Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Contoirel har alt som conjuncturen för Disconterne warit, sätt än Z och än z procent, sä att ingen, försummelse att i agtta, Z78 Den 7 December. agtkaga ConkoiretS bästa kan härutinnan Fullmägtigs med skäl förewilas. Mt nägra Lane sökande, som haft säkra hypocheker och erbudit A procents ränta, icke kunnat af Contoiret förnöjas, hwilket Herrar Fullmäktige uti dest förklaring skall anfört, är för mig en aldeles okäno sak. rv pag. 49 och ''Att Contoiret sedan den "i Nowember 1808 til! den I September "1829 betalt ränta till Allmänna Brandförsäkrings Fonden io,6gZ R:dr. azff. christ. "Specie. Jag säg med grämelse i flere är, att Contoiret mäste till Allmänna Brandförsäkrings Werter ärligen Utbetala en större summa för penningar, som Contoi» rek hwarken kunde eller bsrde begagna. Contoiret kunde ef, ty det hade wida större summa än Brandförsäkringsfonden stående uti Vanguen utan ränta; men om Contoiret än kunnat anmanda den, hade sädant med bibehållande as ContoiretS Credit, efter min tanka ej bordt stke; Brandförsäkrings Directionen har alkid ägt ken rättigheten, att uttaga utan upsägning större eller mindre summor as dest fond. Den största summan är således hela fondens belopp; hwilken som med ömhet will wärda sin credit, disponerar i dag den summa, som i morgon möjeligen kan honom affordras? Pä desta skäl ausag jag BrandsörsäkcingSfonden wara för Riksgälds-Contoiret cn börda, fonr icke i uägon synpunkt medförde minsta fördel; Men dä Riksens Höglofl, Ständers Hemliga Utffott wik 1792 och iZoo ärs Riksdagar, och alla deremellan närande Revisioner lämnat delta utan ätal, sä trodde jag ätt
Adms beslut öfver Bevilln.- Utskits Mern. N:o 46 blifvit upläst och godkändt; åtskiljdes Ståndet kl. nära 9 e. ra. In fidem, 0. Brakel. Dan 13 Oktober. Lördagen den 13 Oktober 1880. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2:ne prot.-utdrag för den 12:te dennes samt pleniprot. för den 27:de sistl. Juni f. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammans. Statsoch BankoUtsk:ts Mern. N:o 40, i ani. af RiksSt:ns beslut öfver Uti:t N:o 24, i fråga om förändrad organisation af hypotheksinrättningarne i riket. Härvid förekom: l:o Förslaget till förordning ang:de en allmän hypotheksbank för riket. §§ 1, 2, 4 och 5. Utsk:t.s derom afgifne yttrande lades till handlingarne. § 6. Hr Flach, Johan Fredrik Philip: Jag anser det vara af yttersta vigt, att R. o. Ad. i detta fall icke afviker från sitt vid förra behandlingen af frågan fattade beslut, att den tecknade summan bör upgå till minst 10 millioner, hvadan jag anhåller om afslag å Utsk:t.s hemställan. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Ståndet har visserligen förut bestämt 10 millioner såsom minimum, men var alldeles ensamt i detta beslut. Då derjemte man stadgat förbud för de enskilda hypotheksföreningarne att uptaga lån annat än genom hypotheksbanken, torde det vara nödigt att ieke alltför mycket fördröja dennas trädande i verksamhet. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts framställning. Hr Flach: Det skäl, som Frih. Tersmeden anfört, synes mig just visa motsatsen af hvad han åsyftat. Då nemi. hypotheksföreningarna icke ega rättighet att röra sig på egen hand, komma de naturligtvis att vända sig till denna bank, för att få sina lånebehof fyllda, och då lärer det väl ej dröja så länge, innan det af R o. Ad. bestämda minimum är teeknadt.
Jag kan Den 26 April f. m. 427 icke heller här anse det vara rikligt att frånhända dessa rättigheten att jemväl idka fabriksbränning-, Utsk:s förslag i denna del kan äfven lätteligen ändras, om man, i st. f. att citera §§ och monia i Fabriksoell Handlverks-förordningen, inskränker sig att säga, att en hvar, som är, enl. författningarne berättigad att idka fabriksrörelse, må hafva rättighet till bränvinsbränning. Derigenom undgår man alt behöfva åberopa en författnings dato, som kan vara underkastad förändring. Ytterligare säger Utsk. att den, som eger eller innehar serskild skattlagd jord, skall hafva rättighet att idka hräuviusbränning. Hvarföre har man här icke begagnat det mera generela uttrycket ”i mantal satt jord?” Jag tager mig derföre friheten föreslå, att redaktionen af monntet må blifva ungefär följande: ”Bränvin må, på landet och i stad, tillverkas af en hvar, som antingen är, enl. författningarne, berättigad alt idka fabriksrörelse eller ock eger eller innehar i mantal satt eller serskildt skattlagd jord.” Då jag emedlertid anser vanskligt alt skrifva §§ på fri hand, serdeles i en fråga af den vigt som delina, kan jag dock ej ifrågasätta definilifl antagande af denna ordalydelse, ulan får, under afstyrkande af alla försök i redaktionsväg, endast hemställa att, derest B. o. Ad. anser tiden vara inne att uttaga steget ända derhän, sam Utsk. föreslagit, Ståndet måtte fatta ett beslut i denna syftning jag nu, i öfverensstämmelse med hvad andra talare yttrat, tagit mig friheten föreslå, men alt åt Utsk. malte öfverlemnas att närmare granska och föreslå ordalagen i §:n. Ur von Kock: Anmärkn:r hafva blifvit gjorda mot det af mig föreslagna tillägg till §:n. Man har nemi. sagt, att genom min redaclion har man tagit på hand att antaga produkt-beskattning, likasom genom llr von Hartmansdorffs förslag, att antaga uttrycken enkel och sammansatt redskap samt indelningen i större och mindre bränneriet'.
Herr Qviding, Bernhard Chr{/leffer* 1 anledning af Herr ÖfversteLieutenanten von Heijnes anförande vid HöglofL Ridderskap pets och Adelns Plenum den 17 innevarande ir&nad om fördröjd verkställighet af den jemkning i Extra roteringen, sora Riksens Ständer Den 24 Februarii. 773 vid 1815 års Riksdag beslutit, får hos Hög*? välborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofi Ridderskapet och Adeln jag ödmjukast anmäla, att sedan Riksens Ständers underdåniga skrifvelse rörande ifrågavarande ämne blifvit remitterad till Kongl Krigsoch KnmmarCollegierne, hafva bemähe Kongl, Coilegiers underdåniga uilåiande deröfver i början af år 1820 inkommit, att detsamma blifvit samma år i Rikets allmänna Ärenders B redning föredragit och derefter hos Kongl. Maj;t ii StatsRådet i underdånighet anmält; att Kongl. hlaj:t, då Coliegierne varit af olika tankar rörande de lämpligaste sättet att verkställa ifrågavarande roterings jemkning, funnit målet böra hvila till Riksens Ständers sammankomst, och att Koagl. Maj.ts nådiga skrifvelse rörande detta ämne snart är att förvänta. Jag anhåller ödmjukast, att de af mig nu lemnade upplysningar mätte få åtfölja Herr Öfverste-Lieutenant von Heijnes anförande till det Utskott, hvartill detsamma kan blifva remitteradt.
Ryttmästarens vid Arboga Esqvadron nu varande tvenne boställen, Beyby och Sarbeckm, äro af så svag beskaffenhet, att deras afkastning, tillsammamäknad med indelte lönen, knappast uppgår till 500 R:dr Banco, hvilket hvar och en, med mig, torde inse vara en till ändamålet otillräcklig gumma. Denna lön är ej allenast otillräcklig och ojemnförligt mindre än de öfrige Ryttmästarelönerne, men öfverstiges betydligt af nästan hvarje Lieutenants lön vid samma Regemente, dock med undantag af Lieutenantslönen vid Arboga Esqvadron, hvilken är den svagaste af Lieutenants lönerne. Af detta Ryttmästarens och Lieutenantens vid Arboga Esqvadron vanlottande har händt, Och kommer, så vida ej löneförbättring inträffar, allt framgent att händs, det Officerare under deras tjenstebana med ovilja emottaga dessa beställningar, och med begärlighet begagna tillfället af hvarje yppad vacance, för att derifrån ju förr ju hällre aflägsna sig. Också räknar denna Esqvadron, sedan år iS16, nu i denna stund sin 5:te Ryttmästare och sin 5:te Lieutenant. Med rättvigånde af dessa 10 individuers nit och drift, hemställer jag likväl till hvar ocn tn sakkunnigs bedömande, om ett så tätt ombyte af Befäl kan vara annat än högst menligt för Konungens tjenst? Dtn 7 Julii e, m. Till afhjelpande af detta förhållande har SecondChefen, understödd af Hans Kongl.
På bröstet prunka de två medaljer Frida är född i skidsportens hufvudstad, Umeå, han nyligen eröfrat s o m förste pristagare i längdlöpdär hon började åka skidor vid 12 års ålder samt var sålunda vid sin flyttning till Bergmanska h e m m e t för 5 år sedan försigk o m m e n i konsten. i H o n blef därför också de andra flicj kornas lärmästare o c h ledarinna, o c h ännu ha de senare icke » gått ifrån mä- starn », ty i fjor togo de tre flickorna pris vid skidklubben Vidars täfling i Sundsvall i s a m m a ordning s o m nu vid de nationella täflingarna. D e två äro emellertid goda lärjungar, s o m följa » mästarn » tätt » i spåren » o c h icke hittills blifvit förbigångna af andra. Alla tre idka de skidsporten såsom lämplig förströelse o c h uppfriskning emellan arbetet vid nålen, ty alla tre arbeta de dagligen i affären o c h biträda o m v ä x l a n d e i hemmets öfriga göromål. D e göra under vintern sina aftonpromenader på skidor, o c h när söndagen m e d litet mera frihet k o m m e r, så äro de tidigt ute, antingen för sig själfva eller m e d skidklubb e n V i d a r på dess utfärder, o c h gifva då ej efter för den manliga u n g d o m e n i kraft o c h smidighet att behärska den glidande skidan. Förra året gjorde de sin första långtur tillsammans, till Hernösand, ungefär den väg s o m nu - var banan för den stora längdlöpningen eller nära fem svenska mil. Om söndagarne göra de i regel turer på 1 k \ % mil. R e d a n af den lilla gruppen här bredvid får man det goda intrycket af friska o c h hurtiga ansikten, där hälsa o c h glädje spela i hvarje drag, men ser man d e m i verkligheten, så skall man finna blomstrande kinder och kraftiga drag, h vilka skilja sig väsentligt från kammarluftens veka drifväxter. Det ligger munterhet o c h lif i blicken, o c h säkert löper nålen v i d arbetet fortare efter ett par timO. W. Olsson foto.
Jag protesterar på det högsta mot en sådan omvändning af förhållandet, emedan jag tror mig inse, att det är mot grundlagen uppenbart stridande, att Ständernes beslut och Kongl. Majlis bifall lill Utskottets förslag måste föregå, innan frågan blifver hörande till Stats-Reg leringen —- oell atti vidrigt fall ingen gräns är satt för Utskottens godtycke att genom det sätt, hvarpå de kunna behaga behandla fiågorne, gifva dem hvilken nalur, den rådande pluraliteten inom Utskottet kan finna önskiigast < fter dess åsigler och theoder. Jag Stats-Utskottets Memorial, N:o 3j6. g Jag finner denna protest så myckel nödvändigare, som Utskottet behagat underställa innehållet af 4 Preste-Slåndets Privilegier, i hvad som rörer de under denna inbegripne Stater och Inrättningar, de öfrige Riks-Ståndens pröfning och tolkning, hvaraf således Utskottet lärer anse beroende, huruvida det undantag för dessa stater och inrättningar, sorni första voteringspropositionen förespeglas, skall komma att erhålla någon verklig betydelse. Ty jag har icke glömt, huru Utskottets pluralitet i Betänkandet N:o 326 förklarat sin mening, alt den rätt, som är dessa Stater och Inrättningar tillförsäkrad, skulle vara Idolt personlig för nu varande tjenslernes innehafvare och dö ut med dem, ehuru den är i sjelfva verket en rätt, sorn tillhörer sjelfva inrätlningarne och barmherlighetsverken, på det dessa icke må kunna rubbas till deras bestånd, men ingalunda är fästad vid deras förvaltare och målsmän, hvilkas personer ombytas.
Slutligen ber jag att få nämna, alt då Utsk. i sitt förslag tyckes afse, att den ifrågasatta kontrollen skulle öfver hela landet iakttagas, har Utsk. förbisett den omständigheten, att en särskild handelsfrihet under serskildt bestämda vilkor är medgifven de s. k. gårdfarihandlanderne, eller allmogen från 7 härader i Elfsborgs län samt innevånarne i städerne Borås och Ulricehamn. Hvad jag nu yttrat får icke tydas såsom jag vore en fiende till kontroller, ty jag håller på dem lika strängt som någon annan, men jag vill att de ej skola finnas i andra fall, än då de medföra verklig nytta. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: De tvenne talare i mitt grannskap, som yttrat sig mot Betänk, hafva enl. min, och, såsom jag hoppas, äfven de öfrige ledamöternes tanke, så grundligt vederlagt hvarandra, att jag icke vidare behöfver till besvarande uptaga deras anförande, utan jag öfvergår till den värde talarens yttrande, som med så mycken värma talade för folkets frihet att sig försörja och dess rättighet att i landsorterne sprida handel och industri. Då den värde talaren så mycket fästat sig vid den totala brist på facla, som i afseende på det omtalade sedeförderfvet skulle förefinnas, så nödgas jag, för att framlägga ett eller annat sådant, inbjuda honom att göra mig sällskap till en af dessa socknar, som Den 25 Februari f. m. 333 jag mycket väl känner, emedan den är min hembygd. Detta vore dock en besvärlig resa emedan den skulle sträcka sig ända till Traheryd socken i Sunnerbo härad. 1 denna socken blefvo för 2 år sedan icke mindre än 8 af desse hedersman, som här äro i fråga, afforslade till läns-lazarettet, emedan de hemkommit behäftade med venerisk sjukdom. Detta' är ett factum, som jag ber att få framlägga. Dessutom är det ett annat factum, som är bekant för alla dem af Ståndets ledamöter, som hafva någon kännedom om landet, att desse kringstrykande handelsmän i sjelfva verket icke äro annat än förklädda tiggare.
Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln, att Rikets Ständer för norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala öster om Sigtunafjärden må bevilja ett anslag af 4,672,000 R:dr. Utskottets hemställan afslogs. 13:de punkten. Återremitterades. Med afslag å Utskottets hemställan, biträdde Ridderskapet och Adeln Vällofliga Borgare-Ståndets beslut, att för vestra stambanans framdragande till Klara sjö och en bangårds anläggande derstädes, gemensam för vestra och norra stambanorna, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Proposition, bevilja en summa af 3,070,000 R:dr R:mt. 15—18:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 19:de punkten. Återremitterades. Utskottets hemställanden biföllos. Lades till handlingarne. Utskottets hemställan bifölls. Från Hogv. Pr este-Ståndet. S.S. D.D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, M 87, angående fortsatt utförande af jernvägsarbete!) för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. Härvid förekommo: Punkterna 1 till och med 9. bi föllos. Med ändring af hvad Utskottet hemställt antog Ståndet det i Friherre af Ugglas’ reservation, sidan 67, framställda förslag, dock så, att den af Utskottet till styrkta anslagssumma, 4,030,000 R:dr, bibehölls. Utskottets tillstyrkande afslogs och beslöt Preste-Ståndet lör sin del, att Rikets Ständer för norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala öster om Sigtunafjärden bevilja ett anslag af 4,672,000 R:dr. Punkterna 12 och 14, behandiade i ett sammanhang.
Om jag, för att närmare uttrycka mig, säger, att 5o,ooo r:dr skola årligen intill nästa riksdag såsom skatt utgå af 2,453 församlingar, för att återbetalas till samma 2,453 församlingar; så finner man, att det vore vida beqvämare att låta hvardera af dessa församlingar behålla sin andel i de 5o,ooo rtdr, och sjelf betala den till sin skola, hvarigenom användandet blefve omsorgsfullare vårdadt. Kastar man dessa utgifter på statscassan, blifva penningarne sämre begagnade, emedan man ej är så nogräknad med det sorn andra släppa lill, och emedan man icke betänker att man sjelf fått betala dem bland sina skatter. Dessutom, då vid fråga om penningars erhållande man vanligen klagar öfver sitt armod; så lära få församlingar underlåta att uppgifva bevekande skäl, för att åtkomma anslag. Consistorieloch landshöfdingar skola blifva bestormade med ansökningar derom; och det skulle kunna hända, att dessa myndigheter, hellre än att stöta sig med församlingarna genom deras anspråks afvisande, tvertom ansåge för en ambitionssak att bereda åt de sina så stora understöd som möjligt, för att sedan kunna säga : jag har ändå skaffat eder mera än landshöfdingen och consistorium i nästgränsande län eller stift; så verksam har jag varit för edert bästa. Norrmännen, — hvilka det nu torde vara tillåtet, ehuru det ej så var för 17 år sedan, att ofta åberopa, — hafva i 22 och 23 §§tna af sin skollag bestämdt utsatt, först hvilka afgifter, som tillkomma skolcassan, nemi. räntor på de capitaler de kunna hafva, ljuspenningar enl. 173g års författning, dernäst böter och gåfvor, samt slutligen att hvarje församling skall underhålla sin skola sjelf. Också upptager Norrska statsregleringen icke mera än 3g8 sp. dufön folkskolorna.
Hr Dalman: Jag ber blott att få förklara, det äfven jag instämmer i Gr. Mörners förslag. I afs:de på den siste värde talarens yttrande anser jag det vara tvenne skiljda saker att bestämma afgifter för folkskolorna, och att ordna undervisningen deri. I förra afs:det kunna prester gerna vara ordf:de; det är af mindre vigtJag anser således Gr. Sparres amendement öfverflödigt. Gr. Mörner: För min del har jag ingenting emot att det af Gr. Sparre yrkade tillägget godkännes, derest det bidra ger till att göra förslaget mera tydligt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n och dels bifall till densamma med följande tillägg: »I stad må frågor, som angå folkundervisningen och dit hörande anstalter samt afgifter dertill, kunna från kyrkostämmas handläggning skiljas, då kyrkostämman finner sådant lämpligt»; hvarefter och sedan propos. på bifall till §:n, med R. o. Ad. förbehållen rätt att särskildt pröfva tillägget, blifvit framställd och med ia besvarad, propos. gjordes på antagande af merberörde tillägg, dervid jemväl svarades ja. §§:tra 3 och 4. Tillkdnnagåfvos vara antagna af MedSt:n samt biföllos. g 5 enligt Utsk:ts förslag. Tillkännagafs, att PresteStit, med ogillande af Utsk:ts förindringsförslag, godkärret §:n, sådan den lydde i komiterades förslag, men att BorgareStrt deremot gillat Utsk:ts förslag. Hr von Koch: R. o. Ad. har i likhet med PresteSt:t bi behållit !):de §:n i författningen om kommunalstämmor på landet, sådan den lyder i komiterades förslag. Den står i fullkomlig analogi med den nu förev:de 5:te g:n, sådan den blifvit af konri - 138 Den !>
Jag trodde det då vara Banco-Utskottets åliggande, att, vid samma tillfälle, som den möjligtvis till Banquens säkerhet ledande åtgärd, hvilken Banco-Fullmägtige vidtagit, såsom olaglig undanrödjes, till Riksens Ständer hemställa, om icke, säkerhet för Banquens Fordringar hos Disconterne genast borde i laglig ordning sökas, för att icke genom tillgångar* go Den 2 Februarii. ries skingring bereda en säker förlust för Banque n , intilldess att sluteliga Regleringen af dessa Disconter blifvit bestämd — Ett sådant Beslut hade så mycket mindre varit äfventyrligt under Riksens Ständers Sammanvaro, som det berodde af dein, att när som hellst inställa åtgärder, hvilka möjeligen kunde bereda förlägenhet i några Orter af Riket. Till förutnämnde tvänne frågor hade Banco-Utskottet, efter min tanka, bordt inskränka sitt Utlåtande , som kunnat ganska enkelt och korrt sammanfattas, och jag bestridde derföre det tillägg uft förra Betänkandet, som gaf anledning till Återremiss, och hvilket blifvit vidlyftigt utveekladt i Utskottets nu afgifne Yttrande , nemligen, om den i obestämda uttryck föreslagna Ordning för bevakandet af Banquens rätt, samt om den nu på förhand tillstyrkta närmare föreskriften, huru Disconternas Papper i Liqvide för deras fordringar böra af Directionerne emottagas. I förra fallet har Utskottet endast gffvit Banco - Fullmägtige anledning till villrådighet, om hvad som bör för Banquens räkning åtgöras, och i det sednare har Utskottet inlåtit sig uti en befattning med oftanämnde Disconter , som icke lärer tillhöra Banco-Styrelsen, förr än afgjordt är om Disconterne af Banquen öfvertagas. Riksens Ständer hafva härigenom kommit att Priliminariter öfverlägga om Frågor , som icke bordt förr än i sammanhang med Discont Regleringen afgöras och de Prelimi naire frågor, hvilka innefattas uti Banco-Utskottets Utlåtande, blifvit så lång tid af Riksdagen Den % Februarii.
It livilka senare åtminstone äro, i följd af Kneckle-Contracten, uttryckligen befriade från Soldatens underhåll på Möten; hvarjemte Grefven anhållit, att Utskottet måtte, dels infordra alla upplysningar om den förmenta olagliga uppbörden, dels utreda och besvara åtskilliga frågor, till ex., huruvida Föredragande och Rådgifvare fästat uppmärksamheten på de samlade besparingarnas tillräcklighet äfven för 1828 och 1829 årens vapenöfningar, utan Rotehållares ytterligare bidrag, samt om de härvid i öfrigt iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, dels ock, i händelse anmärk nings-anledningarne ej funnes påkalla ansvar enligt 106 eller 107 §§. Regeringsformen, lemna Riks-Stånden upplysande ledningar för deras egna omdömen öfver dessa ämnen. Af Stats-Råds-Protocollen inhemtas, att Föredraganden och Stats-Rådet i underdånighet tillstyrkt, så väl, under den 7 November 1827, Konungens Nådiga beslut om vederbörandes förständigande, att, vid Passevolanee-Contractstidens utgång, någon förnyelse af Contracten ej komme att ega rum, utan deremot det förra underhållssättet att åter vidtaga, Rustoch Rotehållare dock öppet alt, om de önskade fortfara med afgifternas erläggande under åren 1828 och IS Cati st itutians-TJ t skottets Memorial. N:o idb *829, sådant hos Landshöfdjngarne, före den j nästföljande Februarii, anmäla, sorn äfven, under den i3 Februarii 1828, Konungens befallning till Landshöfdingarne att låta an^ tyda ej mindre de Rustoch Rotehållare, hvilka dittills icke sina yttranden afgifvit, jin deni, som Passeyolancen vilkorligen sig åtagit, att, inom d, 1 April nyssnämnde år, bestämdt förklara sig, huruvida de, utan vilkor, inginge på Passevolancens utgörande eller ej, samt ändthgen, att, under den 8 Maji 1828, Kongl.
42:dra punkten, angule ytterligare lån för sänkningen a[ sjöarne Långhalsen och Yngaren samt llallbosjön jemte flere mindre sjöar inom Rönö, Jönåkcrs och Oppunda härader i Södermanland. Denna punkt bifölls. 43:dje punkten, angule låneunderstöd för sänkningen af sjöarne Kolsnaren och Wären i Södermanland. Gr. Sparre: Utsk. säger i sitt Betänk, i denna punkt, att den trakt, inom hvilken de ifrågav:de sjöarne äro belägne, genom hvilkas aftappning 2,400 t:l:d af den bördigaste jord skulle vinnas, är särdeles folkrik och upodlad. Såväl i anseende härtill som med afs:de derpå, att R. St:r beslutat det en jernväg skall genom dessa orter framdragas, till följd hvaraf den deromkring belägna jordegendomen redan stigit så betydligt och framdeles skall ännu mera stiga i värde, anser jag, att den kringliggande jordens innehafvare böra vara i stånd alt sjelfva verkställa de för förbättrandet af deras egor nödvändiga arbeten, samt anhåller derföre, att R. o. Ad. ville afslå Utsk:s i denna punkt gjorda framställning. Hr Bildt: Den omständigheten att genom Södermanland en jernväg skall framdragas, borde efter min tanke snarare tala för bifall till motionen. Det synes mig vara allt skäl att begagna tillfället att vinna bördiga åkerfält i trakter, der kommunikationer finnas eller äro beslutade. Om det vöre blott en eller två jordegare, som af detta företag finge fördel, vore Gr. Sparres resonnemang riktigt; men då det kommer en stor mängd allmoge till godo, som har svårt att erhålla lån för dylika arbetens utförande, synes mig billigt, att Staten träder emellan för att understödja ett företag, som bringar nytta åt både den enskilde och det allmänna..—■ Jag vill dessutom fästa upmärksamheten på alt detta anslag är föreslaget att utgå på mera betungade vilkor än andra dylika. Det har nemi. varit vanligt, att i sådana fall som detta jk af summan lemnäs som lån och ^ som anslag utan återbetalnings-skyldighet. 112 Den 5 December e. m.