Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Finsk utsädesråg ifrån Wasa Län har, såsom vanligt, blifvit, äfven under detta qvinqvennium, till betydliga qvantiteter begagnad, och direkta in - 9 införskrifningnr <1 ei •>f (ör reqvirenters behof hafva af Länets Hushållningssällskap blifvit ombesörjda; men, ehuru denna sädessort varit utmärkt god, har äfven densamma felslagit de 2:ne sista åren, i anseende till den missgynnande väderleken, hvilket förorsakat, att den till utsäde för detta år föga blifvit efterfrågad. Ar 1842 reqvirerades af Westmanlands jordbrukare från Wasa Län 1,400 tunnor råg, 1843 300 tunnor, och år 1844 endast 4 tunnor. Angående de i Länet brukliga sädesslagen, åberopas hvad min sista Femårsberättelse innehåller, med tillägg att hveteodlingens förökning fortfar och i betydlig mån stigit. Odlingen af potates är äfven i tilltagande och fortfar att utgöra ett ibland de hufvudsakligaste födoämnen. Odlingen af lin, hampa och humla är i samma förhållande, som min sista Femårsberättelse upptager. Trädgårdsskötseln är nästan i samma skick, som förr. Den Svenska Trädgårdsföreningen har dock äfven till detta Län sträckt sin verksamhet, och i någon mårt upplifvat hågen för horlikulturen. Nya, förbättrade åkerbruksredskap fortfara att begagnas vid några herrgårdar. Nya tröskverk äro under detta qvinqvennium anlagde så väl vid herrgårdar, som bondgårdar. Sedan ett af Hushållningssällskapets å I sk i 11 ige ledamöter bestående bolag, med en subskriberad fond af något öfver 20,000 R:dr Banko, sig bildat för inrättandet af ert lägre Landtbruksskola, har denna skola blifvit organiserad och öppnad vid Hägervallen i Skultuna Socken den 1 Maj 1843, med ett af Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref deit 17 Juli samma år, beviljadt Slats-anslag af 1,000 R:dr Banko årligen till lärarens aflönande.
S:r 6,368: 21. 2. 9,345: 15. 7. Summa 15,859: 18. 1. 17,779: 43. 8. llevisorerne, som erhållit del af Styrelsens till Kongl. Maj:t, den 30 April 1853 och'den 7 April 1854, afgifna underdåniga berättelser om ekeplanteringarnes tillstånd och förvaltning under revisions-åren, hafva ansett sig böra meddela följande ur dessa berättelser hemtade uppgifter: II Sedan år 1851 ett falt blifvit, medelst upptagning af grafvaF, beredt till plantering, utsattes i dessa grafvar under våren 1852 från planterings-skolorna upptagna 2,074 ekar och 2,166 lärkträd, äfvensom en större jordvidd upparbetades och bereddes, att emottaga den rika ollonskörd, som träden detta år lofvade att gifva, och hvilken under flera föregående år uteblifvit. Under sommaren företogos gallrings-arbeten och rensning i ollon-sådderna å alla ställen, der sådant erfordrades, och under hösten uppköptes 364 tunnor 16 kappar ekollon, hvaraf dock, i anseende till den regniga och kalla samt i alla afseenden för företaget otjenliga väderleken, endast 140 tunnor kunde utsås, hvilka upptagit en areal af 49 tunnland 7 kappland, hvaremot den öfriga qvantiteten blifvit på lämpligt sätt förvarad för att påföljande år utsås. Planterirtgarne hade under året lidit hvarken af frost eller mask, utan visat god växtlighet, sä att flerestädes års-skott af en alns längd funnits; varande dock på några ställen mer och mindre skada af råttor och lemlar förorsakad. Mullbärs-planteringarne på Wisingsö hade likaledes under årets lopp fortgått och väl lemnat lika rik tillgång på blad som tillförene, men, i brist af dugliga maskägg, ej gifvit några silkeshylsor. Plantorna voro bibehållna vid samma antal, som föregående åren, eller 1,440 stycken, hvaraf dock en ringa del lidit skada af råttor och lemlar.
Cronstedt yttrat, har jag funnit mig h. o. h. öfvertygad om fördelarna af bredspåriga banor. Man kan likna spårvidden vid ett kaliber-system, och vi veta alla hvilka olägenheter ett olika kaliber-system har med sig. Olägenheterna blifva enahanda genom olika breda jernbanor. Det är visserligen ganska riktigt att iakttaga besparingar, men dessa böra dock icke åstadkommas på bekostnad af ändamålsenligheten och dermed förenade fördelar. Jag anhåller att detta mitt yttrande måtte få medfölja till Stats-Utsk:t. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. remitterades motionen jemte yttranderne till Stats-Utsk:t. Föredrogos och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t Gr. Lewenhaupts, Claes Magnus, d. 30 sisth November bordlagde motioner: N:o 216, ang:de alla kungsgårdars, boställens samt allmänna inrättningars skogars ställande under statens omedeibara vård och tillsyn; samt Den 5 December. N:o 218, ang:de nedsättande af en komité för undersökning af vidden och beskaffenheten af statens skogar i Gefleborgs, Vester-Norrlands, Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens län. Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Frih. Hermelins, Fredrik, d. 30 sisth November bordlagde motion N:o 219, ahg:de anvisande af medel till byggande af en jernbana från den af K. M. föreslagna norra stambanan till Upsala, öster om Sigtuna-fjärden. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.-o. Ekon.-Utsk:t Hr von Kohs, Nils Samuel, d. 30 sisth November, bordlagde motion N:o 222, ang:de en underd. anhållan hos K. M. om utarbetande af ett fullständigt förslag till domares aflöning m. m. Föredrogs
Behöfver man t. ex. varmare kläder för vintern, så måste man låna sig penningar till deras anskaffande om man vill undgå alt frysa ihjel. Behöfver man vapen för ali försvara sig, så måste man skaffa sig dem, om man ej vill blifva slagen. Det har också blifvit sagdt, att Bankens tillgångar borde anses tillräckliga för att vidmagihålla hans bestånd och ali således den påräknade bankovinsten skulle blifva tillgänglig för extra statsregleringen. Det har icke kunnat vara Konungens rådgifvare, aldraminst Chefen för Finans-dep:tel obekant, att den stora varu-införseln, som gjort tullen så betydlig, med detsamma dragit sil frel ur Banken. Sverige har befunnit sig i samma belägenhet som en enskild person, hvilken har godt om penningar, derföre alt han dagligen föryttrar sitt silfver. Om en lika införsel fortfor, utan att kunna af utförseln betäckas, och då räntorna på hvpothekslånen dessutom skola betalas i Hamburg, tillika med amortissemenl af kapitalel: såskall man få se alt Banken kommer i än svårare belägenhet. Kunna B. St. under sådana omständigheter tillåta, att all den vinst Banken eger, skall åter utlemnas och sedelstocken i detta hänseende förblifva oförminskad, för att, jemte privatbanks-sedlarne, trycka på silfverfonden ? — Utan tvifvel måste R. St. minska sedelstocken, antingen genom lånerörelsens inskränkning eller, om sådant anses för mycket strypande, genom den lindrigare utvägen alt låta de bankosedlar, som genom räntevinsten inflyta, ligga döde utan att åter utgifvas. Om så sker med en del af bankovinsten, huru skall då StatsUtsk. kunna upgöra den extra statsregleringen, hvartill Bankens hela räntevinst varit påräknad. Hade då den krigsgärd, som en gäng beviljats, fått utgå, så hade åtminstone den tillgängen funnits. Nu torde medel brista både för K. propos:rs och än mer för enskilda motioners tillfredsställande.
Banco per mil, för en häst med eller utan åkdon, samt att på de ställen, der entreprenader, endast mot denna förmon, icke kunna åstadkommas, de skjutsskyldige, för befrielse från detta åliggande, böra sammanskjuta det ytterligare tillskott i penningar eller varor, som för entreprenaders betingande kan erfordras; dock att, på de få orter, der locala svårigheter sådant ovilkorligen påkalla, någon förhöjning i legan, utöfver 24 sk. milen för en häst, må af Konungens Befallningshafvande kunna föreslås, till fastställande af Kongl. Maj:t. 2 Mom. För sådant ändamål böra Konungens Befallningshafvande i Rikets alla Län, efter de skjutsskyldiges hörande, uppgöra förslag å det vid hvarje skjutsstation erforderliga antal hästar och åkdon, som af entrepreneuren bör tillhandahållas. Konungens Befallningshafvande må härefter låta anställa auctioner om skjutsningsbeslyrets öfverlåtande åt entrepreneurer, för att derigenom få utrönt de lägsta anbud, hvartill entreprenader å skjutsstationerne kunna erhållas. Sedan, genom desse förberedande åtgärder, vilkoren för entreprenaders ernående blifvit bestämde och sålunda uppställde, att öfver deras antagande kan röstas med ja och nej, böra Konungens Befallningshafvande låta sammankalla alla skjutsskyldige stationsvis, att sjelfve eller genom ombud, muntligen elier skriftligen sig yttra, huruvida de vilja på föreslagne vilkor öfverlåta skjutsningsskyldigheten till entrepreneurer, samt följaktligen åtaga sicr, att, i de fall, då entreprenader icke kan åstadkommas, utan tillskott utöfver den förhöjda legan, sådant erlägga, till det erforderliga belopp, som genom entreprenadauetionerne blifvit utrönt; skolande härvid iakttagas, att de skjutsningsskyldiges röstningsrätt beräknas efter den grund, enligt hvilken skjutsen blifvit utgjord, med skyldighet för minoriteten, att underkasta sig majoritetens, och för de frånvarande, att åtnöjas med de närvarandes beslut. 1 händelse öfyerlåtelsevilkoren på detta sätt af de skjutsskyldige antagas , Allm. Besv.~ och Oecon.-Utsk.
St. böra så sparsamt som möjligt frambära önskningar oell aflåta skrifvelser till K. M.; men jag bekänner, att då förhållandet är sådant, att dylika skrifvelser böra afgifvas, är min öfvertygelse, att R. St. hafva rätt att fordra, att de blifva handlagda så, att R. St., när målen återkomma, må kunna på denna handläggning grunda sitt beslut. Jag tror, att ett af de betydligaste skälen för våra riksdagars längd är, att målen icke inkomma utredda till R. St., utan Ständerna nödgas sjelfva utarbeta dem. Jag vet, såsom f. d. Statssecreterare, att händelser kunna förekomma, i följd hvaraf målen icke alltid kunna utarbetas under den tid, som förflyter emellan tvenne riksdagar, men skulle tro det vara rättast, att vid sådana tillfällen en skrifvelse blefve aflåten till R. St., som gaf tillkänna, att utredningen ännu icke kunnat till vägabringas, jemte skälen hvarföre sådant icke kunnat ske, och att deremot icke någon undersökning bör aflemnas i ofullständigt skick. Jag tror, att Styrelsen ännu icke afgifvit någon sådan undersökning, som af Styrelsen ansetts ofullständig, samt att det i förevar, fall icke stått i Styrelsens förmåga att få ytterligare upplysningar, än dem K. M:s Befdide i Götheborgs och Bohus län samt ÖfverStåthållaren i Stockholm lemnat, och jag hemställer derföre till 11. o. Ad., huruvida, då ärendet blifvit i detta skick öfverlemnadt till StatsUtsk., detta TJtsk. haft anledning att återgå till K. M. och begära en ny undersökning, sedan K. AI. genom remissen gifvit tillkänna, att den begärda undersökningen redan blifvit verkställd. Då jag således icke ser något skäl för återremiss, får jag anhålla om bifall å StatsXJtskts betänkande. Gr. Cronhjelm: Det är skada, att Statssecreteraren för finance-ärenderna, som behandlat remissen af ifrågavar. undersökning, icke är närvarande för att fullkomligen vederlägga Statssecreteraren för ecclesiastik-ärenderna.
Vidare hafva kommitterade, enär det torde anses lämpligt, att de af staten anvisade indelda anslag för gästgifverier, färjor och färjekarlar samt postbönder och brefbärare äfven framgent blefvo uti räkenskaperna synliga, tillstyrkt, att med alla räntor, ifrån hvilkas utgörande vissa hemman, i följd af sådant onus, som nu vore i fråga, åtnjöto befrielse, förfores på lika sätt, som angående rusthålls-räntor vore föreslaget, men tillika hemställt, att i de fall, då för dylika ändamål understöd vore anvisadt utaf andra hemmans och lägenheters räntor, de måtte till statsverket indragas, samt deremot ersättning meddelas vederbörande på lika sätt och i samma ord - 40 Stals-Utskoltels Utlåtande, N:o 242. ning, som rörande augments-räntornas indragning och godtgörande vore tillstyrkt. Enligt hvad kommitterade förmält, bade af dem någon kalkyl öfver beloppet af de anslag utaf sistnämnde beskaffenhet icke kunnat åstadkommas, enär sådant skulle erfordrat serdeles besvärliga undersökningar, hvilka, såsom af behofvet icke påkallade, ej anselts böra vidtagas; men berörde belopp vore, efter kommitterades förmenande, så obetydligt, att det icke kunde inverka på beräkningen af de utbetalningar i kontant, som genom indelningarnes indragning skulle komma att egarum, serdeles som liqvid för de iudragna räntorna inflöte vid samma tid, då ersättningarne borde utbetalas. I afseende på de under titel: städers friheter afförde poster, vore förhållandet sådant, att de till det mesta utgjordes af räntor och tionde å städerna donerade hemman och lägenheter, ifrån hvilkas erläggande befrielse vunnits.
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Frölich, Herr Baron Stjernstedtj Herr Mannerskantz, Herr Bråkenhjelm, Herr Nordenanckar, Herr Kongl. Hofpredikanten Tunelius och Herr Rådman Gråd, TsT:o 120. Ank, till Exp. Utsk. den 18 Nov., kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändring i nu gällande föreskrifter, angående expeditions-sättet för jernbelåningen vid Läne-Contoiret i Götheborg. Directionen öfver Låne-Contoiret i Götheborg åligger dels, enligt §. 5 af de vid 1823 års Riksdag stadgade Reglementariske föreskrifter för utlåning på jern och andra i Banken lånbare exportable effecter vid nämnde Låne-Contoir, att för hvarje utlåningsdag afgifva fullständig och med Dårectionens underskrift försedd specifik förteckning å beviljade lån, hvilka, hvar för sig, skola upptagas till numer, låntagarens namn, lånesummans belopp, pantens storlek, samt våg-attestens numer och datum, hvarefter och sedan berörde förteckning till Banken ingått, dess låne-afdelning på Contoirets räkning i Depositions-afdelningen insätter den summa, förteckningen innehåller; och dels, jemlikt §. 7 af berörde reglementariska föreskrifter, att till Banken insända ej mindre, för hvarje månad, specifika redogörelser öfver alla inbetalningar, än äfven årligen, inom Februari månads utgång specitika extract, utvisande återstoden i capital och intresse å hvart och ett lån vid Bih. till R. St. Fröt, iS/fo. G Sami. 1 Afd, 33 Höft. ‘ 4 jo Banco~Vt skottets Betänkande, N.O 120. nästförutgångne årets slut, samt dessutom serskildt extract öfver hela låneperioden.
Lör - Den n November513 Lördagen den n November. Plenum kl. 9 f. m. Upplästes följande: Utdrag af Protokollet hällit hos Högwördi» ge PresteStändet den 4 November 1809. S. D. Efter öfwerwägande af Högloft. Riddrrstapets och Adelns samt Hederwärda BondeStändets sammanstämmande beslut, det BancoUtstottet skulle anmodas, att ofördröjligen till Riksens Stan, der inkomma med en lika fullständig berättelse om 180Z ärs Revisorers förhållande och anmärkningar wid Realisationsfrägan, som den hwilken nu rörande Herrar BancoFullmägtiges, blifvit asgifwen, och ehuru Ständet ansett sig af de fran BancoUtskorket inkomna Handlingar hafwa erhållit tillräckeliz upplysning om förloppet af Riksgäldssedlarnes Realisation och Herrar BancoFullmägtiges åtgärd der. wid; beslöt Ständet dock att ifrän BancoUtstottet inbegara det wid r8oz ärs BancoRevi sion förde Protokoll, sä wall i afseende pä de i Ständet rm' narwarande Herrar Ledamöters af nämnde Revision yttrade önskan, som i synnerhet i förmodan, akt af omförmäldte Protokoll nagra upplysningar kunna hemtas, hwilka wid uppsättandet af blifvande Jnstruction för Herrar BancvFullmägkige och Revisorer torde medföra nytta; wid werkställigheten hwaraf Ständet likwäl wäntar, att BancoUtstottet lärer till« se, det inge sädane Calculer, som kunna röja Ban» fjerde Band65, 66. qvens 5i4 Dm n November qvens hemligheter, mä uti de afgifwande Hrndllngarne inflyta; hwilket härigenom stulle de Relpeck. MedStanden samt BancoUtstvttet wördsamc och wanligen meddelas.
Underlöjtnantsgraden vid denna kår bör iakttagas, att Underlöjtnanten, hvars utnämning sker medelst Nådigt förordnande, bör under de tvånne första tjensteåren anses för och i tjensten benåmnas Officerskadett samt, i stället för nu anbefallda gradpassering vid stationen, som skall upphöra, hafva, för att kunna befordras till Löjtnant, inför behörig examensförråttning undergått godkänd repetitionsexamen förnämligast uti den en Officer tillkommande praktiska utöfningen af artilleri, navigation, ångmaskinlära och skeppsmanöver, hvilken examen dock ej får aflåggas förr, ån tre år efter hans utnämning till Officer förflutit; hvaremot vid befordringar till öfriga grader inom kåren skola fortfarande följas redan gällande föreskrifter med endast den förändring, att från löjtnants-graden bland tre uppflyttningar städse två komma att ske enligt tur och vid den 3:dje närmast efter dessa följande afseende att uteslutande fästas på ådagalagd skicklighet; Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1865. 3 att Officerskåren vid “Kongl.
Bortvandrande personers afförande ur husförhörslängderne, om bestämmande af riss tid för, s. 1486. Bro-'afgifter. Se parm-afgifter, om upphörande af. Broderier af guld och Silfver, om afskaffande af. Se nationalitetens återupplifvande. Brännvinsbränningen, Betänkande öfver fö» reslagne ändringar uti Författningarne om Husbehofs; s. 589—643. Särskilda Meningar, s. 643—660. — Förslag till jemnkning i Ståndens fattade Beslut, s. 1244—1246. Särskilda Meningar, s. 1247, 1248. Register, Ytterligare Utlåtande, s. 964—rooi. Byggnader, deltagande i allmänna, på landet må beräknas efter Hemmanens taxerings värde; Utskottets utlåtande öfver Motionen, s. 164—168. Prosten Hallströms särskilda mening, s. 168—178. Byggnadsordningen förstäderna,s. 182—190. Båtsmanshållet, om dess 'extra rotering, s. 868. Böter, om upphäfvande af, för dem, sorn förfallolöst uteblifva från krono uppbördsstämmor, m. m. s. 409—415- Särskilda meningar, s. 4*5—4*7* Förslag till Voteringsproposition i frågan, s. 1555—1535> C. Cancellister, anmälan om fyra nya, s, 3—5. Ytterligare om tvänne, s. 1346—1348. Cavalleriets beklädnad, om inrättande af Directioner för indelade, s. 538—555. Ytterligare Utlåtande, s. 1173—1183. Angående RiksStåndens olika Beslut i frågan, 8. 1411—1417. Comministrars boställen, om de må befrias från extra roteringsskyldigheten, s. 86g, 871, 885- 154® Register.
Och hans gerningar, både de första och de sista, si, det är skrifvet uti Israels och Juda Konungars bok. Och folket i landena tog Joahas, Josia son, och gjorde honom till Konung i hans faders stad i Jerusalem. Tre och tjugu åra gammal var Joahas, då han Konung vardt och regerade i tre månader i Jerusalem. Ty Konungen i Egypten satte honom af i Jerusalem, och beskattade landet till hundrade centener silfver, och en centener guld. Och Konungen i Egypten gjorde Eliakim, hans broder, till Konung öfver Juda och Jerusalem, och förvände hans namn Jojakim; men Necho tog hans broder Joahas, och förde honom uti Egypten. Fem och tjugu åra gammal var Jojakim, då han Konung vardt; och regerade ellofva år i Jerusalem, och gjorde det ondt var för Herranom sinom Gud. Och NebucadNezar, Konungen i Babel, drog upp emot honom, och band honom med kedjor, att han skulle föra honom till Babel. Och förde NebucadNezar någor Herrans hus kärile till Babel, och satte dem uti sitt tempel i Babel. Hvad nu mer af Jojakim sägande är, och hans styggelse, som han gjorde, och med honom funnen vordo, si, de äro skrifne uti Israels och Juda Konungars bok: och hans son Jojachin vardt Konung i hans stad. Åtta åra gammal var Jojachin, då han Konung vardt, och regerade i tre månader och tio dagar i Jerusalem, och gjorde det Herranom illa behagade. Då nu året omgick, sände NebucadNezar, och lät hemta honom till Babel, med de kosteliga tygen i Herrans hus; och man gjorde Zedekia hans broder till Konung öfver Juda och Jerusalem. Ett och tjugu åra gammal var Zedekia, då han Konung vardt; och regerade ellofva år i Jerusalem; Och gjorde det ondt var för Herranom sinom Gud, och ödmjukade sig intet för den Propheten Jeremia, som talade utaf Herrans mun.
Grek'we körner, Astolf 6öran; Af hwad Herr Silverstolpe redan anfört, syneS att det lika litet warit nägons mening lvm det kunnat wara nägons rättighet att fäkta granskningen i fröga, men dä enligt en länge känd satts, det är lätt att gransta och finna fel, men ofta swärt att göra bättre, dä den granskning som punktewis kommer att werkställaS, när den inom fyra särskilda Ständ mäste förrgä, nödwändigt stall leda till skiljaktighet i beslut öfwer delar gf en lag, hwilken för att blifwa gällande, utom Konungens sanktion, äfwcn behbfwer alla fyra StändcnS enstämmiga bifall: dä en jämkning af detza beslut, om den skulle wara möjl-g, i alla fall ware sivär och längsam att verkställa, sä är med det gjorda förslaget enda affigten, att med afseende pä den korna tid som för RikSdagsgöromäien > ätcrstär lemna en möjlighet att komma till ett flut och till en förening om en Grundlag, hwaraf wi utan.twifwel örkänna otz wara i behof. När wi beslut? att de anmärkningar som nu göras, Vid nästa Riksdag stola upptagas, och dä de - 4ZZ6 Den 18 Hctober. finitivt afgöraS, finner jag e) att Mant kan kallar en inskränkning j Riksens Ständers rätt. Allt hittills och ännu i dag äie wi osäkre om formaliteterna tvid wära öfwcrläggningar inom Ständcn wid uppfattandet af wära beslut, när ffiljaktighcter i Skändens me, ningar uppsiä. Skall denna osäkerhet ännu länge fortfara? Jag tror att med full agtning för hwar mans rätt och Riksens Ständers frihet, kan man föreslä en utivag, hwarigenom med säkerhet och utan dröjsmäl ctk^jä stort ändamäl winncs, som ordning i Riksdags-ärenderna och en bestämd form för Riksens Ständers göromäl. Friherre Lesterltröm, :
— Hur länge och hur ofta brukade Kurt sitta hos dig under sin ungkarlstid, och hvem drömde om att draga några förklenliga slutsatser af det. Eleonores försmädliga — »det var skillnad» — fick ett häftigt svar: — Ja, skillnaden var, att du gjorde det, och då var det rätt, men när någon annan gör det, är det orätt. Kurt var för resten mycket oftare närvarande vid våra sittningar än jag vid edra matkonferenser. Eleonore rätade på sig. — Du vet mycket väl, att det var fullkomligt oskyldigt — att jag aldrig skulle tillåtit — Hvad tror du hon tillåtit? frågade han skarpt. Mellan de båda kompanjonerna rådde under kontorstiden en tryckt stämning. Kurt ville säga något, som han inte kunde få fram, och Säfve var till ytterlighet nervös. I samma ögonblick, de togo afsked från hvarandra, sade Kurt: — Du kunde gärna gå upp till min hustru i eftermiddag, jag har sammanträde. Säfve skiftade färg. — Det har jag ämnat, sade han kort. — Du har väl också märkt, att det är något trassel mellan fruarna. Kan du ställa det till rätta, vore det bra. Säfve svarade ej. Men han var fullkomligt af samma mening som Kurt, att det inte fick komma till brytning. Under hela förmiddagen hade Wanda ej kunnat företaga sig något. Hon tog ner en bok och försökte läsa, men inom några minuter föllo hennes ögon på ett ord, en mening, som uppväckte någon idéförbindelse med det, som uppfyllde hela hennes varelse. De oroliga tankarna fingo allt större makt med henne och kommo hennes kinder att skifta färg och hjärtat att bulta med flygande, kväfvande fart, högt uppe i halsen. Hon lät boken falla för att rastlöst gå fram och tillbaka, ställa sig vid ett fönster och se ut utan att se något, flytta på ett par småsaker och åter ställa dem på deras förra plats, taga fram duk och penslar, måla en sekund och så sjunka ner på stolen. Hvad skulle han säga, hvad skulle han göra, när de härnäst råkades, och när skulle det bli? Ett var hon säker på, att hon aldrig kunde eller ville svara honom med annat än undanflykter. Trodde han verkligen, att hon skulle erkänna, att hon — Aldrig, aldrig!