Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottens tredje Förslag, eller det om nedsättning af straffräntan vid fördröjd inbetalning, har äfven blifvit bestridt, på den grund, att sådant skulle orsaka större -oordentlighet vid lånens omsättning, oell derigenom större besvär och förluster genom ökade lagsökningsåtgärder, oell borttaga den noggrannhet uti omsättningarne, som bör egä rum , så framt den jemna tillgång till uppfyllande af . ella säkre lånesökarnies behof skall finnas, som sjelfva naturen och ändamålet af en Discont - Inrättning fordra; och har ömsom blifvit föreslagit straffräntans bibehållande vid 12 procent af lånesurnman, så att den egentliga öfverräntan skulle, efter nedsättning af dea ordinarie, utgöra 7 procent, ömsom dess fastställande till 9, 10 och 11 procent eller 3, 4 r, eller 6 procent öfver den ordinarie, ali t efter sorn till samma Förslag hort eller icke hört nedsättning af den ordinaira räntan. — Någre Ledamöter af det Vallöf]. BorgareStåndet hafva deremot, å en annan sida, yrIcat hela stadgandets upphäfvarule, så att ingen straffränta skulle ega rutn , men lagsökningen för
Inom Borgare-Ståndet har blifvit anmäikt, att, om den arbetande classen af mankön ålägges någon bevillning, borde äfven de qvinnor, hvilka bo för sig sjelfva, påföras en jemförlig bevillning af minst 16 sk., i likhet med hvad nu gällande Bevillnings-Förordning innehåller. Då Utskottet föreslagit upphörandet af serskild bevillning för arbetsfolk enligt 2 Art., hemställer Utskottet, att berörde anmärkning måtte lemnäs ulan afseende. IIos Rldderskapet och Adeln är anmärkt, ali, från det värde, hvaraf bevillning skall utgöras, borde afdragas alla intecknade fordringar, af hvilka intcckningsegaren borde erlägga bevillning genom afdrag å räntan. Då, enligt stadgandet i 33 §. 2 momentet, låntagare ega rätt att återfå den förskottsvis erlagde bevillningen för intecknade capital genom afdrag å räntan, och den ifrågasatte förändringen dessutom skulle medföra rubbning i sjelfva grunderne för beskattningen af den synbara förmögenheten' samt föranleda osäkerhet i tillämpningen, anser Utskottet ofvannäinnde anmärkning icke förtjena afseende. *9’ §• pag. 20. Inom Rldderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att från fastlglih. till R. St. Prot. 1S40. 5 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 4 2 G Bevillnings-Utskottets Utlåtandej N:o 27. hetsvärdet bertie afdragas beloppet af intecl<nade fordringar, för hvilka rötecknings-egaren borde erlägga bevillning genom afdrag A räntan; att hemman teli lägenheter på landet blifvit inom Rikets serskilde Län så ojemnt taxerade, att den, relativt lill jordens och jordbrukets beskaffenhet samt jordens salu-värde, uti det ena eller andra Länet, synbara olikheten i de Litti 1 's med föga förändring år ifrån år antagna uppskatlnings-värdena ic'.e syntes kunna härleda sig) från annan orsak, än felagtiga grunder för uppställningen af den Minimi-Tariff å hemmansvärdet inom hvarje
Om Eders Kongl. Majit icke finner skal att bifalla Rikets Ständers underdåniga anhållan om en allmän undersökning af samtliga oafvittrade skogars lämplighet till kronoparker, så torde frågan om det af Rikets Ständer i sammanhang dermed äskade allmänna förbud mot nybyggesanläggningar, intilldess en sådan undersökning försiggått, få anses hafva förfallit. Detta hindrar emellertid icke, att då i nåder förordnas om dylik undersökning å viss trakt, hädanefter såsom afven genom nyssnämnda nådiga Bref skett, ett särskildt förbud mot nybyggesanlägg - Kungl. Majlis Nåd. Proposition Nio 54 ningar å sådan trakt kan utfärdas. Annu mindre kan jag tillstyrka nådigt bifall till Kammar-kollegii förslag att nybyggesanläggningarne måtte förbjudas ända intilldess att afvittringsverket blifvit afslutadt. Det skulle utan tvifvel vara högst betänkligt att sålunda till en aflägsen framtid undantränga kolonisationens fortsättning; och jag hoppas att kunna anvisa utvägar, hvarigenom vådan af nybyggesväsendets missbruk skall kunna afvärjas utan att dess välgörande verkningar på samma gång tillintetgöras. Skogsstyrelsen och Rikets sednast församlade Ständer hafva egentligen icke funnit mer än en utväg, som skulle verksamt förekomma misshushållningen med skogstillgångarne i de nordliga länen, nemligen bildande af kronoparker, som på ett regelbundet sätt vårdas och förvaltas af Skogsstaten. Afven jag anser att mycket godt häraf kan förväntas, såsom att exemplet af en ordnad skogsvård skall inverka på hushållningen roed de enskildes skogar, och att inkomsten från kronoparkerna skall bereda Statsverket tillgång att i dessa trakter underhålla ett större antal bildade forstman Jag har derföre icke tvekat att föreslå alla de åtgärder som, med iakttagande af odlingens och de enskildes rätt kunna bidraga till bildande af kronoparker för nyssnämnda ändamål; men jag betviflar att det hufvudsakligen åsyftade målet, eller bevarandet för al! framtid af en för ortens behof fullt tillräcklig skogsmassa, ensamt derigenom kan uppnås, och jag befarar att, om lagstiftningen hänvisar uteslutand till denna utväg, alltför menliga följder för odlingens gång deraf kunde uppkomma.
Herr af Geierstam, Carl, att Riksgälds-kontoret mätte, om behofvet sådant påkallar, få begagna dess kreditiv å Rikets Ständers Bank äfven under instundande Juli och Augusti månader; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden. Frän Högt. Presle-Stdndet. S. D. Remitterades till Stals-Ulskottet Kongl. Maj :ts nedannämnde, den 18 innevarande månad bordlagde, Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o Angående uppförandet af hufvudsakligen för Postverket afsedd byggnad å Kongl. Maj:ts och Kronans intill Kongl. Operahuset i Stockholm gränsande tomt; 2:o Angående uppförande af en ny byggnad för Riks-arkivet, jemte med anledning deraf i Ståndet denne dag afgifne yttranden; och o:o Angående erforderligt, anslag för tillbyggnad af Vetenskaps-akademiens hus. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Maj:ts, den 18 dennes bordlagda, Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändring af porto-bestämmelserna för inrikes brefvexlingen. S. 1). Vid ånyo skedd föredragning af Banko-TJtskottets Memorial N:o “29, i anledning af dels Kontors-skrifvarnc H. T. Benckerts, L. J. Hedbergs, m. fl:s, hos Utskottet anförda besvär och dels åtskillige e. o. tjenstemäns ansökan om ersättning för mistada inkomster, fann Ståndet för godt återremittera hvad Utskottet i förra delen af berörde Memorial tillstyrkt; hvaremot Utskottets hemställan i sednare delen bifölls. S, D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 29, i anledning af väckta motioner om förändring i vissa delar af Konkurs-lagen.
Danmark, ulskrifnin - Den 22 Juli f. ra. i35 garna och pesten i Carl den XII;s tid, då liela landsträckor Jågo öde, landtvärnssjukdomarna under Gustaf IV:s regering, och det olyckliga kriget under densamma, penningeoredorna och handelsförtrycket utan uppmuntran för fabrikationer eller ens för afsättning af provinsens producter och råämnen under de sista regeringarna, aldrig har kunnat upphinna sitt fordna välstånd. Ty under Danska tiden var den det mindre bördiga Seelands och Danska hufvudstadens kornoch victualiebod ; men den blef Svensk, — och Danskarne togo sina förnödenheter från det Danskblifna Holstein. Sverige fortfor dock att till hufvudsladen taga sina förnödenheter från Finland , ehuru det blifvit Rysskt. Enskiftesdelningen skulle kunnat komma denna provins alt ånyo uppblomstra, om den ej förfelat sitt ändamål derigenom, att ej mer än tiotusen (10,000) r:dr blefvo anslagna till hela provinsens ombyggnad. Den skall dock alltid bibehålla hos innevånarne ett tacksamt minne, ty den var det enda hufvudsakligen allmänt gagneliga, som för provinsen blifvit gjordt sedan 1660, — eller på etthundraåttio år. Jag anhåller*, att denna motion mätte blifva remitterad till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. 2- Med nnledn. af sist återremitterade Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms betänk. N:is 6 & 7, afseende med elemenlar-läroverken och gymnasierna samband ägande ämnen; äfvensom med anledn. af nu på bordet hvilande betänk. rör:de undervisningen i allmänhet, samt på grund af de redan upptagna och återremitterade ärendena, angrde statsanslagen för tionde hufvudliteln eller undervisningsverken, gör jag följande motion: att R. St. ville i underd. hos K.
Sluteligen bar Kongl. Ma.j:t i Nåder bi~- fallit ö i'v er -Pos tDi r e c te urens underdåniga hemställan, att, i stället för. de 42® R:dr 3a sk. med derunder begripne 47 Tunnor Spannmål, som varit Öfver-Post-Di ren teuren till Skrifvare-hjelp anslagne och fördeltes emellan de vid dess Gä neeli i antagne en Cancellist och en Copist, anie Löner, till lika belopp med hvad Kammarskrifvare bestås, eller 226 R:dr 32 sk. med 20 Tunnor Spannmål derunder, hvardera, skulle för aure personer vid Öfver-Posl-Directen rens Cancelli, sorn borde benämnas Cancellister,. på Stat uppföras, derigenom en tillökning af 26 Ihdr 32 sk, med 3 Tunnor Spannmål Uppkomma. Sora im ofvanbenörde Lön-reglering blifvit af Kongl. Majit i Nåder, efter vederbö - Sta isUtskottets Betjänkanden.. 1317- tntides hörande, funnen erforderlig och derföre är bifallensamt Riksens Ständer vid sisla, Riksdag förklarat, annat hinder ej mota för den ökade och till betydligt högre belopp då uppgifna utgiftens uppförande på Stat, än att Stats^regleringen redan v.ar fulländad då Stats-Utskottet erhöll del af de ifrån Kongl. Maj:.t i ämnet öfverlemnadc handlingar, så har Stats-Utskottet skolat tillstyrka, att dessa förändringar måga å Stat få upptagas; men sorn vid beräkning af StatsYerkets Inkomster, alla Post-verkets utgifter utom Stat äro påräknade, att å Stat uppföras till ett belopp af 140,000 JR:dr, så .kunna de bär ifrågavarande utgifter derunder inbegripas, utan något nytt anslag, emedan de tillsammans med alla andra utom
Ur de rader, hon emellertid tillskrifvit oss i ämnet, tillåta vi oss citera följande, hvilket synes oss bäst vittna om den anda, som lifvat denna kvinna under hennes långa och svåra arbete i människokärlekens tjänst. Efter att ha omtalat sitt inträde vid så unga år i hospitalsvårdens tjänst, säger hon: » Till ett sådant arbete fordrades ungdomens mod och förtröstan, ty det var ingen vandring på rosor man bjöd mig på bland sinnessjuka och vilda dårar. Min lifslycka har jag dock kännt spira upp ur mitt arbete, oeh aldrig har jag ångrat, att jag ägnat mig åt denna gren af sjukvårdskallet. Många, många af dessa kära, sorgsna vänner har jag fått se blifva friska och lyckliga, återskänkta till sin familj, att där tillbringa återstående lefnadsdagar. Då jag kännt mig trött af arbetets vedermödor, har en liten ljusning i ett eller annat sinne bland mina sjuka blifvit ett så stort fröjdeämne för hjärtat, att jag åter med glädje tagit upp mina plikters utöfning såsom vårdare, såsom trö- stare. » Och hon slutar med följande ord: » Min lilla anstalt har nu lyckligen fortgått i tio år. Jag vill bekänna inför Gud och människor det nådefulla hägn vi, friska såväl som sjuka, åtnjutit under denna tid. Vi ha varit bevarade för alla olyckor — de sjuka äro ju ej herre öfver sina handlingar — tillbud till sorg och bekymmer ha ej uteblifvit, men med Guds hjälp ha vi blifvit bevarade. Med Guds hjälp! Detta är mitt lösensord. » H. H. Epigram. För frestelsen hon först sig gifvit, Och därför kvinnans skuld är störst, Så sägs — men undras, hur det blifvit, Om ormen råkat Adam först! Snorre. J U L O C H JULKLAPPAR. tt julen står för dörren och julklappsköpandet skall begynna, det ser man, om ej af annat, så af de profkartor på lyxföremål, som utbjudas i alla butikfönster. Hvem skall köpa allt detta utländska kram? frågar sig enhvar, som med något allvar tänker på lifvets förhållanden. » Kan allt detta gå åt? » frågar sig den med dylikt mera obekanta. Men det går åt — det finnes köpare till detta och mera därtill.
Hon visste de danska namnen, folkets namn på alla växter, — icke de latinska, — och visste, hur de alla växte, och då hon aldrig var rädd för, att vi skulle göra oss illa, gingo vi på bräden ut i torfmossarne, klättrade upp i träden eller öfver gärden och murar för att skaffa oss hvad vi ville ha. Jag har aldrig sett henne trött, och den dag vi voro i skogen, tror jag, att vi sprungo åtskilliga fjärdingsväg härs och tvärs, innan vi ansågo oss böra köra vidare, för att vid en annan hållplats intaga den sena middagsmåltiden. Det var för det mesta vid något skogvaktarhus med en liten trädgård, som vi dukade upp middagen, och alla hjälpte då till. Ä g g oeh potatis kokades, skinka och kall stek serverades på fat, prydda med gröna blad. Sedan kom kaffet, som dracks med kakor och bröd, och under tiden höllos alltid tal och föreslogos skålar. På den vagn där Susette satt, författades till och med ofta en liten dikt, en visa eller ett skåltal på vers, som föredrogs vid middagsbordet. Jag minns särskildt en gång, då » de stora » hade författat en visa till den lärare vi hade med. Han skulle inom kort lemna skolan och blef mycket rörd, då Susette utbringade skålen vid middagen. Samme lärare dog kort därefter och sände då en helsning till oss alla. Kusken lofvade under heliga försäkringar att » köra genast », men det hände rätt ofta att han, när han väl hade en i fällan, icke alls körde. Där kom en herre, som bestämdt skulle med, där närmade sig en familjemoder med åtskilliga barn, som skulle vara en önsklig tillökning af passagerarne o. s. v. När kuskens falskhet gick allt för långt, hände det, att en annan kusk ropade från sin vagn: » Får jag alla herrarne och damerna öfver på min vagn, så kör jag på eviga minuten. » Hvarpå alla kommo öfverens om att stiga ned ur den första vagnen och upp på den andra, hvarpå kusken triumferande körde förbi den första kusken. Det var den tiden en ganska tålamodspröfvande och långvarig sak att köra i skogen.
Ytterligare Utlåtande, IV 4 s 32 — 25, bif. af PresteStåndet, IX s 717, af BorgareStåndet, IX s 780, af BondeStåndet, IX s 734. Klamparelaget i Götheborg, om Skogsegares befrielse från kostnaderna tili; Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 660—663, bif. af Adeln, IX s 359, PresteStåndet, IX s 372, af BorgareStåndet, IX s 374, af BondeStåndet, IX s 38i. Underd. Skrifvelse, X 1. s 587—'589. RiksdagsBeslutet, §. 44 Klintberg, StatsSecreterare för Handelsoch FinanceExpeditionen, om, III s 169, 170. Klockarelnstruction, om en ny. Se Scholväsende, om ett förbättradt i landsförsamlingar. Klädesfabrikernas upphjelpande, om kraftiga åtgärders vidtagande till Svenska. Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II S 12 25. Utskottens Betänkande, IV 6. s 432 — 445, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 351, af BondeStåndet, IX 3. s 36o, af Adeln, IX 3. s 364. — förordning, om utfärdande af en. Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1286. Utskottets Betänkande, VIII s 443 — 445» bif. af Adeln, IX s 253, af Bonde - 155 Ståndet, IX s 257, af PresteStåndet, IX s 262. KneckteRotefrihetsmeclel, I 1. s 838. Knorring, Öfversten, ra. m. L. F. von, anmäld till tilltal af Justitia» Ombudsmannen, II s* 1019—1027. Kock, J. B. Se Bysättning.
En hufvudsak borde derföre vara, att tillse att kontrakterna skrifvas tydligt och bestämdt, och det kan i sådant afseende vara skäl att insända kontrakterna till Ofver-Intendentsembetet, för att få dem vederbörligen granskade. Den föreg, värde talaren yttrade sig om fördelen af Länsarkitekters anställande, men jag får erinra, att frågan derom först i en kommande punkt behandlas. Jag anhåller om propos. på bifall till det föredragna mom:t. Hr Anckarsvärd, Theodor Wilhelm: Den af K. M:t föreslagna löneförhöjningen för Ofver-Intendenten har icke blifvit af Utsk:t tillstyrkt och Ofver-Intendenten skulle således icke komma i åtnjutande af högre lönevilkor än dem han nu har, eller 5,500 rdr. Ingen af cheferna i de förvaltande verken har, så vidt mig är bekant, ett så ringa lönebelopp, och då chefsposten i Öfver-Intendents-embetet väl krälver sin man, är det icke mer än rätt och billigt att hans löneförmåner förbättras, ty utan att så sker, kommer det att fortgå hädanefter som hittills, nemi. att till platsen icke erhålles en för öfrigt lämplig person med fackkunskap, enär mindre inkomster, än hans enskilda praktik m. m. förskaffar, bjudes honom; och om än den nuvide, så väl som de honom närmast föreg:de cheferna för detta embetsverk, på ett förtjenstfull sätt fyllt platsen, oaktadt de saknat dylik kunskap, så torde dock ej kunna förnekas, att en chef med insigter i byggnadsväsende! och sådane ärender som detta embetsverk egentligen har sig ålagde, skulle åt detsamma förskaffa ett ökadt anseende och förtroende från allmänhetens sida. På grund af nu anförda skäl hemställer jag, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte bifalla K. Mits Propos. Frih. Klinckowström:
OejTut, beffåmma bågen, bå Sviffenå ©tanber viter jFola fammantråba, f)år# mebelff metat Falla bern, forn mib nåfFFommanbe lagtima Dvifåbag, i grunb af laglig ratt, elter, efter forutgånget orbenttigt mal, bora i råbjlagenod) be# fluten bedaga, att, Oår t -fpufmubfFaben, ben 1? 3flnuarii 183) fig infinna; åltgganbe meberbotanbe ©orporationer, eller £mbetåmån, att, utan mibare på# minnetfe ocO, utan annan anlebning ån benna Fallelfe, befor/a, bet malen tilt 97ifåbagåmån, ber fåbana mal ega rum, i laglig orbning cd) mib anfmar, meb ali jFpnbfamfjet merffFållaå, bermib till noggrann efterråttelfe iafttagaå bor, fjmab n., 12., 13, 14., 1 s., 18./ 22. ocf) 77* §• §• 9viFåbagå#£)rb# ningen famt tu. §, Stegeringéformen, i affeenbe på 3tiFébag^manna#malen, fullmagterna^ beOorigOet ocf) åfrige f)it Oéranbe omffånbigOeter, jfabga ocf) förmå.
Och vi å denna dag fullkomligt si, Hur alla Gudar Mercur sambudar, Och ingen, än Erinnys, lemnar fri. Välan! i fall att rättligen vi höra, Så hörs i vädret en rätt guda-röst; O, huru Muserna ljuft strängar röra! O, sköna sommar-vår i första höst! Visst bor när handen, Vid Mälar-stranden, Den, hvilken Himlen tillför hjertats tröst. Visst är det Aske83, förr osäll, nu sälla, Som ännu gråter Signil-lillas död; Och genom Habors kristallklara källa Nu kan utsläcka Signil-lill’ burs glöd, Och hvad som sårar, Sorg eller tårar, Aftvå, och ge den bästa tröst i nöd”. Möjligen tillhör denna chor-sång, hvars öfriga titel (och således årtal) icke finnes, hans första och bättre period. Deremot är följande stycke af en grafskrift författad året före hans död: Den, som rätt christna tankar I stadigt hjerta bär, Han kastar sitt hopps ankar I Gud, som hamnen är; Han låter sig ej skräcka Af hvad helst vara kan: Hans mod olyckor väcka, Att styft stå som en man. Fast Jupiter hårdt dundrar Och ner med åskan slår, Han sig ej stort förundrar, Han rädes ej ett hår; Fast jordens krets blef bräckter Och måst’ i grafven gå, Dock kan han, helt oskräckter, I sjelfva fallet stå. Men om Gud täckes taga Hvad han höll ljuft och sött: Då plär ock han väl klaga, Utaf sitt svaga kött; Men så af vanhopp låta, Som Hedna, han ej vet, Mer, än den vi nu gråta Vet utaf dödlighet. Hvad hafver Gud borttagit? Den, som Er mest var kär! Hvart har Gud honom dragit? Dit, hvar ej Ondt mer är. Man säger, att den Olycklige utgaf sjelf några qväden under titeln lucida intervalla; hvem igenkänner ej här ett sådant? Men blott sparsamt framglimma dylika ljusare mellanstånd. Öfverhufvud är det bland Grafskrifterna, som de bättre ställena kunna uppletas.
Friherrinnan besök; han vistas beständigt, då han af sin tjenst icke finnes upptagen, på Vestanby, "och", yttrar sig Friherrinnan, "skulle du Mathilda lilla, ej misstycka mitt raillerie, ville jag nästan tillskrifva dig någon del i hans alltför tydligt i ögonen fallande svårmod; ja, tro mig, öfverraskade icke jag C. med ögonen fulla af klara tårar, då han härom dagen med Gustaf besökte dina rum, för att der jemte fortepianots tillhjelp låta mig höra några nya sånger, Men jag ser ju din blick på din vän, oaktadt hennes något opassande skämt, stråla alltid lika vänlig och god; är det ej så, min Mathilda?" Ach! Emilia, hvad jag nu förebrår mig, min hitintills öfvade förbehållsamhet emot Friherrinnan; mitt hjerta drifver mig ovilkorligt att med aldra, aldra första, delgifva henne, hvad mellan mig och C. förefallit; och, gifves det någon, blir det visst hon, hvilken med mildhet och granlagenhet, skall blifva mig behjelplig att behandla denna alltför ömtåliga sak. Den 8 Augusti. Huru skall jag, Emilia! kunna göra dig begriplig den glädje jag känner öfver innehållit af ett åter i dag ifrån Friherrinnan erhållit bref; tänk dig, tänk dig blott, din Matbilda kommer att ännu i hela tvenne månaders tid få njuta af det nu så alltför herrliga landet; huru går det till? frågar du väl. Jo ser du, det går, ehuru verkeligen underbarligen ty alldeles oförmodadt är Friherrinnan nu ägarinna till ett skönt, stort gods, beläget omkring hela 16 milen ifrän S. Hon hade, hvilket jag alldrig hört henne omtala, en mägta rik slägtinge, en Grefve X., till hvilken hon befanns vara den enda arfvingen; denne har i flere års tid, vistats utomlands, i hopp att derstädes återvinna sin förlorade hälsa; plötsligt erhåller hon nu underrättelse om hans nyligen inträffade död, hvilken försätter henne i besittning af all hans betydliga qvarlåtenskap.
Skrifvelse ang:de väckt fråga om förhöjning i ersättningen till svaga soldatrotar; samt LagUtskottets Betänkande!): N:o 41, i anledn. af väckta motioner om upphäfvande af bysättning; N:o 42, i anledn. af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om uprättande af boupteckning, äfvensom rör:de vård af död mans bo; och N:o 43, i anledn. af gjorda framställningar örn ändring uti och tillägg till vissa delar af 7:de kap. Rätteg.Balken, sådant det lyder uti K. Förordn. ang:de inteckning i fast egendom d. 13 Juli 1818. Föredrogs ett från Högv. PresteSt:t ankommet prot.utdrag N:o 363, med inbjudning till de öfriga lliksStånden att instämma i PresteSt:ts, vid behandling af 88:de punkten i StatsUtsk:ts Utlåt. 4 Den 1 Angust i f. m. N:o 123, fattade beslut, att, med ogillande af Utsk:ts yttrande. R. St. för tillvägabringande af erforderlige nybyggnader och förändringar i husen på den Upsala Universitet tillhöriga gård, der Kemiska Institutionen förut var belägen, samt dess inrättande till lokal för Exercitiimästarne och deras Institutioner, må bevilja ett anslag af 32,000 r:dr, att från Riksg.Kontoret för en gång utgå. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då en fråga blifvit afgjord efter långvarig diskussion och isynnerhet genom votering, brukar R. o. Ad. icke frångå sitt fattade beslut, såvida icke några nya skäl tillkommit, som kunna förtjena särdeles afs:de. I afs:de å denna fråga har sådant icke inträffat, och jag får derföre anhålla, att R. o. Ad, nu, i likhet med hvad vanligen eger rum, måtte afslå den gjorda inbjudningen och vidblifva sitt förut fattade beslut. Sedan Hr von Francken härefter begärt ifråg:de prot.utdrag på bordet, förklarade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att detsamma komme att der hvila.