Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Notifications-kort blifvit officielt tillkännagifva, att Riksens Ständers JustitiasOmbudsman med döden afjgått, så får jag hos Eidderskapet och Adeln hemställa, om icke förluslen af denne aktningsvärde Embetsman' och medborgare påkallar Ridderskapets och' Adelns beslut, att på det offentligaste sattinför Nationen ådagalägga den tillgifvenhet och kärlek Ståndet hyst för den aflidne, och före» slår jag derföre , att Ridderskapet och Adeln! ville inbjuda sine MedStänder att gemensamt' öfvervara Likbegängelsen. Jag anhåller, att Herr Grefven och Landtb Marskalken häröfver behagade inhemta Ridderskapets och Adelns tanka, och, om min framställning vinner bifall, föreslå Ridderskapet och Adeln att inbjuda de öfrige Stånden tili deltagande i denna sorgefäst. Friherre Cederström, Jetcob: Jag instämmer fullkomligt i den värde Talarens yttrande. Jag anser <Jess förslag som en rättvis gärd, egnad åt den förtjenstfull Embetsman vi förlorat^ hvilken äfven bidrager att sätta denna plats på den punct den bör vara.
F. innehåller, att Konungen icke eger rätt att förhöja af R. St:r beslutade afgifter; denna § har Utsk:t velat tyda så, att Konungen icke skulle ega rätt att förändra en af R. St:r åtagen allmän afgift. Man har i detta afseende åberopat Den 25 April t. m. 497 åberopat sig på flera olika skrivelser vid olika riksdagar och särskildt på sådana, från Ii. St:r till K. M:t vid 1812 och 1823 årens riksdagar. Afven jag har sökt skänka uppmärksamhet åt dessa skrifvelser, och jag erkänner oförstäldt, att jag deraf icke kunnat inhemta annat än, att K. Shr ega fullkomlig rätt att besluta och fastställa maximum för afgifter, som skola utgå, men att jag deremot icke kunnat finna någon bestämmelse, som afsåg att förhindra K. M:t att lindra dessa skatter. Mina motståndare äro af en annan tanke;, jag respekterar hvars och ens öfvertygelse, men jag har endast velat se denna fråga med fullt öppna ögon. R. St:r halva vid flera riksdagar aflåtit skrifvelser till K. M:t angående tolkningen af just den §, hvarom här är fråga. Om man således vill lästa något afseende vid de skrifvelser i detta ämne, som af R. Stm aflåtils till K. M:t, anser jag det vara skäl att uppsöka sjelfva källan eller den af vår grundlags stiftare vid 1809—1810 års riksdag*) aflåtna skrifvelse, och om man jemnför denna med dem. som sedermera aflåtits, skall man finna, att berörde skrifvelse är af alla den tydligaste. För min del anser jag denna fråga så klar och genom berörde skrifvelse så utredd, att intet tvifvel bör kunna uppstå, såvida Svenska språket fortfarande får lyda sina bestämda lagar. Man har ansett, att K. M:ts rätt att nedsätta tullafgifter skulle vara förenad med stor fara, hufvudsakligen derföre att derigenom skulle statsinkomsterna kunna förminskas i betydlig grad.
Utdr. d. 7 Juli 1818. tande N:o 73, i anledning af den, uti Kongl, Majus Nådiga Proposition om Allmänna penninge-rörelsen och myntvärdets upprätthållande väckte fråga om nedsättning af öfverräritan i BankoD iskont-Verket, lemnade, vid förnyad föredrag-' ning, Prest-Ståndet sitt bifall. 6. D. I anledning af Vällofl. Borgere-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 4 dennes instämde Prest-Ståndet uti den rättelse, hvarmed nämnde Stånd antagit Berillnings - Utskottets jemkningsförslag N;o 35, om sättet för Tullafgifternas erläggande, nemi. att de uteslutne orden efter deri trafiquerandes val skulle införas emellan orden: inporterade varor och ordens må erläggas. S. D. Uti Protocolls-Utdrag af deft 4 dennes tillkännagifves, att Vällofl.
Vid operan bli farorna af ett dylikt system än större. Ty sångrösten är vida ömtåligare än talrösten, och allra helst är detta fallet med röster sådana som hr Odmannseller fröken Eks. Och dock är det nästan uteslutande på dem, som dagens tunga och hetta livila. De ha om hand hela den stora operarepertoaren, och hvad som värre är, de äro ensamma om den. Resultatet har ej heller uteblif-vit Vi fingo höra det från Danmark för ej länge sedan, då det sades, att hr Ödmanns och fröken Eks röster g hade samma klang, samma välljud, som då de en föregående gång läto höra sig. Och är detta underligt? Redan 1883 uttalade den dåvarande teaterdirektionen att operan behöfde en tenor och en framstående sångerska till, men hvart ha dessa tagit vägen? De ha aldrig blifvit synliga, utan hr Ödmapn och fröken Ek ha fått gno på i sitt anletes svett, undantagandes när någon af dem för någon tid varit opass-lig. På sådant sätt kan det naturligen ej gå i längden. Men är då vår publik blind och döf? Ser och hör den ej sådant? Nej, det gör den icke. Vår publik är en samling okynniga, jag vågar väl ej sägij okunniga, barn som gå på teatern för att leka med de stora dockorna på scenen, som tycka det är mycket roligare att applådera och kasta blommor än att höra en opera eller en tragedi. Den väljer sig några gunstlingar, hvilka den förtrycker med hela tyngden af sitt gunstlingsskap. Och skulle än en af gunstlin-garne låta höra en falsk ton eller bete sig litet tafatt på scenen, så försvinner detta så lätt bland de starka bifallsropen och de rika blomsterskördarne. Och hvad blir följden häraf? Naturligtvis ingen annan än att teaterdirektionen måste använda de sålunda utmärkta artisterne i tid och otid, tvinga dem att forcera sitt arbete och kasta dem in på uppgifter, för hvilka de ej lämpa sig. Se t ex. på Lohengrin. Inte kan någon påstå att hr Ödmann är någon tillfredsställande Lohengrin? Lohengrin är ju ingen pep-parkaksprins, som fruntimmer kunna sluka med ögonen och som jollrar fram sina profetior och sin kärlek.
Endast genom dess bibehållande ken man bereda sig utväg att loforda Fullm. för det nit och den omtanka, de i öfrigt under sin bekymmersamma förvaltning och således »i allmänhet» ådagalagt. Eftersom jag nu har ordet, vill jag begagna tillfället, för att fästa upmärksamheten på ett yttrande, som både under diskussionen här på Riddarhuset och under Utsk:ts öfverläggningar flera gånger blifvit fälldt. Då man velat lägga vexeldeputerade till last, att de ej haft nog skarpsinnighet, för att kunna emotse den annalkande pcnningekrisen, har man inväudt: skulle de viii kunnat ana något sådant, då man här pä Riddarhuset vid ett allmänt St:s sammanträde i Juni månad 1857 afhörde ett längre föredrag af en högt upsatt Embetsman, deri penningeställningen och våra inhemska förhållanden i allmänhet utmålades i så lysande färger. Men jag frågar Eder, mina Hrr, om man väl vid nämnde tidpunkt hade något skäl att förmoda att en fara var så öfverhängande, hvarken här eller i utlandet? Det var törst sednare på sommaren som de förhållanden inrädde, hvilka förberedde och vållade den emot slutet af året upkomna allmänna förlägenheten. Och det vore i sanning för mycket hegardt, att man skall kunna vänta oväder, innan man ännu ser några moln pä himlen. Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.: Jag har begärt ordet en dast för att fästa Hr Dalmans upmärksamhet på att han i sitt sista yttrande glömde att bland de hus i Hamburg, på hvilka Fullm. drogo vexlar, upräkna jemväl huset Ullberg & Cramér. Det var företrädesvis på detta hus som vexlar från Stockholm blifvit dragne och detta till ett belopp af många millioner rdr. Huruvida denna firma äfven borde anses för solid, det lemnar jag till Hr Dalman sjelf att bedöma. Hr Dalman glömde äfven bevisa, att dessa åtgärder verkligen blifvit vidtagna för det i 109 g uttryckta ändamål, eller för att förstärka Bankens metalliska kassa.
Vid Utskottens Förslag, att Filial-Disconternes Utredning skulle besörjas genom RiksgäldsContoiret, är af flere värde Ledamöter anmärkt, att utredningen beqvämligast kan verkställas i il 3ö Statsoch Banko-Utskottens Be tänk and en'. de Städer, ‘ där dessa Inrättningar nu finnas,' men under uppsigt af det Verk, som öfverta* ger utredningen. Förenade Utskotten fa, i enlighet med hvad uti Betänkandet om allmänna Penningerörelsen och myntvärdets Upprätthållande redan är föreslagit tillstyrka, att Liqvidations - Contoir inrättas i Götheborg och MalrtiÖ, men att dessa Contoirs befattning blir föremål för de reglementarisk* föreskrifter, hvilka, i afseende på Controllerne vid Disconternes utredning, rn, m., komma att meddelas. 15:0 Förenade. Utskottens Förslag, att Förteckn nittgarne öfver Filial-Disconternes Bocker och Handlingar skola underskrifvas af Qirecteurcrne, med tillagd försäkran, att några andra DiscontVerken till last varande förbindelser än de, som äro ordentligen bokjörde, icke finnas utelöpande, har blifvit klandradt af 2 :ne Ledamöter af Höglofl. JRidderskapet och Adeln, med tillägg af den ene, i anseende til Götha Canai-Eolags Discont, att ett sådant Förslag vore förnärmande för Directionenj äfvensom en värd Ledamot af VällofI,’ Borgare-Ståndet i så måtto instämt uti anmärkningen, att han, hvad angår Götheborgsoch GöthaCanal-Bolags-Disconter, ansett i frågavarande anstalt öfverflödig. Till svar härå, få förenade Utskotten förklara', att den klandrade anstalten endast SsyG tar en ömsesidig säkerhet.
Men tillkommer för nytt kopparmynt af sedelvärde . __ 20,216: 27. _9. 6 588>595. 33 5 Sålunda skulle fordras att anskaffa, i ett för allt, en brist af Silfver R:dr 68,429: 44. 10. hvartill 1834 års förskottsfond, B:co R:dr 384,930, ehuru högt priset ock vara må, är mera än tillräcklig, samt kan äfven, om så skulle anses erforderligt, mer än väl betäcka Ducatoch Silfver-depositionerne i Vexel-Banken Sp. 47,681: 37.10., enär båda tillsammans Res er v atio ner: Herr Prosten Lyth: ”Emot förslaget, att den i instundande Julii börja en silfver-utvexling efter 128 skillingars curs, har jag reserverat mig, emedan jag anser denna realisation lika menlig för Svenska Riks-Banken, som för de fleste af Sveriges inbyggare. Mina skäl äro: 1:0 att den betydliga skillnaden emellan nuvarande curs på Hamburg och det föreslagna utvexlingspriset sannolikt skall egga capitalister inom eller utom Sverige till speculalioner att rikta sig på Bankens bekostnad: speculalioner, genom hvilka Bankens solidite löper fara att undergräfvas; 2:0 att en realisation, under sådana förhållanden tillvägabragt, måste tillskynda hvar enda skuldsatt Svensk medborgare en ökad skuldsättning af icke mindre än 6i procent, det vill säga, med de fattigas utarmande rikta de förmögna och capitalisterne. Senast församlade Ständer voro härutinnan mera samvetsgranna, ty de fixerade ett utvexlingspris flere procent högre, än cursen utvisade. Då man likväl nu, till stöd för det obarmhertiga heslutet, åberopar den så kallade Bank-lagen af år i83o, den man i andra hufvudsakliga delar alldeles frångår, blottställer man sig för förebråelsen att hafva tillämpat lagen till den rikes båtnad och den fattiges förtryck — att hafva efterföljt bokstafven, men kränkt andan.
Kungsgårdsarrende afleranade borgen tilländagått eller ifrån Midfastan år 1826, ordentligen betalt arrendet, samt, enligt 1823 års å Kungsladugården sist hällne laga Syn, flera nya byggnader derå uppfört samt densamma väl häfdat och brukat, så har KammarCollegium till K. Mits Eget Kådiga ornpröfvande öfverlemna t, huruvida med afseende härå, såväl som å de i öfrigt för Hr Landshöfdingen Adlersparre förekommande serskilta skäl och omständigheter, anledning må vara till bifall af dess i denna del gjorda underd. begäran, dervid Collegium i sådant fall, såsom ett vilkor, föreslagit, det den förmån, att, på de för ifrågavarande arrende ännu återstående i3 år, utan ställd borgen vid Kungsladugården varda bibehållen, icke måtte få åtnjutas för längre tid, än Hr Landshöfdingen i förcskrifven ordning arrendet betalar samt öfriga contractsvilkor behörigen fullgör oell hvarom K. Mits Befallih:de i Calmare Län årligen borde meddela KammarCollegium underrättelse. Då det nu åligger Utskottet att, till följd af å dessa handlingar under d. 8 sisth Augusti erhållen Kådig Remiss, afgifva utlåtande till R. Stir, får Utskottet, med anmälan af förhållandet, yttra, det Utskottet, för sin del, ej finner skäl att tillstyrka det begärda undantaget från de för Kungsgårdars och Kronolägenheters utarrenderande stadgäde och i allmänhet tillämpade grunder. Och torde R. St:r,omdet beslut, som i anledning häraf fattas, lill K. Mit aflåta underd. skrifvelse. 49° Stnts-TJt skottets N:o 223, Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nådiga Remiss å N. H. Fribergs underd. anhållan om fortfarande af den nedsatte Arrende-afgiften för Lunda Kronohemman på Lofön. (I.-A.) JTos K. M:t har nuvarande Arrendatorn af nämnde Hemman, beläget i Lofö Socken, Färentuna Harad och Stockholms Län, N. H.
Efterverlden skall döma i den frågan. Det ligger i Svenskens natur att tåla allt af sin Konung; men ingenting annat än rättvisa af sina likar; och han glömmer aldrig, att i frågor om rätt, äro Ministe'- rens Ledamöter att anse för ingenting annat än hans likar. Det är också derföre i Sverige dubbelt angeläget, att icke öka den ministeriella magten, om man icke också kan öka controllen på den; men nu har Utskottet, långt Den 27 Maji. 335 ifrån att föreslå oss någon förökning i Controll, begärt afskaffande af den egentligaste Controll vi hittils ägt; ty Utskottet föreslår uttryckligen att Allmänna Beredningen bör afskaffas. Detta synes mig likväl så felagtigt, att jag, som anser friheten bestå i säkerheten, att hvar Svensk Man alltid efter Lagar ne behandlas, skall anse Svenska Friheten förbi den stund, som detta förslag gått igenom. Friherre CederströmJacob: Egentliga ändamålet med Utskottets Betänkande har varit att åstadkomma en minskning i Embetsmännens antal, och Utskottet har i sådant afseende föreslagit, att en Commité kunde nedsättas för att utarbeta förslag i hvilka grenar af Styrelsen indragning borde äga rum. Jag instämmer fullkomligt i Utskottets yttrande, att detta förslag är af den beskaffenhet, att det bör emellan Riksdagarne utarbetas, ty det är icke möjligt för Riksens Ständer, så väl i afseende på bristande kännedom om nu varande Styrelses sammansättning och dermed gemenskap ägande ämnen, som i brist på tillräcklig tid, att med ett sådant arbete sig sysselsätta. I afseende på frågan, att remittera de delar af Betänkandet till ConstitutionsUtskottet, som medföra ändringar i Regeringsformen, bestrider jag sådant i högsta måtto såsom olagligt. Inga frågor om ändringar i Grundlagarne få af något Stånd eller Utskott väckas, och ännu mindre remitteras till ConstitutionsUtskottet. Sådane förslag böra en - 336 Den 27 Maji. skilt anmälas inför ConstitutionsUtskotlct för att der skärskådas. — Om allt detta lämnar 81 §. i Regeringsformen tydlig föreskrift.
Under det allmänheten väntade på föreställningens början, sysselsatte man sig med dagens krönika, förtäljde hvad man hört här och där i staden, pratade politik, konst och hvardagsfilosofi, granskade sin nästas handlingar, uttryckte sina farhågor eller förhoppningar i allmänna och enskilda frågor, alldeles som för tre hundra år sedan och för fem hundra och för tusen och så länge mänskliga samhällen funnits. Människoslägtet går fram åt i alt, men människosinnet och människohjärtat äro likväl altid de samma. »Hvem är den där herrn med det långa håret?» frågade ett fruntimmer utanför Psykäonpalatset och visade på en ung man hvilken stannat i hennes granskap. »Jag känner honom ej,» svarade den tillfrågade. »Han ser dyster ut.» »Hans hår är för långt,» förklarade det första fruntimret. »Kära ni, det är det nyaste bruket. Så har man det i Stockholm.» Vi må väl aldrig nu mer behöfva taga våra seder och bruk från det hållet. Det är icke vackert, säger jag, att ha så långt hår. För öfrigt ser han rätt bra ut.» »Nå, verkligen! Är det icke fru Skarpman-Stormfågel? Hon der med gröna slöjan! Hon är mycket med i Stockholmsverlden. Jag gjorde hennes bekantskap, då jag i fjol stannade så länge där uppe. Utmärkt fruntimmer!» »Det är möjligt, men Göteborg må väl ha lika utmärkta, mycket utmärktare, vågar jag tro. Göteborg är hufvudstaden. Det torde få tagas i betraktande.» »Visserligen, men ... Hvad är det?» Det vardt en uppståndelse bland mängden. Allas blickar riktades mot de telegraftaflor som funnos äfven under hafsbotten och hvilka flera gånger i timmen med brinnande bokstäfver förkunnade de nyaste tilldragelserna på jordytan. Nu tillkännagaf denna eldskrift, att den kinesiska luftflottan nalkats Kaliforniens kuster, men där på ett så verksamt sätt mottagits af de med luftsprutor bestyckade amerikanska strandbatterierna, att hela flottan skingrats och till större delen förstörts. »Det var just hvad jag nyss sade,» utropade en af tjänstemännen på Stamp-aktiebanken. »Ingenting kan stå emot de amerikanska luftsprutorna, sade jag.
Uti fondens fördelning på de serskilda Diskont-Verken är den förändring vidtagen, att Malmö Låne-Kontor, som, likmätigt 74 § i Herrar Revisorers berättelse, vid slutet af Oclober månad sistlidet år, innehade 876,000 R:dr, sedermera erhållit fyllnaden i det, jemnlikt ofvanberörde § i Banko-Reglementet, för Låne-Kontoret utsatta belopp af 900,000 R:dr, hvilken fyllnad iemnats från Götheborgs Låne-Kontor, som derefter till utlåning genom Banko-Diskonten i Stockholm insändt 50,000 R:dr; hvadan fonden för närvarande är sålunda fördelad, att Banko-Diskonten begagnar 5,150,000. Låne-Kontoret i Götheborg 1,950,000. och Låne-Kontoret i Malmö 900,000. Ehuru Låne-Kontoret i Götheborg sålunda innehar en större andel af fonden, än Banko-Reglementet bestämmer och ehuru Banko-Diskonten, som borde undfå från Götheborg den öfverskjutande delen, saknar tillgång för fyllande af lånebehofvet; hafva Fullmäktige likväl sett sig nödsakade att tills vidare bibehålla nämnde fördelning af fonden oförändrad, enär det visat sig, att indragning af medel ivid Götheborgs Låne-Kontor förorsaka en tillökning i lagsöknnigarne, som kan leda till förlust för verket. Banko■ Fullmäktiges Berättelse. 25 Lagsökta lån (inom iinier förda häruti icke inberäknade) utgjorde: Vid Banko-DiskonVid Låne-Kontoret Vid Låne-Kontoret ten.
Då likväl Kongl. Majit anser med billighet öfverensstämmande, att Meinander, som i 7 års tid innehaft en tjenstebefattning af den mödosamma och maktpåliggande beskaffenhet, som Expedilions-chefs-embetet, må komma i åtnjutande af någon högre pensionsförmån, än den honom nu såsom Expeditions-sekrelerare författningsenligt tillerkända, synnerligast om, i följd af Kongl. Majits till Rikets Ständer alldina Proposition om löneoch pensions-förhöjningar, högre pensionsbelopp för hädanefter afgående Expeditions-sekrelerare varda bestämde, vill Kongl. Majit härmed till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna, huruvida, med afseende på de för f. d. Expedilions-chefen Meinander förekommande omständigheter, honom må på Allmänna Indragnings-staten, hvarifrån, såsom förut berördt är, den honom enligt förfältningarne redan tillagda Expeditions-sekreterare-pension utgår, beviljas tillökning deri, i förhållande till de af Kongl. Majit vid nu pågående Riksdag föreslagna pensions-lörmåner för Expeditions-sekrelerare. De delta ärende rörande handlingar skola varda tillställda det Rikets Ständers Utskott, som erhåller uppdrag att dermed taga befattning. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest slädse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. H. Ulner. lin mil. Ma/: t.i Nadina Skr i frelse N:o 57. 15 (lidra" af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departemeritet tillhörande ° ärenden, hållet inför Hans Ma:jt Konungen uti Slats-Rådel ä Stockholms Slott den 19 December 1856. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas.
Vissa vilda, fantastiska ting föresväfvade henne; de hade legat redan långt tillbaka i hennes lidelse, hennes dröm, hon hade vetat, att de alltid skulle blifva en dröm, men nu såg hon på dem med nya ögon. De voro fantasier hon aldrig läst eller hört om ... och när de nu en gång funnos till, så voro de ju någonstädes ifrån, ... de voro från hennes innersta vilja! Och hon undrade på ett svagt, sväfvande sätt, om icke dessa ting ändå skulle blifva förverkligade någonstädes, någon gång. Hon tänkte på en underlig iakttagelse, hon gjort. Stundom då hon för första gången hört en persons eller en orts namn – nämnda alldeles i förbigående – hade det kunnat stråla ut ett underligt sken från just de namnen, och vid uttalandet af dem hade ett egendomligt eko ljudit inom henne. Allt så olikt alla andra namn, som passerade örat för att aldrig på allvar återkomma. Och så hade det underliga händt, att med de vissa namnen fick hon senare i sitt lif på något sätt att göra. Hon kom till dessa platser, och dessa personer blefvo af mer eller mindre betydelse för hennes lif. Som om den yttre tillvaron mystiskt droges mot hennes aning ... Nu gick hon het och darrande och såg på sin själ som på ett fristående något, som födde betydelsefulla ting, bilder, hvilka aldrig skulle dö, och som födde endast hvad det måste och kunde föda. Det var som om en del af hennes inre skriande kräft att arbeta sig fram till frihet och ansvarslöshet. Men friheten förpliktade. Hon kunde i den jublande känslan af att vara något i och för sig, bortkasta från dessa vilda drömmar – hvilka ju rörde sig om så många lefvande verkligheter – allt utom deras allra innersta essens, tills hon fick det djärfvaste att lösas i idel renhet, eller med en stor hastig blick såg berättigelse i allt, endast det höjde känslan af lifvets rikedom ... Och detta tänkte hon sig icke till, det vecklades ut som en blomma får blad från hennes drömmars innersta rot ... var ett rus, ett andens och sinnenas bad, hvarifrån hon uppsteg frisk och vederkvickt ... Så kom hon hem och gick för första gången efter sin sjukdom ned i matsalen för att äta lunch.
Efter den erfarenhet man redan vunnit synes, att hvarje af de mindre hemmansåboerne reqvirera varor lill minst 80 R:drs värde och de större i förhållande derefter, samt torpare, dragoner och soldater omkring hälften deraf, hvarigenom man kommer till den slutsats, all, om alla de, hvilka inom ifrågavarande två härader kunna räknas till den jordbrukande befolkningen, inginge i bolaget oell genom dess styrelse läte anskaffa de väsendtligaste af sina förnödenhetsvaror, skulle värdet derå stiga lill minst 100,000 R:dr R:gs på år, och således, då minst 10 procent bättre pris derigenom erhålles, en ren besparing af 10,000 R:dr om året för dessa häraders befolkning uppkomma, hvilket är ett resultat, som tillräckligen bevisar gagneligheten af denna, så mycket omtvistade, inrättning. § 5. Städerna. Upsala. Stadens befolkning har, hufvudsakligen genom inflyttningar, ökats med 478 personer. Medelst nya byggnaders uppförande, promenadplatsers utvidgning, brobyggnader, trädplanteringar, åmurars ombyggnad, gators omläggning med trottoarer, har staden fortfarande förskönats samt jemväl vunnit betydligt i beqvämlighet och trefnad. Sänkning och planering af Domkyrkans omgifningar samt uppbyggande af nya gråslensmurar deromkring fortgå. Den på utmärkt godt dricksvatten rika S:t Eriks källa är ombyggd för ett belopp af 5,500 R:dr, inberäknad en prydlig öfverbyggnad af jern, hvarjemte nya brunnar med pumphus af jern komma att anbringas på ömse sidor af ån. Stadens Rådhus har blifvit beqvämligen inredt och betydligt repareradt. Åmuddringen och öfriga förbättringar i och vid farleden af Upsala å hafva blifvit alltjemt fortsatte. 23 En ny förmånlig löneoch indragnings-stat för stadens em betsoch tjenstemän, äfvensom pensionsstat för deras enkor och barn, har blifvit uppgjord och af Kongl. Maj:t nådigst sladfästad den 8 Februari 1850.