Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på andra mom. får jag anmärka en hufvudsaklig omständighet, som jag tror Utsk:n hafva förbisett. Här står nemi.: ”minderåriga barn af äkta säng tillhöra fadrens, eller, om han är död, modrens rnantalsskrifningsort. Men här uppstår ett undantag, i händel* se man och qvinna äro skiljda åt. Barnen blifva då merendels delade emellan fadren och modren, och det är derföre icke alltid sagdt att barn af äkta säng lidra tillhöra fadrens mantalsskrifningsort. De af barnen, som åtfölja modren, böra också ruantalsskrifvas. Jag anser derföre ett tillägg med afseende på detta undantag böra uti mons. införas. livad åter oäkta barn beträffar, står det, att dessa ovillkorligen skola tillhöra den ort, der modren finnes. Jag anser detta stadgande vara nog långt sträckt. Modrens bekymmer i detta fall kunna vara stora nog förut, nefi fadren vill måhända, med stöd af denna föreskrift, ofta nog söka undandraga sig den pligt, honom både lagligen och moralitet" åligger. Äfven härutinnan torde således en modification böra ske. Modren kan äfven dö från barnen, och då vore det väl bra båldt, om icke fadren skulle åligga alt vårda sina barn, derföre att han bor uti en annan socken. Efter min åsigt bör fadren vid sådant förhållande tillför-bindas att taga barnen till sig och dem vårda. Ett stadgande uti detta afseende torde äfven vara så mycket vigfigare, som erfarenheten visat, att en fader velat taga sitt barn till sig, der han vistats, men alt församlingen sådant nekat derföre att barnet icke varit födt inom samma församling. Jag hemställer om en så ochristlig praxis bör få fortfara.
Se Bankens vinst. — skuld vid i834 års slut för npptagne lån af allmänheten, om liqviderandet af. — Creditsedlar, om praescriptionstid för inlösen af. XVI. B. 139. i. 206. XVII. U. 5i 1. XVIII. 3. A. 5. E. 87. — Creditsedelverk, om åtskillige tjenstemäns dervid anhållan att vid sina löner blifva bibehållna, äfvensom om deras pensionsrätt. XVI. RiksgäldsSedlar, om inställelse utaf vidare utgifning af, samt upphörande af depositräkningarne vid RiksgäldsGontorels sedelverk. IX. A. 208. X. E. 4- — om utgifning af de i förråd varande, samt utskrifning och stämpling af befintlige blanketter. XVII. A. 470> B. 5i2. — om förändring i grunderne för granskningen och approbationen af förslitna smärre. XVI. B. gi. A. 10g. RiksgäldsVerkets räkenskapers granskning af KammarRätten, angående. I. 62. R. 70, 80. V. B. .85. A. 2g5. — tillstånd och behof, om skyndsam utredning och uppgift af. III. 54. R. 278. XII. 289. Rinkeby Kronohemman, om befrielse från arrendet af. Se Krutmejer. Rior, Sädes-, om medel till befordrande af deras anläggande och begagnande. II. 186. III. R. 2,09. IV. 34. VIII. B. 298. A. 34o. IX. E. 112. XI. B. 33o. XII. A. 167. Rofdjur, om Jagtbevillning till prsmier för dödande af. Se Jagtbevillning. Rogberg, Professor Doctor, om pension åt dess enka och barn. XXI. B. 9. A. 441 É. io5. af Role'n, Johan Samuel, yttrande. I. 6g.
Regemente annorlunda varit i åtnjutande af ifrågavarande Spannmål, än densamma nu dem tillgodokommer, samt utredandet deraf fordrar en fullständigare undersökning; anser Stats-Utskottet det ankomma på de Rotehållare, som förmena sig vara i saknad af någon deras tillständiga rätt, att derom i behörig ordning och med företeende af de skäl och upplysningar, som de kunna åstadkomma, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sig anmäla, för att vinna rättelse; och kan följaktligen Utskottet icke tillstyrka Riksens Ständer, att med en så beskaffad administratif fråga i dess nu varande skick taga någon befattning. Hvilket vördsamt öfverlemnas till Riksens Högloft. Ständers bepröfvande. Stockholm den 26 Maji i8a3. Antom den 6 Junii 1823. Vördsamt Memorial! F'rån Hedervärda Bonde-Ståndet har den 6:te i denna månad till Stats-Utskottet an - Stats-Utskottets Betänkanden. i1 ^3 kommit ett Protocolls-Utdrag, dateradt den 3o nästlidne April, deruti Ståndet yttrat den önskan, att enär dess Secreterare icke nu som vid förra Riksdagar erhåller ersättning af Riksdagsmedlen, för den kostnad han fått vidkännas i representativt afseende, Ståndets Secreterare, i anseende till vigten och ansvarigheten af sitt Ämbete samt det företräde sjelfva Grund-Lagen leinnar åt hans befattning, framför öfrige Stånds Secreterarnes, må tilläggas dubbelt arfvode emot dem; och borde detta komma under vederbörlig handläggning i sammanhang med den förut gjorda återremissen af Utskottets, den 5:te nästlidne April, afgifna Betänkande angående Ståndens och Utskottens Secreterares samt deras Cancellie-och Vakt-Betjenings aflöning under denna Riksdag.
Ja, blandade med Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att banansäg Ja härvid hafva varit öfvervägande, och att den sålunda af R. o. Ad. antagna gemensamma tanke komme alt till Const.Utsk. hänvisas. Föredrogs Hr von Hartmansdorffs, Au g., den 30 sisth Äng. och 1 dennes på bordet lagda hemställan, att de öfrige RiksSt:n måtte inbjudas att instämma uti R. o. Adis vid pröfningen af Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.Utsk:ns Betänk. JV2 20 fattade beslut ronde ändring af l:sta och 6:te §§:ne i K. Förordmn om fattigvården i Riket af den 13 Juli 1853. Hr von Hartmansdorff: Af de från andra Stånden an komna prol.-uldr. är kändt all min inbjudning är öfverflödig, emedan 3:ne Stånd redan fattat det beslut jag önskat, d. v. s. samma beslut som R. o. Ad. Min motion i detta hänseende förfaller således, men jag begagnar tillfället för att reservera mig root R. o. Adis beslut rör:de 14:de §:n i nu gällande fattigvårds-stadga. Jag hade det missödet, när saken föredrogs för R. o. Ad., alt, i följd af min svaga syn och den skyndsamhet, hvarmed föredragniugen fortgick, icke kunna följa med, för att iakttaga liden för eli försök att få R. o. Adis bifall till Peter Gabrielssons förslag af innehåll: ”att om det ej kan utrönas, hvarest modren till person, hvars försörjningsort ej genom gins lista mom. bestämmes, vid samma persons födelse egt sin försörjningsort, skyldigheten alt denna person underhålla må åligga, icke, såsom nu finnes stadgadt, den kommun, der personen sjelf blifvit född, utan Kronan.” Mina skäl dertill och skälen hvarföre jag reserverat mig äro följande.
Med Trollhättans Slussar öpnadcs ett nytt fält för uplpsningen i detta ämne, och man säg snart af trycket utkomma en Afhandling om Canaler genom Swerige, med särskildt afseende pä Wennerus sammanbindande med Östersjön ; detta Wettenstapliga arbete, som man billigt förmodar wara kändt af hwarje uplyst Swensk man, som nitälskat för dylika Patriotiska inrättningar, blef troligen en anledning, att dess agtningswärda Författare af däwarande Konungen feck sig updragit, att pä Statens bekostnad läta närmare undersöka, den i förenämnde afhandling projcttcrade wäg till en - Segelfart emellan Wenncrn och östersjön, samt dertill upgifwa en Plan och ett kostnads-förslag. Detta werkstäldcs utaf Herr 1oVM8 Teilkorcl, den första Mästare i detta yrke, till hwars skicklighet man kan dömma af de förwänande arbeten, han efter mängärig erfarenhet sjelf handlcdk uti sitt Fädernesland, Stor-Briktannicn. — Resultatet af ben hällne undersökningen jemte sjelfwa Planen samt kostnads - och ersättnings - förslag til hela Canalen äro af trycket utgifna, och hafwa samtclige Riksens Högloflige Ständer, här under Riksdagen sälcdes haft tillfälle att dem se och gransta. Berättelsen med Förslagerne, dem Utskottet anser förtjena det fullkomligaste Bifall, wisar för hwar man den tillfridsställande sanningen, att detta projccteradc Patriotiska företag icke endast är möjligt att utföra, utan äfwen i sitt stag, ett ibland de mindst swärn och af locale omständigheter mäst gynnade. När nu Utskottet af förenämnde handlingar, sä wäl som af de flera skrifter och uolysiiingar, hwilka k detta ämne warit att tillgä, inhämtat fullkomlig if weriy - 686 Den 19 September. wertygrlse derom, att denna Eanals kpnande till alla delar skall Upfylla de dermed äspftade andamäl:
Hon vore därför mer an azaiiiien i behof af ledning ocli stöd, clå kinkigare fall förekoinma. Hennes liiniplighet iiiskrankte sig afveii mest till cletaljeriia, hvaremot ett iner dltoinfattande intresse för hvacl soin galler verket i dess helhet eller rörelsen 5 större postkoiitor v.ore iner sällsyilt ' Iios kvinnan. Den Maii att söka vara deii basta&gt;, fortsatter han, » som ofta redan vid yngre &amp; r gör inaniien s&amp; cliiglig, ar mera s&amp;llsyiit hos kviiinaii - iiiöjligeii clarföre att resiiltatet i form af iitsikter till be-. fordraii iiro mindre för Iieiiiie gli för 111a~niie11 eller clärföre att, åtniiiistolie .livad deii yngre kviiinaii Betriiffar, lioppet att f A lämna posttj8nsteii för en u e r lockande stallning, leker heiine i likgeils. I .ett annat svar klagas öfver de tiita ombyten, hvartill de livin-. liga bitradena gifva anledniiig, och. i ett aniiat varnar en postiniistare ~ S L grund af personlig sorglig erfarenhet för förlofvade hinliga biträden. I de nio fall, där omcloinet mycket laiiipliga Btföljes af några reservatizn.er, galla dessa med ett enda niidantag liviiin&amp;s oliimplighet vid nattjaiistgörin och vid resposten, lieaiies mindre fysiska styrka och iitli~ligl~et. I ett ' af svaren förklaras lion olHmplig, da det koin-. iiier i fr&amp;gn att befalla öfver iiiiclerordii@e, (1 % lioii enligt sin natur saknar den liraft, soin Iiartill forclras. Oindöinet » mycket lämpliga » inotiveïas i ett svar darined att.
Stockholm den 14 Februarii 1818- Transumt af Protocallet, hållit i Riksens Höglofl. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Plenum, Lördagen den 14 Februarii 18I8. Föredrogs följande af Utskottens samfälta Beredning afgifne Utlåtanden: 10:0 Betänkande angående den af Rik&dagsFullmägtigen från Elfsborgs Fän Anders Danielsson väckta fråga, om fortsättande af ett sammandrag och en Systematisk samling af Författningarne, rörande Jordägares rättigheter och skyldigheter. Herr Borgmästaren Björkman förnyade hvad Borgmästaren till Lag-Utskottets Protocoll den 7.de nästlidne Januarii i detta hänseende yttrat ’’att då Anders Danielssons motion, hvarken innefattade förslag till ny Lag eller åsyftade ändring, förklaring eller upphäfvande af redan gifne Lagar, skulle, efter Herr Borgmästarens tanka, det, enligt den i 33 §. af Riksdags-Ordningen för Lag-Utskottets befattning utstakade gräns, icke tillkomma Utskottet, att ifrågava - 170 Lagoch Besviirs-Utskottens Betankanderf. rande Memorial lill hufvudsaklig algard upptaga. Herr Lagmannen och Borgmästaren Palmborg, som ej mindre vid berörde tillfälle instämt i Borgmästaren Björkmans onrförmälte yttrande, än äfven vid ramfäldta Beredningens sammanträde, den 31 derpå följde Januarii, å nyo framfört denna sin tanka, förklarade sig äfven nu dervid förblifva. Och skulle de i detta Mål anförde serskildta tankar till de Bespective Biks-Stånden Betänkandet åtfölja. C-ai^— N:r 45.' Lag - samt Allmänva Besvärs och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, angående lösens beräknande för Skatte-Hemman, arfvingar emellan, samt gräns för Hemmans-Klyfningar.
Då jag nu anhåller att få yttra några ord, sker det med auledn. af den sist framstälda motionen. Den rörer en i torftiga omständigheter stadd familj, hvars numera aflidne hufvudman jag fordom räknade bland mina kamrater inom Fältmätningscorpsen. Jag instämmer helt och hållet i den värde motionärens anförande, och ber endast att få fästa E. o. Ad:s synnerliga upmärksamhet derpå, att den man, hvarom här är fråga, var en utmärkt Finsk krigare, hvilken med sitt eget blod tecknat ärofulla minnen i vårt lands historia, öfver drabbningarne af den brigad, hvarvid han tjenade, och hvarom de samlingar han sjelf gjort, och hvilka förvaras i vårt Krigsarkiv, bära vittne. Efter det stora, för Sverige namnkunniga, ehuru olyckliga sista fälttåget i Finland, gjorde han, såsom många andra Finnar, hvilka voro anstälda vid den Svenska Arméen, nemi. att han vid krigets slut återkom till Sverige, försatt här söka skydd för sin framtid och sin återstående lefnad. Äfven han afslog alla lysande anbud från Eyssland, för att endast här få lefva och dö. Men hvad fann han i detta gamla fädernesland, som var honom så kärt? Jo, knappt en torftig utkomst för sin lefnad och föga utmärkelse för sina förtjenster. Då han allenast tjente vid Topografiska Corpsen, der han med största utmärkelse samt med nit och allvar handlade alla dervid förekommande arbeten, kunde han svårligen lefva af den ringa lön, som då för tiden fanns, och Sveriges utblottade financer tilläto ej heller Eegeringen att gifva något särskildt understöd åt dessa tappra finnar, hvilka sökt sig en fristad i sitt gamla moder - 414 Den 26 November e. m. land. Han måste fördenskull söka sig biförtjenster, samt inriittade till den ändan en skola för att bilda unga militärer, der den första grunden lades till den bildning, som sedermera gjort sig gäl lande bland den Svenska militären, och som gör denna f. n. lika utmärkt som någon annan i Europa. Detta var von Konowsverk; men hvad skördade han derför?
Rät tegå ngs-Bal ken för sådane felagtige Regerings-åtgärder af allmän beskaffenhet, h vilka måste anses och bedömas efter annan måttstock, än som följes vid lagskipning i enskilda mål. -— Rätteligen bestämmer nu gällande Ansvarighets-Lag straff enligt förrberörde lagrum för sådane fall, då, genom behandlingen af de till Stats-Rådets pröfning hörande administrativa mål eller uti andre dermed likartade åtgärder, enskild man blifver till person eller egendom våldförd eller skadad, men utöfver denna gräns bör tillämpningen af det ifrågasatta lagbudet ej utsträckas till de uti det föreslagne nya momentet förekommande allmänna Regeringsåteärder, hvilka deremot kunna föranleda till en sådan anmälan, som enligt c? 7 ,j 107 §. Regerings formen får ega rum . Af Herr Professor Knös, hvilken instämt i Herr Grefve Mörners mening. Af Herr Lagergren: ”Enär Lag-Utskottet, genom förestående Betänkande, tillstyrkt de väsendtligaste af de förändringar i Ansvarighels-Lageu af den 10 Februari 1810, som utgjorde föremål för Utskottets i samma ämne vid 1840 års Riksdag afgifne Betänkanden under Ntris 127 och 1/9, får jag, i öfver* ensstämmelse med min då yttrade tanka, äfven nu mig mot Utskottets beslut reservera. 1810 års Ansvarighets-Lag, tillkommen i följd af föreskriften uti sista mom. af 106 §. Regeringsformen och tydligen ämnad att amplifiera och fullborda de i nämnde Grundlag gifne allmänna bestämmelser om StatsRådets ansvarighet, bör ifrån denna synpunkt betraktas. Man skall vid ett sådant skärskådande igenkänna den klara och riktiga tankegång, efter hvilken samma Ansvarighets Lag är uppställd, och som röjer sig ej mindre i bestämmandet af öfverlädelsernas olika arter, än i utstakandet af påföljderna. — En speciel Straff-Lag, hvarefter innehafvarne af Rikets högsta och vigtigaste embeten skola dömas, bör icke ändras utan med mycken varsamhet och med oaflåtligt afseende å de allmänna grunder för denna ansvarighet, som genom sjelfva Grundlagen äro utstakade.
Vid 1815 års Riksdag, anvistes på Riksgälds-Contoiret, till Krigsskulders godtgörande, ett så kalladt Förskott af 600,000 Rd. Banco, som med Credit-Sedlar, efter fastställd Realisationsgrund, skulle få afbörclas. — Till ersättnings eller Åmortissementsfond anslogs 1:0 Årliga Besparingen å den, vid samma Riksdag, beräknade ränta å 6 proCent å »Invisningar, som till ett belopp af Två Millioner Riksdaler Banco skulle komma att utgifvas af Kongl. Krigs-Committeen och accepteras af Riksgälds-Contoiret samt med de så kallade Preussiske Medlen infrias; men hvilken a Sunil. Summa af Två Millioner Riksdaler Banco sedermera nedsattes till 900,000 Rd. samma mynt, och hvarigenom på det först beräknade Ränte-anslaget (120,000 Rd.) en årlig besparing af 66,000 Rd. skulle uppkomma: 2:0 Vidare skulle Riksgälds-Contoiret, ifrån och med år 1816, uti års liqviden med Stats-Verket om dess anslag utaf Allmänna Bevillningen m. m. få sig till godo beräkna 36,168 Rd. 34 sk. 9 r:st. Banco eller årliga Räntan å f. d. Kongl. Famillens förmögenhet, hvilka tillagde de förut omnämnde 66,000 Rd. skolat utgöra en årlig Summa af 102,168 Rd. 34 sk. 9 r:st. Banco, Anslaget af 66,000 Rrdr Banco upphörde likväl i sjelfva verket med år 1818, enär, vid fördelningen af den, vid samma års Riksdag, fastställde Bevillning, denna Summa icke vidare beräknades Riksgälds - Contoiret till godo.
C) Genom påbyggnad af läroverkshuset i Calmar i öfverensstämmelse med af Kongl. Majit den 21 December 1860 fastställd ritning samt den förhöjda tredje våningens nu pågående inredning till lärosalar kommer visserligen, enligt hvad stiftets Domkapitel i underdånighet hos Kongl. Majit anmält, den under de sistförflutna åren ganska kännbara bristen på tillräckligt antal rum för deni dagliga ^undervisningen, åtminstone för det närvarande och den närmaste framtiden, att blifva afhjelpt; Kongl. Majus Nåd. Proposition N:o 78. 7 men det oaktadt qvarstode dock för läroverket i andra hänseenden behof af ökadt utrymme, som vore af den vigt och beskaffenhet att de snart måste afhjelpas. Ibland behofven anför Domkapitlet i första rummet det af en ny gymnastikbyggnad. Den nuvarande lokalen, belägen i ett mindre stenhus å läroverkets tomt, hade nemligen, till följd af lärjungarnes under de sednare åren betydligt ökade antal, blifvit mer och mer otillräcklig. Innehållande endast 17 alnar i längd och 12 i bredd, motsvarade den föga sitt ändamål vid ett läroverk med öfver 330 lärjungar, hvartill komme, att den icke hela läseåret kunde begagnas, i anseende dertill att den vore försedd med alltför tunna väggar, för att under den kallare årstiden kunna uppvärmas. Vidare yttrar Domkapitlet, att läroverkets bibliothek och öfriga samlingar, som före berörda påbyggnad och tredje våningens användande till läsrum, varit i denna våning inrymda, måste inpackas i ett enda rum i husets bottenvåning, der de för dagligt bruk vore nära otillgängliga; och slutligen anföres, att läroverket, till väsendtligt, men lör den reala bildningsliniens utveckling, ännu saknar ett kemiskt laboratorium.
Bi - Den 27 Junti. 907 Bifölls. Grefwe Onbu-l, /mZust, frägade om Bonde-Ståndets Taleman hade underskriftvit Regerings-Formen hel och hällen, til och med den 114 Z. Herr Grefwcn och Landtmarffalken tilkännagaf at Hof, LantLlLi-ens Brllet inneholle det Bonde - Ständet genom ^ccl-imaeiou tillätit sin Taleman at underffrifwa konstitutionen. Harwid förmärktes någon oro. Friherre klLUnerNsilu, I.ar8 august, För at i denna fräga tilfredsställa Ridderffaxet och Adeln får jag den äran berätta, at jag i dag haft den Raden tala med HansMajN, som sjelf försäkrat mig, at Bonde-Siandets Taleman, utan allt förbehäll undertecknat Regeringsformen. Grefwe Ide Is, 6arclie, ^geod, trodde den rätta formen wara, at Bonde - Ståndet underrättade Ridderffapet och Adeln om det beslut detsamma i detta afseende fattat. Sädant wore i Herr Grefwens tanka bäde enligt med bruket och öfwerensstämmande med den aktning och wärdighet som Ständen emellan bör iakttagas. Herr Grefwen och Landtmarskalken Innan rienum t morgon 'tror jag mig sjelf haft 963 Den 27 Junit. stafwa inhämtat af BondeStåndets Taleman tilförläteliga underrättelser om hela denna sak dä jag tror at Ridderffapet och Adeln skall kunna crhälla en formelig och tilfredsstallande kunskap. Härmed syntes Ridderffapet och Adeln fullkomligen nöjd. Grefwe v'okna, ^uZu8t, förklarade, at hans fräga endast gätt ut pä at fä weta sturuwida Bonde - Ständets Talemans underffrift wore grundad pä et samfält Ja af hans Ständ.
N:o att meddela. Länets landtmannaprodukter afsättas till större delen i städerna Wadstena, Linköping och Norr * köping, från hvilken sistnämnde stad den betydligaste skeppning så väl deraf, som af bergsoeh brukseffekter äger rum dels till inländske och dels till utrikes orter. Marknader hållas årligen 23 i länets städer, 3 i Motala köping och 14 å landsbygden, hvarest torgdagar flerestädes jemväl äro inrättade. Förhållandet angående minutering och utskänkning af bränvin åskådliggöres genom nedanstående Tab. Litt. tab. Litt. C. 5. Kaincralforliållaiiden. Med åberopande af tabb. N:is 10 och 11 samt Litt. D och E (se följande sida), får Tabb.Nås 10o. 11, Litt.Do. Konungens Befallningshafvande beträffande denna afdelning i öfrigt anföra, att genom köp år 1856: 4ff mantal, år 1857: 5^f mantal, år 1858: f mantal, år 1859: 5J§ mantal, och år 1860: 1 mantal, tillsammans 17 mantal, bestående af 30 särskilda hemmansdelar, öfvergätt frän krono till skatte; att år 1859 genom ny skattläggning tillkommit l mantal krono; att, enligt särskild föreskrift af Kongl. Kammar-Kollegium, år 1860 i mantal, förut i jordaboken upptaget under kronotitel, blifvit omfördt till 1 mantal frälse; att Konungens Befallningshafvande fastställt afgäld för afsöndrade lägenheter, nemligen år 1856 i afseende å fyra, år 1857 sex och under hvartdera af åren 1858 och 1859 beträffande en, att, på sätt tab. Litt.
Principen för denna beskattning mäste säledes wara tagen utur den eljest riktiga idb, nemligen, at bestraffa den däraktiga fäfängan, men öm det någonsin kunnat hända, at en förtjent officerare, antingen af lyckan icke gynnad eller af fattigdom hindrad at utgöra sin andel i en högre Accordsumma, och säledes til befordran förbigången, och at sedan han gätt miste om den högre^gradens indelning, han i stället blifwit hugnad med dest carder-, eller om eljest den blyga förtjensten, som icke warit i belägenhet at framtränga med sin ansökning til det lediga ämbete, hwilket han warit ansedd skicklig at förrätta, i stället och emot sin önskan, undfär en den han hwarken clirecw eller rnäirectö sökt eller begärt, männe det är rättwist, at deste LiirLErrsLrLlls personer böra päsöras beskattning, som äter utan orättwisa kunde äläggas dem, hwilka antingen sökt en förbättring pä sin benämning, eller erhållit den utan at nägonsin hafwa gjort ben tjenst, som namnet utmärker eller ens bertil kunna hällas för duglig. Likwäl torde härwid i bägge upgifna händelserna den anmärkning kunna äga rum, at om i den ena af dem personel beskattning kan wara billig och rättwis, den dock aldrig fan beklädas med detta anseende, dä den inne - 8Z2 Den 19 Jun ii. innefattas nti andra snidar af Förordningen, emedan det spnes strida emot allmänna omdömet at beskatta säzom et resto der intet reelt gifwcs. Uti flere andra punkter af förra Bewillnings-Förordningen torde finnas atjkillige beskattnings Titlar, hwilkas grunder icke skulle kunna uthärda näston examen, hwarken af den mildt dömande billigheten eller af den stränga ratlwisan, som eljest af hwarje rättsint enskilt man rädfrägas, och följakteligen af den lagstiftande magten icke kan förbigäs.
Till bemötande af hvad sålunda anmärkt och yttradt blifvit, torde Öfver-Post-Direktörs-Embetet, för dess del, endast behöfva anföra: AtL byggnaden af Ångfartyget Sverige blifvit företagen och verkställd, till åtlydnad af derom, uti skrifvelse den 9 Mars 1838, Embetet. gifven nådig befallning, föranledd troligen deraf, att Postverket då icke ägde något för färder öfver större haf tjenligt Ångfartyg, att i förekommande fall använda. Att byggnaden af Ångfartyget Activ var af ett obestridligt behof påkallad, så vida ön Gottland under en lid, då alla andra provinser i Riket efter hand erhållit nya eller förbättrade postgångar, icke skulle fortfarande förblifva allt för mycket vanlottad i afseende på poslkomraunikationen med så väl de öfriga delarne af Riket, som utrikes orter; hvarförutan öns vigt för Riket otvifvelaktigt fordrade, att lämpliga och i möjligaste mån reguliera poslförbindelser med densamma ägde rum, hvilka förbindelser icke kunnat under någon del af året tillvägabringas, med mindre än att ett Ångfartyg dertill ensamt egnades. Att byggnaden af Postjakten Postiljonen likaledes var nödvändig, i föijd af den Postkonvenlion, som år 1840 emellan Sverige och Preussen blef afslulad. Att af den uti 1841 års räkenskaper, under titel: