Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den andra frågan, nemi. skolfrågan, ansåg samma talare befinna sig i ett fullkomligt virrvarr. Ja väl! men hvad är orsaken. Jo! R. Stms inblandning i denna fråga. De hafva äfven i denna fråga tagit ett obehörigt initiativ, och just den omständigheten bar föranledt detta virrvarr, der det finnes. Ulan denna R. Sltrs inblandning hade skolfrågan aldrig råkat i detta virrvarr, och jag är derom öfverlygad, den kan endast lösas genom behandling af en Deparlements-Slyrelse, men ingalunda af ett Kolhm. Den 3:dje frågan var fatligvårds-ärenderna, hvarmed talaren trodde det stod illa till. Jag har redan sagt, att fattigvårds-ärenderna icke kunna hänföras lill ett Ecclesiastik-Kolhm. Jag lemnar derhän hvad de förste kristne predikanterne, då de för 1,000 år sedan hilkommo, må hafva sagt om fattighjonen i Sverige. Jag tror, att det icke hör hit, oell att vi nu stifta lagar för nu beslående förhållanden. Jag lemnar också å sido, huru fattigvården förut varit ordnad. Jag talar om dess nuvaride tillstånd. Den är numera icke en kyrkans angelägenhet. Den är-icke längre en barmhertighets-inrättning. Faltig vårds-lagen lillkännagifver det fullkomligt. Jag vågar säga, alt jag har all möjlig aktning för de åsigter, som gjort sig gällande derom, att fattigvården skall återföras till en barmhertighets-inrättning, men jag vet i sanning icke huru detta skall gå till. Vi hafva i detta afseende här för oss motioner, sora gått den vanliga vägen ge nom Utsk. och för få dagar sedan blifvit pröfvade af R. o. Ad. Denna åsigt har icke vunnit representationens bifall, och, jag uprepar det ännu en gång, jag kan icke fatta huru det skall tillgå, alt återföra fattigvården till en fullkomlig barmhertighets-inrättning, då man låter det bero af en hvar att gifva eller icke gifva till jde fattige.
N:o ro, i anledning af väckte motioner, om nedsättning, ändring eller förklaring af Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på Expeditionslösen den >5 Maji 182 r; Återremitterades. N:ö 11, öfver motion, om förändring i nu gällande föreskrifter om inskrifning lill Krono-Ruslhåll; Bifölls, N:o 12, i anledning af väckt fråga, om stället, hvarest under ransakning varande häktade personer böra förvaras; Bifölls, • N:o i3, i anledning af väckte frågor, om ändringar i nu gällande Författningar oin Prestval; Bifölls; och N:o i4, i anledning af väckt fråga, om upphörande af den sju Härader i Elfsborgs Län samt städerne Borås och Ulricehamn medgifna rättighet lill Gårdfarihandels idkande; Bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 84, öfver motion, alt skriftlige berättelser uti mål, som hos RådstufVu-Rätt fullföljas, måtte varda afskaffade; Bifölls. N:o 85, öfver motion, om upphäfvande af en del ser skil de Domstolar, elier så kallade Fora privilegiata; Bifölls. N:o 86, öfver motion, omj ändring i 17 Cap. 3i §. Rättegångs-Balken ; Bifölls. N:o 87, öfver motion, angående förändring af ;Rättegångstimman å landet; Bifölls. N:o 88, öfver förslag, om upphörande af Krigs-Hof-Rätten samt Öfre och Nedre Borg-Rätteriie, eiler förändring af dessa Domstolars organisation; Bifölls. | N:» 89, Fröt.
Riklgäldsverk och sedan genom ett ännu origtigare uppfattadt Banksystem; sedan mall, på bekostnad af de gamla enskildte Capitalerne i landet, gjort Rikets Ständers Bank till den enda stora Banquier i Sverige och till den, på Metallisk valuta, i förhållande till Sedelstock, rikaste Bank på jorden; då hör man ock, när man inser vigten af det enskildta CreditSystemets återinförande, begagna den kraft, man i denna Bank äger, till ändamålets vinnande. Att allenast önska fram de enskildta Creditlnrättningarne, bar icke varit nog för mig. Jag har sökt, alt hjelpa dem till rätta. Jag har derföre användt ali uppmärksamhet och förmåga, till att utreda för mig möjligheten af öfvergång till ett bättre Creditoch penningväsende. Jag har tydligen insett vigten af, att ordna privata Crediten, och jag har 68 Den i December. ej tvekat, att härtill använda den enda betydliga kraft, som i landet [finnes och som, till ett sådant ändamål, onekligen af Fiikcts Ständer rättvisligen och nyttigt kan disponeras. Under det att jag, genom ett lagligt mynt, sökt att återgifva penningrörelsen sin blifvande princip, har jag sökt, att genom ändamålsenlig enskildt Bankrörelse, framkalla och befordra enskildt Credit; oell derunder bar jag icke försummat, att vårda den StatsBank, som finnes, och som ännu längre skall gagna, om han i en sådan anda förvaltas. Denna StatsBank skall då ej blifva kostsam och skall alidrig skada landet, såvida han cj återryckes i laglöshets-tillstånd. Men emot förnyandet af detta misstag anser jag, att vi äga den bästa garantien, i folkets stigande upplysning, och det bästa Contractet, i Rikets Ständers framskridande begrepp om pligter och rättigheter. Den värde Ledamoten har sagt: att ej publika papper hos oss finnas. Jag har åter ämnat, att i sammanhang med BankRegleringen föreslå ett sådant LåneReglemenle för RiksgäldsContoiret, att derigenom Publike papper skola hos oss ökas. Emedlertid torde de RiksgäldsContorets Obligationer, som nu finnas, jemte flere säkre Actiepapper, till en början kunna begagnas.
Jag begagnar detta tillfälle att få fästa Banco-Utskts uppmärksamhet på angelägenheten all behandla detta magtpåliggande ämne, nemi. h y p o t h e k si n r ä t t n i n g, på ett annat sätt, än StatsUtsk. gjort enligt dess memorial N:ris 33 och 34, emedan jag förmodar-, att, sedan Bankens reglering blifvit uppgjord, det tillkommer Statsoch BancoUtsktn att gemensamt handlägga alla motioner om hypotheksinrättningar, så vidt de erfordra biträde af Statens medel, och isynnerhet om, såsom jag hoppas, en allmän inrättning, hvilken bör utgöra grunden för creditväsendet, blifver beslutad. Härvid får jag äfven äran fästa BancoUtskrs synnerliga uppmärksamhet derpå, att 1823 års förenade Stats o. BancoUtsk. ej kunnat uppgifva annat skäl emot Financecomraitte'ens föreslagna allmänna hypotheksinrättning, än att den ej då kunde användas, hvilket var ganska sannt. Nu är likväl förhållandet motsatt, då rätta tiden nu är för dess användande, sä mycket mera som den nu är oumbärlig, emedan creditväsendet i Sverige ej bör grundas endast på Bankens metalliska fond, aldenstund Svenska folkets trefnad och styrka hufvudsakligast bero af tillväxt i dess inre rörelse, till livars lifvande ej bättre medel kan åstadkommas, än just ifrågavar. inrättning, hvilken nödvändigt måste uppfattas och verkställas i sammanhang med realisationens fullbordande för industriens utveckling och samhällets förkofran, samt sålunda till att betrygga realisationens nytta och bestånd. Det mercantila systemet, som egentligen erfordrar metalliskt rörelsecapital jemte discontrörelse, skulle äfven härigenom vinna så mycket mera, som Bankens medel derigenom nästan uteslutande skulle kunna disponeras till förmån för handelsinteresset, Hvilket i alla fall, liksom hvarje annat interesse, bör concedera, när det står i strid med det allmänna bästa.
(690) torde snarast sändas till » E. », Hölje. (665) SOM HUSFRU ÖNSKAS EN medelålders dam med bildning och gladt lynne. Svar med fotografi (som återsändes) och refer. till » Främling », p. r. Stockholm. HUSHÅLLERSKA, med god hälsa, godt och jämnt humör samt framför allt kunnighet i både enklare och finare matlagning, bakning m. m., och som är villig att lägga hand härvid, sokes att tillträda nu, senast början af juni, för ett bättre i närheten af stad beläget hem, där det finnes en sjuklig fru, som vill hafva sällskap och vara befriad frän hushållsbestyren, Svar med betyg och rekommendationer samt uppgift om löneanspråk, ätföljdt om möjligt af fotografi, torde insändas till » M. S. S0S32 », S. Gumaälii annonsbyrå, Stockholm f. v. b. (G. 80832) Vid Karlskrona högre läroverk för flickor ö n s k a r £i £ P lats » Leipzig », Nordiska Annonsbyrån, Göteborg. (Nord. A.B. 7722) n - ÄRS FLICKA, som genomgått läroverk och hushållsskola, kunnig i handarbeten samt något sömnad, söker plats i familj att gå frun tillhanda mot fritt.vivre Svar till » Våren 1899 », Nord. Annonsb., Göteborg. (Nord. A.B. 7723) U NG LÄRARINNA önskar under juli må- nad plats att undervisa eller medfölja familj på resa eller till badort för att vara som hjälp, mot fritt vivre och fria resor. Svar till » Hilly », Iduns exp. blir till nästkommande hösttermin en lärarinneplats ledig med undervisningsskyldighet VINNLIG SJUKGYMNAST önskar till hufvudsakligen i naturkunnighet påskolans sommaren plats i familj, vid badort el. alla stadier. Ärlig lön 1,000 kronor. Anmedf. på resa. Praktis. utomlands. Svar sökningar ställda till läroverkets förestånmärkt » Vix », Oskarshamn p. r. (667) darinna skola vara inlämnade före den 15 maj 1899. STYRELSEN. (G.
Men Utskottet föreställer sig, att, äfven med bibehållande af nuvarande domsageindelning till dess hufvudsakligaste delar, Lagkomitéens förslag skall kunna i ganska väsendtlig mån genomföras. Utskottet håller nemligen före, att menigheterna villigt skola underkasta sig att i någon mån uppoffra den fördel, de för närvarande kunna ega af tingsställenas närbelägenhet, om de genom en lagförändring i ofvan antydd syftning erhålla visshet, att en dylik uppoffring skall medföra den vida större fördelen af oftare återkommande rättegångslillfällen, och att det icke skulle möta alltför stora svårigheter att förmå härader och tingslag till frivillig sammanslutning för gemensam jurisdiktion, om det för alla blir uppenbart, att rättvisan derigenom blir, åtminstone i afseende på tiden, för dem alla tillgängligare. Det är genom en sådan menigheternas frivilliga medverkan och försakelse af vissa nu åtnjutna förmåner, som Utskottet vågar hoppas att den ifrågavarande förändringen skall kunna genomföras; och då orternas innevånare i detta afseende bäst torde känna sina egna behof, så skulle det icke ens synas Utskottet välbetänkt alt, utan en sådan medverkan, försöka sakens genomförande. Det torde icke vara att förvänta, att i de domsagor, som bestå af flera härader eller tingslag, en dylik sammanslutning af hela domsagan på en gång kan åstadkommas; men ej obetydligt vinnes, om två eller tre af dem förena sig om gemensam tingsstad och gemensamma rättegångsdagar, som då kunna blifva dubbelt eller tredubbelt så många, som hvartdera tingslaget för sig tillförene åtnjutit, och slutligen lärer äfven på de flesta mera bebygda orter fördelen af en för hela domsagan gemensam tingsstad och regelbundet på bestämda dagar i månaden återkommande sammanträden af Härads - 22 Lag-Utskottets Betänkande N:o 15. rätten blifva så i ögonen fallande, att domsagans innevånare skoia villigt göra allt hvad på dem ankommer för vinnande af en sådan fördel.
Jag skall nu försöka att, så vidt mina krafter det medgifva, yttra mig öfver de skäl, som BankoUtsk. i denna särskildta fråga anfört. BankoUtsk. säger: »Då med ifrågavar:de förslag åsyftas, att den å Bankens sedlar nu brukliga text skall å de blifvande sedlarne bibehållas, anser Utsk. sig höra fästa upmärksamheten derå, att. såsom af BankoUtsk. vid sednaste Riksdag jemväl anfört des, berörde text, som innefattar, att Banken vid anfordran inlöser sedeln med 00 Rdr Silfverspecie, enligt 1830 års myntfot, visserligen uttrycker det belopp i Rdr silfver, innehafvaren eger att för sedeln af Banken utbekomma, men icke lemnar honom någon säker anvisning å verkliga värdet af denna valuta.» Nå väl! Detta skäl har, på sätt jag nyss nämnde, varit nog för att afstyrka förslaget och Utsk. har likväl på ett annat ställe i Betänk:t erkänt hvad jag förut yttrat om rättigheten för en sedelinnehafvare att för sedlarne erhålla silfverplantsar! Hade nu håda ämnena fått följas åt, så är det klart, att Utsk. skulle hafva kommit till att tveka, huruvida det vore nyttigt att så afgöra saken. Jag finner, att jag uti min första allmänna teckning af frågan sagt nog för att R. o. Ad. skall upfatta min mening, och som jag ser, att den nu föredragne punkten är slut, skall jag för närvande öfverlemna ordet åt någon annan. 518 Den 25 Februari f. m. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Den sisle värde talaren har emot BankoUtsk. framställt den anmärkning, att den fråga, som i denna punkt afhandlas, och en annan af hans motioner icke blifvit af Utsk. i ett sammanhang behandlade. Ilan har dervid haft den artigheten att fritaga mig, såsom mindre van riksdagsman, från skulden i detta hänseende och kastat densamma på Utsk:ts Kansli.
Jag medgifwer likwäl, at Herr p>'»ld88orn, sä wäl som jag och mänga andra, hwilka kunnat äga större LLpimlmi Riks^ gälds sedlar, härigenom warit något lidande; men deremot undfluppo wi med at betala endast i6 hälft 122 Den iZ Maj. hälften af den fastställde förmögenhets-afgrften. Om nu nägon genom denna för fattning kan sägas warit lidande, har detta drabbat den förmögnare delen af Rikets undcrsätare, som hafwa den tilfredsställelsen, at den fattige och mrndre förmögne derigenom bltfwit kisade. Da nu Herr kroks880r Zcbulrenbeim änteligen prkat, det hans anförande stal för hans räkning i krotocoiwt intagas; sä anhällcr jag äfwen, at hwad som af mig nu blifwit anfördt, rnä för min räkning i ?roMcoilet intagas. Herr 6aron och Landtmarskalken förklarade, at sädant icke kunde Herr förmenas. Friherre von K086N, Otto kreäric, anmärkte rörande de i dag förehafde Lon8titution8-ämnen, at sedan Ledamöterne i Lon8titution8-Utskottet redan wörö nämnda och satte i overksamhet, syntes honom, det nagra öfwerläggningar Deröfwer icke behöfdes, hwilka nu skulle komma i förtid, dä päminnelserna i sin rätta ordning komme efteråt, och Utskottet emedlertid oafbrutit finge fortsätta stt arbete. Utskottet nu kommit i »ctivite, utber jag mig fä anmäla et ärende, som dit hörer, och i sin män torde bereda en sällare framtid.
» Sist vi träffades, var ni så dyster; i dag är ni glittande glad. » » Ja, och vet ni, det är egentligen min gamla städerskas förtjänst. » » Er städerskas —? » » Ja, ty den hederliga gamla själen lät mig vänta en hel halftimme på min frukost i morse, och under den tiden hann jag studera tidningen, — från pärm till pärm höll jag på att säga. Och just så är det som en tidning bör läsas, det har jag kommit underfund med i dag, ej ett ögnande blott här och där, nej, där man minst anar det, kan man finna en äkta pärla, och en sådan har jag funnit i dag, så dyrbar att jag ej vet hur högt den skall skattas. » Han hade rest sig upp och gått några slag af och an i rummet. Nu stannade han plötsligt framför Inez. » Ni skrifver ju ibland i den här tidningen? » Han drog hastigt upp den ur fickan. » Ja, någon gång, » genmälde Inez sakta, medan färgen kom och gick på hennes kinder. » Hurudan är egentligen er signatur, om man törs fråga? » fortsatte han med stigande if ver. » Åh, det vet ni nog, » svarade Inez med ett litet förläget skratt. » Har ni ej reda på en så världsbrömd författarinnas signatur? I. II — r, skulle jag tro, att det är. » » Men säg mig nu, fröken Hanner, kan det ej hända att ni någon enda gång tecknar er annorlunda, t. ex. » I — z » eller blott ett litet » — z »? Säg är det ej möjligt? » Han hade fattat hennes båda händer och såg henne nu forskande in i de djupblå ögonen. » Jo, jo, det kan ju hända nå- gon gång, » framstammande Inez, medan hjärtat o 1897 bultade med våldsamma slag. » Ja, jag visste det ju, » utbrast han jublande. » Jag kände igen er stil och edra tankar, fast ni aldrig förr yppat dem så för mig. Men säg mig nu också ärligt och öppet, menar ni verkligen allt hvad ni där säger, är det sannt, att ni känner och tänker allt, hvad ni där uttryckt så vackert och själfullt?
Samhälles bemödanden; likväl oell då Utskotten härvid erinrat sig, att ej mindre en ny Civil och CriminalLag är under utarbetande, samt att Rikets oeconomiska Författningar blifvit samlade, för att, i ett Sammanhang framstälde, undergå nödig granskning, än äfven att ett nytt förslag blifvit afgifvet till de Administrativa verkens förändrade Organisation samt den egentliga Lagskipningens skiljande från de Administrativa ärenderne, så finna Utskotten, med afseende på de förändringar som i förenämnde hänseenden kunna komma att ega rum, och då utgifvandet af förenämnde InstrUctioner och Författningar, vid ett sådant förhållande, skulle medföra eli föga varaktig nytta, och i en framtid äfven möjligen blifva mera förvillande än gagneligt, tidpuncten för ett sådant ut-gifvande ännu icke vara inne; och hvad särskildt angår Rikets Grundlagar, så erkänna Utskotten visserligen hyttan af en allmännare kännedom deraf; men då äfven desse vid hvarje Riksdag åro förän - ii io LagVtshottets Rttdnkandftt! elling underkastade, oell dessutom finnas att tillgå vid hvarje Kyrka samt hos hvarje Domare i Riket, hvarigenom tillfälle att deraf taga nödig kännedom ej fattas dem, som sådant åstunda, anse Utskotten sig icke eller kunna tillstyrka utgifvandet af desse Lagar på allmän bekostnad, enär Statsverket derigenom skulle få vidkännas betydlige kostnader, utan att någon ersättning vöre att derföre förvänta; och tro Utskotten sig härvid böra tillägga, att sedan en allmännare önskan nu mera vore yttrad för Grundlagarnes ytterligare lifgifvande och allmängöra lide, lärer den enskilda industrien, som bättre torde kunna beräkna och använda de oeconomiska fördelarne härvid, äfvensom sorgfälligare bereda Samlingens kringspridande oell afsättning, än då företaget sker på allmän bekostnad, icke uraktlåta att begagna den förmån, som härigenom synes vara att påräkna, och hvarigenom det med motionen åsyftade ändamål lämpligast skulle vinnas.
Med de k ofwanberörde mätto beslutne ändringar och tillägg, samt hwad Borgare-Ständct, uppå de Z Paria Bota innom Utskottet grundade alternativa hemställanden» Kg pttrat, blcf Bewillnings-Utstoktets Förflag till Bewillningens utgörande och fördelning, enligt Förordningen samt Maximi-och Minimi - Tabellerne, i alla öfrige delar af Ständet bifallet; dock skulle, dä Ständet, jemnlikt Rcgcrings-Formens 71 §., meddelar fina Respective Med-Ständ defie bestut, jämte skälen dertill samt deröfver hör Bcwill, nings-Utskottet» Ständer wänlige» anmoda wälbcmälte Utskott, att öfwerse Rcdactionen af Bewillnings - Förordningen och i synnerhet desi Z.-dft Artikel» hwars delar Ständet ej ansett i nog fullkomlig ordning upställde. Häröfver skulle Protocolls-Utdrag sammanfattas och expedieras, llc supr», iLx ?re,kf>coller F. O. Valerion Utdrag af Protokollet» hältet uti Borgarc-Ständets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den 9 Ukartii 1810. S. D. Uppä Högloft. Ridderskapets och Adelns inbjudande i anledning af en snart infallande märklig tidpuct, bcflöt Borgare-Ständet, att den iz nästkommande man - 764 Den i? April. manngrant upwakta Hans Majit Konungen och gemensamt med dc öfrige Respcctve Ständcn hos Hans Majis aflägga sina underdäniga Lyckönstningar; Och stulle Erpeditions-Utstottet updragas att för detta tillfälle författa en undersätsig tacksägelsc-adrest. vt suprg. S. D. Gillades l w<v Höglost.
Majit, i ändamål alt lifva den fosterländska anda, som framkallat del frivilliga skarpskytteväsendet, samt pä det att fäderneslandet derigenom måtte vinna en stridbar manlig befolkning, på samma gång lättnad gåfves denna befolkning och möjligen förminskning i Statens utgifter kunde uppkomma, i nåder föreslagit följande tillägg i 15 § al Kongl. Kungörelsen angående den allmänna beväringen af den 13 November 1800: ExpeditionsUtskottets Förslug till underd. Skri [veise. l\: o 413 ■ 7 4. När beväringsskyldig, som, bland allmänna beväringsmanskapet inmönstras, är aktiv medlem af frivillig skarpskytte-föréning och företer skriftligt betyg, undertecknad! af Ölverbefälhafvaren för den korps, han tillhör, jemte en af chefen för närmaste regemente eller korps i arméen tillförordnad, i tjenst varande officer, derom att den beväringsskvldige under minst ett år deltagit i skarpskytte-korpsens öfningar, utförda i öfverensstämmelse med det för arméen gällande exercis-reglemente, och eger den färdighet i vapenföring, marsch och manöver, som motsvarar läraktig beväringskarls efter lörsta årets möte, samt derjemte förvärfva! den skjutfärdighet, som i miilskjutningsinstruktion är för rekryt i arméen bestämd såsom vilkor lor approbation till soldal, må sådan beväringsskyldig befrias från deltagande i lörsta årets vapenöfning med den allmänna beväringen." I sammanhang härmed har E. K. Majit jemväl föreslagit, att den officer, som för pröfning af beväringsskyldige skarpskyttars vapenfärdighet blifvit, på ofvannämnda sätt, ur arméen utsedd alt inställa sig på skarpskytte-korps’ öfningsfält, må ega att åtnjuta reseersättning och aflöning efter gällande rese-reglemente, samt att denna kostnad må godlgöras utaf 4:de Hufvudtitelns anslag till reseoch traklamenlspenningar. Hvad E. K. Majit sålunda behagat i nåder föreslå hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla; hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet tillkännagifva; framhärdande etc.
Då hos oss Landtbruket ostridigt utgör Rikets Hufvudnäring, är det ock detsammas upphjelpande, som småningom kan förbättra Financerna och frambringa ymnighet och välmåga. Men Rikets Grundnäring bar ej alltid åtnjutit denna välgörande omsorg. Föraktad eller ledd med tvång af Systemer, har den ej kunnat vinna en högre fullkomlighet. Genom den Hjeltens vishet, som bidragit till Europas frihet och lugn, som så betydligt utvidgat Rikets gränsor och tryggat vår sjelfständighet, har en ljusare utsigt öppnat sig för den nitälskande Medborgaren, då den sanningen, att Åkerbruket utgör grunden för en Stats välfärd, af samma stora Furste blifvit erkänd, och sårlane åtgärder redan vidtagne, som, då de fullföljas och fullbordas, skola återge detta Yrke sin ursprungliga ära. ' Den 5 JanuariL 333 Vi se ej mera ett älskadt Fosterland i beständiga strider: Vi se lugnet inom dess gränsor småningom hela dess sår, en mild Skapare-makt återlifvar dess styrka, och Segrar öfver ouppodlade fält öppna Sverige vägen till en ära, fast, som dess klippor, och långvarig, som minnet. Detta Anförande anhåller jag ödmjukast må blifva remitteradt till Statsoch BancoUtskotten, samt mig tillåtas detsamma med de öfrige Respective Stånden communicera. Lades på Bordet. Herr af Wingård\ Johanj uppläste följan Vid sista Riksdag väckte jag fråga om inrättandet af Forvagnar, hvarigenom den Landtmannen så betungade Hålloch Reserveskjutsen i längden skulle försvinna. Som, enligt min öfvertygelse, denna sak äger den största gemenskap med Jordbrukets framtida förkofran, och samma fråga nu åter är väckt innom Hedervärda BondeStåndet, samt Projecter i detta afseende upprättade af Kongl. ÖfverPostDirectionen; har jag trott mig böra i korthet anföra mina tankar i ämnet. Jag anser som en nödig försigtighet, att häruti endast göres försök, samt att ej detta försök 354 Den 5 Januarii. börjas i förstör Scala.