Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under erindran af den urgamla och grundade klagan öfver mätnings-sättets obe - 474 Besv, och Ekon, Utsk, Betänkanden, stämdhet och de tillfällen, det, ej mindre i allmän handel och vandel, än uti kronans uppbörd, lemnar öppna för missbruk och underslef, hvilka lagarne förgäfves skola bemöda sig att alldeles förekomma, anser Utskottet den gjorda uppgiften förtjena all uppmärksamhet och tillstyrker följakteligen Riksens Höglofl. Ständer, att den samma för Kongl. Majit i underdånighet framställa, med lika underdånig Önskan, att Kongl. Majit täcktes låta af vederbörlig auctoritet undersöka det uppgifna gallrets beskaffenhet och, om det finnes användbart, i Nåder anbefalla dess anskaffande och bruk på alla allmänna Magaziner, uti öppna Salubodar, samt vid leverering af publike rentor; vid all den ofvan föreslagne undersökning kunde äfven tjenligen utrönas, huru vida några andra anstalter, till förekommande af de allmänt kände missbruk vid mätningar, i afseende på sädens olika packning, kunna uppfinnas, hvaribland må nämnas en, öfver målkärlet anbragt Strut eller Huf af en bestämd myld. Denna strut fylles på en gång och öppnas sedan i botten, för att låta säden med jemn fart nedfalla. Dock är angeläget, att, ehvad slags anstalt som härtill nyttjas, den ej omedelbart må vidröra målkärlet, hvarigenom uti detsamma lättligen kan uppkomma olika skakning, hvilken med ett alldeles lika inål icke låter sig förenäs. Besvt och Ekon* Utsk.Betänkanden, 475 5:0 Sist har Hederv. BondeStåndet remit» terat ett Memorial af RiksdagFullmägtigen Eric harsson från Vestmanlands Län, som framställer olämpligheten af de nu bruklige Höparmar samt yrkar, att större Vågar äro för ändamålet vida tjenligare, och föreslår derföre, att sådane, i stället för Parmar, måtte vid Höförsäljningen begagnas.
Vi återDE EUROPEISKA DAMERNA PA AUDIENSEN I PEKING. gifva äfven en bild af det i tidningarna mycket omtalade tillfälle, då änkekejsarinnan af Kina och hennes son kejETT FÖREDRAG OM FINLAND. saren nyligen gåfvo audiens åt de i Peking befintliga europeiska sändebudens fruar. Det var något hittills oerhördt i kinesiska häfder detta, att ET V A R med en viss spänning man sameuropeiska kvinnor fingo skåda det väldiga kejsardömets härskarinna ansikte mot ansikte och nådigt lades till Kvinnoklubbens samkväm den och förbindligt mottogos i hennes eget palats, och 16 mars. Fröken Rosina Wetterhoff från Helen närvarande engelsk tecknare har också skyndat singfors hade af styrelsen inbjudits att hålla att hemsända den skiss af den » historiska tilldraföredrag, hon skulle tala o m sitt fosterland, gelsen », som Idun här bringar sina läsarinnor. o m Finland. Den oro och sorg, som i dessa dagar råder i det hårdt pröfvade grannlandet på andra sidan Bottenhafvet, har j u väckt djup medkänsla och sorg i svenska hjärtan, ANDRÉES EFTERSPANARE AMAdet var nästan med andaktsfull bäfvan man NUENSEN FREDRIK MARTIN. väntade att få höra en dotter af Finland tala till svenska kvinnor. ED NÖJE skall säkerligen vår läseDen svenska pressen hade j u utförligt omkrets mottaga bilden af amanuensen talat händelserna i Finland, kejsarmanifestets vid Statens historiska museum, fil. kand. promulgerande, den tryckta stämningen i HelFredrik Martin, hvilken, som bekant, i dasingfors och på landsbygden, blomsterhyllningarne på svenska statens bekostnad afrest till gen vid Alexander II:s staty, masspetitionen Sibirien för att på ort och ställe utforska, till tsaren. i hvad mån ryktena o m A n drée-exp editionens Man hade läst o m allt detta, men det var förolyckande bland dess ogästvänliga isar kunna något helt annat att höra det omtalas af någon, vara en bitter verklighet. D e meddelanden, som personligen berördes däraf.
Utskottet bör uppgifva hvad som skall förstås med salpeterns medelvärde i handeln, enär denna vara icke Cnnnes på Svenska handelsvågen; hvarjemte Grefve Gyldenstolpe föreslagit, ”att underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t måtte göras, det försäljningspriset å krut skall bestämmmas till det belopp, sorn det kostar Kronan.” Uti Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, biträdd af Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Westerås Län, yrkat, att kruttillverkningen måtte lemnäs fri, så snart nn gällande Contract med Krutbruken upphöra, och derefter för Statens räkning endast finnas dels ett tillräckligt upplag af färdigt krut, som genom viss årlig försäljning och ny upphandling hålles i ständigt brukbart skick, samt dels ett behöfligt salpeterförråd magasineras, på det vid krigstillfälle de ytterligare beliofven af krut säkert må kunna afhjelpas. I anledning af hvad sålunda inomijtvänne Riks-Stånd anfördt blifvit, har Utskottet funnit sig böra förklara, det Utskottet visserligen anser R. St. ega obestridlig rätt att bestämma priset å krut, enär de för samma vara inflytande medel tillhöra Stats-Verket och bland dess påräknade inkomster finnas upptagne; men, då detta pris bör grundas på tillförlitliga beräkningar öfver kruttillverkningskostnaderne, och hvilka beräkningar af Utskottet svårligen med erforderlig noggrannhet kunna uppgöras, anser Utskottet det afsedda ändamålet lika väl kunna vinnas derigenom, att endast grunderne af Rikets Ständer bestämmas, hvarefter krutpriset till siffran af vederbörande Etube ts-Ver k kan beräknas och uppgifvas.
— Nå, nå, vän Biervogel! — inföll åldermannen medlande, — det var icke vår mening, för si förstås, att säga något förklenligt, hvarken om detta välkända ställe eller om dess vördige egare. Men det var ju så, för si förstås, att det var käre bror sjelf som gaf första hugget. — Men lika godt! — Tag fram af brygget från i fjol höst och drick oss till en törn, kunna vi vänta medan de hemta vattnet. — Låter det så, var annan sak, — svarade mäster Biervogel något blidkad och vinkade till sig en af skänkpojkarne. — Qvicka dig ner och hemta upp några stop ur gamla qvigan, — ropade han, — till höger begriper du åsna — återtog han, då pojken tvekade att efterkomma befallningen. — Men hvar ha'n I varit, go' vänner, I ären ju värre tillpyntade än högstsalige kröningshingsten. Qvartermästaren var icke angelägen att deras hemlighet skulle förrådas. Att hindra detta var dock icke lätt, ty åldermannen hade icke smuttat mycket på ölet, förr än han var redo att berätta allt hvad han bar på hjertat. Hans berättelse var dock så vidunderlig, att det i alla väsentliga delar lyckades qvartermästaren att blanda bort hans tal. Det samma väckte emellertid icke dess mindre ett rättvist uppseende. Tyske grefvens hus hade alltid varit illa kändt, och det skulle vara ovisst tyckte Biervogel, om icke satan en vacker dag flöge bort med hela huset. De öfrige gästerne hade emellertid flyttat sina stop och muggar allt närmare till deras bord, och när åldermannen slutat sin berättelse, började andre framlägga sina lifsrön till skärskådande. Allmänt ansågs att så väl slagsmål som oqvädingsord, otidigheter, gewonheiter, depositioner och vexationer voro satans tillskyndelse, äfven som gesällernas frimåndagar, spatsergång och annan slik fåfänga; äfvenledes när någon frimästare lade sig i embeten, för att förfalska, förbyta, försnilla eller förderfva deras arbete. Vidkommande sjelfva “trollpackets” förmåga, påstod mäster
Och jag är icke, lika med den ädle Grefven, nog hjertnupen för att med min röst understödja sådane olagligheter, hvilka, om de vunno framgång, snart skulle leda till den följd, att man, vid hvarje Riksmöte, skulle från alla landsändar, med förbigående af de i lagarne stadgade former, directe vända sig till Ständerne med petitioner om skatters afskrifning; och jag lemnar derhän, huru belåtne Rikets Ständer dermed skulle blifva. Om den ädle Grefven icke genom sitt dröjsmål ställt så till, att Ridderskapet och Adeln beröfvats tillfälle att läsa motionen, innan den remitterades, så hade detta sednare troligen icke inträffat. Jag hade åtminstone då kunnat reservera mig emot ett sådant beslut; och det återstår nu för mig Den 5 Januarii. 85 ej annat, sedan remiss redan skett, än att protestera emot denna åtgärd, såsom efter min öfvertygelse grundlagsstridig. Den adle Grefvens framställning angående eftergift af de KammarRättens RevisionsContoir tillkommande s5 procent af anmärkniugsmedlen, är så uppenbart stridande emot ofvan citerade Grundlags §., att jag, till ådagaläggande af denna framställnings obehörighet, icke anser nödigt att yttra ett ord. Då Grefve Cronhjelms ifrågavarande Motioner ännu icke lära blifvit till vederbörande Utskott afsände, anhåller jag att dessa mina anmärkningar få med desamma dit åtfölja. Friherre Ridderstolpe^ Fredrik: Här har blifvit yttradt, att det funnes Län i Sverige, der Häradsskrifvarne blifvit befallte att taxera innevånare för sädeshandel. Jag tror ej att sådane Län finnas; hvad jag vet är, att Westmanland ej är deribland. Det är omöjligt för en Landshöfding att befalla Häradsskrifvare alt beskatta innevånare. En sådan anmärkning visar en hög grad af okunnighet.
Hur blefvo ej alla menniskor förundrade, då de kommo in i den pånyttfödda kyrkan? Hela verlden undrade, men öfverstinnan aldra mest, och hon var ej mindre öfverraskad än glad, ty det var dock nu en kyrka, som man kunde bjuda fremmande på, och det gjorde henne godt, att hennes tillkommande anförvandter skulle få ett fördelaktigare begrepp om de begge artisterna, som varit i hennes hus, då de nu sågo, att de ej endast tillhörde fantasiens verld, utan äfven voro praktiskt dugliga menniskor. Det är ingenting, som så höjer en artist i vanliga menniskors ögon, som då de finna att han kan vara handtverkare. Gudstjensten gick stilla förbi. Nanna hade bedt innerligt och varmt, men friden var borta ur hennes bröst, ty när han ej der fann sin bästa vän, kärleken, så ville han ej stiga in. Hon kände, hur det ropade inom hennes hjerta: «Adam, hvar äst du?» men förstlingen af hennes öma känslor hade dolt sig, ty han fruktade. I en af de bänkar, som hörde till Sätraholmsgodset, satt den vackra Anna, fiskarns dotter. Stellan, som icke hade försummat att mönstra qvinnobänkarne, hade med sin blick stannat vid henne. Det undgick ej Anna, att han betraktade henne, och rodnande sänkte hon ögonen, för att ej mer lyfta dem, under det att gudstjensten varade. Anna visste ej ännu hvem Stellan var, och kunde så mycket mindre veta att han tillhörde Stjernfeldtska familjen, som han icke satt sig i den bänk, der gamle baron och öfversten sutto, utan hade, för att vara mera ogenerad, stannat på en af gångarne. Stellans vackra figur felade ej att på henne göra intryck, och ehuru hans blickar oroade henne, behagade det henne dock i hemlighet, att för dem veta sig vara föremål. Vid gudstjenstens slut gjorde sig Stellan genom magister Lundström underrättad om hvem och hvarifrån den retande flickan var, och ehuru han vid sina förfrågningar bibehöll den mest likgiltiga uppsyn, så grodde dock redan hos honom ett hemligt begär att göra närmare bekantskap med Anna.
St. nfgjort en fråga, sådant icke beröfvar det Ståndet dess rätt att i ämnet öfverlägga och besluta, finnes intet hinder för detta 4ide Stånd att derjemte besluta en inbjudning till de öfriga att frångå deras beslut; och derpå, att en sådan inbjudning någon gång kan hafva åsyftad verkan, vill jag framställa ett exempel från förra riksdagen. De 3 ofrälse Stånden hade bifallit BancoUtskrs förslag, ang:de en gåfva till Ur Adlerstams familj, hvaremot R. o. Ad. stadgade, att gåfvan icke borde utgå till hans familj, utan till honom sjelf; och det yrkades, att de öfriga Stånden måtte inbjudas att instämma i detta R. o. Ad:s beslut. Jag kan icke erinra mig, om Gr. Cronhjelm var bland dem, som deltogo i discussionen derom; men inbjudningeu beslöts och hade den följd, att de andia Stånden antogo densamma. Jag anser visserligen för min del, att man ej bör blottställa sin egen värdighet medelst inbjudningar, rör:de så små omständigheter som den nyss af mig citerade; men deremot i sä vigtiga frågor som den nu förevar., hvilken rörer landets försvar, tror jag inbjudningarna vara på sitt ställe. Det blir alltid de öfriga Stånden förbehållet att derå fästa afseende eller icke; men It. o. Ad. har fullgjort sin pligt, då Ståndet fästat Medständens uppmärksamhet på dylika ämnen och icke gjort det i frågor, som röra personliga förhållanden. Gr. Cronhjelm: Jag anmälde mig egentligen för att uppmana Frih. Roye att uppgifva något factum, som visar, alt inbjudningar skett mot 3 Stånds beslut. Ilr Rosenblad bar nu behagat uppgifva ett, som, i fall sådant vore förenligt med vära former, jag ville begära på bordet; men jag i a H. 7 D c ii i ’> Augusti f. m. finnér en sådan bordläggning icke vara formenlig.
Ståndet, som biföll Lag-Utskottets förevarande betänkande, fann ingen annan åtgärd i afseende på nyssnämnde inbjudningar vara att vidtaga, än att lägga desamma till handlingarne. Flan Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. I ett sammanhang föredrogos Eacpedi:iöns -Utskottets memorial, N:o 10, angående bestämmande af dagen, då nästa Lagtima Riksdag skall taga sin början, och meddeladt utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns den 11 dennes hållna protocoll, hverigenom de öfrige Riks-Slånden blifvit inbjudna att instämma uti Ridderskapet och Adelns beslut, enligt hvilket Rikets Ständers nästa sammanträde lill Lagtima Riksdag var utsatt till den 15 .November 1847: Ståndet biföll Expedilions-Ulskottels om förmäld ta memorial, i följd hvaraf Ståndet bestämt dagen för nästa Lagtima Riksdags början till den 12 Juli 1847. S. I). Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Utskottets memorial, N:o 98, med förslag, i afseende pä aflöning för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening. S. D. Föredrogos ånyo Slatesaint Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens ulla ta uden: N:o 14, i anledning af väckta motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af så kalladt Nurnbergerkram, in. im: hijölls; N:o 15, i anledning af väckt fråga, att. Lands hofdinge-sätet i Götheborgs och Robus Län måtte förläggas till Uddevalla, och alt af staden Götheborg med dess, område måtte bildas ett Stålhållareskap* bifölls; N:o 16, i anledning af väckt motion om rättighet för väghållare inom Åkerbo härad att hemta väglagnings-ämnen å Kungsöbrs skog och almark'.
Södermanlands d:o 2,675:24. Östergöthlands d:o ... 2,246:32. Blekinge d:o 5,718:18. Jönköpings d:o 3,976:23. Kronobergs d:o 6,445:25. Christianstads d:o 6,257:41. Banco. Hallands Län Götheborgs d:o . y Elfsborgs d:o Skaraborgs d:o Nerikes d:o Wermlands d:o Westmanlands d:o Kopparbergs d:o Gefleborgs d:o Westernorrlands d:o Jemtlands d:o Westerbottens d:o Skrifmaterialier och Expenser samt Stater • *•••••> 40,093 9 1 ved och ljus för Titelns 70,000 Reseoch Tractaments-penningar i Civile ärenden 12,000 Summa B:o R:dr 2,138,521 41 3 I afseende på denna Hufvud-Titel tillhörande Indelningar samt anslag af spanmål in natura, få Rikets Ständer, som liär ofvan anmält de fall, der förändringar lill minskning eller förhöjning ifrågakommit, i underdånighet hänvisa till den beräkning af dessa anslags-tillgångar, som i den under uppgöring varande Riks-staten för år 1841 och följande åren intill nästa Statsreglering kommer att intagas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 December 1840. Expedilions-Ulskottels Farslag till udd. Skrifvelse, N.o 176. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. 1840. Pieste-Sländet den 3o Borgare-Ståndet den ag Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphörande af mötes-passevolance-afgiften för manskapets underhåll vid Indelda Cavalleriet och Infanteriet. (Stals-Utsk. CJtl. N:o 52 och Mern. N:o 212.) S. A. K.
Vid förnyad föredragning af Stats.Utskottets Utlåtande N:o 316 i anledning af de an. märkningar, sorn i Riks-Slånden blifvit gjorde vid Utskottets lierättelse angående verkställd granskning af Allmänna Magasins Inrättningens raken - Prat. Uidr. <1: a 7 Junii 1818. 713 skaper och förvaltning, jemte förslag till grunder för denna Inrättnings Organisation; fann Borgare-Ståndet för godt: 1,Alt bifalla livad Utskottets första Betänkande N:o 263 innehåller om Riksens Ständers tillförordnade Revisorers rätt att i vissa fall och ined iakttagandet af hvad derom föreskrifva blifvit, inhibera utbetalningen af Magasins-lnrättningens halfva Cfedlfiv på Banken, 2 , Att undsättnings spannmålen äfven må blifva tillgänglig för Städernas innevånare, emedan, då Magasins.Inrättningen för Riket både medfört och troligen än vidare kommer att medföra en betydlig förlust och Städerna icke äro undantagne från deltagande uti bidragen, de icke eller böra fran åtnjutandet af inrättningens fördelar vara uteslutne. 3, I allt öfrigt gillade Borgare Ståndet hvad Stats-Uiskottets Betänkanden innehåller; och hvarom allt de Resp. Med-Stånden vördsamt och vän» ligen skulle underättas. SD. Vid förnyad föredragning af Riksens^ ^lngi0fl.
Vidare skola, r afseende på de Gassa-crediti v, sora af BaneoSlyrelsen beviljas, följande stadganden gälla: dy för alla gemensamt; att, innan någon lyftning af Cassa-crediti v till större eller mindre del får ega rum, skall den, som sådant Creditiv erhållit, för hela det beviljade Creditivets belopp hafva till Banken aflemnat fullgod och af Banco-Styreisen antagen säkerhet; att första folium af den löpande räkningen erhålles utan foiii-afgift, men för hvarje af de öfriga erlägges 1 R:dr Banco; att för de å Creditivet dragne summor beräknas Banken 5 procent till godo tills betalning sker; att utassigneringar och afbetalningar få, i msn af behof och lägenhet, verkställas å tal af jemna xoo R:dr; att älla å Creditiven dragne assignationer skola med görligaste första Banken aviseras, samt deras belopp inberäknas uti Baneosedelstocken, så snart sådan avis ankommit; samt i öfrigt by för Hypolheks-Föreningar: att, om kommande Rikets Ständer skuHe Besluta npphörandet af de Cassa-crediliv, som åt Hypolheks-Föreningar beviljas, det åligger den Hjrpotheksinrättning, som Creditiv erhållit, att, 6 månader efter erhållen del af Rikets Ständers beslut, hafva sin skuld till Banken inbetalt ; att Banco-Styrelsen, i händelse densamma finner Bankens egen ställning sådant fordra, eger att, äfven emellan Riksdagarne, Creditiven uppsäga, med påföljd, att skulden då senast inom g månader derefter skall varda i Banken liqviderad; i :B Expeditions-Uiskottels Förslag till und. Skrijvelse
Till flut fät jag likwäl äran anrnarka, att »vid de libekationerna af detta mäl, ej någon konsideration i anseende till be rustande mätte komma i stäga, ty om »vid fluteliga afgörandet häraf resolveras att större eller mindre del af Cavallcrie-styrkan skall afsitta, sa sker ofelbart mannamähn, emedan jag ar fullkomligen östverlygad att del finnes ganska fä Rust» hällarsom ej pretendera lika rätt till reduktion.; Friherre vilken tilläde mumeligen, att hwad han nu upläst more i anledning "af Ryttmästare» och Wasa-Riddaren Grefwe krokeks memv-ial om indragning af Wästgötha Cavallerie, hwarjämre han utbad sig att nn i anledning af Stars-VlskoiretS ny§ upläste Betänkande äfwen fä anföra något till Protokollet. Herr Grefwen och Landtmarffalken erindrade att Oeconomiä - Utskolkels utlakande öfwer Grefwe krokeks memorial ännu wore hwilande pä bordet, och icke till pröfning blifwu föredragit; hwarefter Friherre Dukens nu i anledning deraf upläste Diktamen äfwen begärdes pä borver. Herr 1792 Den 28 November Herr björnstjerna, Ua^nu8, trodde att SkarsIststortetS betänkande omfattade ett Regerings.-mäl, hwilker till Kongl. Maj:t borde hemställas; när den deri söresiagnc indragning kunde ste utan någon stada för Rusthällarena, säg han ej eller någon wada i denne föreflagne hemställan. Zerr Grefwen och Landtmarstalken misäg äfwen för en afgjord sak, al k verra mål ej af gränder kunde afgöras, uran borde underställas Konungen. Friherre liljencrants erindrade att detta mors just hwad Slaks-Urstottet sjelfc yttrat, det more ej staga om någon indragning, utan blott alt lära wiesa numror stä vacante.
Men enligt den nya stadgan fordrades, att medicine kandidat tjenstgjorde först 4 månader å universitetets och derefter 12 månader å hufvudstadens kliniker, — hvarefter väl någon tid erfordrades för repetitioner och egna studier — innan han kunde till licentiat-examen admittera®. Just denna omständighet, att ingen enda licentiat-examen ännu kunnat afläggas, gör det ock till en ren omöjlighet att ännu kunna afgöra den nya ordningens verkningar. Den otålighet, som hemtar skäl deraf att händelser ej inträffa, hvilka omöjligen kunnat ega rum, synes lika litet förtjena afseende, som den obeslutsamhet, hvilken det ena året finner i hög grad förderflig samma anordning, sorn den under ett föregående icke funnit innebära någon olägenhet. Bifalles slutligen, enligt Utskottets förslag, motionärens begäran om rättighet för Carolinska institutet att bestrida undervisning för och kreera medicine kandidater, så måste nya institutioner (botanisk trädgård) och flera lärare (t. ex. för bestridande af den förberedande kliniska undervisningen) anställas. Vill man göra uppoffringar härför, så kan man väl från vetenskaplig synpunkt ej hafva något deremot att invända. Men om åt Institutet inrymdes rättighet att kreera medicine kandidater, så blir följden att väl Institutet, men icke universitetet, kan oberoende af det andra läroverket bilda läkare. Den samverkan, som åsyftades, blir derigenom upphäfd. Vi få åter 2:ne slag af läkare (Institutets egna, och universitetets i samband med Institutet bildade) och sannolikt åter den gamla rivaliteten och med den nya strider om företräden och om högre kompetensrätt, och slutligen detta jagande efter nya professorsstolars inrättande, för att genom deras antal visa sin öfverlägsenhet öfver den rivaliserande undervisningsanstalten.» Med Professor Agardh förenade sig Doktorerne Emanuelsson, Collen och Thyselius samt Herr Sommelius. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 18(53. Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet» Betänkande i\ o 95. I ]tf:© 95. Arik. lill Exp.-Utsk. den 26 Febr, 1863, kl. 8 e. m.
I Preussen 1 officer på 48 till 60, och en underofficer på 13 man. Hvad underofficerarne beträffar, synes dock endast 1 fältväbel, 1 pörte depée-fänrik och 4 sergeanter, efter våra förhållanden, kunna betraktas såsom egentliga underofficerare och de öfrige vara närmast jemförlige med korpraler hos oss. Efter denna beräkning blifver på ett preussiskt kompani 1 underofficer på 40 man. I Österrike finnes 1 officer på 35 till 36 man, och 1 underofficer på 23 till 24 man, således i det närmaste lika med i Frankrike. Hos oss hafva af gammalt eller sedan indelningsverkets början funnits 3 officerare och 5 underofficerare på kompani af 150 man, hvilket gifver 1 officer på 50 man och 1 under officer på 30 man. Sedan beväringsmanskapet tillkommit, bildades vid indelda infanteriet ett tredje bataljonsbefäl, hvilket dock efter 1833 års lönereglering endast består af 1 major, 4 kaptener och 4 till 8 löjtnanter på regemente, enär kompaniunderofficerarnes gamla antal minskades till 32 på en del och till 36 på andra regementen. Att till grund för befälets antal vid svenska infanteriet antaga samma förhållanden mellan befälets och truppens antal, som vid de större utländska arméerna, särdeles den franska, skulle medföra en större tillökning af befälet i fredstid, än gerna kan ifrågasättas i anseende till den dermed förenade stora kostnad. Då försvarsverkets ordnande kräfver stora uppoffringar af staten, kunna icke alltför betydliga summor ifrågasättas för befälets lönande, och arméens tjenstbarhet gagnas mera af ett mindre talrikt men någorlunda tillräckligt aflönadt befäl, än af ett talrikare, hvars ringa utsigter till bergning afskräcker hvarje förmåga, som på annat sätt kan finna sin utkomst, att i dess led inträda. Då ett fåtaligt befäl emellertid bestämdt nedsätter en trupps krigsduglighet, kan man dock icke för långt aflägsna sig från de i dessa hänseenden allmännast gällande förhållanden.