Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln här åter till en början öfverlemnat detsamma, jern* ]Den 19 Juni, 713 jemte Herr Grefve Henning Gyllenborgs dervid gjorde anmärkningar, till delita Utskott. Hå Revillnings - Utskottet, sorn i grund af förenämnde irenne Stånds åt Stats - Utskottets Betänkande lemnade bifall, uti dess afgifVande Sevill nings - Project iakttagit, hvad bemähe Stånd i afseende på Stämpel - afgiften å kort samt cunfrollen och upbörden deiå, heslutit, icke kunnat till granskning och öfverläggning företaga Herr Grefve Gyllenborgs vid den föréslagne afgiftens fördelning samt uppbörden och confrollen derå gjorde anmärkning, enär T ren ne Stånd derom redan beslutit, så har Utskottet trott sig böra sådant för Riksens Höglofl. Ständer vördsammeligen tillkännagifva', och får Utskottet härjemte bifoga Riksdagsmannen Wessings vid förberörd# fråga gjorde särskildta anmärkningar, Stockholm. • den 16 Juni rör;,. På Höglofl. Ridd. och På Högvörd. PrestAdelns Ledamöters Yägnar Carl Stellan Mörner, På Vällofl. Rorgarp Ståndets Ledamöters vägnar Mils Limnelius, Wb Ståndets Ledamöters vägnar Olof. Bjurbäck På Hederv. RnndeStåndets Ledamöters vägnar Joli, Magn, Wessing, Henr. Christ, Zanr, An/A Den 19 Juni. Anförande af Riksdagsmannen J. M. Wessing. Jag anser Höglofl. Stats - Utskottets Betänkande, att kort stämpel - afgift i öfriga Städer och Orter till Barnhus eller Fattighus, ej är bestämdt yttradt’, utan torde leda till dispyt Stad och Land emellan ; i vissa Län kunna Kort - Fabrique-r vara inrättade pä Landet, i andra uti Städerna. Denna afgift har förut helt och hållet ingått till Statens behof.
Jag kommer att tänka på hur Marianne Ljungberg en gång med sådan förtjusning omtalade att den lilla förskräckliga Sofie Albrechsson en gång varit ute med Hagelbäck, de hade suttit på en gärdesgård eller någonting ditåt, eller han skulle visst hjelpa henne öfver tror jag, nog af han tog hennes fot i sin hand och sade: ”det var den lilla nättaste fot jag i mitt lif har sett.” Hon gaf honom en örfil det duktigaste hon kunde, under alla närvarande Hörbyboars ljudliga bifall. Utomordentligt fin sällskapston!21 Jag mins hvilka gemena ungkarlshistorier Marianne kunde berätta förr i verlden, hon lärde dem af mannen. Rå som han. Härförleden voro vi till Hagelbäcks på fruns födelsedag.22 Blandadt och temligen tråkigt sällskap. Marie Lundegård och jag sutto rätt mycket tillhopa. Hon sade med sin söta, trovärdiga min – vis och god – att – d. v. s. om kyrkoherden: ”Han riktigt håller af dig.” Jo jag tackar, jag kan tro det! I sitt bref till fadern hade Axel Lundegård skrifvit: att han icke både om förlåtelse, ty han ansåge sig ingenting hafva brutit, men att han räckte handen till försoning. I sitt bref till modern sade han att han begagnade tillfället att skrifva på kyrkoherdens födelsedag dels derför att han brukat skrifva till honom på den dagen, så länge han kunnat hålla en penna i hand dels derför att hans utsigter nu ljusnat en smula. Förut hade han icke kunnat skrifva, ty det hade kunnat tydas som låg egennytta. Och det ville han icke utsätta sig för. Den 15de Maj fick jag för första gången bref från min kamrat Axel L.23 Jag undrar om det ock skall bli det sista. Ida kom hit med brefvet, så fort hon fått det och läste äfven sitt eget bref högt för mig.
Sekreterare att jemväl bestrida de göromål, som åligga den sistnämnde; och skall, derest Justitie-Ombudsmannens Sekreterare förut innehar tjenst på Rikets stat, vid uppbärandet af ifrågavarande lön, samma vilkor och förbehåll äfven iakttagas, som äro stadgade i afseende på utbetalningen af Justitie-Ombudsmans-lönen vid enahanda fall. Med afseende å det uppgifna behofvet af ytterligare biträde vid granskningen af de till Justitie-Ombudsmannen insända färglistor, hafva Rikets Ständer, för detta gransknings-arbetes behöriga verkställighet, anvisat till Justitie-Ombudsmannens disposition ett årligt belopp af Tvåhundra Riksdaler under tiden från och med innevarande års början till och med det år, då nästa riksdag inträffar; börande detta belopp på samma sätt, som öfriga arfvoden för Justitie-Ombudsmans-expeditionen, af Riksgälds-kontoret utbetalas. Till kostnader för Justilie-Ombudsmannens en/be tsresor, bör Riksgäldskontoret, uppå hans reqvisition och emot derför inom hvarje års utgång afgifvaude redogörelse, förskottsvis utbetala en summa af Ettusen Riksdaler. Skulle dessa kostnader under ett eller annat år öfverstiga den dertill sålunda Bih. till R. St.
In fidem G. af Wetterstedt Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående granskningen a f Tullverkets Räkenskaper, såsom ock Räkenskaperne för vissa under KrigsCollegium och Seraphimer-Gillet stälde Cassör; Gifven Stockholms Slott den 28 Februarii 1823. Då Rikets Ständer vid sista Riksdag, uti särskilda underdåniga Skrifvelser af d. 15 Junii och 2 Julii 1818, anmälde deras beslut, att så väl Tullverkets räkenskaper och förvaltning, sorn redogörelserne för de af Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-Collegium förvaltade Cassör skulle, likasom Stats-Verkets räkenskaper och förvaltning, och på samma gång, af Riksens Ständer eller deras Revisorer granskas, vägrade Kongl.' Majit dertill Sitt Nådiga bifall, med stöd af Regeringsformens 83 §•> enligt hvilken Grundla-’ garne skola, i hvarje särskildt fall, efter deras ordalydelse, tillämpas. Kongl. Maj:t lät likväl, af Egen drift och utöfver hvad Riksdags-Ord* ningen föreskrifver, vid samma tillfälle förklara, hvad Tullverkets räkenskaper beträffade, Sig vilja vid Riksdagarne, såsom vid 1818 års Riksdag skett, upplysningsvis lemna Riksens Ständers Stats; Proposition om Tullverkets räkenskaper m. m. 48* Stats-Utskott del af desamma, för den sedan nästföregående Riksdag förflutne tid. Som 30 och 68 §. §:ne af Riksdags-Ordningen , hvilka bestämma gränsorna för Riksens
— När jag då, efter bästa förstånd, upgifver hurudan sakernas ställning är, hvad som fattas, hvad som bör göras och förbättras, anser jag mig icke hafva gjort mig förtjent af de itererade beskyllningar, att alla Sveriges försvars-anstalter blifvit, med undantag af de 168 Den 28 Januari e. m. äskade liine-förhöjningarne, »teraligen lösligt behandlade.» Jag säger ännu en gång att .jag rår icke för, att tiderna varit sådane, att jag tvingats egna den största upinärksamhet åt dessa löne-anslag, isynnerhet som de tillsammans gå på millioner. — Det är visserligen flere anmärkntr eller uttryck i Hr Grins anförande. som jag skulle önska att besvara: men då jag redan allt för länge uptagit Ii. o. Ad:s tid, så får jag sluta med den anhållan, att detta milt anförande måtte få åtfölja den remiss til! StatsUtsk., dit jag förmodar att Hr Grins yttrande kommer att afgå. Härtill yttrades af många ledamöter bifall. Uppå härefter i anseende till den redan långt framskridna tiden och med tillkännagifvande att ytterligare 12 ledamöter anmält sig till afgifvande af yttranden i förevaride ämne, af Hr Gr. o. Landtm, framstäld propos. upskjöts fortsättningen af öfverläggningen till eftermiddagens plenum och åtskiljdes E. o. Ad. kl. 3 e. ni. Xn fidem protocolli, Alberl Munck. Onsdagen den 28 Januari 1857. Plenum kl. 6 e. m. Just. 3:ne prot -utdr. för förmiddagens plenum samt pleniprotm för d. 10 och 14 dennes. Fortsattes öfverläggningen. angide Gr. Anckarsvärds, Carl Henr. d. 24 dennes på bordet lagda anförande, i anledn. af K. Alis Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof. Hr Löwenborg, Carl Fredr, anförde skriftligen: Det från sista Lördagens plenum på bordet hvilande anförande af Hr Gr. Anckarsvärd föranleder äfven mig att upträda.
Maj:t mätte för den löueförlust, sökanden sålunda från och med sistnämnda år vidkänts, tilldela honom ersättning eller ock derom till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition — i underdånighet hemställt, att, då Kronofogden i Westra härad icke kunde af sina boställen njuta samma fördel, som de tjenstemän, hvilkas boställen vore inom tjenstgöringsorten belägna, utan måste genom hyra eller annorledes förskaffa sig bostad och således vore i lika behof af hyresersättning, som de Kronofogdar, hvilka saknade boställen, samt enär tjenligt tillfälle för tillvägabringande af det genom ofvanberörda nådiga Bref föreskrifna utbyte af ifrågakomna boställshemman då ännu icke vppats, hyresersättning till Kronofogden i Westra härad skulle få utgå äfven sedan kronolögdetjensten, i följd af det beviljade tjenstebytet, blifvit af Wallerström frånträdd. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Kammar-kollegium och Statskontoret anfört, att som ofvannämnda två boställshemman, såsom belägna utom fögderiet, egentligen vore löningshemman, men icke boställen, hvilka kunde i denna egenskap få af Kronofogden bebos, Kollegierna ansågo såväl Wallerström, för åren 1838 — 1861 samt intill den 1 Augusti sistlidet år, som hans efterträdare i tjensten från sistnämnda dag intill dess tillfälle kunde yppa sig att utbyta hemmanen mot annan till boställe tjenlig egendom, vara berättigade till hyresersättning, beräknad efter år till 300 R:dr eller det mindre belopp, som uppkommit eller kunde uppkomma derigenom att hemmanen vid utarrendering möjligen inbringade mera än den summa af 393 R:dr, hvartill de vore i staten beräknade.
Det vore då nödvändigt, att aldeles icke bestämma några vilkor, emedan man lika litet med fullkomlig visshet kan bestämma, att lånet skall fås å g o som å g 5 procent; oförutsedde händelser kunna ganska hastigt fälla priset på Statpapper i ganska hög grad. Om t. ex. ett stort krig skulle utbrista inom Europa, inträffade detta otvifvelagtigt. Jag tror, att Ständerna ej kunna anse sig hindrade, att bestämma vilkoren, derföre att de beslutat hufvudfrågan. Första vilkoret bör vara, att Staten ej blir lidande på transactionen, och att man i mån derefter bestämmer de lägsta vilkor; för öfrigt vill jag endast i korthet förena mig med Herr Munck af Rosenschöld deruti, att nyttan af detta lån blir mindre, än man tror, och med Den 3 Mars e. ra. 209 med Grefve Björnstjerna deruti, att vårt Representationssätt, utan afseende på alla fordringar från en högre synpunkt, och beräknadt blott såsom en machin, äfven som sådan icke är tillfredsställande. Herr Cederschjöld: En värd Ledamot har lemnat oss en upplysning, som säkerligen skall blifva mycket välkommen för alla procentare, den nemligen, att förord (äfven i sådana mål) bryter lag. Jag förmodar, att dessa icke skola underlåta att söka göra denna invändning inför Domstolarne gällande, när de kunna åberopa en så utmärkt Lagstiftares auctoritet. De böra då icke vidare anse sig behöfva iakttaga så mycken försigtighet, för att dölja sina med låntagare uppgjorde förord. Samma talare har äfven uppgifvit en af de så kallade lyckliga chancer, hvarigenom förlust på lånet skulle förekommas, den nemligen att RiksgäldsContoiret kan få uppköpa Obligationer för mindre än pari. Jag hemställer dock, hvarifrån RiksgäldsContoiret skall få medel dertill. Jag har åtminstone ej kunnat finna, att något anslag dertill blifvit gjordt, eller någon fond afsatt. Jag kommer nu att tänka på en omständighet, som hitintills är förglömd, nemligen beräkning af kostnaderne för äter 64 H. J 4 210 Den 3 M ars e. m. betalningarna.
Hvad Motionairen menar med det sednare skälet, må han sjelf förklara; för mig är det obegripligt. I afseende åter på det förra, får jag upplysa, att många Bergsmän vanligen hafva del i en hammare och hålla arbetarne dervid gemensamt, så att de året om sysselsättas, och hinder alldeles ej möter för Bergsmännen att få skicklige arbetare. För öfrigt bestämmer redan Kongl. Förordningen den i5 Junii i8o3, om stångjernssmidet och Jernmanufacturen den väg man bör gå för att erhålla större smidesrätt. Den innehåller nemligen, att ”ansöknin”gar om nya smidesanläggningar, det vare ”sig för Stångjernseller Ämnes-smide eller ”tillökning i Hamrar och Härdar vid redan ”priviligierade Verk, anmäles underdånigst ”hos Kongl, Majit, som, efter det att undersökning på föreskrifvet sält blifvit verkställd och Bergscollegium med Betänkande deröfver inkommit, nådigt beslut deröfver meddelar, i likhet hvarmed Bergscollegium sedermera privilegium utfärdar.” Huru undersökningarne skola verkställas, upplyser Kongl Brefvet till Bergscollegium den io Mars 1748, BergsCollegii skrifvelse den i6o Den 19 Mars e. m. 17 Junii 17/p samt Bergsoch CommerceCollegiernes Kungörelse den 17 November 1757. Således är den af Utskottet föreslagna underdåniga hemställan till Kongl. Maj:t icke af behofvet påkallad; ty hvar och en, sorn har eget tackjern och egna kol, kan äfven nu, i förenämnde ordning, vinna större smidesrättighet, om blott icke andra derigenom förnärmas. Jag tror dessutom, att en sådan underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, som Utskottet föreslagit, skulle kunna i flere afseenden medföra skadliga följder; helst mångå kunde förledasalt, till vinnande af utsträckt smidesrätt, låta anställa kostsamma undersökningar, utan alt dermed vinna något.
Mig synes äfven hvartdera af Utskotten vara manstarkt nog för att, utan förstärkning, kunna uppgöra och till Ständerne inkomma med förslag i dessa ämnen.” ”Hvad angår sjelfva förslagen i förevarande betänkande, så synas de mig i sitt sammanhang vara sådane, att de omöjligen kunna af Rikets Ständer godkännas, och det skulle till och med icke förefalla mig underligt) om de sammansatta Utskottens alla 96 Ledamöter, hvar och en för sig, afletnnade en reservation. För min del kan jag icke annat än förklara mig emot Betänkandet i dess helhet, samt önskar en total omarbetning deraf, hvarvid man, med iakttagande af rättvisa och billighet emot alla och en hvar, bör, mer än som nu skett, söka fördyra och derigenom minska förbrukningen af en vara, som visat sig så skadlig för nationens moraliska och ceconomiska välstånd.” Med Hr Prosten Lignell förenade sig Hrr Prostarne Rosén, Bruzelius, och Bolander, samt Ht Comminister Dahlgren; äfvensom Hr Friherre Wrede och Hr Friherre Hermelin instämde i den af Hr Prosten Lignell yttrade åsigt om målets behandling. 12:o af Hr Doctor Grevillius: ”Emot sammansatta Utskottens beslut, att till bränvins-bränning helt förbjuda begagnandet af konstapparater reserverar jag mig3 dels emedan jag ansett den stats-ceconomiska nytta, i besparing af tid, ved och arbete, äfvensom i ökad product, genom sådane apparater vinnes, icke böra alldeles förbises3 dels emedan jag fruktar, det Beviiln.' och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3.
Distrikt mantalsoch skattskrifves bör ett af vederbörande Pastor, så vida icke han eller den person, som hans ställe företräder, är vid förrättningstiilfället närvarande, undertecknadt utdrag af husförhörsboken till nödig upplysning vid Mantalsoch Skattskrifningen företes, hvilket äfven gäller, då någon från annan Församling till Mantalsoch Skattskrifning sig anmäler. 2:o Skattskrifvare skall om de personer, som af honom böra antecknas, derjemte söka alla nödiga upplysningar, för hvilkas säkrare och skyndsammare meddelande Stadsfiskaler i Städerne, Länsman, Fjerdingsman och Sexman eller Rotemästare, de tvänne sistnämnde vid lika ansvar, som i 43 §. angående uteblifne uppgifter till Mantalsoch Skattskrifning»1!) stadgadt är, skola vid förrättningen vara tillstädes. §. 45. l:o Hvarje skattskyldig skall i mantal uppföras och taxeras, der han bosatt är, till nästa fardag flyttar, eller största delen af året sig uppehåller, med de undanlag, som nedan i denna §. stadgas. Tvistas om skattskrifnings-ort, förblifve den skatt skyldige under tiden mantalsskrifven der, hvarest han föregående året varit i mantal uppförd. 2:o Embetsoch Tjenstemän skatlskrifvas och taxeras för sine egne personer och löner, der de hafva tjenst. 3:o Studenter mantalsskrifvas vid det Universitet, der de idka studier. 4:o Rätter Borgare skall för sin person mantalsoch skattskrifvas i den Stad, der han är Borgare, ocb jemväl der taxeras till Bevillning för den borgerliga näring, han der idkar; men för näring och rörelse, som af honom å annan ort drifves, skall Bevillning derstädes påföras och ulgöras; och böra följaktligen Coopvaerdie Skeppare, Sjö-Kapitener och Befälhafvare å Ångfartyg för den inkomst, de, i denna egenskap, åtnjuta, taxeras endast uti den Stad eller å den ort, dit fartyget hörer. 5:o.
Grefwe LyllendorA, Herr Lriponvalclt, täöran, Herr ^ersmostonz ^acob, och Grefwe Os la 648 Den 10 Augusti. De ja Liarstle anhöllo att deras reservaston mos delia Uplästes Ulstotteks sivar pä anmärknjngarns wid 4 §. 11,Uäsies ett protocolls-mdrag frän BorgareStåndet, as denna dag, innehällande att Ständet bifallit Beivillnings - stlkffottets försiag kill allmänna bewillningens afgörande med alla L sista Hetankandcc Mstyrite rättelse^ och tillägg, utom de som anga Z art. 4 §. om antalet af Borgerstapels Za xeringsmän i städerne af 4:de och Zue clasierna, hwilka ansetts böra njura lika rätt med dem as 2:dra och z.-dje clasierne, samt Hwad angär Sarl. zh. angående afkortning för ynglingar, som lill studiers idkande u pehälla sig wid Gymnasier och allmänna Schöler, uli h,vsiken Siandet ansett orden: Hela läse-term i nen, böra Maggas -mellan orden: studiers idkande och uppehålla sig; yttrande sig Ständet widare med afseende pä Hwad Högwördige Preste-C landet, i afseende pä mantalslkiisningarne förklarat ug, hafwa ansert Riksens Stander böra hos Kgl. Magt st underdånighet anhälla^ det Kgl. Mast, jemte meddelande af den befallning, att
Enligt den Förteckning Halloch Manufactur-RäLten lemnat på antalet af alla under denna Rätt lydande Fabrikanter och Manufadur ister jemte — 29 — deras Arbetare, äfvensom på värdet af deras tillverkningar under ifrågavarande tid, bär förhållandet dermed inom Hufvudstadens område varit föl - Ledamöter. Mästare och Gesäller. Lärlingar. Diverse Arbetare. Tillverknings-Summa. Klädes-Fabriker i B:co R:dr. sk. r. Ar 1827 ... Ar 1827 ... Stilgjuterier: Vaxduks-Fabriker: 1 . — ■ 5oo Förgyllare: • År i83o „ 1831 „ i832 Jernoch Stål-arbetare: År 1827—i832, hvardera året . i 400 — Tillverkare af Mechaniska Sprutor: GlasSlipare : År 1827 ...
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels att B. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja Kyrkoherden Cnattingii enka, Ulrika Mathilda Sofia Cnattingius, en årlig pension af 300 rdr; framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bifall till Utsk:s hemställan och sedermera propos. på afslag derå samt beviljande af det omförmälda pensionsbeloppet, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall tili Utsk:ts hemställan förnyats samt med ja och nej i blandning besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Hr von Francken begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 69:de punkten af Utlåtit N:o 74, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner nej, afslår K. o. Ad. denna hemställan och beviljar Kyrkoherden Cnattingii enka, Utrika Mathilda Sophia Cnattingius, en årlig pension af 300 rdr.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 16. Nej — 19. 70:de punkten. Hr von Francken: Jag får anhålla, att R. o. Ad. i konseqvens med det nyss fattade beslutet ville bifalla den nu förev:de motionen. Preste-St. har redan så gjort, 180 Den 9 Miij i*, m. och som det är den sista prestenka, som afhandlas i detta Betänk., behöfver man icke befara några stora utgifter till följd af bifall till motionen. Gr. Mörner:
Hvaremot, om R. o. Adis beslut blir lika med Borgare-Stis, frågan om hvilketdera förslaget som skall antagas, går till förstärkt Bevilln.-Utsk., för att der genom votering afgöras; och sålunda skulle, efter mitt omdöme, lämpligast kunna vinnas det af Hr von Ehrenheim åsyftade ändamål, eller att skrifvelsen ställes i samband med besluten angide tullsatserna. Då jag är öfvertygad om riktigheten af det system, Utskit i sitt förslag omfattat; dådetta förslag dessutom har den särskilta förtjensten, att all varsamhet i afseende å formuleringen blifvit 878 Den 30 Maj. iakttagen; och dS slutligen ett beslut i denna rigtning är nödigt eller åtminstone nyttigt, för att bringa den länge påtänkta och önskade handelstraktaten med Frankrike till stånd, yrkar jag bifall till Ulsk:ts förslag. Hr von Ehrenheim: Jag beklagar att jag, så gerna jag ville i allo instämma med siste värde talare, icke kan dela bans åsigt om olämpligheten af en återremiss. Det är nemi. gifvet, att om It. o. Ad. nu upptager frågan om den underd. skrilvelsen till slutlig pröfning och dervid stadnar i det beslut, Hr Akerman föreslagit, det i så fall är beslutadt, icke allenast att en skrifvelse skall afgå, utan jemväl hvad den skall innehålla. Men då detta innehåll först genom utgången af voteringen i förstärkt Bevilln.-Utsk. i fråga om tullsatserna kan bestämmas, och då man, för att draga en rigtig konklusion, måste hafva premisserna utredde, synes mig, på det R. o. Ad. må kunna fatta ett fullt konseqvent beslut, lämpligast vara att frågan om den underd. skrifvelsen återremitteras; hvarpå jag fortfarande anhåller om Hr Gr:s o. Landtnäs propos. Gr. Liljencrants: Då jag denna dag ställde min väg till detta rum, föreställde jag mig att man skulle komma att tala om lydelsen af de 2:ne föreliggande förslagen till underd. skrifvelse.
Jag tror mig således hafva ådagalagt, all det föreslagna tillägget är obehöflig! och jag uprepar, att det vid flere föreg:de Riksdagar fallit. Den 30 Augusti. 163 Hr von Hartmansdorff: Gr. Sparre har haft det förtroende lill Ståndets lagkunskap eller minne, alt han förmodat det kunna lagboken utantill, då han icke behagat upläsa de §§:r i ArfdaBm, hvilka han åberopat. Då jag icke känner lagen så väl som han, anhåller jag att få efterse dessa §§:s lydelse och upläsa dem för R. o. Ad. De äro af följande innehåll: 8:de kap. 7:de §:u. Aflar man barn i lönskaläge utan ächtenskaps lofven, eller i hordom, eller i förbudna leder; the barn måge ej annat arf taga, än efter egna barn och bröstarfvingar, doch njuten de af fader och moder nödtorftig födo och upfostran, lill dess the sig sjelfva nära kunna. Dör enlhera af föräldrarna, och lernnar ej gods efter sig, föde tå Ilten barnet, som efter lefver. All aflingejord, och ärfda eller förvärfda lösören, tua man efter landsrätt bortgifva, eller testamentera, lill hvem man vill, skyld eller oskyld, barn eller andra arfvingar. Doch ther omyndige barn äro, som icke äga något till föda och upfostran; tå skall them först efter ständ och värde, så mycket lemnäs, som Domaren skiäligt pröfvar, till dess de sjelfve sig nära kunna. R. o. Ad. finnér att, ä ena sidan, är här fråga om föräldrars skyldighet alt draga försorg om sina oäkta barn. Men som dessa lyckligtvis icke ännu utgöra flertalet i vårt land, torde det vara skäl, att företrädesvis stadga något om de äkta. A andra sidan säga dessa §§:r, huru i ett sterbhus förhållas bör, för att ur detsamma laga medel lill barnens försörjande. Men om barns skyldighet att underhålla sina föräldrar, hvilket jag egentligen fästat mig vid, stad gas deremot ingenting, och det är hvad föreskrifvas bör, på det att icke lagen må vara ofullständig.