Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kr//ocd86 tt'tt Kr/?e/« KtHr/er, r ttKedn/nS' «/ k/er«s ^/ör/rr/ode uTrk/err/ttTr/» n ^/rt,m8tttt/or'n«', r om ett /«,>- ö»c/rok/^ Mr/?r / 8 r/ 8d e m e,' 6-j/oe?r §ioe/r/ro/m8 Kott c/err 2^5 d/o/ /8//. Nuj:l, 8om un8ZA liden ej vuru inne ull ul'i;öru en 8u niun»u inlere88en rörande krs^u, kölbluisde 8i» du ej bunns bitullu Libel8 8lunder8 beAurun om rubne-enlieleng be8lumm»nile i 8u bullude Kib8duler eurunl, ulun bibeliöll del Aumlu rubN68ullel i Ldibduler Lilnoo. Dli till I<on»l.
O dea täflan sorn uppslår i afseende å varupriserna befar nea försonlig for en del af invånare, bär sådant likväl eli högst skadligt inflytande derigenom, alt luxoch öfverflödsvaror lättare kringspridas bland allmogen, sorn, H den nnnvSande generationen, ulan egen fördel, alli mer dragés ifrån deras pentina bestämmelse, jordbruket, boskaps-skötseln och andra landlmanna vikell.”Deri gårdfari-handel som Westgöthar idka inom orten är alven ganska meni i e så vida den icke allenast föranleder till onodiga penmnge-utgi och a väfver näringsfliten för egna tillverkningar af lika god elit* baltie b - skaffeidretrutan jemväl förmodas befordra tullförsnillade varors in Grande hvn,et tullochUbe^Ä MatS Ä" ringsfång, utan^ndast för afsättning af ortens produkter och nödvändighetsvarors återhämtande. 4:o Politisk Författning. Kammarverk • Under loppet af de fern-sednast förflutna åren hafva 54 nybyggen inom. kustlandet, och ao stycken nybyggar! ^PP®arken ^ng iskall Inom det förstnämde äro .5a nybyggen och a a torp, samt u Dappmarken 68 „yby86e., "sT,”™ "ÄÄ? Kongl. Maj:, -U KronanJillh^e umm ilen, som innevarande år tillkommit, jemte de u , a e Jojavaiende höslogar och mnblbelestrakter och ,38, Renbetesland. - Af ^8“™“”,. nybyggen befi,nes ett å kustlandet och n,o mom Lappmarken for de 2 åbo, men i öfrigt hafva inga, lägenheter af gästgifverier, pratoch brefbärare-hemman ar oforand. odt. Storsta aete, ortens invånare L sjelfägonde jordbrukare eller innehafvare af kronohage, heter, hvaremot arrendatorns och brukares antal ai ganska ri"»a* issVäxtStatsbidrag .*
Wid grauftning af de i detta Memorial gjorde anmärkningar, hwilka pä ett för Författaren hebran - i84 Dm 4 November rande sätt fullkomligen röja hans warma nit för saken, har Utskottet närmare inhämtat hwad L samma ämne redan ar förordnadt, för att derifrån, såsom endast pä efterlefnaden beroende, leda sin åtgärd till de förhällanden hvarom ännu ej något kunde wara stadgadt, och hwilka således fordra nya regleringar: men som Utskottet ester en noggran pröfning deraf, funnit gtt genom Kongl. Maj:ts Nädiga Bref till desi och Rikets Kammaroch Krigs-Collegier, samt Stats-Contoiret af den 27 November 1798. ej min, dre i afseende pä Fängars förplägning, Fängelserummens inrättning och beskaffenhet, än Fängarnes herrbcrgerande, sängruin, beklädnad, skötsel m. m. sadane anstalter förestrifne, som menskligheten för de i denna belägenhet stadde Personer päkallar, och Statens tillgängar kunna Åstadkomma, hvarigenom de af Herr UröninZslvärck uppgifne omständigheter arv iagttagne, och i möleligaste män i ordning stalvie, sä anser Utskottet sig icke kunna i detta ämne fästa annan uppmärksamhet, än »vördsammeligen hemställa, om icke wederbörande, som wid Fängelse inrätkniugarne stola hafwa uppsigt och wärd, borde förståndigas akt derwid ställa sig berörde Kgl. Bref till noggrant iakttagande och efterlefnad, dock torde U skotte: fä förestå, att i stallet för de underhällspeNningar som till sängar blifwit bestämde, för att icke wid skeende stegring i priset pä lifsmedel minska eller förswära fängens nödwandiga underhall, evistäs wista matwaror i förhällande 'ill beloppet af de Contante medel, honom för närwarande as Staten bestäs; .hvilket till Riksens Hkglostiga Ständers pröf - Den 4 November. i8Z pröfning ^vördsammeligen öfwerlemnas.
Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den omständighet, att Bredaryds församling, som med Torskinge och Forsheda utgör pastorat, der jag inom sistnämnda socken har egendom, uppsändt till sin riksdagsman utmätningsoch värderings-instrument öfver hemmanet, nyligen upprättadt, för uttagande af de skatter, Kronan retroactivt fordrar, och att, enligt samma värdering, hemmanet rätt och jernnt förslår alt gälda dessa. Denna handling är emedlertid först hitkommen, sedan StatsUtsk. fattat sitt beslut, hvarföre jag anhåller, att betänk, må återremitteras, på det StatsUtsk. må komma i tillfälle att öfverväga de nya skäl, som sålunda förekomma till stöd för socknarnes framställning. Hvad sjelfva saken angår, skulle jag tro, att K. Kammar-coll:m gifvit R. St. och deras StatsUtsk. fullkomlig anledn. att bifalla motionen, helst coll:m på anförda skäl tillstyrkt, att församlingen måtte hållas skadeslös för omtvistade räntan. Detta sker icke på sätt Utsk, föreslagit medelst återgäldande af löseski11ingen; hvaremot det lämpligast synes mig böra vinnas på det sätt, att, med undantag af den lilla obetydliga räntepost, som comminister crlade till Kronan och den hemmanet derefter oanmärkt utgjort, det återstående comminister!] på lön anslagna beloppet, hvilket Kronan icke kunde beröfva honom genom skattebrefvet, men som han i tvist med församlingen förlorade, må under egenskap af frälseränta åt församlingen behållas. Frih. Cederström, Jacob: StatsUtsk. har ganska riktigt uppfattat hvad Kammar-coll:m anfört i sitt till K. M. i frågan afgifna und. utlåt., nemi. att Staten opåräknadt vunnit skatte-köpeskillingen för Rannäs Holstagården och in - Den 17 Juni i’, m. ingenting annat. På denna grund har Utsk. jemväl rätteligen tillstyrkt, att af Riksg.contorets medel samina köpeskilling skulle socknen återställas.
Gyllenhaal har redan visat, att den tnllsals af 4 rist. som 1845 års tulltaxa innehåller, är redan så hög, att den föranledt en ökad smuggling. Lägges än ytterligare 8 rist. till denne tull, så är det tydligt, att det blir en ännu större förtjenst, att smuggla och lurendrejeriet kommer således att ökas i en ganska stor progresion. Det kan derföre inträffa, att, genom denna förhöjning i tullen, tullinkomsten af caffe möjligen kan sänkas i st. f. att ökas. Flere talare hafva sagt, alt om tullen befinnes vara för hög, så kan Konungen nedsätta densamma. Detta kan vara sannt, men jag tror icke, alt det är principenligt, att tvinga Konungen till ändring af R. St:s beslut. Så vore likväl händelsen om den nu föreslagna tullförhöjningen bifölles. Vid förra riksdagen, bestämde R. St. tullen å caffe till 4 sk., men Konungen nedsatte tullen till 3 sk. 4. rist. Några förändrade förhållanden hafva derefter, pä sätt Frih. Palmstjerna anfört, icke inträffat och det är således tydligt, alt, om R. St. nu ånyo bestämma tullen å caffe till 4, mäste K. M. sannolikt ånyo nedsätta den till dess nuvande belopp. Jag anhåller alltså om bifall till Utsk:s förslag. Hr Rosenblad: Jag kan icke taga åt mig den siste värde talarens liknelse rörale hästen. Jag har icke äskat en sådan förhöjnjng i tullsatsen å caffe, hvarigenom skulle uppkomma det resultat, den värde talaren med sin liknelse åsyftat. Den förhöjning, jag föreslagit, var grundad derpå, att den vid sista riksdagen gjorda förhöjning i tullen af 4 r:st. inbringat högre tullin - Den 2 Juni e. m. 303 korastcr än Slaten tillförene haft att påräkna. Att icke de 4 r:st gifvit anleda, till någon ökad smuggling, skall jag sedermera söka visa. Det är visserligen icke derföre sagt, att om man än ytterligare lägger 8 r:st. tillden nuvar:de tullen sådant icke kan medföra motsatt verkan.
Rikets Ständer halva likväl icke, hvarken vid det ena eller det andra tillfället, beviljat de nödiga anslagen härtill; hvarvid Rikets sednast församlade Ständer anfört, att, ehuru det förr eller sednare torde blifva nödigt att tillvägabringa en lämplig anstalt, der kavalleriets befäl kunde erhålla undervisning i ridkonsten samt tillfälle till nödig utbildning i hästdressyr beredas dem, som egna sig åt stallmästarebefattningar vid kavalleriregementena, hade det dock visat sig, att meningarne om det lämpligaste sättet att åstadkomma en dylik anstalt vore särdeles skiljaktiga; och då uppenbart vore, att endast vid Strömsholm en ridskola kunde inrättas och underhållas för det af Kongl. Majit äskade anslagsbelopp, hvilket med skolans ordnande på annat ställe utan tvifvel skulle blifva otillräckligt, ansåge Rikets Ständer, att med ridskolans inrättande borde anstå, intilldess åsigterna om lämpligaste stället för densamma blifvit sammanjemkade och en tillförlitlig beräkning af de framtida underhållskostnaderna kunnat ega rum. Kongl. Majit har sedermera åt den tillförordnade Kavallerikomitén uppdragit, att i detta ämne sig yttra, samt afgifva förslag; och har Komitén den I sistlidna Maj sitt betänkande afgifvit. Enligt Komiténs åsigter rörande åtgärderna för tillvägabringande af en ändamålsenlig och omfattande undervisning i ridkonsten, borde denna undervisning ega rum vid en för hela Riket gemensam Centralskola, hvarigenom på samma gång vunnes fördelarne af större fullständighet och mindre kostnad, äfvensom kunde ernås en högeligen önskvärd likformighet i bildandet af alla de olika kavalleriregementenas Officerare och Instruktörer.
Kammar-Collegium och Staden den 26 October 1787 afslutadt och sedermera tid efter annan förnyadt Contract. 6:0 Den Roterings-kostnad, hvilken Tabellen upptager, är kostnaden för underhållet af 100 Båtsmän, enligt Kongl. Brefvet den 28 Februari L678; och hafva medlen dertill, såsom jemväl i den föregående Berättelsen blifvit omnämndt, utgått af Borgerskapets ordinarie Contrrbutions-summa. 7:0 Kostnaden för Stadens Styrelse, hvarom fullständiga uppgifter redan i Berättelsen blifvit meddelade, har ansetts icke böra i Tabellen inflyta, af samma skäl, som omiormälas i i4:de punkten af 1828 års Tabellupplysningar. 8:0 Hvad under rubriken Clereciets underhäll är införd t, utgör Stadens Åtta Territorial-Församlingars Pastorers, Comministrars och Kyrkobetjenings, samt Tyska och Finska Församlingarnes Presterskap* och Kyrkobetjenings åtnjutna inkomster af Församlingarnes invånare, till de belopp, hvartill dessa inkomster och löneförmoner antagits vid 1837 iirs Bevillningstaxering, och uti hvilka äfven beräknade värden af Boställen ingått. — Till Clereciets aflöning utgå dessutom årligen ifrån Stats-Verket 1086 R:dr 32 sk. i penningar samt 651 7/8 tunnor Spanmål, motsvarande, å 6 R:dr per tunna, 3,9m R:dr 12 sk.; hvarförutan Klockaren vid Danviks Hospital, som förut af Stats-Verket åtnjutit 8 tunnor Spanmål, numera i stället erhåller en lön af 133 R:dr 16 sk., till följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 19 December i835.
Hr KontraktsProsten, Professoren och Ledamoten af K. M:s N. O. Magister H. G. Lindgren, som, genom sina djupa forskningar lili de Orientaliska språken och Theologi, vunnit vidsträckt ryktbarhet, samt sålunda torde med rätta anses fullt kompetent för frågans bedömande i detta afseende. De Mosaiske Trosbekännarnes laglydighet, deras sedliga oeh fridsamma lefnad är sedan långliga tider tillbaka konstaterad. I detta afseende torde jag få, bland annat, åberopa en skriftlig förklaring af en uti vår Polis-historia serdeles utmärkt man, numera afl. Under-ståthållaren af Wannqvist: ”att under de 28 år han bestridt Polismästare-tjensten i Stockholm, ingen Jude varit anklagad för mord, tjufveri, äktenskapsbrott eller fylleri''"'. Vid 1840—41 årens riksdag (se R. o. Ad:s prot. för d. 24 April f. m.)afgafdåvar. Landsh. i Götheborg, Hr Generalen m. m. Edenhjelm vitsord i ungefärligen enahanda syftning (se R. o. Ad:s prot.); och samtlige auktoriteternas fördelaktiga vittnesbörd, som innefattas uti de, från dem infordrade underdåniga utlåt:n, i anledn. af Judarnes petition år 1847; bekräfta nära nog till alla delar detsamma. Af upgifterna på de yrken m. m., hvarmed i landet befintlige Judar sysselsätta sig inhemtas: alt deras hela verksamhet icke, såsom det ofta påstås, är uteslutande vänd på småhandel och schackreri. De Mosaiske Trosbekäunarne Uro ursprungligen ett jord 2 H. 10 146 Den 23 December. brukande folk, ehuru deras sedermera fördrifvande frånpiendandet och kringspridande till alla länder, tvungit dem att öfvergifva jordbruket och boskapssköséln, samt att, just för de christnes utrotelsebegär, öfverlemna sig åt näringsfång, hvarigenom den flyttbaraste förmögenhet kunde förvärfvas.
Men detta är icke en farligare process, än att både Riksgäldskontoret och ban ken nu belåna allmänna papper under deras värde, och alt hos utlandet finnas betydliga belopp inteckningar i Svensk jord under deras värde, stälda såsom säkerheter för kreditiver, lån eller annan kredit. Slutligen vill jag fästa upmärksamheten dervid, att om man någonsin vill hoppas att stäfja anspråken på statens skyldighet att ensam och med dryga kostnader förse landet med jernvägar, man just bör begagna det tillfälle, som nu erbjuder sig att åt enskilde bolag lemna understöd, med vilkor af bolagens egna tillskott och under deras ansvarighet för återbetalningen. Det var mycket illa att man icke från början, då värman för jernvägarne var starkare än nu, fästade det vilkor vid statens medverkan, att de or ter, hvarigenom jernvägen passerar, borde åtminstone kostnadsfritt expropriera jord, i st. f. att expropriationerna nu begagnas såsom medel att rent af preja staten. Om så skett, är jag förvissad att många, i likhet med hvad man nyligen sett berättas om en godsegare i Nerike, Hr Cassel, med upräckta händer hade gått in på sådane vilkor. Det är nu tid att börja ett nytt system för jernvägsanläggningar medelst uplåning mot inhemska statsobligationer och under enskilda bolags ansvarighet, för att dermed kunna möta de vid en blifvande riksdag säkert icke måttliga nya anspråken på utrikes lån, samt statens fortfarande skyldighet att fort - Den 5 September f. m. 39 sätta jernvägsbyggnaderne i södra Sverige — oell delta med så stora upoffringar, att när turen kommer till vägarne norr om hufvudstaden, landet Sr uptröttadt och de nordliga provinserna blifva alldeles utan, ehuru de Sndå säkert få den Sran att vidkännas kostnader och förluster i enahanda proportion, som de orter, hvilka gynnats af fördelarne. På grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt anhålla om propos. på bifall till Högvörd. PresteStits inbjudning. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof:
Assignationer, om upphäfvande af Kongl, förordningen derom af den 13 Juli 1818. IX. B. 580. A. 581. Assurance-afgift för summor, som under recommendation med posten afsändas. IX. U. 54. A. 317. U. A. 350. Athenaeum, i Gefle, om anslag för. I. 472. R. 475. Auction inom hufvudstaden: angående ändring i sättet och vilkoren för varors m. m. försäljning derå. I. 444. R. 529. IV. B. 373. A. 501. — om tiden för densammas afslutande å landet. IV. B. 447. A. 506. V. E. 116. Aucloriteler, Municipal, angående bildande af dylika för behandling af fögderiernes och länens angelägenheter. Se Municipalauctoriteler. Augmentsräntor, angående deras jemnare fördelning. VIII. B. 56. A. 165. Avesta, angående indragning af Kronoinspektorstjcnsten derstädes. II. B. 703. A. 714. Axelson, Carl von, yttrande. VII. 186. Dagge, C. G:son, f. d. handlande, angående eftergift af öfverränta å ett af honom i Banko-diskont-verket upptaget lån. Se Eftergift. Banken, angående löneförhöjning för tjenstemännen inom 3:dje eiler Bokhållare-tjenslegraden i. I. 218. R. 224. II. B. 398, 459. A. 601. IV. U. 605. V. 38. A. 72. — angående förhöjda arfvoden för Cassa-Afdelningens Chef och Kamerare samt Cassörerne i. I. 220. R. 224. IV. B. 347. A. 361. — angående förslag till föreskrifter för dess Metalliska Cassa.
Jemväl vid 1860 års slut utestodo af de för 1830 års upplåning utgifna obligationer 187 R:dr 50 öre. § 36. Afbetalning S Jemlikt § 136 i Banko-Reglementet hafva, den 29 December konto retat hud tlidne år, 22 st. af Riksgälds-Kontorets till Banken utfärdade tm Banken, obligationer för t SOS och 1809 årens krigskostnader ä 4,000 R:dr Bauko hvardera blifvit infriade samt ett års ränta k 4 procent för denna Bankens fordran godtgjord; och återstå ännu för Riksgäldskontoret att liqvidera 528 st. dylika obligationer till ett sammanräknadt värde af 3,168,000 R:dr. 39 § 37. Af Bankens uti 137 och 138 §§ af Banko-Reglementet omförmälcla, inom linien balancerade fordringar hos Staten och Södertälje kanalbolag har endast på Kongl. f. d. Allmänna magasins-inrättningens skuld för lyftadt kreditiv till uppköp af myntbara metaller influtit ett belopp af 1170 R:dr 38 öre. § 38. A det räntefria lån, stort 50,000 R:dr Ruut, som, vid 185ö— 1858 årens Riksdag, blifvit Kongl. Mynt-Verket beviljadt, med vil kor att lånet skulle återgäldas under 10 på hvarandra följande år med flodel årligen, räknadt från och med 1860 års början, hav första -fördelen den 12 December nästlidne år blifvit till Bani: en inbetald med R:dr 5,000: - hvadan Kongl. Mynt-Verkets skuld vid 1860 års slut utgjorde „ 45,000: - S:gr R:dr 50,000: 39. Af nedanstående sammandrag inhemtas Låneoch Kreditiv-rörelsens ställning på det hela den 14 nästlidne September: Filial-Banken i Blekinge Lån Kreditiv d:o i Borås Lån Kreditiv d:o i Calmar Lån Kreditiv d:o i Carlshamn Lån Kreditiv d:o i Christianstad Förlag.
I öfverensstämmelse med Utskottets, sidorna 5 oell 6 gjorda tillstyrkan, att nu gällande serskilda tullbestämmelser för sillen-, halfsidenoell bomulls-väfnader, sorn införas från Ostindien och öfriga orter på andra sidan Goda-höppsudden, måtte bibehållas oförändrade, hade ock Utskottet sidan ifi föreslagit, att i 25 § Lill 1 ta xe-under rät leiser na skulle intagas det i motsvarande 3o § af gällande taxe-underrättelser för dessa varor stadgade undantag från tull-lindringats åtnjutande; hvilket sistnämnde förslag Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden godkänt, men Borgare ståndet ogillat Frågan, huruvida de serskilda, tull bes tärn me berna för nämnde artiklar skola bibehållas, beror nu på omröstning i förstärkt Stats-utskott, och på utgången af denna omröstning beror följaktligen äfven frågan, om anledning till undantag från tull-lindiingarnes åtnjutande för samma artiklar fortfarande förefinnes eller icke; och torde Rikets Ständer alltså finna, att, derest serskilda tullbestämmelser bibehållas Tor siden-, halfsidenoch bomullsväfnader, som införas från orLer på andra sidan Goda-hoppsudden, undantag från tull-lindring för samma artiklar ock måste, på sätt 3. stånd beslutat, intagas i 25 § tulltaxe-underrätfcelserna; men alt, i fall de serskilda tullbestämmelserna varda förkastade, frågan arn undantag från tull-lindring äfven bör förfalla. Slutligen, och med anledning af Borgare-ståndets beslut, det skulle uti underdånig skrifvelse af Rikets Ständer anhållas, att Kongl. Majit täcktes anbefalla alla erforderliga kontroller till förhindrande af oloflig införsel af varor, hade Utskottet sidan 17 tillkännagifva, att något likarladt beslut icke var af öfriga Stånden faltadt, och att Utskottet icke eller ansåg sig ega skäl tillstyrka öfriga. Stånden alt i Borgare-ståndets instämma.
St:rs uppmärksamhet på de skäl, hvilka, enligt hvad förbemäldt är, grundlagt K. Mits afslag å R. St:rs anhållan om Allm. ArbetshusFondens användande till förmån för KronoSpinnhusen i Landsorten. K. Comm. Coll. häröfver afgifue underd. utlåtande innehåller, att det visserligen vore onekligt, det ensaksböter nu mera inflyta till SlatsVerket, men att 186 Stats-Utskottets. det anslag af 4ooo R:dr utaf sådane böter, hvarmed Allm. ArhetshusFonden år 1783 grundades, blifvit, enligt hvad K. Brefvet af den 18 Nov. 1783 visade, utbetaldt icke af StatsVerket utan af de öfver Barnhusen och Hospitalen committerade Herrar Seraphimer' Riddare; och vore det i alla fall ovedersägligt, att det varit K. M:t och icke R. St:r, som anvist så väl nämnde anslag, som de öfrige inkomster, med hvilka denna fond blifvit samlad. Beträffande Allm. ArbetsliusFondens disposition, ansåge K. Coll. något tvifvel icke kunna uppstå derom, att densamma tillkommer K. M:t och icke R. St:r, hvilka icke eller någonsin gjort anspråk på dispositionsrätt af denna Fond. R. St:r hade ock uti deras underd. skrifvelse i förevarande ämne framställt sine tankar om Allm. ArbetshusFondens användande, icke i form af beslut, utan såsom en underd. önskan, hvarå det följakteligen berott af K. M:t att göra det afseende , som K. M:t i Nåder pröfvat nyttigt. Och enär således de premisser , på hvilka K. Coll. i dess ofvanåberopade underd. yttrande afstyrkt bifall till R.
Det rullande huset sattes icke utan möda i gång af de utkörda krattorna, och de tunga hjulen lemnade djupa spår efter sig i den krasande sanden. Utkomne på vägen, fick man se Hellman, som kom sträfvandes i regnet. Han hade gått så fram och tillbaka i två styfva timmar, för att få den lilla sorgliga glädjen, att ge Lydia en afskedshelsning, och det var med knapp nöd att Lydia fick se honom, emedan hon satt med ryggen vänd åt det håll hvarifrån han kom; men när hon nu fick se en skymt af honom, fällde hon hastigt ned vagnsfönstret, och nickade så länge hon kunde se honom. «Det var fasligt hvad fröken var artig emot den der,» sade Stellan. NIONDE KAPITLET. På redden utanför Hamburg låg den 16:de September det stora engelska ångfartyget The World, färdigt att afgå till Dunkerque. Afledningsrören från machinen frustade allt då och då ut ånga, af otålighet att komma åstad, vattenhjulen rörde sig än fram och än tillbaka, liksom för att leda till sig, och den svarta stenkolsröken drefs af nordvestvinden i tjocka hvirflar utåt rymden. Det blåste friskt, fastän ej hårdt, och vinden musicerade i de rundt omkring tätt liggande fartygens tackel och tåg, som hade det varit på en eolsharpas strängar. Hundratals smärre båtar slingrade om hvarandra i olika rigtningar, och lade här och der till fartygen, dels för att bjuda ut frukter, lifsmedel och andra effekter, och dels för att aflemna passagerare och fraktgods. Här hördes det gnisslande ljudet af «spelet», som hastigt surrade omkring, då ankaret pilade af emot botten; der varuutskrikarnes besynnerliga, halft oartikulerade läten; här båtsmännens frivola visor, hvarvid de lättade ankaret, eller gåfvo takt åt halningen af en tross, och der en munter musik från ett fartyg, hvars kapten firade sin födelsedag.
Med fästadt afseende å hvad sålunda förekommit, har Kongl. Majit nu täckt» föreslå Rikets Ständer, att mcranämnde, Kronan tillhörige, trenne åkerlyckor, på de »f kollegierna uppgifne vilkor, må för ifrågavarande ändamål åt ofvanbemälde församlingar, utan ersättning, upplåtas. Till hvad Kongl. Majit sålunda i nåder föreslagit, tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifalll Stockholm den 20 Juni 1851. Stah-VUktlltU VI lil and*, Ike 30$. Ank. till Exp.-Uuk. den 26 Juni 18äl, kl. ti f. ra. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrif reise, angående vackt fråga om det i Kronans förråd befintliga äldre till krigsbruk oandrändbara kruts omarbetande till bergskrut. (I. A) Uti högstberörde nådiga skrifvelse har Kongl. Majit tillkännagifva, att, sedan Dess och rikets Krigs-kollegium under den 10 Maj 1849 i underdånighet hemställt, att, enär ej mindre i arméens, än ock i flottans krutförråd funnes en större mäugd krigskrut, tillvcrkadt före år 1831, efter hvilken tid nya kontrakt med krutverksegarne iugingos och bättre arbetsmethoder antogos, men detta äldre krut icke kunde anses användbart för krigsbehof eller skarpskjutning, samt utgjorde för stora qvantitetcr, för att kunna till exerciseller salutskott förbrukas och ej heller skulle kunna utan alltför betydlig pris-nedsättning begagnas vid bergverken, Kongl.