Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har funnit ytterligare stöd för denna af mig förut inom detta Stånd uttryckta åsigt om landets finansiella ställning i de upgifter, som återfinnas i Betänk:t öfver hypothekskassornas reorganisation, och som blifvit af Finanskomitéen för några veckor sedan afgifvet. Jag hade ämnat fullständigare yttra mig öfver husslöjden eller väfnadsindustrien i Marks, Kinds och As härad af Elfsborgs län, men då Hr Gr. E. Sparre, länets utmärkte styresman, med stor sakoch lokalkännedom utvecklat - den af mig här understödda åsigten, så inskränker jag mig blott till att förena mig med honom i begäran om bibehållandet i tulltaxan för nästk:de statsregleringsperiod af samma tullsatser för artikeln väfnader, som voro gällande under åren 1858 och 1859. Jag anser denna begäran billig och rättvis, och derföre ryggar jag icke tillbaka att högt uttala den, äfven underkastande mig motståndares anklagelse att i detta fall vara inkonseqvent. Lika vigtigt för en statsekonomisk läras framgång är både sättet och tidpunkten, då den träder i verket. Enl. min upfattning är tidpunkten till en nedsättning i tariffen icke lyckligt vald. då näringen ännu är nedtryckt under finansiella och industriella motgångar. Att dessa bekymmer ännu menligt inverka på landets alla näringar, och framför allt på väfnadsindustrien, synes af den förut citerade KommersColhii berättelse, der man finner, att samtliga fabrikernas tillverkningsvärde upgick år 1 857 till 64 nnilhr och året derpå eller år 1858 endast till 5 2 milhr, och att tusentals arbetare afskedades ifrån dessa fabriker. Ett minskadt arbetsvärde af ända till 12 milhr rdr rmt under ett enda år! I denna siffra ligger svaret för dem, som jubla öfver näringarnas blomstrande tillstånd och dessas förvånande utveckling under sednaste åren ! Hr Printzensköld: Jag ber om ursäkt, att jag än en gång begärt ordet, roen jag har ansett mig böra med några ord genmäla de teorier, Hr Gripenstedt nyss på ett så vidlyftigt sätt utvecklat.
Tidningsaktiebolaget sken som solen, och tackade Gud för hans outgrundliga vägar. En post hade visserligen med den nya medarbetarens inträde blifvit orimligt stor: det var hvad Nisse Svensson kallade med det tvetydiga namnet «suppengar», d. v. s. rättigheten för Nisse att uppföra å bladets konto allt som han utgaf i egenskap af wohlthäter, när han ville utforska sin man. Direktionen gaf emellertid genast efter, så snart den märkte, att Nisse gjorde saken till ett kabinettsspörsmål, samt stälde sitt konto till hans absolut fria förfogande. Och den fick heller ingen anledning att ångra sig: ingen menniska pr. jernväg eller ångbåt satte foten på stadens mark, utan att Nisses grå ögon under deras buskiga bryn mönstrade honom; den, som han ville pumpa, tog han med sig till punsch eller toddy på «Kramers hörna», der han hade sitt stamhåll; och innan individen slapp lös igen, var han tom och slak som en utoch inkrängd påse. Två år efter detta Nisse Svenssons skandalösa inträdande i journalistiken öfvertog «redaktören» ledningen af den lilla hvarannandagstidningen «Landtmannabladet». Han leddes af «ideella» motiv; han «stälde sig på sin post»; han var en sentfödd son af den teoretiska «bondetanken», hade expedierat sin filosofie kandidat-examen i humaniora, föraktade hela det sterila läsväsendet samt ville nu såsom en det fria ordets man egna sig åt folkets sak, sitt stånds sak, «i framstegsideernas tjenst». Han var vid det tillfället 22 år, samt såväl fysiskt som själsligt komplett så oskyldig, som en ideelt anlagd natur gerna bör vara vid den åldern. Detta fenomen intresserade Nisse Svensson på det allra starkaste. Redan nästa förmiddag efter den unge tidningsmannens ankomst till kuststaden begaf han sig ut att taga företeelsen i betraktande. Han fann den nye kollegan sittande framför det stora redaktionsbordet, görande sina första lärospån i journalistikens mystiska konst. «Har den äran föreställa mig,» – införde han sig; – «Nisse Svensson, «Skånska Kuriren».» Den nye redaktören kände sig högtidligt stämd vid detta första besök, reste sig på ett värdigt sätt och blef stående i en representativ ställning.
Hvad 4:de eller numera 5:te Hufvudtiteln angår, hvars hela belopp af Förvaltningen af Sjö-Ärenderna disponeras, visar 1840 års RiksHufvudbok, grundad på Förvaltningens och Flottans Stationers räkenskaper, huru med reservationerna ä denna titel sig förhåller; och i afseende å 9:de Hufvudtiteln, eller Allmänna Indragningsstaten, hafva Revisorerne utan tvifvel förnummit, att någon disposition å reservationerna derå, äfvensom å de öfriga Riks-Statens Hufvudtitlar uppkomna, icke ägt rum utom Titlarnes föremål, då under den verkställda granskningen ingen anmärkning i slikt fall förekommit. Uti förut åberopade underdåniga Utlåtande af den 28 Februari 1842, i anledning af Berättelsen om granskningen af 1838 och 1839 årens räkenskaper, har Stats-Kontoret uppgifvit orsakerna, hvarföre provision, porto och stämpel-afgift för anskatfadt utländskt mynt blifvit affördt å dåvarande 8;de Hufvudtitelns årliga förslags-anslag till observationsoch uppbördsprocenter, hvadan Stats-Kontoret ej har vidare att tillägga i anledning af Revisorernes förnyade framställning, att berörde provision och porto bordt för ifrågavarande 2:ne år påföras anslaget för Minister-Staten och de Titlar, hvaraf Hamburger Banko utbetalas. Med uppgift till hvilka belopp förslags-anslaget för fångars skjuts och underhåll åren 1840 och 1841 blifvit öfverskridet, och hänvisning för öfrigt till hvad Revisions-Berättelsen angående Fång-Styrelsen innehåller, hafva Revisorerne, bland andra å detta hårdt anlitade anslag förekommande utgifter, anmält sig hafva funnit, att, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 17 Oktober 1840, Fång-Styrelsens tillförordnade Sekreterare, utom innehafvande Kanslist-lön, blifvit tillagdt ett arfvode af 333 R:dr 16 sk., hvilken ersättning synts Revisorerne hafva bordt utgå af Sekreterare-lönen.
Quedlinburg erhäller någon annan ersättning, hwaremot Wäl - Dcn 8 Mars. zz; lofl. Borgare-Standet och Hederwarda BondeStänder förklarar sig wara af Ven ranka, at osi wanberörde 8,062 N:d. 4 y. borde genast indragas. Och som af ve KespcÄive Riks-Ständen Twä Sränv uti Venne staga således stannat emotTwa; sa har lil Riksens Högloft. Stanvers egel förordnande Stars-Urstottet härmedelst stolar wördsammeligen hemställa, huru, i afseende pa Srats-keZleiiuZen, härmed kommer at förhallas. Stockholm den ; Mars :8io. Pa Högloft Ridderstapers PäHögwördige Prcsteoch Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters wägnar wägnar Llaes klsmiliA. f. linZstaZius. Pa Wällofl BorgarePä Hederwärda Bon Ständers Ledamöters de-Ständets Ledamöters wägnar wägnar Läll kr. l-an6dei§. ^nclers ^sobanxson. kl. kröäelius, Lades pa bordet. Uplästes och lades pa bordet följande handlingar: Riksens Höglofi. Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utstotls Betänkande angående utwägar til förekommande af de olägenheter, som i atikillige trakter af Skane genom flygsand förorsakas. Utstonet, som i anledning af Herr Prvfessoren vokkor VL.
N.o 72. 61 äfsluta om Regementenas underhållande ; och härtill kommer, ej mindre att den träffade öfverenskorrimelsen, å Kongl. Majtts sida, blifvit uppfylld genom Manskapets omsorgsfulla proviantering och sjukvård samt hästar* nes utfodring, så ofta Regementena varit under vapen sammandragne , än jemväl a'.t Rustoch Rotehållare, vid undertecknandet af de härom upprättade Contract, icke gjort något förbehåll att , efter Passevolancetidens tilländagående, befintlige besparingar till de» ras förmon få disponera , anse Utskotten, för sin del, den härom väckta fråga sa mycket hellre böra förfalla) sorn den af Rikets Ständer och deras Revisorer redan tillförene gjorda underdåniga anhållan , att Redogörelsen för den gamla MötesPassevolance-Cassan få granska , icke blifvit af Kongl. Maj:t bifallen , samt Rikets Ständer, emot Kongl. Majtts sålunda redan förklarade Nådiga beslut , icke äro i tillfälle att någon åtgärd i detta fall vidtaga, På grund af hvad sålunda anfördtj utfedt och hemställdt blifvit, Oä Siats' samt Allm. Besv.o.Occ.Uisk.Uil. N:o 71» tillstyrka Utskotten' vördsamt , det hehagade Rikets Högloflige Stander, för deras del , besluta och derefter, i afgående skrifvelse, Kongl. Majit i underdånighet tillkännagifva : 1:0 att Bustoch Rotehållare vid de indelta Regementena till häst och fot , under t5 års tid, räknadt från den i Januari! 2800 till samma dag 1845, icke skola, vid Regementseller Compagniemöten , Mönstringar, Kronoarbeten eller hvad annat tillfälle eiler Tåg, som helst vara må, till Ryttaren eller Soldaten aflemna Möteskost oell Drickespenningar, eller skjutsa hans Rotekista ; skolandes Befälet noga tillse, att Manskapet , vid framkomsten till Mötesplatsen , inga matsäckar medför eller , vid uppbrott till Möten och Mönstringar, på något sätt
Ständer antagit det lämpligast vara att bestämma sjelfva lönerna lika för Stats-Rådets samtlige ledamöter, eller till det för Stats-Råden hittills fastställda belopp af 4,500 R:dr, dock, i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer vid senaste Riksdag, i fråga om nya löner, antagne princip, utan derunder beräknad spanmål, samt att deremot, då Stats-Rådets ledamöter, efter deras befattningar, äro underkastade betydligt olika representations-kostnader, serskildt, under benämning af taffel-penningar, anvisa den tillökning derutöfver, som, med hänsigt till berörde kostnader, må finnas afbehofvet påkallad, och hvarvid Rikets Ständer ansett, att de Stats-Råd, som äro Departements-Chefer, och således underkastade större representations-kostnader, än Stats-Råden utan Departement, böra erhålla högre taffel-penningar, än de sistnämnde, samt att de båda Stats-Ministrarne, hvilka, enligt grundlagen, innehafva Rikets högsta embeten, på enahanda sätt som hittills, böra undfå högre lönings-förmoner, än Stats-Rådets Öfrige ledamöter, med dervid, hvad utrikes Stats-Ministern serskildt angår, fästadt afseende å den större representations-kostnad, denne embetsman, genom sina relationer tili de utländske Sändebuden, måste vidkännas. 86 Expedilions-Ulskottets Förslag till lind. Skrifvelsej AT.o SS. I enlighet med dessa åsigter, hafva Rikets Ständer godtfunnit, att för StatsRådets Ledamöter bestämma aflöningen till följande belopp: För Justiliae-Stäts-Ministein, lön , 4,500: taffel-penningar 3,500:
Pipor, tobaks-; se Piphufvudcn. Fiqué; se Väfnader, bomulls-, Pistacier; se Frugter och bär, ej specificerade, torra. Pistoler ; se Slöjdevaror, ej specificerade. Platåer; se Slöjdevaror, ej specificerade. Pläter; se Metaller, sammansatta. 23 Qvantitet för tullberäkningen. Införsclstull. Bauko. l\:dr sk. rist Pomada, kärlen inberäknade 1 skålp. 20 — Pomeranser, pomerans knoppar och skal 1 skålp. 1 6 Porslin: oäkta, steneller fayance: hvitt, gulaktigt eller omåladt: tallrikar • andra pjeser . niåladt eller tryckt. Anm. Kärl och redskap af äkta porslin för farmaceutiska behof ina, sedan beskaffenheten och qvantiteten blifvit hos Sundhetskollegium uppgifna och godkända, af apotekare i riket införas mot tull af 5 procent å värdet. Portföljer , taskböcker, redikyler och nattsäckar: af läder, förtullas såsom läderarbeten, ej specificerade; af väfnad eller papper, förtullas såsom ämnet, hvaraf de bestå, med tillägg af 25 procent. Potates . 1 tunna 16 — Potatesmjöl 1 lisp. 18 — Qvicksilfver 1 skålp. 4 — Porfyr; se Sten, ej specificerad. Pottaska se Aska. Pressduk; se Väfnader, ylle-. Puder; se Varor, sorn icke kunna hänföras under någon af de i iuförselstarifen upptagna bestämmelser. Qvarnslcnar; se Sten. ^Qvercitron; se Färger. 2$ Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. R:dr sk. rist Russin 1 skålp. i 6 Rör: bambus-, och spanskrör • rottingar, vassoch andra slag .
I Augusti månad år 1811 tillkännagafs af Franska Ministern liäi städes, att ifrågasatte varor blifvit öfverlernnade till Svenska Regeringens disposition under vissa vilkor och rinder bifogande af den önskan, alt försäljningssumman blefve använd till Pomerns försättande i nödigt försvarsstånd mot England. Genast efter inhändigandet af delta medgifvande vidtogs nödige åtgärder i afseende på varuförsäljningen, hvilken äfven för sig gick innan de förändrade föreskrifterna rörande denna affär ankommo till Franska Ministern från dess Hof, syftande derpå att försäljningsbeloppet skulle nedsättas i Franska Consulns värjo, för att delas imellan bägge Regeringarne. Försäljningssumman i5i,5oo R:dr Pörn. C:t disponerades på det sätt, att en tredjedel anslogs, på grund af Franska regeringens yttrade önskan , till Pomerns försvarsanstalter, en tredjedel till uppköp af Spanmål, som af MagazinsDirectionen öfvertogs och godtgjordes och återstoden hitremitterades samt har jemte hvad MagazinsDirecliunen inbetalte blifvit använde dels alt godtgöra de, under Pomerns sedermera inträffade occupation af Franska Trupper, derifrån öfverkomna Embetsoch Tjenstemäns löner och pensioner dels att under Campagnen , åren 1813 och 18r4, *>11 någon del bestrida då förefallne diplomatiska utgifter och negociations-ombostnader. Emellertid fortsattes dels genom Amerikanska härvarande Beskickningen dels ock genom serskildt hit - Betänkande n, K:o 327. 25 sände Ombud för varuägarne de genast efter seqvester-åtgärder började, och, sedan Svenska Regeringen fatt dispositionen af det seqvesti erade, med ifver fullföljda reclamationerne om varornas återlemnande eller motsvarande ersättnings meddelande, utan att Svenska Regeringen, under den länga diplomatiska skriftvexling hvartill frågan gifvit anledning, hvarken bestämdt förnekat eller erkänt rättmätigheten utaf de framställde fordringsanspråken.
R:dr att, å 8:de HufvudTiteln , årligen till påföljande Riksdagen utgå. Vid 1815, samt 1817 och 181B årens Riksdagar bibehölls nämnde anslag oförändradt, i följd hvaraf, från början af år 1812 till 1822 års slut, för ifrågavarande inrättning blifvit utbetald en sammanlagd summa af 220,000 R:dr, som varit ställd under förvaltning af en serskild dertill i Nåder utnämnd Comité'. Vid sednaste Riksdagen blef åter, i följd af vackt serskild motion, förhållandet med dessa medels an - Betänkanden, N:o 214. 4°7 vändande närmare undersökt, hvarvid inhemtades, alt af ofvanberorde totalsumma 220,000 R:dr, — ett belopp af g6,5l8 R.dr 11 sk. 3 r.-st. åtgått dels till inköp af den egendom, hvarest det såkallade Carolinska MedicoChirurgiska Institutet linnes inrattadt, och dels till reparationer å dervarande byggnader samt Institutets underhåll, och att, vid slutet af år 1822, 112,068 R:dr 46 sk. 4 r:st blifvit å Garn izonsSjukhnsbyggnaden använde, men att likväl byggnadsarbetet icke kunde anses vara mera än till hälften verksteldt, emedan, enligt en provisionel uppgjord beräkning för arbetets fulländande och byggnadens inledning, ytterligare erfordrades i5o,ooo R:dr, så vida byggnaden skulle utföras efter samma plan, efter hvilken den blifvit börjad. Jemte yttrande att det icke undgått R. St:rs uppmärksamhet, att en betydlig del af kostnaden kunnat undvikas, om mindre afseende blifvit lemnadt åt byggnadens yttre pragt och vidlyftiga omfång, anhöllo R. St:r uti underd. skrifvelse d. 29 November 1823, det K.
Al Embetsoch Tjenstemän samt Betjente m. 11. § 2. » Alla Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, af Idof-, Civil-, Minister-, Militäroch Ecclesiassik-Staterne, äfvensom vid öfrige allmänna Verk, privilegierade Bolag och Inrättningar, af hvad beskaffenhet de vara må, i städerna och på landet, skola för den sammanräknade lön, de af en eller flere tjenster åtnjuta, antingen i penningar, utan afseende derpå, att den iond, hvaraf anslaget skett, kunde vara med Bevillningsafgift belagd, KroBih. lill R, SI. Prot. 1844, 5 Sami. l Afd. 5 Höft. t 2 Bil. lill Bev.-Utslcottets Betänkande, N:o 11. no-tionden, spanmål från Kronans magaziner, indeldle hemmansräntor, anslagen åker och äng, eller andra sådana lägenheter, erlägga: af alla löner, som öfverstiga 200 till och med 300 900 1,000 — 21 1,000 1,100 — 26 1,100 1,200 — 32 samt af alla löner derutöfver Tre för hundrade; kommande den lön, som är indeldt eller utgår i spanmål eller andra persedlar, att förvandlas i penningar, efter den för orten, der lönen utgår, näst före taxeringen satte markegång. Den, som på flere ställen eller olika orter, åtnjuter löne-inkomster, skall, för deras sammanlagda belopp, på ett ställe taxeras. Vid beräkning af Bevillning lör löntagares bestämda inkomst, måga inga andra afdrag ega rum, än de, som finnas upptagna i 145 § af denna stadga; äfvensom en Embetsoch Tjenstemans hela påräknade inkomst för året skall lill Bevillning taxeras; men om nämnde inkomst sedermera icke till hela beloppet utfaller, må rättelse uti debiteringen eller restitution, derest afgiften blifvit erlagd, i laga ordning ega rum.
Jag tror också alt, i fråga om motiver, så är della visserligen elt af de bästa; men erfarenheten har fulleligen styrkt, att pligten ej alltid i det fallet är tillräcklig, åtminstone då den kommit i kollision med sjukdom, och för den händelsen skulle jag ock tro, att den tidsutdrägt, som skulle vållas derigenom, att först en ledamot som blefve sjuk väntade med sin afsägelse i fall han trodde sig snart blifva frisk och ej förr än han märkte sjukdomen blifva värre afsade sig sill uppdrag, och sedermera derigenom att val skulle ske om igen; och innan alla de der formaliteterna hunne verkställas, vore Ståndet Den 8 December. 153 under tiden allt för fåtaligt i Disk. Men för den händelsen alt [diglen skulle vara den tillfyllestgörande i sådane fall, så tycker jag man ej beliöfde ät fiskalen lemna del uppdraget, alt tillhålla vederbör, alt uppfylla sina skyldigheter; och jag hemställer huruvida, i händelse någon vigtig samhällsfråga förekomme i något Ulsk. och tolle till följd af en votering, der möjligen något Slånds ledamöter varit fålalige, jag hemställer då, om saken kan anses kompenserad genom en plikt af några r:dr lill Ridd.kassan, livad det beträffar, att Ut.sk:s ledamölerne af en slags nyck skulle vara borta och endast skicka bud till Ulsk., att de voro förhindrade, det tror jag skulle förekommas, om det villkoret utsattes vid uteblifvande, att den som vore förhindrad skulle sådant hos Landtm, anmäla, och att Landtm, sålunda vore den som anmodade suppleanten, att i Utsk. inträda. Skedde så, kan jag, med den kännedom jag har om II. o. Ad:s sätt att uppfylla sina pligler, ej förmoda ali någon skulle göra sig skyldig till en så löslig beteelse. Det har blifvit satt i fråga, om remiss är behöflig eller ej. Om Ilr Gr. o.
Förmedling i räntan af Qsterbors hemman i Nora och Lindes Fögderi för liden vattenskada, enligt KammarCollegii Resolution d. 20 Mars 1639. Förmedling i halfva Boskapspenningarne för åtskillige Skattehemman | i Grafva och Hammars Socknar. (508: 36. 8. Räntan af förmedlade 23£ mantal Skatte, 2xg mantal Krono och 3i l mantal Frälse i Salbergs Fögderi. ) 98: Utgör Al boga Stad förunnad nedsättning i utgörande af den från Sta j den utgående ordinarie ränta. ( 6: 38. 6. Utgör Köpings Stad dito dito dito dito dito dito. 10:41. 2. Förmedlade Räntor. 2: Förmedling i Rofskatten för 4 st. fjerdedels hemman. Jl3l: 6. 7. Dito i Kohl-och Dagsverks-räntan för åtskillige hemman, samt afförde räntedifferencer der räntorna sedermera på annat sätt debiteras och utgå. 8: 17. 9. Räntan af åtskillig, genom Dahl-elfven bortskuren jord och egendom. !Räntan af Ålfisket Norrbänningskaret i Skogs Socken, som lill halfva räntan blifvit förmedladt. Räntan af älskillige förmedlade hemman och lägenheter. ( Räntan af åtskillige hemman, hvilken icke ansetts höra uteslutas förr, än genom den < slutliga afvittringen i Länet upplyst blifvit, huruvida de förmedlade hemmanen kunde (erhålla ägorymd, motsvarande oförmedlade hemmantalet. 63: 8. 9. 6: 8. 8. 3: 16. — 3: 13. 6. Omslut. Hvarifrån afgår och påföres: Allmogens Frihetev: — Anordning efter Stat å 7:de HufvudTiteln: Städers Friheter: Westmanlands Län 104:38.6. 628:39.— Återstår Hvartill kommer från: Ersättnings Hemman och Räntor: Elfsborgs Län 8: — •— 8: Nedsatt Kronovärdi: Elfsborgs It.
Lag tillagt fordringar af förenämnde beskaffenhet, har, utan att vara af behofvet eller nödig omtanka för en fordringsegare påkallad, medfört misstroende till Inteckningar, oförenligt med begreppet om den säkerhet, som uti en pant bör vara förvarad, oförenligt i och med detsamma med pantens ändamål, som Inteckning sålunda ej motsvarar, och sluteligen af en märkbart skadelig inflytelse på penninge Transactioner i allmänhet; hvilka, så vidt ske kan utan förnärmande af rättsgrunder, böra synnerligen, under nu varande Myntförhållanden, underlättas och befordras. Uti den Lagstiftning, som bestämmer ordningen emellan Borgenärer vid uppkommande Concours tillstånd, har man alltid erkändt såsom en ofelbart vigtig Lagutskottets BetKtikanden. 1203 grundsats, att, racel yttersta sparsamhet och icke i andra fall, än då synnerliga omständigheter göra undantag af nöden, utdela så kallade tysta förmånsrätter. Vid tillämpning häraf på förevarande fråga lärer man icke med skäl kunna påstå, nödvändigheten af ett sådant undantag för ofvannämnde slags fordringar, då en Kyrkoherde, som i hvarje Församling förnämligast tager befattning med styrelsen af Kyrkors och Fattig Inrättningars angelägenheter, då Församlingens Ledamöter, hvilkas yttrande i hvarje särskildt fall äro för honom att inhemta, då vederbörande authoriteter, hvilka det åligger att tillse, det en Uppbördsman praesterar nöjagtig säkerhet för sin uppbörd, icke äro personer eller Corporationer i den ställning af oförmåga till egen omtanka, eller i det behof utaf Statens förmynderskap att densamma, genom ett undantag från den allmänna rättsenliga principen, bör gynna dem med undantagslagar, ledande, såsom den hvarom fråga nu är, till oreda medborgare emellan.
Om tillämpningen deraf vill jag yttra mig när de särskilda §§.-ne skola afgöras. Jag hemställer till R. o. Ad., om icke Utsktn gutt fram efter den åsigt att skolan är till endast för att ersätta hvad hemläsningen icke kan åstadkomma; om icke skolan ur en controll derpå att hvad som åligger föräldrarna må blifva uppfyldt; om icke fasta skolan är en examensplats för att utröna huru föräldrarne uppfylla sina åligganden emot sina barn? När skolan icke går längre i tvångsmedel mot dem, hvilka behörigen uppfostra sina barn, så kan jag icke finna att Utsk:n gått för långt i stränghet; ty det är endast der föräldravården tryter, som skolan såsom tvångsmedel skall vidtaga, och detta tvångsmedel är således behöfligt för att vinna afsigterna med skolundervisningen. Jag hemställer då till Hr Lefre'n, om han ej, vid jemförelse af denna med efterföljande §§, finner att, der föläldravården är tillräcklig, skolan icke är annat än ett sätt att utröna huruvida föräldrarne uppfylla sina åligganden. Jag har en informator i mitt hus, men jag skall alltid låta min son examineras i skolan. Om mödrarna eller fäderne kunna läsa för barn, slår det dem fritt alt göra det; men barnen böra ovillkorligen vissa tider examineras i skolan; hvilket endast kan ske i fasta, men icke uti ambulatoriska skolor, emedan deras organisation icke tillåter det. Jag har varit uti lång delrätt inom Utsk:n, huruvida ambulatoriska skolor ens skulle få linnas.