Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och i öknene, der du sett hafver, huru Herren din Gud dig burit hafver, såsom en man bär sin son, i allom dem väg, der I vandrat hafven, intilldess I till detta rummet komne ären. Men I skötten der intet om, att I måtten trott Herranom edrom Gud; Den för eder gick, till att visa eder de rum, der I eder lägra skullen, om nattena i eld, att han skulle visa eder vägen, den I gå skullen, och om dagen i molnskyn. Då nu Herren hörde edart rop, vardt han vred, och svor, och sade: Ingen af detta onda slägtet skall få se det goda landet, som jag svorit hafver att gifva deras fäder; Förutan Caleb, Jephunne son, han skall se det; honom vill jag gifva det landet, der han på stigit hafver, och hans barnom; derföre att han hafver troliga efterföljt Herran. Och vardt Herren vred på mig för edra skull, och sade: Du skall icke heller komma derin. Men Josua, Nuns son, som din tjenare är, han skall komma derin; styrk honom; ty han skall utskifta Israel arfvet. Och edor barn, om hvilka I saden: De skola blifva till ett rof; och edra söner, som på denna dag hvarken veta godt eller ondt; de skola komma derin, dem skall jag gifva det, och de skola taga det in. Men vänder I om, och drager åt öknena, den vägen åt röda hafvet. Då svaraden I, och saden till mig: Vi hafve syndat emot Herran; vi vilje ditupp och strida, såsom Herren vår Gud oss budit hafver. Som I nu redo voren, hvar i sitt harnesk, och skullen draga upp på berget, Sade Herren till mig: Säg dem, att de icke draga ditupp, ej heller strida; ty jag är icke med eder; att I icke varden slagne för edra fiendar. Då jag detta sade eder, lydden I intet, och vorden Herrans ord ohörsamme, och vorden öfverdådige, och drogen upp på berget.
Jag vill endast tillägga, att jag anser Utskottets första Betänkande böra bifallas. Grefve von Rosen förenade sig med Herr Hjerta. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll BevillningsUtskoltets i detta ämne afgifne första Betänkande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framsläld proposition, fann för godt att, med afslag å sistnämnde Betänkande, förklara, det K10- noLotsar och Loisdrängar borde, likasom 202 Den 26 October e. m. Kronans manskap, vara frie från Bevillnings utgörande. Grefve von Rosen anmälte till protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut. Föredrogs å nyo Herr Ribbings, Arvid, den 21 dennes e. m. på bordet lagde hemställan om inbjudning till de öfrige RiksStånden, att deltaga i Ridderskapets och Adelns den i4 dennes f. m. fattade beslut angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om framläggande vid nästa Riksdag af en utarbetad plan rörande Hästculturens tillstånd och befrämjande. Grefve von Fersen, Hans, anhöll, att denna fråga måtte ytterligarefå hvila på bordet. Herr von Hartmansdorff', August: Herr Ribbing har ej begärt annat, än att Ridderskapet och Adeln skulle inbjuda de öfriga Stånden, alt förena sig om ettafRidderskapet och Adeln redan fattadt beslut. Är beslutet af pluraliteten fattadt, måtte väl samma pluralitet önska, att de andra Stånden deri instämma. Jag ser således icke, huru Ridderskapet och Adeln skulle utan sjelfmotsägelse kunna neka inbjudningen; sjelfva Protocollsutdraget, som innefattar underrättelse om beslutet, är ju ett slags inbjudning. Den 26 October e. ni. 2oJ Herr Hjerta> Gustaf:
217. — anmärkning i afseende på redovisningen för anslaget till. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 201. Skiljoliniers utstakning, angående förändring för Landi målare att beräkna arfvode för. XIV. B. 337. A. 348. Skjutsniugeus uplålande på entreprenad, motion om fördelning efter hemmantalet inom hvarje län af afgifterne för. II. 216. III. R. 28. Skjutsningsbesvärel, angående förslag örn. Skjutsningsskyldigheten i Fahlun. Se Fahlun. Skog, angående rättighet att använda den å Pastorsoch Komministers-boställen befintliga. VII. B. 466. VIII. A. 37. — Riddeiskåpets och Adelns inbjudning i samma fråga. XIV. 403. — Borgare-Ståndets inbjudning i dito. XV. 209. A. 210. Skogsiagstiftningen, väckt motion om reform i nu gällande, samt om ändring i 11 och 13 Kapitlen i Skiftesstadgan. I. 195. R. 214. XIV. B. 337, 348, 351, 377. A. 402. Skogsplantering, om anslag till premier för. VII. B. 204. VIII. A. 35. Skogspianteringskassan, om anslag till. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 72. VI. A. 286. Skogsåverkan, om skärpning af ansvaret för. II. 269. — Ridderskapets och Adelns inbjudning i ämnet. XV. 123. Skol-lokaler, om undersökning af sådanas beskaffenhet och om åtgärders vidtagande lill deras förbättring. Skol-lärare, Folkom deras pensionering. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 161. Skollärare-boställen, som af innehafvarne byggas och underhållas, om ekonomiska besigtningar derå. V. B. 258, 326. A. 496. Skol-Ordning, angående utfärdande af ny sådan. Se ElementarLäroverken. Skolverket.
Den rätta punkten för anställande af räkningen hade, enligt motionärens åsigt, varit Barkarby, eller mil bortom detta ställe. Dagböckerna vid Barkarby och Rotebro för år 1855 visade också, i motsats till hvad Kommittéen uppgifvit, en betydlig mindre skilnad i antalet af utgångna hästar, nemligen vid den förra gästgifvaregården 2,956 och vid den sednare 3,814 hästar, hvilken skilnad dessutom förklarades af det kända, ehuru af Kommittéen förbisedda förhållandet, att just under vintermånaderna, då trafiken vore starkast, en stor del af densamma från Upland och Westmanland ginge öfver isarne förbi Barkarby, men deremot isvägen för trafiken öster om Sigtunafjerden ginge öfver Rotebro. — Då otillförlitligheten af uppgifterna om den trafik, hvarå jernbanans dragande öfver Upsala hufvudsakligen grundats, vore ådagalagd och följaktligen intet giltigt skäl återstode emot de redan anförda för den raka rigtningen, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt det bolag, som bildat sig för anläggande af jernväg från Stockholm till Sagån, bevilja ett låneunderstöd till - af den beräknade kostnadssumman, eller 4,776,525 R:dr, mot enahanda vilkor, som blifvit Gefle—Dala jernvägsbolag medgifna, eller ock att Rikets Ständer måtte bevilja räntegaranti af antingen 5 procent på halfva eller 4 procent på hela den för jernvägen beräknade kostnadssumman, 7,165,000 R:dr, mot rättighet för Staten att, på af Rikets Ständer bestämda vilkor, inlösa banan. c) Från Arboga till Köping. Då förslaget om utförande af denna jernvägsanläggning eger gemenskap med och förutsätter bifall till den gjorda framställningen om inlösen af Köping—Hult-bolagets jernväg, har Utskottet ansett denna sednare fråga böra här omnämnas, för att i sammanhang med den förra pröfvas och afgöras.
I alla Stater* söm styras af en Regent, gifvas elementetna till Monarchi, Aristocrati och Demöcrati, emedan det alltid måste gifvas emellan Regehtén och Folket några Personer, söm igenom sitt anseende, sin verkriingsförmåga och siri förinögenhet hafva ett visst inflytande; men man bär vanligtvis icke sagt, att dessa trerine elenlenter utgjorde verkliga delar af Constitutiönella myndigheterna, förr än de hade någor! slags verklig magt, och det är denna, som St a Rådet, enligt ml varande Constitutiön, icke kari egentligen sagås hafva. Oe-ras rättighet är endast att till Protocollet säga sina tankar, och deri nytta de kunna göra bestå utideuppw lysningar de böra meddela. Det är blott för Constitutionens helgd, söm de fått en liten del af den återhållande förmåga , hvilket! ér geritligeri finnes hös Ständerna under Riksdagarnej meri för öfrigt har StatsRådet intet di* rect inflytande annorlunda, än igenom det förtroende , hvarmed Konungen täckes hedra det. jag kan derföre ej annat än reservera mig emot ett uttryck, söm skulle gifva det anseende att vara elle! åstunda något irieråi Då för öfrigt det tillägg tili 107 §. i Regeringsformen, som nu är föreslaget, endast synes mig vara ett förtydligande af den samt Den 23 Maji. fria, och fullkomligen pfverenssfämmer med Constitutionens mening, kan jag ej annat än gilla dess antagande till den kraft och verkan, som vid nästa Riksdag deraf kan blifyji en följd. Friherre Åkerhjelm: Sorn jag förut nämnt, iir det yttrande af tvänne olika opinioner innom detta Riksstånd, som hos Constitutions^ Utskottet påkallat utöfningen af den skyldig^ het 81 §. Regeringsformen det samma åläg^ ger, att till Riksens Ständers pröfning afgifva iörslag till förändring, förklaring eller tillägg i GrundLagarne. Då nu tvänne tydningar af dessa Lagar kunna göras, hvarpå n^rvarandf
Höll man på att plundra i Diamante? Hade saracenerna kommit till staden? Hon ställde sig i dörren för att se bättre. Åter kom en bår och på denna lågo sorgkransar af järnbleck, grifttaflor med långa inskriptioner och vapensköldar, sådana som man hänger upp i kyrkorna till minne af de aflidne. Donna Elisa frågade bärarna, och hon fick veta hvad som var på färde. Man höll på att utrymma kyrkan Santa Lucia in Gesù. Sindacon och stadsjuntan hade befallt, att den skulle förvandlas till en teater. Efter upproret hade man fått en ny sindaco i Diamante. Det var en ung man från Rom. Han kände ej staden, men ville dock gärna göra något för den. Han hade föreslagit i stadsjuntan, att Diamante skulle skaffa sig en teater på samma sätt som Taormina och andra städer. Man skulle helt enkelt inreda en af kyrkorna till skådespelshus. Man hade väl mer än tillräckligt med fem stadskyrkor och sju klosterkyrkor, man kunde nog hafva råd att undvara en af dem. Där var nu jesuiternas kyrka, Santa Lucia in Gesù. Klostret, som omgaf den, var redan förvandladt till kasern, och kyrkan var så godt som öfvergifven. Den skulle blifva en så förträfflig teater. Detta hade den nye sindacon föreslagit, och stadsjuntan hade gått in på det. Då donna Elisa fick höra hvad som försiggick, kastade hon på sig mantilj och slöja och skyndade till Luciakyrkan med samma hast, som man skyndar till det hus, där man vet, att någon håller på att dö. »Hur skall det gå med de blinde?» tänkte donna Elisa. »Hur skola de kunna lefva utan Santa Lucia in Gesù?» Då donna Elisa kom till det lilla, tysta torget, rundt om hvilket jesuiternas långa, fula klosterhus äro uppförda, såg hon på det breda stentrappsteget, som löper längs hela kyrkofasaden, en rad af trasiga barn och raggiga hundar. Alla dessa voro blindförare, och de gräto och gnällde, så mycket de orkade. »Hvad står på med er alla?» frågade donna Elisa. — »De vilja taga ifrån oss vår kyrka,» klagade barnen.
Många af deni komma ändå på flera år deraf icke i åtnjutande, då verkställigheten af regleringen, i saknad af indrägningsstat för den öfverflödiga eller med lönevilkor utöfver hvad förslaget innehåller försedda personalen, länge kommer att uppehållas. Den af K. M. föreslagna nya staten för KammarColIlm, hvilken utfaller med en tillökning af 8,332 r:dr, har StatsUtsk. i 5:te punkten af betänk, helt och hållet afstyrkt, varande af den öfvertygelse, att detta verks reorganisation bör kunna ske med dess nuvar. stat, på sätt som skett med Bergsoch CommerceColtegierna samt till någon del med Statscontoret. Mera olämpliga exempel i detta fall, än Bergsoch CommerceCoIlegierna, hafva icke kunnat af Utsk. citeras. Från BergsCollim skiljdes hela dess domsrätt, och från CommerceCollini en särskild Division, som hade särskilda göromål sig uppdragen. Äfven hvad Statscont. angår, visar sig med beräkning af de tillökade löner, sorn nu af StatsUtsk. blifvit tillstyrkta, en betydlig förhöjning emot förr i dess stat. Defc är visserligen sannt, att KammarColIlm blifvit frånskiljda åtskilliga af dess förra ärender; men de voro dock af mindre betydenhet och kunna anses till en stor del motsvarade af de för Collini ökade vigtiga och omfattande göromål, sorn under sednare i5 åren uppkommit i följd af ifrågasatta förändringar och omskapningar samt nya regleringar i flera grenar af inre styrelsen, och hvilket, långt ifrån att förminskas, tvärtom snarare synes tilltaga. Från KammarCollegii stat har ock före detta afgått Afräkningssamt Bytesoch Re - Den 26 Maj f. ra. >53 Rcductionscontorer.s aflöning, hvarigenom bidrag härifrån för den öfriga regleringen försvunnit.
R:dr 50 öre. i sammanhang härmed får Utskottet anmäla en hos Preste-ståndet väckt, til! Utskottet remitterad, motion, hvaruti Professor Selander påkallat Rikets Ständers uppmärksamhet å behofvet att för flera af bemälde Kollegii embetsoch tjenstemän öka den aflöning, Kongl. Majit föreslagit, samt i sådant, afseende anfört, hurusom ifra - 62 Stats-Utskottets Utlåtande N-.o '148. gavarande Kollegium från alt vara en vetenskaplig konsultativ myndighet efter hand blifvit eli förvaltande verk, med ständigt vexande göromål och en allt vidsträcktare verkningskrets i följd af de stigande fordringarne på den allmänna helsö- och sjukvården; alt antalet af inkommande mål, som i äldre tider uppgått till endast några hundra årligen, så betydligt ökats, att det år 1850 utgjort 5,437 och under de sista åren stigit till mer än 6,000; att, ehuru orsaken hvarföre lönerne för Kollegii ledamöter hittills varit satte lägre, än ledamölernes i andra Kollegier, måste tillsitt-iIvas den omständigheten, att de förre ansetts kunna genom enskild praktik bereda sig inkomst, sådant likväl numera vore hvarken lämpligt eller förenligt med göiomålens beskaffenhet och mängd; att äfven Sekreterarens göromål i betydlig mån ökats, så alt, då antalet af utgående expeditioner år 1820 uppgick till 1,049, detsamma år 1855 utgjorde 2,985, samt att Kollegii ombudsman, hvilken måste innehafva Medicine-doktors grad, vore af sina många göromål, hvartill hörde den ansvarsfulla förvaltningen al och den vidlyftiga redogörelsen lör Kollegii fältläkare-kontor, nödsakad att dagligen vara tillstädes ä embetsrummet; varande af motionären föreslaget, alt Sundhets-kollegii ledamöter finge komma i åtnjutande af lika löneförmåner, som ledåmöterne i Rikets Kollegier, samt alt Sekreteraren och ombudsmannen skulle ställas i samma löneförhållande, som Kollegii Kamererare.
Då Hr von Strokirch fortfarande för ordar sitt förslag, hvars nytta fortfarande icke af mig kan inses, ville jag framställa den förmodan, att blifvande Adelsmötens Riddarh.-Utsk. kan dela sig på i. ex. tre sektioner för att granska räkenskaperna, ett års böcker och prot:r, å hvarje sektion; lil) Den 11 April f. rn. dä måtte väl granskningen ej kräfva alltför lång tid, förutsatt att papperen äro någorlunda i god ordning, och förvaltningen ej blifvit mera invecklad eller svårlättlig än hittills. Besigtningen af Riddarhusets gård och lägenheter tyckes vara snart undangjord. Således kan jag ej finna de årliga mellanrevisionerna nödiga’; meri väl finner jag dem skadliga, emedan Adelsmötena, då allt vore på förhand undangjordt, »klappadt och klart,» som man säger, skulle förlora uti interesse, och lätteligen blifva mindre besökta, än som, för det af Hr von Francken i dess motion så förtjenstfullt åsyftade sammanhållande hand af personlig bekantskap och ömsesidig inflytelse af fosterländskt ridderlig anda, riddersrnännen emellan, vore önskvärdt. Hvad åter Gr. af Ugglas yttrande beträfiär, torde det vara Riddarh -Utskits ledamöter, snarare än Direktionens, hvilka böra derå i svaromål ingå, enär initiativet till förslaget från fJtsk:t utgått och af oss endast pröfvats. lag lemriar således åt dem, att i detta afseende sig yttra. Frih. Leuhusen: 1 afseende på Gr. af Ugglas’ anmärk ning får jag nämna att kommitlerade icke förbisett detta, men de hafva föreställt sig att om afsägelser skulle få ske, komme detta att draga ut på tiden innan Utsk:t blef fulltaligt. Deremot har Utsk:t föreställt sig att om man utelemnade detta stadgande, så skulle R. o. Ad:ns ledamöter i alla fall fullgöra sina åligganden. På dessa skäl har Utsk:t uppställt §:n, sådan den är, och iag tror äfven att den i detta skick bör bifallas. Hr Ramsay:
Måhända lärde jag mig genast i början af öfverlägguingarna, för att äfven här laga ett ringa exempel , då andra hufvudliteln af anslaget till skrifmaterialier åt slottsvaktmästare förevar, att det vore fråga blott om anslag, icke huru de skulle användas, då icke ens rösten från deras förespråkare och gynnare fick hindra orättvisan att skrifningen af några ark fångjournaler i Wisby skulle betalas lika med flera hundrade i Malmö. Jag lärde mig äfven af detta, att det ej längre lönade dagtinga om anslag till notarie-biträde åt landssecreterarne, i förhoppning att desse kunde återfå sina löner, som kanske genom accorder blifvit sålda från Kronan till enskild egendom , och genom återfående af hvilka löneinkomster lill deras rätta ändamål, tjenstens bestridande, det icke längre skulle tarfvas att begära ytterligare bröd, bredvid den redan nog drygt utdelade Kronans kaka, att dermed föda länsnotarierna. Måhända lärde jag Den i3 Augusti. mig inse detta ytterligare, ehuru jag redan linde bort lära det af dem som intaga höfdingeplatserna; jag vet icke under hvilket annat allmänt kändt villkor, än en vid tillsättningarna ofta omtalad förmåga hos den ena eller andra att gifva afträdaren hvad som begäres. Jag bade bort lära mig af de flera af deni, som ytlrat sig i saken inom detta Hus, alt det lika litet är af deras lära, som af deras föresyn, som t. ex. länsmannen skulle bibringas den nya öfvertygelse att det är skicklighet endast och icke accord, som banar väg till förtroende och de ökade löneförmåner Pi. St. åt dein beredt. Löneanslaget är gjordt; vi få se hvad öde som väntar de befordringsgrunder jag vid denna, och långt före mig Särskildta Utskottet vid en föregtde, riksdag föreslagit. Ett vunnet anslag är dock icke att beli akta såsom ett vunnet slag eller en annan fördel. Jag har härmed icke velat säga, att anslagen vid denna riksdag äro för stora, tvertom, de torde vara alltför små i många fall. — Men hvarföre då klaga? frågar man. Jag svarar med ett exempel:
Af den dubbla tull, som, enligt Seglations-Ordningen, erlägges dels för Varuöfverskott, som till mer än 10 procent öfverstiga skedd angifning, dels då en med högre tull belagd Vara origtigt angifves till förtullning under namn af en, sora drager mindre tull, njuter den Tull-Betjent, genom hvars åtgärd sådan rättelse vunnits, hvad som öfversliger enkla tullen, äfvensom af den enkla tull, som tillkommer för Varor, hvilkas qvantitet blott till 10 procent och derunder öfverskjuter angifningen, den Tull-Betjent, sorn öfverskottet anmärkt, bestås 10 procent. §• i3- Till Handelns underlättande kommer så kalladt Credit-Upplag, eller anstånd med Tull-afgifternas betalning för alla i Tariffen i sådant afseende utmärkta Varor, till der bestämde minimi-qvantiteter, att tills vidare ega rum uti Städerne Stockholm, Götheborg, Gefle, Carlscrona, Carlshamn, Malmö, Norrköping, Calmar, Wisby, Helsingborg, Westervik, Ystad och Uddevalla, samt de flere Städer, hvilkas Tull-Uppbörd, med Lotsoch Båk-afgifter inberäknade eldigt Bokslut, kunna komma att upp - 93 Bil. t. E.rp.-Utsk.s försl. t. und. skrif.
Sjelfva begreppet om en sådan bevakning bar jag förmodat icke böra sträcka sig utöfver, livad dess ändamål fordrar; och delta ändamål ligger endast uti bekräftande af handlingens tillvarelse och verkliga innehåll, sådant det skall kunna blifva gällande. Skyldigheten att bevaka är ålagd ”livar som ”något testamente Fatt häfver”; men denna skyldighet, hvars föremål endast är handlingens ”uppvisande inför domaren”, hörer icke till klassen af dem, vid hvilkas uppfyllande någon ting ankommer på personen. Åtgärden består i ett uppvisande; och hvad som skall uppvisas, testamentet, dokumenterar sig sjelft. Genom dess innehafvande visar den, som framlemnar det, sin behörighet. Hvem han är, behöfver ej ens i rättens minnesbok antecknas; och i otaliga, i de flesta fall, tror jag sådant ej heller hafva skett. Om jag nu på dessa skäl kunnat antaga, att i förevarande fall den af hustrun, som efterlefde, gjorda bevakning gällde för testamentet i dess helhet, och ej blott för de henne sjelf deri tillagda fördelar*); så torde jag äfven i andra frågan eller beträffande rätta meningen af hennes söners bifall till testa ö # O mentet, hafva skäl till den lankan, alt detta bifall varit lika vidsträckt eller omfattat testamentets hela innehåll, och icke endast den andel deri, som modren tillkom. Då hela förordnandet utan inskränkning blifvit af henne bevakadt och kunnat bevakas; kunde något mindre än samma hela förordnande icke åsyftas med det bifall till dess bestånd, som benne af sönerna lemnades, så vida ingen inskränkning till blott en del deraf var uti bifallet uttryckt. Ville man invända, att modrens behörighet till elt aftal med sönerna, syftande på ofödda testamentstagares fördel, kunde vara mindre, än hennes behörighet att för dem endast bevaka testamentet; så skulle rigtigheten af denna invändning så vida kunna medgifvas, som modren å de framtida emollagarnes vägnar visserligen icke kunde någon ling utfästa.
Detta mätte ådagalägga, alt de allmänna läroverken, åtminstone gymnasierne, icke hafva det förtroende, som de hofde äga, om de skulle uppfylla ändamålet med offentliga undervisningsanstalter. Man har omtalat'behofvet af realskolor; men dermed menar man utan tvifvel tillämpningsskolor, antingen för det ena eller andra yrket, vare sig navigation, lechnologi eller hvilket annat sorn helst. Dessa Den 1.Februari e in. 55 skolor äro såsom J väl veten, mine Hrr, något helt annat än nya Elementarskolan, som icke är riktad på något visst yrke, utan åsyftar lika med andra elementarläroverk att gifva sina lärjungar en allmän förberedande hildning, eller att göra dem skickliga för hvilket yrke som helst, vare sig vetenskapseller näringsidkare. Jag vili icke längre upptaga eder tid, utan slutligen förklara mig vara af samma mening med de talare, hvilka förut sagt, att de särskilda punkterna i Ulsk:s hetänk. äga det inbördes sammanhang, alt de antingen höra bifallas i sin helhet, elier ock förkastas, eller återremitteras; men jag hoppas och anhåller, all R. o. Ad. på de skäl, som andra talare och jag nu sednast haft tillfälle anföra, mätte gilla betänk. Många ledamöter yttrade härtill bifall. F rili. von Döbeln, Napoleon: Hela denna discussion hade kunnat undvikas, om Utsk. helt enkelt kringgått motionerne, antagit det dugliga och förkastat det mindre nyttiga. I stället har Utsk. ingått i en vidlyftig discussion angtde de begge bildningslinierne och slutat med en anhållan hos Konungen om undersöknings verkställande i denna fråga af en dertill nedsatt comité'. Presidenten Westerstrand har i sin motion sökt förena de båda bildningslinierna och velat sätta ordning i hela den mängd af små skolor, som finnas. Föröfrigt finnas icke 2:ne bildningslinier. Allting här i Sverige hör gå ut på det nyttiga och nödvändiga. Geographien t. ex. bör studeras, och jag frågar om ej geographi är en nyttig sak? Jo; på samma sätt förhåller sig med andra läroämnen.