Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Prytz fortfor derefter : DS Konungen genom en sisth år utfärdad förot dn. af d. 3 Juli funnit rrillvi<t alt lada afseende på de besvär och olägenheter, sorn de trafikerande haft, att nödgas anlöpa de särskilda fästningarna vid inloppsorterna och befriat dem ej allenast derifrån, utan äfven ifrån de afgifter, som varit förknippade med folkpassens m. m. påtecknande i commendants-expeditionerna, så torde det synas en livar lika billigt som rättvist, att de eoinmendanler, hvilka härigenom galt i mistning af deras största löneinkomst, sorn just bestod i sporilar för ofvannämnda anteckning, matie erhålla ersättning af statsmedlen för hvad de icke förverkat, men det oaktadt blifvit dem frånkändt, helst de nuvar. inneliafvarne af dessa tjenste!’ sökt och emottagit dem med sådana villkor, som berodde af sportlar, i apparance alt alltid få behålla dem. Jag får derföre lill motionen tillägga en anhållan å min sida, att StatsUtsk. matie fäsla afseende på de i motionen förekommande skal, samt att propos. om remiss till nämnda Utsk. måtte äga rum. Hr Bildt, Knut, anförde skriftligen: Ulan alt i allmänhet anse det lämpligt, att enskilde embetsman i motionsväg vända sig lill R. H. St. för att erhålla förbättrade inkomster i löneeiler ersätlningsväg, kan jag dock icke underlåta att med min ringa röst understödja den motion, som Hr Cedercrona väckt till förmån för de commendanter å några af Rikets fästningar, hvilka, genom den reform, som till förmån för handeln och sjöfarten skett, kommit att förlora den betydligaste delen af de inkomster, som de vid tjensternes emottagande påräknat. Detta förhållande är af en egen beskaffenhet, ty desse embetsmän hafva, utan r.tt ens hafva fått tillfälle att yttra sig i frågan, genom ett penndrag blifvit skiljde från de väsendtligaste fördelar de af sina tjenster innehaft.
Brefvet af den 22 Augusti 1827, tillagda gratifikation, eller med den Öfver-Auditeuren J. Wåhlin, i följd af Kongl. Brefvet af den 26 September samma år, för tjenstgöring i en blandad Krigs-Rätt, förunnade serskilda vedergällning, hvartill han icke pröfvats berättigad; så, och enär de på Hufvud-Tillarne anvisade anslagssummor böra för deras bestämda ändamål begagnas, och Rikets Ständer hålla före, att någon annan fond, än de till extra utgifter på 8:de Hufvud-Titeln afsatte 100,000 R:dr årligen, icke bör vara tillgänglig för gratificationer eller sådana anvisningar på Statsmedlen, hvilka E. K. M., i anseende till förekommande bevekande skäl och omständigheter, af Gunst och Nåd finnér godt bevilja; hafva Rikets Ständer skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, att, vid beviljande af serskilda gratificationer, sådana må anordnas å den extra utgiftssumma, som till E. K. M:s disposition på 8:de Hufvud-Titeln af Rikets Ständer är anvisad. 3:o Då, uti uppkommen tvist emellan f. d. Allmänna Magasins-Inrättningen och numera aflidne Grosshandlaren J. O. Casparson, angående frakt, m. m. för en genom sjöskada förlorad hafrelast, och hvaruti han i laga väg blifvit skyldig förklarad att återbära 3,285 R:dr 4o sk. 8 rs-t.
Nåväl, låt desse få sin aflöning af Staten; detta kan vara billigt; men må stadskommunen sedan i likhet med landet bekosta “sina byggnader, sina allmännyttiga inrättningar, sin fattigvård, sin välgörenhet, sitt skolväsende, sina eldsläckningsanstalter, sin lyshållning, sin gatuläggning, sin renhållning, sin planering, sin makadamisering, sin taktäckning, sina tomtregleringar, sina expropriationer, sina försköningar, sina planteringar, sin skjutshållning," o. s. v., hvarmed det öfriga landet icke har att skaffa; först då är jemlikhet vederfaren stad och land, först då kan städerna blifva lika ointresserade för krogarne som landet nu är, först då kan man motse ett sedligare förhållande så i stad som på land, först då kan den nu så mycket öfverklagade fattigvårdstungan i städerna minskas, och först då upphörer detta tvisteämne att vid hvarje återkommande riksdag uppdyka. I följd af hvad som nu blifvit anfördt, får jag hos Rikets Höglofliga Ständer anhålla att beslutas må, 32 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 24. att af de afgifter, som inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin och andra spirituösa drycker, vare sig i stad eller å landet, en femtedel fortfarande må tillfalla Hushållnings-sällskaperna, och att de öfriga fyra femtedelarne må insättas i Landtränteriet för landstingets räkning; dock att i Stockholm, hädanefter som hittills, hela afgiften må tillfalla staden. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 3 November 1865. Gustaf Bjerkander, från Skaraborgs län. tt:o 24. Af Gustaf Bjcrkauder från Skaraborgs län, att alla af militieboställen utgående arrendem måtte hädanefter till Statsverket ingå, m. m. Då Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag, på Kongl.
— Men detta borde dock ytterligare minskas med: a) deruti inbegripne underhållskostnader för ofvanuppgifna, i sednare lider tillökade, persedlar: r:dr 3,284: 4. 2b b) skillnaden emellan det äldre anslaget till beklädnaden för underofficerare, trumpetare och profoss, och det i 1833 års stat för dera beslämda, „ 2,201 : 18. 9jb eller sammanräknadt 5.485: 23. — och skulle således återstoden . i;dr 9,171: 29. sk. utgöra "den summa, som nuvarande passevolantörer, hvilka alla emotlagit sina sqvadroner före år 1833, verkeligen uppburit och vstndigt 'vore pligtige att ansvara för.” Uti Statsrådsprotokollet förekomma derefter följande ord: ”del äldre förskottet utgjorde 32,227 r:dr 29 sk. 8 rst och som denna siffra synes slå i strid med en förut uppgifven siffra, stor 36,942 r:dr 44 sk., för det Kunslilulions-Utskottcts Memorial, AT:o 4. 13 äldre förskottets belopp, torde följande förklaring icke anses öfverflödig lili det först uppgifna äldre förskollsbeloppet, 36,942 r:dr 44 sk., ingå, nemligen, den bekiädnadskoslnad, hvilken passevolantörerne, uti sin förklaring, uti intet afseende velat såsom förskott erkänna, och derjemte deri, Lill 2,201 r:dr 18 sk. 9| vst. beräknade, skillnaden i samma kostnad enligt slaten före 1833 och den då bestämda. Afdrages försina inda punkt med 4,715 r:dr 14 sk. 4 rst. från 36,942 r:dr 44 sk., återstå 32,227 r:dr 29 sk. 8 rst., hvilken summa, sammanlagd med 9,171 r:dr 29 sk., lemnar till resultat 41,399 r:dr 10 sk. 8 rst.
Hwad sorn mäst irerkar, at jag ej kan gifwa mit bifall til ben af Friherre 8iifvSrkcsioI6 föresiagna förändring, är, at den är snörrätt stridande emot Lorgare-StändetS krivilejiicr. Friherre 8i I kverlcsiälö, Istils. Och hwad som i synnerhet hindrar mig at instämma i Friherre vsnliriFssisulens tanka, är, at den är stridande emot Rongl. förordningen af d. 8 Klsrlii 1770 til befordrande af Folkmängdens bkande i Riket. — Mträffande äter det yrkade afseende pä bwad et Ständ redan bestutit, s< svneS mig lika mycket skäl wara at wänt» til deS at alla afgjort saken. HanS kxcellence Herr Grefwe kuntby kria, ästundade at hira Förordningen upläsas. Herr von 8csiui2ensieim, ( d. ä. ) Upläste densamma sä lydande: Friherre v»ntinZsi»uksn, trodde § kunna äga keständ i alla de delar som ej worr stridande rmok 1772 ärs Fbrfattning. Herr Grekwen och Landt,Marskalken gjors be häruppä proposition, hwilken bifölls. Herr 8tsstt, ^osisn ^xei, knskade ak uti htvad i -enna i:sta § stadgaS, at barn och fosterbarn ej mä emot föräldrarncS wilja bein öswer§,ifwa eller tjenst hoS andra antaga förr, än de »pnätt 21 ärS äidcr, den mosiisicscion N'.ätte göras, at sadane born blefwo wid 18 ärs älder lösa och lediga at sia försörja. Herr von 8csiult2enkeim, den äldre, instämde häruti.
Län år 1837 55 procent och år 1840 52 procent, for Westerbottens Län år (837 90 procent och år i84o 36 procent samt för Westernorrlands Län år 1837 1 procent och 1840 9 procent, efter lästetal räknadt. Af de uppgifter, Kongl. Kommerse-Kollegium i dess år 1841 afgifna underdåniga berättelse om Sveriges inrikes handel och sjöfart meddelat, inhemtades i öfrigt, att antalet och lästetalet af de allmogen tillhöriga fartyg under sednast förflutne 10 år i märkbar nion tilltagit, och att förhållandet inom de Irenne nordligaste länen varit följande: i Norrbottens Konstitutions-Utskottets Memorial, N\o 16. 23 Län, år 1831 i3 st. om 616 läster, och 1840 19 st. om 5g4 läster; i Westerbottens Län år 1831 8 st. om 3g8 läster och 1840 i3 st. om G20 läster; och i Westernorrlands Serdeles inom Stockholms Län, hvarest största mängden af landtman tillhöriga fartyg funnes, och hvars kustallmoge hufvudsakligen deltoge i transporter af trädvaror från de norra Länen till Stockholm och andra inrikes orter, hade antalet och lästetalet af allmogens fartyg under ofvannämnde tidrymd icke obetydligen stigit, nemligen från 241 st. om 54o4 läster till 292 st. am 5964 läster, och tillväxten endast från år 1838 till 1840 utgjort 3y st. om 582 läster. Kongl.
Christendomen, som vid denna tid vann allt vidsträcktare herravälde i Norden, måste, äfven om den gamla vildheten och stridslystnaden icke fullkomligt stäfjades, åtminstone bidraga dertill. Det kunde icke vara detsamma att anfalla länder och folk, der samma tro rådde, som när man gick hedning mot christen. Äfven om icke andra hinder mellankommit, skulle det tillväxande Normandiska väldet hafva gjort slut på vikingatågen. I de rika myntskatterna, man funnit i vår jord, tillhöra de allrayngsta mynten Vilhelm eröfraren. På det viset började det blifva trångt på de vestra farvattnen, mellan folken, hvilka man så otaliga gånger gästat med härsköld eller under fredliga förhållanden. Då sträckte mången ut sina färder än längre. Från Gardarike, Ryssland, med hvilket man af gammalt var bekant, drog man sig, i synnerhet sedan ett Svenskt välde der uppkommit, till Constantinopel. Dessa härfärder, der man försakade den ära, som åtföljde den sjelfständiga ledningen af de oförvägna företagen, och till hvilka man kunde gå eller vanligen gick en och en, utan följe, aflöstes af vallfärderna. Föga mer än femtio år efter Harald Hårdrådes Greklandsfärd företager hans sonsons son Sigurd sin Jorsalafärd som väpnad pilgrim. Hvad bragte vikingarne hem med sig? Från främmande land, der man var i tillfälle att se mycket, som hemlandet icke hade att uppvisa, hemfördes många dyrgripar, kosteliga vapen och kläder och smycken. Rikt utstyrde kommo vikingarne åter till Island, ofta föregångne af ryktet. Att sålunda en utländsk konstflits alster infördes, är säkert, sagorna tala ofta derom, men deraf följer ingalunda, att allt kostbart, allt väl arbetadt och prydligt, som den tiden fans i våra fäders ego, var ett rof från andra. Man kan förundra sig öfver att icke finna från denna tid mera af bevisligen utländskt arbete, än man gör. Jag talar härvid icke om guldoch silfverskatterna, af hvilka mycket har det utländska arbetets stämpel.
Hwilker skulle de Respective Med-Sränden samt bcmäldte Utskott wördsamt och wänligen meddelas, 17r 8uxra. r Lx krokocollo ^ bl. ^Imcjvisr. S. DI stöd af de tvälgrundade skäl, uppä hwilka Riksens Högloft. Ständers Banco - Utskott uti Protocolls»Utdrag af den 2; nästledne Nowember afsiyrkt Riksdags-Fullmägtigens isrän Dalarne klart» kekresvns Förftag, att Fullmägtigstkapet i Banque» och Riksgälds-Contoiret hädanefter mä bliswa hos samma Personer förenadt, beflöt Preste »Ständet att för 4IO Den 7 December. sin del berörde förslag ogilla; Hwarom wördsam och wänlig underrättelseskulle de Ne pective Med» Staude, , sann Vanco-Utskottet lämnas. Utdrag af Protokollet, hällit i Borgare-Skändeks plenum wid Rikodagen i Stockholm den 28 Nowember 1809. S. D. Som, enligt ett inför Konungen den sg innewarande Nowember hällit, i behörigen bewittuad afskrift, till Borgare-Ständet öfwerlämnadt Pro, tocoll, Hans KonglMajtt behagat i Räder bifalla Hederwärda Bonde-Standels, genom Desi Deputation anmälde underdäniga önskan, att nu ej yrka pä sin proposition af den z r sistledne Oe kober, i hwad fom rörer frägan om National bewäringen; Ältsä fann Ständet, att härigenom förfaller den i afseende pä denna fraga, den io dennes frän Ständet gjorde remis; till Riksens Högloft. Ständers Allmänna Befrvärs, och Oeconomie» Utskott; Hwarom de Respcekive Med-Ständer, samt wäldcmäldte Utskott genom detta Protoeolls-Utdrag ffulle wördsamt och wänligen underrättas.
Undantagande trösk-machiner och väderharpor till säds rengöring, hvilka vid större egendomar begagnas, hafva meclianiska inrättningar lill besparande äf arbetskraft icke eller kommit i allmännare bruk. Till så vidt det i allmänhet låter bestämma sig, kan man antaga vanliga sånings-tiderne vara: för vår-utsädet efter medlet eller emot slutet af April och första dagarne af Maji, samt för höst-utsädet medlet och slutet af Augusti samt början af September; och infaller skördetiden vanligast närmare början af Augusti samt räcker in i början och emot medlet af September månad. Afvikelserne måste dock vara många uti ett Län med så vidsträckt läge och så skiljaktige natur-förhållanden. 14 Vid medelmåttig skörd är spannmåls-productionen uti de förut anmärkte delarne af Länet, hvarest åkerbruk utgör folkets hufvudnäring, mera än tillräcklig för behofvet inom hvarje ort, så att femtedelen, eller kanske fjerdedelen, kan anses gå till afsalu utom orten eller utom Länet. I Länets öfriga delar och synnerligast uti vissa socknar af Dahlsland, närmast Norska gränsen, samt i de sydliga trakter, som omgifva Borås och Ulricehamn, eller tillstöta, svarar deremot spannmåls-productionen, äfven vid den rikaste skörd, icke på långt när emot consumtionen, utan måste skillnaden för behofvets fyllande tagas ifrån andra orter; och sker detta vanligen i förstnämde norra trakt från Norrige någon gång, men annars från nedra Dahlsland, samt uti sistnämde södra trakter från Götheborg, Halland och Skaraborgs Län, ifrån hvilket sednare tillförseln på Borås torg i synnerhet är betydlig; hvarförutan Kinds och Redvägs häraders invånare under sednare åren börjat inköpa mycket af den spannmål från Östergöthland, som hålles till salu i Jönköping. — Vill man för Elfsborgs Län, öfver hufvud, jemföra spannmåls-productionen emot consumtionen, så blifver resultatet, att årligen större qvantiteter spannmål behöfva tillföras Länet från andra Län och orter, ehuru, genom åkerbrukets tilltagande och den utvidgade potates-odlingen, behofvet är mycket förminskadt, emot hvad det annars, vid en starkt ökad befolkning, skulle vara.
Besv. o. Ekon.-Ulskoltels Betänkande, M $7. »delta ändamål blifvit gjorda» så väl af det allmänna, som af enskilta, och sörli wanse, att de från ursprungliga vilkoren för beväringsmanskapets inrättning skiljwaktige, detta manskap ålagda» skyldigheter, gjort det till en Rikets Ständers pligt watt erinra, huru indelningsverket grundades på allmogens befrielse från all personwlig utskrifning, för deras del besluta, att de hittills vanliga vapenöfningarne med »allmänna beväringsmanskapet tills vidare må inställas, så vida icke i och för krig »detta manskaps uppbådande skulle blifva behöfligt; samt att Rikets Ständer måtte »hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ingen beväringspligtåg, under andra »än krigstillfälligheter, må tvingas att tjena vid annat vapen, än det hau frivilligt »väljer, till lands eller sjös.» d) Af Riksdagsfullmäktige!! Jöns Månsson frän Malmöhus län, med hvilken Pehr Ahlsson från Christianstads, Nils Jeppson och Christen Andersson från Malmöhus, Ola Pehrsson frän Blekinge, Anders Medin från Kronobergs samt Johan Jansson från Westerås län sig förenat. Jemte hufvudsakligt instämmande uti Johan Ilörnfeldts här förut intagne motion, har motionären ansett åtskillige förändringar uti Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 15 Februari 1849, angå ende allmänna beväringsmanskapets mönstringar och möten, böra ega rum, enär densamma vore dels stridande emot Rikets Ständers den 8 Juli 1848 afgifna underdåniga svar på Kongl.
Efter hvad Höga RiksRätten förordnat, åligger det mig att afge min förklaring öfver Rikets Ständers JustitieOmbudsmans, enligt Konstitutionsutskottets vid innevarande Riksdag gifne föreskrift, vid min Embetsförvaltning, såsom Statssekreterare, gjorde anmärkning, att jag i underdånighet tillstyrkt, det HofSekreteraren Bergs underdåniga ansökning att i Hufvudstaden få anlägga en Theater till uppförande af allmänna skådespel icke måtte af Kongl. Majit bifallas, hvilken tillstyrkande åtgärd, genom den derigenom för Kongl. Theatern yrkade uteslutande rätt, att ensam i Hufvudstaden för allmänheten uppföra skådespel, anföres vara stridande mot sisla mom. af 60 §. Regeringsformen, som bjuder ”att ej må Konungen till vinning för sig och Kronan eller enskilde personer och korporationer några nionopolier fastställa." I anledning häraf får jag, lill vederläggning af berörde anmärkning, och lill försvar i öfrigt för den ifrågavarande Embetsåtgärden anföra: l:o Att, om än de afslag å ansökningar å enskilde Theaterinrättningar i hufvudsladen, Kongl. Majit meddelar, må betraktas som ett monopol ium för Kronan eller den Kongl. Theatern, den ofvan anförda föreskriften i 60 §. Regeringsformen icke lärer få anses här öfverträdd, då eli sådant - 157 dant monopoliiim dels icke af Kongl. Maj:l blifvit faststäldt, utan lian längre lid tillbaka egt rum, och endast af Kongl. Maj:t ur kända skäl hittills respekterats, dels icke tillkommit för att medföra, ej heller medfört någon vinning för Kronan eller den Kongl. Theatern, hvilken sistnämnde det oaktadt, icke kunnat utan förluster, dem Staten måst godtgöra, uppehållas. 2:o livad Konstitutionsutskottet vid 1823 års Riksdag, i dess till Rikets Ständer afgifne så kallade DechargcBelänkande, ur en lika åsigt yttrat öfver en af Grefve C. Horn, med åberopande af 60 §.
I händelse bränvinsbränning, då densamma, enligt denna Författning icke är tillåten, verkställes af någon, ehvad lian dertill eljest vore berättigad eller icke, bote han fyra gånger beloppet af den afgift, som för den dervid nyttjade bränvinsbrännings-redskap, om den lofligen varit brukad, skolat erläggas, efter samma beräkningsgrund, som i nästföregående § säges, likväl så att böterna icke må understiga 33 R:dr 16 sk. Den, som beträdes att tillverka bränvin under den tid, då bränvinsbränningen, för något serskildt fall, blifvit af Kongl. Majit inställd, skall böta fem gånger beloppet af afgiften, enligt ofvan stadgade beräkningsgrund; dock att böterna icke må understiga 50 R:dr banko. Nyttjar någon till bränvinsbränning, då den inställd är, redskap af större rymd, än den högst tillåtna, stralfas han serskildt derför, som i § 34 säges. Beträ - Bevil/n.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 57 Beträdes någon att utöfva bränvinsbränning med ostämplad redskap, skall lian derför, utom det ansvar, hvartill han, enligt denna och nästföregående §, i öfrigt kan hafva gjort sig skyldig, vara förfallen att böta 20 R:dr. Uti alla i denna och näst föregående § omförmälda fall vare de vid förseelsen nyttjade redskap och tiel vid beslagstillfallet befintliga, olof igen tillverkade, bränvin, jemte de käril, hvari det förvaras, förbrutne$ och vare den, som tredje resan begår någon af dessa förbrytelser, derjemte för två år förlustig rättigheten att bränvin tillverka. § 36.
Att alla slags effecter pä Gothland få förbrukas, ehuru förbjudna i det öfriga Sverige, hvilket skulle medföra menliga verkningar för vära fabriker. Ehuru förhuden mot vissa articlar för närvarande e~ gentligen sträckte sig till införseln och försäljningen deraf, icke till bruk och nyttjande, och denna anmärkning således icke är fullkomligt rigtig i sin uppställning, ansåg man sig likväl, till förekommande af äfven ogrundade farhågor, böra tillstyrka den förändring i förslaget, att enahanda Författningar må, i hänseende till förbrukning af varor, blifva gällande för Göthlanda innevånare, som i allmänhet i Sverige. 6:0 Ätt porto franco friheten blifver onyt~ tig, i händelse prohibitiv sy st em et i allmänhet skulle upphäfvas, samt att den vore stridande emot den antagne Tullbevillningen och föreslagna nederlagsfriheten för Eesv. oek Ekon. Utsfc. BeiÖnhanäen. r425 Vissa städer. Prohibitivsystemet befanns icke ega ringaste sammanhang med frågan öm porto franco inrättningen, såsom egentligen åseende fremmande Comtnissionsbandeln, beredd beqvämlighet för stora och vidsträckta handelsspeculationer imellan aflägse länder, utan något det ringaste inflytande på de Författningar, som uti handelsväg, Utom sjelfva porto franco orten i det ena eller andra landet kunna vara gällande. I afseende på den nederlagsfrihet, som blifvit bevilljad för Svenska handeln i vissa fall, kunde väl sådant icke hindra Fiiksens Ständer, att finna nyttan af en porto franco inrättning; i anledning hvaraf denna anmärkning icke ansågs förtjena afseende. <7:0 Att porto franco inrättningen icke är f örenlig med consiitutionella samhällen, emedan inrättande af en frihamn är ett erkännande att man icke sjelf är fri. Donna anmärkning och dess slutföljd kunde ej godkännas. Den frihet constitutionella samhällen åtnjuta, bestämmes genom deras lagar.
Vintertiden, då arbetstiden varit kortare, hafva äfven priserne å dagsverkena varit lägre, i närmaste förhållande till förminskningen i arbetstiden. Slutligen torde jag, såsom i ämnet upplysande, här få hufvudsakligen anföra hvad Westmanlands läns Hushållnings-Sällskap i sitt år 1859 i April till Finans-Komitén afgifna utlåtande yttrar rörande landtbrukets tillstånd inom länet och dess utveckling under de senast föregående 25 åren, så lydande: »Westmanlands slättbygd, till större delen omfattande den jord, som från äldsta tider varit odlad, har också af denna anledning under en jemförelsevis längre tid varit underkastad det utsugningssystem, som under en lång följd af år mera allmänt blifvit tillämpadt. Det måste antagas, att en så behandlad jord erfordrar en under längre tid fortsatt omsorgsfull kultur, för att återförsättas uti nöjaktig växtkraft, och detta förhållande synes utgöra en af orsakerna, hvarföre, oaktadt en på den senare tiden inom detta län alltmera växande håg för förbättringar i jordbruket, detta senare icke utvecklat sig i den mån, man bordt hafva skäl att förvänta, på grund så väl af de uppoffringar Staten redan gjort för spridande af kännedom om bättre jordbruksmethoder, som ock de upplysningar af mångfaldig art, hvilka numera blifvit tillgängliga för jordbrukaren, dels genom en utvecklad större verksamhet hos Hushållnings-Sällskaperna, dels genom de af enskilda personer lemnade upplysningar och föredömen. Dertill kommer, att inom detta län innehafves jorden till största delen af allmoge, hvilken dels är mindre böjd att frångå gamla vanor, dels i allmänhet icke äger tillräckliga medel för att bekosta mera genomgripande förbättringar i åkerbruket. Vid uppställandet af en redogörelse för landtbrukets inom detta län närvarande tillstånd, och dess utveckling under de sistförflutna 25 åren, visar det sig vara nödigt att skilja emellan slättbygden och den så kallade Bergslagen.
Uppl. o. godk, hos Ridd. o. Ad d. 6 Nov. 1823, Preste-Siandel d. 7 — —- Borgare-Ståndet d. 7 •—• — Bonde-Ståndet d. 10 — —- Riksens Sliinders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Remiss, rörande anslag af Allmänna medel för SuderTelje Canal-Werk. S. A. K. (jenom Remiss af den 20 Februarii innevarande år, har E. K. M. i Nåder meddelat Riksens Ständers Stats-Utskott, till det afseende, som förekommande omständigheter kunde påkalla, en af Söder Telje Canal-Bolag, genom dess Direction och Revisorer, ingifven skrift, innefattande dels framställning af Canal-Werkets tillstånd i början af detta år, och dels Bolagets underdåniga anhållan, att antingen få öfverlemna Canalen och Sluss-Werket till Slaten, emot en på öfverenskommelse beroende skälig ersättning till Bolaget, som detta Werk grundlagt och utfört; eller ock att hugnas med sådant understöd, att Canalen må kunna i en framtid för sitt vigtiga ändamål underhållas och Bolaget njuta bil. lig ränta å sina i och för Canal-arbetet utgifna penningar. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHAM TILL \ s & m i? & a & s lasiMtåaiDiäiia PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1853 oell 1854. SJ1JMDC: SAMLlKirEI. 1£ Afdelningen: Lag-Utskottets Memorial} Utlåtanden och Betänkanden. •f*3 $ Lag-Utskottets Utlåtande i\:o i. 1 H:o 1. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Dec. 1853, kl. 10 f. m. / Utlåtande i anledning af väckt motion angående revision af lagarne om edgång.