Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var nemligen endast såsom vilkor för rättigheten att under Hof-Rätt vädja stadgadt, att Lag-Utskottets Betänkande N:o 23. 5 hufvudsaken mod ränta och afgäld, som fordras, skulle uppgå till ett visst belopp eller 50 daler, enligt ursprungliga lydelsen af 7 och 16 §§ i RättegångsBalkens 25 kapitel. Från Under-Rätten eller första domstolen egde man deremot, utan afseende å värdet eller beloppet af det, som omtvistades, gå till högre Rätt; och rättigheten att få en sak af två domstolar bedömd var alltså ej beroende deraf. Detta förhållande kunde icke undfalla 1849 års lagstiftare, då de inskränkte instantiernas antal. Och derföre blef det öppet att under Hof-Rätt, såsom numera andra domstolen, draga hvarje sak, den må angå huru litet som helst. Man hoppades emellertid, att det band å trätlystnaden, som den borttagna summa appellabilis hade utgjort, skulle ersättas af. den medgifna rättigheten att, utan afseende å fullföljd talan emot Under-Rätts beslut, derå söka verkställighet. Redan vid sistförflutna Riksmöte anmärktes dock inom representationen, att denna rättighet visat sig för ändamålet otillräcklig; men derpå grundade förslag att göra sakens belopp till vilkor för rätt att under Hof-Rätt vädja emot Häradsoch Rådhus-Rätts dom, på sätt tillförene varit förhållandet, vann likväl icke Rikets Ständers bifall. Det oansedt har detta förslag nu blifvit åter upptaget inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Taube, II. E., som yrkat, det stadgas måtte: "att vad emot Häradseller Rådstufvu-Rätts dom eller utslag endast skall vara tillåtet, der hufvudsaken med ränta och afgäld, som fordras, stiger öfver femtio daler, utom rättegångskostnaden.» Lag-Utskottet, som öfver detta förslag har att sig yttra, kan emellertid, med afseende å ofvananinärkta förhållanden, ej förorda detsamma. Parters rättighet att alltid kunna få en sak, den må angå litet eller mycket, af två domstolar bedömd, är hos oss lika gammal med den stadgade rättegångs-ordningen.
- "Dito för 3 Vaktmästare om dagen livar"dera , » 1: 16. - "Beräkningen af så väl Secreterarens arfvode som de "öfrige Tjenstemännens och Vaktbetjeningens tractamen"ten synas, i öfverensstämmelse med hvad för de öfrige "Utskotten är stadgadt, böra beräknas ifrån antagningsr"dagen, till och med 8 dagar efter BancoUtskottets "upplösning; och torde, i afseende på utbetalningen af "ifrågavarande aflöning, enahanda föreskrifter böra gäl"ia, som, för utbetalningen af de öfrige Utskottens "Canzliers aflöningar, redan blifvit af R. St:r bestämde. "Den 26 April 1829.” Carl DeGeerj C. v. Rosenstein, Jon TJlibera, h. t. LandtMarskalk. Talman. Borg.St:ds Talman. Joli. O. Longberg, F. B. v. Schwerin. B. Franc Sparre. Talman. Som Utskottet, vid granskningen af de sålunda föreslagne belopp till Arfvode för Secreteraren samt 148 Stats-Utskottets Tractamenten för Notarierne, Canzlisterne och Vaktbetjeningen, funnit desamma öfverensstämma med hvad R. H. St:r för enahanda befattningar vid de öfriga Utskotten, utom StatsUtskottet, under innevarande Riksdag fastställt; så och enär den föreslagne beräkningen af tiden för uppbärandet af berörde Arfvoden och Tractamenten blifvit för Utskottens Betjening i allmänhet af R. H. St.‘r stadgad, får Utskottet vördsamt tillstyrka bifall till hvad ofvanintagne Förslag innehåller. Utlåtande öfver de hos H. R. o. A. samt Vällofl. BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 67, i anledning af R.
Hr von Q v a n te n, Em il: Detta förslag måste, så suart det icke afser öfversättning af främmande hinders böcker, anses i högsta grad billigt och nyttigt. Särdeles finnes en omständighet i hvad som vidkommer Sverige, som talar för förslaget. Det gifves nemi. ett land, som vissell, i politiskt afseende är ett främmande för Sverige. men som i andligt icke kan anses så; det är Finland. Der Oen 17 December. 359 tryekes åtminstone något på Svenska språket, och då förefaller det i högsta grad billigt, att Finska författares eganderätt till sina litterära produkter skyddas mot eftertryck i Sverige, likasom vice versa. Det har inträffat i Sverige, att en utmärkt Finsk författares, Runebergs, skrifter blifvit eftertryckta. Detta väckte val så mycket ovilja, att jag knappast tror, att ett försök i den vägen mera kan komma i fråga; men kunna ifrågavaride litterära internationela förhållanden skyddas genom lag, är det naturligtvis så mycket bättre. Ofverläggningen förklarades fulländad och förslaget blef, uppå derom gjord propos., utaf R. o. Ad. antaget. Slutligen förekom 20;de punkten, innefattande förslag till ändring af de i Tryck-» frihetsFörordn:n genom hänvisning till 8 kap. Missg.Balken fast* stälda straffbestämmelser. Detta förslag blef jemväl utaf R. o. Ad. antaget. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 11 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 17 December 1859. Plenum kl. 10 f. m. Just. ett prot.-utdr. för den 10 och 14 dennes. H. Exc. Hr Grin o. Landtm, tillkännagaf, att till honom blifvit öfverlemnade dels ett antal inträdeskort till Svenska Akademiens sammankomst den 20 dennes för firande af dess högtidsdag, och dels 10 biljetter till K. Musikaliska Akademiens årshögtid den 22 dennes kl. 6 e. m. i det s. k. Kirsteinska huset vid Clara; och anmodade H.
Ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet har Utskottet äfven fått emottaga ett i detta ämne afgifvet anförande af Riksdagsfullmägtigen Peter Persson ifrån Calmar Län, hvilken erinrat, huruledes, redan vid sistförflutne Riksdag, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Per Erikssons ifrån Kronobergs Län väckta motion, om inskränkning af den i i5 Cap. 5 §.
Krigs-Collegii Arti Ilen-Afdelning ,,«,»»)» 180:o om köpeskillingemför Repslagaren Sjöstedts Concurs-massas ä Ladugårdslandet belägna egendom »,»»>>,»»»»»»>»» 181:o om anslaget till Topografiska Corpsen, , , 182:o om Militiae Boställs-Cassans Räkenskaper, 183;o om Landshöfding Gyllenstolpes skuld till Militiee-Boställs-Cassau ,» »,»», , , Svar på återremiss ,,»,, 184:o om arfvodet för upprättandet af MilitiieBoställs-Cassans Bokslut ,,,, l85:o om felande Säkcrhets-handlingar tor 2:ne från Militite-Cassan meddelde Lån , , , 186:o örn räkenskaperne för Kongl. Krigs-Collegii Utrednings-Afdelning , , , ,,, 187:o om anslaget till Reseoch Tractaments-kostnader för Militaire Embetsoch Tjenstemän ,,»»»»»»»»•»», Svar pä återremiss ,,,, , , 188:o om saknad liqvid för LJtrednings-Afdelningens hos Kongl. Spanska Regeringen egande fordran ,»>>>>»,,, lS9:o om Reseoch Tractaments-penniugar tor Ledamöterne uti en i Hernösand hållen Krigs-Rätt »t»», y> — TT* a> o — o n? 1 -3u!|meS > rt> 3 Tq ener Memorial. Utlåtande , Betänkande .ii... Riks-Stundens Beslut. Underdånig Skrifvelse. £ e£3 TC2 1 ro ro w sT iT Ridd. o. Adeln. Prés teStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o N:o Sid.
Hör du, Lilly, en sådan där mössa som fröken Dufvas borde du ha. Den ser så treflig. ut och passar bra mycket bättre på sjön än din hatt. Tyll och blommor, det är mycket vackert, men mot blåsten skyddar det just inte. LILLY. (Stött.) Jag skulle då inte kunna uppträda i sjömansmössa, det kan passa för ungdom. ASP. Ja, det får jag då säga att EMMA. Jag ville hälst stanna hemma, jag också. Det är ett fruntimmer, som ber att få tala med doktorn. Så du pratar! Det vore för öfrigt bra oartigt, när vi låtit vänta på oss så länge. LILLY. Men jag får inte det minsta roligt, när du inte är med. Och så är jag så trött! (Suckar.) DOKTORN. Du är trött, för att du väntat så länge, det går öfver, bara du kommer i båten. DOKTORN. Ja, jag kommer. (Går.) Jag hade så mycket att tala med dig om. Aldrig får han då vara i fred! sig.) EMMA. (Rusar upp.) Är doktorinnan redan här! LILLY. (Försöker tala likgiltigt.) Jag brydde mig inte om att fara med. såg så blåsigt ut. Det EMMA. Men det var då för galet! Doktorinnan har ju gladt sig åt utfärden hela dagen. Och den nya hatten! LILLY. Asch hatten! (Tar den af sig och kastar den på bordet.) Men herrskapen tyckte väl det var rysligt ledsamt, att hvarken doktorn eller doktorinnan for med. LILLY. (Häftigt.) Jag vet inte hvad de tyckte. (För sig:) sakna de nog inte. Mig EMMA. Doktorn gick för en liten stund sedan med fröken Dufva. Fröken Dufva? EMMA. Ja, hon kom tillbaka efter sitt parasoll, som hon hade glömt, och sedan följdes hon och doktorn åt. LILLY. Jaså! (Går fram och tillbaka på golf vet och drar af sig handskarna, som hon kastar ifrån sig på bordet.) EMMA. (Efter en liten stund.) LILLY. Jag vill inte ha någon mat. DOKTORN. Men jag måste ju ändå gå bort nu genast. Var inte barnslig, Lilly. Adjö med dig!
Det är väl saant, att några Adeliga Familier möjligen pi detta, sätt kunde uppkomma, som ej voro introducerade; men jag kan icke inse, att sådaot skulle medför* några elaka, följder. Vi hafva redan haft fla« Den g Augusti f. m. ra dylika familier, ty mångeni Adeligt Stånd upphöjd, har icke velat underkasta sig den kostnad sorn med introductionen är förknippad Och derföre uragtlåtit att söka den; men deraf harju ingen olägenhet varit följden Skall nu Ståndets rätt, att förneka introduction inskränkas, för att hindra det icke någon ointroducerad Adel måtte uppkomma, så måste äfven en författning vidtagas, som gör det för en hvar adlad, till ovilkorlig nödvändig pligt, att låta introducera sig. Jag kan icke fatta, att Konungens rättighet att upphöja i Adeligt Stånd, skulle omintetgöras derigenom, att Ridderskapet och Adeln vägrade introduction. Denna Kongl. Maj:ts höga rättighet bör visserligen icke inskränkas. Och genom utöfning af densamma, tilldelar Hans Majtt åt den som hans Nåd funnit dertill förtjent, jemte adelig Sköld och Hjelm, de prerogati ver, som af Adelskap omedelbarligen följa, såsom rättigheten att kai» las Välboren, att nyttja adeligt vapen, att kunna blifva Hofjunkare, Kammarjunkare, ja HofMarskalk, att erhålla tolfringning vid sin död, med ett ord, allt hvad som hör till de yttre värdigheterna, hvilka förra Riksdagens ConstitutionsUtskott ville framställa, såsom det egentligen väsendtfiga för Adeln, Af alla desse prerogativer kotnme han i åtnjutande, genom Konungens nominationer. Men om Kongl. Majtts upphöjelse tillika skulle gifva rättighet att erhålla introduction, så skulle deraf följa, att Kongl Maj:t ej ellenast ägde tilldela den adeliga värdigheten, utan äfven tillskapa enskilda Riksdagsman 5 och denna sednare rättig - 2>cn 6 Augusti f, m. *31 het lärer icke kunna stå väl tillsammans med våra constitutionella förhållanden.
Så små- log hon — fint, ironiskt, nästan skälmaktigt. » Var lugn. Jag har ju lofvatTestamentet ligger i byrån där. » » Jag menade inte, tänkte inte! » stammade Karin förvirrad, men hon visste, att de brännande kinderna — ja, själfva röstens klang förrådt, hvad hon tänkt. » Låt jungfrun gå, och stanna hos mig, » den sjuka. » Jag lemnar dig på inga vilkor, » svarade Karin ifrigt. Hon visste, ej hvad hon skulle säga eller göra för att utplåna det sagda. Lisen hade varit en vacker kvinna, och ännu in i döden bibehöll ansiktet sin fina form, mun och ögon sitt vackra uttryck. Sjukdomen hade återgifvit henne något af det skära, ungdomliga, som fordom präglat henne, och lidandet hade för länge sedan stämplat henne med sitt adelsmärke. » Hjälp mig af med mössan, » bad hon, då Karin ombesörjt brefvet. » Men om du förkyler dig? » Ett underligt leende blef svaret. bad Det gråsprängda, lockiga håret föll ned öfver den hvita, spetsprydda nattdräkten. Hennes hår hade varit så ovanligt vackert. Alla hade tyckt det, och en gång — en solig vårmorgon — hade också han sagt nå- got därom. De gingo tillsammans i växthuset och hade småningom skiljt sig från den andra ungdomen. — Solen sken så underbart varm, och det doftade från gula och röda rosor. Morgonen därpå skulle han fara, och hon hade tänkt, att då — just då — skulle han uttala de ord, som lågo på bådas läppar, brunno i bådas ögon. » En spegel, » bad hon matt. » Du är så vacker, att det är en glädje att se på dig, » sade Karin inställsamt, men hon menade, hvad hon sade. Lisen lemnade spegeln ifrån sig med en suck. » Låt det vara alldeles tyst — stör mig ej förr än han kommer. — Jag skulle vilja sofva. » Karin satte sig framme vid fönstret med sitt arbete. Klockan tickade som förut, medan minuterna skredo och skredo. Eljes rådde dödstystnad i rummet, och de obetydligaste ljud — synålens glidande genom tyget eller trådens dragande upp och ned — blefvo dubbelt förnimbara.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats, dels att R. o. Ad., på grund, af Utsk-.ts hemställan och med frånträdande af förut fattadt belsut, måtte godkänna den lydelse för ifrågav:de g, som af Utsk:t uti detta Mern. föreslagits, och dels att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, skulle vidblifva sitt förra beslut ang:de §;ns lydelse. Härefter framstälde H. Exc. propos. derå, att R. o. Ad. skulle frånträda sitt förra beslut och godkänna §:ris nya lydelse, dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Hr Elach begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som vill, att R. o. Ad., med ani. af Sammansatta Statsoch BankoUtsk-.ts uti Mem:t N:o 40 gjorda hemställan, skall frånträda sitt förut fattade beslut ronde lydelsen af g 6 i förslaget till Förordning ang:de en allmän Hypotheksbank för riket, samt godkänna den af Utsk:t föreslagna nya lydelsen för nämnde §, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. Utsk:ts hemställan och vidblifver sitt förra beslut om den ifrågav:de §:ns innehåll.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 25. Utskrts yttrande lades till handlingarne. §§ 8, 9 och 10. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att den af Utsk:t uti detta Mern. under N:o 8 intagna § motsvarade g 9 uti förra förslaget, hvilken sednare g blifvit af 11. o. Ad. godkänd, hvarföre B. o. Ad. torde finna, att Utskrts yttrande ang:de 8:de g:ns innehåll ej föranledde till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades ja. Sedan H.
Tullverkets utgiftsstat till föremål för de - 24 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, JUs 91. taljerad pröfning; och då Riksförsamlingen alltid hade sig förbehållet, hädanefter som hittills, både att medelst förslagsanslag bestämma utgiftsstatens hela belopp, och att tillse, i hvad mån anordningarne för afsedda ändamål kunde hafva motsvarat hvad Riksförsamlingen för sin del ansåge nyttigt och rätt, hemställde Styrelsen, att Revisorernes anmärkning i denna del icke borde till någon åtgärd föranleda. Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande; och anse det anmärkta undantagsförhällandet, som sedan fordna tider fortfarande egt rum, väl till någon del hafva haft sin grund i den omständighet, att förvaltningskostnaderna icke anvisats på de allmänna statsmedlen, utan omedelbart på dessa verks egna uppbördsmedel. Men enär dessa sistnämnda medel, likasom de ordinarie statsinkomsterna, ingå bland de i Riks-staten påräknade tillgångar, och de af Revisorerne åberopade grundlagsstadganden icke gifva någon anledning dertill, att Representationens pröfningsrätt, hvad statsutgifterna angår, skulle vara inskränkt till endast de ordinarie statsmedlen, så synes från denna omständighet icke kunna härledas något bestämmande skäl för berörda undantag. Deremot har det skäl icke kunnat jäfvas, med hvilket man tillförene bemött förslag om upphörande af detta undantagsförhållande, och som Öfverstyrelserna för bemälda embetsverk, i anledning af Revisorernes omförmälda framställning, nu äfven i viss mån sökt göra gällande, att nemligen bestämmandet af fleråriga aflöningsoch omkostnadsstater för dessa verk icke kunde undgå att medföra flerahanda olägenheter, i det att hinder derigenom skulle uppkomma för de af den allmänna rörelsens vexlande förhållanden påkallade förändringar i förvaltningsorganisationerna så skyndsamt som vederborde. Då emellertid, i följd af den vid innevarande riksdag antagna nya Riksdagsordning, riksdagarne hädanefter skola årligen återkomma, anse Rikets Ständer jemväl sistberörda skäl nu mera hafva förlorat all vigt och betydelse.
Men ännu lyckligare prisar jag dem, som både vilja och kunna vara med att från hemmen grundlägga en rättvis och dermed äfven en i rätt kristlig anda rotfästad folkuppfostran. För alla, qvinnor som män, hvilka få lyckan att vara med till detta stora arbete, rann sannerligen lifvets ädlaste guldtärning. En v i l d idé. A f Dolly Roon. (Slut fr. föreg. n:r.) e n n a IlvfP a m ä n d e l s e S f is anledning till flera &lt; %^z&gt; reflexioner, som voro mindre behagliga, oeh mitt företag rätt d u m - jag började finna dristigt. En och häftig ringning afbröt mina efter ringen att begaf hafva aflägsnat funderingar den j a g mig, lydande förrädiska klockans bud, ned till hennes nåd, som jag fann högst missnöjd, m e d en dyrbar blomstervas på bordet o c h vattnet flytande duken, ned på mattan. taga vasen oeh att net. I brådskan för att stora se dem tog j a g min näsduk ur följande riktade befinnes vara en » Hvar strängt min näsduk, spetskantad, med gigantiskt sade hennes att j a g sjelf tillverkat den på (den hade i Carlsbad kostat mig gulden), fick j a g afhöra en längre föreläsning öfver tjenstefolk nu till dags, deras färd s. och nåd corpu3 delicti, som af på osynliggjordes. Sedan j a g stammande förklarat, lediga stunder får som, o v e! tingest. visade mig brådskande min nåds blickar, har du fått d e n? » och fickan, duken, då jag till hennes på monogram prydd 50 J a g tillsades att uppskyndsammast aftorka vattdermed aftorka fasa, omkullstjelpt i rännilar utför fåfänga o. v. samt fick högderefter tillsägelse att iordningställa ett gästrum, emedan en gäst väntades. » Min kära vän, o m du fortfar dana dumheter, att göra sä- är du snart förrådd, » sade j a g mig sjelf, i det j a g aflägsnade m i g.
Landt-kadetternas lärokurs vid krigsskolan borde framdeles kunna genomgås på en tid af 21/'2 och Sjökadetternas på 3V2 till 4 år; och om det antages, att de till Arméen eller Flottan från läroverket afgående kadetter icke böra vara äldre än 19V2 till 20V2 år, följde deraf, att inträdet vid läroverket borde ske vid en medelålder af 17 år, hvadan af de ofvan anförda uppgifterna 5 lärjungarnes medelålder inom elementar-läroverkens högre klasser syntes, att inträdet till krigsskolan borde ske vid afgången från berörda läroverks 5:te eller 6:te klasser; att, då skolstadgan föreskrifver, det ingen får till lärjunge vid Statens elementar-läroverk antagas, som ej uppnått en ålder af 9 år, samt att lärotiden för hvardera af läroverkens 4 lägsta klasser skall beräknas till 1 år och för hvardera af de 3:ne följande till 2 år, skulle, under förutsättning, att kunskapsfordririgarna 12 Bil. N:o 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. inom hvarje klass härefter lämpas, flitige lärjungar i allmänhet kunna befinna sig i 6:te klassens nedra afdelning vid 16 och i dess öfra afdelning vid 17 års ålder, ehuru, såsom af det föregående synes, detta icke var förhållandet under läsåret 1859—1860, men hvaruti, i mån af skolstadgans fortgående tillämpning, någon förändring möjligen kan inträda: förekommande dervid i öfrigt att under omförmälda läsår lärjungarnes medelålder inom läroverkens l:sta klass var 11,S år; att, innan inträdesåldern för krigsskolans elever bestämmes till omkring 17 år, Guvernörs-Embetet likväl hemställde, att sakkunnige och erfarne män af Kongl.
Jag är innerligen derom öfvertygad, att, förrän Staten får sitt eget, från Banquen skillda CreditSysteme, det ej kan förekommas , att icke hvarje nytt krig och hvarje behof af oVanlig kraftansträngning skall leda och tvin» ga till samma missbruk af Banquens Credit , Born det, hvartill Krigen åren 1757, 1788 och 1807 föranledde, och till lika menliga följder för de producerande Näringarne, så snart fråga uppstår att hämma missbrukens verkningar. Missbruket af Banquens Credit-rörelse vållar förlust för Capital-ägarne, det vill säga;, för den Class, som njuter fördelarne af förra Productionéis behållna vinst, och återförandet af Banquens Credit-rörelse innom den gräns, som massan af dess réeila Fonder tillåter, Vållar förlust för Producenterne och för en tid åtminstone eller intilldess att Productions medlen hinna öfvergå i andra händer, äfven förminskning af Productionen. Så länge det nu existerande Systemet bibehålies , skola vi al. drig komma utur den olyckliga Cirkelgång, som med Carl XII:s död begyntes j Rikets serskilda NäringgClasser de lör främmande Nationers behof eller för Export arbetande, och de , som arbeta för inhemska Consumtio nen under ett dylikt förhållande , ömsom öfver höfvan tryckta och ömsom öfver höfvan gynnade , skola ingendera hinna till ett varaktigt välstånd, och Statens tillväxt i inre 192 Den 17 Martu, e. m. styrka skall mera blifva ett mål för våra önskningar, ån våra förhoppningar. Med ett ord:
B. illander voro för Tumba bruks tjenst behöfliga, till svar derå meddelat, att då tillverkningen af papper särskilde sig i 2:ne bestämda hufvudafdelningar, hvaraf den ena börjades med den osorterade lumpens emottagande och slutades då papperet efter limning och torkning öfverlemnades till färdiggöring på pack-kammaren, samt således omfattade de mångfaldiga manipulationerna af lumpens (samt vid Tumba äfven hampas och blånors) sortering, skäring, målning till halftyg, bykning,kemisk blekning, finvalsning och beredning till materie, färgämnenas tillredning, pappersmateriens formning, det formade papperets omläggning, pressning, upphängning, limning och torkning; och den andra afdelningen omfattade det så kallade pack-kammare-arbetet, hvarunder hvarje ark öfverses, utskottet afskiljes, det goda papperet färdiggöres, hvarefter det falsas och skäres samt slutligen uppbindes i ris och packor, tillsynen öfver alla dessa samtidigt och dagligen fortgående detaljer, såväl i Irsta som 2:dra hufvudafdelningen af papperstilltillverkningen, i fordna tider, då denna tillverkning utfördes mera mekaniskt än vetenskapligt och då densamma egentligen omfattade endast sedelpappers BankoUtskottets B o rätt else, N:o 14. n förfärdigande af nära nog en enda beskaffenhet, möjligtvis kunde utöfvas af en och samma person, särdeles som denne dervid hade att påräkna biträde af serskildt antagne och aflönade mästarelärling, valsmästare och lumpsorterare; men att dä pappers-tillverkningen vid Tumba numera blifvit så betydligen förökad, ej blott lill beloppet, utan äfven till mängden af de olika slag, som der föilaidigas, en enda uppsyningsman omöjligen kunde medhinna att med noggranhet tillse alla detaljerna af denna tillverkning, med anledning hvaraf Fullmäktige på det säll fördelat tillsynen öfver de 2:ne ofvannämnde hufvudafdelningarna, att de uppdragit tillsynen öfver den lista, med hvilken jemväl vore förenad uppsigten öfver de gående vattenverken,’ ät mekanikus Ståhle, samt öfverlenmat tillsynen öfver den 2:dra åt pappersmästaren Ullander, af hvilka h ardera, denna fördelning oaktadt, med undantag allenast af de 2:ne mattimmar om dagen, som bestås arbetarne, egde jemn sysselsättning från klockan 4 om morgonen till kloskan 8 på aftonen, hvilket allt närmare kunde inses deraf, alt, oberäknad! de flera olika slags papper, sorn samtidigt förfärdigades, endast tillverkningen af skrifpapper till karta-sigillata utgjorde omkring 24,000 hela ark dagligen; tilläggande Fullmäktige slutligen att nödv ändigheten af 2:ne tjenstemän för tillsynen öfver papperstillverkningen vore destomera bestämd,