Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte den stora sorgfälligheten om språket och versen, samt herrskande benägenhet för ett på den tiden älskadt herde-maner, utmärker dem naturlighet, täckhet, ljufhet, stundom ljufmatthet; egenskaper, hvilka man ock alla igenfinner i den behagliga ”Herdeklagan”, som Dalins vän Carleson förvarat i sin ”Samling af utvalda Svenska Rim och Dikter till Svenska Skaldekonstens upphjelpande (1737–38). Verserna öfver Friherrinnan Rosladin har Blom med förtjent beröm omnämnt. Deremot meddelas hos Hammarsköld hans ryktbaraste och mest omtyckta qväde, den i flera decennier allmänt förtjusande Visan: Ifrån den dag jag Elisandra Den första gång med mina ögon såg m. m. Hon har visserligen det grundfel, att vara för lång: dock äro ännu hennes tio tolfradiga stropher läsbara, och några deribland vackra. Ända intill Fru Nordenflychts dagar var hon ett föremål för alla vitterlekanes härmning. Man lånade af denna visa stroph-byggnaden och melodien, äfven till gudeliga sånger. Fru Nordenflycht sjelf har gjort likaså; i ett qväde, som har till öfverskrift: ”det högsta nöje, känna och ära Skaparen”. Grefvarne Gyllenborg. Af Lagerlöf bildades de bägge poetiska Grefvarne Gyllenborg: bröderne Olof67 och Carl68. De studerade i Upsala under hans professors-tid, och tillhörde hans förtroligare umgängs-krets. En poetisk natur gick inom denna slägt länge i arf. Deras farfader, Apothekarn i Upsala Simon Wolimhaus, hade åtminstone så till vida haft en sådan, att han varit en ifrig kabbalist. Derigenom hade han ock råkat i en besynnerlig tvist med Buræus. Denne lät nämligen, till allmän bestörtning och med många förmaningar enkom till de syndiga Upsala-boerne, under sommaren 1647 den förkunnelse utgå, att Yttersta Domen skulle komma just det året, på hösten; till och med dagen var beramad. Då framträdde Wolimhaus med den upplysning, att man ägde något längre beredelsetid, emedan Buræus missräknat sig på flera månader; så att
Utom att R. o. Ad. äger ett betydligt större antal representanter än lefvande slägter, genom deras fördelande uti Grefvar, Friherrar, Adelsoch Commendeursätter, — ja ännu mera, — tvänne bröder och deras afkomlingar, som väl äro de närmast förenade inom samma slägt, hafva dock nu ofta tvänne och flera representanter; så, för alt låta synas denna oformlighet ännu större, liar Riddarhuset bibehållit en oafbruten fullföljd nummerordning för familjerna, allt sedan år i6s5, intill närvar, stund, alltså med bibehållande af alla utdöda slägter, hvilka aldrig, utom af Gustaf II Adolph sjelf, blifvit afförda, hvarigenom Grefliga familjer synas vara i/jt. Friherrliga dto d:o 3go. Adelsoch •Comuiendeurs-ätter dto d:o a.3i.h Summa a,845 io3 Den at October e. ta. Häraf skulle kunna förmodas, att i v-årt länd funnes en adlig slägt på ungefärligen hvarje hundrade medborgare! förhållandet är dock helt annorlunda: Grefliga familjer utdöda liro . g, Friherrliga d:o d:o Adelsoch Gominendeui sätter d:0 d:o i,/j65 — I Återstå lefvande familjer af alla fyra classerna i,»a3u M en då en eller flere medlemmar utaf en adlig ätt blifvit upphöjda till commendeurer, friherrar, grefvar eller furstar, (Hessenstein, Putbus,) så kunna de derigenom icke frångå att tillhöra samma slägt, då de äga en och samma stamfader; och sådana lefvande skigter, hvilka genom upphöjelse uti flera classen hafva fått olika och tillökta nummer, uppgå ända till 3rgj, hvilka, äfvenledes som afskiljda familjer, höra såsom representanter afräknas, hvarigenom återstå, lefvande adliga skigter eller atter att representera, endast . 8o4- och dessa hvarken böra, eller rimligen kunna fråntagas representationsrätt, så länge Svensk adel existerar.
Bijouterivaror af annat ämne än guld och silfver, enkla eller sammansatta, såsom armband, bröstnålar, kedjor, kors, ringar, sigiller, spännen, urhakar m. m.; hår, häst-, eller tagel; färg, kochenilj; garn, ofärgadt, af bomull, och färgad!, Bevillnings-UlskolteU Belänkande N;o S. 91 alla slag; gulddragarearbeten, fransar, galoner, gramaner, snören och andra ej specificerade, äkta eller halfäkta och oäkta; jerngrytor och pannor, kittlar, kakelugnar, spisar och kabysser, gallerverk samt dertill apterade stolpar och ledstänger, äfvensom slussportar; instrumenter, matematiska, optiska, fysiska och navigations-, med eller utan fodral, alla slag, derunder inbegripna monterade optiska glas samt barometrar och termometrar; knallhattar; mattor af strå eller rötter; nattsäckar och kappsäckar; pomerans, knopp och skal; sadelmakarearbeten, ej specificerade, med äkta, förgylda, försilfrade eller pHiterade beslag; slöjdvaror; svarfvarearbeten, ej specificerade; skomakarearbeten af andra tyger, samt af saffians-, karduans-, färgade, pressade och tryckta skinn; terpentin-olja och terpentin-sprit; tråd, bomulls-, alla slag; tråd, af linne, blekt eller färgadt; terpentin; ur med boett af andra materialier; lösa eller oinfattade urverk eller delar af ur, ej specificerade; vekar, lampeller ljus-; varor, mer eller mindre arbetade, ej specificerade.
„ La n d t - e ge 11 d o m s-1 ån 489,163: 18. — „ Stads-egeudoms-Ian 122,407: 36. 1. Angående lagsökningar för fastighetslån, innefattar Fiskals-Embetets La^sDknin till Revisorerne aflålna berättelse följande upplysningar: ^drifnil^äf .4/delning /. Lagsökningar för lill inbetalning förfallna lån: futiighoi,- Af sådana lagsökningar, hvilka, med undantag för de lån, som från Banken utgått mot ålerbelalningsskyIdighet i silfver, numera endast kunna ifrågakomma i de lall, då gäldenärerne, efter anställd lagsökning för ett års inbetalning, å nyo, det nästföljande året, uraktlåta att föreskrifven årsinbelalning verkställa, voro den 30 September 1856 balancerade 19 sedermera hafva tillkommit 16 Sager 35 stycken. Häraf äro: Inställda, enligt Kommissariernes beslut 3 Afslulade, genom verkställd indrifning 16 19 Återstå 16 35 stycken. Lagsökningar för förfallna årsinbetalningar: Af dylika lagsökningar voro den 30 September 1856 qvarstående 21 sedermera hafva tillkommit 92 Säger 113 stycken. Häraf äro: Inställda, enligt Kommissariernes beslut .19 fafslutade, genom verkställd indrifning 54 förfallna, genom anställande af lagsökning för hela lånet 2 75 Återstå 38 113 styCken. Vid jemförelse af så beskaffade lagsökningars antal, under de tvänne sistförfluten åren, med förhållandet tillförene, då de samma kunnat uppgå till fyra å sexhundra stycken för året, synes det, enligt Fiskals-Embetets förmenande, kunna med visshet antagas, att lättheten lill de föreskrifna års - Skifteg• och Odlinge-lån. Inventering af Sffkcrhetihandlingar. Liqviden nf RiktgäldtKontorelt kreditiv. 38 inbetaliiingarnes ordentliga verkställande, under sednare tiden, betydligen tilltagit. § 42.
Dock som formuläret numera är ”på tvänne års bokslut tillämpadt, och detsammas möjliga fortjenster eller brister således, efter det Stats-kontorets underdåniga utlåtande åfgafs, torde hafva vid riksliufvud-bokens afslutande blifvit tydligare ådagalagda, vore det, enligt Revisorernes tanke, önskligt, att innan frågan om formulärets antaglighet varder i nåder prötvad, vederbörande embetsverk lemnades tillfälle att ytterligare utlåtande i ämnet afgifva.” — 171 — Krigs-kollegium liar redan, uti lill Eders Kongl. Maj:t under den 15 April 1851 oell den 15 Juli 1853 i detta ämne afgifna underdåniga utlåtanden, fullständigt och, såsom Kollegium sig föreställer, på ett öfvertygande sätt vederlagt de erinringar mot det nya bokslutsformuläret, som af Stats-kontoret och Kammar-rätten blifvit i underdånighet framställda; och Kollegium hade ock derföre vågat hoppas, att Rikets Ständers lievisorer, hvilka af handlingarne i detta ärende tagit kännedom, i stället att instämma i Stats-kontorets och Kammar-rättens åsigter, skulle hafva förunnat större rättvisa, än som skett, åt en hufvudbok, hvilken, utan öfverflödig vidlyftighet, lemnar en enkel, lättfattlig och under ali föregående tid saknad, fullständigt. sammanfattad redovisning för riksstatens 4:de hufvud titel, eller alin för rikets försvar till lands anslagna medel, kassor och fonder; en redovisning, som, tillförene delad mellan Stats-kontoret och Krigs-kollegium, endast inom sistnämnde embetsverk varit splittrad i tolf särskilda hufvudböcker och nu anträffas i en enda bok sammanfattad. Då Kr igs-kollegium, vid införandet af nya organisationen den 1 Januari 1850, utan tillökning i förut bestådd aflöningssumma, men med minskning i Kollegii personal, fick öfvertaga en betydlig del af de göromål, som dittills Stats-kontoret alegat, fordrades oundviklif/en, för att göra sådant möjligt, en förändring i det förut följda obehöfligt vidlyftiga och betungande arbetssättet.
Maj:t blifvit äskadt; att Professorerne få vidkännas dryga utgifter för inköp af böcker 12 Ståts-Utskottets Utlåtande, Ii;o 218. och journaler i deras vetenskap, samt att lefnadskostnaden i Upsala ocb Lund. är nära lika stor, som i hufvudstadens Då Utskottet vid regleringen af Statens utgifter mäst taga i beräkning landets tillgångar och således ej kunnat anställa någon jemnförelse med de inkomster, som Universitets-lärare i andra Stater åtnjuta, har Utskottet jemväl, med fastadt afseende på den tillökning i utgifter, som af tillökningen uti Lärarnes personal blifvit en följd, icke trott sig böra de föreslagna löneförhöjningar ne tillstyrka, och som denna Utskottets åsigt finnes vara af tvänne Riks-Slånd biträdd, då Utlåtandet i denna del blifvit af Ridderskapet och Adala lemnadt utan anmärkning, samt af Borgare-’ och Boncle-Stunden bifallet; vidblifver Utskottet sitt förra yttrande. c) Utskottets yttrande i denna del af Utlåtandet har gifvit anledning till anmärkningar, såväl inom Ridderskapet och Adeln, som Preste-Slåndet, emot det af Utskottet föreslagna villkor af föreläsningars hållande i Grundlägarne, hvilket villkor dels ansetts obehöfligt, dels funnits icke tillkomma Stats-Utskottet att föreslå, och inom sistnämnde Stånd enskildt, alt i stället för Universitetens verldsliga Faculteter bordt uttryckligen nämnas de juridiska, enär dessa Faculteter voro hufvudsakiigast i behof af tillökte lärostolar. Borgare-Ståndet har bifallit, hvad Utskottet tillstyrkt, och BondeStåndet beslutat återremiss, med yrkande dels om Professionernes bestämmande till endast en vid hvartdera Universitetet, dels om anslag af några nya löner.
Beträffande g ulra Punkten, hafva Riksens Ständer äfven funnit, att Båtsmans Rotehällares rättigheter äro, genom redan i afseende derpå utfärdade föreskrifter i möjligaste måtto förvarade, Hen i 7 Juli. i5Si de, hvarföre Riksens Ständer endast tro sig i Underdånighet böra tillstyrka j att de röräti1 de detina omständighet utfärdade forfaftnitigat' mätte nied all omsorg och noggrannhet handhafVas och iakttagas. I anledning åf det uti 3:djé Punkten gjorda yrkande 5 hafva Riksens Ständer funnit lämpligast i underdånighet hos Eders Kongl. Majit anhålla, att när en Båtsman erhållit full beklädnad j sådan sorn honom för ett halft års tjenstgöring tillkom iner i mert han dermed endast gjort tjenst en del af året, bör han vid följande tjenstgöring begagna dert garnlä beklädrtädéri innan han erhåller någon nyj så lång tid ^ sorn återstod af årets fulla belopp nät den sistförflutna tjenstgöringen upphörde. Hvilket allt Eders Kongl. Majit i Underdånighet underställas. Riksens Ständer framhärda med djup Undersåtlig vördnad * trohet och nit Stormägtigsté Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majus tthderdåntgste, ttopligtigStei tjenare och undersåter Rå Ridd* och Adelns vägnar Carl Mörner, k. t. Landtmarskalk* På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom , n. V. Talman* Bundet 19!. lgL P,i 1582 Den 17 Juli. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. På Bonde Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos Samtliga Riks-Stånden den 17 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Med afseende å öppnande af en segelled mellan Hattefura hamn vid Wenern och Håfverud vid sjön llogvarpen å Dalsland har, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, Grefve Sparre, E., fästat uppmärksamheten å följande förhållanden. Det nyssnämnda, jemförelsevis starkt befolkade landskapet, vore, enligt motionärens framställning, af naturen deladt i tvenne hufvuddelar, nemligen den södra, mellan Wenern och Bohus län belägna, ett stort slättland med den bördigaste jord, samt den norra, mot Norge angränsande delen, mera bergbunden och skogbärande samt i följd deraf bergsbruksidkande, genomskuren af flera större sjöar och vattendrag, hvilka ungefär vid midten af landet flöte ut i Wenern vid Köpmannabro, hvarest jemväl en god men liten hamn vid Hattefura lemnade skydd åt segelfarten å Wenern. Denna punkt, af naturen anvisad till mötesplats för det bergsbruksidkande Dalsland och den sädesproduccrandc delen deraf, samt tillika för de flora till Wenern angränsande landskap, hvilka egde dels spanmål, dels malmer oller tackjern att erbjuda det skogrika men på malmer fattiga norra Dalsland, hade likväl ej blifvit hvad den således bordo vara, i följd deraf, att det inåt landet sig sträckande vattendraget icke bibehållits vid erforderligt djup, hvilket genom det låga vattenståndet i Wenern alltmera förminskats. Ofvanför Köpmannabro funnes flera efter hvarandra liggande, genom branta fall sammanbundna och ända till 12 mil in i landet sig sträckande sjöar, Höljen, llogvarpen, Åklången, Laxsjön, Delängen och Stora Lee, hvilken sistnämnde sjö till en del utgjorde gränsen mot Norge. Invid eller på föga afstånd från dessa sjöar läge de flosta större jernverken på Dalsland, äfvensom några i Wermland, såsom Upperud, Hofllih. till 11. St.
Ståndet beslöt att, med åberopande af de i Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda och Preste-Ståndet meddelade anmärkningar, återremi era Lag-Utskottets alla ofvannämnda Betänkanden samt anmoda LagL. tskottet att till Riks-Slånden inkomma med ett sammandrag, iniiehåliau; de p/i ett ställe alia de till executions-verket hörande Författningar. S. D. Föredrogos ånyo Stats-ltskottets Utlåtanden: N:o 185, i anledning af* erhållen alerremiss å Betänkandet |y:o 29, angående försäljning lill skatte af de till Ekeplantering anslagna Bispmotala Kungsgård och tvänne under Visingsborgs Kungsgård lydande hera»; mun samt om inköp för Ekeplantering af jord å Visingsö. 5* Fröt. Utdr> d. a3 Julii i83/f. Stånxlet biföll Utlåtandet N:o 29, med den i N:o i85 föreslagna förändring; N:o 186, i anledning af gjorda anmärkningar vid Stats-Utskottets Betänkande N:o 3i, i frågan om frihet för Immetorps hyttelag i Carlskoga härad att till Kongl. Majrt och Kronan erlägga tionde-tackjern; Ståndet biföll Utlåtandet iy;o 3i och, lade N:o i85 till handlingarne; N:o 188, angående sökt lindring i skallen för de Thorsshälla stad upplåtne hemman. Säby och Söderby; Bifölls. N:ö 189, i fråga om Frälsejords befrielse från rusttjenstens återupprättande vid den så kallade Adelsfanan, emot ersättning till Staten; Bifölls. S. D., Vid förnyad föredragning återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande N:o 194, i anledning af Kongl. Majros Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående fortfarande anslag tillUll-Biscontföndens förstärkning, samt Ullculturens och Ullproduclionens befrämjande i Riket. SD.
— Ja. Mazère såg på sin klocka. — Vi ha nära en timme på oss. — Hvad tycker du Eleonore? sade Clara, i det hon drog ner chemisetten, som krupit upp. Mazère hade fått Säfve i ett hörn och hviskade mycket ifrigt med honom. — Jo, jag tycker den är bra, sade Eleonore med sin kritiska blick, men mitt gröna siden var mycket tjockare, det är ett helt annat tyg. — Nej, det är precis samma kvalitet. Jag förskref efter ditt prof. — Det är omöjligt. Vet du hvad mitt kostar? — Ja, det vet jag (hon hviskade priset, men ej så lågt att icke Henrika hörde och noterade det), mitt kostar det samma. — Att du har råd att sy alla dina klädningar hos fru Hellqvist, det är visst den tredje i vinter. Jag har icke kunnat göra mig något nytt, sade Henrika. — Åh, det är minsann inte dyrare att sy där än hos någon annan. Om man kommer öfverens om priset förut, så man vet ju fullkomligt, hvad man skall ge. Herr Kurt, kom hit ett ögonblick, så skall jag visa er något! Kurt satt åter fördjupad i ett allvarligt samtal med von Alten, som på sin hustrus min efter inspektionen af Claras dräkt märkte, att han fick skynda sig att snart bli rik. Kurt svarade ett tåligt: »Ja, fru Mazère,» men satt fortfarande kvar på sin plats. — Ser ni mina örhängen, herr Kurt? — Kurt satte på sig sin pince-nez, han var mycket närsynt. Det var märkvärdigt, hvad man såg tydligt genom den, både örhängena och allt annat. — De äro ju alldeles lika med mina, utbrast Eleonore med ej fullständigt oblandad beundran. — Ja visst. Minns ni herr Kurt, att ni slog vad med mig, att jag inte kunde få reda på adressen i Paris, men det gick ändå. Nu skall ni få ge mig något riktigt gentilt, efter som jag vunnit! — Ja, det var utomordentligt kvickt gjordt af unge Skog, sade Mazère, det är han, som besörjt dem. Han reste i tisdags åtta dagar och redan i förgår hade jag dem på kontoret. Och alls inte så dyra, som jag trott, förhållandevis riktigt billiga. Kurt blef mörkröd.
San 9,333: 16. — 39:o §ör att wtb Sanbtbrufömöten annoänbaö till premiers utbelning åt egare af freatur utaf utmärftare flag 3,000: 40:o $ör jlöjbeppofitionerö befrätnjanbe 3,000: 4l:o ^ill berebanbe af tillfälle för ©roenfFa inbuftri* iDfare, l)anbtnoerfare od) arbetare att beföfa ben i Sonbon pågåenbe eppofttion af fföjbalfler 12,000: 42:o $ör ombpggnab af ben på wägen mellan ©torf* bolm od) ^Drottningholm befintliga granebergs bro 48,000: 43:o £ill beflribanbe af be för kolonien ©:t Söartbe* femp3 förvaltning, enligt berför nu gällanbe grunber, er-, forberliga foftnaber, forn icfe utaf folonienS infomfter be
Till StatsUtskottet : 1:0 Ett Memorial af Herr Iserhjelm, II. TV., angående LÖnetillökning för Allmänna Beredningens Ledamöter. 3:0 Ett Memorial af Herr Stjernschantz , Johan Abraham, angående bibehållande af Rikets närvarande Militairestyrka, jemte Grefve Löwenhjelms, Gustaf, Yttrande i samma ämne. 3:o Ett Memorial af Herr Montgomerie, Fabian, angående antagande af en Sockenskrifvare i hvarje Socken. 4:o Ett Memorial af Friherre Wrangel, Henning, angående yrkadt vidtagande af det Beslut, att inga nya Utgifter mätte af Riksens Ständer beviljas, jemte Yttranden af Grefvarne lowenhjelm, Gustaf; Mörner, Adolph Göran ; Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, samt Herr von Fieandt, Daniel Wilhelm, och Herr FrancSparre, Bengt, i samma ämne. 5:o Trenne Memorial af Grefve Hamilton, Axel, Raul, samt Friherre Stael von Holstein Corfitz Ludvig, och Friherre Wrangel, Henning, angående Skånska Roteringen, jemte Yttranden i detta ämne af Grefvarne von Schwerin, Fredric Bogislaus; Hamilton, Axel; Fri - Den 10 Januarii. 653 herrarne Wirsén, Gustaf Fredric; von Diibenj Joachim; Björnstjerna, Magnusj och Staél von Holstein Corfitz Ludvig, sarnt Herrarne Clairfelt, Mauritz, och Qviding, Bernhard Christoffer. 6:0 Herr Heykenskölds , Adolph Detlof, Yttrande, angående vissa Bergslagers Rotering. Till Allmänna Besvärsoch OeconomieUt skottet : Ett Memorial af Herr Montgomerie, Fabian, angående TullBetjeningens och Visitationers afskaifande.
535 Det synes således som vore tiden nu inne, då man med hopp om framgång skulle kunna grundlägga ett säkrare financielt eller rättare, åtminstone efter mitt sätt att betragta saken — ett rigtigare oeconomiskt Systeme, helst som nu ock den oro försvunnit, som deraf föddes, att då å ena sidan Riksdagskallelsen och de första åtgärderne inom Stånden blott tycktes påkalla hjelp åt de, som genom FilialDisconternas fall blifvit lidande; så hördes tydeligen å den andra sidan, att Nationens röst påkallade hjelp åt sig sjelf, och jemväl i Konungens Tal framställdes Nationens Financer såsom liufvud-föremål för Riksens Ständers öfverläggningar. Det var på Ridderskapets och Adelns befallning, som jag år i8i5 deltog uti det Särskilta Utskottets åtgärder, och det var i följd af min befattning derstädes, som jag kom att föra den ena delen af Svenska Närings-Idkares talan. Jag äger väl för närvarande ingen slags yttre anledning att deltaga i den opinionsstrid, som nu åter öppnas. Det är mig för min person fullkomligen likgiltigt i hvad beslut Nationens Representanter i afseende på Myntväsendet stadna. Jag gör inga anspråk uppå att kunna framlägga några djuptänkta theorier. Men deremot har min befattning vid sista Riksdag gifvit mig anledning att närmare uppsöka orsakerne till Svenska Näringarnes så tätt växlande skiften af flor och vanmakt under del sist förflutna Sedet. 536 Den i5 April. Det är denna kännedom, som låter mig befara, att det fins en djupare liggande orsak till det onda, som det nu är fråga om att bota, än den som de Högloflige Utskotten uppgifvit, samt att de af Utskotten föreslagne botemedel icke torde göra tillfyllest för ändamålet. Det är utur denna synpunct sorn jag ämnar betragta föremålet, då jag nu går att genom granskning af den förelagda planen, lemna det bidrag till beredande af en ljusare framtid, som jag förmår åstadkomma, och med det samma, förmodligen ock min sista gärd åt Fäderneslandet i egenskap af Folk-representant. Det onda synes Utskotten bestå deri:
Då måste ett af dessa två fall hafva inträffat: antingen hade Ofverståthållare-embetet i sin magt att, derest någon eller några af bemälde embetsoch tjenstemän tredskades, förmå dem på lämpligt vis till de erforderliga upplysningarnes meddelande i behörig tid, eller ägde icke Öfverståthållareembetet en slik magt. I förra fallet skulle Embetet begagnat sin magt för det uppgifna ändamålet, och det i rätt tid; i senare fallet åter borde Embetet, likaledes i rätt tid, hos den myndighet, som begärt förklaringen eller utlåtandet, hafva tillkännagifva sin oförmåga att af den eller den uppgifna personen förskaffa sig sådana upplysningar, sorn för besvarande af nämnda myndighets skrifvelse erfordrades. Då hade Öfverståthållare-embetet fullgjort sin pligt och det blifvit den andra myndighetens sak att tillse hvad vidare varit att göra. Men så hade Öfverståthållare-embetet icke förfarit, utan stillatigande låtit tiden förrinna, och, då efter fem månaders förlopp påminnelse om skrifvelsens besvarande ägde rum, ej ens meddelat upplysning om orsaken till dröjsmålet, utan först fyra månader derefter insändt vederbörandes förklaringar. Visserligen medgåfve jag, att föreläggande af vite kunde hafva varit af det långa dröjsmålet rättfärdigadt, men om detta skett, hade det blifvit Öfverståthållare-embetet som fått sig vitet förelagdt, ty att någon annan skulle besvara en till bemälda Embete stäld skrifvelse, hade jag icke kunnat föreställa mig. I likhet med mina företrädare hade jag varit sparsam med vitens föreläggande, och detta af den orsak, att myndigheterna i allmänhet visat mycken beredvillighet att efterkomma hvad Justitie-Ombudsmannen af dem äskat. Öfverståthållare-embetet vore verkligen bland de högst få myndigheter, som gjort sig skyldiga till anmärkningsvärdt dröjsmål i detta afseende; och det hade derföre varit oväntadt att finna af samma Embete uttalad anmärkning om min un derlåtenhet att förelägga vite. Beträffande derefter Herrar Polismästares afgifna förklaringar, kunde jag fatta mig kortare och vidröra endast mera framstående punkter.