Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då han ej funnit Hr Danckwardts motion innehålla något, sorn stridde emot Reg.Fms eller Riksd.Ordn:s föreskrifter, hade han ej trott sig kunna vägra propos. till remiss af densamma, beroende det alltid af R. o. Ad. att denna remiss bifalla eller afslå. Frih. Hamilton, Hugo: Jag medgifver visserligen, att ett sådant beslut, sorn motionen åsyftar, skulle i sjelfva verket upprifva ett redan fattadt beslut; men för formens bevarande tillstyrker jag, att motionen må blifva till vederbörligt Utsk. remitterad. Såsom följd af det redan fattade beslutet kommer den naturligtvis att afslås, emedan ordningen uti riksd.-ärendenas behandling, så väl sorn möjligheten att bringa ärendena till slut, förutsätter, att de under riksdagens lopp väckta frågorna måste lämpas och afgöras i öfverensstämmelse med de under samma riksdag af Stånden fattade beslut, och ej tvertom, redan fattade beslut ändras till öfverensstämmelse med nya motioner. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till StatsUtsk, remittera Hr Danckwardts nu föredragna motion. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Sjelfva remissen innefattar visserligen icke något upprifvande af det redan fattade beslutet; men örn R. o. Ad. beviljar remiss, och motionen derefter bifalles, så är ett redan fattadt beslut 1J c ii ay Juni t'. 111. upprifvet. Jag hemställer till Ståndet, örn man kan håila ut på den buna, hvilken man sålunda beträder? Jag tror derföre, att, om Hr Frih. o. Landtm, icke ser sig af grundlagen förhindrad att framställa propos. till remiss, vi åtminstone böra med nej besvara propositionen. Uppå derefter af Hr Fr ih. o. Landtm, förnyad propos. bief Hr Danckwardt? nu föredragna motion af R. o. Ad. remitterad till SlalsUtskottel. Frih. Cederström:
Om regeringen då tror att representationen icke uttrycker folkets tänkesätt, bör Konungen hafva makt att vädja till nationen genom riksdagens upplösning och påbjudande af nya val. Svarar folket härpå genom att sända tillbaka representanter med samma tänkesätt, finnes ingen annan utväg för Konungen än att välja nya rådgifvare. Komma representanter tillbaka med förändrade tänkesätt, synes deraf att nationen med välvilja omfattar de grundsatser, som äro gällande i Konungens rådkammare. Denna upplösningsrätt tror jag vara alldeles nödvändig, ju mera det politiska lifvet utvecklas. Enligt den nuvarande Grundlagen, eger Konungen rätt att upplösa riksdagen efter 4 månader. Men huru har denna rättighet blifvit tillämpad i förevarande förslag? Jo! Den beröfvas Konungen b. o. h., och rum har lemnats för en 3-årig strid mellan statsmakterna, hvilket jag skulle anse vara i högsta grad vådligt. Jag har väl hört påstås, att detta inom vår representation endast skulle vara en tom theori, utan all praktisk tillämpning. Man säger att Adeln, såsom sjelfskrifven, kommer tillbaka när den vill, att Presteoch Bonde-St:n vid hvarje riksdag äro ungefär desamma och återkomma med lika åsigter och tänkesätt. Jag vill visserligen icke alldeles, men skulle kunna äfven medgifva detta; men på det 4:de Ståndet eller Borgare-St. skulle dock en upplösning kunna verka ganska mycket; det är just detta Stånd, som i penningefrågor i synnerhet är mest afgörande. m Den 6 December e. m. Ett bland argumenten för antagande af detta förslag, är att vi derigenom mera skulle komma att likna andra nationer. För min del tror jag att vi derigenom mera aflägsna oss från andra nationer. I Norige, der man icke en gång beviljat Konungen absulut veto, är han dock berättigad att efter 3 månader upplösa stortinget, utan att sedermera behöfva sammankalla detsamma under hela den tid, för hvilken dess ledamöter äro valde. Denna upplösningsrätt har äfven blifvit begagnad med den påföljd, att ärendenas behandling kunde fortsättas under samma rådgifvare-personal. I England väljes visserligen parlamentet för 7 år, men Konungen eger rätt att upplösa eller prorogera sessionerna efter behag. Parlamentet upplöses vanligen den tid, som
Län i Bancomynt, det icke kunnat undfalla Fullmägkige, att ju den Författning, angående Allmänna BrandförsäkringsFondens förräntande uti RiksgäldsContmret, som i sammanhang med Allmänna BrandförsäkringsWerkets privilegierande blifwit widtagen och hittills för RiksgäldsConkoiret warit nyttig och förmänlig, i tidens längd möj» ligtwis skulle kunna föranleda till beswär och tun, ga för RiksgäldsContoiret, i fall Contoiret vwillkorligen och utan afseende xä något werkligt penninge 542 Den n November» behof, skulle emottaga Allmänna Brandförsakringsmevlen och derigenom belasta sig med ränta för Capita! , dem Contoiret saknade tillfälle, att med någon skags förmän anmanda. Med Fullmägtiges önskan more derföre instämmande, om någon lämplig utwäg skulle kunna beredas, a t pä annat sätt än hittills göra fruktbare de Allmänna BrandförsäkringsFonben tillhörige medel, och da Fullmägtige, till lat »ande och befrämjande as ett sävant ändamål, äro benägne att lemna allt det bi räde, som pä RiksgaldsContoiret kan ankomma och med dest säkerhet star att förena, hafwaFullmägtige härmedelst ä RiksgaldsConkoirets magnar welat utfästa och förbinda sig, att wid imade olyckshändelser, bispringa Allmänna BrandförsäkringsFonden med större eller mindre Län emot fem ProCent ärlig ränta, uppå Directionens afgifmande Revers, ställd att infrias sex mannder efter skedd uppsägning samt serskildt Hopolheque uti de af Allmänna Brandfönä ringc-Fonden belante Antecknade Reverser till sä stort beiopp, som Fullmaglige anse innefatta full säkerhet för de ifrån R ktgäldeContoi» ret försträkte summor. Fullmägkige tefälle ecc. Pä Riksens Ständers Re.sgäldsContoirs magnar: c. w. Stråle. x. k.. WittinZK. -^nelers Wallin. ^nsters LttNAtskon.
Plakatet den 12 Januari 1726, med dertill hörande föreskrifter, jag hemställer, att förslaget må af Kongl. Maj:t i nåder antagas.» Justitie-Rådet Iggeström förenade sig med Justitie-Rådet Thyselius. Justitie-Rådet Gyllenhammar yttrade: »Uti den af Justitie-Råden Iggeström och Thyselius yttrade mening instämmer äfven jag, men anser mig derjemte böra ytterligare anmärka, att det uti den föreslagna författningens 1 § medgifna sätt alt från Svenska kyrkan vinna utträde, enligt mitt omdöme, icke kan antagas tillräckligen förebygga förhastade beslut om affall. För att erhålla visshet derom, att tillkännagifven önskan, att från Statskyrkan skiljas, icke är ett verk af tillfällig hänförelse, utan har sin grund uti en fullt mogen och orubblig öfvertygelse, torde den religionsunder-> Bih. lill R. St. Prop. M 104. visning, som härvid skall föregå, böra så lämpas, att tillräcklig tid till besinning och eftertanka icke kan saknas samt tillika tillses, att ett ömt och allvarligt afrådande uti ingen händelse kan uteblifva. Med afseende härå, och för att åt dessa åtgärder gifva en ökad vigt och högtidlighet, anser jag desamma icke böra ankomma endast på själasörjaren inom den församling, den affällige tillhör, ulan göras beroende på omsorg jemväl af vederbörande Kontraktsprost och Domkapitel, på sätt som uti 4 § af Kongl. Påbudet den 20 Mars 1735, för härmed jemförliga fall, redan finnes stadgadt. Jag föreslår derföre uti underdånighet, att nu ifrågakomne författning, uti ofvan omförmälda afseende, måtte bringas till öfverensstämmelse med föreskrifterne uti nyss åberopade Påbud.» Justitie-Rådet Hoffstedt instämde med Justitie-Rådet Roy. Justitie-Rådet Grefve Snoilsky anförde: »Förevarande lagförslag innefattar tvänne vigtiga princip-frågor, nemligen: l:o. Om allt straff för affall från vår rena Evangeliska lära bör borttagas?
Om den, som tillverkar bränvin i SlOWC dervid under en månad öf verskrider den största tillverkning § 44 medgi/ver; hafva lian förbrutil det äfverskjutande beloppet, erlägga, derför afgift enligt §§ 59 och 40, förhöjd med en fjerdedel, och bote första gången ett med den förhöjda åfgiften lika belopp, andra gången algiftens dubbla belopp, samt derefter vid hvarje ny sådan öfverträdelse fyra gånger algiften. § 70. Distillerar den bränvin, som till distillering icke är berättigad, eller utöfvas dislilleringsrält, som på § 18 eller 19 grundad är, under tid, hvarför anmälan till bränvins-tillverkning ej skett eller tillverknings-afgift ej blifvit erlagd, eller varder sådan distillering, hvilken enligt § 20 idkas såsom särskild näring, utölvad under tid, hvarför anmälan till distilieringen ej skett, eller innan afgift, motsvarande bestämdt arfvode ål tills// ning smannen blifvit i Landlränleriel erlagd; bote den, som distillering sålunda ololligen utöfvar eller olagligen förfar, lian och med 450 till och med 4.500 R:dr. Den, sorn lill distillering, hvilken pä grund af § 19 eller 20 utöfvas, använder redskap af annan rymd eller beskaffenhet, än han uppgifvit och till begagnande hvaraf han är berättigad, böle från och med 20 till och med 200 B:dr. § 71. Apothekare, som för farmaceutiska behof nyttjar distilleringspanna af större rymd, än medgifven är, eller disliileringspannor utöfver tillåtet antal, bote från och med 20 till och med 200 R.dr. Använder Apothekare panna med rcklifikalions-apparat, bote såsom i % 70 mom. 4 sägs. § 72. Företager någon mäskning för briinvins-tillverkning pire fem dagar innan dylik tillverkning, enligt gjord anmälan, skall taga sin början, böle för hvar dag sådant sker, ett belopp, motsvarande tillverknings-afgift för en dag.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss d Betänkandet 53, i fråga om inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skåne. (U. A.) Sedan, vid föredragningen af förenämnda betänkande, detsamma blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden återremilteradt, får Stats-Utskottet med anledning häraf förnyadt utlåtande nu afgifva och dervid redogöra för de hufvudsakliga anmärkningar, som emot nämnde betänkande blifvit framställda. Nästan alla de ledamöter af Riks-stånden, som yrkat återremiss af ifrågavarande utlåtande, hafva, jemte det de instämt i Ulskoltets uttalade åsigt om det gagneliga inflytande ett väl ordnadt Landtbruks-institut. bör kunna utöfva på jordbruket i allmänhet, ansett Utskottet hafva bort komma till ett helt annat resultat, lin det som innefattas i Utskottets betänkande. Till stöd för ålerremissen är hufvudsakligen anfördti bos Ridderskapet och Adeln, att dä behofvet af ytterligare ett Landtbruks-institut blifvit vitsordadt icke blott vid 2:ne större Landtbruksmöten, ulan jemväl af Landtbruks-akademien och ganska många af Sveriges största jordbrukare, det vore Slaleus pligt alt tillse, det delta behof afbjelptes. Erfarenheten hade ock visat alt vid de i Sverige befintliga undervisnings-anstalter för jordbruket vida större antal personer sökt inträde, än som kunnat emotlagas. Så hade under åren 1849—1856 vid sju af dessa läro-anstaller, deribland Ultuna, af 602 sökande icke mindre än 450 mast af brist på utrymme bortvisas, och under år 1856 och den redan tilländalupna tiden af innevarande år bade vid 4 läroverk af 231 sökande endast 58 kunnat vinna inträde. Beträffande frågan om den provins, hvari ett nytt Landtbruks-institut företrädesvis borde Bih. lill R. St.
Jag måste dock, för att sätta Utskd i tillfälle att fullständigt bedöma motionärens förslag, taga lästa på hans yttrande, att genom den af honom yrkade indragning af 9 Biskopsdömen, eller af alla, utom Upsala, Lunds och Hernösands, skulle fullt tillräckliga medel erhållas till det ålderstigua presterskapets i riket pensionering, utan att Statens tillgångar behöfde för ändamålet anlitas. Motionären synes i det afseendet vara fullt säker på sin sak och ej frukta någon motsägelse. Huruvida emedlertid genom den föreslagna åtgärden en tillräcklig stor summa skulle kunna för det afsedda ändamålet åstadkommas, torde förtjena en närmare undersökning. Motionären har naturl. icke haft tillgång tili alla de sifferuppgifter, som för en sådan undersökning erfordras, och hvilka jag litet längre fram skall förelägga E. o. Ad.; men det finnes vissa allmänt kända förhållanden, som han möjligen kunnat taga i betraktande. Ett sådant, hvilket, då jag först läste motionen i tidningarna, föll mig i tankarne såsom en tjenlig jemförelsepunkt, är förhållandet med arffiéens pensionskassas pensionering. E. o. Ad. torde känna att, innan de s. k. fyllnadspensionerna upkommo, var arméen icke särdeles väl pensionerad. Antalet af officerare på stat vid arméen utgör 1,593: årliga pensions-beloppet, som från arméens pensions-kassa utbetalas, med afdrag först af fyllnadspensionerna och vidare af hvad som utgått till delegare af arméens f. d. flotta, äfvensom till arméens civile tjenstemän, utgjorde år 1858: 332,950 Edr, således på hvar och en af arméens effektive officerare omkr. 209 Edr. Det ordinarie presterskapet i riket, inom de grader, som af motionären äro afsedde att pensioneras, upgår, oberäknade fång-, bruks-, hospitals predikanter, adjunkter m. fl., till ett antal af 2,207.
Hr Rosenblad, Bernhard: Genom Utsk:s envisa och ensidiga sätt att behandla frågan, då den väcktes,®och då Utsk. hade tid och tillfälle, att åt frågan gifva utveckling, sä har det nu kommit till den ställning, att det tjenar föga till att R. o. Ad. vidhålla sitt en gäng fattade beslut, hvadan jag hemställer, att R. o. Ad. ville antaga Utsk:s inbjudning för att icke fördröja frågans afgörande. Hr Printzensköld: Mig synes äter att Utsk. hvarken handlat ensidigt eller envist då Utsk. framställt till RiksStrn förslag till bibehållande af den nuvande minimitariffen. Jag tror tvärtom, att Utsk. i detta fall förfarit med ett klokt förutseende af hvad som nu inträffat, nemi. att det skulle blifva omöjligt för RiksSt:n att under denna riksdag medhinna pröfning af skaltejemkningsförslaget, eli förslag, som är af den vidlyftighet, att, icke allenast, såsom redan visat sig, många månader åtgått innan StalsUlsk. hunnit företaga detsamma till öfverläggning, utan äfven flera veckor skola älgå innan RiksShn medhinna delsammas pröfning; och då Frih. Raab var den, som hufvudsakligen, när Bevilln:sUtsk:s förslag till bevillms-förordn. förevar, hemställde lill Ståndet att man skulle uppskjuta pröfningen af frågan, i afvaklan på StatsUtsk:s betänk, ang. skaltejemkningen, men delta betänk, ännu icke inkommit, hvaremot vi alla veta alt riksdagen icke länge torde komma att fortfara, så tager jag för gifvet, att Frih. Raab äfven förenar sig med de talare, som tillstyrkt antagande af den inbjudning Utsk. framställt, hvarlill|jag. för min del, förklarar mig beredvillig. Hr Aminoff, Joli. Fredr:
Att belåning af Actier och publika Papper ej allenast må fortfara, utan äfven i mon af tillgång kunna utsträckas med iakttagande: att såsom hypothek må antagas och belånäs: a) till fulla Capital-béloppet: Bankens egne Obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar, samt de så kallade Lotlsedlarne för Trollhätte Slussverk. b) till 90 proc:t af Capital-beloppet: Riksgälds-Contorets Obligationer med 5 procUs årlig ränta, och försedde antingen med viss förfallotid eller uppsägbara å fordringsegarnes sida; c) till 90 proc:t af vanliga försäljningspriset, under de 3:ne näst före belåningen förfiutne månader: Riksgälds-Contorets Obligationer med lägre ränta, än 5 proc:t om året, eller utan viss förfallotid eller uppsägningsrätt å fordringsegarnes sida, samt Arrae'ens Accords-Amorteringsfonds Obligationer, med 5 proc:ts årlig ränta; cl) till viss bestämd procent och med vilkor att antaglig borgen tillika fordras, dock endast för den P reste-' St ändet. 23:dje. Bifallen, med den förändring, att vid mom. a orden Jföre sist/. Riksdag” skulle utgå; och vid slutet tilläggas: ”Ull-Discontens Invisningar på 3 månader, ställde på Riksgäids-Contoret och af detsamma accepterade, dock med afdrag af räntan.” Borgare-Ståndet. 23:dje. Bifallen, med undantag af mom. Litt. c., som Bifallen, blifvit afslagen. Bonde-Ståndet. 23:dje. brist, Ridder skåpet och Adeln. Prestc-Stdndet. brist, som vid Hypothekens användande möjligen skulle kunna uppkomma: Ej mindre Actier i Södertelje Canaloch Slussverks-BoIag, enligt deras hittills åtnjutna belåningsrätt, 5o proc:t af det ursprungligen tecknade Capitalet, än äfven Actier i Götha Canai-Bolag, enligt deras nuvarande belåningsrätt 25 proc:t å primitiva Capilalet.
Men för detta ändamål är nödigt, att Bevilln:sUlsk., så snart ske kan, underrättas om den s t a t sbr i s t - s u m ma, hvilken genom allmän bevillning bör fyllas; och denna summas uppgifvande tillhör StatsUtsk., sedan, med ledning af dess betänk., RiksSt:n afgjordt s ta tsr eg ler eri n g en. Häraf inses nödvändigheten, att denna reglering skyndsamt behandlas, och jag vågar alltså icke endast fästa R. St:s uppmärksamhet derpå , utan äfven utbedja mig StatsUtsk:s skyndsamma pröfning af det Förslag till Statsreglering, som jag remitterande till StatsUtsk. härmed får öfverlemna, och om hvars jag vördsamt anhåller. Förslag till beräkning af statsinkomsterna. (Medel-markegångsprisen äro tagna hufvudsakligen efter iS37 års bokslut, såsom icke stegrade genom missvext-årens förböjda priser. Likaså beräknings-grunderna.) Ordinarie statsinkomster. Ordinarie, eller jordeboks -ränta Anm. Extra-ordinarie eller hemma n tal s - r ä 11 ta n föreslås till upphäfvande, på sätt, att uppbörden skulle upphöra från och med år t84i. Skulle ett sådant R. St:s beslut icke af vederbör. sättas i verkställighet, kommer 'dillingen att i i fall, på Statsoch Bevilln:s-Utsk:ns förberedande åt - j deremot allmanna Ue samma mån nedsättas; gärdei', R. St. motioner. bifalla de derom gjorda i,5oo,ooo Den i Februari. >79 AFrads-spanmål Tionde-spanmål Tionde-.span ma Islösen Arrende-medel Sil fver-tionde, myntarelön och slagskatt (Förslagsvis 2,620 r:dr i silfv. som utföres a 128 sk. i b:cosedlar.) Koppar-rän ta och slagskatt (Förslagsvis 3oo skepp, å i3o r.'dr.)
Majit j underdånighet fullföljas och ett pär stistingqrs afgift för hwarje stämning, Hwarförutan Herr Grefwe OMenkorg, ill. H., föreflär: att de mäl, hwilka Lag r Utstoktct icke hunnit afgjöra mätte lämnaS till den wanliga Lag-Commisiio» nen och de hwilka hos Högloft. Oeconomie-Utstottct annu kunde sakna handläggning till en sädan Oecvnomist beredning, som af Konungen ander Desi Förmyndare Regering war förordnad, same att Förslag till Lagar och Oeconomiste Författningar kunde af hwar och en fä ingifwaS till bemälde Crmnusiion eller nysinämnda Beredning, hwilka efter föregängen pröfning mä dels till Kongl. Maj:t dels ä rästkoiumande Riksmöte till Riksens Ständer härom cfgifwa deratillstyrkanden och berättelser. De om Lagarnas och Författningars urskiljande med afseende ä Regeringsformens S7 sch 59 §. §. wäckm 220 Den 6 April. wäckta motioner anser Utflottet wara bland de swäs råge problemer, emedan, dä Civile Lagars fullkomlig, het och högsta syftemäl är att, femte bestämmande och skyddande af hwarje medborgares rättighet, befordra enskild flit och hushälning samt deraf beroende allmän wälmäga, det härigenom blifwer wansseligt att utstaka riägon gräns, hwarigenom de frän allmänna hushällnings Lagar stola wara noga flikde, hwarfbrutan nägot afseende äfwen torde böra göras pä den nog all, mänt rädande tanke, s»m skulle de Författningar, hivilkas ämnen icke influtit i 1724 ärs Lagbok, tilläfwentyrs med Undantag af Kyrko - och Krigs-Lagar, kun, na utan Åtskilnad bära namn af Oeconomiste, pä hwitken opinion de motioner ocksä synas grundade , som antingen endast eller ock förnämligast r afseende pä nämnde allmänna Lagbok äska dyligt nrstiliande.
RegeringsFonnen viii tydligen bestämde i hvad ordning standig rotering kan tillkommaj men deremot och som det blifvit utredt och medgijvet, att Nyeds Socken icke är verklig Bergslag j sä fann K. M.t deraf följa att hemmanen ej böra undgå erläggandet af den eller de (fgifter ^ sorn oroterade hemman efter Författningarna utgöra j äfvensom Nyeds Socken ej kan undandraga sig en sä beskaffad rotering} som genom 33 §. af 1810 års Riksdagsbeslut 'är stadgad. Det sluille väl synas som frågan om Bergslagsfrihetens Upphörande härigenom blifvit en gang för alla sluteligen afgjord, destohällre som högstberörde Resolution äfvenledes såvida gått i verkställighet utan motstånd, sorn Rotefrihetsafgifter blifvit uppburne för de 2tne åren i8i5 och 1816, hvilka närmast efterföljde den fred, då de af Bergslaget redan uppsatte extra RoteringsSoIdater frigåfvos. Likväl visar det sig af handlingarne, att Vederbörande ej allenast reclamerat de redan erlagde RotefrihetsAfgifterne, hvarom tvänne mål uti K. FinaneeExpeditionen äro hvilande, i afvaktan på hufvudfrågans afgörande, utan ock, med anledning af den undersökning, som varit en följd af R. St:rs vid 1818 års Riksdag yttrade begäran om granskning i allmänhet af Bergslagernes Privilegier, ånyo bringat å bane frågan om Nyeds Sockens rättighet, att åtnjuta BergslagsPrivilegier, hvilket föranledt till en vidlyftig skriftvexling enligt hvilken de i ämnet hörda authoriteter yttrat rakt stridiga meningar i afseende på afeller tillstyrkandet af Bergslagsfrihetens upphörande; hvaremot hvad angår förhållandet med Privilegiernas tillkomst och beskaffenhet äfvensom Nyeds Sockens närvarande tillstånd, uppgifterne dels helt öfverensstämma med, dels icke äro stridande mot hvad som redan år 1807 af RoteringsCommissionen yttrats. Bergslagets första Privilegier beviljades af Drottning Christina år 1649 och innehålla: Att som
Egenleiigl vexelbruk kan blott sägas vara försökt af en eller annan ståndsperson, så vida man icke dertill räknar den mera allmänt utbredda plägscdcn, alt i den mån ängarne blifva mindre gifvande, upplöja och gödsla dem, samt elter 2 ä 3 års säde, åter igenlägga dem lill höfångst, dock utan alt befordra densamma genom utsående af höfrö. Uägsädet, ehuru sannolikt häst passande för klimatet, såsom mindre än korn ömtåligt för kyla, ökas väl småningom och upplager numera någon del af odalåkc.rn, i stället för att fordom nästan endast halva be ' * • • 1 «. 1 oiodnf ... .. l 16 förtroende, som det otvifvelaktig! förtjenar, och såsom orsak härtill uppgifver man än, att rågen fordrar en hattie gödd åker än kornet, än att man af detta sednare får bättre och mera halm åt kreaturen, men rälta skälet torde väl vara en fäderneärfd fördom, hvarifrån man har svårt att frigöra sig. Likaså anser man klimatet icke medgifva odlandet af hvete, ehuru ett och annat af ståndspersoner gjordt försök lyckats. Linet odlas öfverallt i Länet, så att det icke allenast motsvarar behofvet, äfven i de socknar af norra Ångermanland, der den finare på afsalu utom orten beräknade lärflsliilverkningen idkas, utan ock lemnar ett öfverskott att utom Länet fory lirås. Man påstår dock, att linodlingen är nog mattande för jorden, och att säd derå med större fördel kan frambringas, hvarföre denna odling ock under de sednare åren något minskats. Ilampan odlas obetydligt. Humla något mera, men icke tillräckligt för behofvet, som dock ej, relativt lill folkmängden, är serdeles stort, då, mig veterligen, icke inom någon landsort bruket af öl är så inskränkt som i denna. — Uppmärksamheten har väl blifvit fästad på lämpligheten af att mera allmänt införa denna dryck, såsom det tjenligaste surrogat för brännvin, men hittills utan märkbar påföljd.