Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statens och kommunernes bidrag till folkskoleväsendet ej skulle i obegränsadt mått alltjemnt ånyo anlitas och ändock i det hela till stor del förspillas, blefve det nödigt att tänka på en förändrad, organisation af hvad som hörde till detta vigtiga föremål för samhällets omvårdnad. Då nu alltså den för alla barn gemensamma undervisningen borde och kunde blifva både mindre kostsam och lemnad i säkrare händer genom en ambulatorisk skolbållning med oexaminerade, men af presterskap och skolstyrelser pröfvade lärare och lärarinnor i Socknarne, skulle deraf följa en betydlig inskränkning i antalet af dem, hvilka behöfde för skollärarekallet i Seminarierna bildas. Motionären ansåg En examinerad lärare vara tillräcklig att inom hvarje af pastoraten, äfven de större, undervisa de barn, hvilka i småskolorna visat sig danade att inhämta ett högre kunskapsmått. Denne lärare, hvars lönevilkor borde upp - Sammansatta Stats-, tievilln.- samt Allat. Hest.- och Ekon.-Utsk. Bcl. JYs 19. 3 hjelpas, så att han kunde uteslutande egna sig åt undervisningen, skulle antingen i fasta skolan omkring sig samla de mera försigkomna af småskolornas liirjungar, eller ock under olika tider af året vistas i särskilda delar af socknen för att åt sådana barn meddela en något utvidgad undervisning. Deremot borde församlingens öfrige skollärare icke så upptagas med undervisningen, alt de icke äfven kunde begagna andra tillfällen till arbetsförtjenst samt sålunda vara belåtne med den mindre lön, de för närvarande åtnjölo. De öfrige examinerade lärarne inom pastoratet borde, så länge de funnos, jemte de oexaminerade lärarne och lärarinnorna, användas att undervisa i småskolorna, hvilka borde blifva så många sorn möjligt, på det att skolhållningen ofta måtte återkomma till barnen och dessa derigenom drifvas att nå mellantiderna i hemmen inhämta mindre pensa, för hvilka sedermera i småskolorna skulle redogöras.
Söarber förftaget bermib af Bägge åvamranta antaget, Btifmer bet SRifö* bageitö Beftut; eganbe hamrarne ej rätt att uti pmitanbe förftag änbring göra. ©j må Beftut öfmer pmitanbe förftag tilt annan Sftiföbag, än nu är nämttbt, upp* ffjutag, utan att konungen octj Bägge hamrarne beröm äro enfe. •3tif8bag8.ä3eflut 1866. § 65. 9tär i fråga om ftatöutgifter etter Bernitt ning, etter angåettbe SiiföBattfextö etter 9flifögätböfontoretö ftpretfe od; författning, infomfter od; utgifter, hamrarne fatta ftribiga Beftut, font ej uppå meberBörtigt tttffottö förftag farba fammänjemfabe, [fota Bägge hamrarne pmar för fig röfta om be otifa Beftut, t;ioari Ijmatbera förut ftannat; tommanbe beit mening, forn bertoib ert;åtter be ftefta tebamöterS af Baba kamrarna fammanräfnabe refter, att gätta fåfom Sfttföbagenö Beftut. §ör att fib fåban omröftning företomma lifa antat röfter, ffatt t Stnbra hammaren afläggaö od; förfegtaö en febe!, t;m itfen, i I; än b elfe be öfriga fammanräfnabe röfterna utfatta lifa, öppnaö odj afgör frågan, år pluralitet rebatt munnen, Bör ben aftagba fe* bein ouppBrittcn genaft förftöraö. § 66.
Då bergsmännens antal icke är så ringa, alt det icke skulle blifva tillräckligt, om districten lämpligen fördelas, och domstolarnes territorium i afseende på bergsmålen utvidgas; så anser jag det gjorda inkastet förfalla. Att till och med vår grundlagstiftning icke är främmande för det skälet, att domstolen bör äga sakkännedom inom sig, derpå tror jag att 20 $:n Reg. F;n är ett bevis. Denna § stadgar nemi.; "Uti fredstider skola de mål, som från krigsdomstolarna dragas under Konungens pröfning, uti Högsta domstolen företagas och nfgöras. Tvänne mililärpersoner af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, böra med domarejäf och ansvai” c\'c. Deraf synes, att, när man kunnat och hvar man kunnat, synnerligast uti vigtiga frågor, har man velat, att den fullständigaste sakkännedom skulle ägas af domstolen. Jag medgifver visserligen, att de flesta frågor, som förekomma vid bergstingsrätterna, äro af mindre vigtig beskaffenhet; men stundom förekomma äfven sådana, som äro af större vigt. I alla fall ser jag ingen orsak, hvarföre man skall sätta å sido en fördel, hvaraf man kan betjena sig. Man har sagt, att det vore bättre antaga betänk., äfven om.del icke motsvarar ändamålet, än att afslå detsamma, emedan man sedermera kunde vidtaga den förbättring, som erfordras. För min deI anser jag det dä vata bäst alt uppskjuta hela ändringen, lili dess man kan Den >4 November f ra. 4o3 svara för hvad man gör, ocli till dess nya lagförslaget kommer under pröfning; ty man bör icke besluta en förändring, förrän man vet sig kunna sutta något fullkomligen godt i stället för hvad sorn (innes. Under sådan förutsättning yrkar jag således afslag på betänkandet. Frih. Ridderstolpe: Det utaf Gr. Mörner omnämnda målet, hvilket från Konungens Bef:b:de i Westmanland blifvit hos K. M. fullföljdt, har legat lill grund för det yttrande jag hade äran afgifva.
Hertigefls af Östergöthland Döpelsé-äct. i CARL JOHAN, med Guds Nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Wendes Konung, tillbjude Eder, Oss älskelige Väre trogne Undersåtare, Grefvar, Friherrar, Biskoppar, Ridderskap och Adel', Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som nu i Hufvudstaden till Lagtima Riksdag församlade åren, Wår synnerliga Ynnest och Nådiga benägenhet med Gud Allsmägtig! Sedan, genom den Högstes Nåd och Välsignelse, Wår Högtälsklige Herr Sons » Hans Kongl. Höghet Kronprinsens kära Gemål, Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, till Wår och hela Rikets glädje, åter blifvit med en Prins lyckligen förlöst, hvilken kommer att genom det Heliga Dopet i de Christnas Samfund upptagas, finne Wi Oss med fägnad kunna vid detta tillfälle tillfredsställa Wår faderliga och Konungsliga böjelse, att med ett j^tterligare af Religionen helgadt band, fästa denna Wår nyfödda afkomling vid det trögBih, till R, S. Majds Nacliga Skrifvelse N.o 41‘ na Folk, hvars öden Ilan för kommande tider skall dela, då Wi härmed i Nåder bjude och kalle Eder » Sveriges Rikes Stan* der till Faddrar vid detta Hans Kongl. Höghets förestående Dop, hvilket nästkommande Onsdag, den 28:de i denna månad, kommer att ega ram. Och som, i anseende till bristande utrymme vid nämnde Döpelse-act, J håfven, att vissa Deputerade från hvarje Stånd bland Eder utse; så kommen J, att på följande sätt föreställas, nemligen!
Memorial, i anledning uf åter remiss af Betänkandet N:o 01. Förenämnde Betänkande, hvaruti Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afstyrkt åtskilliga motioner i fråga dels om posthemmanens befrielse frän postföringsskyldigheten och dels om åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär, har blifvit återremitteradt af Vällofliga Borgare-Ståndet, beträffande 2:dra punkten mom. B. och af Hedervärda Bonde-Ståndet, så vidt lista punkten samt momenten A., B. och G. uti andra punkten angår; men som Betänkandet är i sin helhet bifallet af de två öfriga Riks-Stånden, kunna återremissenia icke föranleda vidare handläggning af ärendet. Stockholm den 9 Juni 1854. Allm. Besv.- och Ekon.-ilsk. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 9 Juni 1854, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om allmänna begrafniugsplatsers begagnande för dem, hvilka i farsot afliäit.
Uli dessa Höglofl, RivderfkapetS och Adelns b-slut instämde Präste:Slan: det till alia desar; hwilkct ffulle de Respectiwe MedStänden samt bemälte Uskokt wördsamt och wänliger? lillkännagiswaö. ^ lupin, ?rotocol!o I. E. ^Imc^vili. S. D Wid Justeringen as Ståndets bcfluf rörande Brännwins-Bränningen och Bewillningen berföre, föredrogs Wajosl. Borgare Ständers Protvcollö illdrog af den 1 sta i denna Manad, innehållande de rält-lfer och ändringar un lliskottets betänkande i detta amne. hwilka wa.bemälte Ständ ansedr nödiga. Elter öfwerläggning härom beslöt Preste, lLtändek otk uri Wällost. Borgare.S änders samtelige anmärkningar instämma, undantagande den sjette ach ortonde, såsom rörande Krogar och minurermgs-stallen, i ajseende pa hwilka Pri st. Ständer funnit nödigt art hos Kongl. Mai;k om sarskllt nådig roglering anhatia. Äfweniedes ansag Scandec sig icke kunna rut Wallost. BorgareSrandcrs :z:de anmärkning, (ingående Böternas nedsättning instämma. Den z Ianuarlr Hwilket genom Utdrag af Protocostet sklille de Respcckiwe Med.Stånden samt bemälte Utskott »vördsamt och manligen tillkännagiswaS. k7r tu^ra Lx ?roeocoI!o P L7. LLImc;vjk. S. D. Föredrogs Riksens Högloft. Stän< ders Statö-Uiskotts deu zoche nasti. Noweinber a»aif, »ie utlåtande öfwer Lands-Höfdingen och Riddaren af Lckenbgmz ansökning akt fa komma i åtnjutande af den werkeliga Landshösdinge
R:dr, hvaraf dock under nästa statsregleringsperiod skulle utgå endast hälften eller 450,000 R:dr, dervid såsom vilkor för lånets erhållande borde stadgas skyldighet för intressenterne i företaget att årligen, räknadt från slutet af det år, hvarunder hvarje för sig fristående del deraf blifvit fullbordad, erlägga fem procent å det i förhållande till hela kostnaden på samma del belöpande lånebelopp, hvaraf ränta skulle godtgöras efter tre för hundra af det obetalda kapitalbeloppet och det öfriga utgöra afbetalning derå; men med rättighet för Kongl. Majit att, derest vederbörande icke inom 1863 års utgång oni arbetets utförande i behörig ordning afslutat kontrakt, använda lånesumman till en föreslagen transportled för sammanbindande af Kinda båtled med sjön Roxen. Uti ofvanberörda underdåniga ansökning hafva komiterade gjort enahanda framställningar, som legat till grund för den af Herr Grefve Erik Sparre vid sistjörflutne riksdag i ämnet väckta samt uti Stats-Utskottets då afgifna utlåtande Nio 120 (punkten 28) behandlade motion. Komiterade hafva nemligen anfört, att Dalsland vore af naturen deladt i 2:ne hufvuddelar, nemligen den södra, mellan Wenern och Bohuslän belägna, ett stort slättland med den bördigaste jord, samt den norra, mot Norrige angränsande delen, mera bergbunden och skogbärande samt i följd deraf bcrgsbruks-idkande, genomskuren af flera större sjöar och vattendrag, hvilka ungefär vid midten af landet flöte ut i Wenern vid Köpmannabro, hvarest jemväl en god, men liten hamn vid Hattefura lemnade skydd åt segelfarten å Wenern. Denna punkt, af naturen anvisad till mötesplats för det bergsbruks-idkaude Dalsland och den sädesproducerande delen deraf samt tillika för de flera till Wenern angränsande landskap, hvilka egde dels spanmål, dels malmer eller tackjern att erbjuda det skogrika, men på malmer fattiga norra
Skyldig att öppet tala iGo Den 26 Mars e. m. sanningen, måtse jag erkänna, att här, såsom alltid, den Constutionela mannen varit nödsakad att, när föreskrifter saknats, handla endast efter sin öfvertygelse, visserligen med förbehåll att underkasta sine handlingar Committenternes pröfning, samt stå till ansvar derför och lemna sin plats, om de sådant fordra. Detta offer kommer ej att falla mig tungt; och för att lätta desse Herrars besvär, som önska tillvägabringa ombyte af Styrelse öfver Canalen, får jag nu tillkännagifva, att redan för 5 månader sedan anmälte jag bos Directionen, att jag, så snart Riksdagen är öfverstånden, nedlägger min befattning såsom Directionens Ordförande. Utan missnöje afträder jag, och skall till och med lemna Herrar Stråle, Bråkenhjelm och von Hartmansdorff mine röster vid val till nya Ledamöter i Styrelsen, så att äfven all stridighet dervid må kunna undvikas. Vidare är här sagdt, att man haft till lösen: först Götha Canal, sedan Fäderneslandet. I dessa enkla ord ligger den svåraste beskyllning. Mitt samvete säger mig, att jag ej förtjent den; och jag önskar, att den värde Ledamoten, som framställt denna tillvitelse, måtte hafva lika godt med vetande af uppfyllda pligter mot Fäderneslandet, som jag. Alltför väl vet jag hvad Fäderneslandet betyder; och för det hafva de I Den 26 Mars e. m. 161 de svåraste offer burits. För öfrigt önskar jag man ej måtte förbise Götha Canal, äfven en Fäderneslandets sak. Sluteligen har en värd Talare yttrat, det jag skall hafva sagt, att i förslaget Öfver Hjelmare Slussverks byggnad icke någon missräkning ägt rum. Talaren har ej förstått mina ord. Jag har sagt, att sådane missräkningar inträffat vid alla Canalbyggnader och äfven vid Hjelrnare-Canal, emedan den blifvit byggd efter samma principer, som Götha Canal. Grefve von Rosen, Adolph:
Helt lugnt hangdc jag dA en karta öfver spegeln och fortsztte, mic likning. De h %rda omdömen som drabbade mig, gjorde mig tidigt reflekterande. Jag hörde att man kallade mig stpfsint, blott derför att jag inte ville ge efter, dA jag kände att jag hade rätt. Jag visste, att jag endast önskade alla andra godt och gärna ville lemno min hjalp der den k m d e bebbfaas; jag s&amp;g, att samma personer, som uudveko mitt ~ a l l ~ k och ap gjorde narr af mig, icke blott mottogo, utan afren fordrade tjanster af mig; haraf blef en följd att jag anuu mer sISt mig itiom mig sjalf. " Under sina sista skolar fann emdlcrtid Xarie i en tjugu 5s i6ldre lärare en van, som fick ett stort och Bielsosscnt inflytande öfver henne. Han började med att i all vanlighet göra henne uppmarksam p&amp; den otjänst hon gjorde sig själf genom sin v&amp;rdslösade klldsel och sitt barda väsen, och det dröjde icke lange förran hon rattat b %da delarm. Nu fick hon till och med, fasttln fullkomligt utan grund, af kamraterna höra att hon var svag för grannlit och kokett. Men här var nu mledning gifven till ett förtroligare förhillande mellan henne och lararen, som biide genom samtal och regelbunden undervisning i pspkologi sbkte försona Marie med människonaturens svagheter, hvilka hon redan i det praktiska lifvet lärt känna. Den Ilskade lararen sjuknade emellertid; en morgon skickar ban bud efter henne och vill taga afsked af henne. Hon far ej tillaltelse att !erma, skolan fdrs &amp; n det lir för sent, och hon finner honom död; nu fsttsr bon en s %dan afsky för skolan, att hon pil intet vilkor lgngre vill g&amp; der. ' Det kan sagas om Marie Zakrzewska, att hon " burit marskalksstafven i tornisten " fr&amp;n det hon var barn.
R:dr pensionen skall utgöra 3,000 R:dr, å 4,500 eller 5,000 R:dr 4,000 „ å 6,000 R:dr 4,500 „ å 7,000 R:dr 6,000 å 8,000 eller 9,000 R:dr 7,000 „ å 12,000 och derutöfver 8,000 „ Hvad, med anledning af högstberörde nådiga framställning, först funnits böra tagas i öfvervägande, har varit, huruvida en definitiv pensions-slat nu bör uppgöras, eller om pensioneringen endast provisionelt bör ordnas för nu ingångna slats-reglerings-period; Och då Rikets Ständer i allmänhet redan förklarat, att de löneförhöjningar, hvilka vid denna riksdag blifva beviljade, afse blott den lid, som nu skeende stats-reglering kommer att omfatta, anse Rikets Ständer det icke heller vara lämpligt, alt pensions-beloppen för längre tid bestämmas, utan hafva derföre beslutat, att den här nedan omförmälda pensions-reglering må ega tillämpning endast på de embetsoch tjenstemän, jemte vaklbeIjcnte, hvilka under nämnde stats-reglerings-period erhålla afsked. Vidkommande åter E. K. M:ts nådiga förslag, såvidt detsamma afser sjelfva pensions-beloppen, hafva Rikets Ständer, lika med E. K. M:t, funnit billigt, att de tjenstemän, som från och med denna stats-reglering i årlig aflöning erhålla 3,000 R:dr eller derunder, må, när de tillika uppfyllt de för pensions åtnjutande föreskrifna vilkor, vid afskedstagandet uppbära en hela aflönings-beloppet motsvarande pension, hvaremot, då i afseende å E. K. M:ts nådiga förslag i öfriga delar någon bestämd plan icke synes vara följd, Rikets Ständer ansett det blifva mest ändamålsenligt, om vid bestämmandet af pension för dem, sorn ega högre aflönings-vilkor än 3,000 R:dr, en viss procent-beräkning lägges till grund.
(Forts;) samma IAga, den tiden halmtiickta, envhingsrum, der Hörby postkontor var inrymdt, fans, afskildt fr8n den öfriga lagenheten genom en trAug förstuga, ett litet rum, som alltifrAn början visat sig ega en stark dragningskraft för den unga frun. Det var Hörby boklAda, en filial af den Cronholmska bokhandeln i Malmö. Den sköttes af familjens kvinliga medlemmar; framför allt var husfrun en nitisk förestiindarinna, ty Iivad hon sjalf under Arets lopp skulle f&amp; rekvirera af sidana böcker, till Iivilka det icke fans mer an en enda köparinna i Hörby, berodde p&amp; hur stor procenten blef af försiilda almanackor, katekeser och annat i landsorten mer gilngbart Ii-. terart gods. I detta landtliga diminutivum af en boklAda., som fick sin pragel ' af de med ett par primitiva hyllor tackta vaggarue, stod vid ena fönstret ett uppslaget spelbord, och h ä r. var den unga postmastarfruns &amp; Isklingsplats. Har kände hon sig som herskarinna öfver a.lla bokskatterna, har öppnades begarligt hvarje nyanlandt bokpaket - det kunde redan d&amp; handa att en eller annan mindre säljbar bok kommit med. (Sedermera blef det regel att ett exemplar af livarje nyutkommet skönliterart arbete medföljde). Slut.ligen och ickeminst: liar kunde iion i ostörd ro egna sig At de sprilkliga och literara förstudier, som sedermera möjliggjorde hennes - autodidaktens - upptradande i literaturen. Hur val Victoria Benedictson trifdes i detta oansenliga krypin har Ernst Alilgren sedermera skildrat i de tvA smAberattelserna Efter Torgdagen (Berattelser och utkast) och Stovhandel (Folklif och smilberattelser).
Klubbens festkomité är också redan sysselsatt med anordningar för åtskilliga » divertissement » af roande och originel art, o m hvilka det dock ännu är för tidigt att tala. Allt lofvar sålunda, att festen skall blifva lysande o c h glad. Intresset för densamma har redan visat sig mycket Iifligt i de allra högsta kretsar, och man har anledning antaga attsåväl corps diplomatique med sina damer som vår egen aristokrati skola bidraga att sprida glans öfver festen. Biljettförsäljningen till Publicistkarnevalen börjar o m några dagar, hvarom närmare skall meddelas, o c h komma därvid åtgärder att vidtagas, egnade att lemna de bästa garantier, för att Publicisternas karneval skall blifva en fest af verkligt god ton. feSmånotiser från kvinnovärlden. Elise Mvasser, den frejdade konstnärinnan, fyllde i måndags 60 år. Till de många personliga lyckönskningar, hvilka denna dag genom telegrafen och posten ingingo till den snillrika » Frun vid hafvet » i hennes själfvalda, från världens äflan och kif afskilda, lugna bostad i Fiskebäckskil, slöt sig värdigt en mera officiell hedersbevisning, vittnande om att hennes lifs gärning ännu bevaras i friskt minne, icke blott hos tusentals åskådare, utan äfven inom den kamratkrets, där den börjats och fullbordats. K. Dramatiska teaterns association hade nämligen till den forna, frejdade kamraten afsändt en adress af följande vackra lydelse: Till ELISE HWASSER den 16 mars 1891. Den Kongliga Dramatiska Teaterns Association, för hvilken Iifligt och oförgätligt står minnet af Eder ärofulla andel i den Svenska Dramatiska Konstens utveckling och höjande, anhåller att på den scens vägnar, som alltid med stolthet skall räkna Eder bland sina främsta prydnader, få till Eder Sextiondeförsta Födelsedag framföra sin djupa vördnad och sina uppriktigaste lyckönskningar.
7 — i nu ii i iiiiiiiiiiiiiinitiiiiiiiii ii innu Miiiiiii ii min 11 un ii i inni iti ni lin i niiiiii i ligare tagit ett betydande steg framåt. Hennes utförande af Brunnhildes parti förtjänar ock mer än någonsin de amplaste loford. Den talrika publiken ägnade henne ock den varmaste hyllning. Öfriga rollinnehafvare voro desamma som förut, nämligen fruarna Östberg och Linden, samt hrr Bratbost, Sellergren och Söderman. Dirigent var som förut herr Henneberg. I H y l i n I kunde i måndags genom fru Ellen Gulbransons gästspel återupptaga Wagners » Valkyrian&gt;. Den framstående sångerskan, hvars kraftiga och välljudande stämma som bekant ypperligt lämpar sig för Wagners operor, har^ ytterJ£ t JNGL. '; t EATEKN Brännskador. Till följd af sin utmärkta verkan att fö- r e k o m m a u p p k o m s t e n af brännfalå- s o r och l i n d r a svedan bar Salubrin vunnit stor användning vid behandling af brännskador Om utspädningen, särskildt vid fall af sär eller längre behandling, efterse don hvarje flaska Salubrin åtföljande beskrifningcn. SALUBRIN tillhandahålls i Stockholm å apoteken Elefanten, Vasen m. fl. apotek, hos Hr Apotekare CF. Dufva och följande Hrr Handlande: Alfr. Andersson. And. Antoni, Carl A. Berg, Th. O. Björklunds Söner, Ivar L. Bohman, I. F. Broms &amp; Son, A. Brunander, A. Haglind, M, Hanson, F. I. Kahn, H. F. Lemke, K. Vilh. Lindström, D. Lundin, August Melander, Arvid Nordquist, Emil Nordström, Knut Spira, Sundström &amp; C:o, Mauritz Widforss, C. A Akerholm m. fl. flanier, som vilja R o p a verkligt j DOKTOR CARL FRITZELL. Hvardagar kl. 10 — Vjll, VtS — Vi *. Sönoch hälgdagar kl. 10 — 11.
Majit, inseende alla olägenheter, som det gamla underhållssättet medförde, men tillika tagande i beräkning hvad som fordrades för att bringa Armeens öfningar i ändamålsenligt skick, lämpadt efter de tilleånsar Rikets Ständer öfverlemnat åt O ~ . • - Hans Majits disposition, ansåg sig ej äga annan utväg att komma lill detta resultat, än att genast efter krigets slut, då vi ännu ägde krigsvant manskap i våra leder, minska öfningarne, för att af Rustoch Rotehållarnes sålunda besparade afgifter bilda en cassa, tillräcklig att medelst räntorne fylla nödvändiga utgifter för Armeens öfning; huru skulle man annars, utan genom ökade skattebidrag, kommit derhän, att jemte det Armeen är öfvad till tjenst - Den 26 October f. m. 95 barhet i krig, raötesplatserne liro planerade, desse platser försedde med sjukhus, sjukattirail, magasiner m. m. som oundvikeligen erfordras? Jag ber er mina Herrar betänka, hvad betydlig utgift som härföre skulle drabbat StatsVerket, och ändå, oaktadt den så mycket klandrade administrationen, kan vid deri gamla octroijens slut till en blifvande ny öfverlemnas så betydliga fördelar, tillkomne ej genom det ringaste Ökade bidrag, utan genom icke annat än Styrelsens berörde förvaltningssätt. Det har blifvit anmärkt att Truppernes sjukvård är af Passevolance-Cassan bestridd. Härvid anser jag mig böra upplysa, att då truppens sjukvård under öfningsmöten och mönstringar samt marcher dit och dän, enligt författningarne, åligger Rustoch Rotehållare, samt Kronan vid Mötespassevolancens ingående åtagit sig äfven denna med vapenofningen gemenskap ägande förbindelse, så följer äfven deraf passevolanceverkets skyldighet att alla dertill hörande utgifter bestrida, och hvartill fordras, ej allenast läkare-tillsyn och nödige medicamenter, utan erforderlige sjukhusoch sjukvårdspersedlar. Huru tillfredsställande detta utfallit, lärer bela allmänheten kunna bevittna.