Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers StaloUtstorrs Betänkande, » Memorial af den 5 nästledne December, angående Finsta Arttllerie» Regcuientele öfwrrflyktning pä Swenst Skar, i anseende till gjorde anmärkningar och detta ärendes nära sammanhang med den ätcrremltlerade frägan, vm ärligt underhäll' för den Ltersiäende delen af Finsta Armeen, till Walbemäldte Utstötts förnyade handläggning hämvisadt; hwarom de Respectivr MedStänden ffulle wördsamt och wänligen underrättas. Or supra. S. D. BorgareStändet fann, att, pä sätt Riksens HögloftStänders LonstitulionsUtstott, r Memorial' of den 2 denneS, föreslagit, Riksens Ständer böra ät Hanö Kongl. Höghet KronPrinsen c^kriliisn hugult aflägga Hyllnings-ed, samt att Trooch HuldhetS-ed af Högbemälte Herre 8t Kongl. Maj k kommer att afgiswas; och bleswo de af Utskottet författade Formulairrr till berörde Ed af Ständer godkände; hwilktt wördsamt och wänligen stujle de Respecl>ve MedStänden tillkännagifwas. supra. S. D. Dä, i anledning af Högloft. Ridderstapet och Adelns Proiocoliewdrag af den »8 nästledne December, angämde ätstilliqe ännu sak, nade uklätanden uti till Almänna BeswärSoch OkconomieUtstottet remitterade mäl, BorgareSländet sig ermdrade, att äiwen isrän detta Ständ flere äldre remler äro as Wäibemäite Utstött list 956
Regerings-Formen angående. Se Grundlagsändrings-förslag. Förvaltningen af Sjöärendena, anslagen till. Se Slats-Utskoltels Utlåtande N:o 71. — anmärkningar vid dess räkenskaper. Se Stats—Utskottets Utlåtande N:o 201. Förvaltningskostnader, Kolonien S:t Rarthelemys, angående StåtsKontorets ersättning för förskottsvis utbetalde medel härför. III. R. 159. A. 161. Förändradt tryck, om sådant i Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. II. ,R. 303. IV. 13. 161. A. 168. G. I ' Gamla Upsala kyrka, om understöd för reparation af. Se Stats-Utskottels Utlåtande N:o 160. Garnizons-Regementena i Slockholm om vaktgöringens vid Långholm bestridande af dem. ■—• om förbättrad mathållning för. Se Matinrätlningar. Gefle, om utsträckning dit af telegraflinien från Stockholm till Upsala. III. B. 184, 185, 187. A. 191. IV. U. 216. — Navigations-skola, anslag till. Se Stats-Utskottels Utlåtande N:o 71. — och Dalarne, jernväg emellan, angående. Se Jernväg. Geijerstam, Carl af, yttranden. II. 74, 305. VIII. 325. Geijerstam, Johan Henric af, yttrande. General-Landtmätei i-Kontoret, angående ny lönereglering för. II. 322. R. 324. VI. Gensdarmeri, om uppsättande af ett så kalladt, för vidmakthållande af allmänna säkerheten å landet, I. 194. R. 213. III. B. 184, 185. A. 186. Georgie, C. E af, yttranden. Gesällvandring, angående förändring i nu gällande föreskrifter rörande. XI. B. 141. A. 149.
Den andra punkten, hvaröfver klagan anmälts , är begagnandet ovilkorligen af n:ne Uppsättare och Skjutkorgar till koblens transporterande och bringande i Masugnen; hvarom föreskrift, vid faslstäldt vite likaledes tillkommit; och den tredje anmärkta omständigheten är den i hyttefogdeInstructionen jemväl meddelade befallningen om kostpenningars utgifvande, i stället för underhåll in natura, till hytt-arbetarne, öfver hvilket sistberörde stadgande besvär blifvit anförda, så val hos Bergs-Collegiutn som hos Kongl. Maj:t, hvilka besvär blifvit ogillade, med förklarande, att de Öfverklagade stadganden borde gälia tills vidare, oeh intilldess sådana omständigheter kunde anmälas, som någon ändring derutinnan påkallade. Sedan Utskottet sålunda ådagalagt tillkomsten af och åtskilliga fastställelse-åtgärder vid de öfverklagade påbuden uti ofvanomförmälde 3:ne punkter, får Utskottet för sin del vördsamt förklara dess öfvertygelse, att de klandrade föreskrifterna, rörande så väl malm-vågarne som förändrade methoden med kohl-insättningen i ugnarne 6 Bcsv. och Oecon. Vlsk. Bet.'de.
Skulle åter elt mindre tidsödande och pä samma gång till ändamålet ledande behandlingssätt förefinnas, så skulle jag för min del anse, att det vore högst önskligt; och som det af Gr. Cronhjelm föreslagna, efter mitt begrepp, uppfyller dessa fordringar, så anhåller jag, att mig med honom få förena i anhållan om den propos. af Hr Gr. o. Landtm., som blifvit begärd; förbehållandes mig likväl, att i den af Gr. Cronhjelm i dess reservation upptagne och i dess förslag lill propos. åberopade tariff lå tillägga några artiklar, nemi. cider, lackerade hlcekslagare-arbeleu, salt och the', hvilka artiklar jag anser Den 11 Januari f. m. 147 vara af den vigt och det värde, att de äfven höra utgöra föremal för R. o. Ad:s särskilda pröfning och bediimmandc. Skulle det nu föreslagna behandlingssätt blifva af R. o. Ad. gilIa<lt, så blef Ståndet derigenom satt i tillfälle alt till pröfning upptaga, först och främst de artiklar, hvikas fabricerande inom landet erfordra skydd, sedermera de, hvilka verka tryckande på handelsvågen och slutligen de luxartiklar, hvilkas öfverdrifna importerande man, som jag förmodar, för framtiden vill stiifja, då pä samma gång ändamålet vore vunnet att erhålla lämpliga och tjenliga lullbestämmelser för de artiklar af mindre vigt och värde, hvilka på handelsvågen verka mindre tryckande och icke eller äro af hufvudsaklig vigt för den inhemska industrien och näringarne. Om Ständcrnes beslut skulle blifva i enahanda syftning som Gr. Cronhjelms förslag antyder, så skulle jag för min del tro, att Ständerne blefvo i tillfälle att inför Styrelsen ådagalägga sina åsigter i denna vigtiga del af den ekonomiska lagstiftningen, och att detta klefve af mera vigt och betydenhet, i den mån den blott sysselsatte sig med hufvudoch principfrågor, utan alt på samma gäng förirra sig i alla de små detaljer, hvarmed representationen aldrig enligt min tanka borde sig befatta. Ilr Skogman, Carl David:
N:o 73, i anledning af väckt motion om upphörande af rättigheten för Calmar Stad och Domkyrka att uppbära bropenningar för underhållet af 2:ne, inom stadens område belägne, bryggor ; N:o 74, i anledning af väckt motion om stadgande af viss afgift för öfverfarten öfver Långebro i Christianstads Län; N:o 75, i anledning af vackt motion örn åliggande för Commeree Collegium att kungöra, hvilka handlingar, som, för bestyrkande af utländska/hit ankommande, fartygs nationalitet, erfordras; Prot.-Utdrag, den 20 November 1844- N:o 76, i anledning af väckt motion om upphörande af den, genom Handels-tractaten med Ryssland, sladgade nedsatta tull å från Finland inkommande varor; och ]N:o 77, i anledning af väckta motioner om bestämmande af aflöning för Fjerdingsman; om säteriegares, m. fl. skyldighet alt deltaga i fjerdingsmannabestyret; om ordningen för denna tjensts bestridande af sockneboerne; samt om utfärdande af ett Reglemente för Fjerdingsman. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Herr Akesson, med anledning af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion, alt, i händelse Rikets Ständer ej anse sig kunna bevilja det genom föregående motion begärdta, Stats-anslag, till understöd för Ystads hamns iståndsättande, lån i berörde afseende må beviljas. S. D.
Han skulle lätt kunna gömma sig där eller till och med på någon okänd stig uppnå skogen, emedan han kände alla stigar, vägar och gömslen. Han närmade sig redan randen. Poklewskij ref sig i håret, Maria Iwanowna tryckte krampaktigt min arm. Ännu en sekund, — och han sträckte ned den högra foten och började nedstiga, stödjande handen mot en sten ... Vi hörde smästenarne rassla. Det var intet tvifvel, han skulle undkomma Men plötsligen syntes han rygga tillbaka ... Han skakade i hela kroppen och stannade blek, som slagen af åskan. Högra benet höll han fortfarande utsträckt och handen stödde han mot stenen, men han rörde sig icke. Han tycktes uppmärksamt betrakta någonting. Men hvad? Annu ett ögonblick ... och vi fingo en förklaring därpå ... 1 afgrunden rörde sig svarta punkter; — där skyndade sasiedatelen, fiskalen och manskapet, som förut skyndat på omvägar till klyftan, framåt. Våra hjärtan klappade åter. Vi kunde endast utstöta oartikulerade ljud. Man kände att saken redan närmade sig sitt slut. Den gamle insåg det själf, liksom vi. Xågra ögonblick blef han stående orörlig, obeslutsam, liksom för att öfver-lägga, men därpå reste han sig hastigt. Han utsträckte sig till hela sin längd och såg ut som en jätte. Han böjde ned hufvudet, liksom för att blicka ned i afgrunden. Vinden delade hans långa skägg i två delar. — Skynda Er! skynda! ropade vi och viftade med näs-dukarne. Den gamle stod ännu lika orörlig. Han insåg, att spelet var slut, han hade icke mera någon utväg, han skulle blifva gripen. På tre sidor omgåfvo honom de våra, ochpå den fjerde sidan, till venster — en klyfta, en nästan säker död. Skulle det vara möjligt att han skulle försöka den utvägen Ja, han vände sig verkligen dit — Du undkommer icke! ropade isprawniken skrattande. Men han vände sig icke ens om. Han gick rakt fram, lika afmätt, lugnt och tungt som förut, utan att gifva akt på våra tillrop. Men då han kommit fram till randen och kastat en blick nedåt, stannade han plötsligen.
Hvar är nyckelknippan? » Lina stod i dörren och stirrade med sina stora, ljusblacka ögon inåt salongen. » Kära frun, jag har inte tagit någon nyckelknippa. » » Tagit, tagit! Du har städat i rummen, medan jag varit ute, och du måste ovillkorligen ha sett till den. Jag lade den här på kaminfriseu, och nu finns den inte. Jag har sökt igenom hvarenda vrå i hela huset — finns inte. » » Men jag kan försäkra, » dristade sig Lina att invända, » att när jag städade i morse, såg jag inte till någon nyckelknippa. » » Såå, du kanhända vill påstå, att den sjunkit genom golfvet eller flugit ut genom fönstret, eller att jag rent af gått och tappat den? Hur som helst — nu så stå vi där vackert! Klockan är half tre. Om en halftimrne är kamren hemma. Trefligt! Ingen duk att lägga på bordet, inga knifvar och gafflar, intet brännvin, inga glas! Hvad skall man ta ' sig till? Råd mig då och stå inte där och se dum ut. » Lina såg verkligen dum ut, där hon stod midt på golfvet med armarna hängande utefter sidan och vidöppna ögon. » Du vet, » fortfor fru Emma, i det hon oroligt gick fram och tillbaka på golfvet, » att kamrern afskyr slarf, och hvad skall han då säga, om det ej finns en duk på bordet? » » Man kunde försöka bryta upp linneskåpet med en spik eller något dylikt, » föreslog Lina glädjestrålande, som om hon fått en plötslig ingifvelse. » D u är tokig! Fördärfva nya skåpet, det voro just att ställa till det riktigt trefligt. Nej, vi måste skrapa ihop hvad vi ha. D u får leta ut bland tvättkläderna den hyggligaste duken och skura upp köksknifvarna. Men raska på, vi ha blott en kvart på oss. » Det var ej utan, att fru Emma kände sig ganska ängslig till mods. Hennes man var ett mönster af äkta män, som till det minsta uppfyllde hvarje hennes önskan. De hade varit gifta i tre månader, och på denna tid hade ej ett moln uppstigit på den äktenskapliga himlen. Idel solskensdagar utan den ringaste lilla regnby.
Preste-Ståndet den 31 — —- Borgare-Ståndet den 1 Sept. — Bonde-Ständet den 1 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående befrielse för rusthåliarne inom Kungsöhrs fögderi frän dagsverkslösen, i afseende pä deras stamhemman. (Stats-Utsk:ls Utkden N:ris 273 och 338.) S. A. K. Efter det, i likhet nied hvad under de 2:ne sistfdrflutna Riksmötena egt rum, jemväl vid innevarande Riksdag framställning blifvit gjord derom, att de inom det fordna Ulfsunds, numera Kungsöhrs län eller fögderi belägna 144 rusthåll, af hvilka 125 äro indelade på Lif-regementcls Grenadier-korps och 19 på dess Hussar-korps, malte befrias från dem sedan äldre tider, utom rustningsbesväret, betungande pålaga af 30 dagsverken årligen å hvarje ruslningsstam, anslagna till afbergning af stallängarne vid Kungsöhr och genom lösen efter markegångspris, inbringande Statsverket en årlig inkomst af omkring 2,000 R:dr Banko, hafva Rikets Ständer tagit kännedom af hvad uti denna jemväl af E. K. M:t till nådig behandling tillförene upptagna fråga hittills förekommit, deraf Rikets Ständer ock funnit utredt, att ifrågavarande dagsverken endast tillfälligtvis blifvit undantagna från de till rustningens bestridande anslagna jordeboksoch hemmantals-räntorne, af anledning att rusthållen voro belägna i grannskapet af Ulfsunds eller sedermera Kungsöhrs kungsgård, Por hvilken dagsverkena voro oumbärliga, samt att, då klagomål häröfver redan år 1(580 anfördes, Kongl. Majit under den 10
Befälhaf varén för den vid Hufvudstaden förlagde Escadern af Arméens Flotta borde förändras till: Högste Befälhaf varén för den i Stockholm förlagde Escadre af Kongl» Maj:ts Flotta. Herr Rosenblad: jag vågar anhålla om Herr Gréfvens och Landt-Marskalkens Proposition på den sednare af mig gjorde anmärkningen. Herr Cederschjöld: Jag fruktar, att det af Herr Rosenblad sist framställda förslag icke är rätt lämpeligt , ty derigenom kunde lätt hända , att Sedan Riks-Rätten en gång blifvit organiserad , en högre Militaire - person kunde komma och uttränga den, som redan tagit sä*5 Den 3 December e. m. te i denna Domstol. Sådant underställer jag likväl de Lagklokas bedömande. Herr von Hohenhausen: Lika med Herr Cederschjöld tror jag , att det af Herr Rosen-, blad först framställda förslag är mera lämpligt, än det sednare, för att undvika, det icke ett Ledamotskap i Riks-Rätten må blifva en ambulatorisk befattning ; hvarföre jag, för min del, vågar tillstyrka bifall å förstnämnde förslag. Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyad e den af honom sist gjorde Proposition , hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls. Herr Mannerstam t Jag hemställer vördsamt , om icke, då återremiss till Constitutions* Utskottet redan år af Ridderskapet och Adela beslutad , Utskottets uppmärksamhet borde fästas derpå , att, om antalet af Riks-Rättens Ledamöter, hvaribland nu finnas nämnde alla Collegiemes Presidenter, skall bibehållas lika stort som hittills, någon utväg måste vidtagas, för att fylla detta antal , i fall Collegierne skulle komma att upphäfvas. Herr Cederschjöld* Constltutions-Utskottet har föreslagit insättande af nya Ledamöter 1 stället för dem, sorn genom de 2 CollegierneS indragning komme att bortgå, nemligen tvenne från Svea Hof-Rätt, En från Kammar-Col* legium och En från Kammar-Rätten.
Resolutionen på allmogens besvär den 29 November 1756 och Kongl. Brefvet deri 26 November 1763, redan år 1765 undergått en jemkning och förändring, vid hvilken endast jordens beskaffenhet och hemmanens derpå grundade skatt borde afses, Kongl. Maj:t pröfvade, jemlikt 2 kap. 6 §. och 3 kap. 1 §. i Kongl. Stadgan för Rikets fisken den 14 November 1766, rättvist att, med upphäfvande af Höfrättens dom, ogilla Socknemännens instämda talan att tillerkännas de inom deras skattehemmans områden belägne så kallade taxerade fisken, ulan annan taxa eller afgift till Kongl. Maj:t och Kronan, än den, som hemmanen ovilkorligen åtföljde. Att imellan den socken, öfver hvars rätt härmed blef dömdt, och de 2:ne andra, som år 1824 erhöllo,dom, någon verklig skiljaktighet i förhållandet ej kan hafva ägt rum, lärer få slutas deraf, att uti Kammar-Collegii här ofvan granskade allmänna utlåtande för hela Norrland (af år 1838) ej någon skillnad socknarna imellan inom Norrbotten angifves. Så vidt domsluten grunda sig på de begrepp, 84 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. man vid hvarldera tillfället gjort sig om förhållandet, kunna likväl dessa icke vid båda tillfällen hafva varit enahanda, eftersom domsluten ej blifvit det. Nu tyckes det här ofvan vara utredt, att det begrepp, hvarefter Högsta Domstolen dömde år 1824, varit med verkliga förhållandet öfverensstämmande, enligt hvad, äfven genom den allmänna undersökningen, (den af år 1838), efteråt blifvit bekräftadt; och häraf synes då följa, att de begrepp om förhållandet, hvarpå 1832 års dom livilar, ej kunna med verkligheten öfverensstämma.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om beviljande af stats-anslag för att dermed inbetala kapital-återstoden af ett, för uppförande af Calmar stifts läroverks-byggnad, i Rikets Ständers Bank upptaget lån. (U. A.) Uti en hos Preste-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Doktor Sandberg, med hvilken Prosten Melén sig förenat, — anfört bland annat, hurusom, sedan Calmar stifts läroverks-byggnad genom vådeld, som den 14 Augusti 1800 härjade staden Calmar, nedbrunnit, samt vid fråga om uppförande af en ny sådan byggnad, hvilket då ansågs åligga stads-kommunen och stiftets presterskap, det befunnits att derför erforderliga medel saknades, Konsistorium måst för berörde ändamål i Rikets Ständers Bank upptaga ett såkalladt amorterings-lån till belopp af 23,000 R:dr B:ko. Detta lån beviljadt på vanliga vilkor, mot en af Konsistorii samtliga ledamöter, en för alla och alla för en, utfärdad förbindelse, utföll den 31 Mars 1835 och användes för det dermed afsedda ändamål, så att det nya gymnasiioch skolhuset i Calmar blef af samma, jemte andra medel omkring år 1838 färdigbygdt; — men lånet vore emellertid ännu icke till fullo återbetaldt, utan återstode deraf, sedan halfårsbetalning blifvit den 6 April nästlidne år verkställd, ett belopp af 3,837 R;dr 74 öre Riksmynt. I anledning häraf och med erinran derjemte, hurusom Calmar stift, för uppförande af omförmälda läroverks-byggnad icke åtnjutit något bidrag af allmänna medel, då deremot andra jemförelsevis rikare samhällen för enahanda ändamål fått icke obetydliga stats-anslag sig tilldelade, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett stats-anslag till belopp i rund summa af 3,800 R:dr R:mt, att användas för inbetalande af kapital-återstoden utaf förutnämnda lån. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 31.
Sprengtporten, Jac. Wilh.; Till undvikande af uppehåll vid behandlingen af extra-statsreglerTn, hvarmed StatsUtsk. nu är sysselsatt, får jag hemställa, alt StalsUtskts betänk., angtde extra-anslag till fängelsebyggnaderna i Riket, hvilket under N:o 89 är uppförd t på föredraga.- listan, mätte blifva det tredje målet, vid föredragningen i nästa plenum, och således företagas näst efter de tvänne mål, om hvilka R. o. Ad. i f. m. beslöt, att de skulle sältas främst på listan för nästa plenum. Detta mål är redan af de öfriga RiksStrn handlagdi, men Utsk. är förbindradt att företaga detsamma, så länge Utsk. annu ej erhållit R. o. Ad:s beslut deröfver. Då målet likväl hör till extrastatsreglertn, så torde dess afgörande böra påskyndas, och det är i anleda, deraf, som jag tagit mig friheten alt göra denna framställning. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade besluta att, på säll Frih. Sprengtporten yrkat, Stals-, Lagsamt Allin. Besvärsoch Ekon.Utsktns betänk. N:o 89, angtde anstalter för en förbättrad fångvård, genom ombyggnad eller förändrad inredning af fängelserna, samt i detta afseende ifrågaställa statsanslag, matte på föredraga.- listan till nästa plenum sättas näst efter de mål, hvilka R. o. Ad. redan beslutat böra slå främst, och således blifva det tredje målet på listan. Bifölls. Upplästes Exped.Ulskrs mern. N:o 27, med öfverlemnande af uppsatt förslag N:o 197 till und. skrifvelse, angtde sökt befrielse från ersättandet af uppburna förskott till utgifter i följd af cholera-farsoten.
I Stats-Utskottets Utlatandej N:o 212. 45,ooo R:drs anslag för ett arbete, som icke skulle erfordra större kostnad, än 55,ooo R:dr, vore en afvikelse från det, vid dylika allmänna understöds beviljande, vanligtvis bestämda förhållandet emellan statens och de enskildes bidrag, hvarvid menigheterne sjelfve ansetts böra bekosta minst en tredjedel af företaget; — att på sio höjd ett anslag af 28,000 R:dr borde beviljas, för att utgå, i den mån arbetet fortginge och sedan interessenterne bildat sig till ett bolag; —att utbekommandet genast af hela Statsbidraget icke vore för arbetets utförande behöfligt, helst detta endast successivt, under en följd af år, kunde verkställas; — att, innan något af de anvisade Statsmedlen utbetaldes, borde arbetet vara börjadt och fortgå, enligt den derför fastställda plan; — att förevarande anslagsfråga borde af Utskottet närmare utredas, för att kunna af Rikets Ständer utan ensidighet bedömas, och att Utskottet i sådant afseende jemväl borde söka utröna vigten och värdet af de skäl, på grund hvaraf en betydlig del af de strandegare, som förut biträdt företaget, numera ville skilja sig derifrån;— samt att deL af Utskottet för anslags-summans beviljande föreslagna vilkor, att upprensnings-arbetet skulle inom 3:ne års förlopp vara fuilbordadt, svårligen kunde uppfyllas, hvadan anslaget, så vida ej detta vilkor blefve förändradt, förmodades icke kunna af vederbörande begagnas. Till besvarande af dessa anmärkningar och till ytterligare utvecklande af de åsigter, som föranledt Utskottet tillstyrka, att det för upprensandet af Emån äskade Statsbidrag måtte varda beviljadt, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, får Utskottet anföra: ehuruväl contract om detta arbetsföretags utförande, i enlighet med den af Kongl. Majit derför fastställda plan, redan blifvit afslutadt samt en af Kongl.
På begäran af Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh., blef hans reservation, i anleda, af den nu föredragna punkten, uppläst. Gr. Frölich, David: Jag hade föresatt mig alt ej yttra 111ig olver della ärende, emedan hvad jag skulle kommu att säga, i anleda, af min kännedom örn förhållandena, möjligtvis kunde anses som dicteradt af personliga förhållanden; men då jag förnummit, att en ledamot uppträdt, hvilken, 0111 jag ej bedrager mig, är, eller åtminstone vaiit delägare i Uddeholms bolag, samt har lemnat upplysningar, hvilka i mångfalldig måtto icke äro enliga med förhållandet, så har jag ansett sakrti fordra att något svar derpå lemnäs. Den värde ledamoten har förklarat, att hufvudmotivet för beviljandet af anslag lili slussbyggnaderna vid Dejefors och Forshaga vore alt skalla en lätiare åtkomst af spanrnål för öfre Elfdalens allmoge. Mine herrar! i hvad mån detta ändamål någonsin kunnat vinnas för 5 å 10 år tillbaka, blir en annan sak, hvarom vi sedan skola ingå i en liten undersökning; men nu vågar jag förklara, att för det närvar., och sedan Uddeholms bolag fått ett inflytande eller öfverherrskap till sin påföljd nästan så godt sorn äganderätt till liela den bebodda delen af öfre Elfdalen, d. ä. till den som har skogar, tjenliga lill timmerdrift och bruksanläggningar; så lärer det blifva temmeligen uppenbart, att det ock blir Uddeholms bolag, men ej allmogen i öfre Elfdalen, som kommer alt draga största fördelen af den trafik slussanläggning skulle medföra. Men i alla fall, låtom oss icke tro att dessa begge slussbyggnader skulle föranleda dertill, att Weslgölharnes spanmålsbåtar skulle kunna gå uppför Clarelfven.