Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länebilräde till staden Norrköpings återuppbyggande; förändring i vilkoren , Svar på återremiss ,,,,, Länc-Contoren; se Arfvoden. Läne-Contoren i Götheborg och Malmö; angående revision af deras förvaltning ar i833 ,,, Läne-Conloret i Malmö; se Malmö. Lä ne-Inrätt ning till understöd för Bergsmanshandleringen i Riket; förslag dertill ,,,,, Svar på återremiss ,,, , > , > , Länemeclels inbetalning till publika Cassör: omför ändring i förcskrifterne derför L äne-r åtti gliet j förlags, för nya Bolaget för Skånska Stenkolsverket vid Höganäs Läne-understöd: angående lindring i vilkoren lör det till staden Borås* återuppbyggande beviljade ,,,,, Svar på återremiss , , , , , Ytterligare i frågan om sta dens bevillning ,,, Svar på återremiss , , , , , „ till fullbordande af en brobyggnac vid Carlskrona ,,,, „ till staden Falkenberg , , , , , „ till staden Uddevalla ,,, till staden Marstrand ,,, 3, för större nödiga vattcn-afledningar , för uppförandet af byggnader vid Ottenby Stuteri-Inrättning , Svar på återremiss , , , Lane-åt er stod ; se Qvittcnser.< Längebro: underhållet deraf; se Anslag 8. Jjästbomj J. H.; se General-Assistancc-Contoret. JAikare: om Pension efter dem, som allidit i Choleran; se Pensions-understöd. Läkarevärden vid Artilleri-Detachementerne å Dalarö, Carlsten, Landskrona och Jönköping; se Hufvud-Titel, Tredje, pag. io, i5. Länshäkten; se Fängelser. Läns-kun gör elser: om de till deras teckning af Kronofogdar och Städernas Magistrater i Bohus Län lemnade bidrag Länsmän: fyllnad i lönc-beloppet för dem ; se Anslag 26; Hufvud-Titel, Andra, , extra, i Blekinge: om afskafiande deraf , , se Utmätning.
Bank må ej stiftas med en tecknings-summa under (200,000 Silfver R:dr), (1,000,000 R:dr Banco Courant.) Antalet af delegare med solidariskt ansvar må icke understiga femtio eller något deras lottbref lyda å mindre än (100 Silfver B:dr) (4oo R:dr B:co Courant). $• 2 4. Lottegare uti Solidarisk Bank, Commandit-delegare alltså undantagne, skola på det sätt ansvara en för alla och alla för en, att sedau Hur till Bancooch Lag-Ulskotttns Utlåtande iV.-o 4- Diteclionens samtlige Ledamöter först undergått utmätning, men full tillgång saknats i deras lösa egendom, bristen kan genom ny lagsökning utkräfva* bos den eller dem bland Lottegare, fordringsegaren finner för godt0}. $*. 2*5\ Lottegare, som sålunda blifvit nödsakad för Bolagets skuld erlägga betalning, bafve rätt låta densamma, utan ny lagsökning, men efter en mellantid af åtta dagar, genom underexecutor åteiuttaga bos annan Lott - *) Man synes ej vara belåten dermed, ehuru solidariskt ansvar är en garanti, som alldeles saknas i Aclie-Banker, alt detta ansvar stannar vid en gemensam laga borgen Jbr all brist i Bankens eapital-upplag. Man fordrar, alt ansvarigheten skall vara sådan i det näi mäste, som borgen Jör egen skuld. Sådan borgen ilrädes dock icke utan med kännedom om bestämd summa och tiden, när krafvel kan inträffa, — hvarom solidarisk Lollrgire, — i händelse han vistas på afstånd från Rank,— alldeles icke kan ega någon kännedom. Men å andra sida när oneklig!, alt, om blott förmögna män kunna förmås ingå i solidariske Bank-Bolag, sa bör dessas credit bli orubblig och Lottegares personer och enskilda förmögenhet just deiföre förblifva oantastade. För alt minska den likfullt rnöjliga farhågan eller rättare, lör att undanröja den misstänka, sorn hos de rikaste i en ort kunde afhålla dem från inträde, nl.l nemi. en möjligtvis ondskefull
Paraplyet lämnas därför aldrig hemma, äfven om solen lyser från en molnfri himmel, det kan j u efter behof tjänstgöra äfven som parasoll. På längre turer medtages ock en lätt, tunn gummikappa, som kan vikas ihop till ett minimum och spännas fast på ryggen med en rem. Skodonen skola vara gamla o c h väl utgångoa, dock så att de ej gå upp och ned, hvaraf skaf lätt förorsakas. Man gör väl i att alltid medhafva cerat, så att om tryck det oaktadt skulle uppstå, man genast kan aftaga skon o c h applicera en duktig bit däraf utanpå strumpan, just öfver den ömma punkten. Detta enkla medel är pröfvadt och med godt re sultat. Matförrådet bör utgöras af få, men närande be ståndsdelar. Ett par kakor choklad (kola-choklad), en den bästa, kraftigaste spis, lätt att bära med sig, en bulle eller ett par sammanvikna smörgåsar förslå till en kortare tur. Mjölk står j u att köpa i någon bondgård, eljes rekommenderas en fältflaska med tillredt saft och vatten, eller ännu bättre rödt vin o c h vatten, då man på dylika fotvandringar vanligen plågas mera af törst än hunger. Skall man medföra middag, får ju något mera till, hvilket öfverlämnas åt hvars och ens smak och urskillning. Blott så mycket vill jag säga, att löskokta ägg bruka vara omtyckta o c h läskande samt äro lätta alt stufva undan i portörens vinklar och vrår. Dessutom varnas för att onödigtvis försvåra gången genom att belamra sig med en alltför stor o c h tung matsäck, då det ofta visat sig, att man hemma helt och hållet öfverskattat sin aptit. Har man så på bästa sätt sörjt för en ändamålsenlig utrustning o c h lättaste packniog, hvilken naturligtvis fördelas så jämnt och rättvist s o m möjligt på de olika deltagarne i utfärden, gäller det att enas om ett mål för sin vandring, ty man bör aldrig gå planlöst, hvarthelst vägen förer. Dagen före studeras kartan, och sedan målet är utsedt, utstakar man vägen noggrant och afmäter med passaren dess längd, på den i kanten af kartan befintliga skalan.
»Ack mamma,» fortfor Adrian, »hon talade så mycket, denna qvinna, som påstår sig vara min moder, och jag begrep ej ett ord, i början, men ack! slutligen begrep jag, och det lär väl så vara ändå, att jag icke är min lilla goda, kära, söta mammas son, utan att hon, den der andra, som kom hem, då mamma var så sjuk, för att amma mig någon liten tid, och som hade sitt barn med sig, att hon då bytt, och att jag » »O nej! Det är icke sant!» utropade Elfrida i förtviflan och tryckte Adrian till sitt bröst. »O nej! Du, du min afgud, du skulle ej vara af mitt kött och mitt blod! Du, skulle ej vara min Adalberts barn! Omöjligt! Om halfva verlden steg upp och sade det, och den andra hälften bevittnade det, så sade jag ändå att det är omöjligt, ty jag, jag känner att du är min, min, min, och ingen, ingen annans!» Och här dignade den arma afdånad till jorden. Adrian hade aldrig sett någon dåna. Han trodde att hon i en hast tog afsked af lifvet, och mången gång framdeles önskade han att det så varit. Men nu kom Märtha, den trogna, tillgifna tjenarinnan, som följt Elfrida allt sedan de första lyckliga åren, och sedan genom alla de sorgliga och bekymmerfulla. Hon tröstade snart Adrian, men råkade sjelf i yttersta förvåning när hennes matmoder ändteligen återfick en sort sans, men då talade, i hennes tanka, så vansinniga oförnuftiga ord, att hon trodde den goda kära frun blifvit rubbad till sina sinnen. Men nu var det Adrian som tröstade henne. »Åh nej, kära Märtha,» sade ynglingen, hon har allt rätt. Jag lär icke vara hennes son, utan bortbytt med en annan, och detta är, det må Gud veta, en stor sorg, både för mig och henne. Men, mycken lycka kan kanske äfven komma deraf, bara mamma vänjt sig vid den tankan, och jag äfven.» Adrian fortfor länge att så tala för Märtha, men Märtha stod stum och med halföppen mun.
Jag medgifver visserligen att jag ej önskar det något premium måtte utsättas för åstadkommande af ett bättre sedelmynt; men med anledn. af BorgarcSl:s inbjudning ansåg jag mig föranlåten tillstyrka R. o. Ad. att medgifva Bancofullm. rättigheten att uppoffra medel för erhållande af ett bättre sedelmynt, icke som vore fara å färde för Banken ali här skulle kunna åstadkommas falskt mynt till den grad all Bankens valuta skulle hotas, utan emedan det ej är nog att Banken undgår en slik våda. Det bör ock tillses, att allmänheten ej må lida deraf, och utan tvifvel är det ganska lätt för personer, som bär finnas af icke större konstfärdighet än Hr Akerberg, att åstadkomma falskt sedelmynt af den beskaffenhet att allmänheten derpå blefve bedragen. Det prof, som denne Akerberg företett, gifver verkligen anledn. till en dylik farhåga, ty det kan ej tänkas, alt någon i allmänna rörelsen skulle fallit på den idéen att misstänka äktheten af en sådan sedel, hvarå prof blifvit lemuadt, då den verkliga controllen på vårt mynts oförfalskade beskaffenhet ligger i sjelfva papperet. Jag tror derföre, att det kan vara af högsta vigt att man åstadkommer en mera konstig gravyr på vårt sedelmynt, för att i möjligaste måtto hindra efterapningen af detsamma. Uppfinningen af en sådan mera invecklad konstgravyr var, som jag Den 19 April e. m. 631 tror, elt problem, hvilket Engelska Banken företog sig att lösa, och om jag ej bedrager mig alltför mycket, så har, tvertemot hvad jag nyss hört en ledamot yttra, Englands Bank uppmuntrat lill försök alt ettergöra dess sedlar, och detta lyckades för Engelska graveurcr. Då man i sednare tider, efter hvad jag tror, än mera fullkomnat sig i färdigheten att utföra konstgravyr, anser jag, att Sveriges
Han åtföljde mig nästa afton till konungen efter dess befallning, uppläste sitt arbete, förblef vid supéen, en distinktion, som aldrig någon af hans vederlikar i tjänsten eller af hans ålder åtnjutit, hvarken konungens handsekreterare Ziebeth137 eller Schröderheim138, som redan börjat att hos konungen sig inställa. Den förre var stundom närvarande vid läsningen, men tog sitt afträde, då bordet börjades att anrättas. Det nya slag af skådespel, hvarmed svenska teatren af Adlerbeth blifvit riktad, var ej det enda därvid, som utgjorde konungens förnöjelse. Versifikation i Iphigenie hade tillika den lyckan att öppna konungens öron för harmoniens behag, hvartill de icke voro skapade hvarken i musik eller poesi. Till förklarande af sin ynnest för Adlerbeth gaf konungen honom kunskap om skådespelet »Birger jarl» och anmodade honom att mig biträda i dess utförande. Jag betygade därföre för konungen den högsta erkänsla, en större välgärning kunde mig ej vederfaras. Jag uppmuntrades af en väns deltagande, ett nöje, hvaraf jag efter grefve Creutz’ bortresa i tjugu år varit i afsaknad. Konungen hade ofta frågat mig, huru jag kunde trifvas i kammarkollegium med kunskaper så vida skilde från de ärender, som där förehades. Jag svarade i underdånighet, att det ankom på konungens behag att flytta mig därifrån i kanslikollegium, där jag väl icke kunde vara konungen till mera tjänst än på mitt nu egande ställe, men erhålla mera ledighet för mina vanliga tidsfördrif. Konungen fann mina skäl tillräckliga för att lofva mig den önskade flyttningen, som efter flera månaders förlopp expedierades på konungens födelsedag den 24 januari 1774 genom konungens nådiga fullmakt på extraordinarie kansliråds syssla med bibehållande af min förra extra lön af tvåhundra riksdaler. Fyllnaden i kansliråds lön erhöll jag icke förr än efter flera års förlopp, som framdeles skall berättas. Någre af mina bekantskaper ansågo denna flyttning, hvarigenom konungen närmade mig till dess person, såsom ett steg i framtiden till den högsta befordran och betygade mig redan i mån däraf en fördubblad vänskap och tillgifvenhet.
Naj:t i ljäder gilla ofvanderörde förslag, samt befallte, att Dess lXädiga 8lirifvelse till lliliets 8tänder skulle, i enlighet dermed, expedieras, sädan den linneg detta protokoll hilagd. Ilx protoeollo 6. d/uTrt^s. 12. Illiuru onder den tid, 8om förllutit sedan Ilikets 8t3nders sednaste sammanvaro, 8veriges liesta landskap i allmänhet varit hugnade af medelgoda skördar, sä att, med undantag af de tillfälliga oell till heloppet jemnförelsevis. mot fordom ringa understöd, hvilka utgätt till nagra fL or - /öon-t. lV:o 12.
MODREN. Ja, hvem vet! DEN OKÄNDE. Låt mig sitta ett ögonblick! MODREN. går qväll, och jag ber dig derför om förlåtelse, men ser du, just Sitt ner och låt mig tala allvarsamt med dig. Jag var elak i TILL DAMASKUS derför att jag är så gränslöst elak begagnar jag religionen som jag jag svara mig sjelf hvad maran är: det är mitt onda samvete. Om begagnar tagelskjortan och stengolfvet. För att icke stöta dig skall det är jag sjelf eller någon annan som straffar mig, vet jag inte och tilltror mig ej ha rätt att forska derefter! Berätta nu hvad som händt dig på kammaren. DEN OKÄNDE. när jag kom in på kammaren, kände jag att någon var derinne. Jag sökte med ljus, men fann ingen. Derpå lade jag mig. Nu spöken och gengångare? börjar någon gå med tunga steg öfver mitt hufvud... tror du på Egentligen... jag vet inte... jag har icke sett något, men Till Damaskus. - MODREN. rättskänslas förmåga att skapa fram straffmedel... DEN OKÄNDE. söker omkring tills den funnit hjertat och så blir detta kallt och jag måste upp ur sängen... Nåväl! Efter en stund riktas en iskall luftström mot mitt bröst; Nej; och det förbjuder min religion, men jag tror på vår egen AUGUST STRINDBERG MODREN. Och sedan? DEN OKÄNDE. rullas upp, allt, allt... och det är det värsta. MODREN. fins intet namn på den sjukdomen, och det ges blott en bot... DEN OKÄNDE. Och det? MODREN. Det vet du! Du vet hur barnen få göra när de felat! Ja! allt detta känner jag, ty jag har gått igenom det. Det Sedan måste jag bli stående på golfvet och åse hela lifspanoramat - DEN OKÄNDE. Hvad få de göra? MODREN. Först be om förlåtelse! DEN OKÄNDE. Och sedan? MODREN. Söka ställa till rätta... DEN OKÄNDE. Det är icke nog med att man lider hvad man förtjenar? MODREN. Nej, det är ju bara hämd, det! DEN OKÄNDE.
Majit begärda tillskott af statsmedel vara till 1,500 R:dr Riksmynt inskränkt.» »Rikets Ständer förklarade sig, på sätt af 15:de punkten i deras underdåniga skrifvelse den 27 Januari 1858, angående reglering af utgifterna under Rikss-tatens 5:le Hufvudtitel, inhemtas, icke hafva haft något att erinra, hvarken i afse ende på de af Kongl. Majit äskade förhöjningar i nuvarande personals löner, eller de föreslagna beloppen för nya tjenster, som enligt förslaget borde på Staten för denna personal upptagas; men deremot hafva föranlåtits till följande förändringar i samma förslag, nemligen : a) att ofvanberörda arfvode af 450 R:dr för Auditörs-göromålens vid Göteborgs depöt bestridande icke blifvit beviljadt, emedan dessa göromål ansetts fortfarande både böra och kunna, utan särskild vedergällning, besörjas af Depötens på indragning ställde Sekreterare; b) att då, i afseende på den till skrifvarehjelp ät 4 af Carlskrona stations tjenstemän begärda summa, 2,000 R:dr, förekomme, att de i stället till indragning föreslagne 11 Kammarskrifvarne vid stationen endast skulle få uppbära den hittills dem bestådda aflöning af 342 R:dr 50 öre för hvardera, men billigt vore, att desse tjenstemän, så länge de vid sina befattningar qvarstode, erhölle någon förbättring i sina nog knäppa vilkor, Rikets Ständer fördenskull beslutat, att nyssberörda lill skrifvarehjelp afsedda 2,000 R:dr må, i stället att på föreslaget sätt utgå, vara ställda till Kongl. Majrts disposition, för att såsom aflöningsförbättring efter omständigheterna fördelas emellan förbemälde 11 Kammarskrifvare, samt slutligen c) att Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Den sålunda föreslagna anordning skulle medföra det gagn för hela bevärings-inättningen att en stor del af landets förmögnare och intelligentare ungdom heldre fullgjorde sina två beväringsmöten, än betalade 100 R:dr för att derifrån vara befriad; och denna anordning skulle äfven från de biidade klasserna tillföra skarpskytte-föreningarne flere unge män. Indelning och skyldigheter under beväringsmötena borde för öfrigt, äfvensom förplägningen, vara desamma för skarpskyttarue, som för den öfriga beväringen. Öfningarne borde 6 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besvärs-och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 3J. så ordnas att de skarpskyttar, som dertill visade sig någorlunda lämplige, utgjorde en b^fäls-skola, uti hvilken de fingo lära sig att instruera, exercera och leda trupp. Härigenom skulle under första året flere dugliga befälsämnen kunna utbildas, hvilka redan under andra året kunde användas såsom instruktörer för den öfriga beväringen. Målskjutning med täflingspris skulle äfven under båda årens beväringsmöten öfvas. Med en sålunda ordnad exercis komme utan tvifvel regementerne att af skarpskytte-korpserne hafva långt mera nytta, än af de nuvarande bevärings-eliterne, hvilka voro svåra att erhålla och i allmänhet loga lämpliga att till befäl utbildas. Arméen vunne härigenom en behöflig tillökning i instruktörer för den allmänna beväringen; vid utbrytande krig och då arméens befäl blefve otillräckligt, en förstärkning deruti genom utväljande af de bästa bland de beväringsskyldige skarpskyttarne: och slutligen den fördel att beväringen komme att intaga ett mera aktningsbjudande rum bland landets försvarskrafter, emedan den i massa blefve bättre öfvad och erhölle en högre uppfattning af sin bestämmelse och sitt värde, än hvad nu vore fallet.
Då likväl sådane utgifter böra af låntagaren, men icke af långifvaren bestridas, anse Revisorerne SalpeterFonden vara berättigad till ersättning för omnämnde förskott af Hypotheksägaren, Hr CommerceRådet m. m. B. H. Santesson. 5:o Uti i83a urs Hufvudbok afföras 45 R:dr såsom arfvode för renskrifningen af Fondens Hufvudböcker för åren 1829, i83oocli i83i, och bar detta arfvode med i5 R:dr för året blifvit, med hänsigt till Räkenskapsförarens knappare lönevilkor, af ComiteTade beviljadt; men då detsamma icke är vordet debiteradt i de årens Räkenskaper, der det, i händelse af behöflighet, bordt intagas och blifva synligt, samt sedan år i83a icke mindre än 200 R:dr årligen blifvit af ComileVade beviljade till Skrifvarebiträde åt Redogöraren, anse Revisorerne nämnde för Fondens UtgiftsStat för år i832 främmande utbetalning böra derifrån utgå, och arfvodesbeloppet 45 R:dr till Fonden återbetalas samt i i834 års Räkenskap till redovisning upptagas. 6:0 Proprie balancerna, hvilkas belopp utgjorde vid i832 års början 8,571: 8. — och vid iS33 års slut 8,570: 36. 11. kunna således icke sägas hafva under loppet af åren i832 och i833 blifvit förminskade. Af nämnde belopp hafva nära 4,°oo R:dr tillkom3nit redan åren 1810 till j 813 i Götheborgs och Bobus Län samt vid pass 2,400 R:dr mellan i8i5 och 1817 uti Christianstads Län, och beror för närvarande utredningen och indrifvandet af dessa fordringar, efter hvad bos Revisorerne blifvit tillkännagifvet, på handläggning af AdvocatFiscalsEmbetena i Kongl. KammarCollegium och Kongl. KammarRättcn.
Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Indelt, på förslag. Mått. I Värde å 2 R:dr kub.-foten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub.-foten. Tillökningen å Hufvud-liteln utgör således 204,600 R:dr R:mt. Hör till Stats-Utskottets Utlåtande, år 1859—1860, H:o 123. Jior till StatsUt sk. Utlåt., år 1859—1860, N:o 123. 7 Tab. Litt. F. Extra Stats-reglervigs-anslag till föremål, beroende på Ecklesiastik-Departementets handläggning. A) Anslag för åren 1861, 1862 och 1863 att utgå med J årligen: Hyres-ersättning åt Chefen för Ecklesiastik-Departe mentel, 2,000 R:dr årligen 6,000: Till stipendier ål Theologie stndiosi: vid Upsala universitet 3,500 R:dr årligen 10,500: — vid Lunds universitet, 1,500 R:dr årligen 4,500: — 15,000: Bör flyttandet af den botaniska trädgården vid Lunds universitet, 7,000 R:dr årligen 21,000: Till fortsatt utskrifning inom de särskilda Afdelningarne utaf Kongl. Maj:ts Kansli af Riksregistraturet till och med år 1856, 3,000 R:dr ärligen 9,000: Tdl utgifvande al äldre historiska skrifter och handlingar, 3,000 R:dr ärligen 9,000: - Till fortsatt utgifvande af ”Svenska språkets Lagar”, 1,500 R:dr årligen 4,500: - Till Hospitals-fondens förstärkning, 40,000 R:dr årligen . 120,000: - Till underhällsoch förvaltningskostnader för det invid hufvudstaden uppförda Hospital för sinnessjukes värd, 7,500 R:dr ärligen 22,500:
Lindberg, Kammarrättsråd, Landskamererare i Wermlands Län, angående Rikets Ständers Revisorers hemställan om rättighet för honom att erhålla eftergift af ett honom till betalning ådömdt belopp odlingslånemedel, hvilket af f. d. Landssecreteraren Kleman blifvit förskingradt. IV. B. 372. A. 45a. — angående hans ansökning om befrielse från all ersättningsskyldighet i och för Kronofogden Hoflings balance. VII. B. 296. VIII. A. 71. XI. U. 128. XII. A. 136. XIX. U. 71. A. 3g6. XXII. U. 46°. XXIII. A. 186. E. 190. Lindstedt, G. F., Postinspector, angående hans ansökning om förhöjning uti ett honom tillagdt arfvode. XIVB. 283. A. 345. XVIII. B. 2o5. XIX. A. 278. Ling, P. EL, Professor, angående hans enkas ansökning om bibehållande af den hennes man i lifstiden tillagda löne tillökning. II. B. 354- A4'27- IV. E. 3. Linieskepp, om användande af ett obrukbart, till utrönande af bombkanoners verkan. Se Botnbkanoner. Linköpings hamnbyggnad, angående lån till. XXV. B. 28. A. 79. Linroth, Carl Johan Guslaf, yttrande. VI. 414• IX. 3. XI. 63. XVIII. 177. — Electorernes, till val af ledamöter i ConstitutionsUtskottet. I. 8.. — Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. I. 82. II. 2G8. — Föredragnings-, angående. Se Föredragningslista. Lotsreglementet, om förändring af. Se Fyr-, båkoch lotsafgifter. Lotsväsendet, om ett extra anslag för. XXIV. B. 453. XXV. A. i7. Lotteriet, om upphörande af. Se Nummerlotteriet.
— Ja, duetterna om aftnarne utgöra vårt största nöje. Men nu får jag väl ej uppehålla längre! Hon gaf honom sin hand och böjde hufvudet till afsked. Väl inkommen till sitt, gaf hon Fia order att anställa storstädning följande dag, i synnerhet i hvardagsrummet. Bal-kongdörrarne skulle sta uppe hela förmiddagen, det skulle dammas ner öfverallt, sä det blef friskt och rent. — Friskt och rent, men det är det väl, vi ha ju så nyss flyttat in. — Ja visst, men jag skall hänga upp den stora taflan i morgon och då vill jag ha det riktigt storstädadt och rengjordt förut. Vi skola laga, att den blir upphängd till i morgon eftermiddag. Följande förmiddag kunde fru Wendt ej alls vistas i hvaidag8rummet, där var storstädning i full gång, alla fönster på vid gafvel, ett sådant tvärdrag och så mycket dam, som hunuit samla sig i de tunga draperierna, tiU och med Fina erkände, att det hade hon ej trott. Men på eftermiddagen var det däremot så rent, så luftadt, sä friskt, att det var en lust och glädje. I kamiuen brann en flammande brasa. Porträttet var upphängdt och nu, sedan det kommit på sin plats, kunde man se hur tom väggen förut varit. Hon haae trott, att det skulle bli så svårt att se porträttet hänga der, men det var det märkvärdigt nog icke. Det var som hade det fattats för att göra hennes bostad till ett verkligt hem. Det manliga, mörkhyade ansigtet och det gullockiga barnhufvudet Hon hörde åter de raska stegen förbi sin dörr, uppför trapporna. Hvad han måtte vara lycklig öfver att hans barn var räddad t! Ja, så mycket på bättrings vägen, att det spelade » Gubben Noach » med ett finger på pianot för att hälsa pappa välkommen. Nu jjödo åter de lätta fruntimmersstegen. Hon satt och lyssnade som första aftonen, men med hvilka olika känslor! All bitterhet, all afund voro försvunna, hon kände sig glad öfver deras glädje, nästan lycklig öfver deras lycka. Plötsligt trängde toner ner till henne, milda, veka toner. De spelade åter Wieniawkis legend.