Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Widen, min söta vän,” sade kommerserådinnan med darrande röst och en icke omärklig skakning på hufvudet, ”du skrämmer mig. Vore icke detta lika illa, jag kunde nästan säga lika ärerörigt, som något annat?” ”Bah, min lilla vän, det förstår du icke!” inföll grosshandlaren med mera stadig ton. ”Lemna det åt mig; sådant är hvardagssaker. Efter någon tid är det glömdt, och man är lika hederlig karl för det, så vida man förstår att behandla saken riktigt, och träffar lyckliga ackord med sina värsta björnar. Men förstås,” tillade han, då han såg huru litet tröstad frun syntes af hans skäl, ”att, om han visar någon uppmärksamhet för Rosa, hvaraf vi kunna taga oss anledning att förmoda, det sakerna kunde ordnas på annat sätt, vore det naturligtvis bäst; ty, som vi numera kunna taga för afgjordt, att professorn förblifver sin envisa föresats trogen, tänker jag i alla fall göra slut på partiet. Men vi få icke prata bort tiden, min engel! Sedan jag fått litet rådrum att andas, känner jag min vanliga kraft återkomma. Det var endast de första ögonblicken, som förmådde göra mig rådlös och oredig. Jag skall nu desto mera tänka på den plan jag framkastat. Din eller min skall gå igenom. Kläd dig nu, kära Brigitt Marie, och begif dig till förmaket, der jag sjelf snart skall inträffa; ty vare långtifrån mig att emottaga honom i mina enskilda rum, der samtalet nödvändigt skulle drifvas omkring en enda punkt, affärer, enskilda eller allmänna. Nej, detta måste isynnerhet undvikas, och deruti blir ni fruntimmer det bästa biträdet. Gif Rosa en vink, min vän, att hon med serdeles artighet emottager en man, till hvilken hennes far står i stora och mångfaldiga förbindelser.” ”Ja, ja, nog lärer jag väl göra hvad på mig ankommer,” svarade kommerserådinnan; ”och jag hoppas, vi skola så upptaga honom, att han icke skall få mycken tid öfrig. Men huru är det, skola många fremmande bjudas till middagen?” ”För i dag endast några karlar, min gumma! Men stannar han öfver, skola vi i morgon hafva ett riktigt storkalas.”
Frih. af Ugglas: Sedan R. o. Ad. nu beslutat, att den föreg:de 13:de §:n skall .erhålla den lydelse, som Frih. Raabs, af Hr von Hartmansdorff förbättrade, förslag innehåller, återstår för mig intet annat, än att begära återremiss å nu föredragna 14:de §, på det att Utsk. må kunna upställa ett annat sätt för bränvinsförsäljningens beskattning än det s. k. auklions-syslemet. Jag har under öfverläggningen ang:de den förra §:n sökt att visa det sätt, hvarpå skatten, enl. mitt förmenande, borde bestämmas, men då det af mig i berörde hänseende upgjorda förslag förfallit till följd af R. o. Ad:s nyssnämnde beslut, anhåller jagjnu endast om denna §:s återremitterande, under åberopande af de skäl, jag förut anfört. Hr von Troil: Afven jag anser af vigt att auktions-systemet för beskattningen af bränvinsförsäljningen å landet borttages, emedan jag inser angelägenheten deraf, att de, som hålla utskänknings-ställena, äro 'ordentliga, pålitliga personer och icke vinglare. Jag är icke i tillfälle upgifva något nytt förslag till redaktion af §:n och derest icke någon ledamot utaf Utsk., som tänkt sig mera in i saken, framställer ett förslag i den syftning, 76 *<en 5 Augusti e. m. Frih. af Ugglas och jag upgifvit, nödgas jag, ehuru ogerna, förena mig i Frih. af Ugglas’ begäran om återremiss. Frih. Raab: Jag har funnit, att åtskilliga ledamöter äf detta Stånd hysa en viss farhåga för auktions-systemet på landet. Jag får likväl erinra, alt, såvida detta förslag i sin helhet kommer att vinna K. M:s och R. St:ra bifall, flera utminuterings-slällen än utskänknings-ställen enl. all sannolikhet komma att på landet inrättas. Under denna förutsättning antager jag, att det icke blifver det sämsta folket, som kommer att befatta sig med utminuteringen.
Chartoe-SigillatceVerket. § 83. Den af Revisorerne gjorde anmälan, att de för försåldt stämpladt papper af Chartte-Sigillatae-försäljningsmännen uppburne medel endast från några Län levererats inom den i författningen stadgade tid eller den i5 Januari, har af 1839 års Revisorer blifvit förnyad, i afseende hvarpå Utskottet får åberopa 157 §. § 84- (Pag. 40. Med anledning af Revisorernes gjorde anmärkning, att uti Avesta BruksDirections räkenskaper fortfarande balanceras 5o R:dr, utgörande koppar - Slals-Ucskottets Utlåtande, N;0 76. 31 och manufactur-lullmedel för 1831 års fjerde qvartal, får Utskottet, lika med Revisorerne, hemställa, det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att åtgärder måtte vidtagas för indrifvande, så fort ske kan, al ifrågavarande belopp. Kongl. Post-Verket. § 85.
Maskiner, hvari kläderna mera varsamt behandlas, hufvudsakligen med kokning och användande af särskilda tvätttvålar, hafva länge begagnats både i hemmen och vid tvättinrättningar. Men på det sista året har en ny metod vunnit allt mer och mer spridning. Den består helt enkelt i användande af en obetydlig kvantitet vanlig fotogen, som har befunnits ega en starkt lö- sande egenskap. En liten pannmur finnes här i alla hem, ty någon tvätt, om ej hela tvättningen, göres alltid en gång i veckan; och därför förekomma ej här de stora svenska månads-, att ej säga halfeller helårstvättningarna. Förde len att under månader gömma på smutsiga kläder är svår att förstå, då däremot det osunda däri och den ökade kostnaden med att ha så stora förråd, som då fordras, äro lätt insedda. Den engelska tvätten, d. v. s. egentligen Londontvätten, är visserligen ej mönstergill i färg, men detta torde ej bero på sättet att tvätta, utan på det hårda vattnet och den oklara luften, som kläderna torka i. Med tvättning medels användning af fotogen tillgår på följande sätt: till omkring 7 3 liter vatten tages ungefär 4 2 5 gram vanlig hushållstvål, somtorde motsvara ungefär samma vikt af svensk grönsåpa. D å vattnet kokar i pannmuren — eller i en stor panna på spiseln — och tvålen är väl upplöst, ihällas 2 a 3 matskedar vanlig fotogen. Nu iläggas kläderna, så mycket som kan rymmas väl täckt af vattnet. Bäst är att lemna de smutsigaste, såsom kökshandukar och dylikt till ett senare kok med tillsats af ännu en matsked fotogen. Ylle och kulörta kläder kunna naturligtvis ej tvättas på detta sätt. Man låter kläderna koka en half timme, och under denna tid bör man blott en och annan gång röra om dem med en käpp. D e sköljas därpå i kallt vatten och vridas väl samt äro färdiga att hängas ut att torka. Samma behandling genomgå de smutsigare kläderna, som därjämte torde behöfva litet såpas och gnuggas samt böra, som sagdt, ha ännu en matsked fotogen i det kokande vattnet. Om man så vill, kan man kvällen förut lägga kläderna i blöt i såpvatten; och, om så anses nödvändigt, kan ju den traditionella klappningen utföras efter vridningen.
Då jag nu går att afgifva yttrande i denna fråga, torde det böra erinras, att rättigheten, att af granne fordra biträde till hägnads upprättande i skilnadslinea, är hos oss uråldrig, ehuru densamma på olika tider egt olika betydelse, och jemväl, under en längre tidrymd, varit hvilande, eller åtminstone ganska inskränkt. Det är nemligen bekant, att en de] af våra Landskapslagar gäfvo vitsord, att yrka biträde till stängsel alldeles allmänt åt byar, som möttes i åkar och äng, samt att denna rättighet inskränktes uti Lands-Lagen, enligt hvilken upprättandet af ny stängsel, byar emellan, kom att bero på öfverenskommelse, och vitsord endast skulle ega rum i fråga om underhåll af redan uppsatt hägnad. I g Cap. 2 §, Byggninga-Bal - . Lagsaint Allm. Ben1.- och Oecon.-Utsks Betänkande N:o 20. 13 ken af 1754 års Lag upptogs ånyo det fordna stadgandet, att, då by mötte by , i åker och äng, skulle honom gifvas vitsord, sorn stänga ville, och genom Kongl. Förordningen den g Februarii lg02 utsträcktes detta vitsord till hägnads-upprättande och underhåll då ouppodlade egor mötas. Förevarande Författnings-Förslag har bibehållit de för närvarande i detta hänseende gällande stadgande!!, med det tillägg, att vitsord till stängsel jemväl skulle ega rum, då odlade egor möta ouppodlade egor, sorn äro instängde, samt att utjord och urfjäll tillerkännes enahanda rättighet. Deli af Rikets Ständer vid förra Riksdagen antydda åsigt skulle sale des leda till en betydlig inskränkning i det vitsord att stänga, sorn hittills egt runi. Då afsigten likväl icke synes varit att helt och hållet upphäfva stängselskyldigheten, blefve det en nödvändig följd, att bestämmandet, huruvida granne af annan egde fordra hägnadsbiträde, skulle bero af gode mäns utlåtande. Stängselvitsord skulle härigenom öfverflyttas från jordegaren till gode män, och denna uråldriga rättighet således fråntagas den förstnämnde.
Vid förnyad föredragning af Särskildta Utshottets den 8 dennes under N:o 5 afgifne, samt den 10 derpåföljde e. m, på bordet lagde Betänkande, öfver förslag till sammanjemnkning af Riks. Ståndens skiljagtiga meningar, i frågan om reglering af Rikets Styrelse-Verk;, fann Ridderskape* Pr»t‘ Ut dr, d. Dtcemb. igij Och Adeln för godt 1-es’utn, att Riksens Stan ,er borde, med åberopande af de utaf tj.sk:>ttet ar förde hufvtrd grunder, hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, det Kongl, Maj:t i Nåder tacktes till Verkställighet befordra de delar af samma förslag Kongl. Majrt finner leda till Styrelsers förenkling och till inskränkning i Ämbetsmännens antal 5 Genom hvilket beslut frågan om den utaf Utskottet i detta ämne föreslagne Voterings Proposition kommer att förfalla; Och skulle de öfrige RiksStånden inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena, Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S, D. BondéStåndet, Sonrförut bifallit Stafs samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 511, angående Krono-Skogarne, lät sig nu förekomma Utskottens sednare Utlåtande, i sam. ma ämne, N:o 6^4! Och förblef Ståndet vid sitt förra beslut, dock med godkännande af de tillägg 3 és Prat. Ut år. d. 74 Decmh. 1823 och förtydliganden sistnämnde Utlåtande innefattar. S. D. Väl föredrogs 3 nyo Högvördige PresteStåndets, den J2:te dennes på bordet lagde Proto; colls-Utdrag af den io:de i denna månad, innefattande Ståndets ytterligare Beslut, med inbjudning, i frågan om Reglering af Rikets Styrelse-Verk; Men som Bonde-Ståndet ansåg sig böra -vid sitt redan fattade Beslut förblifva, kunde berörde inbjudning icke antagas.
MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Stander, avgående en med Danmark ajslutad Traktat om uppkörande af Öresunds/ta tullen, m. vi.; Gifven Stockholms Slolt den 20 Mars 1857. Den urgamla rådighet, sorn Svenska fartyg åtnjutit alt vid farten genom Öresund och Balterna icke, såsom andra nationers' fartyg, vara underkastade lull till Danska Kronan, erkändes uttryckligen genom det år 1570 mellan Sverige och Danmark i Stettin afslutade fördrag och bekräftades vid flera derpå följande fredsslut mellan hegge rikena, men gick omsider förlorad genom den i Slockholm den 3 Juni 1720 undertecknade freds-traktat, uti hvars 9:de artikel Sverige afstod frän tullfriheten uti Öresund och Bälterna samt (Örpligtade sig erlägga tull till Danska Kronan för så väl fartyg som varor. 8 Uti de sedermera mellan Sverige och Danmark afslutade fredsfördrag förekommer ingenting, som angår denna tull-afgift; men genom hvarje ny traktat, och sednast den af den 14 Januari 1814, förnyas till kraft och verkan de nästföregående, så vidt ändring deruti icke uttryckligen skett. Tull-afgifterna för Svenska fartyg och uti dem förda varor hafva sedan år 1720 utgått i enlighet med den tarif, som bifogades det mellan Danmark och Nederländerna den 13 Augusti 1645 i Christianopel afslutade fördrag, hvilken tarif blifvit af Komd. Danska Regeringen tillämpad vid tullens uppbärande af alla andra nationers fartyg. i anledning af klagomål, som tid elter annan från de trafikerandes sida blifvit håde i Sverige och andra länder hos regeringarne anförda öfver de i Öresundska tarifen upptagna tullbelopp, samt det sätt hvarpå uppbörden egde rum, och sedan framställning af så väl Kongl. Majit, som Kongl. Storbriltaniska Regeringen skett hos Kongl. Danska Regeringen om nödvändigheten af en närmare granskning af berörda tarif, alslöfs den 23 Augusti 1841 mellan Kongl. Maj:t och Hans Majit Konungen af Danmark Bih. tilt R. St.
Söndagen förut, uppläsa den ordning, hvilken vid roantalsskrifnings-förrättningen kommer alt iakttagas, så att hvar och en får veta med hvilket dislrict förrättningen börjar o. s. v. Då kan det icke blifva svårt för någon att veta ungefär när han skall tillstädeskomma. Säkert är, att ju sednare man utsätter tiden, desto längre får man vänta, emedan hvar och en i det längsta uppskjuter att infinna sig. Således ju förr man utsätter tiden, ju bättre. Hvar och en vet dessutom , att mantalsskrifningen skeipå en lid af åiet då dagarna äro korta och således böra väl begagnas. Alt börja klockan 12 är redan för sent. Jag tillstyrker derföre antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag, med det tillägg, att en bestämd ordning må på förhand kungöras, efter hvilken förrättningen skall försiggå. Hr von Rosen: Äfven jag är älskare af ordning vid sådana har tillfällen , men jag tror att vi sträcka ordningssinnet nog långt, om vi af en menighet fordra en verkligt militärisk punktlighet. Jag tror det icke går an, ty vi böra påminna oss, att alståndet från den skattskyldige till skattskrifningsstället ofta är ganska långt, och denna förrättning inträffar vanligen under en årstid, då vägarna äro svåra. Det kan blifva mycken tvist underkastad t, huruvida laga skäl eller biliighetsskäl föranleda uteblifvandet vid första uppropet. Jag medger visserligen, att 3 timmar äro ett väl långt dröjsmål, men att fordra att de skattskyldige skola vara närvar, vid sjelfva uppropet, anser jag vara för långt gånget. Jag bar visserligen erfarit, att en och annan oordning eller rättare sagdt något besvär för bäradsskrifvaren kunnat uppkomma genom uteblifvande vid uppropet; men jag troi', att om vi skulle utsträcka fordringarna på punktlighet så långt som bär blifvit föreslaget, så skulle andra verkligen obilliga olägenheter uppkomma. Man bar ett correctiv, som jag vet varit prakticeradt, då allmänheten väl mycket begagnat sig af de tre timmarna. Man utsatte nemi. mantalsskrifningen till klockan 5 om morgonen, och uteblifvandet hände sedan aldrig mera.
Jacobsson , deruti Fullmäktige från Stockholms, Hallands, Götheborgs och Bohus, Vester Norrlands , Gefleborgs och Calmar Län äfvenledes instämt för hemmavarande Båtmans-Rotehållare , uti hvilket Memorial öfverklagas , att, emot ingångne Båtsmans-Contractei samt gällande lagar, den roterade Allmogen å Gottland skall blifvit med flera olägenheter betungad, hvarföre yrkas: 1:0 Att enär, vid anstälda Cassations-mönstringar i Carlskrona, sådane ordinarie Båtsmän skola blifvit afskedade , som vid återkomsten befunnits äga fullkomlig vigeur,samt kunnat taga ny lega, och som svarsgode karlar fortsätta Båtsmans-tjensten för annan Rote, stadgandet härom måtte upplifvas, samt vederbörande CompagnieChef, ej utan Rotens hörande, knnna föreslå någon Båtsman till afsked. 2:o Att, dåej sällan skolat hända det, vid 784 Den 7 Juli. kiträffande dödsfall under tjenstgöringen i Carlskrona eller pä Flottan, ej mindre de aflidne Båtsmännernas års-beklädning, än tre års-persedlarne förkommit, utan att Foten kunnat derom erhålla mindsta redo; Forfattningarne rörande denna fråga äfven mätte förnyas, 3:0 Att något bestämdt förordnande måtte stadgas, huru Båtsmän böra beklädas ocli utrustas, då de förrätta tjenstgöring för halft år eller 7 å. 8 månader; hvarvid de hittills skola erhållit full beklädnad, sådan som för helt år dem tillkommer. 4:0 Att vid Båtsmännens uppfordring till tjenstgöring, Rotehållarne åtmindstone en månad förrän afmönstring sker , blifva antydde, att hålla Båtsmännen i beredskap till aftåg, på det Rofehållarnes kostnader ej genom en alltför stor brådska måtte förökas.
Men då, såsom Utskottet förut antydt, orsaken dertill icke bör ensamt söka< uti räntebeloppet; så kan Utskottet destomindre biträda de förslag, hvilka afse räntans nedsättning till 4 procent, som derigenom skulle inträffa, att en mängd publika kassor och välgörenhets-inrättningar nödgades, till skada för sådana enskilde, som af deras inkomster draga fördel, nedsätta räntan äfven derunder, utan att Banken derför tillskyndades någon större vinst, enär det vid beräkning visat sig, att, hvad åtminstone fonden för lån på namn och reverser angår, denna, till hela beloppet utlånad mot 4 procent, ej skulle hafva lemnat större ränte-inkomst, än den nu utlånade delen deraf gifvit. Utskottet anser, i följd häraf, att nedsättning af räntan från 5 till 4 procent nu ej bör ifrågakomma; och enär det af flerfaldiga skäl icke lärer vara lämpligt, att åt Fullmäktige öfverlemna rättigheten, att, efter omständigheterna, sänka och åter höja räntebeloppet, samt det för öfrigt synes kunna antagas, att under tidrymden intill nästa riksdag sådana förhållanden icke skola uppstå, som kunna gifva giltig anledning till en ränte-nedsättning; får Utskottet, 49:o jemte hemställan, att ifrågavarande motioner måtte få förfalla, härigenom föreslå, att Irsta momentet i Bankoreglementets 202 § oförändradt bibehålies. Enligt 2:dra mom. i nyssberörde § är straffräntan bestämd till 3 procent utöfver ordinarie räntan; dock upphör beräkningen af sådan ränta 3:ne månader efter lånets förfallodag, eller, i händelse låntagaren dessförinnan råkar i konkurs-tillstånd, å den dag, då konkursen anses börjad.
Hr Munck har misstagit sig på mitt yttrande så till vida, att jag ingalunda sagt, att Staten bekostar underhållet af casernerna; ty det vet jag, att den icke gör. Min anmärkn. har varit riktad just deremot, att de inqvarteringsskyldige i staden bekosta underhållet af dessa caserner, sedan Staten har bekostat casernernes uppbyggande. Del är detta jag trott, och just hvad Hr Munck sjelf yttrat, nemi. att summorna icke finnas upptagna i betänk. och detta har varit grunden för ett af de skäl, hvarföre jag begärt återremiss, för att derigenom få vela, till 200 Den 22 Juli e. m. hvilket belopp dessa kostnader uppgå. Det förefaller mig nog mycket, om, såsom en annan värd talare uppgifvit — och hvilken uppgift jag är fullt öfvertygad öfverensstammer med rätta förhållandet — Stockholms stad för en garnison af tre till fyratusen man, sedan Staten har bekostat caserner för största delen af denna garnison, likväl skulle betungas med en inqvartering för densamma till det stora beloppet af 75,000 rtdr b:co. För den nu definierade servicen af ved, ljus och sängkläder kan omöjligt ettså högt belopp komma i fråga. Jag känner alltför väl, att der återstår inqvartering för befälet utom casern; men äfven med betraktande deraf, synes mig det uppgifna beloppet vara väl högt. För denna stad har man i förmiddags åberopat de Norrska författningarna i detta hänseende, och jag är ledsen att icke kunna lemna Ulsktn del af K. M:s nåd. propos. till sednast församlade Storting, rört de upphörande af all in qvarterings-skyldighet för städerna i Norrige ; och då förhållandet der kan vara sådant, så synes mig att förhållandet hos oss åtminstone hör kunna i någon mån jemkas. Hvad den åberopade tolagen vidkommer, så tror jag, att, just till följe af förhållandet dermed, det vore högst angeläget, eller åtminstone ganska intressant för R. St., att på en gång få erfara beloppet af inqvarteringen och den tolag, som är be viljad på grund af inqvarterings-skyldigheten för Stockholms stad.
Den 8 hade man vid middagstiden +11°, morgon och afton samma dag +2° à +3°. Under den återstående delen af juni samt under juli månad vexlade temperaturen mellan +2° och +21°. Det var under sådana förhållanden som styrman Nummelin med sina fyra följeslagare lefde i det illa försedda plankhuset på Lilla Briochowski-ön. De inflyttade såsom sagdt den 5 okt.; den 20 var isen så starkt tillfrusen, att den höll att gå på. Den 26 började snöstormar, så att man ej kunde gå ur huset. Solen såg man sista gången den 21 nov., och den visade sig åter den 19 jan. Den 15 maj gick solen ej mera ned. Temperaturen stod då under qvicksilfrets fryspunkt. För att solens öfre kant den 19 januari skulle kunna visa sig, måste man antaga en horisontal refraktion af nära 1°. Öarna i Jenisej äro låga, så att man sannolikt hade en temligen öppen horisont mot söder. Kort efter jul började skörbjugg att visa sig. Nummelins följeslagare voro för brott dömda och straffade förbrytare, hos hvilka man ej kunde vänta någon hvarken fysisk eller moralisk motståndskraft mot denna sjukdom. De omkommo också alla, tre i skörbjugg och en under ett försök att gå öfver från Briochowski-ön till en simovie vid Tolstoinos. I stället hade Nummelin lyckats förskaffa sig två man från Tolstoinos och längre fram en från Goltschicha. Den 11 maj kom söder ifrån en undsättning af tre man under styrman Meyenwaldt, som Sidoroff uppsändt för att hjelpa till vid fartygets bergning. Det gälde till en början att skotta bort den snö, som nedtyngde fartyget. Snön låg nära sex meter djup på flodisen, och denna var tre meter tjock. När man äntligen fått fartyget nästan utgräfdt, begrofs det åter genom en ny snöstorm. I medlet af juni började isen att röra sig, och flodvattnet steg så högt, att Nummelin, Meyenwaldt och fyra man, jemte två hundar, nödgades taga sin tillflykt till stugans tak, dit de bergat något proviant och bränsle.
Man talar nu för tiden så mycket om inländskt fondsystem, och jag frågar, är väl icke detta den ginaste vägen att åstadkomma ett sådant system. Då har man en reserv för framtiden. 1 fall Staten möjligen skulle åtaga sig större förbindelser än den kan fullgöra, står då icke Banken som en mäktig vän, den der icke endast vill utan äfven kan hjelpa Staten. Nu säger man, att om man beträder denna väg, skall Banken slutligen bemäktiga sig hela vår penningerörelse. Jag får fästa upmärksamheten derpå, l:o att jag sagt, att Banken icke bör i första hand ingripa i enskilda penningerörelsen utan blott i den allmänna och 2:o frågar jag, är det bättre att stå under utländningens välde, såsom förhållandet nu är, än under väldet af vår egen Bank. Jag åtminstone föredrager att Svenska folket, om det skall komma derhän, må stå heldre under Bankens än ut - 204 Den 10 Mars. landningens välde, och får derföre anhålla om Hr Gr. o. Landlm:s propos. derå, att hälften af Bankovinsten må blifva reserverad. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: Frågan, huruvida Bankovinsten bör, såsom Utsk. föreslagit, i sin helhet öfverlemnas för användande till Statens behof elier till större eller mindre del reserveras för Banken, synes mig lättast kunna afgöras derigenom, att man söker göra sig reda för, huruvida något besparande af Bankovinsten kan, såsom åtskilliga reservanter förmenat, i någon väsendtlig mån bidraga lill Bankens konsoliderande. Det synes väl alldeles gifvet, att såvida orden konsolidera Batiken här få betyda, hvad de förnuftsenl. mäste betyda, eller att Banken genom en sådan åtgärd förvärfvar sig större förmåga att inlösa sina förbindelser, måste jag härpå lemna det svar, all bevarande af Bankovinsten icke förmår att konsolidera Banken. Jag sade att konsolidera Banken betyder att vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom Bankens metalliska kassa förstärkes, så att han blir satt i större förmåga att med klingande mynt inlösa sina förbindelser, sina utelöpande sedlar.