Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lag, sorn å ena sidan gifver rättighet att anfalla, har den ingen skyldighet att gifva skydd å den andra sidan? Den farhåga en värd ledamot hyser, alt försvaret kunde innehålla hela luntor, är af alltför litet värde; ty ingenting vore lättare, än att uti föreskriften, sorn stadgade skyldighet för lidnings-redactinnen alt införa försvaret, tillägga de orden, att detsamma icke finge vara af större omfattning än anfallet. Dessutom får jag erinra R. o. Ad. derom, att Sverige äger en inrättning, som i detta hänseende skulle kunna lämpligen begagnas. Jag menar vår Tryckfrihets-comite'. Hvad hindrar nemligen, att den anfallne, hvars försvar tid — ningsredaclionen vägrat att införa, deröfver får anföra klagan hos Tryekfrihels-comitéen, med rättighet för henne att pröfva och afgöra, huruvida den angripnes genmäle är svarande till anfallet och på grund deraf ålägga tidningsredactionen alt införa försvaret, så begränsadt Tryckfrihets-cornmite'en funnit lämpligt föreskrifva. Det våld tidningarna nu utöfva, är hvarken mer eller mindre än ett tyranni. Mig har det händt, då jag skickat försvar lill tidnings-redactioner att införas uti tidningen (sådana skrifter hafva blifvit skickade med personer, på hvilkas oid jag kan fullkomligen lita) har jag erhållit det svar: om Frih. Boye vili andra det och det uttrycket i sin skrift, så skall den blifva införd; men annars ej. Detta egenmäktiga förfarande, — är det rättvist, är det billigt? Öfverensstämmer det med den rättskänsla man äger, att få njuta samma rättighet till försvar, som den angripande har till anfall. Jag medger visserligen, att hvad jag nu nämnt icke äger direct sammanhang med det ämne, hvarom oss nu egentligen tillkommer att öfverlägga; men det torde dock förtjena eftersinnas, när Const.- IJtsk. kommer i tillfälle att vidröra den del af Tryckfr.- förordntn, som derpå närmast har afseende. Hr Hjerta, Lars:
M:t behagat, rörande detta ämne, till Rikets nu församlade Ständer aflåta Nådig Proposition och dervid hufvudsakligen meddela följande: Efter det de af Rikets Ständer i ofvanberörda måtto begärda undersökningar blifvit genom E. K. Mits Befallningshafvande i länen verkställda, samt de derom afgifna berättelser, jemte de af Läns-styrelserne i öfrigt lemnade uppgifter, blifvit hos E. K. M:ts och Rikets Kammar-kollegium jemförda med derstädes förvarade Jordeböcker, Indelningsverk, Arrende-kontrakt och andra frågan upplysande handlingar, hade bemälda Embetsverk, i underdånigt Betänkande af den 5 Maj 1843, sig väsendtligen yttrat: att inom Upsala, Westmanlands, Örebro, Carlstads, Gottlands, Kronobergs, Jönköpings, Calmar, Blekinge, Götheborgs och Bohus, Elfsborgs, Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län numera icke till någon Kungsgård, Boställe eller annan Kronolägenhet utgjordes arbets-skyldigheter' eller dagsverken af den beskaffenhet, hvarå Rikets Ständers underdåniga framställning hade afseende; alt inom Stockholms län numera till utgörande in natura återstode dels de till Drottningholms lustslott från Lofö och Eckerö socknar anslagna hjelpe-dagsverken, som likväl vanligen godtgjordes med penningar till slotts-kassan, dels ock de med ännu fortfarande gamla arrendet af Eldgarns kronoäng förenade hjelpe-dagsverken från Adelsö, Munsö och Färentuna socknar, hvilka dagsverken, såsom motsvarande andra hemmanen frångångna eller lindrade besvär, icke heller syntes kunna hänförås till de af Rikets Ständer afsedda; att uti Södermanlands län voro, enligt så väl äldre som sednare årens jordeböcker och räkenskaper, till den under arrende från åren 1805—1870 upplåtna Kronolägenheten
Riks församlingens Justilie-Omhudsman pligtig, äfvensom Konungens Juslitie-Canzler berättigad, att vid den Rikets Domstol, sorn bär nedanföre bestämmes, den felaklige under tilltal ställa, samt till ansvar efter Rikets Lag befordra. § 121. Denna Domstol, som Riks-Räll kallas, skall i sådant fall beslå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hof-Räit, hvilken deruti före ordet, Presidenterna uti alla Rikets Collcgier, Fyra de äldsta Stats-Råd, Högste Befälhafvaren öfver de i Hufvudstaden tjenstgörande Trupper, Högste närvarande Befälhafvaren för den vid Hufvudstaden förlagda Eskadern af Arin ceus Flotta, tv tinne de äldsta Råd i Svea Hof-Rält och det äldsta Råd i hvarje af Rikets Collegier. Då antingen Justitie-Canzleren eller Justilie-Onsbudsmannen finner sig befogad O O att Högsta Domstolen samfäldt eller serskilde dess Ledamöter inför Riks-Rätlen tilltala, aske han hos Presidenten i Konungens och Rikets Svea Hof-Rält, såsom Riks-Rättens Ordförande, laglig kallelse å den elier dem, som skola tilltalas. Presidenten i Hof-Rälten löge derefter anstalt om Riks-Rättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i laglig ordning behandla. Skulle emot förmodan lian detta underlåta , elier någon af de öfrige förenämnde Embetsman undandraga sig att uti Riks-Rätlen deltaga, staude de, för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embelspiigt, till lagligt ansvar. Hafva en elier flere af Riks-Rättens Ledamöter Jaga förfall, eiler finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock Rätten domför, om Tolf deruti Vonslilulions-TJlsholtets Memorial, 2. 37 deruti silla. Är Presidenten i JIof-Rälten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde dess ställe den äldste i tjenst varande Presidenten. Denna Domstol äge, sedan ransakningen fulländad är, och Domen efter
Men det var oväntadt: af dig, Disa, trodde j a g vi skulle få besked, du, som är så litterär. » » Det är af Tegnér, nu minns jag det, » af bröt honom Disa ifrigt. » Jag tyckte nog det föreföll bekant, fast j a g ett ögonblick — » » Jag undrar, om det inte är af Runeberg, » inföll Rut med högviktig min. » Det står visst i ' Kungarna på Salamis ', vill jag minnas. » » Hör på den! D u är just lik ' Kungarna på Salamis ', » skrattade Disa öfverlägset. » Å n e j, lilla syster. ' Hulda tärnor ', ' Cyperns klara morgonstjärnor ' eller hur det var — det där kan man inte gärna ta fel på, det är så äkta tegnérskt. » » Kuggade, små blåstrumpor, kuggade! » jublade Gösta, under det Sven instämde med ett belåtet gnägg. » Den gången gingo ni i fällan med glans. Tegnér — Runeberg — j o j o! Nu pejlade vi djupet af era litterära kunskaper. Å n e j, det är allt farbror Topelius, som kläckt ur sig det där i sagospelet ' Fågel blå ', och orsaken att jag, illiterate stackare, kan versen utantill, är helt enkelt den, att j a g spelade med i pjesen, när j a g var pojke. » » Pojke? Det måtte du väl vara ä n! » Disas grågröna ögon blixtrade. » Att döma efter så ' na här pojkstreck åtminstone. Leonard Borwick gåfvo i Musikaliska akademien fredagen den 26 november sin andra, i måndags sin tredje konsert, båda med rikt och fängslande program samt välkändt mästerskap i utförandet, den sista med öfverfullt hus samt kronprinsen, prins Carl och prinsessan Ingeborg som representanter för konungahuset. Det entusiastiska bifallet kulminerade efter Beethovens lidelsefulla, allbetvingande Kreutzersonat och Schumanns graciösa och liffulla Am Springbrunnen. Lady Hallé, på hvars bröst blänkte medaljen Literis et artibus i briljanter, af konungen henne tilldelad efter första konserten, hyllades med praktfulla blommor.
M:s beslut rör:de riksdagens afslutande, är det icke officielt lemnadt. Jag tror icke, att K. M. gifvit R. St. någon communication i detta afseende, utan endast derom samtalat med Ilr Gr. o. Landtm, och de öfriga talmännen. Om talmännen då trodde sig kunna förutse, att riksdagen kunde slutas d. 20 Maj, så är det möjligt, att sådana saker sedermera inträffat, som hindra det, och måhända har Regeringen sjelf gifvet anledn. till riksdagens förlängning. I sådant fall anser jag den utsatta terminen icke vara bindande hvarken för K. M. eller för R. St , hvarföre det helt och hållet beror på K. M:s godtfinnande att förlänga riksdagen, så länge K. M. anser R. St. böra vara tillsammans. Det är med afseende derpå, att K. M. nyligen meddelat R. St. en propos. i ett vigtigt ämne, som jag tror, att K. AI. anser nödigt, att detta samt måhända äfven några andra vigtiga mål blifva afgjorda. Jag tror således, att det vore mindre formligt att taga ett beslut om en bestämd dag för riksdagens afslutande, isynnerhet som det ej är omöjligt, att ännu en propos. vore att förvänta, och jag anser derföre såsom ett förhastadt steg, att R. St. skulle begära en viss dag för deras åtskiljande. Åtskilliga personers opinion om en bestämd dags utsättande för riksdagens slut känner jag; men jag beklagar, att dessa personer, som blott vilja komma härifrån, icke sökt medverka till en sådan reform, att det kunde blifva möjligt att genom R. St:s sammanträden vinna något resultat af allmänt och liufvudsakligt gagn. Det är oformligt af de representanter, som försvara det nuvarande representationsoch arbetssättet, att vilja i förtid utsätta termin för riksdagens i84 Den 17 Maj. slut och derigenom afbryta behandlingen af återstående vigtiga ärender. För min del kan jag icke tillstyrka någon sådan termins utsättande. Jag tror den af Hr Gr. o. Landtm, föreslagna förlängning af 2:ne dagar vara för kort och anser försigtigheten fordra att åt Hr Gr. o.
St. anslå dessa medel, på det att fängelsestraff i länshäktena måtte kunna undergås i vidsträcktare mån än som hittills skett, och så att derstädes kunde verkställas fängelsestraff af Den 23 Februari f. m. 1)67 ända till 2 år. Det ur således verkligen fråga om straffängelset; och det förvånar mig alt detta från början nekats. Således äro vi verkligen inne på frågan om cellsystemet. Man har tält om förskräckelsen för detta straffsystem. I delta afseende får jag då erkänna, att inom LagUtsk. majoriteten förskräcktes för detta system, ty då vi uppgjorde beräkning öfver koslnaderne, sä uppgingo dessa lill 9 å 10 millioner rulr b:co. På grund deraf beslöt LagUtsk. alt i betydlig män inskränka användande af cellsystemet. Vi ansägo nemi. kostnaden större än att den kunde uthärdas i vårt land. Vi ansägo oss icke eller hafva tillräcklig erfarenhet om det beprisade systemet. Jag har under mina resor sökt att förvärfva kännedom om cellsystemet. Alla de, med hvilka jag derom samtalat, förena sig i den mening att förhoppningarne om fördelarne af detta system endast hvila pä den grund, att tångarne icke kunna corrumpera hvarandra, hvilket inträffar i gemensamhetsfängelset; men de förklarade att ensamhetsfängelset icke visat sig åstadkomma de förvånande verkningar till fångarnes förbättring, som man vanligen tillägget’ det. Då jag frågade föreståndarne derom, så svarade de ett kort nej. Det är sannt att cellerne förhindra corroptionen tångarne emellan, men alla brott hafva icke sin grund i corruption. Mänga brott äga sin grund i illvilja och lättsinnighet samt åtskilliga yttre omständigheter. Månne man tror sig genom användandet af eellsystemct kunna öfvervinna alla dessa olika orsaker lill brott? Jag betvifla!' det. Månne det är skäl hos oss att innesluta en man, kanske under 10 års tid, i cell, der han skall förvekligas, der han ständigt innesluten i en temperatur af 16 till 18 graders värme skall blifva oförmögen att uthärda de vexlingar af köld och värme för hvilka han vid sitt befriande är blottställd?
Ständer skulle • finna lämpeligt hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla , att , sedan förslaget blifvit granskadt och vidare utarbetadt samt Länens innevånare deröfver hörde, Kongl. Majst må täckas i Nåder föranstalta om en sådan ii3 sådan menighets-styrelsens organisation, som kan finnas nyttig och lämpelig. Under rubrik: Om målens allmänna, för alla styrelsegrenar gemensamt gällande behandlingssätt, och controllerna derå, förekomma i en af de särskilda meningarne ö) åtskiilige förslag, hvilka innefatta, dels allmänna grunder för en ny reglering af Rikets ämbeten och tjenster, och dels sådane detailler , som vid Special-instructionernes utfärdande böra närmare granskas; af hvilka förslag blott de förra kunnat till pröfning upptagas; Och har Utskottet särskildt yttrat sig om hvad i dessa förslag förekommer, rörande ej mindre Regeringen och Stats-Rådet samt Collegial-styrelsen, än äfven förvaltningen af Kronans gods och medel, samt får, hvad det öfriga angår, såsom allmänna grunder till antagande föreslå, i afseende på Malens emottagning och beredning till före* dragning hos Kongl. Maj.t. Hvarje, officiel skrifvelse till Kongl. Majit inlemnas i den förvaltnings - expedition , hvartill målet, efter sin natur, rätteligen hörer. Särskc Utsi. Betuni, 3 Cancelli Råd. v. Hartmansdorff^ förslag, lia afdelningen, sid207, o. f. 114 Rikets allmänna Är enders Beredning, sorn enligt iO §. i Regeringsformen, skall bereda en del år ender till föredragning hos Kongl. Maj: t, sunes, såsom öfverflödig, hunna indragas °). Stats-RådsBeredningen bör i stället fortfara; och lärer Kongl. Maj.t om dess ändamålsenliga inrättning Sjelf i Nåder förordna. Expeditions - Secreterare skola biträda Förvaltnings-cheferne i målens beredning till föredragning inför Kongl. Maj.t. De böra anses innehafva förtroende-poster, och således kunna , titan ransakning och dom, från sina ämbeten skiljas.
Hr Gr. o. Landtm, framstälde vidare, att, i afseende på 2:dra morn., Hr Adelborg yrkat, att detsamma måtte helt och hållet utgå; Frih. Alströmer anmärkt, att, i st. f. slutorden ”20 till 40 R:dr”, borde införas ”20 till och med 40 R:dr,” samt Frih. Raab yrkat en redaklions-förändring, som likväl stod i det samband med redaktionen af l:sta morn., att, då R. o. Ad. återremitterat detsamma, den af Frihtn yrkade redaktion icke nu syntes lämpligen kunna antagas; och derförutan åtskilliga ledamöter yrkat återremiss äfven af delta morn., hvarefter, sedan först propos. lill bifall å Utsk:s förslag blifvit framstäld och besvarad med Nej, förevande morn., på grund af de gjorde anmärkmne, återremitterades. § 42. Hr Braunerhjelm: Meningen med inrättandet af titminuterings-ställen har varit, att åt personer, som icke vilja vistas på krogarne, bereda tillfälle att i mindre qvantitet tillhandla sig m Den 9 Augusti e. m. bränvin. Man har visserligen ansett det vara af vigt att söka hindra bränvinets förtärande på försäljningsstället, men att vilja — såsom Utsk. här föreslagit — ålägga minuteraren att hindra personer, som af honom köpa bränvin, att qvarblifva pä stället och der förtära deraf, tyckes mig vara nog långt gånget, i synnerhet som jag anser det vara nära nog omöjligt att förekom ma. Om, såsom ofia är förhållandet, säljaren står inom disken och 4 å 5 personer inträda för att köpa bränvin, så skulle, om en af dem får det infallet alt smaka på varan, och säljaren icke genast förhindrar det, han härför blifva bötfäld. Sådant skulle ju lätteligen kunna inträffa flera gånger på en dag. Jag anser, till följd häraf, att följande ord böra ur §:n utgå, nemi. ”eller ej hindra köpare alt för sådant ändamål i försäljningsrummet qvarblifva”.
S D-J ättledning of gjorde anmärkningar, besiöt Högt. R»dderstapet och Adeln ott Nll LagUtstottet alerremitrera detz, den 21 December hos Ständer pä bordet lagda, Betänkande af ten zo November rörande wäckt fräga öfwer det Logens stadgande, ott Mö, af hwad alder hon wara mä, stall ständ» under förmynderstapOr sup^. S. D. Efter gjorde anmärkningar wid den af Lagutskottet föresiagne och den 21 nästt. December pä bordet lagda AnswarighetSLag för Riksens Ständers Fullmäktige i Banken, blef berölche Lag of Hög - Z84 Den 9 Ianuank. Högloft Ridderskapet och Adeln till Utssottet äter svrwifad. Oc supra. SD. Äterförwisades till Lagutskottet detz hoS Högloft. Riddcrffapet och Adel» den 2l December pä horvet lagda Betänkande af den 2d November, rörande g,ord hemställan om, den ändring t l. Z. iMomentet af 2. Capttlet ÄrtdaBalken, att Bröder och Systrar kunde efter Lands rätt ärfwa ltka. Or supra. SDÄter-remitteradeS, t följd af gjorde anmärkningar, Statsutskottets ken 21 Ml. December pä bordet laqda Memorial, infattande ut-lätande öfwer dispositionen af de sä kallade HofStall-ängarne.
Före 1808 årskrig påräknades denna afgift till omkring 15,000 Rid årligen, och till samma belopp blef den äfven af Riksens Högloll. Ständer uti 1810 års Biks-Stal upptagen; men som all frihet från utskrifning kommer att upphöra genom den af Kongl. Majit och Riksens Ständer vid 1812 års Urtima Riksdag i Örebro vidtagne förändring i Utskrifnlngssättet af det fastställda Förstärkningsmanskapet, samt all oroterad Jord jemväl kommer att roteras; så ansåg dåvarande Stats - Utskott deraf blifva en följd, att denna afgift hädanefter skul\ le upphöra, och således icke eller vidare borde eller kunde ibland Stats-Verkets inkomster uti Riks-Staten upptagas. Denna Stats-Utskottets yttrade tanka behaga-, de Riksens Ständer gilla, och alltså uti deras till Kongl. Maj:t under den 29 Juni samma år 181 st aflåtne underdåniga skrifvelse, angående StatsRegleringén, förklara, att Riksens Ständer amigo de dittills i Staten påräknade utskrifmngspenningar i Skåne och Halland böra ifrån StatsVerkets inkomster för framtiden försvinna. Hvad Riksens Ständer sålunda beslutit,’ täcktes Kongl. Majit i sammanhang med dsn öfriga Stats-regleringen, uti Nådigt Bref deri 2 2 Juli 1812 förständiga Stats-Contoiret, till behörigt iakttagande vid Riks Statens upprättande. se: Den q 4 April. Sedan, på sätt sålunda anfördt är, både KongK Majit och Riksens Ständer i detta ämne redar* vidtagit det beslut, att några ursknfningspennii)gac från Skåne och Halland, elter den fastställda för ändringen i utskrifningssäuet af Forstarkningsmanskapet, icke mera borde i Staten påräknar, så har Utskottet funnit några inskrifningspenningar nu mera icke eller äga rum, och att derföre hos Kongl.
Den som Iefvat något längre, har sett att efter flere års högre spanmålspriser såsom åren 1817, 1818 och 1819 komma vanligen en följd af år såsom det hände 1821, 1822, 1823, 1824 och 1825, då priserna nedfalla till hälften emot hvad de förut varit. Sådant kan ännu inträffa om vi få några goda år, och derföre har det sina betänkligheter att upsätla priset lill 6 R:dr 32 sk. för T:n. Den föreslagna förhöjningen af priset till G R:dr 32 sk., skulle deremot inverka ganska mycket på beräkningarne, under flera rubriker, så väl inkomster som utgifter. Hvad den ordinarie räntan angår, så ligger uti den till 1,690,200 uptagne indelta räntan ganska mycket spanmäl. Utsk. uplyser att den spanmål, som vid sista Riksdagen beräknades, såsom Staten behållen af de medel, som varit anslagne till kassor, utgjorde 5000 T:r spanmål. Om den öfriga delen af den indelta räntan är af samma beskaffenhet, såsom jag förmodar, så ligga deruti 120,000 T:r spanmål, hvaruppå Utsk. icke gjort afseeude vid sin beräkning. Denna beräkning af 1,690,200 borde således komma att ökas med 80,000 R:dr; spanmälen utaf arrende-medlen borde uptagas till 11,000 R:dr mera än Utsk. gjort; rotefrihets-afgifternes belopp, hvaruti spanmälens värde ingår, borde jemväl ökas. Genom dessa tillökningar, sammanlagde med dem Utsk. har beräknat och upgifvit, skulle således en tillökning i inkomst-titlarnes beräkning upkomma af icke mindre än 220,000 R:dr, utan att derföre en enda skilling mera i Stats-kassan inflöte än som med bibehållande af nuvande spanmålspriset 6 R:dr, skulle inflyta.
Jag får blott, såsom en historisk upplysning, tillägga, att Utskottet, vid första handläggningen af denna fråga, utan mycken olikhet i tankar, hade öfverenskommit, att denna §. skulle utgå, ehuru den sedermera blef af Utskottet bibehållen , äfvensom jag anser mig böra nämna, att jag vid denna sista handläggning var frånvarande. Herr Den 16 November,' Cogj Ilerr 'iron Hohenhausen: Sedan jag, genom tillkännagifvande af det svar jag erliöll af Conslitutions-Utskottet på min motion, tämligen klart sökt visa, alt man i Riddai’hus-Utskottet velat Bereda öfverensstämmelse härutinnan med Grundlagen, och detta stadgande äfven instämmer med Ståndets beslut vid sista Riksdag, så lärer man Väl hafva gjort allt hvad som står i ens förmåga, för att åstadkomma likstämmighet med Grundlagens anda. Herr Cederschjöld: Jag vill blott vörd samt erindra, att det nu i frågavarande stället i Riddarhus-Ordningen icke är det enda, som sträcker sig längre än Riksdags-Ordningens föreskrift. Så stadgas till exempel i Riksdags-Ordningen, att ingen Stånds-Ledamot får deltaga i en omröstning, sorn angår honom sjelf: Riddarhus-Ordningen jäfvar deremot till och med hans Syskonebarn. Så behöfver en, till något af de 3 öfrige Stånden hörande, Ledamot af hemliga Utskottet icke begära Konungens tillstånd för ött resa bort, emedan detta tillstånd beror på Ståndets pröfning. I Riddarhus-Ordningen deremot står, att det skall ankomma på Kongl. Maj:t. §. 38. Herr von Hartmansdorff': jag vågar tillstyrka, att i stället för orden: närmaste Ridd. ö. Ad. Prot. X. Band. 3rj 6io Den 16 November. skyldemanj må sättas: närmaste anhörige; på det ingen tvifvel dervid måtte uppkomma , äfvensom i stället för orden: ingen stämma, orden: ingen rösträttighet, samt ordet: afträda: i stället för: taga afträde. Herr Rosenblad:
Det är stridande emot en tillbörlig sfwerensstämWelfe och ordning, att sä-r den, som kan wara olika kärnfull, samt mer och Mindre sammanpackas, skall altid mätas, men detz närmaste produce eller förädling, fäsom Djös och gryn, Dm 9 Juni!» ZLll Zrynffall deremot wäqas. Dek är wi§t, att all upbörd och tionde finnes beräknad efter tunneta» let, och den benämningen kmide allid färblifwa densamma; men wigten af en tunna, räg ut'ästes kill iZ lisp^ eller kanskp »3 ^ dito och för ca kunna korn kill n lif», eller blott ic> Z dito, per medium till k 2 lifix Hlyad som uri wigle, felade, skullo nödwändigt ersättas, och hwad öfwerwäqde det förordnade beloppetgodrgjordes antingen direcrc med öfwerloppS spannemälen eller i penninaar» TunneWattek kunde ändock wid lefvereringar nyttjas, och kärilets wint bade inbrännas och lätteligen pröfwas» Ult smek härwid kunde omöjeligen döljas, son, wid Mätningen swärligen kan i bitvis ledas, och finnes Utom dest »mqängen att tvinna rättelse sä bcswärlig och kostsam, akt den förolämpade med harm yödgas lida ali öfwergården'' oförrätt Den förderstpelig» mätnings principen sträcker sig ej endast till den nu i fraga warande spannér malen, utan ock till flera lan dt mann arva ror, som kunde förtjena Herr Iustitiä-Ombudomannens öf« wersigt» En parm hö, hwars innehåll lärer wara stadgadt till iger. lrsp., kan efter wederbörandes wundna benägenhet, synas wara upsyld'med i6s lisp», dä en annan gäng icke 220 dito skola första» Wid räntehalms lesycrering stkall icke eller mindre Väld föröftyas.
Enär Hedervärda BondeStåndet så länge njutit den fördel att få för 6 års ränteb^lopp lösa Kronans hemman till ärftelig ska.tejord, den största, som blifvit förunnad någon Svensk medborgareklass, så bår det icke, och alle förståndige män kun$ na icRe missunna Frälsejordens innehafvare deras ännu ägande, *f dem eller deras Förfäder dyrt förvärfvade få rättigheter., Ännu mindre borde förmodas, att någon eminent och erfaren man af Högvördig» Presterskapet, som väl bör känna hvad all slags mera och mindre väl grundad opinionshäfd verkat och ännu mera framdeles kan verka å all medborgerlig och således äfven haas egen ställning, tillstyrka arbetsoch kostsamma nyheter, sorn, utan båtnad för någon, röra rätt granlaga Stånds, äganderätts och i visst afseende privilegiiförhållanden. Vid Urtima Riksdagen i Örebro år 1810, gjorde en Riksdagsman af Hedervärda BondeStåndet en efter ali sannolikhet väl grundad motion, angående upphäfvandet af skillnaden i Kyrkoutskylder emellan förmedlade och oförmedlade hemman, hvars rättvisa är så mycket tydligare, som Kyrkoqch Prästegårdsbyggnaden icke kunna äga rätt till större utskylder i tillbörlig proportion, än Konungens och Rikets behofver, men Hög», yördige PresteSiåndet lärer, ehuru denna fråga föga eller icke rörde dess embetsrättigheter, hvilka böra bero af hemmannens beskafien-. het till skörd och kreatur, derå meddelt det svasiva svar, att bifall härtill icke kunde gil Den 2a Junii e. m. 173 • Vas förr, än den ofta vid våra Riksmöten omtahe och nästan beslutne allmänna hemmansrefningen i Riket blifvit fullbordad och det häruti iinru bristande , lagger ofelbart ännu Större hinder i väg5 n för Frälsefriheternas inlösande. Sål. des tyckes vara lika rättvist, soni rådeiigt, att denna inlösningsfråga får förfalla. Ö h enär äganderätten till KronoSkattehemmånen i Riket utgör förnämsta grunden för Bond.