Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att ett så beskaffadt försök, riktigt tänkt och lyckligt utfördt, skulle medföra de olyckliga verkningar, som Utskottet befarar, kan jag ej föreställa mig. Jag tror tvertom, att de föreslagna förändringarne så tydligt i sig sjelfva innebära bevisen för sin ändamålsenlighet och nödvändighet, att de, långt ifrån att mötas med obenägenhet och misstroende från församlingens sida, fastmer skulle af henne med glädje erkännas såsom verkliga förbättringar. Minst af allt skulle hon, efter 38 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Ut skottets Betänkande N:o 1. min öfvertygelse, blifva missbelåten dermed, att de toma och ytliga talesätt, som på många ställen i 1811 ars handbok förekomma, blifva utbytta mot mera kärnfulla och anderika. Då jag alltså, på nu i korthet anförda grunder, anser den reviderade handboken hvarken vara obehöflig eller vådlig för församlingens lugn, utan behöflig och nyttig, får jag vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att för sin del densamma gilla och antaga. Skulle likväl, på de af Utskottet aniörda eller andra sköl, handboks-förslagets antagande i sin helhet under nuvarande tidsförhållanden anses mindre lämpligt, så tillåter jag mig föreslå, att åtminstone de delar, om hvilka besluten inom PresteStåndet vid sistlidne riksdag varit nästan enhälliga, och på hvilka äfven samma Stånd i underdånighet begärt Kongl. Maj:ts stadfästelse, måtte af de öfriga Stånden godkännas. Då det ligger i sakens natur, att ingen samhällsklass kan med större försigtighet gå till väga, när fråga är om någon förändring i Kyrkans ordningar och bruk, än Presterskapet, så torde den samstämmighet, som rörande nyssnämnda kapitel i Preste-Ståndet gifvit sig tillkänna, vara ett af de kraftigaste bevisen för deras antaglighet. Hyser man betänklighet äfven mot denna mera inskränkta liturgiska reform, så bör jag ändtligen erinra derom, att 2:dra och 6:te kapitlen, enligt min tanka, icke kunna utan verklig obillighet af Ständerna afslås.
Doktorsgrad må vid det undervisningsverk, der lärokursen blifvit afslutad, tilldelas licentiat, sedan han förlättat och offentligen vid samma läroverk försvarat en af vederbörande fakultet godkänd, om högre lärdom vittnande afhandling i något till läkarevetenskapen hörande ämne; ”Skulle utdelandet af Doktorsgrad betraktas såsom en endast universiteten tillkommande rättighet, härflyter ingen särdeles olägenhet deraf, att de vid fakulteten i Stockholm utexaminerade licentiater vid endera fakulteten i Upsala eller Lund densamma förvärfva, på sätt kommilterade äfven föreslagit;” ”12:o Medicine och Ghirurgie Doktorsgrad erfordras endast för att å underdånigt förslag till ordinarie läraretjenst vid någoldera läroverket uppföras;” Slutligen tillägger Kongl. Sundhels-kollegium: att såsom koramitterades hufvudförslag förutsätter, indraga universitetens medicinska fakulteter, vore ur allmän ve - 228 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 153. tenskaplig synpunkt betraktadt, elt betänkligt steg, och ett för läkarebildningen ännu betänkligare vore det, om, såsom kommitterades s. k. interimsförslag i dess oförändrade skick åsyftar, den enda medicinska läroanstalt i riket, som någonsin kan komma alt fullt oberoende af de öfriga uppfylla alla vilkoren för en fullständig medicinsk undervisning, och som redan genom framfarna Konungars nådiga omvårdnad, genom Ilikets Ständers frikostiga understöd och genom egen vetenskaplig verksamhet, redan står nära detta mål, söndersplittrades för alt bilda en underordnad länk i ett undervisningssystem, till hvars ändamålsenlighet det, till följd af sjelfva systemets felaktiga beskaffenhet, endast ofullkomligt kunde bidraga.” Qfverblickar man nu alla dessa förhandlingar såväl hos Rikets Ständer som inom ofvannämnda kommitté och hos Kongl. Sundhets-kollegium, så finner man tydligen att på intet håll ifrågasältes någon inskränkning af Carolinska Institutets verksamhet, om man undantager kommittéens förslag, hvilket vill upphäfva alla tre läroverken för att låta dem samtlige ingå i ett enda nytt sådant.
Och qvinnan sade till Elia: Nu förnimmer jag, att du äst en Guds man, och Herrans ord i dinom mun är visst. Efter en lång tid kom Herrans ord till Elia, i tredje årena, och sade: Gack bort, och te dig för Achab, att jag må låta regna på jordena. Och Elia gick åstad, och tedde sig för Achab; men en ganska hård tid var i Samarien. Och Achab kallade Obadja sin hofmästare. Och Obadja fruktade Herran storliga; Förty då Isebel utrotade Herrans Propheter, tog Obadja hundrade Propheter, och gömde dem i kulor, femtio här, och femtio der; och försörjde dem med bröd och vatten. Så sade nu Achab till Obadja: Drag igenom landet till alla vattubrunnar och bäcker, att vi måtte finna gräs, och behålla hästar och mular, så att boskapen icke all förgås. Och de delade sig i landet, så att de drogo det igenom. Achab drog allena på en väg, och Obadja desslikes allena på den andra vägen. Då nu Obadja var på vägenom, si, då mötte honom Elia. Och som han kände honom, föll han uppå sitt anlete, och sade: Äst du icke min herre Elia? Han sade: Ja; gack och säg dinom herra: Si, Elia är här. Han sade: Hvad hafver jag syndat, att du vill gifva din tjenare i Achabs händer, att han skall dräpa mig? Så sant som Herren din Gud lefver, det är intet folk eller Konungarike, dit min herre icke sändt hafver till att söka dig, och när de hafva sagt: Han är icke här, hafver han tagit en ed af det riket och folket, att man icke hade funnit dig. Och du säger nu: Gack och säg dinom herra: Si, Elia är här. När jag nu ginge ifrå dig, så toge Herrans Ande dig bort, jag vet icke hvart; och jag komme då och underviste det Achab, och funne dig icke, så sloge han mig ihjäl; men jag din tjenare fruktar Herran af minom ungdom.
E n kort soltid b o d d e gröna vagde trifdes inte längre inne skälfde så ' oroligt, sjöd oeh jäste i den; gande därinne och o c h åter i den blå luften. Men ugglorna, i stammen, k ä r i e k s t a n k e n i sin det var en ljuflig tid, och mild, den gamla eken fåglarna sjöngo och voro glada. 5. sommaren gick, mindre och nätterna himlen, genom solen v ä r m d e mörknade. och allt Så en d a g nordanvinden kom skogen. H a n hade tunga, svarta vingar, som piskade luften, och för stora träd s o m hård och deras h v i n a n d e slag föllo a x o c h strå. mörk natt k o m dan på långt han. dragande öfver lade och flåsade i mörkret; rysning genom i frossa, darrade; och fåglarna i krohufvudet slippa att se d e n Och drog skogen, och dånade det som att allt närmare; en svart sky öfver en i s a n d e kall pust k o m strömmande genom Då under v i n g e n för förfärlige. vingslagen plötsligt då gick det en eken, grenarna skakade som bladen stucko Rebåll h ö r d e s d e t, h u r h a n m u m - luften. störtade mot en d e t g a m l a t r ä d e t till m a r k e n sten, och från fåglarna flögo kvistarna och Nordanvinden skrattade hvirflade topparna; bort genom fart. * gled tanken ut ur blad, och husvilla och krets, också och m e d ett t u n g t b r a k; då krossades bofinkens b o P. Mindre bittert skulle det hafva känts för vid himmelen. den trakt, där den g a m l a eken växte. skall fatta bevekelsegrunderna och sätt, omotiveradt ej fordra, handlingssätt, Är det skäl för sig. dess mer stammen Till mulnade godt hopp och gamla flygande och nya snart bar h o n dess varmare och starkare känsig, sin b e g ä r a n låter ana, att han r e d a n p å förfram, stammen, å t, o c h ju.
Der står nemi., att ifrågavar:de arbete ”otvifvelaktig! skulle åstadkomma stor nytta för Eskilstuna stad och »ingifvande ort, derigenom att kostnaderna för denna £ mil långa, nu begagnade landt-transporten från Eskilstuna till Thorshälla hamn kunde besparas, etc.” Det är i vårt land verkligen icke någon särdeles lång landt-lransport, att få köra sina varor £ mil, så att Staten derföre kunde anse sig i vanliga fall böra bekosta ett anslag, sorn upgår till 100,000 R:dr Inko. Jag har talat med en egendoms-egare, som bor i trakten af Eskilstuna, hvilken i förmiddags yttrade till mig, alt det visst vore godt och väl att få detta anslag, samt att det vore en fördel för honom, efter kanalen skulle komma alt gå genom hrns egor, men alt han likväl icke kunde anse något synnerligen .lort ändamål dermed kunde vinnas. Med eli ord, jag återkommer till, hvad jag förut anfört pä f. m., nemi., att utan, att man antager den grundsatsen, att söka så många uplysningar, och så mycken enhet, som kan erhållas, genom begagnandet af det Embetsverk, sorn är dertill serskildt förordnadt, eller Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader, så tror jag att man råkar i stor villervalla, och svårighet vid besluts fattande i dessa frågor. Det är bra orimligt att tro, att RiksSt:n, delade på 4 serskildta ruin derförulan här skulle kunna komma lill någorlunda kloka beslut i sådana frågor. Jag förenar mig med Gr. Sparre och Frih. Klinkowström i anhållan om återremiss. Frih. Den 2i) Juni e. m. 561 Frih. Cederström: Den tvekan, sorn yppat sig i afseende på bifall till ifrågavarande punkt, har visserligen sin förklarliga anledning, dels i summans sifferbelopp, dels i dess egenskap af anslag ulan återbetalnings-skyldighet, och slutligen uti det förmenande, att blott en inskränkt landvidd deraf skulle komma att få fördel. Dessa betänkligheter väckte äfven hos mig vid det inom Utsk. skedda förhandlandet af ämnet en viss tvekan huruvida jag skulle kunna för min ringa del biträda Betänk.
Bunco-styrelsen från sig öfverläte vården oeb förvarandet af säkerhetsbandlingarne för de laneeller creditiv-förstraekningar, sorn af Bankens egne medel utgå; samt att dessutom mot förslaget forekomme, att granskningen utaf handlingar af ifrågavarande beskaffenhet. Banco-Utshottets Utlåtande N:o 9 4. samt den i samband dermed varande bevakning, i fall sådan skulle erfordras, icke kunde anförlros ensamt åt Banco-Ombudet vid Låne-Contoirel, och att Directionens öfrige Ledamöter icke gerna kunde besvaras med detta serskilda, från deras egentliga befattning alldeles skiljda, uppdrag, utan vore det med Bankens säkerhet närmast förenligt, att sådane handlingar granskades af de tjenstemän inom Banco-Verket, hvilka hafva till daglig sysselsättning att granska lika beskaffade handlingar och deruti måste anses ega nödiga insigter och bepröfvad erfarenhet. På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, får Utskottet afstyrka bifall till Herr C. Hallenborgs ofvanberörde motion; men, af anledning, Utskottet bär ofvan uppgifvit, har Utskottet, i sammanhang härmed och med föranledande af nämnde motion, velat hos Ilikets Ständer hemställa, att tiden, inom hvilken Hypotheks-förening, som creditiv erhållit, skall till Banken inbetala sin skuld, måtte i det fall, som omförmäles uti ofvanåberopade mom. 2 af Banco Reglementets 208 §., utsträckas från sex, såsom nu stadgadt är, till nio månader, efter erhållen del af det Rikets Ständers beslut, sorn innefattar upphörandet af dess erhållne Cassacreditiv. Stockholm den 14 September 1840. 'Ank. till Exp, Utsk, den 17 September, il. ; 2 .e, m.. Utlåtande, i anledning af Herr Rosenblads, B., motion om Creditiv från Rikets Ständers Bank ät PrivatB anker. Uti en af Herr Rosenblad, B., väckt, samt af Högloft.
Thorsdagen den 23:dje Augusti kl. 9 förmiddagen sammanträdde Constitutions Utskottet, då alla Ledamöterne utom H:r Major Kuylenstjerna och H:r Borgmästaren Vilberg voro närvarande. Utskottets Memorial till Riksens Höglofl. Ständer rörande de med Thronfölljden gemenskap ägande acter justerades och godkändes '. Derefter föredrogs det hedervärda Bonde Ståndets remiss ang:de frågan : Om vid tillkommande Riksdagsmannaval borde få röstas på Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och RiksGällds Contoiret. Utskottet ansåg sig ej, enligt 81, 83 och 84 §§ Reg. Formen, i anseende till den ordning hvari detta mål till Utskottet inkommit, kunna, denna fråga till pröfning uptaga, hvarom utdrag af protocollet skulle utfärdas. Hr Grefven och Ordföranden upbröt och quitterade de öfver Kammar-ärender i Stats-Rådet och Allmänna Beredningen förde protocoller, hvilka på Utskottets 3:ne Afdelningar fördeltes, och upplästes de uti Stats Rådet hällne för Junii 1809—December 1809, 8de och lode Januari 1810, April, Maji 1810. Utskottet åtskilljdes Kl. 1/2 till Ett, men samlades åter på eftermiddagen kl. 4, då Ledamöterne på Afdelningarne genomläste de i Stats-Rådet öfver Kammar-ärender förde protocoller för October 1809, Februari 1810, Mars, Junii och Julii 1810. Justerat d. 7. Aug. [0: September] 1810. A. G. Mörner. Fredagen den 24:de Augusti 1810 kl. 9 f. m. samlades Constitutions Utskottet in pleno. Sedan anmälan blifvit gjord, att granskningen af de i StatsRådet öfver Kammar-ärender förde protocoller i går eftermiddagen blifvit slutad, frågade Hr Grefven och Ordföranden, om någon anmärkning dervid blifvit gjord?
Är det hans röst eller svallande haf, som fyller med fasa vår barm? – Se! grafven är öppen, och mantel blå af vinden uppkastas på grafvens rand! Är Segraren uthvild och skall uppstå alltre’n ifrån skuggornas land? – Men nej – tältsängen den sista var god; lugnt sofves derpå efter slutad strid – der ock försvinner hvart spår utaf blod än hjelten må sofva i frid. Hvad syns derborta på svallande haf? hvad är det hit skynda man ser? – Se! vågen slungar på klippig strand en Yngling skön! Han kysser det vilda, ödsliga land, på läpparne sväfvar en bön. Och ned han sig störtar i hjeltens graf hörom hans ord: „O Fader förskjut ej din son, din son, o „Fader, låt mig få vara hos dig! O Fader för„skjut ej din son, din son, på jorden ej rum „är för mig! Min lefnad var intet – o jag är „ej värd att få nämnas tillsammans med dig – „min vagga, min graf – det är allt hvad en „verld får teckna upp om din son, om mig! „Ditt namn och din ära – se der mitt allt – „jag sväfvat derkring tills jag bländad föll i lå„gan; på jorden är kallt, är kallt, – på jor„den, som blott för mig innehöll min Faders „graf.“ Så sakta nedsjunker manteln den blå, och grafven så sakta sig sluter till, och rösten tystnar, väl tystna den må: hjelten sin son behålla vill! Den 29 Dec. Negerflickans klagan. Ack i mitt land växte jag upp, i mitt Fädernesland! Allt der af glädje ju glöder Frälsen mig bröder! Moder så öm ej mer ditt anlet jag skådar, o glöm, glöm ej din dotter den arma – o dig förbarma! Fader så blid tag ned din sköld, kanske än är det tid skjut hit en pil, ack skjut många, giftiga, långa! Träffar ock du röfrarne ej, må du träffa mig nu! Välkommen pilregnets helsning, döden är frälsning! Fåfängt jag ber, hafvet mig skiljer från Fader, han ser ej hvart han rikta skall bågen,
Man bör således i afseende å dessa och dylika personer stadga att ingen annan afgift för dem förekommer än representationsafgiflen, som bör åsättas så hög, att den motsvarar de afgifter och den bevilln., som inhemske personer af samma yrke få vidkännas. Således borde punkten, efter min önskan, sluta med ordet ”erlagd.” Hr Edenhjelm: För att, så vidt möjligt är, slippa att få sådana der herrskaper in i landet, tror jag det säkraste vore, att de skulle erlägga bevillningen på gränsorten dit de anlände, hvarförutan de ej skulle kunna erhålla pass till resans fortsättande. Hvad bevillningen för inhemska personer af samma yrke angår, lärer väl den böra erläggas der de äro skattskrifne. Jag önskar bifall till hvad Utsk. föreslagit, med tillägg att bevillningen erlägges vid gränsorten. Hr Ribbing: Lika med Hr Edenhjelm anser jag att bevilln. är ett nödvändigt correcliv för att icke få in alltför många sådana sällskaper i landet. Jag ser intet hinder hvarföre ej de skulle kunna betala bevilln.afgift i den ort der de landstiga. Kunna de ej betala, så må de gerna vända 0111 igen. Hvad Hr Edenhjelm anfört hafva inträffat i Götheborg med sådant folk, har jag sjelf erfarit i Jönköping. Gr. Posse: Till den siste talarens yttrande får jag tillägga, att enl. en Konungens skrifvelse af 1837 — datum Den 3 October f. ra. 53 minnes jag nu icke, •— allt nog genom ett K. bref af 1837 är föreskrifvet, att sådana personer icke få inkomma i Riket utan Konungens tillstånd. Det är således icke möjligt begära att utfå en sådan afgift genast, då sådana personer till gränsorten anlända, utan om de skola erlägga bevilln., bör väl densammas affordrande icke ske, förrän efter första representationen; eljest kunde det ilända, att man väl uttog bevillningen, men att sedermera ali representation blefve förbjuden. Hr von Hartmansdorff: Jag biträder Hr Ribbings yrkande att ifrågavar. personer må erlägga afgiften genast efter ankomsten till Riket.
Mnj:ls och Kronans eller annan allmän tjenst eller idkar, med behörigt tillstånd, fria konster eller studier eller handel, fabiiksrörelse, handtverk, jöfart eller annat lagligt näringsfång, jordeller bergsbruk, antingen såsom egare, arrendator eller brukare eller bevisligen af föräldrar, anhörige eller andre personer underhållas eller, enligt församlingens i sockenstämma yttrade omdöme, är känd såsom den der ärligen sig försörjer antingen genom egna medel eller genom arbete eller annan loflig sysselsättning, eller ej är med laga tjenst försedd, eller af allmän barmherlighels-anstallt njuter vård och understöd, eller icke ställt borgen af en eller flere vederhältige personer ej mindre för egna, och, om det är gift man, hans hustrus och hemmavarande barns krono-ulskylder för påföljande året, cotnmunal-afgifter, underhåll och sjukvård, än ock för utgifvande af böter och den ersättning, till sammaniäknadt belopp af 5o R:dr Banco, sorn bör utgå, i fall samma personer under ett år derefter eller tilldess lian eller hon dessförinnan kommer i något af ofvansagde förhållanden, begår olofligt tillgrepp eller annan förbrytelse, hvaraf allmän säkerhet störes. Tjenstlös, som sarker, att han eller hon, i den ordning, Författningarna föreskrifva, sökt erhålla årstjenst, men att sådant icke Jålit sig verkställa, utan att han eller boil dertill sjelf vållande varit, eger rättighet att qvarblifva inom den församling, dit personen hörer. Sådane personer böra då i mantal skrifvas, såsom församlingen tillhörande, och njuta, intill nästa legostämma, rådrum lill anskaffande af laga tjenst eller annat lofligt näringsfång. Uti hvarje stad skall, genom Magistratens föranstaltande, ett eller flere Lagsamt Allm. Bcsv. och Eicon.-Utskottens Betänkande, N:o 56. 9 flere conloir inni lfa.6, hvarest de, sona söka årstjenst eller annat ständigt arbete, hafva att sig anmäla, för att i en serskild bok antecknas, pådetalt de, som tjenstehjon behöfva, måga der ethalia anvisning.
Grefwe ve la (iLrclie, flscod, ansägmeningen wara, at när et Betänkande innehöll blott en enda fräga; sä wore en enda proposition deröfwer "tilräcklig; men at om det innehölle flera, hwilket fall med det nu upläste inträffade, som innefattade irenne delar, nemligen om Stats-Minisirarnes, Stats - Räden'6 och Iustitiä-Rädens särffildta löner, sä kunde hwardera as de§a delar genom et särskildt beslut afgöras. Hans E)fellence Herr Grefwe Uuutb, klric, Stats-Utstottets Betänkande rörer blott lönerna för de nya Ämbetsmännen. Hwad Statö-Ministrarne angär, kan jag ej finna at deras löner böra anses för höga, i anseende til de utgifter den deras platser ätföljande representation nödwändigt mäste medföra. Ännu mindre kunna de för wäl lönte anses, när man jämnför dem med wära Ministrar wid Utrikes Hof, ät hwilka witzerligen högre löner äro anflagne. För öfrigt synes mig, de här gjorde anmärkningar mest gä ut pä, at lönerna skulle wara för högt tiltagne. Det är gansta rigtigt som af en wärd Ledamot blifwit anmärkt, at kännedomen af Debet bör föregä Credit; jag fär härpä allenast swara, at Statö-Utffottet företagit detta mål pä Kongh Maj:ts lyD Den 13 Majtts särskildta Nädiga befallning, hwarförutan detsamma i en sednare ordning kvmmit. I det stick saken nu hos Ridderstaper och Adeln är, spnes mig Regeringsforrnens fö.estrift, enligt den uplästa Z. tpdiig: at Betänkandet först framställes til bifall eller afjlag. Beswaras propositionen med Ja och Nej fär ' bifallet genom votering utrönas. i fall densamma prkas: och bifalles ej Betänkandet, bär det, jämte de gjorda anmärkningar, äler remitteras.
Sedan E. K. Maj:t derefter, dels under den 20 Maj 1858, med bifall till hvad Rikets Ständer, uti skrifvelse _den 23 förutgångne Februari, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, underdånigst hemställt, i afseende å de med lärarebefattningar vid elementarläroverken förenade prebendepastorat, i nåder förordnat, att dessa pastorat med undantag af dem, som borde åtfölja theologie lektorsbeställningarne, skulle, i mån af inträffande ledighet, såsom prebenden upphöra; och dels den 1 påföljde Oktober, i enlighet med hvad Domkapitlet i Wisby föreslagit, förklarat Endre pastorat böra för framtiden vara med theologie Lektorsbeställningen i Wisby förenadt, i följd hvaraf Weskinde och Bro pastorats prebendeegenskap komme att, vid inträffande ledighet, upphöra; hade pastoratets innevånare, uti ånyo ingifven skrift, underdånigst anhållit, att, då merberörda fråga vore för sökandernes kommunala och ekonomiska välbefinnande af synnerlig vigt, E. K. Maj:t måtte med första möjliga till nådig pröfning företaga berörda underdåniga ansökning. Ej mindre
Dock skola sådana lego-och salu-sågar, vulkoch stampverk, hvilka icke ännu blifvit skattlagde, till bevillning anses lika med Fabriksoch dylika Inrättningar i städerne, — 35 i83o års Förordning. Mjölnare, eller de, som sköta qvarnar af tre till fyra par stenar och deröfver, lika med Frälse-Inspectorer, i den dass Taxeringsmännen bestämma. De, som under enahanda vilkor sköta qvarnar af ett till två par stenar, lika med Rättare; och skall vid hvarje mjölqvarn, som är skattlagd, alltid en person skattskrifves, hvilken såsom mjölnare tili bevillnings-afgift efter denna Art. anses. Enahanda förhållande ege rum vid sågar, som sågar, äfvensom af alla valkstampoch andra qvarnar, ehvad de begagnas för tull eller till afsalu. Sådana tiillmjöl q varn ar i städerne samt legoocli salu-sågar, valkoch stampverk i städerna och på landet, hvilka icke ännu blifvit skattlagde, skola till bevillning anses lika med Fabriksoch dylika Inrättningar i städerne, — • Utskottets Förslå, Vid skattlagde mjölqvarnar af tre till fyra par stenar och derutöfver, betalas för mjölnare lika afgift med Frälse-Inspectorer i den dass Taxeringsmännen bestämma, och vid sådané qvarnar af ett eller två par stenar lika med Rättare, så vida ifrågavarande qvarnar gå minst fyra månader af året. Enahanda förhållande ege runi vid sågar, som - — • och bör vid sågar, der Bevilln i/igs-U( skottets Bet i N.-is Sj. at vid sådane stigar, der , saint sågar med , an3 å 4 ramar, eller —- — dre sågar med 3 å 4 ramar, eller Om qvarn och såg af berörde beOm qvarn och såg af berörde beskaffenhet äro skaffenhet äro den senare taxeras till afgift, denna taxeras till afgift, Uraktlåter egare —•
Behofvet deremot af den nu föreslagna förändringen torde svårligen af någon på fullt allvar kunna förnekas, då man besinnar, att under en tidrymd af omkring 13 år tre medborgare för deras religiösa öfvertygelse blifvit landsförvista, samt ett stort antal medborgare, endast för sådan orsak, bötfällde och släpade i fängelse, såsom exempel hvarå jag får upgifva, att Saköreslängderna för Bergssjö och Forssa Häradsrätter inom Helsinglands norra fögderi visa, att under åren 1851 till 1854 427 personer blifvit, för det de tagit nattvarden utan biträde af vigd prestman, dömda att böta 8,493 Rdr Bko, samt att under åren 1852 till 1854, af Elfdalens oell Särna socknars Tingslag, 210 personer blifvit, för dylika förseelser och för sammankomster till Gudtsjenst, fällda att böta 5,774 Rdr Bko, hvarjemte anmärkas kan, huru »en man, som på en Söndag för 13 män och 20 qvinnor upläste några stycken ur Bibeln och bönen Fader Vår, derför dömts att böta 66 Rdr 32 sk. Bko och 3 Rdr 16 sk. för sabbatsbrott, samt att, i brist af tillgång, undergå 28 dygns fängelse vid vatten och bröd. Man har äfven sagt, att Förslaget skulle komma att undergräfva den rena Evangeliska läran. För min del kan jag ej finna, att Förslaget har en sådan syftning, ty då den protestantiska läran, enl. min öfvertygelse, innehåller sanningen, måsle denna lära äfven uprätthållas samt blifva beståndande tili följd af egen kraft samt dess gudomliga natur, men icke genom några tvångslagar. Deremot har historien gifvit oss otaliga bevis derpå, att religiös öfvertygelse icke kan bibringas genom yttre tvångsmedel, att intet trosbegrepp kan upprätthållas genom användande af bål och tortyr.