Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu beträffar först omförmälda fyra kassor och fonder, få Revisorerne meddela, att öfver dessas utlånta medel särskilda räkningar äro i Kongl. Ränte-kammaren uppgjorde oell, finnas uti riinte-kammare-hufvudböckerna intagna; men att deremot fullständiga redogörelser för sjelfva kassorna och fonderna saknas, hvarföre dessas ställning isin helhet icke, utan särskilda omslut, kunnat inhemtas. Sålunda upptager icke räkningen för Norénska testaments-londen sjelfva kapitalet utan endast do influtna ränte-medlen och den vid årets slut befintliga kontanta behållningen; och uti de andra räkningarne redovisas ej, jemte räntemedJen, öfriga tillgångar i årsanslag m. m. samt de deraf bestridda utgifter. Revisorerne anse derföre nödigt, att, för vinnande af lätt öfversigt af dessa kassors och fonders ställning, särskilda hufvudräkningar för dem årligen uppgöras, och hafva emellertid, för revisionsåren, låtit upprätta sådana omslut enligt följande tabeller: NorensEia TesSamewls-fotstlen, Debet. Balans från föregående år: Credit. Kadett-underhåll. Utgift: 360: 720: — Balans till påföljande år: Balans från föregående dr: Inkomst: Utgift: — Balans till påföljande år: — Fonden för blesserade Öfveroch Fnder-officertire DebeL år 1852. år 1853. Balans från föregående år: Inkomst: Credit. Utgift: Balans till påföljande år: Kontant behållning Fonden för Foppmarks Ecklesiastihverk. Balans från föregående år: Utgift: Balans till påföljande år: Kontant behållning Svenska aktie-bolaget till utförande af en jernvägs-anläggning mellan Köping och Hult, — till fullgörande af föreskriften i 4 §. af de för bolaget, den 13 November, 1852 i nåder utfärdade privilegier, — i påföljde December månad, såsom säkerhet för statens understöd till jernvägs-anläggningen, i Kongl. Ränte-kammaren deponerat en summa af 200,000 ll:dr i räntebärande obligationer.
Emellertid ville bemälde Stats-råd icke förneka, att, äfven efter bans omdöme, mycken billighet lage deruti, att, hvad anginge de ornförrnälda Korporalerne af indelta arméen, desse i sin underordnade ställniug finge tillgodonjuta samma rätt, som blifvit åt öfrige embetsoch tjenstemän bevarad, eller att, då de varit antagne före det Kongl. Cirkulärets utfärdande den 12 April 1853, och då de sjelfve sådant önska, få för sin tjenstetid uppbära lönespanmålen efter det årliga markegångspriset., med tillägg af vanlig forsellön; helst det icke kunde bestridas att, i annat fall, åtminstone för detta år, de ifrågavarande personerne skulle komma att lida en ej obetydlig förlust, hvartill de förmodligen mindre än andra skulle förmå inse någon giltig grund, äfvensom de svårligen skulle kunna öfvertygas om att de i ökade medelpris framdeles skulle få sin ersättning derför. Då det likväl härvid förekomme, att vid detta tillfälle icke, såsom eljest vore fallet, när en dylik personel rätt blefve bibehållen, någon viss ränteeller tiondegifvare kunde förpligtas att fortfarande underkasta sig det gamla aflöningssättet efter årlig markegång, så vore det klart, att, i fall den omförmalda rätten skulle medgifvas, staten dervid måste uppträda såsom medlare, hvilket lämpligast torde kunna ske på det sätt, som af Stats-kontoret blifvit föreslaget. Enligt ijegeln borde icke heller någon förlust derigenom ådragas staten, emedan under ett visst antal år, så snart detta uppginge till minst tio, summan af de årliga markegångarne måste vara lika med summan af Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Jtä 31.
Godkännande af Allmänna Besvärsoch Oeconomiä-Utstotteks betänkande, angående inrättande af en practist Bergsfchola i Staden Fahlun, jemte det tillägg Ulstottek tillstyrkt i sin förklaring öfwer PcesteStändcts wid betänkandet gjorde anmärkningar. Bifall till Stals-UiLottets betänkanden, angående 1:0 liqviden för dek förstott Handelsmannen Stabeck, upburit för en 7808 sig älagen Branwius-lefvcrantS. 2:0 Fullmägliges i Riksgälds Con - 7Zo Den iZ Augusti. Contoiret hemställan i afseende pä de uti Revir sions-Contoirek inom Riksgäldswerlct gjorde anr märkningar wid Secrekerarens uti Tryckfrihets-Commiiteen afgifne redogörelse för ,8n ars expenser. Remitz till Constitutions Utskottet af Kongl. Masils nädiga proposition med förslag till förändring och jemkning af wista § § i Regerings-formen. Gillande af Bewillnings-UtMtets betänkande vm rotefrihets afgiften. Bifall till Stais-Utskottets betänkande i anledning af Konungens nädiga skrifwelse om upta, gande af inhemska län till extra ordinarie behof. Akt Borgare-Ständet ej funnit någon widare åtgärd wid Stats-Utskotrets utlätande i anseende af Ständers äterremist af Utskotteks betänkande om Riksgälds-Contvirets utländska gäld, dä de öfrige Riks» Ständen redan utlätit sig och stadgat Riksens Ständers beslut i ämnet, samt skrifwelse derom jemwäl afgätt till Kongl. Maj:t. Instämmande med Ridderskapet och Adeln, i dest bestm, alt utsätta terminen till nästa lagtima Riksdag lill den rz September 1817. Grllande af Statssamt Banco - Utskottens serskiltc betänkanten rörande de s:ne creditiven. Bifall till det i SkatsUtikotrets betänkande, i anledning af Kongl. Majus skrifwelse cm f. d. Kongl.
Utom sitt område äger staden f-dels mantal i Grubbe by, något öfver en fjerdedels mil från staden, och uppbär räntan af ett mantal, Kungsgårdshemmanet kalladt, i Grisbacka, samt har sig indelta 61 mantal i Öhns och Tegs byar. Med undantag af Grubbe-hemmanet innehafves stadens jord af enskilda personer under full äganderätt, med åliggande att ansvara för belöpande utskylder samt såkallade vretpenningar till staden, hvarförutan stadens invånare, mot årligt arrende, fått sig af Ytterhiske nära staden belägna by utmark everldeligen upplåten, beräknad att i skatt motsvara 1-dels mantal. De årliga insyningarne hafva medtagit nästan all till odling duglig jord, så att numera egentligen återstå odlingsbara myror och stenbunden mark, hvarigenom invånarne kommit i saknad af mulbete för sina kreatur, hvilket likasom vedbrand och alla skogseffekter mäste betingas på andra ställen. Både kostnad och omsorg äro nedlagda på de odlade lägenheterna. Kornsädet är det allmännaste. I anseende till otillräckligheten af stadens jord hafva åtskillige personer tillhandlat sig ägandeeller besittningsrätt till hemman i närheten af staden. Stadens styrelse består af en Borgmästare och fyra Rådmän. Uti staden finnes en elementarskola med rektor och lyra kolleger, lör hvilken skola staden bekostar lärohus och bidrager med 80 R:dr Banko i hushyremedel åt rektor, hvarförutan är inrättad en folkskola efter Bell-Lancasterska metoden, delbarn njuta fri undervisning. Sistnämnde skola, för hvilken ny lokal är undet byggnad och snart blir färdig, besökes af 60 ä 70 harn utaf båda könen och läraren åtnjuter i lön 250 R:dr Banko, jemte fria husrum. Helsovården i staden besörjes af stadsläkaren, som tillika är regementsläkare, emot lön af staden och arfvode af enskilda, hvilka till en del äfven anlita provincial-läkaren. 13 Länets fängelse och lasarett äro belägne inom stadens område. Genom utfäst bidrag till det sednare har staden, i likhet med kustlandets invånare, förvärfva! rättighet alt få sjuka till vård och skötsel der intagne.
Directeurerna för förvaltningen af Riddarhus-ärender. Men på det att något hinder i dessa ärenders jemna gång icke må inträffa, hemställer Utskottet vördsammast , om icke , i den händelse Ledamot utaf Riddarhus-Diroctionen af Laga förfall utöfver frenne månader uturståndsättes att i Directionens göromål deltaga, och sådant inom de trelina, månaders utgång lagligen styrker, RiddarhusDirectionen md berättigas att, genom anställande val, utse en suppleant i hans ställe, hvilken, sd länge det tillkännagifna fårfallet räcker, och intilldess den frånvarande Ledamoten sig åter inställt, äger att, emot åtnjutande af hans honorarium under tiden , med lika förbindelse intaga säte och stämma inom RiddarhusDirectionen. Hvilket allt Höglofl. Ridderskapets och Adelns närmare skärskådande i ödmjukhet underställes. Stockholm den 24 Maj 1815. På RiddarhusUtskottefs vägnar, Joli. G. Oxenstjerna. G. Marki von Wurtemberg. 48 Den 7 2 Juni* Upplästes ett Betänkande från Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet, af den 6 juni, angående inskränkning i exclusiva Privilegier. Utskottet, hvilket funnit de af Oecct• nomieUtskottet vid Riksdagen 1809 framställda och af samtliga RiksStånden bifallna tillstyrkanden vara med Utskottets närvarande -tanka öfverensstämmande, framställer dessa tillstyrkanden till, närvarande Ständers bifall , och hemställer, att i händelse Riksens Ständer skulle gilla Utskottets utlåtande, Riksens Ständer då hos Kongl. Maj.'t anmälde en förnyad underdånig önskan, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes göra afseende på hvad Riksens Ständer i detta ämne vid tvänne Riksmöten till Kongl. Maj;ts Nådiga godtfinnande i underdånighet hemställt.
Jag anser således, i följd af hvad jag haft äran yttra, Hr Gyllenskjölds förslag, i fråga om bifall, — obehöflig!. I afseende åter på afslag, anser jag den värde ledamotens förslag vara både till sin princip oriktigt och vid det praktiska utförandet högst skadligt för arbetsordningen. (Riktigt till sin princip är det derföre, att då Utsk. föreslagit att Stånden skola sammanträda och besluta på ett rum utan afseende på Stånd, blef del för alt undvika enkammarsystemets vådor och vissa samhällsorganers förtryckande af tillfälliga majoriteter, nödigt att de olika Stånden borde utöfva likasom en öfverrevision öfver Riksnämndens beslut. Sådant gäller dock egentligen endast förbifall, ty genom afslag kan icke samma majoritets förtryck utöfvas. Att hänskjuta afslagen lill Stånden låter sig icke eller lämpligen göra, ty då arbetsordningen Ii vilar derpå, att alla beslut, i första hand skola tagas i Riksnämnden, och att Stånden deröfver endas beslute med ja, eller nej, blefve detta ja eller nej till Riksnämndens afslag å en motion, ofta utan riklig betydelse. Jag anser således som jag nyss nämnt den Irsla delen af Hr Gyllenskjölds förslag vara otjenlig och den sednare omöjlig, hvarföre jag vördsamt anhåller att detta förslag till gemensam tanke måtte varda af R. o. Ad. afslaget. Hr Carlheim Gyllenskjöld: På sått Gr. Lagerbjelke sagt, innefattar mitt förslag 2:ne delar. Hvad den första beträffar, den Gr:n satt i sista rummet, så har, enl. hvad jag erfarit, PresteSt. såsom gemensam tanke lill Const.Utsk. hänvisat ett dermed lika beskaffad! yrkande, eller att en majoritet af två tredjedelar bland de röstande skulle erfordras för att en uti Riksnämnden afslagen fråga skulle anses derstädes slutligen afgjord. Utsk. måste således taga denna åsigt under pröfning. Derföre och emedan såsom jag tror, mitt anförande inför R. o. Ad. då förslaget afgafs, undanrödjer alla svårigheter vid förslagets praktiska tillämpning, hvilken Gr. Lagerbjelke här förespeglat, kan jag nu fatta mig ganska kort, i hvad denna del af förslaget beträffar.
Ridderskapet och Adeln väckte förslag, att likaledes till 90 procent af vanliga försäljningspriset under de 3:ne näst före belåningen förflutne månaderne må belånas Armeens Accordsamorteringsfonds Obligationer, med 5 procents årlig ränta, finnes samma fråga beroende på utgången af Höglo fl. llidderskapets och Adelns inbjudning till öfrige Riks-Stånden, att i detta beslut deltaga; men skulle denna inbjudning icke föranleda till förändring uti de af öfrige Riks-Stånden* vid a3 punkten, mom. c., yttrade meningar; så, enär 2:ne Riks-Stånd, Högvördiga Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, medelst bifall till Utskottets tillstyrkan, under sistnämnde mom. måste anses hafva medgifvit, att ej mindre desse Obligationer, än öfrige ej serskildt uppgifne publika papper, må i Banken belånas lill tre fjerdedelar af försäljningspriset under månaden näst före belåningen, vågar Utskottet, med säkert hopp om bifall, hemställa, det måtte Höglofl. Ridderskapet oell Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet med öfrige Riks-Stånd sig förena derom, att Arméens Accords-amorteringsfonds Obligationer må i Banken belånas ”till tre fjerdedelar af deras vanliga försäljningspris under månaden näst före belåningen,” (eller till tre fjerdedelar af vanliga försäljningspriset under de 3:ne näst före belåningen förflutne månaderne). Och som ej mindre llögvördige Preste-Ståndet än Hedervärda BondeStåndet jemväl, medelst antagande af Utskottets tillstyrkan Litt. c., bifallit, att öfrige publike papper må i Banken belånas till tre fjerdedelar af vanliga försäljningspriset under månaden näst löre belåningen, anser sig Utskottet böra inbjuda Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet, att med förstnämnde arne Riks-Stånd om denna mening sig förena.
Vid nu faStsiällta skjutslega ser man tvärtom Allmogen finna det förmånligt, att okallade, endast i väntan af skjutsnings-förtjénst, infinna sig i vissa Städer eller vid de närmast de samma flerestädes s> mil och derutöfver belägne Gästgifvaregårdar, för ätt genom skjutsning fram och tillbaka förtjena 3 R:dc Btco eller mera, på tämmeligen kort tid * efter Daglig skjutslega, samt mycket deröfver, då resande icke Vilja flera timmar vänta på deras art* kömst, Sorn äro skyldige, att dem för den stad* gade legan fortskaffa. 175. 17 G* Ått 1394 Den 16 Ju/t. Att kostnaden i oeh för skjutsnings-skylr dieheten skulle uppgå till ett så högt belopp, sorn. den uti åtskilliga af de ingifne och särdeles uti Herr Handelsman Stabecks Memorial blifvit beräknad, är så mycket mindre med erfarenheten öfverensstämmande, som denna nogsamt visar, att de närmare till Gästgifvaregärdarna boende, som för aflägsnare hemman åtaga sig hållskjuts, åtnöja sig med en ojemnförligt ringare betalning. Också finner man alldeles icke i allmänhet någon märkelig skillnad imellan Jordens häfd, som tillhör de hemman, hvilka äro belägna nära intill de större stråkvägarne, och de från de samma aflägsnare trakter. Aldrarnindst kan det yttrande besannas , att skatte hemmans-ägares Jordbruk är mera försummadt än Frälse-Bonders, hvilket sednare förhåller sig tvärtom, emedan de sistnämnde, såsom Aboer på andras jord, af Jord ägarne äro med sjtörre utskylder betungade, och till sin utkomst mycket bero af det sätt, hvarmed de af dem blifva behandlade.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Mars 1841. Expeclitions-TJtskottels Förslug lill und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Mars i84i Preste-Standet den 27 , Borgare-Slåndet den 27 ■ Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utfärdande af en Byggnads-Ordning för Krono-Hemman , som äro till Boställen åt Civil-Staten anslagne. (Lagsamt Allm. Besv. och Leon. Utsk. Bet. N:o 37.) S. A. K. Sedan Likets Ständer vid sistförflutne Riksdag hos E. K. M. i underdånighet anhållit, att efter det den då under arbete varande förnyade MilitieeBoställsoch Husesyus-Ordningen blifvit utfärdad, och, i händelse föreskrifterne deruti till större eller mindre del kunde pröfvas tillämplige jemväl för andre Boställen, samt ändringar i Allmänna Lagen af sådan anledning erfordrades, E. K. M. täcktes derom till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, men någon åtgärd i anledning häraf icke blifvit Rikets Ständer veterligen af E. Iv. M. i Nåder vidtagen; så har hos Rikets nu församlade Ständer blifvit yrkadt, att, enär, utom hvad Allmänna Lagen i 27 Cap.
Maj:t täcktes, sedan vederbörande embetsmyn digheter utlåtanden afgifvit, efter i hvarje fall förekommande omständigheter, dessa konventioner reglera och för en tid af 25 till högst 50 år fastställa; om verkställighet hvaraf Kongl. Maj:t täcktes dess befallningshaf vande i förening med konsistorium anbefalla att vederdörande församlingar förständiga. 7:o Beträffande vidare ej mindre det af flera motionärer väckta förslag om kyrkoherdeoch komministers-boställens utarrenderande, hvarmedelst velet förekommas, det presterskapet uti dess angelägna och trägna tjenstc-åligganden icke må genom boställenas vård och skötsel förhindras, än ock serskildt den af riksdagsfull mäktigen P. Östman gjorda framställning om kyrkoherde-boställens utarrenderande vid pastorernas frånfälle under en tid af tre år, i ändamål att, för de komministrar, hvilka för närvarande sakna boställen, sålunda bereda antingen nämnda förmån eller ock en deremot svarande ersättning; så, och jemte det utskottet, hvad sistberörda förslag serskildt vidkommer, finnér detsamma i hög grad olämpligt, helst den före slagna åtgärden, utom de olägenheter, som för församlingarna sjelfva häraf skulle uppkomma, efter utskottets öfvertygelse innebär en stor orättvisa emot de prestmän, som till kyrkoherde-beställningar i sådana pastorat blifva utnämnde •— anser utskottet sig, hvad angår frågan om utarrenderande af prest-boställen i allmänhet äfvensom de antydda fördelarna häraf, icke kunna instämma uti de åsigter, som af motionärerne blifvit framställda.
Dessä båda religioner äro afpassade för två med hvarandra kämpande grupper af sociala behof. Den ena gruppen är förherskande i början, den andra skall varda det mot slutet; och man måste uppehålla en förlikning dem emellan under fortgången från början till slutet. Å ena sidan fordras social sjelfbevarelse gent emot yttre fiender. A andra sidan fordras samverkan mellan medborgarne, hvil-Tcen endast ' kan uppstå i den mån en redbar handel och vandel man emellan skapar ett ömsesidigt förtroende. Såframt det ena behofvet icke tillfredsställes, går samhället antingen till ren undergång eller uppgår det i ett annat eröfrande samhälle. Denna arbetsfördelning, detta utbyte af tjenster och deraf följande industriel förkofran och tillväxt af folkmängden, genom hvilka ett samhälle vinner den för sitt bestånd erforderliga styrkan, kunna icke utveckla sig, så framt det andra behofvet icke uppfylles. I öfverens-8tämmelse med dessa båda stridiga behof uppstå tvänne stridiga pligtläror, hvilka båda tilläggas en öfvernaturlig sanktion. Och, sålunda få vi de båda samtidigt existerande religionerna — hatets och kärlekens. » Jag menar naturligtvis icke — anmärker härvid Spencer — att de båda kallas religioner. Jag talar här icke om namn utan om saker. Nu för tiden egnar man icke hatets kodex samma hyllning i orden, som man egnar kärlekens — den senare intar hedersrummet. Men i verkligheten egnar man den kodex, fiendskapen dikterar, stor, ja större hyllning. Nästan alla menniskor tro i verkligheten på hatets religion, på kärlekens religion åter tro de flesta, blott att de tro. Erinra dem under ett samtal, angående t. ex. någon internationel fråga, om de föreskrifter, som innehållas i den troslära de bekänna, och det mesta ni skall afvinna dem är ett ljumt medgifvande . » Eget nog hafva vi, för att kunna uppehålla dessa båda stridiga religioner, hvilka båda behöfvas under vårt närvarande öfvergångsskede, från tvänne olika menniskoraser upptagit tvänne olika kulter. Kärlekens religion hemta vi ur det judiska Nya Testamentets böcker, under det att romar-nes hjeltedikter och historier tjena oss som evangelier for hatets religion.
Då det vore omöjligt att uti en motion framlägga fullständiga förslager i detta ämne, helst dertill erfordrades specialkunskaper, dem motionären icke, enligt eget förklarande, innehade, har han till ”Rikets Ständer hemställt om angelägenheten deraf, att hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl Majit täcktes nedsätta en kommitté af sakkunnige män, de der, efter tagen kännedom om hufvudstadens och hela landets helsovårds-förhållanden, uppgjorde ett förslag, att på ett ändamålsenligt sätt ordna desamma i enlighet med den hygieniska vetenskapens närvarande ståndpunkt, jemte förslag till helsovårds-lag och sundhets-polisens bättre organiserande, äfvensom föreslagit, att Rikets Ständer ville bevilja ett anslag af 10,000 Ridr Banko, för att till nämnde ändamåls vinnande af Kongl. Majit disponeras.” Sedan Ridderskapet och Adeln remitterat denna motion till behandling af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har Utskottet tagit densamma i öfvervägande, dervid Utskottet funnit, hurusom de förhållanden, som med den allmänna helsovården stå i ett nära sammanhang och derpå utöfva ett stort inflytande, icke äro ordnade såsom önskvärdt vore. Utskottet håller före, att förnämsta orsaken härtill är att söka uti bristen på en omfattande lagstiftning, rörande sundhets-polis m. m. och tror att ett bättre förhållande i afseende på den allmänna helsovården vore att emotse, derest en ändamålsenlig lag funnes i detta ämne stiftad. För åstadkommande häraf har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta utarbeta förslag till lag rörande sundhets-förhållandenas ordnande inom Riket, samt, sedan vederbörande deröfver blifvit hörde, i ämnet aflåta Nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer. Stockholm den 31 Juli 1857. Bih. M R. St. Utlåtande N:o i6. Reservation:
Förutsättas måste, att kontrahenterna redan vid bosättningen » sauverat » sin garderob, åtminstone hvad ytterplagg och linneutstyrsel beträffar, för nå- gra år framåt, så att de icke strax behöfva låta hvarje krona springa, utan i stället bereda sig att bespara en liten summa årligen, till dess nya öfverplagg behöfvas. De aflagda kläderna ändras förstås åt barnen. Det för deras räkning fixerade penningbeloppet 100 kr. till kläder bfr under tre år, från boets grundande, reduceras till hälften, och den andra hälften insattes i en sparbank att förräntas, tills barnen uppnått skolåldern, då den väl behöfves till utrustning åt piltarne. Naturligtvis kan här ej bli fråga om något skeraa öfver hvilka och huru många klädesoch linnepersedlar som årliga anslaget medgifver till inköp. Det rådet må dock gifvas, köp endast då du verkligen behöfver köpa, och låt natten gå emellan tanken på och verkställandet af köpet. Det mesta af allt syarbete måste göras hemma. Husmodern kan lätt, med hjälp af ett sybiträde, kanhända någon välvillig släkting, samt Iduns modetidning sy och ändra så- väl egna som sin dotters kläder; medan gossarne äro minderåriga sys äfven deras byxor och blusar hemma. Husfadern bör köpa tyget till sina kläder själf och anlita en billig, men ändå skicklig skräddare. Att beställa dräkten utan vidare blir alldeles för dyrt. Årlig bestämd insättning i bank 100 kr. ; mycket angenäm utgiftspost, ty den gror upp till oanad höjd (blott man ej rör den), och det står i hvar 205 en beundransvärd färdighet, hvilket sedermera kommer dem väl till pass vid utstyrselns förfärdigande, hvarvid det dock långt mindre kommer an på, huruvida själfva plaggen äro välsydda eller ej, blott de äro rikt utbroderade och försedda med konstmässiga monogram. Många flickor förstöra alldeles sina ögon på dessa fina broderier. Franska och musik anses dock höra till det oundgängliga för en verkligt fin flickas uppfostran, och i de mera ansedda klostren finnas också franska nunnor, hvilka bibringa eleverna en mer eller mindre ytlig kännedom af sitt språk.