Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående visse ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen den 20 December 1815» i hvad den rörer bränvinspannors mätning och stämpling, samt ansvar för origtighet dervid. Ut Supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Förstärkta Stats-Utskottets den 24 dennes under N:0 625 afgifne , samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial , rörande Tullbevillningens utgörande ; fann Ridderskapet och Adeln , att samma Memorial endast borde till Bevillniogs-Utskottet öfverlemnas. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls BevilIningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 21 dennes under N;o 59 afgifne , samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, med förslag till Reglementariska föreskrifter vid den föreslagne och till en del gillade Tariffen för Tullbevillningens beräkning å inkommande och utgående varor. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevill - 6 Den i December f. m. nings-Utskottets den 26 dennes under N:o 61 aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde Memorial, med förslag till voterings propositioner , i afseende på yppade sk i Ijaktigh.eter, rörande fullmakters och lysningssedlars förseende med stämpladt papper; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, under förblifvande vid Dess, i berörde ämnen förutfattade beslut, samt, med godkännande af de utaf Bevillningsutskottet föreslagne voterings* propositioner, öfverlemna dessa frågor till Förstärkta Stats-Utskottets afgörande.
Finns intet ridderskap i Sverige qvar? Vårt fordna fromma folk, hvar finns det? Hvar? Säg, Ebba Fleming, har vår strid, vår sak En sådan blodig handling på sitt samvet? Säg att den det ej har, och jag skall ega Ett lejons kraft, ett svärd på hvarje finger, En blixt uppå hvar egg! EBBA FLEMING. Till striden, son! JOHAN FLEMING. Ja väl! Till strid med hämndens, hatets brand! Bort kärlek, ömhet! – Arma fosterland! (Går. Ebba följer honom.) Tablå. (Amiral Scheels högqvarter gent emot Åbo slott. Ett boningshus till höger i förgrunden. Afton. Månsken.) Nionde Scenen. TVENNE af Hertigens SOLDATER (gående på vakt utanför boningshuset). FÖRSTE SOLDATEN. Nå, du säger ingenting. ANDRE SOLDATEN. Jag tänker. FÖRSTE SOLDATEN. Hvad tänker du då? ANDRE SOLDATEN. Jag tänker upp en visa. FÖRSTE SOLDATEN. Och jag tänker på fästningen den håller i som en sköldpadda. Vet du hvad sköldpadda ä’, du? – Det är en sorts stockfiskar, som ha ett ogenomträngligt skal, du, och man måste steka dem på glöd, innan de krypa ut der ifrån. Jag önskar vi snart hade hertigen här, så finge vi hålla dem i eld från både land och vatten. ANDRE SOLDATEN. Hur tror du det ser ut derinnanför? Finnarne kunna trolla, du. FÖRSTE SOLDATEN. Må de använda hvad makt som helst, utan folkets kär lek stå herrarne utan rötter. Puh! kommer ovädret och der ligga de som stormfallen skog. ANDRE SOLDATEN. Jag undrar hur de ha det der hemma hos oss bortom elfvarna i dalen. FÖRSTE SOLDATEN. Tänker du nu på ditt rusthåll igen? Gudskelof, att jag bara var bondedräng, som ingenting annat har än min sold, mitt korpralskap, min flicka och min frihet. ANDRE SOLDATEN. Det är skördetid som bäst. Vill du höra min visa? FÖRSTE SOLDATEN.
Hvad beträffar motionärens förslag, att marin-soldaternes befäl ej må tillåtas att permittera dem, utan de deremot bibehållas i ständig tjenstgöring och derunder begagnas i stället för båtsmännen, så måste härvid tagas i betraktande, dels att anslaget för marin-regementet, likasom för öfriga värfvade regementen, afser, att en viss del af manskapet skall permitteras under en längre tid af året, då deras aflöning och underhåll besparas statsverket, och att det sålunda ej beror af befälet att, efter eget godtycke, innehålla permitteringen, och dels att marin-regementet samt båtsmännen hafva helt olika slag af tjenstgöring sig ålagda, och derigenom sakna all förmåga att uppfylla hvarandras tjenstskyldighet. Då väsendtliga hinder således möta för bringande i verket af dessa motionärens förslag, torde det om båtsmanshållets ställande på vakans, och vakans-afgifternas ingående till statsverket, såsom beroende af de förra, ej heller kunna vinna afseende; — och får Utskottet på grund af hvad häröfver blifvit anfördt och upplyst, hemställa, att Jan Samuelssons motion icke må vinna Rikets Ständers bifall. Stockholm den 21 Januari 1848. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 8. 3 Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Jan., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om befrielse för Färs och Frosta härader i Malmöhus län från skyldigheten att deltaga i underhållandet af Långebro i Christianstads län. Uti en frän Hederv.
— N:o 60, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande Nro 31. V. B. 126. A. 198. — N:o 61, i fråga om uphäfvande af den genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 30 Juli 1831 påbjudna afgift till Hof-Kapellets Pensions-kassa utaf kringresande skådespelare, m. fl. V. B. 126. A. 198. — N:o 62, i fråga om anställande af en agronom för Norrbottens län. V. B. 126, 198. A. 204. — N:o 63, i anledning af väckte motioner, dels om indragning af åtskilige biskopsembeteu och dels om nedsättning i Biskoparnes aflöning. V. B. 258, 326, 484. A. 494. — N:o 64, i anledning af väckt motion, om meddelande af föreskrift, alt Kongl. Majlis Nådiga Kungörelse den 28^ Maj 1830, angående ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen, kapel - ( 11 ) lansoell klockare-bohl, samt presle-stomhemman, må tillämpss äfven å sådana skollärare-boställen, sora af innehafvarne skola byggas och underhållas. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 65, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 39. V B. 258. A. 326. — N:o 66, i fråga om uphäfvande af införsel-tullen på spanmål och mjöl. V. B. 185, 257, 297. A. 325. E. 497- •— N.-o 67, i anledning af väckta motioner angående folk-undervisningen. V. B. 412, 496, 499. n Första delen af l:sta punkten. A. och sednare delen deraf A. 516.
— Uppglf å närmaste postanstalt namn och adress s a m t erlägg en k r o n a, s a e r - tjena vetenskap eller konst! Undervisningsverket måste ordnas så, att alla få lika tillgång till sådana medel, som främja hvars och ens sunda utveckling, oeh dermed vore bland annat ondt sannolikt äfven trängseln på studieoch embetsmannabanan på ett naturligt sätt förebygd. Vi kunna göra mycket, vi qvinnor, äfven nu, för att leda den allmänna undervisningen in i detta spår, och vi hafva ej lof till att sitta med korslagda händer och slumrande tankar, för det man ännu nekar oss säte och stämma, der män rådslå om barnens undervisning. Vi hafva dock ett så stort indirekt inflytande på många allmänna angelägenheter, att vi ej med godt samvete kunna blunda för tidens brister. Och på vår egen vakenhet, vår egen duglighet och visade klokhet inom områden, hvilka till stor del styras af oss, beror det äfven, om kampen för qvinnans medborgerliga frihet skall slutas med snar seger öfver mannens fördomar och betänkligheter, eller den skall dragas ut genom många slägtleder. Det var blott Adam, som sof sig till sin lycka, då han fick Eva; men så länge qvinnan är som den sofvande prinsessan i skogen, sofver mycket med henne, och spindelväfven ligger ostörd öfver månget rosenfält. Prinsen, kristendomens frihetsbudskap, har kysst henne; ve henne om hon ej nu vill vara vaken! Men hon vill det ju. Hon vill vara med till » att kämpa med de bästa och våga käckt en dust mot all andlig död », bara hon fått gnida århundradens långa sömn ur sina ögon. Hon vill och hon skall då först på sina egna barn eller dem hon fått i sin vård tillämpa den enkla regeln: Hvar och en på sin plats, enligt de anlag och gåfvor Gud gifvit. När denna regel först allvarligt tillämpas af qvinnorna i hemmen, då skall den äfven genomsyra hela vår offentliga uppfostran, och först då kunna vi börja tala om ett helt svenskt folk, en harmoniskt utbildad folkfamilj, som värdigt intager sitt gifna rum och verkar sin betrodda gerning i menskligheten. Och ännu ett.
Det nr nödvändigt att på förhand fatta beslut i afseende på den fråga, hvarpå jag nu fästat upmärksamheten, antingen på det sätt jag framställt eller så som Frih. Tersmeden föreslagit, ty eljest ser jag icke huru något enda af Utsk:s föreslagna vilkor skall kunna bifallas; såvida man vill undvika att tjenstemännen, om löneförhöjningarna uphöra, skola återkomma i samma och ännu sämre ställning än förut. Om nu det bifalles som Frih. Tersmeden af Utsk:s yttrande upläst, så är det ganska bra, men det är stridande mot formen och bruket, då man nemi. icke plägar bifalla motiverna till ett Utsk:s Utlåt., utan endast sjelfva slutsatserne eller de framställda förslagen. Jag tror äfven att ett enkelt bifall till hvad som förekommer i StatsUtsk:s Betänk, i det lilla stycket, som nu är i fråga, innebär något helt annat än det förslag hvilket sedan som resultat framställes. PresteSt. har också redan gått den väg som jag föreslagit K. o. Ad. att anslå, och jag skulle tro det vara lämpligt att fatta samma beslut som i ett annat RiksStånd gått igenom, emedan man eljest stannar i 2 olika meningar, som kunna blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk. Det är af dessa skäl som jag anhåller att R. o. Ad. måtte besluta ett tillägg af den lydelse jag nyss föreslagit. Frih. Tersmeden: Det är visserligen, såsom Hr Bildt an märkt, ganska sannt att på motiverna i ett Utsk:s Betänk, framställes vanligen icke propos., men det kan ju likväl gå an att i detta fall så göra, och Exped.Utsk, kan icke underlåta att i sitt förslag till underd. skrifvelse intaga detta motiv, då det är vilkor för bifallet till det föreslagna. Jag kan således icke finna att det är nödvändigt att följa den väg som PresteSt. betriidt, då samma ändamål kan utan en sådan omväg vinnas. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: De talare, som i denna fråga yttrat sig, hafva alla instämt deruti, att det ifrågasatta vilkoret bör bifallas; tankarne hafva varit skiljaktige endast i afseende å sättet att komma till ett sådant beslut.
N:o 4, jemte det dervid fogade förslag till förordning angående vilkoren för bränvinstillverkning, under förklarande, att Ståndet godkänner samma Betänk, och förslag, med de ändringar deruti, som blifva en följd af Jöns Pehrssons från Blekinge Län med flera StåndsLedamöters 394 Den 26 Mars e. m. vid Utsk:ts Betänk, fogade reservation; hvilken St:t såsom sitt beslut antagit». H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i afseende å sättet för frågans föredragning, funne skäligt besluta, att BondeSt:ts inbjudning först skulle företagas till afgörande, samt att sedermera, derest inbjudningen icke antoges, det af Sammansatta Utsk:t afgifne förorduingsförslag skulle paragrafvis komma under pröfning. Ropades ja. Härefter anmälde sig och yttrade Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: För min del kan jag icke tro, att R. o. Ad. bör bifalla den ifrån Hederv. BondeSt:t ankomne inbjudning, att förena sig i dess beslut att återremittera Betänkö, innan detsamma till pröfning företagits. Jag får således yrka afslag på den gjorda framställningen, och anhålla att Betänk:t måtte, innan något sådant beslut fattas, underställas R. o. Ad:s pröfning. Hr Hjärne, Harald: Jag instämmer till alla.delar med Gr. af Ugglas och anser, att R. o. Ad. vid detta tillfälle ej kan vidtaga annan åtgärd, än att afslå den ifrån Hederv. BondeSt:t ankomne inbjudning om Betänk:ts återremitterande. Jag får således yrka, att detsamma, innan något sådant beslut fattas, må un derställas R. o. Ad:s pröfning, hvarom jag anhåller oin propos. H.
Majit, på sätt Rikets Ständer hemställt, förordnat, att desse Räntor skola efter årlig markegång utgöras. 35. — om LÖftesmännens för Arrendet af Wendtholms Hof-Stalläng erhåline eftergift uti en uppkommen arrendebrist. Genom Nådigt Bref, d. 7 October 1828, har Kongl. Majit meddelat KamrnarCollegium och Stats-Contoiret Rikets Ständers härom fattade Beslut till efterrättelse. 36. — om utfärdande af en Författning, som tydligen utstakade gränsorne för Bil. t. Ii. St. Just, Q rubens Emb -Ber cl. 4 Nov. 1828. i5 iilla Krono-Fisken i Riket, och hvarigenom de såkallade Regale rättigheter kunde i någon mon inskränkas. På sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Kammar-Collegium af den 8 Februarii 1825 innehåller, har Kongl. Majit häröfver Sig utlåtit. 37. — att Arrendena för Kronans Strömmings-Fisken måtte bestämmas för längre tid, än nu vanligen sker, af G år. Genom Nådigt Bref, den 3 December 1823, har Kongl. Maj:t förordnat, att Kronans Strömmings-Fisken, efter nu varande arrendens utgång, icke skola utarrenderas på korrtare tid än i5 år, då icke serskilda locala förhållanden föranledde till undantag, hvarom anmälan borde hos Kgl. Majit göras och Dess Nådiga Beslut afvaktas. 38. — angående undersökning, rörande Förvaltningen af Strömsholms StuteriInrättning. Under den 2 Mars 1824, har Kgl. Majit förordnat vissa Comiterade att, i förening med Chefen för Stuteri-Styrelsen, efter undersökning å stället, afgifva förslag lill en förbättrad organisation af Stu - i6 Bil. t. R. StJust.
2 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 5i. den, hvaraf ofta handt, att de som vid executive auctioner inropa egendomar, för betäckande af sina fordringar, icke erhålla någon, som vill bruka desamma mot erläggande af skatterne; att invånarne , i anseende till dess fattiga tillstånd, ofta söka sig arbete i andra provinser, och att vid missvextår alltid hela hushåll utvandra att lifnära sig med tiggande; att, då Lima socken således vore i samma förhållande, som grannsocknen Särna, om den icke kunde anses för sämre, skäl vore, att Lima sockens invånare borde njuta enahanda befrielse från bevillning och öfrige personella utskylder, som Särna sockens invånare tillkommer. Utskottet, som, ehuru 3:ne Riks-Stånd bifallit Betänkandet N:o 43» likväl, jemlikt 71 § Regerings-Formen, ålegat ifrågavarande ärende till förnyad handläggning upptaga, har tagit i öfvervägande de vid nämnde Betänkande gjorde anmärkningar; men enär deraf icke blifvit visadt, hvad som uppgifves, att Lima sockens invånare äro i den belägenhet, att ett verkligt behof af den föreslagne lindringen kan vara af nöden, samt om invånarne äro i den utblottade ställning, att de icke förmå sina skatter gälda, hos den delen af de skattskyldige vid sådant förhållande utskylderne gå till afkortning, anser Utskottet sig böra vidblifva dess i Betänkandet N:o 43 afgifne, af 3:ne Riks-Stånd godkände, yttrande. Stockholm den 29 Maj 1841. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckbriet , 184 s. Bevillnings-UIskotlels Betänkandej N:o Si. % N:o 52. Ank. till Exp. Utsk. d. 29 Maj i84i> kl, 1 e. m, Betänkande, med förslag till Bevillningssummans fördelning.
Sedan Stats-Utskotlet sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, för frågans gemensamma behandling, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande; men, enär Utskotten i det redan afgifna Betänkandet, i fråga om organisation af Folkskolor, föreslagit de vilkor, hvarunder Statsbidrag till dessa läroanstalter böra eg a rum, och då bland dem Bih. till R. St. I2:te Haft. 1 2 Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens BetänkandeJT.o mäste räknas ifrågavarande, äfvensom en del öfriga psedagogier, enär de icke äro att betragta såsom egentliga Lärdomseller Apologist-skolor, så anse Utskotten det afseende å motionen ej böra fästas, att undantag göres från livad i allmänhet i detta ämne blifvit hemstäidt och föreslaget, serdeles sorn, i sådant fall, de flere öfriga paedagogierne i Riket, hvilka ej hafva högre Statsanslag till biträde för Lärarens aflöning, säkerligen derå äfven lomme att göra anspråk: och hemställa Utskotten derföre, att hvad i denna fråga blifvit framstäldt och yrkadt, icke måtte lill någon serskild åtgärd föranleda. Stockholm den 21 September 1840. Ani. till Exp, UlsL den 22 September, kl. r e. m, Betankande, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Skola i Arvika köping.
Ridderffapets och Adelns beslut, denne dagens Lienum more ägnadt til öfwerläqgningarna, rörande Lonstimtions-Utflottets förflga' til en ny Grundlag, skulle nu öfwerläggmngarne derom öpnas. Herk Den Z Junk. Herr kllLMMLr8k,öIcl, I^orenrlO, hade jnlemnat följande ödmjuka Memorial: Ingen kan lkftigare än jag känna hwad tacksamhet man är skyldig de warde ocy uplyste Herrar och män, hwilka utarbetat 0oii8titurllori8- xrojectet. Jag wägar dock trv, at ingen skal kunna anse det som en sidvördnad bewisad mot desie förtjente Medborgare, om jag dristar mig pnderkasta följande wid detta <Son8Ntutjon8-krojecc gjorda anmärkningar Högloft. Ridderskapets och Adelns nplystg ompröfrpande, i) At Konungen sjelf stal hafwa rättighet at ntwäljq sit Stats-Rgd, utan at det närmare bestämmes hwad Personer som hafwa rättighet at i detsamma inkomma, tror jag möjligtwis pä tiden lätt kunna leda tilmisibruk; ty Konungen kan ju besätta detta Stats°Räd endast och allenast med sina livori wr och sit Hoffolk? Historien förwarar ätminstone minnet af flika Regenter, som i det de lätsat efterkomma Grundlagarnes bokstaf, offenteligen drifwit gäck med dem; och det framfarna är i wisit afseende ennMtetie för det tilkommande. L) At de Ämbetsman, forn bekläda fä kallade förtroendessysilor, helt och hållet skola wara kemnade ät Regentens nyck och wälbehag, anser jag pä en gäng wara orättwist emot dem och farligt för den nationella friheten.
I böljan trodde vi, att någon olycka hade händt hästarne eller kusken, men vi öfvertygade oss snart, att allt var i bästa ordning och att något helt annat stält till katastrofen. Några » teg framför oss låg nämligen en kullfallen res vagn, som den klagande damen och den sväljande kusken förgäfves sökte resa upp. Vi skyndade genast till hjelp och inom några ögonblick kunde vagnen å nyo sätta sig i rörelse. Men — ratsch! på nytt föll vagnen åt sidan. Ett af bakhjulen hade gått sönder. » Det går inte att komma längre », ropade vår kusk, sedan ban undersökt skadan. » Tersentelte! », brummade den andre kusken. » Det är så man kan bli galen. Det bär åt skogen, om vi inte äro framme i Miskolcz i morgon bittida. » » Hvad skola vi göra? O min gud, min gud! » klagade damen. » Här är ingenting att göra, ers nåd », menade kusken, » vi få söka släpa oss fram till någon by eller csårda — den förbannade csårdan kan då inte ligga så långt härifrån! — der f&amp; vi bli qvar öfver natten. I morgon kunna vi fä hjulet l * gadt och då vara framme i Miskolcz vid middagstiden. » &gt;0 min gud! Jag måste ju vara framme på morgonen. » * Men när det inte går for sig, så får väl ers nåd lugna sig. » » Min nådiga », af bröt min reskamrat, som till min stora forvåning hade uppfort sig rätt allvarsamt under hela uppträdet, » om ni har så bråd t om, så föreslår jag, att ni följer med oss. I vår postvagn sitta blott två menoiskor, det är således plats nog för er. I morgon bittida komma vi fram till Mi-skolcz. Under tiden söker er kusk upp ett värdshus och kommer efter med vagnen på middagen. » » Men, min her e ... » » Det är ett " &gt;dt förslag », sade kusken, » jag råder ers nåd att antaga för.daget. Jag skall nog reda mig med den gamla kareten sedan. »
Huru tillgår t. ex. vid valen till ett Stånd, som inom representationen är till sitt antal det fåtaligaste, således redan i följd deraf egande förmåga att utöfva ett lämpligt inflytande på allmänna ärendens afgörande — ett Stånd, som är i åtnjutande af förtroende och som, enligt upgift, är det som bäst representerar folkets tanke? Jo i de flesta valkretsarne tillgår så, att den, sora har lust att resa eller den som vill resa för bästa priset, den, blir vald. Det var visserligen häfihufvudstaden näst före denna riksdag ett stort intresse för valen, men det var endast tillfälligt. Vill man bedöma en sak, måste man rätta sig efter de vanliga förhåIlanderne och icke efter ett undantag. I sjelfva hufvudstaden, der intresset borde vara lifligare, behöfver man blott besöka en sockenstämma, för att finna motsatsen. Jag har någon erfarenhet i den vägen, efter jag är i kyrkorådet i den församling jag tillhör. Sockenstämman der har ofta ganska vigtiga affärer att afgöra och ofta förekommer beslut om debiteringar, och de som få dem på debetssediarne, skrika öfverljudt, men icke faller det någon in att gå dit. Sålunda är en kommun med en folkmängd af närmare 20,000 personer under vanliga förhållanden representerad af 5 å 6 personer. Sådant är intresset inom hufvudstaden. I landsorten vet man, att. såvida icke de, som väljas , genast förses med tillräckliga resekostnader, så komma de vanligen icke. Om man går till våra taxeringsoch pröfningskomitéer, månne man der finner detta allmänna intresse? Jag har också i det fallet erfarenhet och vet att det intresset söker man i de aldra flesta fall förgäfves. Då frågar jag, kan man hoppas att i ifrågav:de afs:de genom ett slags trolleri framkalla detsamma? Visserligen icke, förrän vi få en genomgripande förändring i vår representation. Gr. Sparre har velat hafva en förändring i afsrde på valet till landstingsman; jag tror att han har rätt, såvida ordfrden i kommunalstämman representerade alla kommunens intressen, och jag fruktar, att då man icke forsett de blifvande landstingsmannen med tillräckligt traktamente, komma icke de basta representanterna från de mest aflägsna orterna.
Å förlikning, som angår penningars utgörande, må, der gäldenären ej visar, att han uttagit stämning till Norrsk Öfver-rätt om förlikningens upphäfvande, utmätning genast ske, men till godsets försäljning ej skridas förr, än sex månader från förlikningens afslutande tilländagålt. Är utmätning företagen, men gäldenären sedan visar, alt "han inom sagde tid sådan stämning uttagit, förblifve utmätningen ståndande, och gäfle i thy fall hvad i 4 § om utmätning å domar, som öfverklagas, sagdt är. Der förlikning angår annat, än penningars utgörande, må utmätning ej ske förr, än sex månader från förlikningens afslutande förflutit. Visas då eller sedermera, att stämning till Öfver-rätt om förlikningens upphäfvande är inom nämnde tid uttagen, förfalle all verkställighet. Stämning om upphäfvande af förlikning vare ulan verkan, der den sednare än sex månader frän afslutandet uttagen är. § 6- Kungörande (Forkyndelse) i Norrige af dom eller utslag, hvarå verkställighet i Sverige sökes, skall vara bestyrkt af ortens stämningsmän (Staevnevidner). Sker kungörandet i Sverige, bör domslutet genom stadseller krono-betjent med vittne, eller genom två nämndemän, tillställas den, hvilken domen lyder å. § 7. Hafva ett år och sex veckor förflutit från den dag, å hvilken dom eller utslag är afsagd!, deruti penningars eller böters lifgifvande föreskrilves, må utmätning på grund deraf ej ske, med mindre domen eller utslaget blifvit genom nytt beslut åter försatt i exekutiv kraft. Lag samma vare om Norrska Finans-Departementets utslag i tull inål, åtagande af böter samt förlikning: och räknas tiden från den dag, utslaget gafs eller åtagandet skedde, men i fråga om förlikning från den dag, som till dess fullgörande finnes utsatt. Äro i samma förliknings-handling särskilda dagar för särskilda fullgöranden bestämda, räknas tiden från en hvar af dem. § 8.
— D:o till utrtfeö ort . — 30: — bentia afgift flrall uppbäraö af £anDö*©ccretetaren, Då paf meDDelaé, od) i behörig orDning reDowifaö, enligt Den kontroll, forn af weDerbörande knibctöwerf fommer att beftämmaö, ©fårfarlar, ©tranD|tttarc eller Stffare, titan SorDbruf, i §em klamer: $örfta klafen 3t:Dr SlnDra Dito — tredje Dito — fjerde Dito — §emte Dito ^ . — ©imDeefkfåljare, bofatte od) jtaDigt wtftanDe på rc>ifa, till fmiDc&förfäljning af ^ontingenö 23efalIningél)afwanDe utfatte, (tällén, i §n>å klamer: $örfta klafen 3i:Dr 10-. — SlnDra Dito __5;_ Sindre 5: — 3: — 1: 24. 1: — - 16. 33 Sindre, af Q3rufö*egare till f)anDelö>refor meD SernfmtDen antagna ocf> meDetbörligen förpafaDc, perfoner, i $wå klamer: §örffa klaren fK:Dr 20: — SlnDra Dito — 10: — ©efia fijtnämnDe ffola Derjemte, till fäferfjet för afgiftené erlägganDe, iafttaga f>tr>aD röranDe åpäfffjanDlare är föreffrifwet. ©ocfne-Äåfatc meD practique, i Sroå klaf er: