Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Signor Alfredo mäter och stakar borta på Etnasluttningen, och sländspinnerskorna i de mörka gränderna berätta om härliga under, som blifvit verkställda af den lilla Kristusbilden i den föraktade kyrkan. Från de rika och mäktiga män, som äga jord på Etna, komma bref på bref, att de vilja upplåta mark för det välsignade företaget. I dessa sista veckor komma alla med gåfvor. Några skänka mursten till stationshus, och några skänka krut till att spränga undan lavablock, och några gifva mat till arbetarna. Men de fattiga människorna i Corvaja, som ej äga något att gifva, komma om natten, då de slutat sitt arbete. De komma med spadar och skottkärror och smyga ut på Etna och gräfva upp mark och mura väg. Så att då signor Alfredo och hans folk komma på morgonen, måste de tro, att Etnatrollen brutit sig lösa ur sina lavaströmmar och hulpit dem att arbeta. Men så länge som detta varat, har man frågat och sport: Hvar är Etnakonungen, Falco Falcone? Hvar är den mäktige Falco, som behärskat Etnasluttningen i fem och tjugu år. Han skref till don Ferrantes änka, att hon ej skulle få anlägga denna järnväg. Hvad menade han med sitt hot? Hvarför sitter han stilla, då man trotsar hans förbud? Hvarför skjuter han ej ned Corvajas folk, då de komma smygande genom natten med skottkärror och hackor? Hvarför släpar han ej de blinde sångarna ned i stenbrottet och piskar dem? Hvarför låter han ej stjäla bort donna Micaela ur sommarpalatset för att kunna begära upphörandet af järnvägsbyggandet, som lösen för hennes lif? Donna Micaela säger till sig själf: »Har Falco Falcone glömt sitt ord, eller väntar han att slå, tills han kan drabba som hårdast?» Och alla människor fråga på samma sätt: När störtar Etnas asksky ned öfver järnvägen? När brusar Mongibellos störtflod bort med den? När är den mäktige Falco Falcone färdig att förstöra den? Medan man går och väntar på att Falco skall förstöra järnvägen, talar man mycket om honom, i synnerhet bland de arbetare, som följa signor Alfredo.
Hvad åter beträffar den invändning, som af Hr Mannerskantz blifvit gjord emot det föredragna betänk, så kan jag icke neka, att en stor svårighet förefinnes i Bancostyrelsens sammansättning (hvilket äfven var anledn. att år 1834 all vexelhandel blef Bancofullm. betagen); men pian bör då komma ihåg, alt denna svårighet icke kan afhjelpas förr än vid nästa riksdag, således först en lång tid efter den begärde återremissens besvarande och efter upphörandet af den conjunctur, som Banken nu borde begagna, och jag tror således, att 11. o. Ad. för denna gång må kunna med förtroende till nuvar. Bancofullm. åt dem öfverlemna verkställandet af den tillfälliga åtgärd, som här är i fråga, och hvilken jag, likasom flera föreg:de talare, anser vara af landets behof för ögonblicket högeligen påkallad. Sedan härefter öfverläggningen förklarats vara slutad, blef, uppå af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., BancoUtsk:s mein. N:o 18 af 11. o. Ad. bifallet, samt prot.uldr. derom genast uppläst till justering och godkändt. II. II. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m. In (idem protocolli, Albert Munck. 02 Den 9 Octo ber. Onsdagen den 9 October 1844. Plenum kl. 10 f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Ulsk. inkomna förslag lill R. Sl:s lind. skrifvelser lil K. M., neni!.: N:o G, i fråga om afgifterne vid utflyttning lill utrikes ort; och N:o 7, ang:de anskaffandet af militärposter till bevakning af Lånecontoren i Malmö och Götheborg. Till justering uppläsles vidare Exp.Ulsk:s följande förslag lill R. Sl:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 8, rör:de af K. M. i nador föreslagen och af R.
Den mörke mannen, med de ingalunda polerade åthäfvorna och den af rustningen på flere ställen nedrostade drägten, skrämde henne, och det var så mycket naturligare, som fru Metta haft för vana att ganska ofta fara ut emot honom och hans tyranni, och Siri hörde honom sällan nämnas, annat än såsom en hård och grym man. Fru Metta var hela nejdens tillflykt och rådgifverska, och hvarje gång bondgummorna tyckte sig hafva något att klaga öfver knektarne eller ryttarne, som hos dem lågo i borgeläger, så kommo de med sina bekymmer till fru Metta, och bådo henne, genom herr Erik, framskaffa deras klagomål till herr Klas. Vid sådana tillfällen utmålades Flemings tyranni af qvinnorna i de bjertaste färger. Fru Metta skref väl om saken, men hennes epistlar voro vanligen svåra att läsa och isynnerhet att förstå. Skrifkunnighet hörde icke mycket till seden på denna tid, minst för fruntimmer. Sedan hon hunnit öfver den vanliga början: ”kan jag eder icke förhålla”, så förhöll hon dock mestadels sjelfva saken, emedan herr Erik ej kunde förstå hvad hon ville. Men äfven när han begrep hennes mening, eller när han på någon dag var hemrest, så att hon rätt fick komma fram med sina klagomål, så vann hon dermed intet annat, än ungefär sådana svar: ”kära min Metta, gif åt bonden några spann råg”, eller tillochmed: ”gif åt stackars Brita en annan ko, då hon så der illa mist sin”, eller dylikt. Af klagomålen till ståthållarn blef intet, ty ”hvad skall man besvära herr Klas för lappri, som man sjelf kan hjelpa.” Fru Metta, som sällan kunde förmå sig att bli ond på sin man, vände i stället sin vrede på ståthållarn, och brummade ofta storligen öfver honom. ”Vore han icke så tyrannisk och envis, så skulle hertigen längesen tagit Finland under sin styrelse, och detta betryck och blodsutgjutelse och allt ondt, vore då borta.”
Herrevadsklosters Kungsgård: om 7 i mantal, belägen i Riseberga socken och norra Åsbo härad af Christianstads län, hade af ålder varit öfverste-löjtnants boställe vid norra regementet, men var nu mera, jemte sjelfva indelningen, enligt 1833 års lönereglering indragen, med föreskrift att, sedan skånska kommissariatet, från och med 1785 öfvertagit brukningen af delta boställe, uppskattade afkastningen deraf skulle, jemte indelningen, ingå till hussar-regementets löningsfond från gamla passevolans-kassan, för hvars räkning detsamma genom Krigs-kollegii den 28 Augusti 1836 utfärdade kontrakt vore utarrenderadt, med rättighet för arrendatorn att tillgodonjuta arbetsskyldigheten af tillslagne bönder och torpare, dock under förbindelse att, för trädgårdens skötsel och, när så fordrades, för passevolanseller exercis-sqvadrons inrättningar, utan ersättning, afstå högst en tredjedel af äckor, körslor och dags verken till nämnde behofs fyllande. Under denna Kungsgård lydde 16 i| mantal arbetsskyldige hemman, indelade i 29 f hofverier, hvilkas skyldigheter voro bestämda genom ett den 10 Juni 1779 upprättadt och den 2 November 1780 af Krigsoch Kammar-kollegierne fastställdt arrende-kontrakt; varande arbetsskyldigheten uppskattad till 903 i® ökesamt 2,014£ drängedagsverken, beräknade i värde till 1,612 rdr 26 sk. 8 rst., hvaremot boställets brukningskostnad af ombuden blifvit taxerad till 1,722 rdr 16 sk. 9 rst.; och då äfven här arbetsbönderne vid undersökningen förklarat sig ej vilja ingå på någon öfverenskommelse, hade förrättningsmannen, vid det förhållande, att en staten tillhörig allmän inrättning vore i besittning af ifrågavarande Kungsgård, samt att Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 93. 17 att arrendatorn yttrat sig vara fullt belåten med uppskattningen, ansett något vidare yttrande icke påkallas.
Man invänder måhända att de milda stiftelser, sorn erhållit sina capital med bestämdt åliggande att icke fä lyfta deni ur banken, och förut måst vidkännas alla förluster, härrörande deraf aLt de icke haft sina medel rörliga, nu böra i stället tillgodonjuta fördelen att behålla dem qvar. Af skäl, som jag redan anfört, är det icke troligt, att de milda stiftelserna vilja hafva deni qvar i banken. Men om de äro ålagda eller önska att der hafva sina medel förräntade, så må det stå dem öppet. Men för att få veta hvilka och huru många lånecapital äro af denna beskaffenhet, och hvilka sam ännu äro i de fromma stiftelsernas händer, vore 8 H. 11 Den 10 J u n i f. m. det väl nödigt, att banken gjorde en allmän uppsägning af desamma, då man kornrne i tillfälle att få vela hvilka sorn innehade dem oell hvilka som ville hafva dem qvar. Om Ständerne skulle vid denna riksdag endast besluta en sådan åtgärd, så finge man vid nästa riksdag fullständigt svar på dessa frågor. Den fråga, som Hr Rosenblad väckt, oell hvilken Biskop Tegne'r och Prosten Lyth understödt, består egentligen deri, att lemna tillfälle åt de fromma stiftelser, sorn icke kunnat skydda sig sjelfva, att kunna göra sina vördsamma framställningar och anspråk gällande vid en kommande riksdag. Jag skulle anse det vara både riktigt, i afseende på ordning och reda inom sjelfva banken, och Ständerna värdigt att visa ädelmod mot de fromma stiftelserna, hvilkas fonder förmodligen icke äro särdeles betydliga. Om Ständerne vid denna riksdag icke fattade något annat beslut an den allmänna undersökningsålgärd, som jag nyss nämnt, så vöre man då obehindrad att besluta. På sådana grunder anhåller jag vördsamligen, att R. o. Ad. täcktes bevilja återremiss af betänkandet. Frih. Boye, Fredr.:
Maj:t, som förklarat sig icke kunna, i brist på medel, berörde hemställan om ständig lön då bifalla, har likväl åt den vid berörde klass anställde duplikant från hösten 1841 anvisat en årlig gratifikation af 150 R:dr B:ko. Då ifrågavarande klass af läroanstalten mera anlitas, än tillförne, i följd af näringarne och öfrige förhållanden inom orten, vore det önskeligt att lön åt förenämde nya lärare dervid kunde anslås, hälst i Länet icke finnes mera än tvenne mindre stadsskolor, utom denna lärdomsskola, hvilket är mindre än i tillgränsande icke så vidsträckta Län, med icke så stor folknummer. Förut uppgifne föi'nållanden i afseende på undervisning för allmogens barn inom socknarne samt ungdomens öfning i slöjder fortfara utan förändring, äfven hvad angår den presterliga tjenstgöring, hvarigenom på en del ställen sockneskollärare med äldre löneanslag af kronotionde, hafva sin tid deraf mera upptagen, än afsedt varit vid inrättningen af deras barnalärarebefattningar. De nya folkskolorne, hvartill anslag af staten nyligen äro beyiljade, hafva ännu icke hunnit komma till verksamhet. Till praktiska bergsskolan i Fahlun utgå dels af staten dels af Brukssocieteten, anslagne medel med ett sammanräknadt belopp af 10,500 R:dr B:ko årligen för aflöning åt föreståndaren och andra Läraren samt arfvoden till extra lärare, stipendier och understöd för elever, inköp af böcker, materialier mekaniska modeller och redskap m. m. Under de trenne lärokurser, 17 kurser, hvardera af tvenne år, hvilka slutades med år 1842, hafva tillsammans 7 stipendiater och elever samt 45 extra elever, deribland 9 Norrmän, 2 Ryssar och 2 Finnar begagnat undervisningen vid denna läroinrältning. Ordning och sedlighet har blifvit vidmakthållen på vanligt sätt af uppsyningsmännen inom byarne och kyrkoråden. Tillika med desse vaka äfven presterskapet och kronobetjeningen enligt gällande föreskrifter öfver hälsovården.
' <U. A.) Från Borgare-ståndet har Stats-TJtskottets utlåtande n:o 180, i anledning af väckt motion om bildande af en Pensions-anstalt för Sveriges handelsflottas Skeppare, Styrmän oell Sjöfolk, blifvit återremitteradt; men då de öfrige 3:ne Riks-stånden, enligt Utskottet tillhandakonine protokolls-utdrag, bifallit samma utlåtande, kan. enligt 75 g. Riksdagsordningen, äterremissen icke till någon åtgärd föranleda. I sammanhang härmed bör dock Utskottet anmäla, att Bonde-ståndet beslutat, att från den i Utskottets utlåtande föreslagne underdåniga skrifvelse de der förekommande orden: »Skeppare och Styrmän» skola utgå; vid hvilket förhållande och då Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet utan sådan förändring godkänt Utskottets förslag, Utskottet trott sig böra inbjuda Bondeståndet, att jemväl i detta afseende med nämnde två Riks-stund sig förena. Stockholm den 29 Augusti 1854. lith litt R $/.. 4 Sand, i Afd. 2 Band. 44 Hafi. i 10 Slatt~ Utukolleit Memorial, N:o 266. ' N:o 266. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Aug. 1854, kl. 10 f. m. Memorial, i anledning af ej'håilen återremiss å Utlåtandet N:o . 110. (U. A.) Till Stats-Utskottet kar från Bonde-standet blifvit återremitterad! utlåtandet n:o 170, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om pension för framlidne landshöfdingen m. m. CU. Nermane enka; men då, enligt ankomne protokolls-utdrag, de öfrige 3:ne Riks-stånden bifallit nämnde utlåtande, liar Utskottet, jemlikt 75 §. Riksdagsordningen, funnit återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stoekholip dea 29 Augusti 1854.
Memorial N:o 2 sid. 24), hvarest ganska eftertänkligt förklaras, det Bankens förmåga att upprätthålla sina sedlars myntvärde skall vara beroende äfven deraf, huruvida redan besparade och vidare ingående Banko-vinst får användas till förminskning af Bankens sedel-ansvarighet o. s. v. Härpå ligger, efter mitt förmenande, en ganska stor vigt, och jag skulle derföre vilja vördsamt hemställa, det Höglofliga Banko-Utskottet måtte förständigas att först inhemta Herrar Banko-fullmägtiges utlåtande i ämnet, innan något förslag uppgöres rörande Banko-vinstens användande.» Stockholm, tryckt iios Sam. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Febr. 1860, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning aj ett lill U skottet aflemnadl prof på nytt sedelpapper. Uii en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt motion, som lill Banko-Utskottet blifvit remitterad, har Friherre Ribbing, C., med erinran om angelägenheten deraf, att Banko-fullmägtige mätte låta till Bankens sedlar anskaffa papper af bättre beskaffenhet, än det som dertill för närvarande användes, öfverlemnat prof på sedelpapper, som skulle ega de för ändamålet erforderliga egenskaper, under hemställan tillika, att uppfinnaren deraf, »som nu i utlandet söker sin utkomst, måtte här i sitt fädernesland få utföra sedeltryck, Sveriges Bank tilt nytta och uppfinnaren till fromma och gagn.» I anledning häraf får Utskottet meddela, att fråga om användande till Bankens sedlar af det slags sedelpapper, hvarå motionären aflemriat prof. och hvars förnämsta utmärkande egenskap synes vara, att i papperet finnes anbragt vattenmärke af mörk färg, hvilket endast då det hålles emot dagern kau skönjas, redan utgjort föremål för Bankofullmägtiges pröfning, men att Fullmägtige, pä grund af inhemtade upplysningar, funnit nämnde papper icke vara för ändamålet antagligt. Sedan nemligen under nästiidne är Grefve P. A.
Regerinsformen, ställa under tilltal för handlingssätt och rådslag, uppenbart stridande mot samma Grundlags tydliga föreskrift, för tillstyrkta eller ej afstyrkta öfverträdelser deraf och af andra Rikets gällande Lagar, samt för uppsåtligt döljande af någon upplysning, genom hvilken öfverträdelsen kunnat förebyggas, eller och, efter 107 §., hos Riksens Ständer tillkännagifva mot StatsRådets Ledamöter anmärkt underlåtenhet af Rikets sannskyldiga nytta i rådslagen, om allmänna mått och steg, och mot StatsSecreterarne anmärkt brist på nit, oväld, skicklighet och drift i Ämbetets utöfning. Förstn. §., sannolikt bestämd , mindre att tillämpas än att varna, mindre att hämna än att betrygga Lagens och Folkets rätt, har Utskottet funnit sig nödsakadt att, ehuru blott i ett enda fall, och mot en enda Ämbetsman, använda ; och Utskottet åberopas härom dess vördsamma Utlåtande af den 26 nästlidne Maji, öfver Statsutskottets anmärkning, rörande mindre Creditivets lyftning och disposition. Enligt den sednare eller 107 §., har Constitutions-Utskottet, dels på remitterade, dels på inom Utskottet förekommande 158 Constitutions-XJtshottets betcinkanclen. anledningar; mot StatsRådets Ledamöter och vederbörande Föredragande, anmärkt: 1:0 Rådgifvande åtgärderna till de i Kammar-Expeditionen, den 22 Januarii, 28 April och 10 December 1822 fattade beslut om faststäld indragning och förbjuden fortsättning af Dagbladen Argus, Couriren från Stockholm och Argus den Andre. Med skyldig vördnad för Konungens, genom Tryckfrihets-Lagen förvarade arbitrerande magt i dylika frågor, skulle icke dessmindre Utskottet önskat, att StatsRådet sparsamare tillstyrkt Konungen begagnandet af denna magt, öfverflödig, der Lagens kraft kunnat med verkan anlitas, och, i vidrig händelse, icke hyllad af allmänna tänkesättet, och aktningen för pubbliciteten. Utskottet, som icke funnit förenämnde tre
M:t äskat till Tullverkets stat och omkostnader, men afslag å hvad Utsk:t i öfrigt föreslagit; och ansåg H. Exc. sig, med 514 Den 26 M a j e. m. anledn. af detta yrkande, böra framställa särskilda propos:r å nämnde delar af Utsk:ts förslag. Sedan härefter propos. å bifall till TTtsk:ts hemställan om ofvanberörde förslags-anslags beviljande blifvit framställd och med ja besvarad, gjordes först propos. å bifall till den öfriga delen af Utsk:ts förslag, dervid svarades många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. om afslag å samma del af förslaget, då svaren ntföllo med många ja och ett eller annat nej; hvarpå ja förklarades hafva varit öfvervägande. 9:de punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 10:de punkten. Hr Gripenstedt: StatsTJtsk:t har här visserligen tillstyrkt ett fortfarande beviljande af reservations-anslag å 75,000 rdr för undervisning i skogsplantering, men hemställt att de besparingar, som på detta anslag under nuvarande statsreglering uppkomme, skulle indragas. Detta anslag, 75,000 rdr, är ganska litet mot hvad den s. k. skogskomitéen ansåg nödigt för fullständigt ordnande af skogsförvaltningen. Men det ligger i sakens natur att ännu icke alla anstalter kunna vidtagas, som för framtiden kunde erfordras, och således har man kommit till icke obetydliga besparingar på detta anslag. Likväl ber jag dervid få upplysa, att det återstår en ganska betydlig utgiftspost, nemi. de kostnader, som blifva en följd af de nya skogsskolorna.
Kommerse-kollegii kungörelse den 11 Febr. 1737 innehåller, att pappersbruk få, såsom manufaktur, anläggas på landet, der lägenhet finnes; alt manufaktur-privilegierna äro förnyade den 29 Maj 1739 och genom Kongl. Resol. på allmogens besvär den 1 Sept. 1741. § 39; att, enligt Kongl, påbud den 27 Jan. 1744 uti de vid 1739 och 1741 årens riksdagar gifne författningar, angående manufakturer, skall ingen ändring göras, vid 1000 daler smits böter för ansökning om grundvalens rubbning deruti, samt att Kongl, brefvet den 19 Juli 1815 tillägger pappersbruksidkare lånerätt i manufaktur-diskonten. På grund af dessa, med hvarandra jemförde, stadganden, och oansedt jag aktgifvit, hurusom, genom Kongl, brefvet den 20 Januari och Kommerskollegii kungörelse den 9 Febr. 1824, pappersbruksidkares uti Kongl, förordningen den 31 Jan. 1738 grundade rättigheter, så föga blifvit afsedde, att en icke obetydlig del Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 41. j deraf Hern afhändts, vill jag icke nu i roten upprycka livad deraf återstår —- oell delta är anledningen till ruin med Utskottet olika åsigt i saken. Huru man än vill anse pappersbruk, lärer det icke kunna motsägas, att de njuta skydd af manufaktur-privilegier; och ehuru missljudande ordet privilegier i den närvarande liberala frihetstiden torde vara, är jag likväl obenägen för annan tanka, än att ett, ofta nog dyrköpt, privilegium måste anses lika med annan egares välfångna egendom.
Föredrogs Lag - Utskottets Betänkande öfwer nägre omständigheter rörande ConcurS-mäl, hwar» Uti Utffottct^ icke trott sig böra tilstyrka de» genom Riksdagsmännen Kostau sstultin8, )onu8 ^on8son8, ^r>cisi8 Lsnsisn3 och Len^t Lven8sori8 till Utskottet remitterade Memorial, föreslagna förändringar: och beflöt Ridderskapet och Adeln till berörde Lag - UtskottetS Betänkande till alla delar lemna sitt bifall; hwarom de öfrige Respective Ständcn genom Utdrag af Protokollet »vänligen skulle underrättas. Ot luprs. Utdrag af Protokollet, hället i Högloft. Ridderskapcts och Adelns kleoum den 6 Septcinbcr 1809. S. D. Föredrogs ett ProkocollsUtdrag ifrän Lag-Utskottet af den 9 Augusti, rörande ett till Hög» rvördige PresteStändet ingifwct och till Utskottet re» remltteradt Memorial af Prosten Doctor Lerk Wollqvist, innehällande förflM till ändring uti Kongl. Kungörelsen den 7 December 1788, angäende Församlingarnas skyldighet, att undcrhälla sädana ifrän an» dra Församlingar inflyttade personer, hwilka sedermera L32 Den 11 September. wik wanföre och oförmögne att sjelfwe kunna sig för. sörja: och gillade Högloft. Ridderskapet och Adeln till alla delar Utskottets utlätande, att detta mäl ej hörde till dem, hwilka enligt Regerings» Formens sz § böra komma under Lag . Utffottets befattning, utan bor. de till Allmänna Bcswärsoch Ekonomie Utskottet förwisas; hwarom de Respeckive Ständen genom Ut. drag af Protokollet wänligcn skulle underrättas. Or lupis. Utdrag af Protokollet, hällct i Högloft.
Herr lbnL.erbeim, Olok Joban, >'plästc följande anförande till Proiocollet:. Da jag nu urbeder wig Högloft. Nidderskapet och.Adelns öswerfeenvc gödher och benägna tålamod för nägra ögonblick, sker det för art sa framställa nägra förändringar, med hwilka jag tror, arr den af Constitukions-Urfkoltet projcckerade instrncrion för Riksens Ständers JustittD-OmbudSman skulle kunna antagas. Fä af de ämnen, hwilka under detta Riksmöte utgjort föremålet för Riksens Sländers öfwerläggningar, hofwa warit wigkigare, än det förcwarande Riksens Ständer haswa wid Regeringsformens antagande organiserat en Person, hwilken under Deras fränwaro, borde skydda och sörswara Constitntionen, tillse, att Konungens Enibeksmän enligt densamma handlade, samt alt i öfrigt Lagar och Förfarrningar af Domare och andre EmbctS» män efterföljdes och fullgjordes. Desta JustitiesOmbudsmannens i Regeringsformen grundade Embetsäliqganden, är» för Riket och der Allmänna af as högsta wigt och inflytande, men böra Ha crr med laglig ordning ofwerensstämmande fält honom upr dragas, sä framt de icke helt och hällit skola förfela deras äsyfcave ändamål, Ju - 1474 Deir 24 November - Justit a Eancclleren och Justuiss Ombudsmannen kunna i utöfningen as deras gemensamma befattning, såsom Allmänne Äklagare moras eller motwerka hwaranvra, om icke genom denne sengrcS instruckion, en tydelig, en bestämd gräns updrages emellan dem. Huruwida ConstitulionS-Utskottet warit nog lyckcligt arr upfinna och nrstaka benna gräns, eller huruwida Urffoiret torde hända sammanblandat Vesta bada Embeksmäns befattningar, lärer en Hwar af den projecterade instrnrtionen lätteligen finna.
Kapellmästaren Andreas Hallen firade i måndags sitt 25-årsjubileum som tonsättare med en musikalisk soaré i Vetenskapsakademien. Programmet upptog med ett undantag uteslutande kompositioner af soarégifvaren o c h verkligt goda sådana, såväl den inledande pianokvartetten, hviiken erhöll ett förträffligt utförande af fröken Sigrid Carlheim-Oyllensköld samt hrr Aulin, Bergström och Andersen, som de anslående solosångerna och körnumren hvilka särdeles förtjänstfullt tolkades af fruarna Edling o c h Linden samt medlemmar af Filharmoniska sällskapet. Hr O. Lejdström föredrog på ett utmärkt sätt L i s z f s genialiska och vackra sång » Loreley ». Af det lifliga bifall, som under aftonens lopp spenderades, kunde nog hr Hallen taga åt sig en rätt god del och detta med rätta, ty få nu lefvande personer hafva väl inlagt så stora förtjänster inom vårt nuvarande musiklif i hufvudstaden; särskildt framstår han som tonsättare samt som den skicklige och nitiske ledaren af Filharmoniska sällskapets konserter. Bebådade konserter till nästa vecka ä r o: tvänne JWarfcau-konserter, nämligen en på tisdag och en på fredag, samt därefter på lördagen konsert af en ung 10 årig pianist, hviiken enligt den utländska pressens omdömen ej blott är ett underbarn i vanlig bemärkelse, utan en verkligt framstående såväl kompositör som exekutör på sitt instrument. Oupplösliga band. Novell för Idun af Sylvia. Naturligtvis k ä n d e han till de omständigheter, s o m förvandlat min lysande ställning till en mera o b e m ä r k t. Men s o m han icke gjorde några häntydningar o e h j a g för resten i d e n n a stund icke var b e n ä g e n för några grubblerier öfver svikna förhoppningar, så hade vårt samtal den mest angenäma prägel. » » En af mina protegéer har målat d e n, » inföll tant, » e n fattig flicka, hvars bekantskap jäg gjort i en landsortsstad. Ella, den rosafärgade, som statsrådinnan X.