Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St., ang:de förordnande för en ledamot af Statsrådet i afseende ä handläggningen af vissa uli 36 och 42 §§ af Riksd.Ord. omförmälda riksdagsärender!; Gifven Stockholms Slott d. 25 Juli 1844. fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, alt denna nåd. skrifvelse finge läggas till handlingarue samt alt vederbörande Utsk. meddelades underrättelse om densammas innehåll. Ropades ja. 44 Den 1 Augusti. Upplästes K. M:s nild. propos. till R. St., ang:dc anslag till boskapsskötselns befrämjande i riket medelst anläggande af stamholländerier; gifven Stockholms Slolt d. 25 Juli 1844. Begärdes på bordet. Upplästes K. M:s nåd. propos. till R. St. ang. ett lönebidrag för Götheborgs hamnbyggnad; gifven Stockholms Slott d. 25 Juli 1844. Remitterades lill SlatsUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkman, att, i öfverensstämmelse med under gårdagen utfärdadt anslag, sammanträda, för att utse Electorer i stället för dem, hvilka dels genom afsägelser, dels såsom utsedde till Utskisledamöter fråuträdt sina Électorsbefallningar. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 4 till I e. m. In fidem 1’rotocolti, Jlbert Munck. Thorsdagcn den 1 Augusti 1844. Plenum kl. B e. m. Öppnades Hrr • Bankmäns lista till val af Electorer efter N:o 1. Frih. Oxenstjerna af Eka, Carl; 48. 77 Creutz, Follin. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff; — 220. Palmstjerna, Nils Fredrik; — 359. 17 af Klinteberg, Fullm. Hr Aminoff, Johars Fredrik ; — 389. 17 von Kramer, Robert Fredrik; — 494. Hr Croneborg, Fullm.
Brefvet derom af den 17 October 1778 , , , , , Barnhusetj Frimurare; se Hufvud-Tifel 6:te. , Stora i Stockholm; se Hufvud-Titel 6:te Barometrarj inköp för Meteorologiska observationer; se Anslag för en gång, i) S:t Barthelemyj om förvaltningen af Ön samt att den mätte öfverlemnas såsom en undersåtlig skänk till Kongl. Maj.t Svar pa återremiss ,,, 'JL O ■j> t» O -T' Utlåtande, Betänkande p 11 p p Riks-Ståndens Beslut BorgareStåndet. N 'o Sid. Adeln. V 40 å. V 40 å. t Barthelemy^ fråga om ©ns öfverlåtande till Danmark yyyyyyyy**iiii* „ se Slafveriet. vfordran till embeten och tjenster: om vilkor derföre , ,>>>>>>>>>> Svar pä återremiss ,,>«>>>>> om grunderne derför till Civile embeten och tjenster om förändring af grunderne derför inom Preste-Ståndet fästning af Carlsten samt Waxholm och Stock holms skärgård; se Anslag för en gång, e) •fästninss-arbeten vid Carlsborg och i Stock • ° holms skärgård, om skyndsamt bestämmande af förskott till bedrifvande ,,>>>>»>>*>> Svar på återremiss , , , , , > i9 om medel till desammas fortsät tande ,jf,yyy>>f>’>>> Se Anslag för en gang, e) 'grafning shjelp, om sättet för dess utbetalning
Jag tillstyrker således detta moms bibehållande utan förändring; men om man anser någon förklaring nödig för att förtydliga Utsk:s mening, att skjutslegan kan blifva lägre an 24 sk., skall jag ej vara emot en förandrad redactions antagande. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Man säger, att detta betänk, är uppsatt och föreslaget med hufvudsakligt afseen - Den 17 NoTemter e. ra. 16S de på jordbrukets fördel, och man åberopar såsom skäl för Utsk:s tillstyrkande dels K. Carl X:s yttrande om skjutsen för mer än 100 år sedan och dels BondeSt:s yttrande derom för ögonblicket. Hvad beträffar det Carl X tillagda yttrande, att detta Rike skulle gå under, derest skjutsen bortföre, så se vi, att Riket ännu består, ehuru skjutsen fortfar. Erfarenheten har således visat, att hans förutsägelse icke gått i fullbordan. Hvad åter BondeStts yttrande beträffar, är det klart, att BondeSt. tror sig vinna på en förhöjd skjutslega och följaktligen säger det, hvarigenom det hoppas bereda sin fördel. Sådant är ej nytt eller ovanligt; ty om kommer ihåg gamla riksdagsvisor, ser man deri, att skjutlegans förhöjning af ålder varit framställd såsom det högsta goda för BondeSt. Men jag befarar, att den vinst, BondeSt. förväntat, ej skulle tillfalla allmogen, utan stadna i fickorna på entreprenörerna. Mina skäl dertill torde jag få framställa. Då man undersöker förhållandet, linner man, att bonden på de flesta ställen ej är obelåten med att skjutsa, utan att han tvärtom gör det gerna för den eontanta penning, han derför erhåller. I fall entreprenader i stället skulle uppgöras, blefve förhållandet troligen det,'att bonden komme att skjutsa för ungefär samma betalning som nu eller något ringare, och att entreprenörerna toge skillnaden emellan gamla och nya legan såsom sin vinst. Bonden vunne intet, jordbruket vunne intet; och att man tillskapat en ny näringsgren, nemi. den att vara skjutsnings-entreprenör, tror jag icke båtade Rikets näringar på minsta sätt.
Efter dessa åsigter hafva Utskotten uppgjort förslag till Lag om Socknestämma för Riket i allmänhet, med undantag af Stockholms stad samt Sockne-nämnder för landet, hvilket Utskotten nu vördsamt öfverlemna till Rikets Höglofl. Ständers pröfning, under hemställan, att, i den mon det antages, Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om Dess Nådiga fastställelse derå. De förhållanden, hvarefter en Lagstiftning om Communal-förvaltningen höra lämpas, äro inom städerna i allmänhet väsendtligen skiljagtige från dem, som å landet förete sig, och äfven inom serskildte slads-samliällen olika, så att det föreslagna stadgandet om Sockne-nämnden icke kan till städerna utsträckas, och Utskotten anse sig icke heller kunna framställa något förslag till en allmän Lagstiftning i denna del. Det är likväl kändt, att organisationen af städernas styrelse ingalunda öfver allt är fullständig och ändamålsenlig, hvarförutan närmare bestämmelser derom torde blifva nödvändiga, såsom följd af hvad nu är föreslå - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JSf:o 4. l5 get om Socknestämmor, så vida detta förslag antages. Utskotten anse sig derföre böra, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Herr IVcerns motion i denna del innehåller, föreslå, att hvarje stads-samhälle må, genom utsedde Deputerade, utarbeta förslag till stadens administration, skiljd från dess Doinaremagt, med iagttagande af hvad om Socknestämmor kan blifva stadgadt, samt att sådant förslag underslälles Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning.
Söndagarne ibland.» »Söndagarne ja!» fnyste den lille föraktligt, der han kom traskande efter. »Men jag vet det godt», fortfor han i ettrig ton, »ni är inte pålitlig, kandidat von Rosenberg! Ursäkta att jag säger det, men ni är ingen god demokrat!» »Om den saken ämnar jag inte disputera med er, herr Jakobsson», sade Max kort. Men nu hade förbittringen hos den lille nått sin höjdpunkt. »Min själ om ni är det!» for han ut. »Jag har nog märkt det, ska ni tro — det är något, högfärdigt hos er — ja — också i det ni skrifver sticker det fram, fast det mesta, förstås, tar dom bort i redaktionen. Ni är teoretiker, ni — ja, ni är en aristokrat och en bildningsfilister, fast ni tar munnen full — —» »Godnatt, herr Jakobsson!» sade Max, lyfte på hatten, vände helt om och gick mot staden. Den lille hade stannat midt på Skeppsholmsbron. »Ja, gå ni, högfärdige adelssnobb — min själ om vi kan bruka er längre i demokratiens tjenst», ropade han som sista uttryck af sin förbittring, hvarpå han försvann inåt Skeppsholmen. Max promenerade hemåt. Han hade en känsla som om han begått en orättvisa, men när han ville söka klargöra för sig sjelf, hvari den bestod, vek intrycket undan. Han hade icke varit upplagd för det patetiska, det var hans enda brott; och det var alldeles ofrivilligt. Från första början då den lille låtit sin entusiasm brusa öfver, hade Max känt sin egen svalna;, och som genom en naturnödvändighet sjönk den djupare och djupare, ju mer den andres steg. Det kändes som skam att ha någon andlig gemensamhet med Falköga; det var som att bli dragen ner till andlig underklassnivå.
Hur hade dessa män kunnat komma honom så nära, utan att han märkte det? Han hade kanske bullrat mycket fast han under ifvern ej sjelf märkte det oljud han förts. Rummet var mycket stort och möbleradt som ett köpmanskontor med solid elegans. Ungefär midt på ena långväggen ledde en spiraltrappa till våningen ofvanför. – Åh, om han blott förut haft en aning om att denna trappa fans! – Det starka ljusskenet kom från gaskronan i taket, som betjenten ljudlöst tändt. De båda männen hade tydligen väckts ur sin sömn af bullret. De gingo i mjuka tofflor, deraf deras tysta gång, och kläderna voro pådragna i största hast. Betjenten närmade sig Arnold för att utföra sin herres befallning. Denne åter stoppade revolvern i fickan samt stängde fönstret, hvarvid han med ett egendomligt leende synade hålen efter borrningen. Han drog omsorgsfullt igen gardinerna för att utestänga möjligen ditlockade nyfiknas blickar. Allt hade emellertid gått så fort, att ingen i huset blifvit väckt. Endast de trenne visste hvad som tilldragit sig å kontoret. Arnold blef blodröd af harm, då betjenten stack sina händer i hans fickor. Han ville tala, men kunde ej få fram ett ord. Det motstånd han gjorde med händerna, slogs kraftigt undan af betjentens hårda näfvar. Motstånd skulle för öfrigt ej tjenat till något. De båda männen voro stora och starka och hade dertill den fördel, som ligger i vissheten att hjelp, om så behöfdes, ögonblickligen kunde anskaffas. Ett rop blott, och gården hade varit fyld af nyfikne. Ej ett ord yttrades under visitationen. Så väl betjenten som hans herre lade i dagen ett förvånande lugn, alldeles som om de varit förberedda på inbrottet eller vanda vid dylika scener. Den sistnämde granskade kassaskåpet och innehållet i Arnolds improviserade plånbok. Den senare stack han under sin arm. – Hvad har du funnit Kristian? – De här verktygen, en tom portmonnä och ingenting annat, svarade betjenten. – Godt, gif mig det! Jag ämnar inte lägga mig mera i natt, elda i mitt rum och bär dit vin och caces. Jag behöfver dig inte på en stund.
R:dr eller skillnaden emellan den pension, hon från Riksgälds-Contoirets Enkeoch Pupill-cassa eger uppbära, i följd af hennes aflidne mans, sedan denna cassas stiftelse, dertill utgjorde bidrag, och det pensionsbelopp, som Enkorne efter hennes mans vederlikar inom Banco-verket hittills åtnjutit; lärande, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, detta understöd få af Riksgälds-Contoirets medel utgå från och med nästlidne Februari månad, och så länge Enkefru Sylvan .lefver ogift. Stockholm den 3o Mars i 841• N:p Stals-Ut slottets Memorial, IV:o 486. < 7 N:o 486. Ank. till Exp-Utsk. den i April 1841, kl. 9 f. m. Memorial, i anledning af P reste-Ståndcts återremiss å Utskottets, angående ifrågaställd tryckning af RiksStåndens förhandlingar i Representationsfrågan, under N:o 415 afgifna memorial. (R:gs Afd.) Delta Memorial har, på grund af dervid gjord anmärkning, blifvit af ofvanbemälde Riks-Slånd till Stats-Ulskollet ålerremilteradt, men som de öfrige Riks-Slånden, nemligen Borgare-Slåndet, under deri 3o sisllidne Januari och Bonde-Ståndet under den 3 samt Ridderskapet och Adeln under den 6 näsllidne Februari, detsamma bifallit, så anser Utskottet si» af 70 §. Riksdags ordningen förbindradt att, i anledning afomförmälde återremiss, ånyo underställa Rikets Ständers profning den uti åberopade Memorial behandlade och af Rikets Ständer redan afgjorda fråga. Stockholm den 3o Mars 1841. »i/i. till R. St. S STOCK HOLM, Kongl. Ordens - Boktryckeriet, 184 «- Statsutskottets Utlåtande, N:o 487. l N:o 487. Ank, till Exp. Utsk. den 1 April., kl. 7 e. m.
Jemte det jag i underdånighet tillstyrker Nådigt bifall härtill, dock, hvad beträffar de för bevärings-manskapets exercis bestämda 76 hästarna, endast för den händelse att nämnde manskaps vapenöfningar erhålla den utsträckning, hvarom jag här ofvan hemställt, får jag i underdånighet anhålla, dels alt de häraf uppkommande remonterings-, legningsoch furagerings-kostnader, utgörande, enligt af Krigs-Kollegium gjord beräkning, omkring 18,000 Rdr Rint, måtte föreslås Rikets Ständer lill uppförande å Riks-staten under vederbörliga anslags—titlar, dels att ett extra anslag af 5,400 Rdr samma mynt måtte äskas till inköp af de 12 nya hästarne för Svea Artilleri-regemente. Hvad åter angår det i sammanhang härmed anmälda bebofvet af stall å 20 hästar i Landskrona, med en beräknad kostnad för dess uppförande af 2,250 Rdr Rmt, anser jag tillgång för en sådan utgift, derest den ifrågakommer, böra kunna beredas inom anslaget för Krigs-Kollegii-Departementer, utan att särskildt anslag dertill behöfver af Rikets Ständer begäras.» Kasern-, »Då Svea Artilleri-regemente ännu saknade, hvad nästan alla garnisonerande %fdhui>Cl1 truPPer *nom Biket och öfverallt annorstädes ega, eller en Kasern för truppens inbyggnad för qvartering, har Regements-Chefen, jemte anförande hurusom Regementet fortfarande leri "liege' u n<J er k astad t alla de olägenheter, som af brist på egen Kasern med tillhörande wenic. nödiga Stalloch Ridhus-byggnader vore en följd, och hvilka olägenheter under de sislförflutna åren ökats genom betydligt stegrade hushyror och brist på passande lokaler, så att vederbörande passevolantörer sannolikt snart blefve föranlålne att frånsäga sig sitt nuvarande åtagande att besörja manskapets kasernerande, i underdånighet hemställt, det Eders Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta Nådig Bil. M 3 lill Kongl. Maj.ts Nåd.
15 en hvar, som hade tjenstehjon, bura förpligtas ali, för hvarje af dessa, från och med 17 års ålder, i ränteförsäkrings-anslalt årligen insalta ett visst minimi-belopp, det motionären exempelvis uppgifvit till 4 eller 5 R:dr Riksmynt, till beredande af lifränta vid viss ålder, såsom vid 50 eller 55 år, dock utan rätt för husbonde att derför afräkna å ijenares lön, derest ej sådant vid lego-aftalet betingades. Enahanda insättning borde ock göras för gemenskapen af Arméen och Flottan, för indeldta soldaten och båtsmannen af roten mot afräkning å hemkallet, men för den, som vore värfvad, af staten. För Kronoarbets-korpsens manskap borde tilläfventyrs ock insättning ega rum af hvarje karls besparings-medel i den mån de dertill lemnade tillgång. För kofferdisjöman borde insättningen verkställas af redaren. De husbönder, hvilka verkställde sådana insättningar, syntes deremot böra befrias från den i 10 § 2 mom. af Fattigvårdsförordningen stadgade särskilda afgift, äfvensom de personer, för hvilka insättning i vissa år skett, borde fritagas från den i 1 mom. af samma § bestämda personela afgift till fattigvården. Huru afgifterne skulle uppbäras och i anstalten insättas hörde till de reglementariska föreskrifter, som voro lätta att ulfiuna, blott grundsatsen godkändes; men motionären trodde att å landet Sockne-nämnderne, hvilka borde antagas hafva intresse deraf att insättningarne skedde, kunde anförtros afgifterne emottaga oell indrifva samt om insättningen besörja, hvaremot sådant kunde i städerne ske genom vederböraude ordningsmän eller uppbördsman. Oell har slutligen motionären hemställt, huruvida, i händelse den af honom sålunda väckta fråga ej skulle kunna genom utredning hos Utskottet föras närmare målet, Rikets Ständer icke ville hos Kongl. Maj:t framställa ämnet och anhålla det Kongl.
Att den nya inrättningen således visade sig misslyckad, ansåg motionären knappt kunna bestridas; och att den föreslagna förändrade löneregleringen afsåge en annan uppfattning af hvad som till inrättningens verksamhet hörde, ltundo motionären icke finna, men väl att don föranledde större kostnader, än som voro nödvändiga. Det ville vidare synas, att samma reglering gingo ut derpå, att de tre förste, Chefen underlydande, tjenstemännen skulle sins emellan sättas i samma kategori, hvaraf åter blcfve en följd, antingen att de skulle ställas hvar för sig i spetsen för ett afdeladt arbete, hvarigenom Chefens befattning inskränktes till den vanliga af endast kontrollerande beskaffenhet, jemte det att ett ökadt biträde af extra ordinarie!' blefvo en nödvändighet, eller ock att de tre tjenstemännen skulle anses blott såsom biträdande vid Chefens sysselsättningar, hvilka måhända hädanefter såsom hitintills komme att uteslutande hafva bcfolknings-statistiken till mål. I förra fallet närmade sig väl organisationen den här ofvan omförmälda alltför storartade planen, men med en betydlig skilnad i Chefens ställning och i hans arbete; och i det sednare syntes det icke finnas någon möjlighet att åt byråns verksamhet gifva den rigtning, som med den derför antagna planen öfverensstämde; och har, af dessa skål, motionären hemställt, att den föreslagna nya löneregleringen i intet fall måtte godkännas, samt att Rikets Ständer ville uttala den mening, att befolknings-statistiken icke ensamt borde utgöra föremål för embetsverkets bearbetning, helst dess nuvarande organisation medgåfve, att jemväl de öfriga grenarne af statistiken erhölle afsedd behandling. De af bemäldc motionär sålunda yttrade åsigter har Utskottet, för sin del, icke kunnat biträda. Hvad nemligen först angår den Statistiska Tabell-kommissionens verksamhet, finner Utskottet icke några giltiga skäl vara anförda för det klandrande omdöme motionären härom uttalat.
Af delningen eller Allmänna Indragnings-Staten beräknades vid sednaste Statsreglering förslagsvis till 353,326 R:dr 32 sk., deruti inbegripne indelda räntor, upptagne efter markegång på förslag till 9,103 R:dr 16 sk. samt 48 tunnor 30 kappar indeld och oindeld spanmål, utgörande, efter 6 R:dr tunnan, 293 R:dr 30 sk. Ranko. Pensions-Staterna. l:o Enär det för dessa Stater, uti nu gällande Riks-Stat, upptagna anslagsbelopp af 296,733 R:dr 16 sk. fortfarande lärer erfordras för uppfyllandet af de med dessa anslag åsyftade ändamål, får Utskottet, i enlighet med Kongl. Majits derom gjorda Nådiga framställning, tillstyrka, att en lika stor summa må af Rikets Ständer för sagde ändamål anvisas att utgå under den tid, nu skeende Statsreglering kommer att omfatta; —■ endast med afdrag af 660 R:dr eller det belopp, hvarmed, i följd af Rikets Ständers bifall till Stats-Utskottets i Utlåtandet JV2 64 Bil. Litt. A. gjorda hemställan, rörande ifrägaslälld förändring i sättet för Salpeter-hjelpens beräknande i de Småländska länen, förslags-anslagen för Wadstena Krigsmanshuskassa och Invalidhus-fonden böra minskas. Allmänna Indragnings-Staten. I afseende på regleringen af Allmänna Indragnings-Staten hafva, i följd af dels Kongl. Majtrs Nådiga Propositioner, dels enskilda motioner, nedannämnde förändringar ifrågakommit: Bih. till R. St.
Hvad den femte anmärkningen angår, så är den riktad emot den sats, som Utskottet antagit, att inga andra fordringar skola blifva föremål för concoursdomarens pröfning till halt och beskaffenhet, än sådane, hvaremot anmärkningar blifvit gjorde. Härvid får jag förklara, att Utskottet för sin del icke kan dela den lagprincip, som Herr Ribbing vill göra gäl lande. Utskottet har gjort sig noga reda för, huru det skulle förhålla sig med den saken, och Utskottet har icke allenast från fordna tider, då man dömde efter de gamla concourslagarne, utan äfven från erfarenheten sedan år 1818 kommit till den öfver - a38 Den 9 Jnnii f. m. tygelse, att det nu gällande vere det enda rätta. Utskottet har trott, att lika litet i fråga om concours, sorn i något annat fall, det kan vara Domarens åliggande att utreda, hvad som vore för parten förmånligast, och det skulle likväl blifva förhållandet, om Domstolen komrne att bedomina sådane fordringars giltighet, hvaremot ingen anmärkning blifvit gjord. Det är väl en gifven satts, att en medgifven fordran äfven måtte vara giltig. Derföre tror jag ej, att den anmärkningen förljenar återremiss. Hvad åter den af Herr Tham gjorde anmärkning vidkommer, att Utskottet gifvit en ny redaction, grundad på den öfvertygelse Utskottet har, att pensioner, enär de ej genom bestämda vilkor äro undan tagne, höra gå tili gäldens godtgörande, så får jag erkänna, att den är af de betänkligaste, som blifvit gjorde. Jag skulle gå in på denna anmärkning, om jag kunde göra mig reda för någon slags riktighet deruti, att en embetsman, som vore 65 år gammal och finge afsked med pension utan något vilkor, skulle vid 65 och ett halft års ålder vara mindre skyldig att betala sina creditorer, än vid 64 och ett halft års ålder.
Utskottet har tagit denna motion i Öfvervägande; och emedan allmänna Lagens stadgande i 17 Cap. 5 § Rättegångs-Balken, att den, som vittne påkallat, skall betala vittnet resekostnad och täring efter dess värdighet, ostridigt eger full tillämplighet i brottmål, som af enskilda personer utföras, samt, hvad åter sådane mål beträffar, som vanligen benämnas för ransaknings-mål och de der angå svårare brott emot säkerheten lill person eller egendom, tillräckliga skäl icke för närvarande synas vara för handen, att då vittnesmåls afläggande dervid hittills betragtats såsom en medborgerlig pligt, med hvars uppfyllande någon godtgörelse ej varit förenad i andra fall, än närden sakfällde dertill egt tillgång eller åklagaren funnits hafva ulan skäl anställt åtalet och af sådan orsak ålagts ersättning till de vittnen, han med inställelse onödigtvis besvärat, Kronan hädanefter skulle belastas med ovilkorligt åliggande att gälda vittnens inställelseiostaad i alla de fall, der tillgång hos den sakfällde saknas,; fördenskull tillstyrker Utskottet, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den i3 Oclober 1840. Reservation, af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Län: ”'Såsom moliver för den reservation, jag tagit mig friheten anmäla mot Höglofi. Utskottets fattade beslut, i anledning af Herr Westmans motion, angående ersättning till vittnen, som i brottmål åberopas, då den anklagade saknar tillgång, får jag andraga följande: På sätt jag under discussion i ämnet antydt, anser jag motionen icke åsyfta någon lagförändring, helst 17 Cap. 5 § Rättegångs-Balken redan stadgar: ”Then vittne påkallat, belale thy thes resekostnad och täring efter t hes värdighet”; och något undantag från della allmänna stadgande icke lärer ega rum, ehuru praxis är den, alt vittnen i brottmål icke erhålla någon ersät tniflg af den simpla anledning, att åklagaren icke skäligen kan åläggas en slik godtgörelse, och den brottslige, på sätt motionären uppgifvit, sällan eger något att gälda med.
Dessa räkenskaper granskas i sin helhet af Civil-statens dertill utsedde Revisorer och hafva derjemte, med afseende å redogörelsen för Allmänna enkeoch pupillfonden, hvari ingår anslaget för pensionering af civile embetsoch tjenstemäns enkor och omyndiga barn, för revisionsåret utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammarrätten. Inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: (Bil. Litt. O.) A Revisorernes sida har härvid icke varit något att erinra. Arméens pensionskassa. Räkenskaperna, hvilka granskas af delegarnes egna Revisorer, utvisa följande förhållande: k — 102 — Debet. Uppbörd: Ersättning för andel i Wadstena krigsmanshus-kassas inkomster Dito för mistad inkomst af löneinnehällningar ... Kreditiv för pensioneringens upprätthållande Hyresmedel Räntemedel Delegares afgifter Besparda pensioner Diverse inkomster Fastigheten påförda reparationskostnader, att framdeles i mån af tillgång amorteras 4,800: — Brist i Kassans inkomster utöfver kreditivet 1,294: 82. 6,094: 82. 529,682: 53. Balans till år 1862: Balans från år 1860: Utgifter: Balans till år 1862: Utlånta medel med ränta 3,823,931: 96. — 103 — Enligt Arméens pensionskassas kungörelse den 27 Mars 1861 om pensionsutdelningen för det med April månad samma år tilländalupne pensionsåret, utgjorde pensionänrnes antal: Pensionärer.