Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 1849 meddelade nådiga förordnande, denna återstod, i uppskattadt värde utgörande 5,792 R:dr 10 sk. 1 rst., blifvit bland statsverkets inkomster under serskild titel upptagen och sedermera med influtna verkliga beloppet öfverförd till 4:de Hufvudtitelns besparingar, af hvilka utgå merberörde åt Lif-regementets Grenadier-korps, Uplands och Södermanlands regementen tillförsäkrade anslagsbelopp med tillhopa i kontant 4,199 R:dr 4 sk. 5 rst., och hvad derefter af indelningen öfverblifver, användes till bestridande af det, tillförene på nyssnämnde Hufvudtitels anslag till oförutsedda behof, åt t. f. presidenten i Krigs-kollegium anvisade årliga arfvode af 2,000 R:dr banko, hvilket, för så vidt det ej sålunda kan betäckas, fort farande af nyssämnde anslag anordnas. Med anledning af hvad Statskontoret, till förenklande af det invecklade förhållande, som med uppbörden och redovisningen af ifrågavarande indelning egde rum, i underdånighet hemställt, har Kongl. Maj:t behagat i nåder föreslå, att hela återstoden af samma indelning måtte till statsverket indragas, under förbehåll, att Rikets Ständer ville, såsom vederlag derför, anvisa icke allenast ofvannämnde åt merberörde korps och regementen tillförsäkrade ersättningsbelopp, med tillhopa 4,199 R:dr 4 sk. 5 rst. banko, utan äfven 2,000 R:dr samma mynt till arfvode åt presidenten i Krigs-kollegium, samt uppföra dessa summor under vederbörliga anslag på Hufvudtiteln. Utskottet, som icke kan finna att någon fördel skulle vinnas genom den af Kongl.
Alldeles utanför köksdörren fanns ett dufslag med små, nätta balustrader vid flyghålen, på kontorsväggen hängde en ekorrbur, som bestod af två små, gröna hus och ett stort ståltrådshjul, och framför den stora syrenhäcken stod en hel lång rad af barktäckta bikupor. Gården hade en damm, som var full af breda rudor och smärta vattenödlor. Den hade en hundbur vid inkörsporten, den hade hvita grindar vid allén och vid trädgårdsgången och öfverallt, där en grind kunnat anbringas. Den hade stora vindar med mörka vindskontor, som gömde urmodiga officersfrackar och hundraåriga fruntimmershattar. Den hade stora kistor, fyllda med silkeschalar och »brudgrannlåt», den hade gamla klavér och violiner och gitarrer och fagotter. I byråar och skåp lågo handskrifna visor och gamla, gulnade bref, på väggarna i förstugan hängde jaktgevär och stora pistoler och skinnklädda jaktväskor, på golfven lågo trasmattor, där spillror af gamla satinklädningar voro sammanväfda med utnötta bomullsgardiner. Gården hade en stor förstugukvist, där hundrofvan sommar efter sommar kröp uppför ett glest spjälgaller. Den hade stora, gula förstugudörrar, som stängdes med klinka och järnslå, den hade förstuga, som var strödd med enris, den hade låga fönster med många små rutor och tunga träluckor. En sommar kom gamle öfverste Beerencreutz resande till just denna gård. Det lär nog ha varit något af åren närmast efter det, då han flyttat från Ekeby. På den tiden var han inackorderad i en bondgård i Svartsjö, och det var blott sällan han begaf sig ut på resor. Han hade kariolen och hästen i behåll, men de fingo merendels vara i stillhet året om. Han sade alltid, att nu hade han blifvit gammal på allvar, och för gammalt folk passar det bäst att sitta hemma. Beerencreutz hade också svårt att lämna det arbete han hade företagit sig. Han höll på att väfva mattor till sina två rum, stora, mångfärgade mattor i rikt och underfullt utfunderade mönster.
Flera gånger försökte jag att vaka hela nätterna, men då jag slutligen uttröttad insomnade en natt, fann jag så mycket säkrare den olyckliga papperslappen och hårtesten bredvid mig på bordet. De efterspaningar, jag sedan lät Holger göra, ledde icke till annat resultat, än att han försäkrade mig, att om den lilla tysken icke drunknat, så fanns han åtminstone icke hvarken hos den fiskare, der han förut bott, eller annorstädes i trakten; hur som helst, så har jag aldrig sedan återsett honom annat än i sömnen. Min helsa och mitt lynne skulle redan nu hafva blifvit förstörda, om icke sällheten att hvarje dag se och tala vid Sara uppehållit mig. Jag hade beslutit att förklara mig, ty Darneys allt mera tilltagande efterhängsenhet förargade och plågade mig, så mycket mera som det tycktes, att Sara ibland uppmuntrade hans kurtis, ehuru jag trodde mig vara säker, att hon älskade mig. Det var i dylika tankar jag en afton vandrade fram och åter i alléerna, väntande att den unga flickan, hvilken jag nyss sett gå ned till badhuset, skulle återkomma, då Bosser hastigt stack sin arm under min och sade småleende: — Du går här och väntar på Sara S. — icke sannt? — Ja, — sade jag litet förtretad. — Och du gjorde mig en tjenst, om du lemnade mig. — Jag tror mig göra dig en större tjenst, om jag hindrar dig ifrån att råka henne ensam. — Hvarför det? — Jag anar, att du ämnar fria till henne. — Nåväl, om så vore? — En hederlig karl bör icke utsätta sig för att få en korg. — Och det tror du mig få? — Ja, mycket säkert, så vida icke flickan är en dålig varelse, och det vill jag icke förutsätta. — Hvad menar du? — utbrast jag med hetta. — Vill du höra mig med lugn? — Ja visst, förklara dig! Något sqvaller förmodar jag. — Nej. Ehuru jag hört äfven sådant, så vill jag endast berätta dig, hvad jag sjelf sett, och sedan handlar du som du vill. — Nå, hvad har du då sett? — Saker, som fullt bevisa, att hon älskar Darney. — Den der dumdryge gurglande engelsmannen?
Med möjliga den utsöktaste egard och den största estime LOVISA PETTERBRANCHE. P. S. medan jag knyter hattbanden. D e n h ö g s t a, d e n renaste som gär lycka intet än är annat den den, beälskades lycka. Z. I ZACHARIAS FRAN ÄLFVEN. historia. TOPELIUS. ZACHARIAS TOPELIUS RARNDOMSHEM. En kyrkas tornspira visar oss v ä g e n dit. Majniemi stuga såldes. D e n flyttades sedermera bort från Alön. TOPELII Här Här Här Och satt satt har sett SOMMARBOSTAD I NYKARLEBY den glade gossen vid sin läxa, studenten, i H o m e r försänkt; han lifvets första tankar tänkt sin första ungdomsflamma växa. » Mellan h u f v u d b y g g n a d e n o c h älfven ligger t r ä d g å r d e n. H a n b o d - SKÄRGÅRD. ANTECKNINGAR AF K. NÅGRA R. fl. K u d d n ä s blef senare en äfven för skaldens barn. kär tillflyktsort eviga sommaren », H ä r b o r ett ä l s k a d t m i n - ne blott Dröj vandrare, eho du är; V a r lugn, var god, var lycklig här. Den Ljungblommor.) skapelser dagens ljus. » ' Minns pappa ej den gården m e r Långt bort i norr vid älf vens vatten? Se, där går solen aldrig ner, Och s o m en dag är själfva natten. ' hade damer h o n o m. UPPVAKTAS alternerande PA MAJNIEMI. E n förbättrad knapphålsskärningsmaskin, som automatiskt uppmäter afstånden mellan knapphålen. E n vattenfiltrer-apparat. Ett portiére-snöre. Ett friktionsgångjärn. Patentbyråns bibliotek. PARTI AF NYKARLEBY STAD, S E D D FRAN KUDDNÄS. Då vi på förhand anade, att skörden ej Möjligen! T y vi hoppas, att.
Häraf äro ungelär 45,000 af äldre modeller och försedda med flintlås samt till exercisgevär användbare, fastän till krigsbruk oduglige. Det är af dessa gevär som skarpskytteföreningarne skulle fä sina exercisgevär. I förbigående må nämnas att de, som till läns redan blifvit utlemnade, uppgå till närmare 4,000. Af de återstående till krigsbruk duglige gevären äro omkring 8,000 utlemnade till Gottlands nationalbeväring, 10,000 äro äldre fiintläsgevär, samt omkring 43.000 refflade gevär af åtskilliga modeller med knnllhattsläs; slätborrade med knallha ttslås finnas 100,000, hvaraf närmare 26,000 äro utlemnade ät arméen och 74,000 i förråderne. Dessutom beviljades vid den iöiflutna riksdagen medel till anskaffning af 12,000 refflade gevär af nyaste (1860 års) modell, hvaraf 4.000 ärligen skulle levereras; al dessa ingå 2,000 bland de först nämnde refflade gevären. Ofvan hafva vi sett att svenika arméen vid mobilisering i första linien blott antages kunna uppsätta 50,000 man. Häraf åro omkring 42.000 infanteri, hvaraf dock 2,000 äro befäl eller spel som ej bära gevär. För återstående 40,000 man finnas redan 41,000 refflade gevär af äldre modell. Den öfverblifna exercerade beväringsstyrkan bade vid landtoch sjöförsvaret, uppgår till 8 0000 man. För dessa finnas de 100,000 krigsdugliga, slätborrade gevären med knnllhattsläs. Alven om antages att krigsstyrkan skulle behöfva hela denna beväringsmassa, hvilket likväl enligt hvad man ofvan sett är föga troligt, sä uppstår dock ett betydligt öfverskott. Jag vill dock antaga, att det nuvarande gevärsbeloppet är behölligt för arméen.
Det är meu an ledning af hvad jag sålunda anfört jag vördsamt vågar föreslå, att Rikets Ständer ville för sin del besluta: att icke lemna bifall till hvad Kongl. Maj-.t i nåder äskat, hvarken i afseende på de årliga 14,000 R:dr, för arreststraffcts tillämpning vid indelta arméen och hvilka föreslagits tili uppförande på ordinarie stat med sammanräknade 42,000 R:dr — öre. eller <le, för uppförande af arreslbyggnader vid indelta arméen ra. m., för en gång fordrade 197.662 „ 50 „ Femte Uufvudtileln och anslagsfordringarne på densamma innefattar ett ämne, som är väl värdi att taga i noggrannt öfvervägande, innan man uttömmer sina tillgångar på de nya uppfinningar, som, sedan sista riksdagen, kommit i dagsljuset.—■ Jag tager mig fördenskull friheten till Ilöglofliga Rikets Ständer hemställa: om det icke skulle vara skål att, under afbidan på närmare upplysningar om verkan af de nya pansarfartygens ändamålsenlighet, låta de af Kongl. Maj t såsom redan befintliga uppgifna . 1,286,000 R:dr 446 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 295. såväl som ytterligare äskade 2,208,000 Ridr få under nästa statsregleringsperiod beljena allmänna rörelsen och industrien, heldre än att reserveras till ändamål, som ännu icke kunnat bestämmas. Alldenstund här förut beviljade anslaget, 500,000 R:dr årligen, för exercis af flottans bemanning, icke lämpligen torde böra höjas innan omdömet hunnit mera stadgas i afseende på den riglning, som bör gifvas vårt sjöförsvar; så föranlåtes jag vördsamt yrka: det Rikets Höglofliga Ständer mätte förklara sig för närvarande sakna anledning bevilja den af Kongl. Majit äskade förhöjningen i nämnda anslag, utgörande 190,000 R dr.
För min del anhåller jag vördsamligen att R. o. Ad. täcktes bifalla Utsk:ts hemställan utan förändring. Dertill är så mycket mera skäl som frågan eljest skulle råka i ett ganska menligt skick, sedan Bondeståndet, enligt hvad ankommet protokollsutdrag utvisar, helt och hållet afslagit ifrågavarande hemställan om löneförhöjning. Beträffande kammarförvandlernas göromål, upplystes inom Stats-Utsk:t, att dessa blifvit på sednare tider betydligt förökade, sedan nämnde tjenstemän fått sig uppdraget att utreda en del svårare mål; men om man slår upp instruktionen, finner man deraf, att det är endast enklare mål, som skola åt dem uppdragas. Emedlertid erkänner jag att deras befattning utsträckts öfver instruktionen, men detta torde vara endast ett öfvergående förhållande, och jag tillstyrker derföre bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Gederström, Rudolf: Så ogerna jag eljest skiljer mig från Frih. Klinckowström, hvars upplysta omdöme jag villigt erkänner, måste jag dock i förevarande fall göra ett undantag, i det jag för R. o. Ad. framdrager några skäl, som synas mig böra åstadkomma ett annat resultat än det, hvartill Utsk:t kommit. Man har fästat min uppmärksamhet, och jag torde i min ordning få fästa R. o. Ad:ns åtanka derpå, att kammarförvandterne i Kammar-Coll. hafva en så magtpåliggande och ansträngande befattning, att dessa tjenstemän icke kunna egna sig åt andra värf och derigenom förbättra sin ställning. Frih. af Ugglas har för öfrigt redan erinrat, att man icke på grund af den likhet i benämning, som i detta fall förefinnes mellan tjenstemän i Kammar-Coll. och en tjensteman i Fångvårdsstyrelsen, bör, såsom Utsk:t gjort, grunda ett antagande, att tjenstemännens befattningar skulle vara hvarandra fullt motsvarande.
Di nu i ett sammanhang föredrogos Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 8, i anledning af så väl Kongl. Majlis JNinuga Propnsilion, angående Curlnis-afgiftens fortfarande, sorn ålskillige i iimnct väckte motioner, samt samma IJtskoLls den 8 dennes pä bor h t Igde Utlåtande 2V:o 17, i anledning af gjorde anmih kningar vid nyssuämn le Betänkande, biföll Ridderskapet och Adeln BevillningsUtskottet. Betänkande N;o 8, med den förändring, alt nu.iumi-ljeloppét för Cuihus-afgiflens utgående bestämdes till 6 sk. banco. S. D, Återremitterades Lag Utskottets den a:d;e sisllidne Junii f. m. på bordet lagde Betänkande n: N:o 62, öfver Herr Friherre Juhan Albert Kantzows moim, att bysatt Gäldenär, som all sin egendom lill Bo.gcnärtrue a blår, genast derefter må ifrån bysällningshäklet lösgilvas; N:o 6 ), i anledning af motioner, om ändringar och tillägg i nu gällande stadganden, angående bysällning, ni. m. S. D. Biföll Ridderskapet och Adelil Lag-U Isköttets den 2 s'stlidne Junii f. 111. på bordet lagde Betänkande N:o 03, oner motioner om förbud emot utgifvande af skuldsedlar, ställde lill sedelhafvaren och lill viss man eller ordres.
Wäinämöinen och Ilmarinen vid solens och månens fängslande draga öfver himmelen, för att söka godtgöra denna brist. De hafva ännu vård om denna ordnade verld, som den gamle öfverlemnat i deras händer. Hvilken skön betydelse får ej derigenom äfven Wäinämöinens sång, till hvilken hela naturen lyssnar. Den var förut stel och utan lif; först då den hör den gudomliges röst ljuda genom rymden, får vinden sitt sus, fåglarna sina sånger och äfven menniskan sångens gåfva, såsom en variant säger.127 Det är anden, som besjälar den döda massan och skänker den uttryck. Att de tre gudarne äro bröder antyder äfven den finska dikten uttryckligen. Det heter nemligen i en variant, mig godhetsfullt meddelad af Prof. Lönnrot: Iri neito impi neito, Kalevalan kaunis neito Saip' on kolme poikalasta, Yhen vanhan Wäinämöisen, Toisen seppo Ilmarisen, Kolmannen on Joukahaisen, der den sistnämnde helt säkert är densamme som Lemminkäinen. Iri heter annars ilman impi, Kave luonnotar. Ursprungsorden anföra de tre elementerna hvarifrån allt uppstått; men de tre gudarne äro blott dessas personifikationer. Så säges: Itsestänsä ilma syntyi, Ilmasta vesi erosi, Veestä manner maatelihe.128 Efter dessa bevis, att de i Kalevalas närvarande form såsom folkhjeltar uppträdande Wäinämöinen, Ilmarinen och Lemminkäinen ursprungligen dyrkats såsom gudar, återvänder jag till utvecklingen af det finska gudsmedvetandet. Jag har redan anfört flera af de olika skapelseteorier, som i synty-sanat framträda. De bekräfta alla, att Finnarne från uråldrig tid anat en genomgående enhet i universum; ty sorgfälligt beskrifva de, huru ur luften uppstår vattnet, ur detta jorden, och så vidare vexter och djur. De hänföra sålunda allt till en enda ursprungskälla, hvarifrån utvecklingen tagit sin början.
Den 10 Januari e. m. grenen i sin helhet hör anses som en Rådseller Riddareslägt, är den riktiga, får jag anföra en utmärkt god källa, som är äldre än sjelfva Riddarhusets indelning i klasser, nemi. Johannes Messenii Theatrum Nobilitatis Svecanae, — tryckt 1G16 — der han indelar slägtena i Grefliga, Baronliga och Ridderliga eller »Familiee Equitum Auratorum» — men med hvilken sista benämning han dock menar våra s. k. Råds-slägter — eller de som sedan fingo plats i andra eller Riddarklasen. Det förtjenar dock att taga vara på denna den lärda Messenii benämning. Flera, eller Svenne-klassens slägter, upptagas ej i Messenii arbete, såsom varande och kallande sig blott en »Theatrum praelustrium familiarum et Magnatum.» I den sista kategorien eller Riddare-slägterna uppför Messenius af Lilliehöök a rne endast Fårdala-grenen, men denna hel och hållen med Brynte Bertilsson till stamfader, och sålunda äfven deri inräknad Gällareds-grenen, som är enligt allt slägtbegrepp derifrån oskiljaktig. De forskningar, jag för detta ändamål gjort i Riddarhusets genealogier, genomgående alla de 170 första Svenne-klass-slägternes förfäder, hafva äfven haft det resultat, att jag ej funnit mer än en enda af dem uppförd som Riddare, oell detta på slägten Stjerna, en Peder Månsson, som står uppförd som Riddare omkring 1500, men är ej känd af Tibell i dess Riddare längd. Detta har visat mig otvifvelaktig!, att alla våra Riddares afkomlingar fortlelva endast och allenast i Råds-slägterna eller de i den s. k. Riddare-klassen.
Föredrogos å nyo och bifölIo9 Statsoch Banco-Utskottens Memorial: N:o 58, rörande liqvidationen af Bankens fordringar så väl för det år 1826 lyf» tade Spannmåls-creditiv, som hos f. d. Allmänna Magazins-Inrättningen; och N:o 59, med förslag så val till formula ire för de förskrifningar, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut, komma att af Riks-? gälds»Contoiret utgifvas å Stats-Verkets till betalning återstående Capital-skuld till Ban-; ken, som ock till uppgörande af ränteliqviden emellan Stats-Verkec och Banken för samma förskrifningar. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Banco-Utskottets Memorial, No 148, med för» Prot-TJtdrag den 11 Mars 18304 117 slag till 4:de Artikeln 5 Afdelningen af det nya Banco-Reglementet, innehållande de föreskrifter, som afse Bankens Discont-rörelse. S. D. Upplästes och lades till handlingarne förstärkta Statsoch Banco-Utskottens Memorial, N:o 60, angående anställd omröstning i fråga om understöd af allmänna medel till Södertelje Canaloch Slussverks-Bolag. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Statsoch Banco-Utskottens Memorial och Utlåtande: N:o 54, rörände tvänne summor af till. hopa 160,07g R:dr 12 sk. 5 r:st., sorn vid 1829 års utgång blifvit af Stats-Verket till Banken inbetaide, samt huru, i följd af redan fattade beslut, må förhållas med de hos Banken förvarade Statens skuldförbindelser; och N:o 55; i anledning af Herr Arvid Ribbings inom Höglofl.
Utaf anslaget, 4,800 R:dr, till inköp af 40 exemplar utaf Artisten N. Mandelgrens arbete: »Monuments Scandinaves du moyen åge» — 1,920: — Anslaget till löneförhöjning åt Rektorn vid lägre ele mentar-läroverket i Piteå, Magister J. P. Huss 750: Utaf anslaget, 181,000 K:dr, till ytterligare kostnader för byggnaderna vid nya hospitals-inrättuingen å lägenheterna Hedvigsberg och Konradsberg invid hufvudstaden 121,000: » dito, 213,000 R:dr, till fortsättande och fullbordande af byggnadsarbetena samt anskaffning af inventarier tn. m. vid Wexiö, Wadstena och Hernösands hospitalen — 43,000: — Anslaget till byggnadsarbeten å den åt Stockholms veterinär-inrättning upplåtna egendom — 13,000: — Utaf anslaget, 15,000 R:dr, till iståndsättande af nämnde inrättnings smedja — 713: — » dito, 800 R:dr, till komplettering och förökande af det inom Rikets Ständers hus inrättade arkiv , af riksdagshandlingar och författningssamlingar m. fl. arbeten — 415: 27. 146,827: 61. 1,370,268: 2. r För folkundervisningens befrämjande: Utaf 1858—1860 års anslag, 100,000 R:dr årligen, till s. k. småskolors inrättande och till understöd för examinerade folkskole-lärare 196,985: 62. (De före 1861 års utgång hos Riksgälds-kontoret icke reqvirerade medlen utaf detta anslag äro såsom besparing i nämnde års hufvudbok afförda med 161,183: 21.) » samma års anslag, 24,000 R:dr årligen, till understöd för högre folkskolors inrättande 69,041: 66.
Ehuruwäl stadgadt är att Stämningar till parter och wittnen böra wara försedde med stämpladt papper, samt derunder jemwäl otwifwelagkeligen mäste sörstäs sädane kallelser, som af Domare Utfärdas kill fordringsägare i Concourser, har dock Utskottet, sedan det försports, att medChartering af flika kallelser olika förfares, funnit icke wara otjenligt att wid hwad här om Stämningar föreskrifwit ar, uttryckeligen tillägga: att sädant äfwen stall iagttagas wid kallelser som Utfärdas till fordringsägare i Concoursen. Om den päföljd här förut är utstakad, skulle i anledning af Lag-Utstoltets betänkande, komma att förfwinna, har Bcwillnings-Utstottet med ögnamärke att säkert befordra Staten till den r denna punct päräknade Chartä^Sigillatä-inkomst, trott sig i stället böra föreflä: Att sivarande park ej stall wara stylvig afgifva genmäle ä Stämning, innan den, om ej förr, wid Domstolen warder med Charta belagd och behörig pästrift derom weckstäld. 8- 9- mom. Af rättigheten, som nu mera blifwik upläten alla och en hwar att obehindradt köpa och IZ4 Den Z Zebruarii. och besitta Säterier, hvarigenom någre Privilegier för ofrälsemän salunda härom icke widare komma att utfärdas, soller ock akt den dera hittills bestämda Chartä-Sigillatä-afgift, bör fran denna §. uresiutas. F. Z mom.
I afseende på Revisorernes anmälan rörande några å sjette hufvudtitelns besparingar anvisade utgifter af mera permanent egenskap, får Stats-kontoret i underdånighet anföra: att dessa utgifter successive upphöra och att, så länge besparingarne äro tillräckliga, det torde anses fördelaktigare för det allmänna att med dem bestrida oundvikliga kostnader, än att uppflytta dessa å ständig stat. Hvad särskilt angår de Registratorn i Civil-departementets Expedition, Protokoll-sekreteraren Retzelius nådigst beviljade 400 Rdr för minskade inkomster af karta-sigillata-provision, har Statskontoret, i anledning af 1845 års Revisorers anmärkning emot en dylik disposition, den 20 Februari 1846, i underdånighet yttrat: att, då Kongl. Majit i nåder tillagt bemälte tjensteman ersättning för den förlust, han fått vidkännas derigenom, att, vid förändrad fördelning af ärenderna mellan Stats-departementerna, karta-sigillata-provi - — 195 — »iouen å fullmakter m. m. minskats i Expeditionen, deraf följer, alt Kongl. Maj:t i nåder pröfvat denna provision hafva varit en Registratorn tillhörande inkomst, när han till tjensten utnämndes;— varande hos Rikets sednast församlade Ständer anmärkningen förfallen. Stats-kontorel, som återställer remissakten, framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konungl Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, P. WESTERSTRAND. C. E. af TUNELD. TH. NYSTRÖM. A. V. KOCK. C. W. GRÅÅ. Stockholm den 22 Februari 1850. 0. F. af Sillén. G. IF. af Donner. — 196 - Kongl. General-post-styrelsens underdåniga Utlåtande, i anledning af 1849 års Revisorers Berättelse om granskningen af Postverkets räkenskaper. Underdånigste Utlåtande.
I motsats med hvad nu blifvit yrkadt, hade jag visserligen helst önskat, att någon nedsättning i den nuvar. tullen för denna vara kommit att äga rum; men då Statsoch Riksg. verkens knappa tillgångar ej för närvar. Jära medgifva sådant, inskränker jag mig till anhållan örn propos. till bifall å Utskrs förslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s yttrande i fråga om sill, ali annan. Ropades ja och nej. Den 16 December f. m. H. Et. hemställde, om R. o. Ad. behagade, på sätt uti en af anmärkningarna vid itsta betänk, blifvit föreslaget, bestämma införseltullen å denna artikel till 24 sk. pr t:na. Ropades nej. H. Ex. hemställde, om Ståndet beliagade besluta, att samma tull skulle bestämmas till 4° sk. pr t:na. Ropades starka ja, blandade med nej. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade i anledn. häraf, det han ansåg ja hafva öfverröstat nej. Hr Stuart begärde votering. Gr. von Fersen: Till den värde ledamoten, som begärt votering, hemställer jag, om han icke derifrån skulle vilja afstå på den grund, att frågan ändock blir föremål för votering i förstärkta StatsUtsk. PresteSt. har nemi. bifallit Utsk:s betänk., och IiondeSt. har åsatt denna artikel en tull af endast 24 sk. Således finnas redan stridiga beslut, hvaröfver votering måste ske i förstärkta Utsk., och för att bespara tiden tager jag mig således friheten hemställa, om vi ej kunna undvika att här votera öfver frågan. Hr Stuart: Med anledn. af den utaf Gr. v. Fersen nu meddelade upplysning, och då jag är öfvertygad, att tullen å ifrågavar. artikel vid den förestående voteringen derom i förstärkta StatsUtsk. icke kommer att bestämmas högre, än den för närvar, är, vill jag afstå från min nu gjorda begäran om votering.