Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore således i Directionens tanka med Riddarhusoch JungfruStifts Råkenskapernes behörige handläggning mera förenligt, om den nu varande gemensamma Kamererare» i stället sattes i tillfälle, att genom en löne-förbåltring kunna sjelf påkosta det biträde, hvaraf han för de nästan årligen ökade göromålehs bestridande redan är, och äfven allt mera synes blifva i behof; och då Directionen ej kunnat undgå medgifva, att den begårte tillökningen uti de nu utgående arfvoden för Adeliga Jungfru StiftsCassan och Adeliga CadetlSkolae Fonden, i förhållande till den tillväxt desse Cassör vunnit sedan samma arfvoden bestämdes, år ganska måttelig, samt det dessutom i betragtande tages, att äfven med en sådan tillökning, inkomsterne vid den så beskaffade RiddarhusKamérerare tjenste», som snart fordrar ert persons odelade arbetsförmåga, näppeligen kan anses utgöra mer än hvad till tarflig utkomst erfordras; har RiddarliusDirectionen trott sig böra hos Riddarskapét och Adeln vördsamt tillstyrka , att RiddarhnsKamereraren må erhålla den förhöjning uti de hittills bestådda arfvoden af Wadstena Adeliga Jungfru StiftsCassan och Den 20 Augusti tt ni. Adeliga CadetlSkolaeFonden; som ofvanberurdfc dr. Stockholm den 11 Augusti 1820. Jacob De la Gardie. Fredric Klingspor. G. M. Danckwardt. H. G. Melin. N. Snoilsky. Ödmjukaste Memorial! Under förvaltningen af Riddarhusets angelägenheter har det fästat uppmärksamheten hos Höglofl. RiddarhusUtskottet, särdeles vid sista Riksdag, oell sedermera hos Högloll. RiddarhusDirectionen att RiddarhnsKamererarens göromål under de sednaste 15 åren, på ett ganska betydligt sätt ökat sig, dels genom åtskiilige nya Testamentsfonders tillkomst, dels genom de förut varande fondernes tillväxt och förkofran.
Hvad P riset åter för den, på Konungens Befallning, af mig började Talla olver Hans Maj:t Konung Carl XHI:s Kröning, vidkommer, torde det vara lika öfverflödigt för mig att det försvara. KoustArbelcns rätta värde Deli 27 Januarii, 331 bestämmes äfven i delta afseende säkrast af Kännare, och då flere Herrar och Män af Högloll. Ridderskapet osli Adeln, samt andra, sorn äro kände för att besitta KonstDomarens egenskaper, besett Taflan, torde deras omdömen, äfven härom vara påliteligast. Konstnären kan endast säga, hvartill han kan åtaga sig Arbetet. Andra torde böra åtnöja sig med uppgifvandet af sina enskildta meningar, huruvida ettämne ur af värdighet att utföras, önskbart att ägas och örn möjligheten att sig det förskaffa, Isynnerhet skulle det vara att förmoda, det en klok egenkärlek härutinnan inskränkte den uti Konstonie mindre kunnoges omdömen uti hvad sjelfva Konsten och dess Idkare angingo. Dessutom är Priset af Hans Maj:t Konungen sjelf till alla delar bifallit och såsom alldeles icke öfverdrifvit faststäldt; hvilket ensamt torde vara ett ojäfukligt bevis, alt Konungen ansett det icke egennyttan, utan nit för saken, varit den driffjäder, sorn förmått mig jneranämnde stora Arbete företaga; om denna omständighet icke redan genom de af Herr Hammarsköld gifne uppgifter skulle anses tilljäckeligen besannad. Också lärer den af denne värde Ledamot väckte och af flere i de fria Konstonie väl bevandrade Ledamöter, understödde frågan, endast hafva varit, 0111 Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln skulle anse skäligt att till Högh StatsUtskottet remittera frågan om medels utfinnande lill utförande af detta Konstverk, med hvilket Rikets Ständer önska göra Den 27 Januarii, H;ms Kongl. Maj:t en underdånig Present, såsom ett vedermäle af deras underdåniga Kärlek, Vördnad och Tacksamhet. Sedan jag sålunda infor Högloft.
Ah! – återtog hon och tryckte händerna hårdt emot bröstet, en ny tanke hade fallit henne in, minnet af den bleka qvinnan vid fenstret. Om någon fara skulle hota Edvard Om denna vansinniga qvinna Anna vandrade häftigt fram och åter; nattens enslighet, hennes upprörda fantasi skapade idéer, den ena mera orimlig och bizarr än den andra, som jagade hvarandra genom hennes upphettade hjerna. O, Edvard! Edvard! – sade Anna halfhögt med lidelsefull smärta, – du vet att jag väntar dig, och kommer ej, kommer ej då jag är din maka, då ingenting mera skiljer oss åt. Hvad har då händt? hvad är orsaken dertill? är du sjuk? har någon olycka inträffat? men då skulle väl jag, hans maka, blifvit underrättad derom, hans maka, – upprepade Anna och log midt igenom tårarne. Ja, hvad som än kunnat hända, så äro vi likväl förenade, jag har rätt att dela hans sorg så väl som lians glädje, jag är hans maka, hans maka! – hviskade hon sakta med obeskrifligt ljuf röst, och ett leende af lycksalighet förklarade hennes vackra ansigte. Detta ord så betydelsefullt – ty himmel och helvete kan ligga deri, hvars ljud är lika harmoniskt, som dess betydelse är ljuf, hvilken magisk verkan utöfvar det icke öfver den unga qvinna, för hvilken del är inseglet på hennes högsta lycka, då hon sjelf, på en gång stolt och blyg, ger sig detta namn, och hur det unga hjertat bäfvar af en sällhet, ännu tusen gånger mera ren och hög, då han, som är hennes lifs själ, för första gången trycker henne till sitt bröst och kallar henne så. Den häftiga oron inom Annas bröst var stillad, hon stannade tankfull vid dörrn till balkongen, drog undan gardinerna och, längtande att svalka sin heta panna, öppnade hon dörrn och gick ut. Månan höll på att gå ned, den satt blek och lutande öfver trädtopparne längst ned i parken; vinden drog då och då liksom långa suckar genom rymden och löfvet for rasslande upp i hvirflar på sandgångarne; Anna lutade sig mot jerngallret och skådade drömmande ned under sig.
I sammanhang härmed må nämnas, hurusom 147 § föreskrifver, att, då Fullmäktige vid fastställande för en ny låne-period af belåningsprisen å jern m. m., finna skäl att nedsätta berörde pris under det förut gällande, skall i samma kungörelse, sorn derom utfärdas och i allmänna tidningarne införes, alla efter de högre belånings-prisen utgifna lån uppsägas till betalning sex veckor efter den dag, då de nya belånings-prisen vidtaga; dock så, att låntagare än vidare må få behålla lånen, om de inbetala skillnaden emellan hvad efter de gamla och' nya belånings-prisen å de pantsatta effekterna kan få lånas, utan rättighet att dervid erhålla motsvarande relax af desamma; hvarförutan det på Fullmäktiges pröfning ankommer, huruvida deremellan, vid inträffande större fall af försäijnings-prisen, en dylik åtgärd till Bankens betryggande hör vidtagas. Hvad lån på tackjern särskildt angår, så beviljas dessa på högst 9 månaders tid, med förbindelse för låntagaren att, om sfå fordras, äfven dessförinnan, efter sex veckors uppsägning, lånet återgälda. Fullmäktige, hvilka, på sätt förut är nämndt, ansett utlåningstiden höra inskränkas, hafva till stöd för denna mening anfört, att ju kortare berörde tid bestämdes, desto tillräckligare hlefve fonderne och desto lättare måste det för den utlånande myndigheten vara att fördela kapitalet bland de lån-behöfvande; att de fonder, som för närvarande äro ställda under Diskont-direktionernas förvaltning, med undantag af fonden tili utlåning med omsältningsrätt, betingade i allmänhet högst 6 månaders utlåningstid; att kassa-kreditiv åt enskilde personer visserligen beviljades på en tid af ända till ett år, men att den särskilda naturen af denna rörelse gjorde förminskning i tiden obehöflig; hvaremot för lån på jern och andra våglörda effekter samt tackjern högsta utlåningstiden torde böra bestämmas till 6 månader, ulan ovilkorlig rätt till lånens omsättning, men med upphörande af den nu stadgade uppsägningen.
En mängd smärre poemer och skrifter, tryckta i särskilda samlingar och tidskrifter, samt några noveller och slutligen Svenska djurens historia, hvilken hufvudsakligen skrefs i afsigt att införa trädsnitt efter Engelska sättet, ehuru dessa icke den tiden (1817) hos oss kunde tryckas. P. A. Granberg. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Jemte det jag får göra fullkomlig rättvisa åt den sinnesstämning, som vid detta tillfälle förmodligen framkallat Frih. Boyes motion, får jag äfven förklara , att om det vore i mitt skön att medverka till något understöd uti ifrågavar. hänseende, skulle jag gerna dertill bidraga, emedan jag äfven hade fördelen af att känna aflidne Granberg och har arbetat jemte honom uti en enskild stiftelse; men jag tvekar, huruvida en så beskaffad motion, som denna, rätteligen kan till Utsk. remitteras. Det måste väl icke vara meningen i 56 §:n Reg.F:n, att hvarje individuel händelse, som inträffar under loppet af en ledan r4 månader lång riksdag, skall berättiga en motionär att väcka frågor, hvilka skola behandlas i grundlagsenlig form. Efter mitt begrepp afser 56 §:n endast de inträffande tilldragelser, hvilka angå hela landet, eller rättast riksdagsärendena, och medger blott rättighet alt efter motionstidens slut väcka motioner, hvilka ovillkorligen och omedelbarligen härleda sig från fattade beslut. Man har väl stundom i delta hänseende förbisett det stränga i grundlagens stadgande och för att vinna ett godt ändamål någon gång inedgifvit remiss; men en så beskaffad isolerad framställning, som denna, tror jag icke kunna få skydd afofvanberörda 56 §. Jag har velat antyda min öfvertygelse härom och tror icke att remiss lill Utsk. kan beviljas. Hr Eden hjelm, Gillis: Sorn äfven jag från yngre år Den 15 M n r s f. m 497 år knnt den aflidne mannen neli kan om honom intyga detsamma , som Frih. Boye, så förenar jag mig fullkomligen i den af Frill. Boye väckta motion. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Rän från början varit, lika med all ahnan jord i Riket, skattlagde i Persedlar, hvilka! således utgjort grindskatten samt följaktligen ännu bestämma jordens natur; att förvandlingen deraf i penningar vid den sedermera efter Provincernes återvinning från Danmark skedde nya skattläggning och derpåföljde Militiae indelning grundades på beräkning af hvad räntepersedlarne dä gälde i verkligt myiit* såsom det gångbara penningevärdet; att desse åtgärder icke vöre ovillkorlige följder af Malmo jEf tat s - U ts kottets Be tänk ande n. 133 Recess, hvarigenom orterne afräddes till Sverige, eller för everldelig tid ansågos böra ega bestånd, hvarföre och ehuru Kongt. Majit, genom det åbgfopade Nådiga Brefvet af den 7. Maji 1766 lät bero vid Riksens Ständers den tiden efter dg öfrige gine Riks Ståndens begifvande, anm,äldte beslut, att räntorne fingo fortfarande utgå i ConJante penningar, frågan till sin beskaffenhet är satan, att den åter kunnat väckas och komma under gemensam pröfning af Kongl. Majit och Rikets Ständer, dess heldre, sorn äfven i den händelse någon rubbning uti Indelnings Verket skulle, såsom i Blekinge Län ock redan skett med te indeldte räntorne, finnas nödig, till åstadkommande af billighet och rättyisa skattdragare emellan, Kongl. Majit och Rikets Ständer icke äro eller ‘kunna vara betagna rättigheten dertill af Grundlagens stadgande, hvilket i 80 §. blott utstakar ordningeti för sådap ändring, samt härvid dessutom alternativt blifvit föreslaget räntornes afbördande gfter deras primitiv^ värde i penningar, med tillökning efter Cours, hvartill hemmans egarne skulle, efter Utskottets tanka, dess heldre kunna anses skyldige, som de genom Kon-1- förordningen den 6. December 1776 för. bundos till Krono
Hos Hederv. Bonde-Ståndet, af hvilket detta Betänkande jemväl blifvit till Utskottet återremitteradt, hafva åter anmärkningar endast förekommit emot Utskottets yttrande, i fråga om de af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret äskade mera bestämda och fullständiga föreskrifter, rörande de till lånemedlens utdelning utsedde Committerades ansvars-och redovisnings-skyldighet, samt angående antagligheten af de till säkerhet för omförmäkle lån meddelade inteckningar i byggnader af träd. Uti det återremitterade Betänkandet, har Utskottet sökt utförligen framlägga grunderne för dess betänkligheter emot den ifrågaställde rubbningen och förändringen af de, vid sistförflutna Riksdag, bestämda ränteoch återbetalnings-vilkor för det ofvannämnde stad då beviljade byggnads-lån. Med undantag af hvad, som blifvit anfördt, rörande det Söderhamns stad af Rikets nu församlade Ständer meddelade låne-understöd och den förmenta motsägelsen emellan hvad Utskottet, angående räntan för detta och nu ifrågavarande lån, yttrat, innehålla anmärkningarne, till stöd för den yrkade lindringen i förrberörde lånevilkor, icke några andra skäl och omstäudighe O '-'O Bihtill R. St. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 21 Haft. X 2 Slats-Utslcottels Utlåtandej IV. o 314. ter, än dem, som i förra Betänkandet blifvit upptagna och, före dess afgifvande, af Utskottet noga öfvervägda. Utskottet, som ingalunda kan medgifva den anmärkta motsägelsen, anser sig följaktligen å sin sida endast behöfva hänvisa till hvad detta Betänkande uti ifrågavarande afseende innehåller, helst Utskottets deruti yttrade åsigt, hvars rigtighet såsom grundsats äfven i allmänhet är vorden erkänd, icke blifvit i någon mon rubbad, under en förnyad pröfning af härvid förekomna förhållanden.
Hos Borgare-Ståndet har blifvit väckt en motion af Herr Hörnstein, C. C., som föreslagit, att, för uppmuddnng af en i Hjelmaren befintlig uppgrundning , som snart torde tillintetgöra seglationen emellan Nerike och Stockholm m. fl. orter, om ej hjelp mellankommer, Rikets Ständer måtte vilja ett anslag af 20,000 R:dr, hvartill kostnaden, enligt en för fem år sedan på enskild mans föranstaltande hållen undersökning , skulle sig belöpa. Då verkliga behöfligheten af det föreslagna arbetet icke blifvit vederbörligen utredd, ej eller att. summan härtill numera vore tillräcklig, samt 1 betraktande dessutom af de betydliga fördelar, Örebro stad och orten deromkring tillskyndats genom Hjelmare canals anläggning, har Utskottet funnit sig icke kunna tillstyrka utgående af det äskade, temligen betydliga, anslaget, utan får hemställa, att Herr Hörnsteins motion måtte få förfalla. 27:0 Sedan vid nästlidne Riksdag frågan om anslag för uppmuddring af Nordre eif vid Kongelf förfallit, af orsak, att en sänkning i Götha Elfs vattenhöjd dymedelst befarades, så har nu Herr von Kochj, uti BorgareStåndet väckt motion, med begäran, att undersökning på Statens bekostnad måtte ske om ändamålsenligaste sättet att göra Nordre eif segelbar för lika djupgående fartyg, som dem, hvilka passera Trollhätte Canal. Utskottet föreställer sig, att, om Kongl. Majit skulle i Nåder pröfva en dylik undersökning vara af allmänt gagn, tillgång till betäckande af utgifterne dervid då torde kunna beredas å anslaget förj reseoch undersökliings-kostnader, hvadan Utskottet tillstyrker, att något serskildt anslag, i anledning af motionen, ej måtte anvisas. Utdikningar och aftappninyar utaf sanka trakter och sjöar till beredande af odlings företag. 28:0 Vid nästlidne
Efter härom anstäld öswerläggning och votering, beslöt Preste-Stäudet, att som Regerings-Fvrs mens 60 Z. innehäller, att till Bewillningar räknas Sjö- och Landt - Tulls samt AcciS-Atgifterne, postmedlen, Charta Gigillatä - Asttften , ^,uSbehofS-Bränneri' medlen samt hwad Riksens Ständer detzutom särskildt hwarje Riksdag såsom Bewillning sig ätaga, sä skulle det ock tillböra Bcwillnings - Utskottet, att dessa Bcwillningar granska och till Riksens Högloft, Ständer upgifwa de förändringar deruti, hwilka Utskottet kunde anse nyttige och nödige, i synnerhet hwad utgörandet och fördelningen deraf anginge. Hwad Sier frägd» om obehindrad utförsel af Dictualier och Spanncmäl beträffade, ansäg Ständct lika med Utskottet densanima icke tillhöra Dcwillnings - Utskottets ätgäi d; Hwilket genom Utdrag af Protokollet skulle de ReTredje Band. 27 , 2Z« spccti - Fio Den 6 September. spcctive Med-Ständen samt Bewillnkngs-Utskottct wördsamt och »vänligen tillkännagifwas. vt supra. k!x krotocollo v. r^Imcjuist, Utdrag af Protokollet, hällct hos Högwördigc Preste-Ständet dcn 5 September 1809. S. D. Wid öfwcrwägandc af hwad Riksens Högloft.
Men det är icke det intresse som begär någon skyddstull emot utländsk medtäflan af produkten, utan det som begär att kunna erhålla sitt råämne för billigaste pris, för att äfven kunna nedsätta priset pä den förädlade varan. Detta är icke någon annan förmån, än hvad såväl bomullssom sidenfabrikanterne redan äga för sina råämnen, och en förmån som, på sätt förut blifvit ådagalagdt, sammanträffar med hvarje hushålls behof och önskningar. Stearinljus är en vara, som i anseende till snygghet och beqvämlighet gjort sig alltmer omtyckt på de sednare åren, men har fördyrats betydligt genom den närvar, tullen. 100 procent talg gifver i medeltal icke mer än 45 procent stearin, och den erhållna biprodukten, s. k. oljsyra, står i värde föga öfver tran och betäcker ej mer än tillverkningskostnaden. Häraf uppstår det förhållande, att hvarje skillings tillökning i priset på talg, vare sig genom tull eller andra omkostnader, förorsakar fabrikanten en mer än dubbelt så stor tillökning i priset pä stearin; så att den nuvar. tullen på talg minst betungar stearinen med 1 r:dr 10 sk. b:co på LTt. eller nära 5 sk. r:gds Tf, mera, än den eljest skulle kosta. Sisth höst stod äfven sjelfva talgpriset i Ryssland mycket högt, och detta har orsakat ett ytterligare stigande af priset på stearin; men om man antager det pris, som sednast noterades i St. Petersburg, eller 11 rubel assignationer per pud, hvilket icke gör ett högre inköpspris för talgen på stället än f 1 j sk. r:gds, och i hvilket fall Den 5 Februari. 345 den nuvar. tullomkoslnaden uppgår till omkring 18 procent af värdet, sä inverkar denna tillökning i vida större mån på priset.
— Genom benne befrias de bäde att redowisa huru den eller den hushälls«spekulation lyckats. Genom denne behöfwcr icke den i fiecaäencs rvarande, till creditcns stärkande upgifwa en större afkastning, än han werkcligen äger och sämedelst päskynda sitt fall. Genom denne äga Taxeringsmännen föreskrifter att följa, hwilkct i bctydelig män skall göm Leras befattning mindre ociiaula och ben skattskyldigeS knot mer obilligt. Allt hwad Taxeringsmännen vaskatta ligger för ögonen, att wilja dölja det wore löjligt. Men den skattskyldiges Debet och Credit bör wara frikändt för annan granskning än detz egen. Den mycket päräknade förmänen akt ett rikt äv betalar mer, och twärtom, undergär m betydelig jcmnkning, i betraktande deraf att sällan nägon hushällarr wid den tid taxeringarne manligen ske har förra äretS Spanmäls-sörröd i penningar förwandladt.— Bruksvch Bolags - böcker äro sannolikt mycket mindre afstutaLe; skall dä Taxeringen i8io r Februarii grundas pä I8o8 ärs behällning, sä finner man att 1811, dä de» betalcs, är det rika ärets skörd redan förtärd, eller imtzwäxtcns olägenheter öfwerwunbne. — Häraf följer att sä wäl wid inkomster som förmögenhets upffattanLe, det ena äret mäste betala det andra. Jag inser derföre ej att L detta afseende mer rättwisa tilhör dek ena chr det andra Förstaget. Betys Den 2Z September. 89 l Betydeligc olägenheter skulle jag äfwen anse up» komma af den frägan huru mycket som ätgätt. till egcndomcns underhäll. Oen ene nedlägger i odlingar hulfwa sin afkastning, ehuru dctze pä längd böra öka sa wäl Ägarens som Kronans deraf följande inkomster, fcrswinncr den dock för ögnahlicket ur taxeringen.
Om en återremiss af Utsk:s betänk, kunde vinnas, borde dervid iakttagas åtskilliga omständigheter, och egentligen i främsta rummet den att man undersökte huruvida icke förklaringen jemväl må till arfsrätten utsträckas, dels ock bestämmas att. deltagande må äga rum ej blott i giftorätt, utan också i gemensam gäld. Likaledes får jag yttra att, dä Hr Coijet lika med många andra erfarit att den nya lagen blifvit genast och omedelbart tillämpad vid upplösning af bon, som varit grundade på äktenskap ingångne före d. 19 Maj 1845, så skulle, om man nu antoge Utsk:s betänk, sådant det är, följden blifva ett ytterligare intrasslande i det ett upprifvande af de bodelningar, som blifvit verkställda, kunde komma att äga rum. Detta vore alt än vidare i trassel invefva saken. Derföre önskade jag att uppställningen af ordalagen mätte blifva sådan alt man tydligen insåg den tillämpning, som ifrån närvar, tid borde äga rum, nemi. att den gamla lagen tillämpades för sådana äkten skap, hvilkas ingående daterade sig ifrån tiden före d. 14 Sept. 1845 och hvilkas upplösning inträffade efter tiden för lagförklaringens utfärdande. På sådant sätt kunde man söka undvika att vidröra de äktenskap, som redan blifvit upplösta under mellantiden, och i afseende hvarå lagskipningen må hafva med boets delning förfarit pä sätt den funnit med den nya lagens tolkning bäst förenligt. Ehuru sådan är min åsigt i juridiskt hänseende, den jag ofvan önskade få uttrycka, finner jag likväl de af Hr Gr. Mörner anförda politiska skälen nog bindande, för alt jag må anse mig fullt befogad icke yrka någon återremiss för närvar.; ett afslag synes mig alltså kunna grundas på politiska åsigter, som ej äro utan vigt, och dem jag således lemnar i sitt fulla värde. Gr. Sparre, Claes Hobert: Till en början får jag erkänna, det äfven jag vid sistförflutne riksdag röstade emot den lika arfsoch giftorätten; men anser mig derföre ej, såsom Hr Akerman antydt, förbunden att arbeta för den förändring som af Utsk. blifvit föreslagen.
Beträffande ämnet för 8:de puncten eller det tillstyrkta fastställandet af ÖfverStåthållare-Ämbetets förbud mot ett Hufvudstaden stiftadt Talaresällskaps sammanträden, finner, vid betraktande af executiva Magtens rätt i ordningsmål, och af de särskildta omständigheter, som för ögonblicket påkallade samma rätts utöfning, Utskottet sig icke befogadt att anmärkningen godkänna. Då den i io:de puncten citerade 60 §. af RegeringsFormen synes desto mindre tillämpelig, som Kongl. Theaterlnrättningarna i Stockholm, långt för detta tillkomna, aldrig medfört för Kongl. Maj:t och Kronan någon uteslutande vinning, utan tvärtom betydliga konstnader, och då derjemte beviljandet af ett nytt TheaterPrivilegium, nu, likasom alltid förut, beroende på Kongl. Majrts Nådiga Välbehag, skulle troligen, vid en ökad concurrence, hafva beredt den enskilde Entrepreneurens undergång , och de redan befintliga mot Hufvudstadens folkmängd nog svarande Theatrernes skada, kan den uppgifna Constitutions-TJtskottets betänkanden. lfa Anmärknings-anledningen af Utskottet icke gillas. Vid jemförelse af de locala olikheter att Fräkne Härad i Bohus Län fournerar nästan enda Skogstillgången på en vidsträckt Hafskust, och att deremot Norra delen af Wadsbo Härad i Skaraborgs Län är till öfverflöd försedd med Skog, anser Utskottet deni n;te puncten framstälda , för öfrigt mindre vigtiga anmärkningen icke föranleda någon åtgärd. Under öfverläggning af I2!te puncten och, i sammanhang dermed, den lgrde, har Utskottet af Protocollen för den 25 Januarii 1819 och den 15 September 1822 intagit att Kongl.