Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Domprosten Lidman; ”Om vår Banco-Discont vore, hvad ”den borde vara, en Discont för Handeln "och Näringarna, tillstyrkte jag visserligen ”den förändring i dess rörelse, att hvarje hädanefter utassigneradt lån till fullo inom ”6 månader skulle liqvideras. Nu åter, då ”den lika mycket, örn ej mera, är ätt anse ”såsom en undsättnings-anstalt för Åkerbru”ket och Löntagaren, måste så väl tiden ”sorn omsättnings-summan bestämmas efter ”detta dess nya ändamål. Och detta blif”ver, |i min tanka, först någorlunda afsedt, 320 Bil. till Banco-Utskottets Ull. JV.-o 82 ”när omsättningarna inskränkas till en gäng ”om året, med en tredjedel af det primi”tiva capitalet.” ■”Likväl mäste i delta fall respit-må”naderna , den oordenllige eller på obestånd komne låntagarens ofta påräknade, ”men alltid dyrköpta nödhjelp, borttagas; ”ty komma de att fortfarande medgifvas , ”blifver den med Disconten påräknade pen”ninge-rörelsen hädanefter lika trög och ”osäker som hittills, enär de Capital, sorn ”inom eller, enligt milt förslag, inom ”tre år borde till Banken ingå, säkert ef”ter 4° månader ännu äro utestående, och ”måhända ej på sju år komma att, till sitt ”fulla belopp, incasseras. Följden af det”ta , till de låntagandes egna skada, dem ”mcdgifna uppskof att fullgöra ingångna ”förbindelser, skall ovilkorligen blifva : ö”kade balancerade lån vid hvarje bokslut, ■”dryga ulsöknings-kostnader och slutligen ”för Banken högst kännbara förluster; och ”anhåller jag, att detta må till Rikets Stän”der åtfölja.” Herr Prosten Elfström och Herr Contracts - Prosten Pettersson hafva häruti instämt.
Rättegångs - Falken föreskrifne pröfning , huruvida parten fullgjort hvad honom blifvit ålagdt, att han må sin talan hos Eders Kongl. Majit full - Den 2 Juli. 41 fullfölja; alitsa hafva Riksens Ständer beslutit, att tiden till berörde lösens erläggande på en gång för handlingar och Protocoll må inskränkas till åtta dagar, oberäknadt den dag, då tillstånd till underdånig ändrings sökande blifvit beviljadt. Hvilket allt Riksetis Ständer få till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadiästelse i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormagtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majds underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner J. A. Lindblom h. t. Landtmarskalk. n. v. Tal maij. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar vägnar 71. N. Schvan Lars Olsson h. t. Talman. n. v. Talman. Uppläst hos Samteliga Riks-Stlnden den i Juli. Stormagtigste Allernådigste Konung 1 Hos Riksens' Ständer har fråga blifvit väckt nödvändigheten, att ett sådant stadgande måtts 4a Deri 3 Juli. måtte kungöras, hvarigenom till allmänhetens kännedom befordrades, att Eders Kongl. Maj:t, genom särskildta från Dess Högsta Domstol utfärdade
N:o 23, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 13, öfver väckt fråga, angående dels förändring i ordningen för val af härads-nämnd, dels ock minskning i det antal Nämndemän, som fordras för fullsutten rätt5 lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånvd och bifölls Stats-Utskottets utlåtande N:o lil, i anledning af väckt motion om ett lån för beredande af sunda och ändamålsenliga bostäder åt den ar betande klassen inom hufvudstaden. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets följande utlåtande och memorial: N:o 34, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 21, öfver gjorda ansökningar om ersättning för rnistad inkomst i följd af de s. k. Småsedlarnes upphörande: Ståndet, som bifallit utlåtandet N:o 21, vidblef detta sitt beslut och lade utlåtandet N:o 34 till handlingarna, med gillande af den jemkning i redaktion, som här blifvit föreslagen. N:o 36, i fråga om inrättande af en serskild Pensions-anstalt för enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banco-diskonten, Låne-kontoren och Tumba bruk; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedanstående utlåtanden och memorial: N:o 112, angående ett begärdt lån för fullbordandet af Lasarettsbyggnaden i Lund; återremitterades. N:o 113, i anledning af väckt motion om användande af den Storö fiskelägenhet åsatte ränta till underhålla!.de af hamnen derstädes; bifölls. N:o lil, i anledning af väckt motion om rättighet för nnvarande arrendatorn af kronosäteriet Boda att under vissa villkor arrendet frånträda; bifölls. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Med den ringa kännedom jag eger om sådana köp, har jag dock ganska svårt att föreställa mig att köpare eller säljare i allmänhet sedan dess förlorat hufvudet, utan nödgas förmoda, att det är Bevillnings-Utskottet.s pluralitet, som förlorat — lagstiftningens fotfäste. När detta så snart kan ske inom 52 Bevillnings-Utskottets Betänkande ,]\d> g. sjelfva Riksförsamlingen och bland Utskottsledamöter, hvilka hafva i sin hand och, jemte Bevillnings-förordningen, kunna (och böra) läsa den motivering, pä hvilken den ursprungligen hvilar, hvad skall man vänta af de beredningar och komitéer, hvilka hvarken hafva samma tillfälle eller samma anledning att derom taga kännedom. Af dessa, såsom mig synes, tänkvärda framtids-skäl har jag under Utskottets öfverläggningar efter förmåga försökt att på något ställe i författningen få inlagd en erinran 0111 sjelfva dess hufvudgrund: en jemlik beskattning af all inkomst. Utan rubbning af öfriga bestämmelser kunde detta ske i § 2, om de der förekommande orden: ”Denna bevillning utgår ' underginge en för detta ändamål nödig förändring. Mitt yrkande på en så oskyldig förändring afvisades dermed att denna förändring saknade omedelbar praktisk tillämpning. Vid § 8 har Utskottet välbetänkt föreslagit den förändring, att endast den, hvars alla sammanräknade inkomster, — således af både fastighet, kapital och arbete, — understiga 400 eller 1,800 Kalr, må njuta befrielse från eller lindring i bevillningsafgiften. Härigenom uppstår den praktiska nödvändigheten att beräkna inkomst af fastighet, och föreslog jag att der skulle bestämmas att vid den föreskrifna sammanräkningen, inkomsten af jordbruksfastighet skulle beräknas till tre och af annan fastighet till fem procent af taxeringsvärdet; men Utskottsmajoriteten fann dä föreskriften alltför speciel för att finna plats annat än möjligen i Instruktionen för taxeringsförrättningarna.
Detta förfall hade Kongl. Maj:t i Nåder pröfvat pcb godkännt. Vid sådant förevettande var ock Landshöfdingen lagligen befriad från skyldigheten, att af egna medel gälda kostnaden för den person, som i hans ställe förordnades; men Lagmannen Möller icke dessmindre berättigad till sådan ersättning. Oell annan utväg återstod då icke, än att tilldela denna ersättning af de för sådant ändamål afsedda allmänna medel.” (Prot. d. i December.) Rörande ett till AdvoeatFiscalen och Riddaren Staaf utbelaldt arfvode. (Sid. 24.) af Herr HofMarskalken m. m. Gyllenhaal. ”Jag kan ej instämma uti det i denna punkt gjorda tillstyrkande. Det beror af Kongl. Maj:t, att, efter Eget godtfinnande, välja eller,förordna Ombud till bevakande af Dess och Kronans höga rätt. Och då dessutom det nu ifrågavarande arfvodet blifvit utbetaldt af Anslaget för Åttonde HufvudTiteln, hvilket Kongl. Maj:t äger att jemväl efter Eget godtfinnande använda, företer sig, efter mitt omdöme, icke ringaste anledning till den föreslagna framställningen.” Häruti hafva Friherre Djurklou, Kyrkoherden Stolpe samt Prosten Klingwall instämt. (Prot. d. 1 December.) Vid frågan (Sidd. 2g med 3a.) om försäljning af 7,000 Tunnor Spanmäl till Grosshandlaren Liljeivalch. af Herr HofMarskalken m. m. Gyllenhaal. ”Den uti Herrar Revisorernes Berättelse gjorda framställning af förhållandet med denna Undsättningsanstalt, fastän grundad på Ziffercalculer, de der ej kunna motsägas, innefattar likväl endast skuggsidan af Taflan. Och jag medger, att denna kan föranleda till Betraktelser af eftertänklig art. Rättvisan fordrar likväl att äfven undersöka den ljusare sidan af samma Talla, innan slutliga omdömet derom stadgas. ( i57 ) Kongl. Majits Nådiga Bref den 5 October i833 innefattar icke allenast sjelfva Beslutet angående Contracts uppgörande ined Tit.
494 Prot Utdr. den i Juni i84i« ]ST:o 555, med öfverlemnande af de upprättade Riks-Staterne. Bifölls. N;o 55^, ytterligare, angående bestämmandet af den lill bestridande af Riksgälds-Contorets utgifter erforderliga ‘Allmänna Beviliningssumma. Bifölls. N;o 558, angående aflöning för den bos Hemliga Utskottet anställde Betjening. Bi) olls. S. D. Föredrogs ånjm Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 5a, med förslag till Bevillnings-summans fördelning. Härvid förekommo: i:o frågan om personliga skyddsafgiften. Ståndet, som vid föredragningen af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 12, Art. 1, §. 1, den 10 October sistlidet år, uppskjutit tills vidare bestämmandet af denna afgifts belopp, fann nu för godt bifalla, att sagde afgift nedsältes till 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna; 2:0 Godkände Ståndet den under litt. b. bifogade resumé, utvisande de af Rikets Ständer beslutade förändringar uti Bevillnings-Utskottets förslag vid Betänkandet N:o 12; 3:o Beträffande det uppskjutna bestämmandet af de i 121 §. af förslaget till ny Bevillnings-stadga förekommande procent-belopp och öfrige anslag, godkände Ståndet så väl den föreslagna förändringen, att i stället för 1 procent af Länets Bevillnings-summa, enligt 1 mom. af 121 §, anslås en och en tredjedels procent, äfvensom att procent-beloppet, enligt 2 morn., må ifrån tre fjerdedels förhöjas till en procent af hufudstadens Bevillningssumma; 4;o I allt öfrigt blef ock Betänkandet godkändt. S. D.
Då all annan i Riket befintlig, rotering underkastad Jord, af KronoSkatteoch Frälsenatur, samt äfven den åtskillige Städer donerade Kronojord, enligt Riksens Ständers beslut, borde vara till kneckteoch båtsmanshåll indeldt, men Hemman eller Hemmansdelar likväl gifvas, som ännu ej hunnit att vidkännas ett sådant Onus, utan att något motsvarande dem ålagt är, skola desse jör en sådan Rotefrihet, så länge de den åtnjuta, årligen betala Tolf 93 Den 8 Februarii f. in. Riksdaler etc. Om det nu fick slä: Hemman eller hemmansdelar af kronoskatteoch fräisenalnr, hvilka äro underkastade rotering, och icke en sådan vidkännas, skola årligen betala 12 Riksdaler; så vore det riktigt, och då finnes ej något som förutsatte det beslut, att all jord skall roteras, ett beslut som icke finnes. Detta är stötande emot principen att uppmuntra nyodlingar, och emot de grunder som 1810 blefvo lagde för beskattningen. Således anser jag att endast sjelfva saken bör utsättas. Herr Tham: För mig är det mycket likgiltigt om ordställningen ändras, endast saken uttryckes. Dervid anhåller jag, att ej blott hemman och hemmansdelar måtte utsättas, utan äfven jord, ty det är derigenom, som den Städerhe tillhörande jord nu äfven kommer, lika med Landets, att betala rotefrihetsafgift. Slutsatsen hos Utskottet har blifvit, att det årligen borde betalas 12 Riksdaler för helt hemman, och i samma förhållande för mindre delar eller jordlotter. Det är detta, som Utskottet egentligen varit angelägen om. Herr Hjerta: Om, i stället för de hittills brukliga orden, det skulle få heta: Hemman j hemmansdelar eller jord af kronoetc. j som jag föreslagit, så blefve allt riktigt. Den 8 Februari i f. m. 9 3 Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalkeri framställde proposition tili bifall å Utskottets förslag i denna del. Ropades Nej. Hans Excellencc föreslog derefter bifall till Utskottets framställning med den förändring Herr Hjerta föreslagit. Bifölls. § 3y. Angående
Den siste värde Talaren har sagt, att Bokr tryckarne ej lämnat mera än två ark i veckan. Jag medger, att detta är det vanliga^ men jag vet ock, att Boktryckarn Grahn lämnat sex ark, Drn 4 Octobtr #. m. så länge han hade tillgång på manuskript' och att han kunnat fördubbla arktalet, otn han fått trycka tvenne torner på en gang. Herr von Hohenhausen: Ridderskapet och Ådeln är visserligen skyldig Herr Cederschjöld »törsta ärkänsla för dess berömvärda nit, att förmå Herr Rothlieb afsäga sig rättigheten, att trycka Ståndets Protocoll: en rättighet, som var honom af Ståndet beviljad, och svårligen i laglig väg kunnat honom fråntagas. Sedan detta skett, har Directionen ej försummat, att vidtaga mått och steg för tryckningens besörjande. Jag läm_ nar derhän, om det varit Directionen möjligt, alt förmå Herr Rothlieb till den afsägelse, som Herr Cederschjöld utverkat. I alla fall hemställer jag, huruvida detta kan gifva Ridderskapet och Adeln anledning, att, genom uttrycket af sin ledsnad, tillika förklara missnöje med hela Directionen. Herr Cederschjöld: Jag*har förut yttrat, och upprepar det åter, att det är mig okärt tala i äm« nen, som röra personer. Jag har äfven vid detta tillfälle undvikit, att tala om dem, och derföre blott föreslagit, att Ståndets ledsnad öfver saken, t] missnöje med personerna mätte uttryckas. Dröjsmålet må hafva sin grund uti hvad som heldst. Om Directionen eller någon annan dertill varit vållande, så må han eller de känna tyngden af Ståndets yttrade ledsnad.
Gör gift man hor med ogift qvinna, eller gift qvinna med ogift man; straffes den, som gift är, med fängelse i högst sex månader eller böter, och den ogifte med böter. 2 g. Föröfva man och qvinna, som båda gifta äro, hor med hvarannan; vare straffet fängelse från och med sex månader lill och med två år. 3 §. Horsbrott må ej af allmän åklagare åtalas, der ej den oskyldiga makan brottet till åtal angifvit eller för det brott skilnad i äktenskapet sökt, eller mannen efter lagsökning ålägges att underhåll gifva till barn, som blifvit i hordom afladt, eller ock brottet eljest under allmänt åtal hörer. Var brottet emellan tvänne gifta föröfvadt; då ege åtal emot dem båda rum, ändå att blott en af de oskyldiga makarna skilnad sökt. 4 §. Gift man eller qvinna, som, innan dess äktenskap upphört, nytt äktenskap med ogift person ingår, dömes, för tvegifte, till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. 9 g. Göra man och qvinna, som båda gifta äro, med hvarannan tvegifte; varde dömde lill straffarbete från och med två till och med sex år. 6 g. Ogift person, som ingår äktenskap med den han vet gift vara, dömes till straffarbete i högst två år. Lag-Utskolkts Betänkande M 35. 37 18 Kap. Om sedlighetsbrott. 1 Fader eller moder, eller annan i rätt uppstigande led, som med barn eller barns afkomling otukt öfvar, varde dömd till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Barnet eller afkomlingen skall till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år dömas. 2 §. Öfvar fader eller moder otukt med barns eller afkomlings maka, eller stjuffader eller stjufmoder med sljufbarn eller dess afkomling; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Barnets eller afkomlingens maka, så ock stjufbarnet eller dess afkomling, skall till fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år dömas. 3 §.
För min del tror jag det äfven va. ra bäst, att bestämma ett sådant visst skillingtal, utan att såga, att det skall ligga till grund för en blifvande realisation, och jäg föreslår 128 skiliipgar, Friherre Cederjiråm, Jacob: Det af Herr [Hegardt framställde project om utvexling af silfver, innebår frågan om en deposit Bank, hvilken år till. råckligen discuterad utom plena, för att ej tarfva någon ytterligare vederläggning. En annan vård Talare Herr Stråle har yrkat nödvändigheten, att bestämma myntvärdet, och i sådant afseende föreslagit fyra punkter. Den första punkten innehåller en bestämd bankrutt, eller realisation efter 128 sk. i stället lör 48, Den värde Talaren har ej uppgifvit, hvad rått SedeJ-innehafvaren skulle få till Banken, relatift till de fonder sorn Banken åger utom silfret, och hvilka fordrings-ägarne lagligen kunna utkräfva. Om sådant hade blifvit upptagit, hade ej förslaget till en bankrutt kunnat åga rum, ty det hade förfallit af sig sjelf, då icke bestridas kan, att Banken, om dess fordringar indrifvas, kan liqvidera alla sina skuldförbindelser, och ändå äga betydligt öfverskott. Den 2 punkten som iian föreslog, var om inoch utvexlig af silfver, det innebar detsamma som Herr Hegardt framställt, eller en deposit Bank efter nya grunder. Sedan B*n 11 ,%j>tember e. m, föreslog han myntning efter den nya myntfoten detta står i consequence med första punkten j och sluteligen föreslog hsn att utvexling skulle ske af skiljemynt. Hvad den sista punkten angår, så, då Ridderskapet och Adeln redan beståmt, att ingen utvexling skalf ske, kan öfverläggning derom nu ej äga rum. Vi hafva Sfven beslutit, att icke bestämma den norm, hvarefter realisation framdeles skall ske, och det år ingen anledning, att göra någon rubbning i ett beslut i anledning af ett så löst förslag, och hvilket innebår en bankrutt, ett åsidosättande af all beräkning på Bankens andra fonder, ån silfverfonden.
Det märkvärdiga är att han kände detta omslag hos mig innan jag sjelf ens anade det. – ”Jeg föler det som om De syntes mindre om mig de siste Dage end för.”166 Det var en egendomlig skarpsinnighet eller instinkt. Jag var vänligare och smeksammare emot honom då än förut. Men jag hade svårt för att låta mina ögon möta hans; det var alltid som om det ville komma något kallt i dem och som de för att dölja detta måste vika åt sidan. Och nu – medan jag skrifver – nu känner jag nästan smärta, liksom en samvetsförebråelse, öfver denna samma kallsinnighet eller motvilja. Det syns mig som vore jag en dålig menniska, derför att jag icke kan vara varm och älska utan misstro. Men jag kan icke. Jag rår icke för det. Jag skrifver med tårar i ögonen. Det gör mig så ondt att jag skall vara så onaturligt hård på samma gång jag är så ohjelpligt vek. Det gör att jag måste lida sjelf och måste komma andra att lida. Men det enda som kan sammansmälta dessa två stridiga elementer är tro. – Och jag har ingen tro på Georg Brandes. Gentemot qvinnor har han intet samvete. ”Den sletteste Pöbels lave Bagvaskelse.” Och trots allt håller jag så mycket af honom. Hvarför skall han ha denna narraktiga kurtisörfåfänga! Det är något smått i att en stor man kan ha lust att springa omkring och berätta att ”en smuk Dame kastede saa milde Öjne” till honom, eller att Fröken Thoresen stämde möte med honom i förstugan och sade honom ”nogl[e] lidenskabelige Ord” eller att fröken Moor kommit hitöfver för hans ”Skyld”. Och hur har han burit sig åt emot denna fröken Moor? Hon kom hit ungefär den 1e November 1885, således för något öfver ett år sedan. Hon bodde här på hotellet till den 1e Januari 86, således två månader, så flyttade hon, ingen visste hvart. Och hon är qvar ännu, bunden af honom, ännu efter öfver ett års förlopp, – föremål för hans medömksamma löje.
St. en und. skrifvelse till K. M., med begäran att Convoj-coinmissariatet måtte upphöra, och alt allt hvad som tillhörde detta embetsverk skulle öfverflyttas på Commerce-collan. Vid denna riksdag åter föreslår StatsUtsk. att Ständerne skola till Konungen ingå med en und. skrifvelse, hvaruti skall begäras alt nämnda K. collegium icke skall öfvertaga commissariatets angelägenheter, utan att i stället ett nytt embetsverk skall inrättas. Om jag häröfver skall göra någon reflexion, så utgör en sådan motsägelse i framställningar vid den ena och andra riksdagen en profkarta på hvad man har att vänta när Ständerne skola ingå i detaljregleringar eller styrelseåtgärder. Lyckligtvis har ännu Konungen rättighet att neka vissa arrangementer eller alt inhibera deras verkställighet. Skulle nu det embetsverk, som StatsUtsk. önskar upprätta, vara alldeles lika med det som finnes, så vill det synas mig som StatsUtskls förslag mera hade afseende på att rädda Ståndens anseende, på samma gång de söka sjelfva sakens nytta. Jag är långt ifrån att ogilla detta tillgörande, tvertom, jag ogillar detcordialt, men beklagar endast djupt att det skall beliöfvas. Jag anhåller nu att det må tillåtas mig visa, att det embetsverk, hvars inrättande StatsUtsk. föreslår, är alldeles lika med det D«n 10 Februari f. m. sorn linnes, ty i betänk. N:o 33y säger Utsk.: ”utom Svenska Statsministern för utrikes ärendena och Norrska Statsministern, skall embetsverket bestå af högst 4 ledamöter, utsedde bland personer, tillhörande håda nationerna, till ett antal af hvardera, som stöde i jemförlig! förhållande till båda Rikenas bidrag, samt att K. M., efter anställd undersökning ang:de förhållandet emellan begge nationernas handel och sjöfart på Medelhafvet samt behof af öfriga hittills nied convojmedlen bestridda utgifter af unionel beskaffenhet, täcktes till Norriges Rikes Storthing aflåta nåd. propos. om ett i man derefter Inmpadt bidrag af statsmedlen.”
KamrnarBätten med underdånigt utlåtande den 2o:de October insändt Handlingarne till JustitiasRevisionsExpeditionen äfven med underdånigt till. styrkande af Nådigt bifall derå; Med hvilket i §2 Riks. St. Revisorers Berdttelser. förhållande, härigenom framstäldt , Deputerade få förena den hemställan till Riksens Häglof!. Ständers egna bepröfvande mn och huruvida någon åtgärd af deras Jos itiasQmbudsrnan i afseende på detta ärende må vara lärnpelig. Deputerade hafva härförutan , likmätigt 5. §. af Instructionen, (iH öfverseende eller så kallad EfterBevision , under egen speciel granskning tagit åtskilige Eäkenskaper, såsom l:o Kongl. KustBevaknirigensoch HamnstängningsCommittéens Eäkenskaper förar I8I0, samt 2:0 EeservArméens GeneralKrigsCommissariatsBäkningar för år 1813 5 Men nedannämnde göromål af en mera allmän vigt har äfven under tiden fordrat Deputerades åtgärd. Uti l:ste, 2:dre och 3:dje §. §. af Instructionen är Deputerade åiagdt att för anställande af den Generella tillsynen å KrigsFondsMedJens ordentliga Uppbörd och Disposition , infordra den Generella Eäkning , som öfver hela KrigsFonden kunnat blifva upprättad och densamma granska samt utlåtande derom , så väl till Kongl. Maj.t som till Biksens Höglofl. Ständer afgifva, äfvensom att tillse huruvida de uti berörde Generella Bäkningar afförde Medel blifvit uti de hufvudsaklige AdministrationsVerkens Räkenskaper upptagne, och vidare, om afföringarne derstädes blifvit uti de underlydande GeneralKrigsCommissariaternes och Förvaltningarnes Bäkningar behörigen debiterade , och till bestämde ändamål använde. Hvad först beträffar Generelle KrigsFondsBäkningen, så3 och då vid göromålens fortsättning Riks, St. Revisorers Berättelser.
Handledare? ja! ty att undervisa honom i sättet att behandla ärenden och folk: dertill voro de sanfärdeligen icke vuxne.« – (Flåsar en lång hvirfvel tobaksrök.) – «Vi andre komma väl derföre att betala så mycket mera?« – «Fördelningen af faddergåfvan till kronprinsen Gustaf Adolf, äreskänken till drottningen, anslaget till kungens handkassa och hertig Carls hemgift, är upptagen i ett bi-afsked. Den högsta summan, som kommer att utgöras, är af Riksens Råd. De erlägga, för egna personer, 2 riksdaler, för sina fruar, 1 riksdaler, och för hvart barn om 15 år, 32 skillingar. Den minsta summan är: för torpare och sådane inhyseshjon, som förmå göra dagsverken, handtverkare och arbetskarlar på kronans stat, vaktmästare, lakejer, stalldrängar, slottsknektar, m. m. männerne 4 skillingar, hustrurna 4 sk., och hvart hemmavarande mantalsskrifvet barn 4 sk., det sednare dock blott hvad torparne angår, men de öfriges barn endast om 15 år, 4 skillingar, allt specie 46. – «Jag tackar dig af hjertat, bror Curt, för de upplysande underrättelser, du gifvit mig. Nästa gång det blåses i riksdagstrumpeten, flyttar jag från Ålhult till Blasieholmen. Jag räknar på ditt nit för det allmänna, din vänskap för mig och din billiga förtrytelse öfver den misshandling, dig öfvergått, och hoppas du ej försmår qvarter i mitt hus och håller till godo min husmanskost. Den här gynnaren går ej an att släppa på egen hand en gång till med sådana ständer.« – «Så när hade jag likväl glömt en ganska väsendtlig omständighet. Insockradt i smicker och loford, anmärkte Hummelhjelm, att den nya landtmarskalks och talmanseden åberopar 1617 års riksdagsordning, hvilken ej står tillsammans med 1772 års regeringssätt. Han visade vådan af den rättighet, som i nämnde riksdagsordning är konungen lemnad, att, då Riksens Ständer ej kunna förenas, välja af deras meningar den, han bäst finner.