Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Expeditions-Utskottals Förslag till anderd. Skri/velse, I\’:o 187. 13 Lili underdånig skrifvelse den 5 December 1854 anhöllo Rikets Ständer, all, sedan ordnad skogshushållning blifvit å alla till civil-, militäroch ecklesiastikstaten hörande skogar införd, boställshavare malte lillfiirbindas. all, i enlighet med uppgjord och fastställd skogshushållningsplan saint under jägeribet jeningens tillsyn, värda boställets skog mot rättighet för boställshalvaren alt af de årliga afverkningarne å densamma afyttra hvad som öfverslege boställets behof. Skogs-komitéen ansåg nödigt, till förekommande af allt för stor olikhet i den förmån, som derigenom skulle tillkomma innehafvare af boställen med större skogslillgång mot dem, som hafva ringa eller ingen, att ett maximum i skogsvidd bestämdes, hvarutöfver boställshavare i intet fall finge på ifrågavarande sätt begagna skogen, hvars överskjutande vidd kunde af Kronan efter behag disponeras. 1 öfverensstämmelse med de sålunda yttrade åsigter, föreslog Kongl. Maj:l uti Nådiga Skrifvelse» den 30 Maj 1857, ali samina räll och förmån, som, hvad anginge kronohemman och lägenheter, hvilka besutes med stadgad åborätt, deras innehafvare skulle ega, — eller atl, så framt den vid indelningen föreskrifna hushållning iakttoges, fritt använda årliga afkaslningen af skogen, hvilken, lill dess sådan indelning skett, finge endast till husbehof begagnas, samt i händelse hushållsplanen ölverlräddes, kunde på lämplig lid sättas under förbud, — äfven mätte tillkomma boställshavare, derest boställets skog ej öfverslege 500 tunnland, eller, ehuru mindre, likväl vid dess indelning befunnes i betydligare män öfverstiga boställets behof af skogsfång, i hvilka fall det borde ankomma på Kongl.
Om nu saken skall på lika sätt behandlas genom flera instantser; så kail det hända, och måste säkerligen ofta hända, att en part, som i första instantsens dom ej finner afseende gjordt på hvad han der muntligen anfört, anser sig behöfva derom i andra instantsen förebringa bevis; och rättegången invicklas derigenom i svårigheter, som med JätLhet och säkerhet varit förebyggda, i fall rättegångssättet fordrat, att allt, hvad hos första instantsen blifvit an förd t och bordt i saken upptagas, hade funnits tecknadt i domstolens protokoll. Andra svårigheter måste uppkomma genom behofvet af en större oratorisk skicklighet i sakers utförande, särdeles vid öfverrätter, än som hos parter och sakförare i allmänhet åtminstone här i landet förefinnes; och häraf åter måste 73 mäste följden blifva, att mindre bemedlade parter antingen afstå från sina sakers fullföljande, eller ock äfventyra att se utförandet deraf förfeladt och misslyckadt genom oskickliga ombud å sin, och mera talangfullas användande å motpartens sida. Dessa och flera olägenheter hafva kommit i betraktande, när ämnet hos Lagkommitteen bragtes å bane genom ett af tvenne Ledamöter uppgjordt förslag, enligt hvilket ett så beskaffadt muntligt rättegångssätt skulle i öfverrätterna införas, att sedan skriftvexling föregått och berättelse blifvit utfärdad, med rättighet för parterna att deremot ingifva skriftliga anmärkningar, parterne skulle kallas att sig inställa, om de ville vidare i saken höras; och finge de då muntligen anföra allt, hvad de vidare aktade nödigt, men icke skrift ingifvas; elter hvilket slutförhör ingen skulle hafva rätt att anstånd njuta till ytterligare anförande eller till besvarande af hvad annan anfört. Men detta förslag blef ej af Lagkommitteens pluralitet’"') gilladt, utan är nu först af Lagberedningens pluralitet antaget; hvaremot likväl två Ledamöter reserverat sig. De skäl, hvarmed förslaget blifvit förfäktadt, hafva icke synts mig grundade. Sjelfva ändamålet med pläderingen skulle vara icke framläggande af bevis, hvilka redan förut borde vara förebragla, utan endast argumenterande på dessa bevis.
Utskottet får alltså hemställa, att Rikets Ständer måtte bevilja Köping—Hults jernvägsaktiebolag ett anslag för en gång af Etthundrasextiotusen Riksdaler att utan återbetalningsskyldighet från Riksgäldskontoret utgå såsom bidrag till fortsättande af Örebro—Arboga jernväg till Köping, emot vilkor: a) att före medlens lyftning till Riksgälds-kontoret aflemnas af Kongl. Majit godkänd säkerhet för arbetets fullbordande inom ett år efter det anslaget blifvit lyftadt, och sednast inom 1867 års slut; b) att Köping—Hults jern vägsaktiebolag likaledes före medlens lyftning skall tillförbinda sig att, derest bolagets jernväg framdeles skulle komma att försäljas, Staten skall af bolaget återbekomma berörda anslagssumma 160,000 Riksdaler; c) att i den mån jernvägen mellan Arboga och Köping varder fullbordad och till allmänt begagnande upplåten, bolaget skall vara skyldigt att, mot don ersättning Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, pröfvar skäligt bestämma, på densamma fortskaffa trupper och allmänna posten samt ombesörja alla andra för Kronans eller det allmännas räkning ifrågakommande personaloch varutransporter; hvarjemte det skall åligga bolaget att utan ersättning medgifva anbringande längs Bill. till R. St. Prot. 1865 Sf 1866. å Sami. 1 A/d. 2 Band. 10 Häft. 5 34 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 80. efter nämnda jernväg af elektriska telegraflinier med hvad dertill hörer; samt d) att afgifterna för passagerareoch varutrafiken å oftanämnda jernväg skola utgå enligt den taxa, som Kongl. Maj:t, efter dertill af bolaget afgifvet förslag samt Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvandes hörande, i nåder fastställt, och hvilken taxa i allmänhet hvart femte år lämpas efter sig då företeende förhållanden. l:o. Jernväg mellan Christianstad och Sölvesborg.
600: — c) ocb en löneförhöjning för Artis-Obstetriciae Adjunkten med 500: — 10:o. Barnbördshusen: a) att lön måtte anslås för en Instruktionsbarnmor ska vid Allmänna Barnbördshuset i Stockholm med 450: — b) och förhöjning i Lärarens vid Barnmorske-under visningen i Göteborg lön med 500: — y^y. 11 :o. Veterinär-1nrättningarne: Stockholms, a) att anslag måtte beviljas för förhöjning i Professorernas löner med 800 R:dr lill hvardera 2,400: — b) uti Adjunktens lön med 300: — c) » Räkenskapsförarens med 300: — dj >1 Instruktions-smedens med 300: — e) » Drängarnes med 130 R:dr till hvarje 300: — f) att arfvode för en Protokollsförare mätte anslås med 150: — Transport R:mt R:dr 3,750: — 132,800: — Kongl. M'aj:ts Nihl. Prop. N:o 1, om Statsverket 185!). Transport R:mt R:dr 5,730: — 152,800: — ej) att ett anslag för byggnadernas underhåll måtte uppföras med 1,000: — h) och att anslaget till diverse utgifter mätte ökas med 1,850: —• Skara: att lill fördelning emellan Lärarue, efter Kongl. Majlis bepröfvande, måtte anslås 2,000: — 8,380: — 12:o. Svenska Akademien: alt det för Ordboks-arbetets utförande beviljade särskilda anslag måtte på ordinarie stat uppföras med 3,730: —• och 13:o.
BÖr Indelningsverket bibehållas, och Svenska Landtmannen underhålla en Armee, som hvarken i fredseller krigstider uppfyller sitt ändamål, som, då krig infaller’, drager dubbel aflöning, som då är otillräcklig och måste sammanblandas med en dass medborgare, hvilka, säga hvad man vill, i början blifva styfbarn, i jemförelse mot de egentliga Soldaterne, och hvilkas sanna värde ej rätt erkännes förr, än efter vidkända motgångar? 2^6 Den io Augusti e. m. 6 §. Behof vet och möjligheten af att förminska stående yl r me en, samt i förening dermed äfven 3:dje HufvudTiteln. Sedan den allmänna freden inträffat, Lafva alla Nationer förminskat sina Armeer. England föregick dem härutinnan med godt exempel; och oaktadt Ministeren arbetade emot förslaget, segrade det dock i Parlamentet. Bland en mängd talare i Underhuset yttrade sig i ämnet, Sir Francis Burdett, sålunda: Sedan nu ett Skräckspöke, Bonaparte, är undanröjdt, så hafva Herrarne der pä andra sidan (JMinistrarne) uppstäldt ett annat, för att bevisa nödvändigheten af en hög frids fot; detta är Ryssland. Men jag fruktar ej, att Europas lugn frän denna sidan kan störas. Dessutom , hvarföre hafva Ministrar ne medverkat att gifva åt Ryssland den öfvervigt, som man af målar för oss så vådelig för Europas lugn; var det för att kunna skrämma oss med den under freden? Sedan man uttömt våra skatter för ett krig, som beredt den, vill man under freden taga vår sista skärf för att bibehålla krigstillståndet! Man vill fortsätta kriget under freden — och man glömmer att det är mot oss sjelf va, som det föres, och till förmån för sjelfva den öfvervigt, man föregifver sig befara. Den största fara som hotar oss, är den, som våra financer er - Den 10 Augusti e. rn. 127 bjuda. För att afvända den, måste vi tänka på inskränkningar. En Milis och Folkets kärlek, är tillräcklig för att hemma i landet bibehålla lugn, frihet och sjelfständighet.
S. A. K. Uti-Nådig Skrifvelse af den 19 sistl. Februarii, har E. K. M:t förklarat, att, ehuru E. K. M. funnit den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan, om en vidsträcktare frihet i utöfning af handel och handtverk, vara af oecbnonvisk beskaffenhet, och följaktligen beroende endast af E. K M:ts Nådiga pröfning och afgörande; E. K. M. Ii kval icke velat derom besluta, utan’efter föregången öfverläggning med Riksens Ständer; hvarföre ock E. K. M., med tillämpning af Regeringsformens 89 §., i Nåder för godt funnit till Riksens Ständer öfverlemna, att fråsan om Närinss-fiiheten, i likhet med hvad angående Lag-frågör är stadgadt, gemensamt med E. K. M. afgöra; i hvilket afseende E. K. M. till Riksens Ständers pröfning tillika hänskjutit de afen i Nåder tillförordnad Cornmittée författade underdåniga förslag till Handtverkerioch Handels-Reglementen, samt till en författning, angående Gerningsmän å Landet. 400 Underdåniga Skrifvelseri I sammanhang härmed, hafva Riksens Ständer ansett sig böra upptaga de flerfaldige, rörån-* de detta ätrine, inom Riks-Standen väckte motioner; Och Riksens Ständer få nu, efter fulländad pröfning af allt, hvad i frågan om Näringsfriheten förekommit, för E. K. M, framlägga resultaten af deras öfverläggningar.
Likväl torde den största svårigheteten med en sådan åtgärd vara, att om skatten skulle erläggas först efter slutad bränning, denna skatt troligtvis ofta komme att icke utgå, enär sannolikt alla de personer, som hafva mindre rediga affärer eller sorn vilja bedraga Staten, skulle så tillställa att de befinnas vara utfattiga, när skatten borde uttagas; skulle åter skatten erläggas förskottsvis, blefve hela brännings-tillåtelsen af intet gagn för alla de bränvinsbrännare, hvilka icke hafva tillgång till ett så stort förlag, och alla dessa skulle således i allt fall komma att sakna det rådrum man velat bereda dem att pä annat sätt kunna ordna sin hushållning. Jag tror det derföre vara lämpligare att med bibehållande af den nuvar:de skatten inskränka den under nästkommande höst tillåtna bränningstid till någon kortare period, så att man lemnar så Den 1 Maj. 31 lång tid sora möjligt öfrig åt de nnvar:de producenterna, men likväl icke så lång att den kan gifva anledn. till upkomsten af helt nya bränvins-produktioner. En sådan inskränkning af bränningstiden skulle visserligen af K. M. utan Ständernas bemyndigande^ kunna vidtagas, men mötes likväl af den svårigheten, att icke blott deras hushållning kommer att rubbas, hvilka f. n. befatta sig med bränvinsbränning, utan äfven landtbruket i allmänhet kommer att lida genom den i betydlig mån minskade afsättningen af produkter, så vida icke bränvins-tillverkning under nästkommande vinter varder tillåten någon tid, motsvarande den, för hvilken inskränkning under hösten vidtages, helst i allt fall de vid denna Riksdag beslutade förändringar i bränvinslagstiftningen utan tvifvel komma att förorsaka betydliga rubbningar i afsättnings-tillfällena för landtmanna-produkter, åtminstone intill dess de nya förhållandcrne binna att ordna sig. Denna tillåtelse till bränvinsbränning under någon tid af inslunde vinter torde deremot icke kunna af Konungen beslutas utan Ständernas medverkan, ty om det också beror på KM. att bestämma den tid, under hvilken bränvinsbränningen är tillåten, så beror det af R. St:r att beskatta denna näring. Nu hafva R. St:r bestämt skatten endast under vissa förhållanden i April månad samt från d. 15 October till d. 15 December.
D e t gäller blott att göra ett försök o c h efter helt få dagar skall man känna det som en försakelse att icke fortsätta. Särskildt i våra dagar, den stora nervositetens tidehvarf, må intet underlåtas, som kan bibehålla eller återställa mens sana in corpore sano, detta grundlag och vilkor för all mensklig lycka. — In — Europeiska furstinnor. Efter främmande källor tecknade af Mathilda Langlet. (Forts.) III. j^S^en af kejsarinnans systrar, som var mest - j ^ -, begåfvad och henne kärast, var utan tvifvel den henne närmast i ålder stående prinsessan A l i c e, gift med storhertigen af Hessen, o c h hvars för tidiga död allmänt beklagades. Denna furstinna hyste också det lifligaste intresse för så väl statssaker som vetenskaper och k o n s t; hon var i religionsfrågor fullt ut lika bestämd som sin syster, kronprinsessan. Ingenting målar må hända prinsessan A l i c e i hennes förhållande till de sina så väl som de bref, hon med intagande ömhet o c h dotterlig kärlek skref till sin mor för att lugna och trösta henne under tider af oro o c h sorg. Så skref hon, sista året af sin lefnad, under den engelsk-ryska konflikten, bland annat följande rader: » A f hela mitt hjerta delar jag, älskade m o - der, dina bekymmer och dina känslor. Gud gifve, att den goda saken snart måtte segra, ty tiden skyndar, o c h denna osäkerhet är förfärlig. Sedan någon tid tänker j a g knappast på något annat, och j a g tycker verkligen att oppositionen ordentligt fröjdar sig åt att kunna trampa under fötterna landets intressen o c h söker skada det mera än den någonsin gagnat. för folket och regeringen, o c h du, älskade m o - der, är ensam o m att tillvarataga allas intressen! » L o u i s e, » sade hon, » tror du, att den qvinnan är lycklig, hvars make här är g ö m d för allas b l i c k a r?
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 31 Rikets Ständer åska ett anslag af 1,500 Riksdaler, att, efter vederbörande Skolstyrelsers förslag, af Landtbruks-Akademiens Förvaltningskomité disponeras till understöd åt lärlingar, som berömligt genomgått något af statens Landtbrukslåroverk och i Skottland vilja hos derom vidtalade välkände Farmers antaga tjenst såsom arbetare, mot förbindelse att efter ett års förlopp återvända till fäderneslandet samt derefter vid något af landtbrukslåroverken antaga tjenst såsom rättare eller förmån för jordbruksarbetena. Jemte det jag i underdånighet får upplysa det Calmar Låns Södra Hushållnings-Sållskap gjort underdånig ansökan om bidrag till inrättande af en lägre Landtbruksskola på Oland, samt att Skaraborgs Låns Hushållnings-Sållskap redan af de vid förra Riksdagen beviljade anslagen till Landtbruksskolorna sökte erhålla ett, som sedermera tilldelades Elfsborgs lån, får jag på de af Landtbruks-Akademien anförda grunder tillstyrka det Eders Kongl. Maj:t ville föreslå Rikets Ständer att, i likhet med hvad som skedde vid sistlidna Riksdag, såsom bidrag till underhåll af två dylika skolor, på de orter och enligt de grunder Eders Kongl. Majit kan finna skäligt bestämma, bevilja ytterligare 4,000 Riksdaler. Deremot anser jag de begärda anslagen till bildande af boskapsskötare och till reseunderstöd för jordbruksarbetare, som i utlandet vilja inhemta praktisk kännedom om användandet af der brukliga åkerbruksredskap och förbättrade arbetsmethoder, icke vara af sådan vigt för det allmänna att någon framställning om deras beviljande nu bör ega rum. Med Akademien delar jag åter åsigten om behofvet af ytterligare en inom landet resande undervisare i boskapsskötseln och mejerihushållningen, äfvensom angående billigheten i aflöningsförhöjning för nuvarande läraren deruti, Alfred Nathhorst, samt i tillförsäkrandet åt blifvande undervisare i dessa kunskapsgrenar af samma rått till gradvis skeende förbättring i löneförmånerna, som kan af Eders Kongl.
Här förutom äro kvinnor anställda som poststationsförestånderskor med en ungefärlig aflö- ning af 200 kr. pr. år samt i postsparbanken med en aflöning af 2:50 k 3 kr. pr. dag. * Ehuru det strängt taget ligger utom ämnet för denna artikel, som endast afser att visa, hurudan den svenska kvinnans ställning i postverket är, torde det likväl icke sakna sitt intresse att kasta en blick på utlandets förhållanden i detta hänseende. I Nordamerikas Förenia stater finnes ingen inskränkning i kvinnans tillträde till posttjänst. De användas som kanslister och translatorer i generalpoststyrclsens byråer, som postfö) valtare i städerna och på landet och som biträdande posttjänstemän. Deras inkomster äro i intet afseende lägre än männens på motsvarande plats. Flere tusen kvinliga posttjänstemän äro anställda vid Nordamerikas postverk. Näst efter Amerika kommer England i fråga om vidsträckt användning af kvinnor i posten. De kunna blifva postförvaliare vid mindre stationer, extra biträden m. m. samt användas mycket vid postsparkassorna och vid räkenskapsgöromålen i poststyrelsen. I Frankrike inskränker sig användningen af kvinnan i posttjänst i allmänhet till de mindre postanstalterna (bureaux simples). Sådana befattningar lemnas företrädesvis åt enkor eller andra anförvandter till f. d. tjänstemän. I Schweitz äro vilkoren för inträde i posttjänst desamma för både män och kvinnor och vid befordran i de lägre graderna fästes ej afseende vid kön, men männen ha i allmänhet högre lön. I Italien gälla i fråga om kvinnans posttjänst ungefär samma grundsatser som i Frankrike, men antalet kvinnor i posttjänst är i Italien betydligt lägre än i Frankrike. År 1870 fick den italienska kvinnan tillträde till postverket. I Danmark kunna kvinnor erhålla anställning i postverket såsom föreståndare för » ikke regnskabsförende postexpeditioner«, såsom biträden vid landsortspostanstalter och som — brefbärare! I Ösierrilce och Tyskland är kvinnans användande i posttjänst ytterst ringa. Likaså i Ungern och Belgien, i hvilket senare land blott kvinliga anförvanter till posttjänstemän fä användas i posttjänst, men på föreståndarens ansvar.
Arten af frågorna, det lika behandlingssättet och behofvet af att hafva protokollen rörande förlagsinteckningar och inteckningar i fast egendom samlade och städse till hands för lika lång tid, äro omständigheter, sorn rättfärdiga föreskriften om inteckningarnas sammanförande. Det förnekas icke, att tillfyllestgörande ledning i förslaget saknas för pröfning af alla de fall, som i punkten f upptagas; men det tillhör ej heller den lag, hvarom fråga är, att lemna sådan ledning. Den bör finnas på annat ställe i lagstiftningen och den saknas ej heller; men vore det förhållandet, så kunde detsamma ändå aldrig räknas såsom en brist i förevarande förslag. Utskottet, som således anser nu besvarade anmärkningar ej förtjena afseende, erkänner deremot vigten af de återstående, rörande den ena förmånsrätten i fordringar, och den andra beskaffenheten af det förlagskontrakt, som berättigar till erhållande af inteckning. Hvad den förra angår, så torde vara tvifvelaktigt, huruvida förslaget i denna del verkligen innehåller en utsträckning af redan existerande företrädesrätt, så vidt fråga är om förlag, lemnade lill bedrifvande af bergsbruk. Gällande författningar innehålla nemligen, på sätt Utskottet i sitt afgifna betänkande upplyst, att för förlag hos bruksegare eger förlagsgifvaren företräde rätt i inventarier och effekter samt annan lös och redbar egendom. Nu förstås i allmänhet i lag med lös egendom icke allenast ting, utan ock penningar; och af sådan anledning borde kunna antagas, att den föreslagna företrädesrätten i eit fall redan eger rum. Men i lagskipningen har, efter hvad Utskottet in - 16 Lag-l (skottets It/ålande, N:o 54. hemlat, en annan åsigt gjort sig gällande; och derföre blir frågan, huruvida skäl är för fastställandet af en sådan företrädesrätt?
Riksmynt. Cent. skålp. ort. R:dr öre. Behållning vid Avesta 18,427: 3. Leverering: Från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Koppar34. 58. — bergs län 2,507: 58. Koppar. Leverering: Riksmynt. Cent. skålp. ort. Till Stockholms metallvåg 28,672: — Behållning vid Avesta 16,490: 60. Vid denna redogörelse hafva Revisorerue ej haft något att erinra. Kongl. Mynt-verket. Dess räkenskap, sorn är i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Myntskatt å guld och silfver 5,637: 34. Stockprof å guld och silfver 244: 17. Tillgodogjordt affall vid smältning 1,018: 22. Vinst vid utmyntning af guld och silfver 284: 32. Balans till år 1860: Skuld till Rikets Ständers Bank. För guld och silfver till utmyntning 603,982: 54. » räntefritt lån 50,000: — 653,982: 54. Balans från år 1858: Utgift: Omkostnader för utmyntning af guld och silfver 28,867: 13. Nybyggnader och reparationer 6,860: 75. Diverse utgifter för Myntets egendom 122; 3. Leverering: Till Kongl. Stats-kontoret: Balans till år 1860: Behållning i metaller 633,704: 13.
Vid förnyad föredragning al Stats-utskottets den 6 och 10 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 149, i anledning al erliållne åter remisser å betänkandet N:o 73, angående regleringen af utgifterne under riks-statens fjerde bufvudtitel, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt rörande nionde punkten förut fattade beslut, godkändes Utskottets i utlåtande N:o 149 afgifna yttrande angående, tolfte punktens sednare moment, ansågs det i tjugufjerde punkten omförmäldta anslag till salpeter-uppköp böra bestämmas till 194,000 r:dr, samt fann Ridderskapet och Adeln förevarande utlåtande i öfrigt icke erfordra någon åtgärd. 8. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 6 ocb 10 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 150, i anledning af erliållne återremisser å betänkandet N:o 74, angående regleringen af utgifterna under riks-statens femte bufvudtitel, beslöt Ridderskapet och Adeln i fråga om 10:de punkten, alt, med godkännande af den uti betänkandet N:o 74 tillstyrkta förhöjning af 2,000 r:dr i anslaget för lotserioch fyrings-staterna, samma anslag i öfrigt borde bibehållas vid det belopp, som dertill vid sednasle riksdag anvisades, samt fann Ridderskapet och Adeln förevarande utlåtande N:o 150 icke för öfrigt erfordra någon åtgärd. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 6 och 10 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 151, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 90, angående utgifterne under riks-statens sjette hufvudtitel, bifölls Utskottets i utlåtandet N:o 151 rörande första punktens första moment afgifna yttrande, hvaremot, i afseende på samma punkts sednare moment, i sammanhang hvarmed nu föredrogs Hederv.
hvari förändringarna blifvit föreslagna, till Konungen* Nådiga Sanction partielt öfverlemna*; dock hvad 7 Cap. och 6 §., 8 Cap. af Concurs-Lagen angår, i ett sammanhang 5 och fann Preste-Ståndet för godt att Valloflige Borgare - Ståndets ofvanberorde inbjudning för sin del antaga. S. D. Då nu å nyo föredrogs Lagtsamt Oeconomie.Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 65, rörande den så kallade Näringsfriheten, blef detsamma af Preste-Ståndet afslaget. S. D. Vid förnyad föredragning af Oeconomie-Utakotlets Utlåtande, N:o 167, i an - Ga Proi. Utdrag den 17 December 182g. ledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:oi55, angående vackt fråga om inrättande af en Landtbruks-Schola ; fann Preste-Ståndet , son» bifallit Betänkandet N:o 155, likväl skäl nu gilla Utlåtandet N:° 167. S. D. Vid föredragning af ExpeditionsUtskottets Memorial, N:o 286, i anledning af återremiss utaf Utskottets Förslag till underdånig Skrifvelse, angående beviljadt anslag för Undervisnings-Verket i Riket, fann Preste-Ståndet, som godkänt förslaget till de ifrågavarande underdåniga Skrivelser, ofvanberörde Memorial icke fordra annan åtgärd än att läggas till Handlingarne. S. D. Genom Protocolls-Utdrag, den 11 sistlidne November, hade Ridderskapet och Adeln inbjudit de öfrige Riks-Stånden att sig förena uti dess beslut, i afseende på LagUtskottets, under N:o 103, afgifna Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under Nio 58 , förut meddelade Betänkande om ändring eller förklaring af 18 och ig §§. i Kongl.