Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo, använden i Edra hushall Pellerins Margarin, Göteborg, som är bäst, drygast och I * Största Magasin Noir, " I i 5 OR LANDSORTSBOR uträttas mot skä ligt arvode kommissioner och ombesörje inackorderingar i Stockholm af fru E. Nor dén, Vestmannagatan 18, 1 tr. (599) Saisonens i Svarta Mitt privata Hem i Kläclningstyger af R ä t t v i k för klena personer hålles öppet äfven vin tertiden. Kapptyger och Krimmer i stort urval. Damkläde ylle o c h siden från 1: 50 till 6: 50. Crepe Anglais Armyre, mycket ele till sorgkostygant, 2 kr 2: 35 ä 2: 75. Långrandiga mer från 1.75 till 3:95. Tvger från 2: - till 9 kr. Bilen (G. 88011) — Stockholms Intecknings-Garantl-Åktleboiag. — Hufvudkontor: Malmtorgsgatan n:r 1, öppet 10 — 3. Afdelningskontor: Siblioteksgatan n:r 13 öppet kl. ValO — 3. Depositionsränta 5 proc. Uppoch Afskrifningsränta 3 &gt; Sparkasseräkningfvid Afd.-kont.) 4Vz • På kapitalräkning å 6 mån. uppsägning godtgöres Bankens högsta depositionsränta och tillämpas vid inträffande ränteförändring den nya räntesatsen omedelbart utan föregående uppsägning. (S. T. A. r GROSSE &amp; BLåSiCWELLi L TD Etablerad 1706. Sffo Hofleverantörsr Sill H.M. Drottningen af England. Stockholm — Öfre För att tillmötesgå en, af flera familjer som den 1 okt. Rikstel. Begär p r o f v e r! Lundby hafva stora fördelar framför andra. De äro skarpa, lättgående och varaktiga. Säljas hos hvarje välförsedd järnhandlare och bosättningsmagasin, samt hos tillverkaren Söderbloms Bolag, Eskilstuna p å d e Skönfärgeri Kem. Allm. Allm.
Om någon af Utskrts ledamöter händelsevis hade råkat alt länka på denna sanning, så hade han ulan tvifvel anmärkt, att Utsk. hesinge en orättvisa emot Gr. Frölich om bans förslag ej i sin helhet Deri 25 Februari f. m. 523 behandlades. Oell märken vä!, M. llrr, att Utsk:ls Ordf. i sitt sista ytlr:de icke förnekat, ott om min motion om införande af skaltevexlar blifvit tillstyrkt, sä bade Utsk. icke kunnat begagna den nu använda satsen om skadligbeten af att rubba den en gång fastställda myntfoten! Då jag nu haft tillfälle att yttra mig öfver det origtiga sätt, hvarupå dessa frågor, betraktade i deras helhet, blifvit behandlade; vill jag icke inlåta mig i den nu förevar:de frågans detaljer. Jag har ansett den af mig framhållna principen vara af särdeles stor vigt och jag bar derföre icke velat underlåta att åtminstone i R. o. Adis protokoll få förvarad denna min tanke, att det icke kan gå väl, att R. St. förvalta Banken på ett sådant sätt, att den allt mer och mer drages ned i baskylen, så att både Konung och folk blifver med en slik förvaltning alt mer och mer missbelåten. Frih. Raab, Adam Christian: Sedan det blifvit uplyst, att 2:ne Stånd redan bifallit Ulslcts Betänk., lärer det vara föga anledning att förmoda, att Utsk:ts pluralitet kommer att ändra sin sålunda af 2 Stånd gillade mening, hvarföre ock en återremiss från R. o. Adis sida icke torde lill något gagna. Likväl kan detta förhållande icke hindra mig ifrån att göra några anmärknir emot detta Betänk. Den nu förevaride delen deraf innehåller egentligen 2 särskildta yttranden, det ena röride Hr. Wallenbergs förslag om förminskning af kopparqvantiteten i vårt silfvermynt, och det andra i fråga om Gr. Frölicbs motion om förminskning af samma mynts silfverqvantilet. Hvad denna sistnämnda motion beträffar, delar jag hufvudsakligen G.r. Frölichs deri uttalade mening.
Svipdag fick snart veta, att Halfdan dött af det honom tillfogade såret. Mot det hjälpte icke läkerunor och galdersång. Hatets gift låg i dess egg, Nifelheimsälfvarnas etter i dess klinga. Svipdag hade således hämnat sin faders död och sin moder Groas skymf. Valands död var visserligen icke hämnad. För att detta skulle ske, måste Svipdag bekriga Asgard och nedlägga alla i hans död delaktige gudar. Han rufvade öfver denne tanke, förkastade den och tog upp den igän. Stundom sade han sig, att detta var en åtagen plikt; stundom invände han, att han redan gjort mer än hämnat Valands död: han hade återställt Valands kränkta ära och bragt gudarnes dom öfver Ivaldesonens konstvärk på skam. Och kunde Valand begära större upprättelse än den, att Tor, hans dråpare, måst rygga för hans svärd? Svipdag hemförlofvade sin jättehär, som återvände segerstolt till sina gårdar. Den hade lofvat att samla sig på nytt, så snart budkafvel eller vårdkas gåfve bud därom. I Asgard rådde förfäran. Det var tydligt, att den som egde hämdesvärdet kunde göra sig till världens herre. Asgard bäfvade de dagarne på udden af Svipdags svärd. Dock – han hade återskänkt Fröja till gudarne och trolofvat sig med henne. Kunde icke hans kärlek besegra hans maktlystnad? I detta fall skulle han varda välkommen till Asgard och erkännas af gudarne som Fröjas make. Han var hvarken af asaeller vanablod. Men en försoning med Ivaldes slägt och alferna var för gudarne önskvärd, och kunde den köpas med Svipdags upptagande i asarnes och vanernas slägt och med hämdesvärdets upptagande bland Asgardsklenoderna, så beredde det köpet vinning åt Oden och åt världen. SVIPDAG KOMMER TILL ASGÅRD. HANS FÄRD TILL BALDER. Det var vid den tid på dygnet, då dvärgen, som står utanför morgonrodnadsalfen Dellings dörrar, sjunger väckelsesången öfver världen och välsignelse öfver alfer, asar och allfader.
Den af århundraden besannade erfarenhet, att eftergitvenhet å andras fordringar ofta sker på bekostnad af efterkommandes rått, bestyrkes ej blott af de inom Stånden vid återremissen beslutande anförde och inom vår tid timade exempel på skogar, som , sedan de blifvit åt enskilde utdelade, hastigt förstörts, men göres ännu mera åskådligt genom de långsträckta Hedar, de nakna Bergen och öde Flygsans Falten, sorn nu finnas allt för tätt vanpryda ett land, der Skogarne fordom betåckte nästan allt, som ej blifvit odladt. ”Om man således följer ledningen af den erfarenhet, som redan år gifven, så måste det blifva klart, att en ån vidare utsträckt delning af Allmänna Skogar åt enskilde, skall hafva samma följd, och Stats-Vtskottets Betänkatiden. 4^9 att desse, sålunda utdelade, skola hastigt försvinna, i samma mån, som behofvet eller fördelen fordrar deras tillitande, och att en tid kunde komma, då man från annat Land vore nödsakad att jemte sitt bränsle afven hemta sitt Timmer. ”Det kan emedlertid icke eller nekas, att under det de enskilda Skogarne forsvunnit, hafva åfven Kronans och det Allmännas blifvit betydligen förminskade; och detta Förhållande har utan tvifvel föranledt fordringarne, så vål att bevakningen deraf måtte upphora, som att sjelfva Skogarne måtte utdelas. Men då man betraktar saken närmare, skall man ofelbart finna, forst att de Allmänna Skogarne förminskats långt ifrån i samma förhållande som de enskildes, och sedan, att orsaken till deras förminskning icke egenteligen ligger, der man velat se den, uti en bristande bevakning, utan i en origtig Hushålls-method. ”Tiden synes derföre vara inne, att närma sig detta ämne ifrån en annan sida; och då man förut af sitt eryet Lands erfarenhet hämtat kännedom om hvad som icke bör vara, må man nu söka ledningen, för en rigtigare hushållning, i andra Länders exempel.
Då skjutsen närmade sig, kommo barnflockarna fram bakom knutarna för att betrakta det underliga skådespelet af prästgårdsskjutsen med pastorn och den nya lärarinnan. Ty på deras miner syn. tes, att de anade, hvem det var, pastorn hade i följe. Kerstin Sangvin såg på barnen. Hvad de voro smutsiga o c h trasiga, o c h hur utsvultna somliga sågo ut. Det gjorde henne ondt o m dem. Stackars småttingar! Icke kunde väl någon elakhet bo hos dessa små lysta, magra och bleka varelser. Pastorn hälsade vänligt, utan att hans hälsning besvarades, och så stego de |upp för trappan, där den bastanta fröken Vallin, församlingens folkskollärarinna, som ett par veckor uppehållit tjänsten, tog emot dem o c h förde dem in i skolsalen. Det var ett lågt, mörkt rum, smutsigt nu i höstvädret, med gamla, vingliga, sönderskurna långbänkar och ett rankigt brunmåladt bord till kateder. Ofvanför denna hängde en Sveriges karta i ena hörnet bredvid den gropiga svarta tatlan stodo på en hylla en kulram och en liten j o r d g l o b. Det var allt af undervisningsmateriel, som syntes, utom några bibliska planscher, s o m hängde på sned här och där på väggarna. Pastorn föreställde de båda lärarinnorna för hvarandra. » Jag önskar er välkommen, fröken Sangvin, » sade den äldre kamraten. » Måtte ni bara trifvas. Det är visserligen ensamt här, men det vänjer man sig vid. Så stego de in i det innanför skolsalen liggande rummet, som skulle komma att utgöra Kerstins bostad. Det var enkelt, men ganska trefligt m ö - bleradt, o c h de virkade dukarne spelade en stor roll. De lågo öfverallt på bord o c h stolar o c h på soffor. På väggarna hängde en Kristusbild i litografi samt några på kartonnage med brokigt silke sydda bibelspråk i ramar af kvistar o c h ollon. » Ja, här har ni ert lilla hem, » sade pastorn gladt. » Köket ligger därutanför. Hur ni skall ställa med hushållet, därom får ni nog bäst besked af fröken Vallin. » Denna kom in med en rykande panna kaffe.
Men nr det väl tillåtet att höja en röst för nationens säkerhet i tryckfrihetsmål, så frågar jag, om icke sunda förnuftet förmår uppgöra en skillnad emellan den välgörande tryckfrihet, som upplyser och sammanhåller, och det förderfliga trycksjelfsvåld, som blott förvränger och förvillar; en skillnad emellan den tryckfrihet, som lugnar passionerna, bjuder ändring och säkerhet, och den, som sex dagar i veckan söker vägen till massans passioner, för att 'gifva dessa riktningen af en missnöjd sinnesstämning? Jag frågar vidare: har en erinran om denna skiljaktighet, ett anspråk af uppmärksamhet deråt, har sådant någonsin kunnat framställas, utan att framslällaren påföljde dag blifvit utpekad såsom fiende icke blott till friheten, men till all frihet, ja, till fäderneslandet? Och likväl vill man, att vi här skola glömma det allmännas 3 iS Den 18 December f. m. interesse, för att omfatta några journalisters. Jag förklarar dock, att äfven jag skulle vilja votera bort indragningsmagten, men på samma gång äfven juryinrättningen, hvilken skyddar tryckfrihetsbrotten på samma gång, som den utgör ett hinder för sjelfva tryckfriheten. Jag Jemnar mitt namn till sköflings åt dagens anfall; men jag går i grafven med det vittnesbörd inom mig, att jag har handlat efter min öfvertygelse, och jag tackar Utsk. för det mod, det i denna fråga ådagalagt. Ja, i sanning mod; ty det är det, att i denna tid bjuda, icke half, utan hel rättvisa. Jag begär altså propos. till godkännande för grundlagsenlig behandling af Utskts betänk. Jag öfvergår nu till bemötande af Gr. Björnstjernas framställning. Det torde medgifvas mig, att godt och bättre äro relativa begrepp. Jag medger, att uti det chaos, hvari bevisningslagarna i Frankrike och England befinna sig, var det bättre att öfverlemna criminallagskipningen åt jury. För vildarna skulle detta sätt också vara det bästa. Men det må vara mig tillåtet att förklara, att om Hr Gr. kände sitteget lands lagar, skulle han icke bjuda till att emot desamma föreslå juryinrättningen. Jag behöfver endast uppställa en enda supposition för att göra min åsigt tydlig.
Riksdagsordningen och under erinran derjemte, att Stats-Ulskotlet vid flera föregående riksmöten behandlat väckta motioner af ifrågavarande beskaffenhet, härmed vördsamt återlemna förenämnda motion, för den åtgärd, som i sist åberopade § föreskrifves. Stockholm den 10 November 1839. Stockholm, tryckt iios Sam. Rumstedt, issa. Alik. till Exp.-Utsk. den 30 Nov. 1859, kl. 12 midd. Memorial, om återlemnande af en utaf Johan Persson från Upsala län inom Bonde-Ståndet väckt motion. Från Bonde-Ståndet har Bevillnings-Utskottet den 23 innevarande månad fått emottaga en af Johan Persson från Upsala län inom bemälde Riks-Stånd väckt motion, att slöjdskolor måtte inrättas, en i hvarje länsresidens-stad, eller på annat lämpligt ställe, samt undervisning i smidesoch snickeri-arbeten derstädes kostnadsfritt meddelas; äfvensom att dessa skolor måtte ställas under uppsigt och ledning af länens Hushållnings-sällskaper, hvilka skulle tillförbindas att af de statsmedel, som till dem blifvit eller blifva anvisade, ombesörja skolornas organisation och aflöna föreståndare och lärare vid desamma; men då Utskottet finner denna fråga icke tillhöra de ärenden, hvilka, enligt 70 § Regeringsformen och 31 § Riksdags-ordningen utgöra föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 g 3 mom. Riksdags-ordningen, förenämnda motion återlemna för den åtgärd, som i sist åberopade § föreskrifves. Ank. till Exp.-Utsk. den, 30 Nov. 1859, kl. 12 inidd. Memorial, om återlemnande af en utaf C. G. Cederskog från Östergötlands län inom Bonde-Ståndet väckt motion. Bevillnings-Utskottet har den 26 innevarande månad från Bonde-Ståndet erhållit remiss af en utaf C. G. Cederskog från Östergötlands län inom bemälde RiksBih. till n. St.
Nummrrn å Betänkandet rr. ra? Bevillning, allmän: om gränderna derför g, utlåtande, i anledning af återremiss memorial, i anledning af olika beslut , memorial, angående befrielse från bevillning för vissa embetsoch tjenslemäns löner, som af Norska staten bestås . 5, bevillningsstadgans formulärer: Memorial derom . 34. bevillningssumman: förslag till fördelning deraf . 3y. Bevillnings-taxeringen för fastigheter: utlåtande derom 25. Bränvinsbränningen, om befordrande till trycket af kommittera des förslag i ämnet 6. C. Canzlibetjening, om ytterligare antagande deraf 1, 3. IL Kort spel-, om stämpling och afgiften derå 10. utlåtande, i anledning af återremiss 16. Krigsgärd, om dess utgörande af pastorer 22. Krigsrustningskostnadernas gäldande genom bevillning 21. memorial, i anledning af återremiss 24. memorial, i anledning af olika beslut 35. memorial, med förslag till författning derom . 36. Kur hus-af giften, 0111 dess fortfarande . 8. P. Postbevillningen, betänkande derom 7- Produktions bevis, angående smör och lax, som från Norroch Westerbottens län transporteras . , . 2. J ISirjuM* a Betänkandet m. m. s. Stämmoböterj om deras fördelning . 4. Stämplcidt papper angående afgiften derå 11. utlåtande, i anledning af återremiss . i5. memorial i anledning af olika beslut . 18. T. Tullbevillningerij om grunderna derför i3. memorial, i anledning af serskildt, utaf Borgareståndet fattadt beslut 20. memorial, i anledning af Ståndens olika beslut 23. utlåtande i anledning af återremiss i vissa delar af N:ris i3 och 23 27. memorial, i anledning af skiljaktiga beslut, angående N:o 27 3o. STOCKHOLM, f. d. Schul!ze’s Boktryckeri, 184-8.
Widergren lystrande resenären med Köpenhamnsbåten; 4:o lärer W. haft omkring 800 kr. på sig, utgörande två års oredovisade brandstodsafgifter, hvilka han i dagarne bort redovisa, om han velat undgå utmätning. W. var nämligen ordförande i socknens brandstodsbolag. Häraf framgår, att han var stadd vid reskassa: och att han saknade hvarken mod eller slughet till utförande af det djerfva rymningsförsöket, derom vittnar hela hans föregående lif. Widergren var den dag, då inventeringen skedde, borta i ett gladt lag och nåddes här af första underrättelsen om faran. Den andra erhöll han af sin piga, till hvilken han lärer yttrat: ”tag du min öfverrock och gå förut; jag skall taga pelsen på mig och kommer strax efteråt.”227 Afskrift. Malmö den 20 Nov. 1883. Till Kontorschefen i Hörby! Som det här uppgifves lärer bokhållaren vid kontoret Nilsson blifvit uppsagd från sin befattning såsom agent för brandförsäkringsbolaget Svea och såsom anledning härtill anföres ett handlingssätt af herr Nilsson, som, om dess sanningsenlighet bekräftas, gör det oss svårt att längre bibehålla Nilsson i bankens tjenst. Då emellertid ingen bör dömas ohördan, torde herr Kontorschefen lemna mig förklaring öfver huru med denna sak sig förhåller. Såsom herr Kontorschefen erinrar sig tillät herr Nilsson sig vid förra årets bokslut ett par små friheter, hvilka jag såg genom fingret med då jag trodde dem vara föranledda af herr Nilssons okunnighet. Skulle vi nu komma andra snedsprång på spåren, så torde både bankens och herr Benedictssons egen säkerhet fordra att vi i vår tjenst ej bibehålla en person, på hvars redlighet vi ej kunna fullkomligt lita. Edert svar torde vara mig tillhanda Thorsdags morgon. Högaktningsfullt J.U. Svaret lydde: Höglärde herr doktor, Bankdirektör och riddare! Som svar å dagens ärade bref skyndar jag med omgående att sanningsenligt besvara detsamma. F.O. Nilsson är fortfarande agent för Svea, samt ombud för köpmansföreningen i Malmö coh Göteborg.
Den omnämnda klädesfabriken, som är anlagd vid Landskrona straff-fängelse och afsedd för fångarnes sysselsättning, är öfvertagen af ett bolag. Byggnaderne, som nedbrunno år 1857, blefvo år 1860 åter uppförde. Sockerfabriken sysselsätter 333 arbetare. 1 Helsingborg hafva tillverkningsvärdena för år 1860 uppgifvits sålunda: för färgerier 18,400 R:dr; för garfverier 49,558 R:dr; för jerngjuteriet 35,156 R:dr; för lerkärlsfabriken 11,175 R:dr och för vagnfabrikerne 14,700 R:dr Runt. Under perioden hafva inga fabriker blifvit anlagda i staden. Fabriksoch manufaktur-inrättningarne i Ystad hafva för år 1860 lemnat tillverkningar till ett sarnmanräknadt värde af 231,683 R:dr Runt. Af dessa fabriker är jerngjuteriet en under perioden nyanlagd inrättning, som i förening med en mekanisk verkstad drifves med framgång. Af'sättningsorterne för fabrikerne äro hufvudsakligen inom länet. Produkterne från Höganäs samt från Landskrona sockerfabrik, tobaksoch handskfabrikerne i Malmö m .m. afsättas dock äfven å andra orter inom riket. I allmänhet förspörjes förkofran och ökad skicklighet inom näringarne. Idkarnes och arbetarnes ställning är i följd deraf förbättrad så väl i. ekonomiskt som i moraliskt hänseende. Angående bildningsanstalter för arbetarne åberopas sist afgifne femårsberättelsen, med hänvisning derjemte till sista afdelningen i denna. 4. lioiiuiiiiirikatioiisaiistalter oell varubyten. a) Landskommunikationer. Rörande landsvägarnes beskaffenhet i allmänhet får Konungens BefallningsTab. N:o hafvande hänvisa till sist afgifne femårsberättelsen. De genomgripande åtgärder, som vidtagits för vägarnes förbättring, tillhöra nemligen förra qvinqvenniet.
Var så god. Och tack, Nielsen. NIELSEN (filosofiskt, i det han omsorgsfullt stoppar pengarna i sin börs). Ja, en annan får ju arbeta sig till hvar krona i sitt anletes svett. Om man var som den där SchwartsHansen, som nyss körde härifrån ... LEONORA (förströdd). Känner ni honom, Nielsen? NIELSEN. Om jag känner honom! Min son arbetar där, han är förman. LEONORA. Er son? Har ni någon son, Nielsen? Ni är ju inte gift. NIELSEN. Nej, det är jag ju inte. – Inte riktigt – nej ... Men det var en, som ville ha mig. LEONORA (otåligt, vill slippa ifrån honom). Herre gud, Nielsen – det kunde väl inte hjälpa ... Jag menar pojken ... Jag menar det kunde väl inte hjälpa, när ni inte ville ha henne. NIELSEN. Jo, det kunde det – för se, hon flyttade till mig. LEONORA (misstroget). Utan vidare? Med pick och pack? Kan det gå för sig? NIELSEN. Ja, se med alla kan det nu inte gå för sig – men jag är nu så beskedlig. Och när ett fruntimmer kommer med både byrå och klädskåp, så kan man ju inte så där köra henne på dörren. Hon hade också ett präktigt ylletäcke och till på köpet en symaskin – Rasmine. Och vagga det fick vi ju låna af mangelmadamen i källaren. LEONORA (perplex). Strax? NIELSEN. Nej, det gick nästan ett år, förrän vi behöfde den. Och hon fick aldrig mer än den pojken, så man kan inte säga annat än hon var beskedligare än de flesta. Men envis och stridig, det var hon. Ack ja! LEONORA. Och det har ni aldrig berättat mig? NIELSEN. Nej, jag har ju haft mitt arbete, när jag har varit hos frun. Och så har vi ju pratat om gården. Det hände ju också, medan jag ännu arbetade här i Köpenhamn, innan jag kom till fruns föräldrar, och det var då inte något att tala om därute i Jylland ... Där var ju också andra fruntimmer ...
Utsk. har upplyst, att denna brist icke är större än 68,429 r:dr 44 skiö rtst. silfver, och jag förmodar, det hvar och en funnit, alt en sådan brist icke bör förorsaka uppskof med utvexlingen, oaktadt den förhindrat Bancofullmägtige att hos K. M. anmäla, det allt var färdigt för utvexlingen , och erfordrar ett R. St:s beslut, som säger, att sådant icke hindrar utvexlingen. Jag tror således, att denna brist icke bör hindra bifall å betänk. Af alla de punkter, sorn förekomma i betänkandena N:ris 6 och 7, torde det icke vara någon annan, som har bestämdt sammanhang med utvexlingen, än den om myntets valör eller enhet och afdelningar. Om nu också R. St. besluta, att enheten skall blifva 12 sk. i silfver, hemställer jag, om det kan vara nödigt att uppskjuta silfverud vexlingep, tills en stor del af fonden kan hinna ompräglas. Jag tror ej, att det vore nödigt att dermed uppskjuta så länge. Man kan ju alltför väl utgifva det förra myntet, som till större delen består af sådana 12 sk:s-stycken, hvilka äro lika användbara. Jag tror således icke, att utvexlingen beror af någon af de punkter, som förekomma i Utskts betänkrn Ntris 6 och 7. Jag har väl hört nämnas, att det skulle vara nödvändigt att ändra vexlingsgrunden från 128 sk. till någon annan, och jag har hört, att fråga derom uppstått i andra Stånd; men jag tror, att någon sådan fråga ej nu kan komma under R. St:s pröfning. Utvexlingsgrunden är bestämd genom en af R. St. beslutad och af Konungen stadfästad lag, som tillkommit i den ordning, grundlagen för civil lags stiftande bestämmer, d. v. s. att LagUtsk. afgifvit ett betänk., som R. St. bifallit, samt att K. M., efter Högsta Domstolens hörande, stadfästat R. St:s beslut.
Utskotten, som förmoda, att nämnde förslag innehålla de stadgar, i afseende på näringsfrihet, hvilka Motionairen önskat tillvägabringa, hafva således ansett hans framställning endast åsyfta enahanda ändamål, som genom motionen vid sisth Riksdag varit afsedt, i följd hvaraf det torde vara öfverflödigt att till vidare granskning upptaga hvad Hers Friherren för öfrigt vid flere tillfällen i frågan kan hafva anfört. Af handlingarna vid 1823 års Riksdag inhemtas, att, sedan Kongl. Maj;t, uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den i g Februårii nämnde år, förklarat, att, fastän den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan, om en vidsträcktare frihet i utöfningen af handel och handtverk, såsom af ceconoraisk beskaffenhet, vore beroende af Kongl. Maj:ts eget Nådiga afgörande, ville Kongl. Maj:t likväl, med tillämpning af Regerings»Formens 89 §., till Rikets Ständer öfverlemna att, i likhet med hvad angående lagfrågor är stadgadt, gemensamt med Kongl. Maj:t derom afgöra och besluta, samt derföre till Rikets Ständers granskning hänskjutit de af en serskild Comité' utarbetade förslag till Författningar i ämnet, så hafva Rikets Ständer, jemte underdånig skrifvelse den 12 December i8a3, till Kongl. Majrts Nådiga pröfning öfverlemnat förändrade förslag till Förordning om handtverkerien, till Författning om gerningsmäns antagande på landet och till Handels-Ordning, hvarjemte detta Rikets Ständers tillgörande blifvit uti 3^ §< af Riksdags-Beslutet den 22 i samma månad upptaget. Någon vidare åtgärd bar sedan nämnde tid å Rikets Ständers sida icke blifvit i ämnet vidtagen, helst Herr Friherre Cederströms omförmälda motion vid sisllidne Rikdag icke vann Rikets Ständers bifall. leke heller har, sä vidt det är Utskotten bekant, de i underdånighet ingifna förslagen ännu kommit under Kongl.