Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 1845, angående förändring i tiden för kronouppbördsstämmorna (194); N:o 187 af den 15 Maj 1845, angående förändring i tiden för krono uppbördsstämmorna på Gottland (195); N:o 188 af den 15 Maj 1845, angående lindring i Tiondeoch ränte gifvares skyldigheter (196); N:o 200 af den 15 Maj 1845, i anledning af väckt fråga om upphäf vande af Kongl. Resolutionen den 13 November 1747, angående inskränkning uti en del socknars i Dalarne rättighet att använda skog (214); N:o 217 af den 22 Maj 1845, angående lindring för hemmansägarne å ön Hven i dagsverksskyldigheten till Uranienborgs kungsgård (204); och R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. N:o 233 af den 24 Maj 1845, angående förändring i sättet för indelta räntornas utgörande samt dessas och kronotiondespanrnålens indragning lill Statsverket (209); samt hos Kongl. Ecklesiastik-departemeritet N:o 39 af den 30 November 1844, angående Stadsskolans i Sköfde förening med folkskolan derstädes (217); N:o 51 af den 18 December 1844, angående rättighet för tiondegifvare i Skåne att få lösa den till Stockholms allmänna Barnhus anslagna kronotionde efter markegångspris, med tillökning af forseilön (220); N:o 97 af den 15 Februari 1845, angående förändringar uti rikets Elementar-läroverk (227); N:o 101 af den 15 Februari 1845, angående utskrifning af Registratur, som bort från Statsdepartementen aflemnas till Riksarkivet (228); och N:o 227 af den 23 Maj 1845, angående den till Skolorna i städer inom Lunds stift utgående helgonskyld (246).
Landtbruks-akademien, 77 Direktionen för Kongl. Hof-kapellet och spektaklema, _ 4 — från Direktionen för Teknologiska-institutet, v Chefen för Topografiska korpsen, » Chefs-emb etet för Elektriska Telegraf-verket, j> Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan; varande derjemte till Revisorerne öfverlemnade sammandrag af räkenskaperna för åren 1855 och 1856 öfver de under Kongl. Kommerse-kollegium ställda fonder och medel. I likhet med hvad vid föregående Stats-revisioner egt rum, upptages det vid granskningen befunna förhållandet serskildt för hvarje verk. ii. onsl. Stats-kontoiel. Detta verks förvaltnings-åtgärder stödja sig på Kongl. Maj:ts dit aflåtna nådiga bref och de fastställda Riks-statérna samt redovisas specielt genom verkets protokoller, registratur, special-stater, memorial-böcker samt Kongl. Ränte-kammarens hufvudböcker jemte rikshufvudböckerna, hvilka sistnämnde utvisa förhållandet emellan stats-regleringen och det verkliga resultatet af inkomster och utgifter. Af nämnde räkenskaper äro Kongl. Ränte-kammarens hufvudböcker granskade i Kongl. Kammar-rätten för bägge revisions-åren utan anmärkning. § 1. Såsom i sednaste revisions-berättelse omförmäles, har Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 15 Februari 1855, för rikshufvudboken fastställt nytt formulär i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer godkända grunder; och, enligt föreskriften uti samma nådiga bref, är vid afslutningen af de allmänna räkenskaperna för år 1854 det nya sättet för riks-hufvudbokens uppställning första gången tillämpadt. Revisorerne, som följaktligen under den nu verkställda granskningen af berörde räkenskaper fått taga kännedom om deras förändrade uppställning, hafva dervid, i den mån den inskränkta tiden medgifvit, sökt att såväl i allmänhet göra sig redo för beskaffenheten och ändamålsenligheten af det nya bokföringssättet, som ock att tillse, huru de af Kongl. Maj:t och Rikets
Hurudan var Englands värdighet, när, efter Carldén 2:dres regering, hans bror Jacob öfvertog styrelsen? hurudan var denna Statens värdighet, så länge den blindt följde alla de anspråk, som Carl den a:e, till en del instiguernd af sina hofmän och sin efterträdande broder, låtit parlamentet bevilja? Det var först sedan parlamentet under Jacobs regering fann att det gått för långt och att det måste tänka på samhällets och icke blott på Konungens värdighet, det var först då grunden lades till Englands välstånd, stora värdighet, ära och credit såsom nation. Jag förklarar rent ut, i motsats med Gr. Horn, som påstått att det är Statens skyldighet att upprätthålla sin regerings värdighet, att det är regeringens egen skyldighet att upprätthålla sin värdighet. I ett constilutioncdt land är det representationens skyldighet att känna sin värdighet och att upprätthålla densamma; men omöjligt är det för representationen att upprätthålla regeringens värdighet, om regeringen icke sjelf vill det. Gr. Horn har äfven sagt, att jag ingått på det personliga gebitet. Mitt skriftliga yttrande är nu aflemnadt till prot. Jag tror ej att Hr Grefven deruti skall finna något, som hdnsyftar på alt jag velat ingå på det personliga gebitet elier gjort det. Det är väl icke Hr Grefvens personlighet han menat, utan Konungens, och jag får då förklara, att mitt begrepp om constitulionelt stränga grundsatser ligger just deruti att icke vidröra Konungens personlighet. Har dessutom är endast fråga om penningar. Här behöfs icke talas om Konungens förtjenster eller Konungens personlighet. De herrar, som yttrat sig i sådan anda, täckas ihågkomma, att de träda den höga personligheten för nära genom den färg de vilja gifva åt saken. Gr. Horn har framställt ett exempel på huru vådligt det skulle vara, om man icke erkände en skyIdighet att, på sätt som han uppfattat den, iakttaga Rikets värdighet. Hr Grefven har nemi. frågat, huruvida, i händelse af ett inconstitutionelt krig, R. St. skulle kunna undgå att betala krigsomkostnaderna. Det är en gammal sats, att exempel möjligtvis kunna illustrera, men att de sällan bevisa någonting.
Då samlade sig de älste höghelige gudarne och Mimer och de andre naturvärkmästarne till möten och satte sig å tingsstolar och rådgjorde såväl om byggnadsplanen som om många och goda arbetares anskaffande. Och vordo de enige därom, att Mimer skulle vara höfdingen för alla dessa, samt att han med bistånd af eldväsendet Durin, som äfven kallas Surt, skulle gifva tillvaro åt en skara svartalfer och dvärgar, som hade att biträda vid arbetets utförande. Så skedde äfven. De lifsfrön, ur hvilka Mimer och Durin med sin skaparekonst framkallade dvärgarnes och svartalfernas slöjdskickliga slägten, förefunnos i Ymers blod och lemmar. Mimer skapade dvärgarne; Durin-Surt skapade svartalferna, som därför kallas hans söner. Och nu vardt en liflig värksamhet på underjordens Idaslätter. Gudar och urtidskonstnärer, dvärgar och svartalfer, byggde ässjor, samt smidde och slöjdade de värktyg, som till arbetets fullbordande erfordrades, och de konstvärk och smycken, med hvilka skapelsen skulle prydas. Enligt den rådgärd för världsinrättningen, hvarom gudarne och naturvärkmästarne blifvit enige, skulle en himmel hvälfva sig öfver världs-alltet, och under honom skulle dag och natt, sol och måne vandra i fastställd ordning utstakade banor, för att mäta tiden och fördela den mellan värksamhet och hvila. Himlahvalfvet gjordes af Ymers hufvudskål och af hans hjärna de stormmoln, som drifva därunder. Mimer hade en dotter Natt, mörk till hyn men skön till dragen och huld till lynnet, värdig att varda hvad hon blef: gudars moder. Med morgonrodnadsalfen Delling, som är höfding i östra delen af Mimers rike, födde hon sonen Dag, som blef ljusalfernas stamfader. Åt Natt och Dag gjorde urtidskonstnärerna charer, ty det var på makternas tingsplats beslutadt, att den mörka
Den demoniske Svengali måste också komma i händerna på en verklig / cara / dm-s-skådespelare för att ha någon möjlighet att bli smältbar. Erkännas må villigt hr E.Wagners visst icke oäfna ansatser — men de räckte ej till att alltid hålla den konstbesynnerliga figuren uppe öfver det här allt för nära lurande djup, som heter » det parodiska ». Hr Lambert kan vara mycket rolig, det veta vi alla, men han är ej skapad för sentimentalitet — och Little Billie är då en riktig sensitiva. Hans hyggliga artistkamrater, de kära gossarne Sandey-Seftmd och Tatty-EngelbrecM, hans hyggliga engelska prästgårds-mamma, fru Christiernson, den hyggliga portvaktarfrun Vinard-Cas^eV och den nästan okristligt hygglige GeckoWarberg — all denna förträfflighet sammanslagen kunde dock icke förmå oss att ta stackars Trilbys och Billies tragiska kärlekssaga på fullt allvar. Ja, se där oberäkneliga ock kinkiga äro vi nere på parketten! Men hvem vet. Vi förnummo, i synnerhet efter de senare aktsluten, explosiva bifallsutbrott uppe från raderna, som helt visst voro uttryck för en lika ärlig, men alldeles motsatt öfvertygelse. På Folkteatern hade kanske Trilby blifvit en succés. Och hvarför skulle icke den publiken också hitta till Sö- der? Den har nog varit där förr — och för den saken behöfver teatern då visst icke skämmas! T r e d j e kammarmusiksoarén gifves af Aulinska kvartetten instundande tisdag i Vetenskapsakademiens hörsal. F r ö k e n Sigrid Lindberg gifver konsert härstä- des nästkommande torsdag den 16 dennes i Vetenskapsakademiens hörsal med biträde af fröknarna Ester Sidner och E. Ulfsax samt hrr Sven Scholander och xlug. Meissner. F r u E v a Nansen, den framstående norska romanssångerskan, gifver ånyo konsert härslädes den 24 dennes. En nyårsgåfva. ag hade nog tänkt ut en mycket vacker nyårsgåfva åt dig, men. » Fru Törnell kom inte längre och såg smått besvärad ut.
Om det lilla hemmanets inegor angränsa den större byns utegor; så stänger det ensamt för dessa inegor; om åter lika slåss esor beea till denna rågång, blifver det enstaka hemmanets andel snart sagdt ingen Om således en by af 4 mantal angränsar ett enstaka hemman af TV:dels mantal, med en rågång af 650 alnar, så, efter 1802 års lörordning, stänger detta blott tio alnar i rågången, i fall lika slags egor ligga invid densamma; men om dess inegor möta byns utegor, måste det enstaka hemmanet uppstänga hela linien. Så länge man lät egorna ligga i sitt gamla bruk, utan synnerlig omvexling, och följaktligen sällan äskade någon ny stängsel, kändes föga olägenheterna af de antagna stängselgrunderna; men numera, sedan landets odling betydligt tillvext samt nya, mera sammandragna egoskiften verkställas, har man velat allt mer och mer hafva sina egor afstängda; och oräkneliga stridigheter i fråga om stängseldelningar hafva uppstått, och de vid flere riksdagar väckte motioner hafva nogsamt visat svårigheten att rätt tillämpa 1802 års stängsellag; också har temligen allmänt, vid sidan om lagen, i praxis uppkommit andra reglor för hägnadsskyldighetens bestämmande. Sålunda lära ganska få stängselfördelningar efter laga skiften vara enligt föreskriften i 6 § af 1802 års Förordning uträknade särskildt för utegor och särskildt för megor, utan hvarje hemmansdels uppskattade egobelopp blifvit begagnadt för hela skilinadsliniens fördelning utan afseende på hvad slags egor, som funnits invid densamma. Då uträkning verkställes efter föreskrifterna i denna §, uppkomma äfven flere missförhållanden, och det beror oftast på en slump i alla de fall, då det icke handlar om rågång eller tillfällig stängsel, hvad andel en hemmansdel bör få i skillnadsstängsel. Om t. ex. en hemmansdel blir laggd å en udde eller ett näs, vid å eller annat vatten och endast en några få alnar bred jordremsa, deri skillnadslinien inträf - 6 Sammans. Lagsamt Allm.
Hufvudtiteln uppförde anslag till durchmarsch-kostnader disponera det belopp, som erfordras till fyllnad i |delar, af den portion, som för sjökommenderadt manskap är faststälde och hvartill det varit afsedt att, genom den nu äskade tillökningen i anslaget, höja portions-skillingen. 5:o Det serskilda anslaget af 9,000 rdr till båtsmännens förseende med kojer och täcken skulle, då medel för dylika utgifter äro un der rubriken ”förråds-förstärkning” inberäknade uti det till Flottans materiel äskade extra anslag, icke vidare erfordras, hvadan det borde ifrån Staten uteslutas. 6:o Uti anslaget till Exercis för Flottans bemanning, anser Kongl. Maj:t en tillökning erfordras af. 49,475: 7:o Likaså har Kongl. Majit funnit Sig böra uti förslags-anslaget till Båtsmännernas beklädnad, beräkna en tillökning af 14,000: Transport rdr 140,428: 10. — 44 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. I följd af de här förut föreslagne omflyttningar af de till ljuspenningar utgångna belopp, skulle anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Förvaltningen af Sjöärendena och Departementetskommando-expedition komma att minskas till 1,487 rdr 9 sk., likaledes borde förslags anslaget till enahanda behof för Departementets kansli-expedition nedsättas till 845 rdr 12 sk.; men, för vinnande af jemn slutsumma på Hufvudtiteln torde detta anslag få bestämmas till 840 rdr 26 sk, hvarigenom uppkommer en minskning på det hela af 4 rdr 34 sk. 9:o
» dervid, växer o c h förökas med henne sjelf och adlar fackmannens korrekta vetenskaplighet, gör bär goda frukter på mångahanda sätt. Deraf komläsningen af hans arbete till en sann estetisk M e n detta i n g i c k icke alls i fru revisormer det sig, att sådana barn i en framtid blifva njutning, på samma gång den innebär en rik skans planer. » Helsan, » säger förf. sjelf behaget att h a f v a en full kassa att ö s a ur ningsförmåga som menniskokännedom. I synpå sitt djerfva bildspråk, » är det material, hvara l l f ö r stort att tanklöst kastas bort för nå- nerhet behålla de en outsläcklig kärlek till natumed allt det goda göres i denna verld, och utan ren och dess hemligheter. V i s s e r l i g e n v a r det den äro ära och rikedomar såpbubblor, som lösas upp af vinden, utan den är lifvet intet annat än Benedictus. förargligt, j a, riktigt nedrigt o c h rysligt s y n d en sönderslagen flaska, hvaremot vandraren skär o m den stackars lilla ungen, men att nu, sina fötter. » Den talangfulle öfversättaren, hr Erik Thyselius, har all heder af införlifvandet. Hufvudnumret å programmet värre. A l l t s å ingen öfverilning. F ö r s t o c h af doktorerna Curt Wallis och F. W. Warfcinge. Särskildt var detta fallet efter bästa möjliga framgång utöfva skötsel af sjuka. den tredje satsen, som måste omtagas. Ett annat u p p t r ä d e o c h låta dess följder k o m m a öfver intressant nummer var R. Wagners förspel till Att detta nu föreliggande verk, som utgår från magens hufvud. O m så N i n a v i l l e b e g a g n a Fahlcranis $ Comp-.is välkända förlagsinstitution, » Parsifal », som dock, särskildt beträffande mesalltså bör komma att mottagas med allmänt insig a f de medel, s o m s t o d o henne till buds.
I den ordning dessa förslag blifvit afgifna, ville flr Frih. o. Landtm, nu framställa proposition, huruvida R. o. Ad. antog något af dem såsom sin gemensamma tanke; och hemställde Hr Landtm, alltså nu först, om R. o. Ad. behagade antaga Gr. Posses förslag såsom sin gemensamma tanke. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Frih. Raabs förslag. Ropades ja, blandade med ganska många nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej vid svaren å den sednast framställda propositionen. Hr von Hartmansdorff: När man måste välja e mellan två onda ting, tager man naturligtvis det minsta. Jag önskar således, att vi måtte få votera för att få hvart tredje år. Upplästes till justering och godkändes följande voteringsproposition : Den, som förklarar såsom Ståndets gemensamma tanke Frih. Raabs förslag, att riksdagarna böra återkomma hvartannat år, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklarar R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke Gr. Posses förslag att lagtima riksdagar böra å bestämd dag återkomma hvart tredje åt', oberoende deraf, huruvida K. M. sammankallar R. St. till urtima riksdagar under mellantiden. Frih. Cederström: Jag anser mig böra till prot. för klara, att vid den votering R. o. Ad. nu går ali, i följd af den upplästa volerings-proposm, företaga, kan deras tanke ej göra sig gällande, hvilka möjligen vilja till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag godkänna Utsk:s förslag samt ogilla de båda anmärkningarna. Hr von Hartmansdorff: Då ingen af Ståndets le - 3’S D c n ao Juni f. m. damöler yrkat bifall till Utsk:s betänk., så anser jag ingens rätt vara förnärmad genom den nu justerade voterings-propositionen. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 34. Nej — 85.
10:o) I händelse afvikelse, utan dertill erhållen vederbörlig tillåtelse, skett från den fastställda arbetsplanen, eller arbetet, utan af Kongl. Maj:t medgifvet anstånd med detsammas utförande, icke blifvit fullbordadt inom derför bestämd tid, ankommer på Kongl. Maj:t att låta inställa all vidare utbetalning af statsbidraget samt återfordra hvad deraf uppburits att på en gång eller successivt till Riksgäldskontoret inbetalas inom den tid, som bestämmes af Kongl. Maj:t eller af Rikets Ständer, till hvilkas pröfning frågan om uppburna medels återbäring lärer komma att öfverlemnas, derest längre anstånd dermed än till nästa xiksdag anses erfordras. Fullmägtige böra tillse, att sådan inbetalning ingår i vederbörlig ordning. ll:o) Stad, ort, bolag eller enskilde, som af ett genom statsbidrag befordradt företag komma att draga omedelbart gagn, böra, i den mån Kongl. Maj:t prölvar skäligt bestämma, jemväl till företagets fullbordande bidraga antingen genom kontant tillskott eller med materialier och arbete. I annat fall beror af Kongl. Maj:t att inställa utbetalningen af de beviljade medlen. 12:o) Yid alla med statsbidrag i större eller mindre mån understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, tjenstoch sysslolösa personer användas. 13:o) De ar betsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag äro beviljade, böra sednast under loppet af år 1867 påbörjas; kommande hvad Rikets Ständer nu anvisat för de vid sagda års utgång icke påbörjade arbeten att reserveras till Riksdagens disposition. 14:o) För utbekomna låneunderstöd till sjösänkningar och myrutdikningar eller andra vattenaftappningsföretag bör efter tre års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontoret först utbekommits, årligen erläggas åtta procent å hela den lyftade lånesumman, hvaraf räntan godtgöres efter fem för hundra af obetalda kapitalbeloppet, och det öfriga utgör afbetalning derå. I afseende på sättet och ansvarigheten för dessa inbetalningars verkställande lända ofvan åberopade Kongl.
Vissa articlar som vi ej hafva sjelfva, äro för högt upp - Den 28 Junit e. Ht. tagne, såsom Krita 25 procent, ett ämne som kommer ifrån andra Länder äfvenså huggna Fiintor 15 procent, som färdigbuggne köpas med större fördel, än att skaffa sig flintkulan, hvaraf mycket hugges bort och går förloradt. Skurna Korkar, 10 procent; förmodligen för att med vårt bortskämda dricka, Porter, Viner erlägga en National-contribution till Rikets 2:ne Korkskärare, som icke sysselsätta tillsammans 6 arbetare. Korken inkommer ifrån Pyrenerne, hvaraf det sämsta ihåliga säljes, ty den fina Korken behålla de för att skära sjelfva. Frankrike finner mer uträkning vid att köpa sin Kork. Gipsarbeten äro taxerade till 50 procent? men böra efter min tanka, likasom böcker, naturalier och modeller, vara tullfria, på det vi icke på den goda smakens bekostnad må få skatta till ett par Italienare, hvilka äro deen; da som lemna oss dåliga Copior ur utnötte former. Jag förenar mig med Herr Hjerta deruti att på alla exportarticlar, bör vara låg tull, alla källor till lifvande af Nationens industri, böra upplåtas och uppsökas Jag fruktår, att ändamålet icke vinnes, att modifiera Tullafgifter efter föregående års utländska priser, svårligen kan man då följa conjuocturen, och projectet verkar således ett motsatt förhållande mot hvad man önskar. Jag vill förbigå hvad som blifvit sagt om Norrige och Dannemark; jag vill blott nämna att Dannemark har ganska få Fabriker, men hvad desse producera, är förbjudit till införsel. Hvad de utmärka sig med, är äkta porcellaine och snickirearbaten. 6»6 Den 28 Junii e. m. Dessa båda art »clar åro till införsel förbudne.
Det kunde, i så fall. lätt inträffa, att föräldrarna först genom lysningen i kyrkan lingö underrättelse om den tillernade förbindelsen. För öfrigt tillåter jag mig lästa upmärksarnheten derpå, att i de flesta Europeiska lagar linnas bestämda föreskrifter i detta hänseende, i temlig likhet med hvad vår lag i ämnet innehåller. För att förvissa sig derom, behöfver man icke gå längre än till Norige eller Danmark. Qvinnan är der myndig vid 25 års ålder, men vill hon ingå äktenskap mäste hon dock anhålla om föräldrarnes eller »rsette Vaerges» tillstånd dertill. Ett likartadt förhållande eger också rum i Tyskland och Frankrike, i sistnämnde land verkligen strängare än hos oss. I England eger visserligen den vid 21 ars ålder myndiga q vin nan frihet att gifta sig oberoende af föräldrars samtycke. Men sedens makt är der så stark, att ytterst sällan en qvinna vågar förbigå sina föräldrars bifall, då hon skall afsluta äktenskap, emedan föräldrarne genom testamente kunna utestänga henne ifrån allt arf. Då förhållandet är sådant i utlandet, kan jag icke finna hvarföre vi i vår lagstiftning skulle gå längre. Då ärendet förevar i Utskit, framstälde jag ett förslag i den riktning, att när qvinna kommit till viss ålder, skulle hon kunna vara sin egen giftoman. Men jag fogade likväl dervid det uttryckliga förbehåll, att då fader eller moder lefva, skulle qvinnan alltid först inhemta deras råd i afseende på äktenskaps-förbindelsen. Utskits majoritet ville dock icke lyssna till ett sådant förslag; hvadan jag äfven nu vid detta förhållande finner mig föranlåten att yrka afslag å Utskits il'rågav:de Betänk. Frih. Cederström, Rudolf: Afven jag tillhör deras antal, som vilja medgifva qvinna rättighet att vid 25 års ålder vara sin egen giftoman. Härvid har jag likväl ansett lämpligt foga det vilkor, att hon, för sådant fall, icke längre eger några föräldrar i lifvet.
Ridderskap^ och Adeln 'Af Herr Friherre Cederström, Jacob, som ansett Djur*Läkames antal böra vara lika med Provincial-Läkames, samt att de förstnämnde lämpligast böra aflönas genom En Skillings afgift af' hvarje Mantalsskrifven person, att, i sammanhang med Curhus-afgif* ten, uppbäras och redovisas* Af Herr Hjerta, Gustaf, som, med yttrad öfvertygelse, att Djur-Läkares aflöning bor Stats-samtAllm,Besv.o. Oec.Wtsk. Uti. N:6 47* 3 af hvarje Landsort serskildt bekostas, förkla-" rat, att säkraste sättet till erhållande af en ordentlig Läkarevård för Boskapen, vore Elevers bildande vid Veterinair-Inrättriingen genom afpassadt understöd af Staten; hvaremot, om Staten aflönar Veterinair-Lä. kare, följden kunde blifva, att de placerades i orter, der de icke behöfvas, och att hela Inrättningen blefve en Pensionsanstalt. Inom Högvördige Preste.Ständet Af Herr Prosten Nordin, som, under erinran, att då ej mer än 1200 B:dr årligen blifvit för Provincial-Läkarevårdens förbättrande föreslagna, afstyrkt nya anslag för Djur-Läkare , helst omsorgen för menniskors helsa är vigtigare, än den för Djurens, samt man icke kan vänta, att emot ett arfvode af 50 B:dr erhålla en duglig Djur-Läkare. Herr Prosten har i öfrigt yttrat den farhåga, att, i den händelse detta nya anslag nu beviljades, frågor vid nästa Riksdag kunna uppkomma om anslag till Boställen, Beteshagar, Anatomi-Salar, Stallar, Instrumenter, Betjening m. m., samt att ett helt Djur-Läkare-system med Central-Inrättning och Filiationer på sådant sätt slutligen torde komma att kosta Staten ansenligt, ehuru de smärre Städerne och Landsbygden hafva föga gagn af en i Läne-Residence-Staden boende Läkare. 4 Statssamt Allm.Besv.o, Oec.- Utsk. Uti.