma och den bleka tanten: » se der, se der äro de; morbror, ser du då inte! ? » Om han såg! Hela hans väsende låg j u koncentreradt i dessa blickar. Upp flögo näsdukarne, och der kom svar från däcket. Nu var båten så nära, att man allt tydligare kunde urskilja Ruths och Klaras drag.
Herr dVelilelr, Larl .^äolpb, Lornert. > 1Z4. Herr von ^Iilsn, 6srb. huttin, Ryttmästare. iZs. Herr von Kruse, Lias, Stallmästare. izi. Herr 8LbmusrIörv, Honning, Ofwerste» Lisu renanr^ » - xgV. Herr Logeman, ^clol^b, Lapiraine. izo. Riddcrffapct och Adeln ätskilldes inemot klockan 4 eftermiddagen. Lilverstolxe. Onsdagen den 19. Mart», Llsnum klockan 9 förmiddagen. ^Inmälke sig Friherre brscbr, och uplaste til Lrorocollsr följande O.Äamsn "Den Berättelse Kongl. Maj:t förleden gårdag låtit inför Riksens Ständer upläsa, angående de anstallter, som as Kongl. Maj-.t blifwit widtagna ifrån Dest tiltrade ti! Regeringen inkil narwarande tid, för at främja Rikets wäl, bibehålla freden, upratthalla Srarswcrket, afbörda des; skuld, och afinanda de smara följder, som spannmålsbristen sistledna ar hotade ak åstadkomma, har af Ridder skåpet och Adeln samt de öfriga Riks Sländön med tacksamhetens känsior blifwit afhörd. Men Mine Herrar, denna billiga tacksamhet för en älffod Konungs oafbruina sorgfällighet, at igenom et sparsamt anwän. dande af Statsmedlen, bota Stakswerketö refwor, at igenom sa betydliga förfkotter af penningar och spannmål förekomma hela krovmcsrs undergång, at genom wisa författningar hamma et skadligt öfwerflöd och lifwa ido^« 20 !- heten hos den swensta Näringsidkaren, denna tacksamhet, sager jag, kil hwilken ivar nådige Konung äger en sä ostridig rätt, bör ej blott förwaras inom tysta hjerta», nej, den kräfwer erkänslans offer, nedlaggt inför Thronell.
Det var dels af glädje öfver, att han var en människa, en lefvande människa, och så var det af tacksamhet öfver, att han räddat henne. Gud, hvad skulle det ha blifvit af henne, om ej denne varit! Det var han, som hade lyft af kistlocket, som hade återfört henne till lifvet. Hon visste ju ej, hur något hade gått till, men han hade helt visst varit den, som öppnat kistan. Hvad skulle det ha blifvit af henne, om han ej gjort detta? Hon skulle ha vaknat, instängd i den svarta kistan. Hon skulle ha bultat, ropat. Hvem skulle ha hört henne, där hon låg sex fot under jorden? Ingrid vågade ej tänka på detta, hon bara gick upp i tacksamhet öfver att vara räddad. Hon måste hafva någon att tacka. Hon måste luta sitt hufvud mot en människas axel och gråta af tacksamhet. Det var väl det märkvärdigaste af allt, som händt denna dag, att dalkarlen ej stötte bort henne. Men han hade ej något klart begrepp om att hon lefde. Han trodde, att hon var en död, och han visste, att det ej var lönt att göra en död emot. Men så snart det var möjligt, gjorde han sig fri från henne och dök ned i grafven. Han lade locket tillrätta på kistan, satte i skrufvarna, och gjorde det stadigt fast alldeles som förut. På detta sätt skulle väl kistan blifva alldeles stilla och fiolen få åter sitt lugn och sina melodier. Under tiden satt Ingrid i gräset och sökte tänka sig för. Hon såg bortåt kyrkan och fick syn på hästar och åkdon på kyrkbacken. Hon började då förstå sammanhanget. Det var söndag, man hade begraft henne på morgonen, och nu satt man i kyrkan. Ingrid greps af en stor förskräckelse. Gudstjänsten kunde snart vara slut, och folket skulle komma och få se henne. Och hon hade ju rakt ingenting på sig utom ett lakan. Hon var ju nära nog blott och bar. Bevare oss väl, om så många människor skulle komma och se henne sådan. Det skulle de aldrig glömma. Det skulle hon få blygas för i hela sitt lif. Hon undrade, hvar hon skulle få kläder. Hon tänkte ett ögonblick på att kasta öfver sig dalkarlens päls, men det föreföll henne, som skulle hon ej bli mer lik vanliga människor för den skull.