Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom sårar honom hennes säkerhet och det triumferande tonfallet i hennes röst. Han ser ovilligt på henne och kan ej värja sig för att finna hennes eviga, gåtlika löje en smula konstladt. »Nå? Hvad går det åt er?» frågar hon lika uppsluppet som nyss. »Ni hälsar ju knappast på mig, fast vi icke sett hvarandra sedan frukosten. Och det var inte många ord vi talade med hvarandra då. Hvad skall det betyda? Klercken hämtar sig ur sin omotiverade förargelse, gör våld på sig och svarar artigt: »Jag lät bara mina tankar flyga bort med mig. Det här latmanslifvet blir mig outhärdligt i längden. Jag börjar längta till mitt arbete igen efter mer än ett halft års sysslolöshet. Det finner ni väl rätt förlåtligt?» »Naturligtvis! Det förstår jag så väl. Också jag har mitt arbete, ser ni, men jag är lycklig nog att kunna föra det med mig hvart jag behagar.» »Och hvad är det för arbete, om jag vågar fråga?» »Det är ett arbete, som jag är rädd att ni underskattar. För ni är naturligtvis en välbeställd, inrangerad och aflönad samtidens träl – förlåt uttrycket! Ni kan också vara samtidens herre, beror på huru man tager det. Jag menar att ni är en dylik förnuftig materialismens handtlangare, som går samtidens ärenden i samtidens stora mekaniska verkstad.» Återigen blir Klercken slagen af sambandet mellan hennes och sina egna tankar nyss, då han satt i sitt rum och betraktade världen i fågelperspektiv. Han möter hennes blick och svarar med ett ofrivilligt tonfall af bitterhet: »Hvarför dömer ni mig så strängt? Vi många, som icke ha den banbrytande tron och förmågan, vi ha väl ändå rätt att finnas till och njuta frukterna af vårt arbete så mycket vi det kunna?» »Nej, ni förstår mig inte,» säger fransyskan lifligt och fattar eld. »Jag unnar alla den tillfredsställelse de kunna ha af sitt arbete, men det är själfva arten af samtidens arbete jag hatar. Vi komma att drunkna i däst, själlöst välbefinnande på den ena sidan och dö af hunger på den andra, om seklets nyaste brutala filosofi om den starkares rätt får makten.
Nio ärfteliga Lånen utfärdade Partial-Titlar blifvit, i närvaro af Kongl. Maj.-ts Special-Commissarius, behörinen antecknadt och afskrifvet, å de hvarje serskildt Lån tillhörande, hos förbemälde Notarius Wilhelm van Homrigh i Amsterdam, såsom depositum nedlagde och ännu qvarvarande Hufvudoch Hypothecariske Förbindelser, samt dessutom en serskild recapitulation öfver alla inlöste och öfverkorssade Lif-Ränte Constitutioner, med Liqvidations-Committéens derpå tecknade Interims-Bevis och erkännande af rigtigheten, intilldess Hufvud • Documentevne, för LifJBänteX^ånet, ifrån Domstolen i Haag återiås, så att Stnts-Utskottets Fetänkanden. - 1935 På denna Rikets Skuld återstod år 1812, Sju millioner 541,000 Gulden, hvilken Summa vid ÖfVertagandet år 1825, enligt Riksgälds Contoirets då meddelade uppgift, var, genom under tiden skedd inlösning af förutnämnde Svenske Medborgare tillhörige Obligationer, minskad till Sju millioner, 359,000 Gulden i nämnvärde. Vid Rånens upptagande hade, till Långifvarne* Säkerhet, blifvit aflemnade Konungens Authorisation och Riksgälds-Contoirets garantie för Hufvud-beloppet af den, hvarje gårig, upplånade Summa, samt Riksgälds-Contoirets, emot detta belopp, svarande Obligationer, å 1000 Gulden! hvardera, hvaraf förstnämnde Documenter alltid qvarstannat hos Ranquiershuset, Enkan J. M. Smets, hvilket ombesörjt Låne-Operationerne och de sistnämnde, eller Obligatjonerne, genast utgifvit till de serskilde Långifvarne, i nion af deras försträckningar.
Då jag gjort mitt förslag näst efter Hr von Hartmansdorff*, så anhåller jag, att det nu måtte blifva föremål för proposition. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt förslå delen af Hr Gripenstedls förslag blifvit afslagen tillika med Ur von Hartmansdorff; 5 §; nu återslode den sednare delen af Hr Gripenstedt* förslag, hvilket upplästes. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr Landtm, yttrade, att i ordningen förekomme nu Hr von Hohenhausens förslag. Hr von Hohenhausen: Jag vet icke om Hr Frih.o. Landtm, så bestämdt afgjort, att icke nu, när endast 2:ne förslag till contra-propos. återstå, den frågan kunde afgöras, huruvida Frih. Cederslröms eller milt förslag skulle blifva contra-propos. Då återstår alltid till sist Utsktns förslag, hvilket vid slutliga afgörande! bör förekomma i japropos. Det skulle synas mig bäst, att man först bestämde hvilken contra-propos. deremot skall uppställas. Frih. Cederström: Det af mig framställda förslag, sorn är öfverensstämmande med PresteShs beslut, afser rent alslag å den 5 §:n och förändrad redaction af 6 §:n i Utsktns förslag. Uti Hr von Hohenhausens förslag äro deremot både å och 6 §§tua intagna. Huru man skall skilja deni emellan vet jag icke. Det lärer väl vera det enklaste , att de nu återstående förslagen, likasom de föregtde, först framställas lill antagande eller förkastande.
Kvinnor, som aldrig tillåta sig en djerf gest eller ett vågadt ord, men hvilkas medfödda älskogslängtan liksom tycks brinna genom deras hud och klinga med jubel och suck genom hvar dallring af deras stämma, – och hvarenda linie af deras kropp, hvar skiftning af deras blick och leende, låter frestande männen ana, att de kunna älska. Efter middagen promenerade de i den trånga buskagefylda promenaden längs gatan. Det var en mild, halfmörk kväll – sådana som kvällarne äro i Schweiz i midten af Maj, – med doft af ungt löf och blommor i knopp, och luften fuktigt dunstig efter de börjande sommarregnen. De gingo långsamt, ständigt framåt, i samma riktning, och den gamla fröken, som icke på årvis varit en afton i sin födelsestad, gick bredvid och talade – liksom för sig sjelf – på sin underliga, mjuka Schweizertyska, de ej förstodo, om sin ungdom här i Basel, om den och den och den – namn, hvilka gledo förbi dem som skuggor af en verklighet de icke kände, – om honom och om henne Denna monotona, stillsamma talträngdhet störde dem icke; den blott liksom fylde tystnaden omkring dem med lefvande ljud och fantastiska, sväfvande, aldrig fullt utförda drömmar, hvilka vid ett enstaka uppfattadt ord, ett välkändt franskt citat, plötsligt ändrade form och mål och blidt gledo öfver i andra. Engång då han – litet bryskt – ville rycka henne undan en mötande barnvagn, de höllo på att törna emot i mörkret, hade han gripit henne om handen, och sedan behöll han den i sin – löst hängande, utan stöd och utan tryckning, blott så, att hon genom handsken kunde känna den jemna värmen från hans handyta och det svaga, men orörliga greppet af hans fingrar omkring sina. De båda damerna och herr v. d. Bourght drucko té tillsammans i enskildt rum. Mademoiselle Bock var sömnig efter resan och middagen och gäspade nu oupphörligt. Men ju oftare hon, med ett diskret, misslyckadt försök att dölja, förde sin stora, skrynkliga hand med den gråa ärmplisséen upp till munnen, desto lifligare och ifrigare blef för hvarje gång samtalet mellan Alice och den unge holländaren.
Regementet för öfrigt äger samma rättigheter och skyldigheter sora Lif-Gardet, synes ock billigheten fordra att det förstnämnde af ifrågavarande förmåner äfven får sig begagna, halst både svårighet skall möta att kunna erhålla lämplige rum till Compagnie - Casserner och äfven olägenheter uppstå i och för tjenstgörningen samt i Militäriskt hänseende genom aflägsenhet emellan Compagnitrne, Det förslag, Herr öfversten Lorichs uppgifvit, hvarigenom, utan nytt anslag af medel, Stats-Vtskottets Betänkånderi: det sökte ändamålet må kunna befordras, hac derföre fästat Utskottets uppmärksamhet, mea härvid har likväl förnkommit, att ehuru Cassern - Byggnaden vid Fredricshof med detta år blifver fullbordad, så skall dock Stats-anslaget fortfarande påräknas och erfordras till godtgörande af en summa utaf 60,000 R:dr, som till denne Byggnads fortskyndande dels blifvit af Kongl. Maj: t utaf Egne Medel förskjuten, dels sorn U ån af Nummer-Uotteriets Fond Upptagen efter Kongl. Majus Nådiga förordnande, och dels ännu är obetald af de efter räkning Uppgågne Ut* gifterné ; i anseende hvartill berörde Stats - anslag af 15,000- E:dr icke blifver disponibelt för ifrågavarande behof med mindre sådan utväg tages, hvarigenom omförmäldte 60,000 Ridt varda godtgjorde. Det utaf Uotterie - Fonden upptagne Dånt 2o,ooo R:dr synes dock, såsom varande Statens mede!, kunna afskrifvas! och af innevarande år* anslag blifver, efter hvad. Utskottet inhämtat, Sn behållning af 8000 R:dr, så att endast endast en Summa af 32,000 R;dr fördras, sorn nu skulle anvisas! och, sorn tillgång dertill finnes af öfverskotterne på detta års Stats-intrader» så får Utskottet tillstyrka Riksens Högloft. Ständers bifall dertill, att, genom afskrifning utaf berörde
Hvad vi åsyftat med denna lilla uppsats har endast varit att taga initiativ till ett påvisande af naturens med nödvändighet uppfostrande och i synnerhet på hvaije mottagligt, konstnärligt anlagd t individs lifsarbete återverkande inflytande samt konstatera olika faser af vexeleller samverkan mellan naturvetenskapsmän och artister ( Lätteligen kan och väl behöfver själfva den specificerade delen af vårt opu9 kompletteras af intresserad person, då anspråk här ej alls göres på någon som helst fullständighet — vi hafva enda9t velat påpeka några oss frapperande och såsom intressanta förefallande fakta. För att till 6ist allmänneliggöra kärleken till » markerna », till «koparne, elfvnrne och fjällen, vilja vi fj neka oss nöjet attytterligare söka sprida följande antecknade » looi librorum », de der antingen omtala naturföreteelserna med viss undermening eller i allmänhet tydligt vitna om resp. författares erkännande af dessa » markers » educerande ooh hägnande rdle: There is a pleasure in the pathless woods, there is a rapture on the lonely shore, there is society where none intrudes, by the deep Sea, and music in its roar: I love not man the less, but Nature more, from these our interviews, in which I steal from all I may be, or have been before, to mingle with the Universe, and feel what 1 can ne ’ er express, yet cannot all conceal. (Byron, Childe Harold ' s pilgrimage [Rossetti, s. 24]). — Därute i den djupa skogen har jag lärt mig Daturens hemligheter. Jag vet nu med mig, att jag kan skildra den blå himmelen och det forsande vattnet, skogen och fjället, människodrömmar och menniskohandlingar. Jag vill ut, ut i vida verlden. (Christer Swahn, Ord, Sthlm 84, s. 68). Akta skogen! Krafter strömma mildt utur hans gröna gömma. Han är vänfast, trygg och trogen — akta skogen! Akta skogen! Välljud strömma ljuft utur hans gröna gömma. Han är vänfast, trygg och trogen — akta skogen!
Herr Gkefwen och Län dt-Marsk al ken swarade, att Stats-tttffotttts Protocollss Utdrag wore till alla delar bifallit - Den Z0 September. 1075 Föredrogs Herr LtrLies, Larl ?restria, d. 22 September uplästa och pä bordet lagda Memorial, rörande bytesbristcr, hwilket pä Herr GrefweNs och Landt, Marskalkens proposition remitterades till Allmänna Beswärs - och Economie-Utskottet, och lemnadcs Författa» ren tilständ att detsamma med dr Sfrige Ständen tom» tnunicrra. Herr k t > r> tztpv r, 6srstt, hemstälbi ont icke, dä tiden lider och Riksdagsgöromälcn Mot Riks, ibagens skut Skås, walen af Banco» och RiksgäldSContoir» Fullmägtige kunde inom stutet af Nästa wecka fä. förrättas. Friherre Lv r, st e, Larl, erinrade» att bS StatS-Utskottet nu wvre sysselsatt med författandet af Jnstruction för Riksgälds-CoNtoirets Fullmägtige, borde personernas wal upffjutas, till dess Jnstruttionen hunnit Utarbetas. Friherre i l s en c r s n t L, fobarr VVilksIm, trodde att dessa wal borde Upskjutas til desi fä wäl Riksdags» som Riddarhus-OrdNingen wvre färdige och antagne, emedan ätfkillige wilker för walen af dessa författningar torde komma att bero. Herr Lest cr 8 t 6 ät > fou, instämde häri» emedan om walen nu skulle anställas borde de ske Clas» se-wiS, hwilket e) efter ben lipa Riddarhus-orvningens atrtagande lärer behöfwas.
Du är fullvuxen nu och har bland annat förstånd, inte endast instinkter» — detta sades helt skämtsamt och vänligt — »bör altså kunna tillgodogöra dig hvarje erfarenhet, och ofta kan ett ... ett misstag ha mycket godt med sig, bara man gör det med litet kritik. En tröst i sitt slag, Maggie?» »Du skulle ha följt med mig, du, Sixten!» »Min tid är så knapp.» Han smålog; båten sköt just fram till hamnkajen. — Det hade mulnat ännu mera, och ingen måne var synlig. Då Margit vaknade följande morgon, var det klart väder, med sol öfver hårdfrusen mark. Hon satte sig hastigt upp i sängen, i tanke att alt skulle snurra rundt i hufvudet, ungefär som för herrarna, trodde hon, när de varit på vift natten förut. Men tvärtom — hon kände sig ovanligt kry, trots de fantastiska drömmar, som oroat sömnen. Hvarje ljud likasom fördubblades i morgontystnaden. Någon sköt regeln från farstudörren, och när hon tittade ut under gardinen, såg hon en skymt af ladugårdspigan, som gick för att mjölka. Två kattor skrämdes från skranket vid kökstrappan, rände som galna af och an i tvära vinklar och sedan uppför stegen — ända upp på bagarstugutaket. Margit lutade sig tillbaka mot dynan med en behaglig förnimmelse af vår ... vårluft ... vårglädje, något som hon själf fann bakvändt och förlegadt. Så blundade hon — tids nog skulle hon hinna se de surmulna minerna där nere. Om en stund kom gamla Brita med brasan. Margit hörde huru spjället drogs upp, huru veden radades, huru näfret refs, huru det började spraka och en skärm stäldes för. Det knakade i Britas knän, när hon reste sig, tog kängorna och gick. Det var ju lustigt! Månne hon själf, Margit, någonsin skulle bli så gammal, att det knakade i knäna? Men att en karl ändå vågade vara så djärf det hade hon aldrig trott. Skulle han ha förgått sig lika mot hvilken ung flicka som hälst? Eller hade hon själf gifvit någon anledning? Nej, nej ... det var inte hennes fel. — Fel?
Utskits hemställanden bi föllos. 62idra punkten, Lades till handlingarne. 63:dje, 64:de och 65ite punkterna. Utskits hemställanden biföllos. Den vidare föredragningen af förevarande Utlåt, uppskjut* till nästa plenum. K. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 11 e. m. In fidem, O. Brakel Plenum kl. 10 f. m. Justerades prohl för den 11 dennes e. m. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Utlät. N:o 73, i ani. af K. M:!s nåd. Propos. ang. upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. Hr Anrep, Gabriel: Jag har att hos R. o. Ad. öfverklaga ett Biddarh.-l)irekt:ns beslut, — denna gäng rörande icke mig sjelf utan en annan förtryckt stackare. Tullvaktmästaren Carl Julius Ferdinand von Schantz här i Stockholm har nemligen hos Riddarh. -Direkhn gjort anhållan derom att få bli på von Schantzsiska genealogien å Riddarhuset antecknad såsom äkta son till Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz och dennes sednare fru Juliana Maria Schurich, samt fördenskull inlemna! en mängd betyg, styrkande att nämnde hans föräldrar varit gifta och att han såväl af fadern som modern blifvit, oaktadt född före äktenskapet, erkänd såsom deras äkta son. Bland de lemnade intygen äro hufvudsakligast att här anföra: l:o) Utdrag ur Bäckaryds församlings husförhörsbok, deri upptagas Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz, dess fru, Juliana Maria Schurich och son, Carl Julius Ferdinand; 2:o) Dödsattest från Ronneby för sökandens moder, Juliana Maria Schurich, hvari hon kallas Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz’ enkefru, och 3:o) Transsumt af bouppteckningsinstrumentet efter sökandens fader, i hvilket föräldrarnes inbördes testamente står intaget och deri de kalla sökanden på två särskilda ställen vår son.
Sålunda saknas ibland balancerade Skulder, vid 1834 års början, Stuteriets skuld till Strömsholms Stuteri, 1,000 R:dr, hvilken dock sedermera vid årets slut såsom skuld utbalanceras och är inbegripen uti den upptagne summan 2,331 R:dr 15 sk. 9 r:st.; men deremot har en under året ytterligare från Strömsholms Stuteri låntagen summa af 2,000 R:dr icke blifvit utbalancerad, utan i stället förd Stuteriets Capital till godo. Båda förenämnde summor, tillsammans 3,000 R:dr, befinnas likväl uti 1835 års redogörelse inbalancerade såsom skulder, inbegripne uti summan af 4,331 R:dr 15 sk. 9 r:st. Äfvenväl har 1834 års Redogörelse slutats med en, under titel: Brist till liqvid utbalancerad summa af 564 R:dr 33 sk. 8 r:st., hvilken saknas uti 1835 års Redogörelse. Af räkenskaperne synes likväl som skulle någon brist icke förefinnas; dock har visshet härom så mycket mindre kunnat erhållas, som verificationerne på uppbörden och balancen varit ofullständiga samt Cassa-redogörelse saknas. På lika sätt upptaga Räkenskaperne äfven år 1835 uti ingående Balancen af tillgångarne en summa af 183 R:dr 16 sk., hvilken ej bland dem utbalanceras år 1834. Särskildt är uti Räkenskaperne inom linien antecknad en utgift af 1,632 R:dr 9 sk. 4 r:st., såsom kostnad vid nybyggnader, men hvilken (21) — 162 — icke äi' inbegripen uti summan af utgifterne; och saknas helt oeh hållet upplysning om tillgångarne för denna utgift. Salpeter-Fonden. 1834 och 1835 årens räkenskaper, hvilka blifvit granskade i Kongl. Kammar-Rätten med anmärkningar, redovisa utgifter och inkomster sålunda : Debet. Balance från föregående året:
Dessa motioner, som Banco-Utskottet ansett böra gemensamt med Stats-Utskottet behandlas, hafva de förenade Utskotten i Öfvervägande tagit, och dervid i första rummet trott sig böra meddela de upplysningar Utskotten inhemtat, i anledning af de anmärkningar emot Mynt-Öfver-Styrelsen, som innefattas i Prosten ödmans motion, och hvilka föranledt bemälde Motionairs förslag om Mynt-Verkels ställande under Kongl. BergsCollegii Öfver-Styrelse. I afseende således å det uti nyssberörde motion upptagne 2:dra motiv Statsoch Banao-Utskottens Utlåtande N.-o 52. 7 ”att den i Banco-Reglementet föreskrifna inventering å Kongl. Myntet, hvilken årligen i Januarii månad, eller oftare, der det nödigt pröfvas, bör anställas genom det Styrelse-Verk, hvarunder Mynt-Inrättningen lyder, nu är utan all betydelse, enär Hr Stats-Secreteraren ensam utgör Öfver-Styrelsen och, i visst hänseende, är sjelf redovisande, samt det Ombud, Banko-Fullmägtige till denna inventering sända, endast eger göra anmärkning i hvad Banken rörer; hafva Utskotten inhemtat, att den årliga inventeringen af Kongl. Myntets behållningar icke verkstäiles af Mynt-Verkets Öfversty reise, utan i närvaro af Bankens Ombud, utaf Kongl. Stats-Contorets AdvocatFiscal, hvilken dervid eger att K.
Ett Memorial af Grefve von Engeström , Lars , angående en fristad för sådane personer, hvilka blifvit bragte till förseelser, hvarigenom de förlorat medmenniskors aktning ; Yttranden af Herr Svedenhjelm , Hans Leonhard; af Herr Flack, Carl Fredrik; af Grefve Mörner, Carl Stellan; af Grefve Hamilton , Gustat Watier; af Herr Heijkensköld, Adolph Dem '432 Protokolls Utdrag d. IO Dec. 18 17. löf ; af Herr Sköldebrand , Pehr Eric; och af Friherre Nauckhoff, Henric Johan , alla rörande Brännvins-bränningen, hvilka yttranden jemväl med de öfrige respective RiksStånden communi^ cerades» S. D. Remitterades till SfatsUtskottet: Riksens Ständers till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende förordnade Revisorers Berättelser: 1:0 Angående RiksgäldsContoiret och det derunder lydande GeneralAssistanceContoir. 2:0 Angående de under Kongl. CommerceCollegii förvaltning stående Fonder och Medel. 3:0 Angående Allmänna Magazinslnrättningens styrelse och förvaltning åren 18I3, 1814, 1815 och 1816. 4:0 Angående StatsVerkets Förvaltning och Räkenskaper, samt 5:0 Riksens Ständers Revisorers anmälan, angående hvad som förekommit i afseende pS granskningen af de under Kongl. SeraphimerOrdensGillets Öfverstyrelse ställde Hospitalers och Uazaretters Räkenskaper. Till BancoUtskottet : Riksens Ständers Revisorers Berättelse, angående BancoVerket. Frän Högvördige PresteStändet. S; D. Instämde PresteStändet uti Hedervärda - ProtokollsVtdrag d. lo Dec. 1817. 433 da BondeStåndets, igenom nu inkommit Proto* collsUtdrag af den § dennes meddelade önskan, att Riksens Ständers JustitiseOmbudsmans
Följderna af ett dylikt utarmningssystem af jorden, som numera är temligen allmänt, visar sig beklagligtvis på många ställen, och det är detta system vi vilja motverka genom att belägga vissa landtmannaprodukter med en måttlig tull. Jag anhåller att nu få till besvarande upptaga några af de anmärkningar, hvilka rörande detta ämne blifvit af åtskillige talare framställda. Gr. af Ugglas bar anställt en jemförelse emellan priserna på lifsförnörienheter under den tid, skyddstullar på dessa varor funnos, och nu gällande priser, och förklarat de sednare vara högre. Ja, det är visserligen sannt. Men Gr:n underlät att samtidigt upplysa derom, att det dagsverke, som nu kostar 1 rdr 50 öre, betalades förr med 37 å 50 öre; att skatter och behofver betydligt ökats och att penningar då ej voro så dyra som nu, allt omständigheter, som gjorde att jordbrukaren på den tiden kunde producera för billigare pris och hafva en större nettobehållning. Gr:n har äfven sagt, att klagomålen från jordbrukarens sida började redan då ifrågav:de tullar först sänktes, men att det oaktadt jordbruksnäringen ständigt gått framåt och att dess utsigter blifva med hvarje dag ljusare. Det är emedlertid just härom, som tankarne äro delade; och jag hemställer til] hvar och en, som i hithörande frågor eger någon erfarenhet, huruvida den nämnda uppgiften verkligen kan anses med sanna förhållandet öfverensstämmande. Den välsignelse, Hrr frihandlare lofvade oss genom tullarnes borttagande, bär åtminstone jag ingenstädes kunnat spåra. Hr Bennich har lemnat oss åtskilliga sifferuppgifter, af hvilka jag icke särskildt tagit kännedom, och med afseende å hvilka jag således ej kan yttra mig. Frih. af Ugglas har ansett obegripligt, huru man kan önska skydd för jordbruket, sedan den Franska handelstraktaten blifvit antagen. Jag ber emedlertid att få erinra derom, att det icke äro vi, utan Hrr frihandlare, som godkännt denna traktat, och som således få bära ansvaret för dess följder, då de derigenom minskade eller borttogo skyddet för så många af våra inhemska näringar.
För öfrigt och i anseende till den större svårigheten ali besätta bataljons-läkareplatserne vid de utom Slockholm garnisonerande regementen, nemligen Kronprinsens hussar-rcgemenle, samt Götha och Vendes artilleri-regementen, af hvilka platser bägge andre hataljons-läkare-beställningarne vid Kronprinsens hussar-regemente, den ena af dessa befattningar vid Götha artilleri-regemente och så väl förste som andre balaljons-läkaresysslorne vid Vendes artilleri-regemente lör närvarande stå vakania, hafva Rikets Ständer ansett nödigt att för balaljons-läkare-besläilningarne vid nämnda regementen serskilda arfvode» af 300 Ridr, lika i hvardera bataljons-läkare-graden, bestämmes utöfver de aflöningsbelopp, som för dessa befattningar här ofvan blifvit afsedda, äfvensom Rikets Ständer funnit det arfvode af 50 R:dr Banko, sorn den å Waxholms fästning stationerade balaljons-läkare vid Svea artilleri-regemente genom Kongl. Brefvet den 14 Augusti 1822 fått sig tillagdt för tjenstgöring a nämnde fästning, böra ökas med 225 R:dr R:mt. Beträffande de arméen tillhörande sä kallade pensionärer och stipendiater, så enär det är af stor vigt sä i krig som under fred, att antalet af de förra platserne, af hvilka, såsom förut blifvit nämndt, 7 nu äro obesatta, blifver fulltaligt, och en skälig förhöjning af de nuvarande pensions-beloppen, hvilka, 17 till antalet, utgöra högst 202 R:dr 50 öre och lägst 150