Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
U:dr 1 sk. banko. Westerås den 28 December 1849. F. 0. SILFVERSTOLPE. A. IV. Ahlborg. Högström. T A II E Ii Ii för Landet Hemmantal Utsäde af Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget Underhållna Kreatur Uppskattadt värde. Strömsholms Kongl. Lustslott , Kongl. Stuteri , derunder lydande Lägenheter och Ängar Laxoch Rysie-fisket , Värdshuset Kungsoch Kungsladugårdar derunder lydande Hemman dito andra Lägenheter såsom Stallängar Krono-Säterier Frälse-Säterier Säteri-Rusthåll Rå- och Rörs-hemman Frälsehemman Frälse-Skattehemman Kronohemman Krono-Rusthåll Dito Augmentshemman Krono-Skattehemmau Krono-Skatte Rusthåll Dito Augmentshemman Militie-Boställen Dito indragna och för Kronans räkning utarrenderade Civila Boställen Ecklesiastika dito Akademie-Hemman, Frälse Dito Skatte Dito Krono Domkyrko-Hemman, Krono Hospitals-Hemman, Frälse Dito Krono Krigsmanshus-Hemman, Skatte Rekognitionsskogshemman, Skatte Skattlagda bebyggda Torp, Utjordar, Urfjellar m. fl. Lägenheter uta Mantal Dito obebyggda Oskattlagda bebyggda dito, deribland Ryttareoch Soldat-torp Backstugor “ Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig ägan de rätt
Man har ej öfverlemnat den magten , ty man har ansett Konungen äga den, men man har blott önskat , att förändringame matte promulgrras. Således kan jag ej tillstyrka det tillägg Herr von Hohenhausen yrkat , utan rakt bifall till Utskottets förslag, som instämmer med Grundlagen , och ej inskränker utan antyder all den rätt Konungen behöfver. Jag kan icke neka, att det förundrar mig att hör* talas om lulleos nedsättning å Vin, Caffe, Socker, nr nr och det af en talare, sorn ifrat emot införsel af främmande varor emot utbyte af vära exportvaror. Det är ej quent , det står ej tillsammansmed hvad man förut yitradt ; mera consequent är det att hem^ ställa om proposition till bifall å betänkandet. Herr von Hohenhaufen: Herr Lefrén har upplyst min mening i afseende på missväxter, hvilken ej kunde angå spanncmå], emedan Grundlagen och ej Bevillningsutskottets förslag tillagt denna rätt åt Konungen. Jag tror det äfven vara ett fel, att nedsättning af tullen å spannemål ej i Grundlagen är åt Konungen bestämdt öfverlemnad, det synes ock icke vara mot andan af 60 § RegeringsFormen. Jag har ej hört någon bestrida Ständernes rätt, att be, Den 14 Augusti e. ni. stämma Tullbevillning , men jag hemstället* \ fall Riksens Ständer skulle finna det icke vara lärn peligt eller för Riket nyttigt, att de sjelfva bestämma den, om de icke dä borde öfverlemna det åt någon annan, sorn bättre är i tillfälle att göra det. Jag har rätt på min egendom att bygga hus, inreda och måla det, men känner jag mig dertill ej äga erforderlig insigt, så är det väl bättre att jag öfverlemnar saken åt en annan. Af denna orsak, när ej Franska Deputerades kammare eller Parlamentet i England eller mig veterligen någon representation, som årligen sammankommer, vela^ försöka genom offentliga discussioner nedgå till alla detailler och för den minsta artikel bestämma en tull, sorn blott skall gälla för året, tror jag ej eller att det kan vara nyttigt för Sverige, otp Riksens Ständer skulle tilltro sig äga detta förutseende för ett kommande helt lustrum.
Statens pligt att hufvudsakligen söl ja för dem, som kunna gagna sig sjelfva och mensklighelen, framför dem, som knappast kunna hjelpa sig sjelfva, och än mindre andra menniskor? Så länge man bär i hufvudstaden och likaså i landsorterna ser en mängd barn mellan 8 och i3 år utan vård och uppfostran, ehuru utrustade med förmögenheter, som kunde göra dem till nyttiga medborgare; så anser jag alltför tidigt, att Staten använder sina medel på deni, af hvilka på sin höjd kan blifva ett intressant konstverk, men icke något så dugligt, som af de förenämnda. Hvad skulle R. o. Ad. säga t. ex., om en jordbrukare, som företoge sig alt odla den sämsta marken på sina ägor, under det han läte den dugligaste ligga i linda? Saken är icke någon annan i fråga om själens odling, än i fråga om jordens. Man bör naturligtvis i 6G4 Den i5 Maj f. m. begge fallén hålla sig till det, sora medför mesta gagnet* och icke tvertom, när man nemi. icke har medel att använda till hegge delarna, eller att kasta bort. Frih. Boye: Menskligheten har beklagligtvis många förhållanden, som ropa om hjelp ; men förfar man rätt, då man har till föremål det ena, om man kastar sig från detta ena in på andra förhållanden? Jag tror icke det. Må Hr Ribbing, må Hr von Hartmansdorff för sina angelägnare föremål vinna allt hvad vinnas kan; men må de derföre icke bestrida bidrag till ett välgörenhetsverk, som förtjenar hela vår omtanka, och som i andra länder med största välvilja omfattas. Jag tror, att man icke vinner någonting med att kasta sig från ämnet in på andra ämnen ; man har derigenom ingenting bestridt, i fråga om behofvet af detta ändamål. Jag fortfar således i min begäran om återremiss, och förväntar att Utsk., utan utsväfning till alla andra förhållanden, som man velat jemföra med det ifrågavar., må hålla sig till detta enda ämne. Hr von Heyne, Georg:
Prot. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Åfd. 2 Rand. 56 Haft. 1 2 Siats-Utskottets Utlåtande, M 226. låtna del af kronolägenheten Hushagen till utvidgande af Köpings å, först sistlidne höst blef för stadens innevånare känd samt ett sådant användande stod i omedelbart samband med Rikets Ständers först denna sommar beslutade medgifvande af anslag och lån till åns utvidgning, hvarförutan det ej kunde komma i fråga, så har det för stadens auktoriteter varit omöjligt att i behörig tid ingå till Kongl. Majit med begäran om en af fullständig utredning åtföljd nådig proposition i ämnet till Rikets Ständer. Det återstod för dem således blott att genom enskild motion söka vinna afhjelpande af behofvet och jag kan ej anse bristen af en fullständig utredning, då en sådan omöjligen kunnat medhinnas, men behofvet det oaktadt är omedelbart, vara ett tillräckligt skäl, att ovilkorligen afslå deras begäran. Att en del af den utaf den lili skeppsvarf nu upplåtna plats måste för åns utvidgning afstås, är fullständigt utredt och Rikets Ständer hafva dertill medgifvit lån och anslag. Behofvet af lika stort utrymme, som hittills, för varfvet, måste också med en tilltagande trafik anses gifvet. Att detta behof är omedelbart, lärer ej heller kunna nekas, och fråga är om varfvet ens utan detsamma kan begagnas. Hvad som deremot icke är fullständigt utredt, är huruvida utrymmet af den jord, som måste afstås, uppgår till det af motionären angifna belopp, likasom ingen utredning förefinnes, huruvida någon äldre disposition af kronolägenheten Hushagen lägger hinder i vägen för det begärda upplåtandet af en del deraf. Men den svårighet, som häruti möter för behofvets afhjelpande, kan öfvervinnas derigenom, att Rikets Ständer för sin del medgifva afståendet of så mycket utaf lägenheten Hushagens jord, sorn motsvarar hvad som enligt af Kongl. Majit stadfästäd plan för åns utvidgning kan blifva skeppsvarfvet afhändt och för öfrigt underställa frågan Kongl. Majits nådiga bepröfvande.
Föreslagne roaximi-summan för Lån genom Handelsoch Nä rings-Disconterne Fonden för denna utlåning utgjorde, enligt 1844 års Bokslut 2,827,875: Reserv-fonden 243,101: 12.— Upplånte medel: i Stockholm. 4j5,5oo: — i Malmö. 10,000: 4^5,5oo: Creditiv till Fahlu Bergslag, Stockholms Stads Brandförsäkrings Contor samt Sparbankerne i Riket Vid i844 års slut utestodo: Lån på så kallade Kopparsedlar io5,o56: 24. 6.
Det är visserligen nödigt, hvad summan beträffar, att approximativt närma sig det belopp, som MötesPassevolancen skall utgöra; men det torde vara mindre vigtigt, om det icke slår in på runstycket, sedan granskningssätten öfver medlens användande blifvit Rikets Ständer medgifven, och öfverskottet i alla fall kommer dem till godo, som tillsläppt medlen. Likväl tror jag, att denna fråga icke bör eller kan hufvudsakligen afgöras, förrän frågan om granskningsrätten i allmänhet är fullt afgjord. Jag vet alltförväl, att granskningsrätten på visst sätt är oss erbjuden; men sättet och vilkoren äro dock icke sluteligeri fastställde. 1 afseende på sjelfva verkställigheten af Passevolancens användande, eller utdelning i mat, anhåller jag blott få fästa mig vid ett förslag, som här blifvit framstäldt rörande RegementsChefernes befattning dermed. Jag anser nemligen, att RegementsCheferne böra vara mindre sysselsatte med bestyret om, än med bevakandet af, Soldatens rätt. Friherre von Duben, Carl: Jag bör ej uppehålla Ridderskapet och Adeln med att vidlyftigt orda i nu förevarande ämne, helst Den i3 Mars f. m. det vore ett upprepande af hvad Herr Grefve Brahe och Herr Tham m. fl. svarat å de flere anmärkningar, här blifvit gjorde vid detta måls remitterande. För min del måste jag dock förklara, att jag tror det Soldatens och Ryttarens födande under möten utgör ett gammalt åliggande i KneckteContracten, ehuru detta Rustoch Rotehållarens åliggande blifvit olika bestämdt i olika provinser. — Jag känner icke, att Kneck» teContracten i Westmanland frikalla Rotehållaren att föda Soldaten undep mötet, hvilket Herr Grefve Horn påstår; det är möjligt att förhållandet är sådant i Nerike. I åtskilliga provinser och, om jag ej irrar mig, i Dalarne äro uti de gamla KneckteContracten stipulerade vissa Lispund matvaror, som Rotehållaren är pligtig lemna Soldaten till möteskost.
Sorn äfven jag framställt en lika beskaffad Motion, innefattande yrkande, att emellan Riksdagarne ej måtte till öfverläggning förekomma sådana ämnen, som tillhöra Riksens Ständers öfverläggningar, hvilken Motion den 17 sistl. Februarii blifvit till Statsoch Lag-Utskotten remitterad; så får jag fullkomligen instämma uti hvad Herr Berghman nyss yttrat. Uppå derefter af Herr Grefven och Landtmarskalken framstäld Pioposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt anmoda Lag Utskottet, att, så fort sig göra låter, ifrågavarande Motioner till slutelig pröfning, i hvad på Utskottet kur.de ankomma , företaga. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig: I anledning af den Motion, som nu blifvit framstäld, om påminnelse till Lag-Utskottet, att snart Dm i April. i? snart få afgifva Utlåtande öfver ett dit re. mitteradt mål, får jag också göra en lika beskaffad anhållan, rörande ett annat ärende. DeC var redan för flere månader sedan som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer om afskrifning af för högt påförd Bränvin** Bevillning , bief remitterad till Bevillnings-Utskottet, men detta mål lärer äi nu icke derstädes vara afgjordt. Sådant är likväl angelägit, emedan af Riksens Ständers beslut deruti beror till en del Bevillnings Summan, hvilken måste ökas i händelse de Personer, som erlagt för hög Bränvins Bevillning skola återfå hvad de för mycket utb.-talf. Jag anhåller således, att äfven Bevillnings-Ufskottet måtte erhålla påminnelse att med det första afgifva sit& Betänkande i förberörde mål. Grefve af Ugglas, Gustaf.- Jag får vördsammeligen anmäla, att Kongl. Maj-ts ifrågavarande Propos\t on äfven blifvit af arne Stånd till Stats-Utskotret remitterad samt att målet redan till afgörande förevarit och nu endast beror på Expedition.
De ena äro stora, mätta med dagsmått; de andra kasta skuggor hän genom årtu-senden. De ena äro hufvudet högre än sin omgifoing, oeh der-med är deras störhet betecknad. De andra åter äro jätteskepnader, hvilkas hjessor stöta mot himlahvalfvet; stående på gränsområdet mellan kulturepokerna kunna de skymtas långt borta af det framtågande slägtet; och de te sig i samma overkliga kolos-salitet för detta, äfven efter att det lemnat dem årtusenden bakom sig och en ny skepnad af samma art redan dykt upp i den nya horisonten. Jag har afsigtligt velat understryka denna åtskilnad i tvenne grupper bland menniskoandens stormän, emedan jag tror, att Nietzscbes kulturhistoriska betydelse och mission endast på detta sätt kan preciseras. Till detta samma ändamål kan man sammanställa Nietzsche med hans pendanter inom de öfriga moderna kulturfolken. Frankrike har i Taine framstält en typisk exponent för den galliska raskaraktären, liksom England för den an-gelsaohsiska i Mill och Darwin. Taines egendomliga gerning och insats i den menskliga odlingen består i att han, vid behandlingen af literaturoch kulturhistoriska sujets sammansmält den samtida naturvetenskapens exakta metod och den samtida konstens sträfvan efter konkret åskådlighet. Mills rykte och väsen såsom kulturheros angifvas dermed, att han, med upptagande af det adertonde århundradets allmänt humanitära principer bragt hela det nutida demokratiseringsarbetet på alla områden: politiskt, moraliskt, socialt, i system och vetenskapligt begrundat det samma. Darwins storhet ligger deri, att hans produktion utgör den jätteblomma, som det sistfödda forskningsidealet omsider efter sitt långa växande afsatt, nemligen idealet af nykter, faktisk, trång fbrståndsverksamhet såsom enda väsen och källan till sanning. Alla dessa tre män ha sålunda gifvit tidstendensen, tidskaraktären, ftr&lt;Jjupat dem, fullkomnat dem, bragt dem till klarhet och mognad; de framställa tre ideella typer för de andliga makter, hvilka gifva det moderna lifvet dess fysionomi.
Enär vid rättegångar, syner och andra förrättningar, som anginge till ecklesiastikeller militiestaten anslagen jord, eller dermed förenade rättigheter och skyldigheter, tillräcklig trygghet för bevakandet af det allmännas rätt borde kunna vinnas genom närvaro af endast ett allmänt ombud, borde väl ändring i de för dylika fall nu gällande stadgande!) ske; men, då största nitet för bevakandet, af den ena eller andra af dessa staters rätt och bästa vore att förvänta hos ett ombud, som tillhörde samma stat, ansåge Kongl. Majit att endast konsistor iieller regements-fullmägtig borde i dessa fall förordnas, der icke, på grund af särskilda förhållanden, äfven krono-ombuds beordrande kunde anses af omständigheterna påkalladt; hvaraf ock blefve en gifven eföljd, att ersättning till sådan regements-fullmägtig skulle af statsmedel utgå, hvarmot godtgörelse till konsislorii-ombud borde gäldas på sätt Kollegierna föreslagit. Stats-Utslcottels Utlåtande JM 194. Äfven för embetsoch tjensteman, som innehade boställe, dock utan att der vara boende, syntes resekoslnads-ersättningen lämpligast kunna beräknas ifrån bans rälta hemvist, med iakttagande af de bestämmelser i öfrigt, som blifvit föreslagna för de fall att regements-ombuds hemvist vore beläget utom kompaniets eller regementets stånd. Som Kongl. Majit vore sinnad att framdeles meddela beslut om ändring i nu gällande föreskrifter angående militär-befäls närvaro vid utdelning af underhåll från Wadstena krigsmanshuskassa, kunde all fråga om ersättning för resor till dessa förrättningar förfalla. På sätt Kollegierna föreslagit, borde väl ersättning, der den komme att utgå, inskränkas till endast skjutslega för det antal hästar, sorn, enligt resereglementet, vore eller blefve för hvarje tjenstegrad bestämdt; men då antalet af förrättningar, der sådan ersättning ifrågakomme, sannolikt inom hvarje län blefve ganska stort, fastän beloppet för hvar och en särskildt svårligen kunde blifva af större betydenhet, vöre det af särdeles vigt att söka ernåendet af enkelhet i bestämmelserna, utan eftergift af nödig kontroll.
Februarii, faststälde ordning för deste besparings-medels anwändande, nemligen: att allt hwad ej mindro pa Allmanna Indragnings - Staten , sedan först redan derpå anordnade eller framdeles till bifallande anslag vlifwit bcsörjde, an pä de 8 sörsta Huswud-titlarne kan besparas, wäl mä till ett belopp af högst 100,000 Rd. ärligen utgöra en g-de Hufwud-tikel, ämnad för IordbrnketS, Handelns och NäringarncS uphjclpande; men, att inan denna Stat under Z:de Hufwud-titulen formeras, mätte framför allt annat utgä de medel, som fordras sä ival till den för Civile och Militaire Embetsoch Tjensteman projecterade, samt nu mera af Riksens Stander beslutne Lönc-tillökning, som till den förbättrade häksoward, hwilkcn efter Herr Profestoren Dislvenkslts försteg blifwer till werkställighet befordrad; äfwcnsom Borgare-Ståndet saknade den med Riksens Ständers förut samfällt fattade beslut enliga föreskrift, att allt hwad af meranämnde besparingsmedel till äfwentyrs öfrigt blifwer, dä först de till nystberörde mne ändamål gjorde anslag ut» Sätt, och sedermera den gide Hufwud-titcln med den stadgade Summan blifwit formerad, stall owillkorligen an« mandas till afbetalning a Rikets skuld. - Och som Ståndet uti dest äfwett anförda beslut icke inlag någon stiljak, tighet frän de öfrige respective Ständens tillkännagifna yttranden, sä förmodade ock Ståndet desto häldre, att de Respective Med-Ständen deruti instämma, att Redactioncn af Utfföttets förestagna underdäniga ffriswelse ma marda härefter behörigen rättad.
Så finner du ju i dino hjerta, att Herren din Gud dig lärt hafver, såsom en man lärer sin son. Så håll nu Herrans dins Guds bud, att du vandrar i hans vägar, och fruktar honom. Ty Herren din Gud förer dig uti ett godt land; i ett land, der bäcker, och brunnar, och djup uti äro, hvilke utmed bergen och inpå slättena flyta; Ett land, der hvete, korn, vinträ, fikonträ och granatäple uti äro; ett land, der oljoträ och hannog uti växer; Ett land, der du skall hafva bröd nog till att äta, der ock intet fattas; ett land, hvilkets stenar äro jern; der du ock koppar utu bergen hugger. Och när du ätit hafver och äst mätt, att du då lofvar Herran din Gud, för det goda land, som han dig gifvit hafver; Så tag dig nu vara, att du icke förgäter Herran din Gud, dermed, att du icke håller hans bud, och hans lag och rätter, som jag bjuder dig i dag; Att när du ätit hafver, och äst mätt, och bygger skön hus, der du uti bor; Och ditt fä och får, och silfver och guld, och allt det du hafver, förökas; Att ditt hjerta då icke upphäfves, och du förgäter Herran din Gud, som dig utur Egypti land fört hafver, utu träldomens hus; Och hafver ledt dig igenom denna stora och förskräckeliga öknen, der brännande ormar, och scorpion, och torrhet, och platt intet vatten var, och lät dig utgå vatten ur hårda hälleberget; Och spisade dig med Man i öknene, der dine fäder intet af vetat hade; på det han skulle späka och försöka dig, och framdeles göra väl emot dig; Annars måtte du säga i dino hjerta: Min kraft och mina händers starkhet hafver mig denna förmågona gjort; Utan tänk på Herran din Gud; ty han är den som kraft gifver till att komma detta åstad; på det han skulle fullkomna sitt förbund, som han dina fäder svorit hade, såsom det tillgår i denna dag.
I afseende på redan upprättad, men ej intecknad afhandling af ifrågavarande beskaffenhet, vare, utan minskning af den rätt, densamma efter hittills gällande lag kan medföra, tid att inteckning söka intill i S/fa års slut. 4;o I det bevis, Rätten efter inteckningens beviljande meddelar, skall införas, att den inom hvart tionde år förnyas bör. 5;o Hvad sålunda blifvit förördnadt, skall till slutet af år 18 4a kungöras i kyrkor ne tre gånger om året samt vid början af hvarje ordinarie Häradsting uppläsas. Stockholm den i5 April i84o. Reservation af Herr Ekholm: ”Sedan Lag-Utskottet gifvit det föreslagna förtydligandet af nu gällande lagbud om undantags-conlracts intecknande den utsträckning, utöfver hvad Rikets Ständer vid senaste Riksdag beslöto, att derunder jemväl skulle begripas stadsjord och fastigheter, föranlåtes jag vördsamt reservera min serskilda mening. Lagstiftningen rörande afhändandet af egande-rätten, fastigheters styckande eller uthyrande är i allmänhet för städerne och landet väsendtligen olika. Icke eller finnér jag af behof på kallad t, att uti ifrågavarande afseende stifta någon Lag för städerne, då allmänna lagen derom redan är tillräckligt bestämd och alltid på enahanda sätt till - Lag-Utskottets BetänkandeN:o 35, 9 tillämpas. För hvarje stad finnas dessutom serskilda privilegier,' donationsbref och byggnads-ordningar, som i ett eller annat afseende beskränka egandeoch dispositions-rätten till stads-tomter och slads-jord. Tillämpning af det föreslagne generela lagbudet till städerne skulle tilläfventyrs endast tjena att derstädes uppmuntra upprättande af undantags-contracter, hvilka å landet redan visat sig medföra betydliga olägenheter, och hvilka jag i ingen mon anser böra befrämjas. För min del kan jag således icke biträda förslaget i dess närvarande skick.” Uti denna reservation har Herr Lagergren instämt. Bih. till R. St• 7 Sami. 1 AJd, 9 Haft. STOCKHOLM, Ei.méns och Granbergs Tryckeri. 1840.
Grundfondens ställning under åren 1844 och 1845 visar sig, enligt ofvan anförda Tabell, uti en från år 1843 utbalanserad och under samma tid oförändrad blifven sunnna af rätteligen 3,900,828: 22. Så vida nu fastighetsvärdena skola anses uteslutande tillhöra grundfonden, ingå i nämnde summa sådana värden: år 1§43. för Fångvårds-Styrelsen 61,000: „ Krigs-Akademien 100,000: „ Krono-Magasinerna 197,136: 35. 5. med tillsammans 358,136:35. 5. år 1844. för Fångvårds-Styrelsen 61,000 „ 5. så att, efter afdrag af dessa värden, den egentligen i rörelsen deltagande fonden skulle utgöra, vid slutet af år 1843 3,542,691:34. 7. — 12 — 3,542,211: 2. 7. 3,543,211: 2. 7. en fluktuation, uppkommen derigenom, att Krono-Magasins-fastigheters värden ömsom tillkommit af andra tillgångsslag, ömsom i sådana öfvergått under de nu ifrågavarande åren. Inventariernas belopp, till den del de icke tillhörde sådana förvaltande Verk, hvilka icke i den allmänna rörelsen ingå, utgjorde vid slutet af år 1843 87,1 oo. 34. 4. ,1844 50,185:11. 5. Således olika summor, hvilket bevisar, att detta tillgångsslag deltager uli den allmänna kapital-omsättningsrörelsen, och följaktligen icke — åtminstone icke helt och hållet — utgör dödt värde. -i Innan ordinarie stals reglerings-fondens förhållande för nu ifrågavarande 2:ne år framställes, hafva Revisorerne trott sig böra söka en utredning, huruvida den af 1845 års Revisorer särskilt uppgjorda räkning öfver återdebiterade lån och förskotter rätteligen bör, såsom Kongl. StatsKontoret, i dess Utlåtande angående berörde Berättelse, påyrkat, ingå i framställningen af samma fond.
Det hade nemligen vid ifrågavarande anslags tillstyrkande och beviljande städse förklarats, att desamma funnits icke böra hänföras till eller sammanblandas med de årligen åter - Stals-Vtskottets Utlåtande N:o H9. 9 återkommande stats-utgifterna samt de till deras bestridande anvisade och derföre äfven till ärligt utgående å Riksstaten uppförda ordinarie och extraordinarie statsinkomster. Utan att Riksstatens både bestämmelse och uppställning väsendtligen förändrades, kunde densamma icke, jemte de under hela statsregleringsperioden till enahanda belopp för hvarje år beräknade och fastställda inkomstoch utgifts-summorna, tillika upptaga de till utbetalning på en gång eller vid vissa terminer beviljade extra anslag samt alla dertill afsedda tillgångar. Då, enligt hvad Riksgälds-kontorets reglemente och räkenskaper utvisade, en betydlig del utaf de vid föregående riksdagar å Riksgälds-kontoret anvisade extra statsanslag fortfarande vore hos detta verk innestäende, i hvilket afseende Fullmägtige, bland andra, anförde 2:ne anslag, af hvilka det ena beviljats redan vid 1840 —41 och det andra vid 1844—45 årens riksdagar, samt antagas måste, att dylika hädanefter beviljade anslag ej heller torde komma att till hela sitt belopp utbetalas under den tid, hvarje särskild riksdags statsreglering omfattade, så mäste, i händelse af det nu väckta förslagets bifallande, förmodligen de vid slutet af framtida statsregleringsperioder ännu icke utbekomna extra anslagen, tillika med dertill anvisade tillgångar, varda under balanstitel öfverförda uti hvar och en ny Riksstat., hvarigenom likväl icke blott Riksstatens vidlyftighet komme att betydligt förökas utan äfven den redovisning, densamma innefattade, att förlora sin nu egande enkelhet och lättfattlighet. Den omständigheten, att uppkomna besparingar å de till extra stats-utgifter anslagna medel städse ansetts icke böra få sammanblandas hvarken med de allmänna besparingarne å hvarje hufvudtitels utgiftsanslag eller med besparingarne å de särskilda, så kallade förslagsanslagen, syntes jemväl utgöra ett hinder emot de extra stats-anslagens upptagande och bokförande i sammanhang med Riksstatens ordinarie anslag.