Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta lån, å 30,000 ll:dr, hvilket utgått af det vid 1844 Transport: 315,517: 15. 3. 244,712: 18 6. 96,413: 15. — 85,054: 21. — 6,004: 18. 11. 5,406: 27. 5. 17,074: 39. 5. 15,348: 26. 10. 233,799: 213,932: 19. — 668,808: 40.7. 564,454: 16. 9. — 20 — Transport: och 1845 års riksdag anvisade mindre kreditiv, fick innehafvas räntefritt till den 1 Januari 1852, hvarefter 6 procent å lånets ursprunliga belopp skola årligen inbetalas, med beräkning af 4 procents ränta å låneåter stoden till staden Christianstad, å 100,000 R:dr, för återuppbyggande af den del af staden, som i Juni månad 1847 nedbrann, hvilket lån från Riksgälds-kontoret utbetalts till nyssnämnde stads Drätsel-kommission och efter 1851 års slut återbetalas med 6 procent årligen å ursprungliga lånebeloppet, dervid 4 procents ränta å det oguldna kapitalet beräknas. (Beviljadt vid 1847 och 1848 års rikdag, samt utbetaldt under åren 1848—1850.) » staden Lidköping, för uppbyggande af den vårtiden 1849, nedbrunna del af nämnde stad. Detta lån, beviljadt vid 1850 och 1851 års riksdag med GG,666 R:dr 32 sk., skulle utan ränta och kapital-afbetalning innehafvas till slutet af ar 1854, hvarefter årligen bör inbetalas 6 procent å sagde belopp, dervid 4 procents ränta å det återstående kapitalet skall beräknas.
Befälhafvande Amiralen i Carlskrona har uti sitt Betänkande om aflöningsförbättringar m. m. vid der förlagda Korpser och Stater af Flottan, föreslagit och Förvaltningen af Sjö-Ärendena tillstyrkt, alt Skeppsgosse-korpsen måtte frän 280, deruti inbegripne de 75, som för närvarande äro uppförde på Flottans underhålls-stat, ökas till 300 Skeppsgossar, hvilka, så långt utrymmet det medgåfve, borde förläggas i kasern, och att, till bestridande af kostnaderna för deras inkasernering, måtte ä anslaget på 5:te Hufvud-Tileln till diverse behof uppföras ett belopp af 2,000 R:dr Runi. Derjemte har uti det af en särskildt tillsatt kommitté afgifna samt af förbemälde Amiral och Embetsverk i det hufvudsakligaste förordade förslag till åtskilliga ändringar uti de för Skeppsgosse-korpsen gällande stadganden, hvarom 8 Bil. N:o 4- till Kongl. Majds Nåd.
Akta er, eller... KRISTOFER. Tig, eller jag kastar er på porten! MARIE. honom i ansigtet och stal af honom. Er far lärde er väl hur det går till, när ni slog KRISTOFER, springer emot henne med knuten hand. Ah, förbannade... VÄRFLOD MARIE. Slå mig inte! Hon har med ett skrik kastat sig tillbaka mot vänstra dörren, stirrande på Kristofer, hvars slag PASTORN hindrat. WOLFF, griper Maries arm och skjuter henne ut genom dörren. Gå! TREDJE SCENEN KRISTOFER. WOLFF. PASTORN. En paus uppstår, hvarunder ingen ser på den andra. WOLFF, tvärt. Hon gör sig något ondt. KRISTOFER, sätter sig. Låt henne göra, hvad hon vill. WOLFF. Hon tar lifvet af sig. KRISTOFER. Paff! Hon hör inte till dem, som ta lifvet af sig. PASTORN. länge Magdalenahemmet står öppet för henne. Hon vet nog, att inte alla utvägar äro stängda, så FJÄRDE AKTEN KRISTOFER, för sig själf, men högt. hemma, när man väl får ögonen öppna för det. WOLFF, mot pastorn. Kors i Herrans namn, så det egentligen ser ut här skulle rangera den här saken som en gentleman, och ni har burit er åt... som en prest. PASTORN. Det är ni... ni, som stält till alltsammans! Ni jag den tillbaka. Kasta inte första stenen, herr Wolff, för då kastar WOLFF. ni att kämpa för? Hvad stort vill ni uträtta i verlden, PASTORN. Ni har redan kastat, det är min tur nu! Hvad har för hvars skuld ni uppoffrar andras lycka och framtid? digt svikna förhoppningar... om min egen styrka och hvad jag gifvit mitt hjärteblod för, det försvarar jag. WOLFF. Jag sträfvar inte så högt. Men under nöd och stän andras godhet... har jag arbetat mig fram i verlden, och Hvart vill ni komma, om ni inte ställer målet högt? PASTORN. Jag vill komma fram till det. WOLFF.
Majrts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkan, förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o Angående upplåtelse till Stockholms stad af Kronan' tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter Ladugårdslandsviken från Nybron till Fredrikshof; 2:o. — ____ Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla nämnda förslag, sådana de finnas detta Protokoll bilagda, samt förordna att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer afiåtas. Ex protocollo J. H. E. von Knorring. Bih. till B St. Proposition N:o 88. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 10 f. m. Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping; Gifven Stockholms Slott den 10 Mars 1863. Uti en till Kongl. Maj:t, genom Dess Befallningshafvande i Malmöhus län, ingifven underdånig skrift hafva Malmö stads äldste förmält, hurusom stadens innevånare, med afseende å ej allenast nödvändigheten att få tjenlig byggnadsplats för ett nytt läroverkshus åt högre elementar-läroverket derstädes, än äfven det stora behofvet af tomter för flera inom kommunen erforderliga större byggnader, ansett det vara af högsta vigt att åt staden förvärfva den af Kronan nu disponerade så kallade bastionen Nyköping, utgörande en del af de, jemlikt Kongl.
Jag skulle inlåta mig i alltför stor vidlyftighet, om jag till vederläggning skulle uptaga alla Frih. 20* 308 Den 15 Juli f. ni. Raabs anmärkn:r mot mitt förslag. Jag skall således inskränka mig till de hufvndsakligasle, till antalet 2:ne, nemi. beskattningen och begränsningen af pannerymden. Hvad nu angår beskattningen, har Frih:n ansett den böra vara så låg som möjligt derföre, att det i sanitärt och ekonomiskt hänseende vore bättre att få en renad och god vara, som kunde blifva föremål för export. I fråga om det första hyser jag mina betänkligheter, ty oaktadt redan nu skatten är högst ringa, finnas högst få egentliga distillerings-apparater och äfven med den af Frilen föreslagna låga skatt tror jag, att de icke komma hädanefter att inrättas i den skala Utsk. föreslagit. Jemföra vi dessutom priserne på distilleradl och rått bränvin, så förhålla de sig såsom 1 lill 3. Det är således föga troligt, att någon af den lägre klassen förtär det dislillerade bränvinet, och den verkan i sanitärt hänseende Frilnn föreställt sig är alltså endast en illusion. Hvad exporten beträffar, kan jag icke öfvertyga mig, att Sverige någonsin blir ett så sädesproducerande land, att det kan till lägre pris försälja distiileradt bränvin, än hvartill det kan köpas i Danmark och Preussen. Så länge råämnena inom dessa länder 8ro mindre dyra än hos oss, måste bränvinet inom Sverige vara dyrare, hvaraf följer, att någon export icke kan komma i fråga. Jag öfvergår nu till Frihtns andra anmärkn. ronde pannerymden. Den jag föreslagit anser jag både billig och nödvändig. Hillig derföre, att man beröfvat landtmannen rättigheten alt distillera bränvin under andra tider, än den för bränvins tillverkning tillåtna, och mot samma skatt som för bränvins-tillverkningen. Skulle man nu införa en annan beskattning för städerne, så vore det ju en orättvisa alt icke lemna landet en lika förmån.
Enligt öfverenskommelse af den 1 September 1835 är Professoren J. Åkerman af Banco-Fullmägtige antagen, att, emot ett arfvode af 333 R:dr 16 sk. Banco, under ett års tid tillhandagå med råd och upplysningar uti de vetenskapliga och teckniska frågor och undersökningar, som med nya papperstillverkningen vid Tumba äga samband; dock under det af Professoren gjorda förbehåll, att han ifrån all tillsyn och ansvarighet i afseende på sjelfva fabricationen skall vara fritagen; hvilken öfverenskommelse sedermera blifvit förnyad den 1 September i836 och ytterligare den 1 sistledne September, för ett år hvarje gång. Det biträde Professoren Åkerman, till följd häraf lemnat, har onekligen varit för Bruket af ganska stor vigt, då ej allenast sammansättningen af papperet till Bankens nuvarande Småsedlar, samt de, efter serskilde beställningar, vid Bruket förfärdigade lamellerade och colorerade papperssorter får tillskrifvas bemälde Professor, utan man äfven äger honom att tacka för användandet af mindre kostsamma methoder för lamell-papperets färgning; men Professoren Åkermans tjenste-befattmng lärer ej tillåta honom att annorlunda än på korta och bestämda tider på stället egna någon uppmärksamhet åt pappers-tillverkningen. Hela veckotillverkningar skulle sålunda kunna fullbordas, utan att dervid möjligen uppkommande större eller mindre brister blefvo upptäckte, så vida icke å stället finnes någon annan person, som äger förmåga att iakttaga och genast afhjelpa de smärre fel, hvilka, vid den ytterst grannlaga fabricationen af papperet till Bankens Sedlar dagligen kunna yppas, och utan hvilkas skyndsamma afhjelpande, tillverkningen för längre eller kortare tid måste förlora i godhet.
På grund af hvad nu blifvit anfördt, får jag vördsamt föreslå: l:o att Rikets Ständer måtte besluta, att verkställande af all den upplåning, som hädanefter erfordras för utförande af Statens jernvägsbyggnader, måtte öfverlemnas till Kongl. Maj:t att, genom Chefen för Finans-departementet, ombesörjas; dock att, sedan aftal om de erforderliga lånesummorna blifvit afslutadt, det ankommer på Kongl. Maj:t att förordna, huruvida de upplånta penningarne böra direkte genom Fullmägtige i Riksgäldskontoret indragas, eller på annat sätt komma Riksgälds-kontoret till godo, Bih till K. St. N:o 164. i utbyte mot i behörig ordning af bemälde Fulhnägtige utfärdade räntebärande obligationer, af den lydelse, som låneaitalet bestämmer och hvilka derefter i hittills vanlig ordning böra med de till Riksgälds-kontoret inflytande medel af nämnda Kontor behörigen till kapital och ränta liqvideras; 2:o att Rikets Ständer jemväl måtte åt Kongl Maj:t öfverlemna att bestämma, under hvilka vilkor upplåning för sagda ändamål må ega rum, äfvensom tiden för lånets afslutande; 3:o att, om och när lån kan erhållas på sådana vilkor, som Kongl. Maj:t anser för Svenska Staten förmånliga, Kongl. Maj:t må ega att afsluta ett eller flera sådana lån, uppgående till ett sammanlagdt belopp af 24 millioner R:dr R:mt; 4:o att, om och när nödige medel på sådant sätt erhållas, deraf må i mån af behof och på de tider, Kongl. Majit eger bestämma, användas de för Nordvestra och Östra stambanornas fullbordande erforderliga medel, nemligen för den förra 13,413,864
Kan ett fortsatt understödjande i större skala af dylika ändamål, ehuru eljest och under andra förhållanden måhända tillrådligt,' kan det, säger jag, jemföras med sådane långt vigtigare föremål, som gälla hela Rikets försvar, ära och sjelfständighet! Och sådane anslag återstå ännu lill ganska dryga summor. Således kan eller bör man, enligt min tanka, icke sträcka frikosligheten så långt, som man under andra omständigheter möjligen torde hafva gjort. Hvad tomtregleringen i städerna i allmänhet beträffar, så och dä man tager i betraktande de ringa skattebidrag, Svenska städerna gifva, i jemförelse med landel, och hvarom den, i och för utrönande af städernas beskattning, nedsatta komité dels redan afgifvit, dels vidare torde komma att afgifva värderika uplysningar, kan jag icke finna det vara någon R. Sl:s ovillkorliga moraliska pligt, att vid delta tillfälle sträcka understödet längre, än hvad StatsUtsk., med afseende på erforderligbeten af en försigtig hushållning, tillstyrkt. Man har alltjemnt åberopat den frikostighet, R. St. visat mot Örebro. Ja, det är sannt, denna stad är vorden ganska ädelmodigt af R. St. efter sin lidna olycka omhuldad; men skall man då aldrig kunna visa ett nödstäldt samhälle någon godhet, utan att genast uppstå anspråk på gifraildhet mot ahdra, som vida mindre lidit? Kunde icke R. St. mot sådan oförnöjsamhet göra invändning med tillämpande af det bibliska uttrycket: ”hvi knolar du att jag så goder är?” 13* 196 Den 11 Oktober. Gr. Sparre har vidare yttrat sig om den i Jönköping vid 2:ne serskilda tillfällen härjande kolera-farsolen, såsom varande ett skäl, hvilket torde beveka R. St. att bevilja det ifrågavar:de anslaget; men delta synes mig innefatta ett sammanblandande af frågor, som äro för hvarandra främmande, ty här hafva vi icke att befatta oss med någonting annat än den staden, och det blott delvis, öfvergängna eldsvådan. Någonting annat har icke heller blifvit taget till utgångspunkt för det ifrågasatta anslaget.
Af detta Stadgande anser Stats-Utskottet det vara en följd, att Stofferingspenningar ej böra utgöras af de Rotehållare, hvilke på |-‘dels bidraget till Soldatens Beklädnad ingått; hvadan, och då enligt hvad Utskottet erfarit, Rotehållarne vid Dahl, Westmanlands och Uplands Regementer förklarat sig nöjde, att slikt bidrag utgöra, fngen vidare inkomst af Stofferingsmedel från desse Regementer hör påräknas, och icke heller från Första Lif-Grenadier Regementet, der, såsom upplyst blifvit, Rotehållarne med sine Soldater öfverenskommit, att desse emot en viss afgift i Spannmål, skola utgöra det bidrag, som enligt 1819 års Beklädnads-FÖrordning från hvarje Rote hör till Beklädnadens underhållande erläggas; vid hvilket förhållande billigheten äfven kräfver, att hvad vid nämnde Regementer är i Stofferingspenningar erlagdt, sedan den tid det nya Beklädnadssättet vidtagit eller från och med år 1819, bör vederbörande restitueras, så vida de inom 1825 års utgång göra sin rätt dertill gällande. Om Riksens Höglofl. Ständer härtill bifalla, skall Stats-Utskottet ej allenast iagttaga den minskning uti inkomstberäkningen , som häraf hlifver en följd, utan äfven vid regleringen af Stats-Verkets utgifter föreslå nödige medel till ersättning åt dem, som de erlagde Stofferingspenningarne böra återfå och hvartill erfordras 4.234 R:dr 8 sk., samt dess beslut härom Stats-Utskottets Betänkanden. 2i5 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, till den åtgärd, som deraf blifver en följd.
Htskillign kvinnor borja anse och framstiilla sorn onatur det h o p kvinnoideal, sorn vbr civilisations adlaste och mest beggfvade man skapat i dikt eller prosn, och sorn vbra basts kvinnor fiimerkligat i lifvet. 3Ian borjar betrakta d m rene kuilltlea sorn en naturvidrig foreteelse, en decadent och ej som dyrbaraste vinsten af den stranga disciplin, hvarunder kvinnokonet Artusenden igenom ut~ecklats. BIan h h a r s h i i l den dyrt forvarfvade typen som dem, lirilka hWla den for idealet. Nkgot skdant skulle ingen af krinnosakens fiirkiimpar kunnat ens ana, dB de fortrostansfullt arbetade p % sitt kons hojande i ekonomiskt, intellektuellt och moraliskt hiinseend e. Men denna reaktionsvind iir h o t t tillfdlig och har sitt oviiderscentrum i vissa nutidens. religiosa och sociala forhilllanden, hvillca (let blefve for vidlyftigt att h&amp;r vidrorn. -)) Viigen gArframilt, den giir ej tillbaka. &gt;) Nigot sf idealiteteus solglans ligger ijfver de tre hiir aiirunda lrvinnornas arbete for en samhiillsnyttig riktning af kvinnororelsen. Alla tre besjiilades af ett brinnande nit for reformen, alla voro i besittning sf en for sin tid ovaldig bildning, alla hade hog Saml~&amp;llsstiiilning, alla voro elconomiskt oberoende - tlvB af d e n for~nogna - alla iigde ijfverlagsna sj&amp;lsgilfvor, alla hade foim&amp;gan att elektrisera nndra for sina syften och - last but; not least - alla nnv&amp;nde dessa fordelar - dessa forsynens stora gratialer - till gag11 for sitt kijn och sitt land. Alla antogo och efterlefde det sszml~iillslxvsrande budet:, noblesse oblige,.
som man säger, efter detta, (undrande) så vore det kanske inte så illa, att ge flick-ungen till hustru åt sonen, såsom en försoning för den gamles blod ja ha, det der vore ju förträffligt! jag har dessutom inte hjerta att neka henne en sak, som, på så sätt, kunde bli mig sjelf till nytta. Men skaper han, som hustrun satt i honom Birger, det tjurhufvudet! han är full af galenfaller det honom in att neka, så kan inte sjelfva ... har jag inte qvar ännu min fordna kraft! hin håle böja honom. Men är jag då inte far? jo, jo, jag skall visa dem jag, att... (stannar plötsligt. likväl spökar den der mordnatten mig i själ jag liksom tycker mig höra hväsningen hjernan underliga aningar smyga sig in i min af den gamle Tullsnokens dödsrosslingar usch! det der giftermålsförslaget är kanske ändå inte så klokt. Jag måste derföre undandra mig något afgörande svar, så länge Birger är borta; men huru skall jag väl undvika sådant, om flickan Ah här måste fattas ett raskt beslut! och den der junkern ännu en gång ansätta mig? jag vill genast, dem ovetande, skynda till Göthe borg och underrätta Birger och Eri ... (hejdar sig.) Men om det ändå vore blott en stockning i bloden, som hos mig åstadkommit dessa narraktiga inbillningar (efter en stunds eftersinnande nej nej i djefvulens namn, hastigt på Gabriella och Arnman i dörren. resan (vill skynda ut, men möter i detsamma SJUNDE SCEN. HARALDSON, ARNMAN, GABRIELLA. Ah! förträffligt! lyckan är med oss Arnman (gladt). Jag fruktade att inte så snart få råka er, hederlige fader Haraldson, för att rätt hjertligen få tacka er hand. den dyrbaraste skänk ni för det hopp ni gifvit mig om er älskvärda dotters någonsin kunnat ge mig. Säkert vill ni ändå mera bestämde stadfästa vår lycka, ty huru skulle ni väl er son? kunna ha' någon betänklighet emot, att kalla mig Haraldson (visar alla tecken till villrådighet). Arnman,) Jaha
Då som nu för tiden uppfostrade folk ihjäl barnen, det är hvad de gjorde. Låt de små stackarna vara i fred, säger jag, vrid inte och vräng inte på dem, studera inte så fasligt med böcker o m dem, utan studera i stället hvad barnen vill ha! O m man riktigt noga följer med det, så ska man få se, att barn, eller åtminstone barnbarn, aldrig begära hvad som är skadligt för dem — förr än de blifvit lärda, hvad som är skadligt. Egentligen har jag bara ritat ihop det här för att varna redaktören, och det gör jag om igen. Jag riktigt känner hvad det redan luktar barnkammare om Idun! Och det vore väl alldeles rj sligt, om det skulle komma att ske! Femtio (50) kronor i pris! åt en mor som talar om sitt barn!!! Ge den hellre 50 kronor, som kan hålla mun! Inte om jag fick 1000 (ett tusen) kunde jag hålla mun ändå, om det gällar få tala om de änglarnas — mina barnbarns — alla meriter. Redaktören skulle se dem — barnen menar jag. T Det finns inte en dag, som de inte säga de utsöktaste kvickheter — isynnerhet Alf, och finkänsliga äro de, och estetiskt begåfvade till det otroliga och förstående — till och med om mat! Själfve Jörgen skulle bli slagen på fingrarna!! Jag måste sluta. Var så god och inte tryck det här — det är alldeles privat — och endast framkalladt af oro för tidningens lugn och framlida välbeställd! Ruffen hälsar så rysligt! Han har haft mässlingen, kan tänka sig. Jag har skämts så öfver det, att jag nästan varit färdig att gräla på honom *, till dess jag fick se att ' kronprinssessan var så innerligt nådig och fick samma sjukdom. Finns det något så förädlande som höga föredö- men!!! Släpp inte in mödrarna och mormödrarna i Idun — det säger jag redaktörn. — Jag känner dem jag — genom mig själf. Med största och utsöktaste högaktning i brinnande fart Lovisa Petterkvist. Jockmock d. Den kära fru Looisas skämtsamma oarningar kanna ingalunda afskräcka oss från att fortgå på den inslagna vägen, hände nu hvad hända vill! * När han blifvit frisk förstås!
Ständer måtte medgifva den rättelse i deras omförinälda beslut, att den beviljade anslags-summan 9,317 Ridr 40 sk. i stället bestämmes lill 9,337 Ridr 40 sk. , Slockholm den 4 September i854. liih. lill H. Stä Prat. 1853 & 1854. 4 Sami. -I Afd. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Slals-Ulskollelit Betänkande, M 272. 1 M 272. Ant. lill Exp.-Utsk. d. 7 Sept. 1854, kl. 11 f. m. Betänkande, angående medels upplåning genom utgifvande af fonderade Slats-obligationer. (R:gs Afd.) Härom hafva under innevarande Riksdag flera förslag blifvit väckta och framställningar gjorda, öfver hvilka det, till följd af Riks-Ståndens remisser, åligger StatsUlskottet att sig yttra. Ämnets vigt och beskaffenheten af de frågor, som vid dess behandling måste tagas i betraktande, hafva föranledt Utskottet att deröfver afgifva särskildt Utlåtande, med förbigående af hvad rörande do upplånade medlens användande np. m. blifvit föreslaget och hemstäldt, hvarom Utskottet ansett sig böra i andra, nu jemväl afgifna Utlåtanden meddela sina infordrade yttranden. Uti den af Kongl. Majit, vid Riksdagens början, till Rikets Ständer aflålna Nådiga proposition, angående Statens medverkan för jernvägars anläggande, har Kongl. Majit, som föreslagit Rikets Ständer alt godkänna och anlaga den grundsats, alt jernvägs-stamlinier inom
Men då jag ser att ordet varulager jemväl förekommer, och sådant med skäl lärer böra räknas till lös egendom, har jag tvekat att föreslå en ordalydelse, hvilken möjligen vore alltför allmän och tilläfventyrs icke skulle af köpmän gillas. Då jag följaktligen icke kan, för ögonblicket, upgifva något förslag till ordalydelse, hvilken bestämde skillnaden mellan varulager och annan lös egendom, samt derigenom vore tillfredsställande för köpmän, så anhåller jag att §:n måtte varda till Utsk. återremitterad. 14 II. 17 258 Den 3 November f. m, Då nu propos. framstäldes först till bifall å förevända §, 'ropades Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkme föranleda till återremiss, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han ansåg Biföllos. §:u 13. H. Ex. Hr Gr. Sparre: Ulsk. har, i afseende på denna §, i så måtto afvikil från det af K. M. framställda förslag, att Utsk. ansett del 2:dra mom. böra utgå. Det innehåller likväl en ganska vigtig lagprincip, som jag för min del tror icke skadat, om den hade qvarstått, men dä denna princip är af den beskaffenhet, att den i alla fall uti lagskipniugen tillämpas, torde det icke vara af serdeles vigt om den här uieslutes, till följe hvaraf jag anser mig icke f. n. böra yrka någon förändring i Utsk:s förslag, hvilket dessutom lärer vara af 2:ne Stånd redau godkändt. Hr von Hartmansdorff: I händelse frågan, genom 2:ne Stånds beslut, fallit, vill jag visserligen icke yrka att R. o. Ad. må fatta något annat. Men jag kan likväl icke underlåta alt förklara, det jag anser K. M:s Propos. vara riglig, samt den af Hr Riksarkivarien Nordström afgifne reservation af den beskaffenhet, att jag skulle önska det R. o. Ad. utan förändring antoge Konungens förslag. Gr. Sparre, Erik:
Med afslag å inbjudningen förklarade Preste-Ståndet sig vidblifva sitt i frågan fattade beslut. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokollsutdrag, 32 227, för den 26 sistlidne Mars, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden alt instämma i det beslut, Bonde-Ståndet fattat med afseende på 16:de punkten i Stots-Utskottets Utlåtande, JM 66, angående reglering af utgifterna under Riks-statens fjerde Hufyudtitel, afslog Preste-Ståndet, med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut, ifrågavarande inbjudning. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag, 32 242, af Höglolliga Ridderskapet och Adelns Protokoll den 1 dennes, innehållande, utom annat, inbjudning till de öfriga Riks-Slåpden att förena sig uti det beslut, som Ridderskapet och Adeln vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, 32 408, i anledning af väckta motioner om förändrade bestämmelser, rörande militär-undervjsningen i riket, fattat med afseende på Utskottets första hemställan i detta Betänkande. Med afslag å inbjudningen förklarade Preste-Ståndet sig vidhålla sitt i ämnet fattade beslut och lade Protokolls—utdraget lill handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions Utskottets nedan omförmälda Memorial: 32 11, med förslag till ändring i 1 § 11 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående boktryckares åliggande att aflemna fri-exemplar af tryckta arbeten, Återremitterades med förklarande såsom Preste-Ståndets gemensamma tanka, att ifrågavarande stadgande i Tryckfrihets-förordningen bör erhålla den af Utskottet löreslagna lydelse, med den förändring att efter de å raden 3 förekommande orden: Mill Kongl. Bibliolhekel» tilläggas orden: »och Ri/es-Archivet.» JM 12, med förslag lill ändring i 18 § Riksdags-ordningen, att