Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefve Adlercreutz, som, i anseende tili hvad anfordt blifvit, förklarat anledningen till de anstalter, som åren 1812 och 1813 vidtogos , ej mindre om Artillerioch Trosshästars utgörande än en viss frivillig vacance-afgift så väl af Ordinarie sorn Extra Roteringen; 5:0 Herr Eag* mannen Grefve Henning Gyllenborg; att sora det vid denna Riksdag gjorde allmännare yrkande om taxering af all Ext a Roterings skyldig jord, möjligen kunde gifva anledning tiller» så vidt utsträckt tillämpning , att taxeringen äfven borde verkställas i de orter och vid de hemman eller Extra Rotar, emot hvilkas taxering och sammansättning hvarken vederbörande Embetsman eller Rote-Interessenter haft något att påminna, ville Herr Grefven förklara, att han, för sin del, deri icke kunde instämma, enär, bland andra anföida skäl, mariga Extra Rotar, under en förväntad trygghet emot rubbning, för en längre framtid redan antagit och gemensamt underhålla Soldater; men Herr Grefven tillstyrkte att jemnkning i Extra Roteringen och taxering af jord i detta afseende må inskränkas endast till dem, som förment sig blifvit lidande genom nu verkstälda Rotering , och inom viss föreskrifven tid borde anses berättigade deri söka ändring; och skulle i öfrigt Extra Roteringen förblifva sådan i sammansättningen, som den under förflutna krig blifvit prtesterad; samt från Högvördiga Prest-Ståndet, 6:0 1&2Q Dm 20 Juli. 6:0 af Harr Prosten Leffler , som , i anseende dertill att Roterings « skyldigheten skall blifvit alltför olika bestämd för särskilta orter , hvarpå han anfört exempel, önskat, att en ny och mera billig Extra Rotering för tillkommande tider öfver hela Riket måtte företagas; 7:0 af Herr Pro* sten Doctor Stenhammar, att han fullkomligt instämde i den af Herr Prosten Leffler väckta motion, och hoppas så mycket mer en ny öfversigt och jemnkning af Extra Roteringen , som Riksens Höglofl.
Enk.(an) Kerstin i Harstorp såsom hjelp till hennes resa åt Medevi 2 Rdr; de gamle i Skyttestug(an) 1 R. 16 s (sk); oferd.(iga) dottren i Brogtorp och blinde mannen i Löpsjötorp, hwardera 1 Rdr; gamla pig.(an) hos sold.(aten) Gerss, Enkan i Nordenkärr, Enkan Kerstin i Stensjö-stugan, Enkan i Nimtorp, g(amle)skom.(åkaren) i Röstenskrog, Enkan Kerstin i Valla, gl.(amle) soldat i Ramhof, sängligg.(ande) hustru i Myr-hella, Enkan i Näfvertorp, Gubben i Hudviken, Soldaten Hindbergs Enka, hwardera 32 s; Enkan i Hälltorp, oferd.(iga) dottren i Pehrstorp, Enk.(an) Greta i Tible, hwardera 24 s r (skr);Enk.(an) Anna i Kerstinboda, Enk.(an) Brita i Råstock, Enk.(an) Kajsa i Stetin, Jnhyses Eric i Remna, til Catecheser åt barnen, Enkan i Mostug(an), gl.(amla) pig.(an) Anna i Erstorp, enk.(an) Maja i Fårnäs, Gubben i Gatbol, Enk.(an) Anna i Hult, gl.(amle) Renmans Son, Enk.(an) Brita i Kohlstug(an), Enk.(an) Lena i Bjurstorp, Enk.(an) Brita i Oxkälla, Enk.(an) Anna i Nästorp, Enk.(an) Kajsa i Duf(ve)h(olms)hagstug(a), Gubben Lars och Enk.(an) Anna i Djula-grindstuga, hwardera 16 s (sk); tilsammans 19 Rdr, 40 s r. (skr.) In fidem protocolli Carl Fr. Maneck Ärkännes af David Gotth(ard) Hildebrand A:
Jag vill påminna mig, att praxis vid föreg:de tillfällen alltid varit den, att då den ledamot, som begärt votering, sjelf afstår från sin anhållan derom mot något villkor, hvarom Landtm:s åsigt förväntas, så beror den begärda votertn på det svar, som Landtm, lemnar angtde detta villkor. Ingen mer än Gr. Frölich har begärt votering derom, huruvida plenum skall fortsättas och Hr Grefven har sjelf afstätt från denna anhållan, såvida öfverläggningen kommer att fortsättas i morgon. Voteringens företagande beror sålunda på det svar Hr Frih. o. Landtm, täckes lemna på Gr. Frölichs framställning. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att ehuru han spänt sin uppmärksamhet så mycket sorn honom möjligt varit, för att fatta Hr Hjertås yttrande, hade han likväl icke deruti kunnat finna något förslag till contra proposition. Frih. Cederström, Jacob: I händelse det villkor Gr. Erölich fästat vid sitt medgifvande alt afstå från votering vore förenligt med 46 §:a Rdisd.Ordn., hade votering Den i Juli e. m. kunnat undvikas; men då 4^ §:n tydligen bestämmer, att anslag till plenum skall vara utfärdadt före kl. 6 dagen förut, så lärer icke Hr Grefvens villkor kunna antagas, utan vi nödgas votera. En mängd af röster i salen hördes anhålla, att Gr. Frölich ville afstå från sin begäran om votering. Gr. Frölich: Jag har yrkat fortsättning af öfverläggningen , så långt jag tror att en man bör yrka öfver en liklig sak. Het vare långt ifrån mig alt vilja störa herrarnes nattro, när jag finner att derpå lägges så mycken vigt. Jag har gjort hvad en hederlig karl bör göra , och afslär från min begäran om votering, då jag finner af det motstånd jag rönt, alt ingenting dermed skulle uträttas i sak. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då Gr. Frölich nu afstått från sin begäran om votering, och lian ej hört någon annan ledamot begära den , ansåg Hr Landtm, den gjorda propostn att åtskiljas vara af R. o.
F ör kapitalister, särskildt fruntiininer, Iiar det länge varit ett önskningsinål a t t kunna ofverlaniiia vården af sina värdepapper och skötseln af sina affärer åt n %gon person eller institution, somdned absolut siikerliet förenade punktligliet och noggrannhet i utförandet af det anfortrodda uppdraget äfvensom prisbilligliet. En siidan institution ä r Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (Lilla ATvgatan WY, expeditionstid 10-4), soin under garanti af Stockliolins Enskild~il Halik åtager sig vård och förvaltning af enskilda ' personers och kassors värdepapper. Om en person Iios Notariatafdelniiigen deponerar obligatiorier, inkasserar Notariatafdelniiigen vid förfallotiderna kuponger och tillliandah8ller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notaiiatafdeliiingen utlottningar af obligatidiier och underrättar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt lämnar försiag till ny placering af det ledigblifna kapitalet. Om inteckniiigar deponeras Iios Notariatafdelningen underrättar Notariatafdelningen gäldeniiren däroin a t t riiiitorna ' å jateckningarna skols till afdelningen inbetalas, livarefter de medel, so111 inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Wotariatafdelningen a t t iiiteckningarne blifva i vederbörlig tid förnyade. Oin en hos afdelningen deponerad inteckning genoin iiiiderl %ten ' föriiyelse skulle förfalla, ersätter Stockliolnis Enskilda Bank därigenoni uppkomnien skada. för å r pi. 1,000 kroiior af depositioneiis värde, dock ' ej under tv&amp; lwonoi .., Försäljningsmagasin sbsoin för Fruntimmersarbeten,: Vafnader, Nationaldragter, Triisniderier, Vadstena Spetsar,. Broderier, Stickade och Virkade arbeten, Barnklader, Dekorationsartiklar, Dockor, Leksaker m. m.. Utstyrslar och alla slags Fruntimmersarbeten föifiirdigas. Märkning ierlcs talles.
Årtkoiri den ii Febr. igaj; Vördsamt MémoHat, atigäende föiökad Betjening. feeäari Allmänna Besvärs» öfch Ekonomiutskottet, till vinnande af erforderlig skyndsamhet i behandlingen af dert mängd olikartade Mål, som till Utskottets åtgärd remitteras; inom sig, i likhet ined hvad vid föregående Riksdägär ékett; utValt Trenhé BeredningstHvisioner; till Målens Utarbetande; innan de till Utskottets slutliga oöipröfvande förekomma; öch Utskottet på Sådah grund; enligt hvad RiksdagsOrdningens 24 §• medgifvet; antagit Trennef Catiéellister; hvilka; hvar och eli uti sin Division, komma att, i egenskap af Notarier^ tjenstgötaj så får Utskottet hös de Respe» Ctive RiksStånden Vördsatnligeh anhålla; att^ då dessa Notariers trägna befattning ické inedgifver dem någon tids Upptagande med tenskrifning; Utskottet mätte tillåtas; Utöfver hvad Riksdagsordningen föfeskrifvér,- äntaga Fyra Cancellister med deremot svarande arfvode, hvilka ega att SeCreterareri öch Notarierna i renskrifningsgöromåleö // Eesv. och Ekon. utsk. Betllnkanden. tillhanda gå. Stockholm den 2 Februari 1823. P& Högh Ridd erska pet på Högt). Presleoch Adelns vägnar, Ståndets Vägnar, Akv.ArviDs.posse. C. F. a f W i n g å r ö. På P allo fl. Borgare' På Hedervärda BondeStåndets vägnar, St&ndets vägnar, And. Fredin. Nils Mansson* A. Fryxel, N:r 2. Ankom den 20 Febr. 1323» Vördsamt Memorial, Svar å BorgareStåndets Aterremiss af föregående. Genom Protocolls Utdrag af den 10 uti innevarande månad, har Vällofl.
Han i dessa beslut icke tagit del. Detta förslag är enl. min åsigt olämpligt. Ett annat förslag har blifvit framstäldt nemi. att besvärsmålen skulle hänskjutas till Högsta Domstolen, som borde förstärkas med en eller (lere divisioner. Är meningen med detta förslag alt en serskild division af denna Domstol skall nedsättas för behandlingen af besvärsmålen, så innebär detta intet annat än hvad Const.Ulsk. föreslagit i fråga om Regerings-rätten. Skillnaden beslår endast i namnet. Är åter meningen, att denne division af Högsta Domstolen skall promiscue behandla såväl vanliga rätts som administrativa frågor, så blifver i ännu högre grad, än som nu beklagligen är fallet, allmänheten utsatt för olika beslut i likartade frågor, hvilket naturligtvis icke kan vara någon fördel för lagskipningen. Det är klart, all ju tlere divisioner inrättas, ju flere olika åsigter och olika omdömen i frågor skola upstå, och derföre anser jag äfven detta förslag icke nyttigt. Då jag således finnér dc under denna öfverläggning framställda förslag oantagliga, men Coust.Utsk:s åter, emot hvilket åtskilliga anmärkntr blifvit gjorda, dem jag i ett eller annat fall är färdig att medgifva, likväl synes mig leda till något bättre, röstar jag för bifall lill samma förslag. Frih. af Ugglas, Curt Guslaf: Dä jag vid förra Riksda gen i Const.Ulsk. deltagit i utarbetande af detla förslag och med min röst understödt detsamma, torde det icke förefalla R. o. Ad. besynnerligt om jag nu anhåller att få yttra mig i denna fråga. Jag älskar i allmänhet icke alt uprepa hvad som förut blifvit ordadt af andra ledamöter, och jag befinner mig i en obehaglig ställning, då jag upträder kort efter Gr. Lagerbjelke och Hr Akerman, hvilka i det närmaste hafva yttrat hvad jag kan hafva att säga. Såvidt jag af discussionen kunnat fatta hafva allas tankar gått derpå ut, att en förändring i nuvar:de förhållanden är önskvärd, och till ytterligare stöd för denna öfvertygelse anhåller jag att i största korthet få inför R. o. Ad. framlägga en tablå öfver de mål, som inkomma till K. M.
At wid stad» gander af sätter at walla 1'LXerwZ8-Lommitteer ne tilläggas: at derest Ledamöterne af nägot Ständ til IrtXerinFS-LommittLen stulle saknas, komme dermed at förhällas lika som törande BeredNings-Lommikteeins är förordnadt. Z. ^rt. i. §. 2. kvlom. wällöf!. Borgare. Ståndet: At orden: af dem pä förra ställer uteflutas. I. §. 2. ^ckom. 12. ?unisten. Högloft. Riddcrskapet, Urstoltet anser denna och Adeln: Atidelta Anmärkning wäl grun» ment matte rörande vi jdad, och tilstyrker altsä, at LtriÄernas storlek tilläggas: cherra tillägg mätte göras Åliggande dock Landshöf«!wid KeUachonen. dingarne at sä indela vi-> Ltriäerns^ at wederböran-I dej gare-Standets ^xering8- Män icke kunde det med-i hinna eller synes oundwikeligen nödigt för Kronans säkerhet, hemställer Utffottet til Högwördige Ständer, om icke denna Anmärkning mä förfalla. Dä Författningen rydeligeN utstakar, huru förhällas bör i den händelse Ledamot wid 1»xering8- Oommitteen möjeligen stulle saknas, anser Utstottet nägot widare stadgande i denna omständighet blist wa öfwerflödig. Hörer lil K-eäLÄionen. -472 Den zo Mars. de ej med för länga resor blifwa beswärade. z. ^rt. i. §. Z. lVlom. wallo fl. Borgare»' Lika med BorgareStändet:
G e n o m att » röta » linet förstör man de öfriga ämnena, så att enda-st lintågorna stanna kvar. Linet är ett styfvare o c h tjockare spånadsmaterial än bomull. A n d r a spånadsämnen af cellulosa äro hampa, hvars fibrer, gröfre o c h längre än linets, ej blekas så väl som dessa, (säckväf, segelduk och repvaror), manilahampa a£ pisangväxten, ljus, stark, glänsande, jutehampa, grof, luddar sig (mattor, kaffesäckar), nässelfibrer från kina ( kokosfibrer, af hvilka sopborstar tillverkas. Cellulosan utgör det ' brännbara ämnet i ved: Andra slag af bränsle äro torf stenkol o c h bergolja. " E t t bränsle, som innehåller mycket väte, producerar mycket värme. E n mindre värmeeffekt åstadkommes g e n o m på syre rikt bränsle liksom g e n o m fuktigt sådant, emedan rnycket värme åtgår till vattnets förgasning. Äfven i goda värmeapparater tillgodogöres endast 50 % af det utvecklade värmet. V i d jämförelse mellan de olika bränsleslagens värmeeffekt finner man, att 1 kg. våtgas förmår uppvärma 45 kg. vatten från 0 gr. till 100-gradig vattneånga, 1 kg. björkved 4 /, 1 kg. 1 2 Stenkolen innehålla m y c k e t väte o c h åstadk o m m a h ö g värmeeffekt, koksen, s o m är föga vätehaltig, sprider mindre värme, m e n smälter ej likt stenkolen vid h ö g temperatur: h o s brunkolen o c h torfven är syrehalten större, kolhalten mindre, vätehalten lika stor s o m hos stenkolen. Cellulosan är rik på syre, hvarför veden, som dessutom, då den är nyfälld, innehåller ända till 57 % vatten o c h, då den är » lufttorr », sällan mindre än 15 %, ej är särdeles bra s o m bränsle. Förvandlad till träkol, producerar den större hetta. G e n o m flottning minskas vedens brännbara ämnen m e d ända till 8 %.
Då Revisorerne af Bancooch Riksgälds* Verken, på sätt redan är anfördt, äro utrustade »ned tillräcklig makt, att rätta större och mindre oordningar, sorn vid desse Verk kunna upptäckas, är svårt att jånna, det kungörandet af sådane upptäckta oordningar, hvilka genom Revisorers egen åtgärd kunna rättas, skulle, efter hvad någre värde Ledamöter yrkat, försätta Regeringen i nödvändighet att sammankalla Riksens Ständer. Att åter anmärkte och uti Revisorers Berättelser kungjorde afvikelser från föreskrifter, som skola gälla till efterrättelse vid de Verk och Inrättningar, hvilka äro ställde under Kgl. Maj:ts Höga inseende, skulle föranleda till Rik•ens Ständers sammankallande; derom lärer väl Stats-Utskottets Betänkanden. aöiQ icke kunna bli någon fråga, då rättelsen beror på Kongl. Majus Eget Höga godtfinnande. Ibland de Verk och Inrättningar, hvilka af Revisorerne granskas, är visserligen Banken det Penninge* Verk, som aldramäst är i behof att söka stöd i allmänna opinionen ! men Rikets Högloft. Ständer hafva likväl icke funnit betänkligt ålägga Revisorerne, att genast genom trycket utgifva de Eerätteiser om Banco-Verket, som af dem till Riksens Högloft. Ständer författas. Och hvad angar Riksgälds - Contoiret, så innehåller 7 §. uti Instructionen för Revisorerne af StatsBankooch Riksgälds-Verken, att Revisorerne skola, vid förrättningens slut, författa o< h genom trycket Allmänheten meddela en Berättelse om Riksgälds Verkets tillstånd och förvaltning, sä att, i anseende till Riksens Ständers egne Verk, alla betänkligheter emot den af Utskottet tillstyrkte tryckning af Revisorers Berättelser redan äro undanröjde. I öfrigt och beträffande Revisorernes möjliga misstag, i anseende till de omdömen, som af dem fållås, så, enär man afser beskaffenheten af de Verk och Inrättningar, hvika äro ställde under Kongl. Majtts
1:0 att silfverutvexlingen skall fortgå; 2:0 att om den afstadnar, äger man vända sig till Hofrätten; 3:o att Bankens grundfond skall blifva orubbad; fao alt publicitet vid Bankens förvaltning skall äga rum, och 5:o att privatbanker skola få existera. Hvem vill väl upphäfva någon af dessa stadganden? Men är det ej möjligt, att R. St., sorn besluta på 4 särskilda kamrar, skulle kunua förbise en eller annan af dessa punkter? R. St. kunde ju möjligen, genom ett beslut på sista dagen af riksdagen, inskränka grundfonden till 2 millioner och lemna reglementet med stadgande härom till fullmägtige, Hvad skulle Konungen i sådant fall göra? Icke kunde han vända sig till fullmägtige och blott säga, alt reglementet är olagligt, utan han blefve nödsakad åter sammankalla R. St.; och för att hindra en sådan olycka, är det gifvet, att Konungen bör äga tillse, att reglementet ej blir olagligt. Således, fastän man sagt, att banklagen är en civillag, så är det dock tydligt, att den efter grundlagen är Den 23 IVIaj. en bestående lag, hvilken jag tror man ej vill återkalla, För öfrigt förklarar jag mig icke vilja inga på PresteSt:s sednare inbjudn., men instämmer med dem, som tro, att frågan ej kati förfalla, Jag anhåller således om den propos., att Utsk, ålägges inkomma med voterfspropos. i ämnet. Frih. Cederström: Jag begärde ordet i anledn. af Hr Cederschjölds yttrande. Under tiden förekom en Deputation från PresteSt., sorn inbjöd R. o. Ad. till ett annat beslut, än hvarå inbjudn. förut från PresteSt. ägt rum. Då denna fråga nu blifvit föremål för discussionen och jag anser den sednare inbjudn. stå i rak strid med grundla gen, nödgas jag begära den på bordet, för att den ej må sammanblandas med den förra, och öfvergår nu till ämnet.
Hermelin, C. A., om beviljande af ett anslag å 50,000 Riksdaler, för att användas till ersättning åt egare af husdjur, som tili förekommande af boskapspestens spridande inom landet blifvit nedslagtade (N:o 36 i Bihanget): I. 97, R. 97; B. III. 516, 518, 532, A. 532; U. V. 427, 440, A. 440; E. IV. 192. — Hr af Klercker, C. A., angående pension åt Majoren Nils Johan Gierlz's enka. — Frih. — Hr Kuylenstjerna, C. J. G., angående upphäfvande af afrads afgilten för tillverkning af de så kallade ädla metallerna, eller åtminstone för koppar-tillverkningen (N:o 122 i Bihanget): I. 122, R. 122; B. II. 164, 203, 215, A. 215; E. V. 547. — Hr Lagercrantz, C. G., om ett anslag å 100,000 Riksdaler till vagbyggnads-arbeten i Jemtlands län, för beredande af arbetsförtjenst åt länets till följd al inträffad missväxt nödlidande innebyggare (N’:o 17 i Bi - — M — 117 hanget): I. 52, R. 52; B. III, 516, 518, A. 518; E, IV. 192.
Sonens sarkasmer tycktes hvarken framkalla vrede eller ledsnad. Hon kastade dem blott ifrån sig med en främmande afvisande stolthet. Men just detta retade. Det var liksom en förödmjukelse för honom i det. »Kan det aldrig bli nog med hyckleri!» utropade han. »Vill du neka till att det var för mig du inredde rummen?» »Nej, jag nekar icke till förbrytelsen», sade hon med en ansats till humor, som dock strax försvann. »Men du vill icke ha dem. Ja – så hyr jag ut dem till någon annan. Voilà tout. Det är ingenting att tala om.» »Och du tror att ett sådant intryck strykes bort lika lätt som det kommer? Om du visste hur vidrigt det är mig – detta att du jemt skall söka draga mig till dig och hålla mig fast! Hvilken motvilja, hvilken leda jag får för dig!» »Är det så? Låt oss då gå hvar åt sitt håll. Den saken är enkel», sade modern i det hon reste sig från bordet med ett lugn som stack alltför bjert af mot sonens bitande bitterhet för att kunna vara naturligt. »Så säger du med munnen», fortfor han i det han förgäfves sökte anslå sin kallt sarkastiska ton. Men rösten darrade. Hennes synbara lugn verkade på honom som en förolämpning – som när man håller en spegel för ansigtet på en menniska när vreden förvridit hennes drag. Han blef besinningslös som en sårad tjur. Han rusade blindt framåt – framåt. Han kände ingenting, tänkte ingenting, hade blott en enda förnimmelse: att han måste rifva henne ut ur detta lugn, som tryckte honom likt en skam. »Men i ditt sinne vet du, att om du inte förifrar dig, om du bara behåller kallblodigheten, så har du ett öfvertag, så har du i sjelfva vårt rent animala förhållande af mor och son ett hemlighetsfullt band öfver mig, som jag inte skall kunna vrida mig ifrån. I ditt sinne ler du öfverlägset åt mina försök att stryka dessa band af mig. Du vet att om du bara inte förgår dig, om du bara är den oåtkomliga, lugna som aldrig tycks begära någonting, som endast är likgiltig, då skall jag inte kunna frigöra mig. Ah, du känner mig!
Han skänkte af egna medel till Upsala, utan alt dertill begära en skilling af Staten. Jag har funnit i Committeens Betänkande, huru en af Ledamöterne der gjort sig möda att framställa, huru frikostigt Gustaf Adolph visat sig emot Upsala, hvaraf samme person velat draga den slutsats, att Staten skulle täfla med Konungamagten i detta fall, och har sagt: ”När Konungen gifvit så mycket Refter en ”lång calcul på huru mycket Staten gifvit), ”hvad har då Staten gifvit?” Det synes således vara nödvändigt, för att litet rectifiera omdömet om hvad som Gustaf Adolphs opinion varit, att erindra, alt lian icke synes hafva utgått ifrån den åsigt, att Staten skulle bidraga med skattemedel till undervisnings-anstalter, utan tvertom med sitt eget höga exempel visade, hvad den enskildta frikostigheten borde välja till föremål. Herr von Hartmansdorff har för öfrigt behagat kalla mig sin motståndare, ehuru jag måste bekänna, att jag, i afseende på Uppfostringsverkens förbättring, icke anser honom vara min. Tvärtom jag erkänner honom såsom en stor medhjelpare; men jag förundrar mig något öfver, att han talar, som vore han en pålitlig organ för de principer, hvilka skola blifva gällande, då förslaget en gång kommer till pröfning. Jag skulle önska, att den tanka, Herr 74 Den i4 Augusti f. m. von Hartmansdorff hyllar, till en stor del skulle blifva det beslut, som Rikets Standar och Konungen komma att fatta; men är jag skyldig förlita mig, att sådant verkligen skall inträffa? Jag vet blott nu, att det ur förklaradt, alt Betänkandet skal 1 hvila; och det kan komma att hvila ganska länge. Jag är ej Säker på, att, då ett beslut skall fattas, Herr von Hartmansdorffs mening blifver den gällande. Om den skulle blifva det i delta Stånd, är det ej sagdt, att den blir det i de 3 öfriga, och att Konungens bifall blifver dermed öfverensstämmande. Då man ej kan med säkerhet motse detta, vet jag således ej, om Ridderskapet och Adeln kan helt och hållet lita på hvad Herr von Hartmansdorff anser vara det rätta.
Ständer såsom magkägande kunna gemensamt med Konungen stifta, uphäfwa och förklara lagar. Huru skola De kunna dä underkasta sig Deras egna EmbetSinänö bedömande? Huru kunna De föreställa parker som äco Högsta waglen, och som wäl böra sölja la, gen; men om De derifräu alwika sä kan ingen hindra Dem derifrån, smeda» enligt sakens natur, i alla Samhällen, sä killsägandes enwäldct någonstädes skall stnnag Med samma skäl hade frägan om recognirions skogarne ocksä bordt till Domarens chröfwande hänskjutas. Frägan om Tull arrende Societetens begärde afdrifning a arrendet likaledes, ja, de fleste ärrender hade blifwir föremäl för Domarens pröfning. De hade således blifwir landets behärskare, och Riksens Ständers magt blifwit ingen. Domare wäldet Ar här i landet starkt nog sörm, det kunde käla inskränkning, men aldeles icke att ulwidgas. Herr krinr^selaolä, ?sul, upiäste till Protokollet ett sä lydande Diktamen. Utaf Högloft. StatS-UtikotletS upläste betänkande befignes, dek UlMtets Herrar Ledamöter, uti - ^ . frägan Dm 28 December. 1627 fragan om sörmägligastc sättet, att tvid inträffande ledigyeter disponera Kungsgardarne, warit af olika tankar i la matto, att en d l anfttt bäst wara, att i likstämmighet med 1799 ärS Kongl Förordning, dessa lägenheter genom auciioner under arrende »plata, samt en annan del trott det i flere afseende» wara bättre att sörw.mdla meranämnde lägenheter kill Kronoskatte hemman samt dem föijaktellgen till skatte forsäll ja; och i anseende kill hwilken lkiijaktighet Högloft. U lksttet behagat ölwerlämna denna sräga till Riksens Högloft. Ständers egir närmare ompröswande och afgjörande.