Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mast äskade och förwäntade derföre i Räder af Banco. Fullinäkti. ge, att, i öswerensstämmelse med de härom Fullmäktige ofe bart lemnade föreskrifter, B-mco. Full:: äktlge, sä fort sig göra läter, afgin Forrnulaire till berörde Kongl. Stats. Contoire»s förbindelser. Högstberörde Nädiga Skriflvelse war ge. nast etter desi ankomst öfiverlemnad till Herrar Commisiarierne, för att till Herrar Fullmäktiges widare ompröfning och fastställande föreflä det af Kongl Mast i Räder äskade Formulair till den Förskrifning, som Kongl. Stats-Contoiret, för äterbetalninqen af Bankens till Stats L?.'rket dels redan gjorde, dels än »vidare förestäen. de förskott, kommer att utfärda . Och hade Herrar Commisiarierne, jeinte Memorial under den 24 dennes, ett i likstäinmighet med Reglementets 9. tz. författadt For. mulair afgittvit, som upplästes och war af föl, jande innehäll: "Son» Riksens Ständer beflutit, att för de af Banken, till Rikets räddning, och Stats. jWer. 264 Den io September. Werkcts oumgängeliga behof, pä nästledit är utgifne Sep »»unioner (6,000,000. > R:dr. Spec., hwartill jernwäl äterstoden »vid nästledit ärS siut, ä det är »808 pä En »mllion (.»,000,000.) R:dr. »frän Banken utgängne Creditw-länet bör sammanstäs, Riksens Ständers Vank kommer^ att ifrän innervarande ärs början, wid hivarje Tre mänadcrs utgänq undfå Ettbundradefe»n tusende (.105,000.) R.dr. Specie, säledes Fyrahundradetiugu tusende (»20000) R:dr.
Utskottet i afseende å denna fråga föreslå följande voterings-proposition: ”Den som, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets af Presteoch BorgareStånden godkända förslag, vill, att Rikets Ständer, till utvidgande af Elementarläroverkets i Calmar undervisningslokal, anvisa en summa af 30,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utgå; — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, är, i enlighet med Ridderskapets och Adelns samt BondeStåndets beslut, framställningen om statsanslag för berörda ändamål af Rikets Ständer afslagen.” 25:o. I anledning af erhållna återremisser å 107:de punkten af Utlåtandet N:o 123, angående anslag af allmänna medel till nybyggnad för Elementar-läroverket i Fahlun, hade Utskottet, efter frågans ytterligare handläggning, genom Utlåtandet N:o 178 uti 24:de punkten, hemställt att Rikets Ständer, till uppförande, enligt godkänd ritning, af ett nytt läroverkshus i förenämnda stad, måtte anvisa en summa af 44,000 R:dr, att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå. Denna Utskottets hemställan är af Presteoch Borgare-Stånden bifallen, men af Ridderskapet och Adeln afslagen; och har Bonde-Ståndet, som icke heller godkänt Utskottets yttrande, för ifrågavarande ändamål beviljat ett låneunderstöd Stats-Utskottets Memorial N:o 195.
Hr Rosenblad: Hvad Hr Cederschjöld vttrat om lörsta morn. af förevar, lit. b måtte hai l öra deraf, att lian icke observerat, att ehuru företrädesrätt lill erhållande af creditiv blifvit här i 22:dra punkten tillagd associationer, som uteslutande, och privatbanker, sorn i större scala befatta sig med spannniålsbelåning, framför hypol hekslöreningar, så hafva dock de från disconten öfver/iytlade 200,000 r:dr samt afbetalningarna å fastighetslånen förut blifvit reserverade för hypolheksföreningarna, i följd hvaraf det af Hr Cederschjöld anmärkta undantaget fullkomligen öfverensstäminer med hvad R. o. Ad. redan beslutat. Jag kan således, hvad såväl 1 som 2 mom. beträffar, ej annat än instämma i det redactionsförslag, som Gr. Cronhjelm framställt. I afseende på 3 mom. kan jag ej hell och hållet instämma med Frih. Ehrenborgh, utan förenar jag mig äfven i detta fall med Gr. Cronhjelm. De medel, som kunna blifva disponibla för hypolheksföreningar samt associationer för spannmålsbelåning, bestå af 2:ne classer, elielmedel, som redan dertill blifvit anslagna, och medel, om hvilkas disposition beslut ännu icke blifvit fatladt. Till de förra höra hvad som öfverflyttas frän Bancodisconten samt afbetalningarna å fastighetslånen, och R. o. Ad. har i afseende på öfverflyttningar från disconten beslutat, alt om medlen ej kunna användas till cassacreditiv lör hypotheksföreningär, skola de återgå till discont rörelsen. Något ytterligare stadgande om dessa medels användande för det läll, att hypotheksföreningarna ej absorbera deni, är således ej behöflig!; och jag skulle tro sådant vara lika obehölligt i afseende på capitalafbetalningarna å fastighetslånen', ehuru jag ej nu bestämdt erinrar mig det beslut, R. o. Ad. derom fattade.
Jag har sökt, Dm 7 Julli. som medlem af Lagstiftningen, att tala för en sak af vidsträckt omfattning och betydlig vigt, sorn, utom att den varit mig anförtrodd, jag alltid har ansett och alltid skall, lika med Sveriges störste Konungar och Män, anse när» förknippad med Sveriges väl och i ytta. Men jag har ej stannat endast vid denna framställning!, utan i synnerhet under de sist framutflns 9 åren både offentligen och i tysthet sysselsatt mig med att vinna en fullkomlig kännedom af ämnetHuruvida jag häruti lyckats, eller tilläfventyrs mina motståndare mera än jag, må andra dömma. Jag hemställer det gerna till samtid och efterverld; dock kan jag ej undgå önska, att en hvar, som talar i detta ämne, i sin mån måtte hafva gjort gigså mycket besvär, soni jag3 vi hade då kanske ej behöft tvista så mycket derom. Man har sagt, att Götha Canal Bolag förverkat sin Discont-rätr; man har hört detta förr; men på hvad grund kan väl någon Svensk ingå uti, att, för det en enskild påstår en rättighet vara förlorad, icke yrka sina lagliga rättigheter? Jag har intet emot, att lagligen och enligt med hvad Svenska Lagstiftningen föreskrifver, undersökning sker, och jag skall ej upphora låna mig till denna åtgärd; men intill dess hoppas jag, med Svensk mannarätt, att icke någo: kan anses vara förverkadt, och detta Stånd är för upplyst, att låta leda 6ig af en enskilds omdöme, ty då först kunde ordet subordinera komma » fråga. Den 7 Julii. Herr Påhlman: Jag har ej anfört något , som jag icke kan försvara. Jag har förklarat, att Götha Canals Disconträttighet blifvit förverkad. I DiscontRegiementet står, att afvikelse derifrån medför Discont-rättens förlust. Jag frågar nu, om DiscontDirectionens åtgärd, att, på sätt som skett, till CanalArbetscassan utlåna en högst betydlig summa , hvilken bordt till annat ändamål användas, ej skäligen må anses såsom afvikelse från Discontreglementet. Jag är åtminstone beredd bevisa det. Också hafva Riksens
Banco, böta tredubbelt med 28 R:dr och undergå uppenbar kyrkoplikt, men, såsom saknande tillgång till böter, i stället straffas med tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning han genast derefter utstått; dels Sköllersta HäradsRätts den 26 nästderpåföljde December meddelade beslut af innehåll, att, sedan vederbörande åklagare eftergifvit sin andel, 26 R:dr 3a sk., af de böter 4° R:dr, hvartill Pigan Stina Cajsa Gustafsdotter på Sätterbohls ägor för fjerde gången oloflig bränvinsförsäljning, enligt ett förutgånget Utslag, blifvit fälld, HäradsRätten stadgat, att om tillgång hos henne saknades till Kronans andel, i3 R:dr 16 sk., af nämnda böter, skulle, med stöd af 63 §. i Kongl. Förordningen den iq Juni i835, det för henne, genom förra Utslaget bestämda fängelsestraff minskas ifrån tre till två veckor, med arbete i länshäktet, hvilket straff likaledes gått i verkställighet; bade Häradshöfdingen, under hvilkens ordförande dessa bägge domslut blifvit fattade, uti tillika inkommen skrifvelse andragit, att han, med erkännande, det förstnämnde HäradsRätts beslut vore orätt deruti, att de Lars Persson ådömda böter och icke beloppet af det stulnas värde blifvit till kroppsplikt förvandlade, så att han fått undergå dubbelt svårare straff än vederbordt, ej kunde förklara detta misstag tillkommit annorlunda, än genom en tillfällig tankspriddhet, i förening med den mängd af olika ämnen, som toge en Häradshöfdinges uppmärksamhet i anspråk; och att, hvad åter angick Sköllersta HäradsRätts förvandlingsbeslut, då Kongl. Förordningen den ig Juni 1835 innehölle veckooch månadsräkning i stället för dagberäkning, hvarom Kongl. Svea HofRätts Universal den 8 Januari 1821 innefattade bestämda föreskrifter, Häradshöfdingen ansett deraf följa, att veckoräkningen icke finge genom eftergift af Åklagarens andel i de efter högstberörde Kongl. Förordning stadgade böter förminskas, men ville, om en annan mening vore gällande, framdeles ställa sig densamma till efterrättelse.
Utskottet skulle hysa någon tvekan att med hans motion sig befatta, enär densamma skulle kunna anses stå i strid med några i grundlagarne förekommande stadganden, och saken fördenskull möjligen böra såsom grundlagsfråga behandlas, ville motionären, till förekommande af tidsutdrägt, i så måtto ändra sitt ifrågavarande förslag, att han i stället hemställde, »att biskopslönerna måtte till Statsverket indragas i mån af nuvarande innehafvares af sagda embeten afgång och att de härigenom erhållna medlen måtte användas till aflöning åt det lägre presterskapet och lärarne vid elementarläroverken, äfvensom att Rikets Ständer måtte framdeles ega att besluta angående fördelningen af de sålunda inflytande medlen». Enligt hvad Utskottet tillhandakommet protokolls-utdraginnehåller, har Hedervärda Bonde-Ståndet, på framställning af Talmannen beslutit, »att Per Nilssons ofvan intagna muntliga anförande skulle genom utdrag af protokollet remitteras till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet.» Slutligen har Rob. Fr. Gross från Calmar län i Hedervärda Bonde-Ståndets plenum den 17 December 1862, i anledning deraf att Per Nilsson återkallat sin ofvanberörda motion, så vidt den afsåg indragning af biskops-embetena, under åberopande af 56 § Riksdags-ordningen, väckt den motion (N:o 523) »att med bibehållande af biskopsembetena i Upsala, Lund och Hernösand, öfriga biskopsembeten i riket, nemligen i Westerås, Strengnäs, Carlstad, Göteborg, Skara. Linköping, Wexiö, Calmar och Wisby, vid nuvarande innehafvares afgång, indragas, och att lönerna anslås till fattiga studerandes understöd eller ingå till Statsverket, för att till nyttigare ändamål användas;» och har jemväl denna motion tillika med protokolls-utdrag
Nådig stadfästelse och blifvit till efterlefnad påbjuden, 1816 års Tull-Taxa å utgående varor ina, utan någon slags förhöjning, i allt hvad den upptager tjena till eftenätielse, och således Kongl. Förordningen af den 29 Jai.uarii 1817 orri Tullen å Jern genast i Nåder upphäfvas; voterar Ja; den detta ej vill, Nej; vinner Nej; så kommer, på sätt Vällofl. Borgare-Ståndet heslum, Riksens Höglofl. Ständer, att till'Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna: 10 Att intill nästkommande Riksdag vidtaga förändringar i Export-Tullen, ej allenast med förbehåll att nämnde Tull ej må kunna förhöjas utöfver hvad 1816 års Tull-Taxa föreskrifver, utan äfven med underdånig anhållan, att hvad Kongl. Stats-Utskottets BetänkanderiI j 05 5 Förordningen den 19 Januarii 1817 rörande Tull å Stångjern stadgar], må till all kraft och verkan upphöra, hvarjemte skäligt afseende ntå hafvas (ill nedsättning i Tull-afgifterne å vissa rå-ämnen, såsom Kalk och Skogs-producter, så att Kongl. Maj:t vid reglerandet häraf må täckas taga i betraktande så väl loca'a förhållan. dm, som reciprocitet mot Utländske Regeringars Tull-Författningar: 2:0 Att under samma tid bestämma de förändringar i Import Tullen, hvilka kunna finnas vara med Rikets Allmänna Ekonomiska ställning och fördelar öfverensstämmande: och 3:0 Att i enlighet med reciprocitets - grunder lämpa Förfat tningarne och fastställa Skepps-umgälderne å andra Nationers Fartyg i förhållande till den större eller min. dre börda Svenska Fartyg måste i Utländska Hamnar vidkännas; till följd hvaraf hvad Bevillnings-Utskottet föreslagit rörande ej mindre förändring i sättet att bestämma varu-värdet än den nu varande Tull-Taxans efterlefnad, intill dess den till upprättande föreslagne hunnit till efterrättelse meddelas, kommer att alldeles förfalla.
Den ersättningsskyldighet, sorn uppkommer genom ett begånget brott, borde anses och: bedö - Lag-Ht skotte; i Utlåtande N:o> \ ff. 3 mas i likhet med annan skuld; och en stor inconseqvence i Lagen uppstod, om berörde stadgande blefve antaget; af Nils Pehrsson från Södermanlands Län: att han], lika med Hans Jansson, ansåge 4;de punkten af Betänkandet icke kunna gillas» Om t. ex. någon vore saker till mordbrand, men afled innan dom fallit, så vore det väl orimligt, att den lidande skulle gå miste om ersättning, oaktadt full tillgång dertill i den brottsliges bo funnes; af Ola Jeppsson från Blekinge: att man borde undyika stifta sådane Lagar, som uppmanade brottslingen till sjelfmord; af Nils Månsson från Malmöhus Län: att han vore alldeles ense med Ola Jeppsson. För den, hvilken redan begått ett brott, hvarigenom han gjort sig saker lill döden, vöre det kanske mindre svårt, alt, genom ett sjelfmord, undandraga sin famille ersuttningspålÖljden af brottet; och hafva dessutom med Ola Jeppsson förenat sig: Tufve■ Månsson från Malmöhus Län, Pehr Jönsson, Pehr Nilsson och Thomas Nilsson från Christianstads Liin, Anders Ericsson från Örebro Län, Gustaf Apelqvist från Blekinge m, fl» Utskottet, sorn, i anledning af återremissen, å nyo öfvervägt dess» ämnen, har icke funnit skäl att sitt i förra Betänkandet framställda Lagförslag i något hänseende frånträda. Hvad anmärkningarne emot r::sta punkten vidkommer, så kan Utskottet icke medgifva, att, pä sätt Herr Doctor Björkman förmenat, Kongl. Förklaringen den a3 Mars 1807 utgör tillräcklig föreskrift eller vägledning för Domaren, i den händelse, hvarom här är fråga; och Utskottet tror så mycket mindre serskildt ansvar böra åläggas för hvarje förnyande af enahanda brottslighet, änskönt åtal under mellantiden icke följt, som, i nämnde fall, på sätt Molionairen redan anmärkt, åklagaren kunde finna sin räkning dervid, att låta förseelsen flere gånger förnyas, innan åtal skeY.
Hvad angår afgiften å våta mill hara varor, så är den visserligen mera billig; men som sagdt är, hela anstalten är obehörig och dessutom olagligt tillkommen, och det rälta vore derföre utan tvifvel att bifalla Ulsk:s betänkande. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar att den siste värde talaren i sin ifver förgätit alt läsa öfverskriflen på betänk., der det blott heter måIbara våla varor. Till sådana varor hörer förmodligen hvarken ägg eller potates eller grönsaker, åtminstone icke de 2:ne sistnämnda, hvadan jag skulle tro alt hans anmärkntr i della hänseende kunna och böra förfalla. För öfrigt får jag erinra R. o. Ad., att i reservationen står: ”Emedlertid då förhållandet emellan inkomster och utgifter , i och för brooch quni-byggnader* na, icke för närvar, kan med någon säkerhet utrönas, enligt livad Utsk. jemväl i det förut afgifna betänk, förklarat” &c. Af dessa ordalag inhemlas, att man icke bestämdt vet huruvida dessa afgifler öfvereller understiga utgifterna, och att således öfverläggningen derom är utan allt ändamål. Jag får således förnya min anhållan om propos. till bifall på reservationen. Hr von Rosen, Georg: Hr von Hartmansdorff har förekommit mig med den underrättelse, att betänk, endast angår afgiften för våta varor. Någon motion i sammanhang dermed, angtde torra varor, har icke afgifvits, och Utsk. har således varit nödsakadt att bringa svaret till öfverensstämmelse med den väckta motionen. Reservanterne i Utsk., hvaribland jag är en, hafva utgått från den grundsats, att de stora kostnader, som hittills drabbat Stockholms stad och säkerligen komma att fortfara genom nya quaiers anläggande och de gamlas underhållande, rättast och rättvisast borde bestridas af dem, som till staden inkomma med sina varor och begagna dessa inrättningar. Isynnerhet bör uppmärksamheten fästas på den skada, som dessa våta varor, införda i stora kärl, åstadkomma, när de skola upprullas på quaiei na och blifva liggande vid broarna.
1179 böra, med förändring af sin förra mening i denna del, vördsamt föreslå: afslutande af Passevolancecontracter för karloch hastmunderingen samt beväring vid indeldta kavalleriet, äfvensom munderingen och Beväringen vid de från kavalleriet till infan c1 terie förändrade troppar, och att, vid ifrågavarande Passevolance, följande måtte iakttagas: 1:0 Att den Passevolanceafgift, som de rustande årligen kan åligga för anskaffandet och underhållandet af alla till karloch hästmunderingen hörande persedlar, remtyg och beväring, äfvensom hästbeslag under möten och marcher, skall beräknas efter det å hvarje persedel utsatte värde, i förhållande till den persedels fastställde brukningstid, jemte 20 procents förhöjning för dess underhållande. 2:0 Att värdet å hvarje persedel skall årligen bestämmas i markegängstaxorna för de län, der ifrågavarande troppar äro indeldte, men underställas Krigsoch Commarcollegiernas pröfning, så att det hvarken må blifva högre upptaget än det pris, Kongl. Krigscoliegium för samma persedlar, vid sine upphandlingar, betalar, eller så lågt, att persedlarne derföre icke kunna anskaflas. 5:0 Att brukningstiden fastställes för hvarje persedel, särskildt vid hvai;e regemente, eller corps, i enlighet med bilaggde, förut åberopade förteckningar, vid hvilkas upp - ll8o Kesv. ock Ekon. Utsk.'Belänk<inden. rättande brukningstiden i allmänhet blifvit utsatt dubbelt sä lang, som den för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Husarregemente fastställde, då troppen är kavallerie, och den för Kongl. Maj:ts eget värfvade regemente, då troppen är infanterie, samt värdet å persedlarne beräknadt efter nu gällande priser. 4:o
Qvarstår tviflet äfven efter den förnyade omröstningen, hänskjutes frågan till Provins-rådets Ständiga Utskott. XXXV. Vid val-urnans tömmande upptager ett af omröstnings-vittnena en valsedel i sender, uppvecklar och öfverlemnar den till Ordföranden, som med hög röst uppläser densamma samt öfverlemnar den derpå till ett annat omröstnings-vittne. Utgången af hvarje omröstning kungöres genast offentligen. XXXVI. Der val-församlingen består af flera sektioner, tömmes urnan inom hvarje sekttion särskildt. Utgången bestämmes (est arrété), undertecknas och kungöres af hvarje Byrå samt Bih. till R. St. H 82 Bilaga lill Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s Bet. JH 127. tillkännagifves omedelbart derpå af Byråns medlemmar för Hufvud-byrån, hvilken i val-församlingens närvaro sammanräknar alla de afgifna rösterna. XXXVII. Ogiltiga äro de valsedlar, som icke innehålla något antagligt votum (suffrage valable), sådana, uti hvilka den röstande gifvit sig tillkänna och sådana, som icke äro handskrifna. XXXVIII. Ogiltiga valsedlar ingå ej i beräkningen af den absoluta eller relativa majoriteten. XXXIX. Valsedlar, innehållande namnen på flera personer, än dem som skola utväljas, äro det oaktadt giltige. De öfvertaliga personer, hvilkas namn sist förekomma, ingå ej i beräkning. XL. Valsedlar, hvilka icke upptaga tillräckligt kännetecken (désignation suffisante) på de deri inskrifna personer, äro ogiltiga. I dessa, likasom i alla andra dylika, fall afgör Byrån; den dermed missnöjde dock obetaget, att underkasta ett slikt afgörande Provins-Utskottets pröfning. XLI. Den, som vid första omröstningen ej fått mer än hälften af de afgifna rösterna, anses ej vald. XLII. Ar icke hela antalet ledamöter, som skall väljas, vid första omröstningen utsedt; upprätte då Hufvud-byrån en lista öfver de personer, hvilka de flesta rösterna erhållit.
Ridderskapets och Adelns Protocoll här ofvan finnes anfördt, äfvensom att denna redaction, såsom mest fullständig, måtte af Högvördige Preste-Ståndet antagas. 3:o Hvad serskildt angår frågan om ändringar i nu gällande Gästgif'veri-Förordningj så hade Utskottet i dess båda Betänkanden föreslagit, i n:dra punkten rörande detta ämne, ”att alla med vederbörlige resepass försedde personer och följaktligen äfven Gesäller må få begagna Gästgifvare-skiuts.” Detta har väl blifvit afslaget af Preste-Ståndet men deremot bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden; hvadan beslutet, angående 2:dra punkten, såsom af 3:ne Stånd antaget, lärer komma att utgöra föremål för R. H. , St:s underdåniga skrifvelse; deremot anser Utskottet i:sta och 3:dje punkterne, såsom af 2:ne Stånd bifallne och af 2;ne Stånd afslagne, böra förfalla. 4:o Beträffande frågan ojii ändring i Rese-Reglementet får Utskottet vördsamt anföra, att Utskottet i Betänkandet N:o 98 framställt och i senare Betänkandet N:o 134 vidblifvit det förslag, ”att R. H. St. borde i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, i anseende till den föreslagna förhöjningen i skjutslegan, anbefalla all den indragning, som kan vara möjlig, uti antalet af hästar, hvartill Slatens Embetsoch Tjenstemän under resor, enligt nu gällande Författningar, äro berättigade.” Detta förslag, som Högvördiga Preste-Ståndet afslagit, bar deremot blifvit bifallet hos öfrige resp. Riks-Slånden, hvilket bifall således föranleder underdånig skrifvelse i ämnet; dock, som det af Utskottet anförde motiv för den tillstyrkte åtgärden, nemligen den föreslagne förhöjningen i Skjutslegan, till följd af R.
Setta förbållattbe bär ocffå mäcft ©menjfa jern*till* merfarenS omtanfa att tillägna ftg be utlänbffa förbättrabe ar* betömtetboberne, ocb berigenom föfa åt bet ©menffa jernet be* mara bet företräbe, font betfamma tillfontnter. ^blaub bejja ar* betémtetbober b<m ett i ^nglaitb uppfunnet fmibe$*fätt i täcfta bärbar, eller bet få fallabe Sancafbire-fmibet, ifpnnerbet fäffupp* märffambeten fåfont bår i lanbet aumänbbart; od; flere brukägare bermeb gjort förföf, bmaraf anledning ftg mtfar, att bettna arbetémetbob (fulle förmånligt utfalla ocb ’ följb beraf mera allmänt blifma boö ojj antagen. Så benfamma i flere mä* fenbtliga omffänbigbeter, förnämliga}! genom en bafligare jernet^ nebfmältntttg ocb möjligbeten alltfå af en (förre årétilfmerfning, (Biljer ftg från beit nu i allmänhet brufliga tpfBfmibeö*procefjen, blifma ocf, meb befi antaganbe, mifja jemfningar i numarattbe fmibeSförfattningar nöbige; ocb, i aitlebning af 23ergö
Ståndet biföll Betänkandet N:o 4-4 med de dervid i Utlåtandet N:o 79 gjorda förändringar och tillägg, samt under förbehåll, att 2:ne Commissariebeställningar nemligen en i Sedel-Contoiret och en i Depositions-afdelningen, en Casseurs-syssla samt en Bokhållare och tre Contoirs-skrifvare-tjenster i Sedel-Contoiret, äfvensom en Cassa-skrifvare befattning komma, i öfverensstämmelse med hvad Banco-Fullmägtige yttrat, ati indragas vid nu varande inneliafvares afgång, i den nion de förändringar uti Bankens rörelse, som blifva qn följd af Verkets nya organisation, kunna bringas i verkställighet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en af Contracts-Prosen Östberg denna dag väckt motion, att embetsoch tjenstemännens löner och dit hörande förhållanden i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir må, med upphörande af hvad derom nu är provisionelt stadgadt, ordnas efter enahanda hufvudgrunder, som gälla för aflöningen inom Banken. S. D. e. m. Föredrogos ånyo och bi föllos Banco-Utskottets följande Memorial, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 81, i anledning af förre Kamereraren C. Mattons ansökning om restitution af lön samt erhållande af Pension; N:o 82, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen G. B. Appelqvists motion', angående nedsättning i räntan med en procent å alla lån, som från Rikets Ständers Bank eller de derunder lydande Låne-Contoiren ulgifvas. JN':o 85, Prot■ Vtdr. d. 7 Oct. 1840. N:o 85, öFver väckta motioner angående låns utgifvande Från Banken emot pant aF storskiFtade hemman i Dalarne. N:o 86, öfver vackt motion, angående Förskottslåns meddelande från Banken för strömrensningar, sjö- och myr-aftappningar samt i stort företaglie odlingar.