Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, att af boställsinnehafvaren återbetalas med en tjugondedel om året från och med 1864 till dess hela beloppet blefve guldet, samt Häradshöfdingen Sandels i November månad 1860 aflidit, utau att hafva uppburit någon del af lånet, — hans efterträdare i embetet Häradshöfdingen Carl Daniel Poppius, som dels fått till Sandels sterbhus för verkställd nybyggnad och för skifteskostnader utgifva ersättning, dels fått sig ålagdt att inom två år hafva bostället bebyggt, dymedelst tillskyndats kostnader, ej obetydligt öfverstigande don summa, som blifvit Sandels såsom lån anslagen; i följd hvaraf och då Poppius vore i saknad af enskild förmögenhet, motionären hemställt, att berörde belopp, 7,000 R:dr, måtte såsom lån, under enahanda vilkor som för Sandels varit stadgade, Poppius tilldelas; men enär de bevekande omständigheter, som föranledde bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående låneunderstödet åt Häradshöfdingen Sandels icke i fråga om hans efterträdare i embetet visats vara för handen och några andra giltiga skäl för bifall till motionen icke blifvit förebragte, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer må finna förenämnde enskilde motionärs ifrågavarande framställning icke förtjena afseende. 23:o. Från Bonde-Ståndet har blifvit till Stats-Utskottet remitterad en inom nämnda Riks-Stånd väckt motion, deruti Riksdagsfullmägtigen C. J. Johansson från Östergötlands län hemställt, att Häradshöfdingen i Kinda och Ydre häraders domsaga inom samma län A. E. von Hartmansdorff, hvilken icke egde förmånen af boställslägenhet, måtte af allmänna medel undfå hyresersättning att med 800
Emellertid hade Mary kommit till fördäcket och närmat sig ett fruntimmer, som med fötterna insvepta i en stor, rutig shawl satt fördjupad i läsningen af en bok. Hon bar på hufvudet en liten rund hatt med ett ljusgrått flor, hvilket utan att täcka ansigtet, gaf det ett uttryck som hade man sett det genom en lätt poetisk dimma. När Marys gestalt stadnade framför henne, lyftade hon upp två stora, blåa ögon med ett uttryck af liflighet, hvilket sällan förekommer hos ögon af denna färg då de med ens falla på ett nytt föremål; de bruka lifvas, men sällan genast vara lifliga. Kring hennes vackra, välbildade läppar lekte ett eget slags leende, som utan att vara gladt, var liksom ett återsken af en i hennes hjerta för hela menskligheten inneboende välvilja. Uti detta leende fanns icke heller den enformiga artighet, som den fina uppfostran och verldsvanan trycker på mången qvinnas läppar och som nästan lika möter en vän och en person som hon föraktar. För att få en klarare föreställning om denna qvinna, så låtom oss läsa fragmentet af ett bref som ganska troget återger hennes person. Slutligen skulle jag göra Lady S. bekantskap och blef införd till henne af min vän L. Hennes tant var icke hemma, men efter att hafva låtit anmäla oss, blefvo vi visade till en liten salong, hvilken jag hade tid att betrakta under det vi väntade på templets gudinna. Rummet bar en underlig prägel af qvinlig och artistisk smak, samt manlig verksamhet. Det var ett slags boudoar genre Pompadour, hvitt siden med rosor; en mängd små saker, alla artistiska och smakfulla, voro der uppställda, statyetter, små taflor, fina thé-serviser, kinesiska vaser; det var en sammansättning af olika genrer och ändock fanns uti det hela en trefnad som visade att den, som bebodde detta rum, hade ordnat allt för att behaga sina ögon och ej af fåfänga bevis på en sjelfständig natur, som känner ingen annan lag för sin smak, än sin egen ingifvelse.
Härefter ålägges det Biskop och Konsistorium att noga tillse vid presters ordinerande ej allenast framsteg i studier, men ock att ordinandi ega »af Gud förlänt.a embetsgåfvor samt äro för gudfruktigt lefverne väl bekante.» I 7 g af det utaf Friherren utdömda cirkuläret den 21 Aug. 1786 finnes föreskrifvet, att, vid förslags uprättande till presterliga lägenheter, skall det åligga Konsistorierna, att »hafva afseende först och främst på de sökandes gudsfruktan, samt ett dygdigt och stadigt upförande, hvarförutan andra goda egenskaper föga äro att anse.» Likaledes står i 9 § af samma bref, att, vid befordringar, jemte afseende å lärdom och skicklighet, måste hufvudsakligen verklig förtjenst tagas i betraktande; dessa §§ äro särskildt åberopade och förklarade i K. Cirkuläret den 24 Jan. 1811, hvarvid uttryckligen yttras att afsigten icke vore att tillägga lärdomen ett uteslutande företräde till de största pastoraten, »enär den icke blifvit fortsatt till en utmärkt grad eller förenad med erfarenhet, vare sig i presterliga göromål eller uti det med andeliga läroembetet så nära beslägtade undervisningsverket.» Den 19 November f. m. 229 Motionären har emellertid ansett, att man icke bör fästa så mycket afseende på kunskaper, som man nu gör, och att »insigt i vanliga skolämnen» är tillräcklig, ja, han begär till och med, att icke ens på innehafvandet af detta ringa mått af kunskaper måtte fästas allt för stor vigt eller hufvudsakligt afseende. Emot detta hans yrkande anhåller jag att få framställa invändning. Visserligen vore det mycket orätt, att vilja göra kunskapen till en sådan hufvudsak, att det andliga lifvet underordnades och bortskymdes; men att vilja till ytterlighet gå den motsatta vägen, eller utdöma kunskaperna, är icke heller rådligt. Den Grekiska kyrkans poper i all deras okunnighet äro i detta fall ett varnande efterdöme.
Hr von Troil, Emil: Då Hr Gunthers motion för en stund sedan discuterades, hörde jag af 2lne talare yrkas 348 Den i3 Mars f. m. en sats, som jag ville vederlägga; men jag hindrades derifrån genom ett bud, sorn utan dröjsmål påkallade min närvaro uti ett förvaltande verk, hvaraf jag är medlem. Då jag nu återkommit, anhåller jag att få yttra några ord i ämnet, som torde få åtfölja den remiss af Hr Giinthers motion, hvilken jag förmodar redan vara beslutad. Det sades nemligen, att Riksg.Cont. borde utlåna, ej directe till jordägare, utan till hypotheksbolag. Den förste talaren anförde alldeles intet skäl och är derföre svår att vederlägga; den andre åter anförde, att en sådan utlåning ej i något land vore bruklig. Jag vill ej förneka nyttan af alt begagna andra landers erfarenhet, dåinan saknar egen, men sådant är ej förhållandet i förevarande fall; ty ett af Statens Verk, nemi. banken, bar hos oss sedan mer än ett sekel verkställt sådan direct utlåning till jordägare, och det har visat sig, att pröfningen af säkerheten kunnat så verkställas, att banken ganska sällan blifvit lidande. Att denna utlåning på lång tid är oförenlig med en väl ordnad bankrörelse, är en annan sak, som ej har någon tillämpning i afseende å Riksg.Cont. Dessutom är klart, att om Riksg.- Cont. skall kunna låna till hypotheksinrättningar, måste sådana på säkra grunder först vara inrättade. Detta är ännu ej fallet i någon provins; och om det måhända kan åstadkommas i en eller annan, inträffar det visst ej i alla. Men de landskap, der locala förhållanden hindra uppkomsten af hypotheksföreningar, lära derföre ej böra uteslutas från förmånen att förmedelst Riksg.Cont:s credit erhålla lån på billiga vilkor. Här har äfven blifvit taladt om den utveckling, begreppen om hypotheksföreningar hos oss erhållit sedan 1823 års FinanceCommitte' afgaf sitt betänk. Jag medger, att det uppgjorda förslaget till hypoteksförening för Skåne vitsordar derom; men allmänna tidningarna hafva äfven omtalat andra förslag, som synas mig utvisa motsatsen.
Jag yrkar den; jag begagnar det enda sätt vi nu mera äga, till att kunna ifrågaställa den inför Thronen, sedan man dömt oss till ett oundvikeligt beroende af ConstitutionsUtskottets majoritet. Jag bekänner uppriktigt, att jag ej anser alla de 5 anmärkte punkterne vigtige; att blott 3 förtjena synnerlig uppmärksamhet; att de äro af ingen betydenhet, emot de resultat, hvartill man kommer, då mau granskar förvaltningssystemet på det hela. Men jag ber Ridderskapet och Adeln besinna, att vi ej äga annat juridiskt medel, att be^ fordra vårt moraliska syftemål; att beslutet är högst vigtigt, så väl för Konungen och dess Ätt, sora för Folket; att alltså vi böra gifva vika för nödvändigheten och begagna de få medel oss äro lemnade. Och jag kan ej tro, att det skulle kunna undgå Konungens uppmärksamhet, om Ridderskapet och Adeln fattade ett beslut, som väl aldrig kunde apses allena vålladt af de anmärkte detaillerne, utan måste sökas i det behof, som vår känsla säger oss nu förefinnes af en ändring i Rådgifvande personalen. Då jag nu uttalat dessa ord, bör jag likväl öppet bekänna, att jag ej med en Ministérförändring förstår, att hvarje nuvaran - Den 18 Julii e. tu. de Konungens Rådgifvare skulle aflägsnas. Beslutet kan ej angå andra än dein, som deltagit i de af Utskottet anmärkte beslut. Jag vet alltför väl, att äfven deribland finnas män, som skulle kunna framgent gagna fosterlandet, om en bättre anda blifver rådande inom den collectiva conseillen. Jag erkänner, att hela Rådet utgöres af män, för hvilka jag hyser enskilt aktning, ja! vörd^ nåd och erkänsla. Men jag har aldrig förblandat enskilta och offentliga förhållanden. Och här är vid detta tillfälle icke fråga om någon viss person i hufvudsaken. Det beror af Konungen att göra det afseende på beslutet, som han finner för godt; men Ridderskapet och Adeln har dermed uttryckt, att Hans uppmärksamhet fordras till Dess och landets sannskyldiga väl, och det är nog, för att gifva ökad kraft åt
Utskottets förslag, att indela den under hufvudrubriken metaller uppMetaller, tagna artikel ”messing, arbetad, alla slag, gjuten, smidd eller prässad, oäkta lahn derunder inbegripen” i 3 klasser med olika tullbestämmelser, har icke vunnit bifall af något Riks-stånd; utan hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bondestånden bibehållit gällande redaktion och tullbestämmelse, samt Borgareståndet deri beslutat endast den ändring, att införselstullen skulle nedsättas från 16 sk. till 12 sk. per skålpund. Hvad Utskottet för öfrigt i afseende å hufvudrubriken metaller föreslagit, alt under arbetad messing lemna hänvisning för tråd till lika tullbehandling med koppartråd, och att indela rubriken metaller, sammansatta: 'alla andra slag, arbetad” i förgylda med 36 sk. och andra slag med 24 sk. införselstull per skålpund, har Borgare-ståndet godkänt, men de öfriga Stånden, under vidblifvande af gällande taxa, ogillat. Såsom Utskottet i det föregående yttrat, kommer koppartråd att fortfarande upptagas under hufvudrubriken tråd; och då messingstråd hittills varit sammanförd med koppartråd och med denna dragit lika tull, förefinnes emellan Stundens beslut angående messingstråd ingen annan skiljaktighet, än i afseende å stället, hvarest denna artikel skall i taxan upplagas; uti hvilket hänseende, till följd af 3 Stånds beslut, gällande taxa måste bibehållas, likväl med den förändring af ... i n rubrikens indelning och tullbestämmelser, som af Ståndens beslut angående koppartråd är beroende. Skulle Borgareståndet icke vilja frånträda sina, från de andra Ståndens i öfrigt skiljaktiga beslut, angående dels införselstullen å messing, arbetad, och dels bestämmelserna för metaller, rubriken: alla andra slag, arbetad; så föranleda dessa skiljaktigheter följande omröstningar: 36 Bevillnings-Utskotlets Memorialt N.-o 23. Metwurst. 221:o.
Ett vist hjerta talar klokliga, och lärer väl. Ljuftig ord äro en hannogskaka; de trösta själena, och uppfriska benen. Mångom behagar en väg väl, men hans yttersta drager till döden. Mången man kommer i stor olycko genom sin egen mun. En lösaktig menniska gräfver efter olycko, och i hennes mun brinner eld. En vrång menniska kommer träto åstad, och en lackare gör Förstar oens. En arg menniska lockar sin nästa, och förer honom in på en ondan väg. Den som blinkar med ögonen, han tänker intet godt; och den som biter läpparna, han fullkomnar ondt. Gå hår äro en hederskrona, den på rättfärdighetenes väg funnen varder. En tålig man är bättre än en stark; och den, som råder sitt sinne, är bättre än en som städer vinner. Lotten varder kastad i skötet; men han faller hvart Herren vill. En torr bete, der man låter sig med nöja, är bättre än ett fullt visthus med träto. En klok tjenare skall råda öfver snöplig barn, och skall utskifta arfvet emellan bröder. Såsom elden pröfvar silfret, och ugnen guld, alltså pröfvar Herren hjertan. En ond menniska aktar uppå onda munnar, och en falsk menniska hörer gerna en skadelig tungo. Den som den fattiga bespottar, han försmäder hans skapare; och den som gläder sig af annars ofärd, han skall icke ostraffad blifva. De gamlas krona äro barnabarn, och barnas ära äro deras fäder. Det står icke en dåra väl att tala om hög ting, mycket mindre en Första, att han gerna ljuger. Gåfva är en ädelsten; hvart man henne bär, så främjar hon väl. Den som synd skyler, han förskaffar vänskap; men den som sakena röjer, han gör Förstar oens. Ord förskräcka mer en förståndigan, än hundrade hugg en dåra. Ett bittert hjerta söker efter att göra skada; men en grufvelig ängel skall komma öfver honom. Bättre är möta en björn, den ungarna borttagne äro, än enom dåra i hans galenskap. Den som vedergäller godt med ondo, af hans hus skall det onda icke återvända.
fJKk å vi här anmäla en i offentligheten framträ- åJNi i " dande ny länk af ett sedan flere år fortgående serieverk, sker det för att påpeka ett foretag, som för hela vårt folk är af det högsta värde och som i fullt mått förtjänar det mäktiga understöd, som kan komma detsamma till del från damernas sida. Det är icke alltid för den stilistiska fulländningens skull, icke ens för det fängslande och spännande i själfva innehållet, som ett literärt arbete blir intresserande. Det kan få en sådan egenskap äfven då det framträder i den mest torra och schematiska form, ja till och med om det blott innehåller namn, årtal och släktregister — just detta, som vid den historiska skolundervisningen gäller som det mest afskräckande af allt. Ja, regenthusens släktregister, bataljernas årtal och diverse mer eller mindre » politiska namnlistor », — de voro just icke så synnerligen angenäma. Men annorlunda blir förhållandet helt säkert, då fråga är om vårt eget och våra bekantas släktregister och de, låt vara torra, men ändå mången gång önskvärda uppgifterna om deras lefnadsöden, ålder, dödsår m. m. Det uppstår i det dagliga umgänget så ofta fråga om en persons släktförhållanden, om spridningen af en stor syskonkrets åt olika håll, om bekantas ålder, om aflidna personers dödsår och mycket annat af samma art. Ofta får man då lemna den uppkastade frågan obesvarad, ty man har icke till hands någon sakkunnig, som kan lemna den önskade upplysningen. Huru gärna skulle man icke då vilja hafva att tillgå en lätt handterlig uppslagsbok, som fullständigt och tillförlitligt samt utan att kräfva något besvärligt letande lemnade alla de åstundade upplysningarna. Detta önskemål är nu till stor del förverkligadt och blir det allt mera — tack vare protokollssekreteraren Ornbergs » Svenska ättartal », hvars sjätte årgång nyligen utkommit. Ett arbete af ofvan antydda art har ridderskapet och adeln länge haft i Anreps » ättartaflor » och » adelskalendrar »; enhvar känner nog, huru man ofta varit intresserad af att rådfråga dem. Men de ofrälse släkterna, hafva de icke samma rätt och ofta nog äfven samma intresse som de adliga?
Den 25 September e. m. 347 råg, användt till brödbakning at Hufvudstadens fattige, än ock den 4 dennes under N o 470 nieddelte, samt den 16 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid förstnämnde Betänkande gjorde anmärk, ningar; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde Betänkande gilla; likväl med det tillägg, att Riksens Ständer, vid anmälan af deras samtycke till afskrifning af de medel, som sedan sista Riksdag blifvit använde till brödprisets nedsättande, borde, då något anslag till detta ändamål nu icke eller af Riksens Ständer blifvit gjordt, förnya deras vid samma Riksdag yttrade underdåniga anhållan, att några Statens medel icke vidare mätte i sådant afseende varda påkostade; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut Supra. S. D. Föredrogs % nyo och gillades Statsoch BancoUtskottens den 10 dennes under Nto 473 afgifne, samt den 1.6 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande i anledning af Kongl. Majus Nådiga proposition, angående bidrag till utförande af Hjelmare Canal och SlussVerks ombyggnad. Ut Supra. S. D. Remitterades till Statt' och BancoUiskottm: Herr Hjertås, Gustaf, den ^3 dennes eftermiddagen på bordet lagde'Motion, angående en assignerings-fond för Hypuihekseller, Fa - 34» Hen 3 5 September' e. m. stighetsBanker, jemte de af åtskillige Ledamöter,' i anledning deraf, afgifne yttranden. Ut Supra. S. D. Föredrogs a nyo och bifölls BeviliningsUiskottets den 15 dennes under Nio 39 aflåtne, samt deri 18 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, med förslag till en förändrad Tariff för Husbehofs-brännvinsbrännirgs afgiften.
Ståndet vara fullkomligt oförhindrad! att fatta det beslut, Ståndet finner för godt, äfven om derigenom icke vinnes annat än alt tillkännagifva en opinionsyttring. 1 öfrigt får jag tillägga, att om Frih. Spiengtportens förslag till redactionsförändring skall antagas, önskade jng att efter ordet ”städer" tillädes ”och orter”, så att förslaget blefve — "Sådana städer och orter” o. s. v. Hr Lefrdn: Jag anmälte mig endast för alt, såsom Hr Liljenstolpe nu yrkat, få orden ”och orter” tillagda efter ordet ”städer”; ty vi hafva flera sådana militäriska positioner, som icke äro städer, t. ex. Carlsborg, Carlsten, Waxholm m. fl. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Min tanke är, att allt hvad som stadgas i delta 3 mom. i afseende på värfvade armeen och flottan kan fullkomligt utgå; ty då i §:n af detta förslag stadgar, att hvarje församling "skall lemna "nödtorftig vård och försörjning åt sådana dess medlemmar, "sorn sakna förmåga och medel att sjelfve sig dermed förse,” samt alla personer, som tillhöra armeen, jemväl tillhöra någon garnisonsförsamling, faller det ju af sig sjelft att garnisons-församlingarne skola underhålla sina fattiga, icke de städer uti hvilka garnisonerna äro förlagda. Men ingen lärer väl vilja påstå, att medlemmarne af dessa församlingar ensamt skola bekosta hela fattigvården, utan att K. M. och Kronan bör lemna bidrag dertill. Då kan härvid visserligen tillgå såsom både Hr von Hartmansdorff och Frih. Sprengtporten föreslagit, att Kronan ingår särskildt accord med de städer, der garnisoner äro förlagda, och bäst torde blifva om contract uppgöres emellan K. M. och Kronan samt de communen, som åtaga sig att vårda ifrågavar. fattiga.
Det ifrågavar. målet rörer en privatbank och hufvudsakligen ett dess reglemente, hvilket blifvit i likhet med ett föregule reglemente utfärdadt, skiljande sig från detsamma blott i en enda puukt, hvilken sednare omständighet hos Utsk:s ledamöter stadgade den mening, att det vore hardt att tillämpa samma straff ä Statsrådets samtlige ledamöter, som å föredraganden, då denne möjligen hade underlåtit att å berörde åtskillnad reglementena emellan fästa deras uppmärksamhet. Frih. Cederström har ytterligare sagt, att Ulsk. förfarit grundlagsstridig! vid behandlingen af det 3:tlje målet, som rörer sportelersättning till Posliuspeeloren i Carlstad; hvarvid Hr Frilen fästat synnerlig uppmärksamhet vid de ord, som förekomma i slutet af denna punkt i Ulsk:s betänk, och som lyda sålunda: ”Ulsk. har, med afseende äfven derå, att fråga nu var om ett vida betydligare anslag, än som tillförene i lika hänseenden beviljats, och att ersättningen ät en derlörutan veterligen väl lönad tjensteman anslagits till högre' belopp, än Postverkets styrelse föreslagit, funnit föredragandens omförmälda tillstyrkande påkalla en ogillande uppmärksamhet.” Jag ber likväl Hrr:ne gå tillbaka och se på början af betänk., deruti Ulsk. säger, ”att det icke funnit några skäl lill anmärkmr efter den J06 §, men deremot efter öfvervägande af förekomna omständigheter, pröfvat skäligt att, enligt Reg.F:s 107 §, emot vederbör. ledamöter af Statsrådet anmärka rådgifvareåtgärderna i följande mål. När Utsk. nu tillägger, ”att det funnit omförmälda tillstyrkande påkalla en ogillande uppmärksamhet,” så ser jag den saken så, att Utsk. funnit, alt det bar påkallat dess egen ogillande uppmärksamhet. Den uppmärksamhet åter, som R. St. derpå skulle fästa, den är förut omtalad, nemi. alt mulet är anmäldt efter den 107 § och ingenting vidare. Frih.
Skrifvelse N:o 169. 537 bereda tillgång för afskedade folkskole-lärares pensionerande; och då under mellantiden intill sistförfiulna Riksdag någon del af denna tillgång icke kunnat i stadgad ordning för dermed afsedt ändamål disponeras, medgåfvo Rikets sednast församlade Ständer att samma medel finge under den tid, nu gällande stats-reglering omfattade, fortfarande hållas E. K. M:t tillhanda på det att — derest löre innevarande Riksdag sådana åtgärder i ett eller annat Stift blefve vidtagne, till följd hvaraf en fond, genom folkskole-lärares oell församlingars bidrag inom hvarje särskildt Stift bildades för de förres pensionering samt ställdes under förvaltning af en utål folkskole-lärarne stifts-vis utsedd samt under stifts-stvrelsens öfverinseende och kontroll slående direction, och såvida pä vissa allmänna grunder byggda reglementen för dessa pensions-inrätlningar blefve upprättade samt fastställda — E. K. M:t då skulle ega att, med beräknande af omförmälda summas billiga fördelning mellan Rikets samtliga Stift, utaf densamma, såsom grund-fond, tilldela hvarje sålunda tillkommen pensions-anstalt ett. proportionerligt bidrag för en gång; hvarjemte Rikets Ständer, för vinnande af det med sagde medels anvisande åsyftade ändamål, medelst underdånig Skrifvelse af deri 19 Juli 1854 anhöllo att, i fall hinder skulle förekomma emot tillämpning af de vid förstnämnda Riksdag fastställda vilkor och förbehåll för ifrågavarande anslags-summas användande, eller om dessa i ett eller annat afseende skulle befinnas mindre ändamålsenliga, E. K. M:t, i sådan händelse, mätte, efter vederbörandes hörande, i Nåder afgifva förslag lill Rikets nu församlade Ständer, med hänsigt lill de förändrade grunder, sorn kunde erfordras för ett framlida ordnande af denna vigtiga angelägenhet samt ett syltesenligt användande af dertill disponibla medel.
BondeStånden, enligt ankomne ProtöcollsUtdrag, bifallne Utlåtande, hvilket alltså åberopas och till föriiyad pröfning vördsammeligen öfverleinnas; Och får i afseende på det inkast, som i denna fråga möjligen kail göras, att om än personligt ansvar för annans Sktlld bör ega rum, detsamma åtminstone ej bör vidtagas förr än Gäldenären jemn Vål är bysatt, Utskottet vördsamt erinra, att denna föreskrift vöre en inskränkning i det ovillkorliga ansvaret, och följakteiigen ett tillintet - Lagutskottet; Betdakandett. H75 görande af all den credit en ProprieBor-t gen nu medfören Stockholm d. i 5 Sept* l823i N:o iS3, Ankom d. Sept. 182IR 'Riksens Högloft. Stånders Lägsami Allmänna Besvärsoch EkonomiVt skotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens afgifne Betänkande, ofver väckte frågor om öfverseende och förbätringaf Rikets Ekonomiska och PolitieFörfattningar, samt om Länds höfding arnes rätt, att utfärda vit esf årbild ni. T/L Högloft. Ridderskapet oell Adelil samt Vällofl.