Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af en värd Ledamot inom samma Respec - 42 2 BäntoTJishotUts Betänkanden. tive Stånd, (Herr Grefve Schverin) har blifvit föreslagit, att i händelse, vid inträffade ledighet, ingen nog skicklig Frälse nian skulle inom den lägre Tjenstmanna - Corpsen förefinnas, som till Comrnissarie-beställning kunde blifva uppflyttad* en dylik Person heldre borde utom Fanken uppsökas, än att nu skulle medgifvas upphäfvande af omförmälde från äldre tider stadgade och gällande Praxis. Utskottet bor härvid erindra, att sådant blef-’ ve för de Ofrälse Tjenstemän inom Verket, hvilka ägde erforderlig skicklighet och tjenste-åider, ännu mera förnärmande än sjelfva den befordringsgrund som i detta hänseende funnits obilr lig och klandervärd; Och Utskottet anser af flere skäl nog tydligt, att Banko-Verket och dess tjenst, genom vidtagande af det föreslagne correctivet, på det hela ej skulle komma att vinna. Den af en värd Ledamot inom Vällofl. J5orgare-Ståndet (H:r Schvan H. N.) gjorde anmärkning, att med det förbehåll, Banko-Utskottet bifogat i afseende å alla nu inom Banken varande Ordinarie tjenstemän af Frälse-Ståndet, tiden, då den föreslagne nya Ordningen kommer att taga sin början, skulle blifva nog aflägsen; kan visserligen till dess rigtighet ej bestridas; meri, då, enligt den öfvertygelse Banko-Utskottet fattat, och inför de respective Stånden sökt motivera, ett hastigt upphäfvande af ifrågavarande uråldriga befordrings-grund, skulle innefatta en märkelig orättvisa mot de Frälse män, som redan i Bankens tjenst uppoffrat flerårig tid och möda, kan Utskottet ock ej anse biligt att liden för en Banko-Utskottets Betänk anderi^ 423 sådan förändrings vidtagande skulle blifva i någon nion förkortad. Sluteligen, och med anledning af hvad inom Vallöf!.
Här ställer jag inför ditt öga icke "det skönaste du sett i nord" nej, Lieutenant Pirouette, en liten fin mager ungherre, en af första rangens dansmästare (förstås i ordets sublimaste bemärkelse); sedan han under afton dansat med, och figurerat för, Fröknarna Cloty och Jettchen Nobelcreutz, samt under quadrillerna, i anseende till vigeur, dansställniug, samt benens utmärkta skicklighet vid batementer, onekligen med största skäl ådragit sig beundrande uppmärksamhet, ådagalade han ännu genom en bockning för mig, presisement en pendant till dem Madame G. under första danslektionen så mödosamt sökte öfverflytta på sina elever (på cavalierslinien n.b.) huru mycken heder han i sin ungdom måtte gjort sin maitre de danse; han nämligen uppbjöd mig till en cotillon, dertill du väl kan föreställa dig jag ej kunde refusera. Det första jag, slående invid min cavaliers sida upptäckte var en impertinent calmus-lukt, hvilken han oupphörligt genom de tunna läpparne utandades, derefter blef jag af honom ordenteligen underrättad om alla de publika nöjen, hvilka årligen vore att tillgå i S. Subskriberade assembléer voro 10 (säger tio) maskerade 2, sammankomster för Pauvres honteux 2, allt säkra inkomster, dertill voro ännu att påräkna minst 24 privata baler, tre à fyra slädpartier, möjligen och troligen några mindre tragedier inom, samt öfverhufvud tagit 50 (femtio), icke derunder, spektakel utom hus. Derefter afhandlades den torra väderleken, samt undrades om icke de impertinent stickande flugorne skulle betyda regn. Jag lemnar likväl nu som då, Lieutenanten att vidare sammanslå antalet af baler och tyda flugornas impertinance, samt fortskrider till Fändrik Doll, en bror till Fröken; han är lång, nästan sagt skrånglig, men har i sitt ansigte någonting själfullt och godt, är yngst af sine syskon samt till det yttre lik Majorskan; har ett något fjeskigt sätt, i hvilket dock ingen skymt af bålhet kan upptäckas.
Jag auser således, att detta högligen talar för deras åsigt, som anse, att det vore olämpligt att frågan skulle förfalla. Det är också på denna grund, som jag anser frågan under sådant förhållande böra underkastas votering i förstärkt Utsk. Jag kan icke instämma med Gr. Cronhjelm i dess förslag, — hvilket föröfrigt visserligen medför den fördelen, att en fråga, som är af den vigt, som jag anser en fråga vara, hvilken blifvit af två Stånd bifallen, öfverginge till följande riksdag, — men jag anser, att det ligger uti Gr. Cronbjelms sätt alt gå till väga någon ting så helt och hållet afvikande från de former, sorn hittills blifvit följda, att det vore lämpligare alt låta frågan afgöras af det förstärkta Utsk. Här har blifvit sagdt, och jag medgifver med sanning, att det endast är en ödets skickelse hvad ut 9 H. 13 >J8 Den 5 A pril f. ra. gang en votering i förstärkt Utsk. får; men detta är i min tanka händelsen med alla voteringar, och jag hemställer, hvad man kan hafva för utvägar all komma till slut med frågan på annat sätt, än att låta voteringen afgöra den. Det linnes visserligen ett annat sätt, nemi. eli säll, som grundlagen i vissa högst få fall föreskrifver, men hvilket jag icke vet, att del någonsin kommit i fråga alt användas i några andra fall. Derföre har jag trott, att nationen icke önskar det, d. v. s. att man icke nöjer sig med enkel pluralitet. Dä blir det en annan sak, men så länge grundlagen i alla andra frågor med högst fä undantag medgifver och tyckes anse en enkel pluralitet vara allt hvad som erfordras, för att få frågan slutligen afgjord, så inser jag icke något skäl, hvarföre icke detta sätt skulle kunna vidtagas med den ifrågasatta grundlagsförändringen. Jag antager nemi., att ganska få låta skrämma sig deraf, att frågan redan skulle vara afgjord. Vi känna alla, att det endast är frågan om hvilande lill nästa riksdag, som på detta sätt afgöras, och att det vid nästa riksdag heror på ett annat Stånd att kullkasta hela den ifrågasatta förändringen.
Dessutom må vid hvarje års slut efter förekommande behof lämplig ersättning tilldelas åt af expeditionen begagnad renskrifvare.® —1 sammanhang hvarmed är jemväl föreslaget: “att Rikets Ständer ville till de föreslagna förbättrade lönerna, äfvensom till pensioner åt gamla Domkyrko-sysslomän, som kunde vilja taga afsked, för nästa statsreglerings 3:ne är ställa till Kongl. Maj:ts disposition tillsammans 25,000 R:dr, alt efter behof användas.“ Då förhållandena alltmera påkalla en förändring i Domkapitlens sammansättning och arbetssätt, och, derest i förra hänseendet en reform kan åvägabringas, arbetsordningen och den möjligen behöfliga förbättringen af Konsistorii-tjenstemännens lönevilkor torde höra endast i sammanhang med samma reform bestämmas; men erfarenheten visat, att Rikets Ständer icke, annan vederbörande myndigheter blifvit i ämnet hörda, kunna med hopp om framgång besluta en sä genomgripande förändring af ifrågavarande kyrkliga institution, som åsyftats genom de vid innevarande riksdag fram - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o. 156. 23 ställda förslag, hvilka för öfrigt synas nog beaklansvärda att kunna gifva anledning till utredande af deras verkställbarhet, och, enär större sannolikhet för frågans slutliga lösning förefinnes, örn framställning i ämnet varder efter vederbörandes börande af E. K. Majit afgifven, hafva Rikets Ständer alltså funnit sig böra, jemte anmälan om del alltmer til/lagande b eko frat af Domkapitlens omgestaltning lill deras sammansättning och arbetssätt, och med o mform alan de af de nu framställda särskilda förslagen i ämnet, hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, att E. K. Majit täcktes, efter ärendets utredning, låta utarbeta och för näst sammanträdande Rikets Ständer framlägga nådigt förslag till en sådan förändring af Domkapitlen i ofranberörda hänseenden, sam af de närvarande omständigheterna kräfves. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den ll Nov. isfis.
Riksdagsfullmägtigen Sköldberg åter har, under uppgift, att en allmän missbelåtenhet försports öfver den, enligt nu gällande författning, alltför högt bestämda lösen för nedannämnde handlingar, i anledning häraf, och då det icke syntes skäligt, att t. ex. för sådana från Länsstyrelser utfärdade expeditioner, till hvars uppsättande och utskrifvande efter formulär hvilken yngling eller renskrifvare som helst kunde användas, och hvilkas antal ofta kunde inom en Länsstyrelse uppgå ända till 5,000 om året, allmänheten skulle betungas med den dryga lösen, som för dylika expe ditioner nu är bestämd, föreslagit, att följande rubriker i expeditions-taxan måtte sålunda ändras: Protokoll, annat, ehvad det innefattar beslut eller icke: Lsta arket 1 R:dr 25 öre. 2:dra arket 1 » — » hvarje af de öfriga arken — » 75 » Resolution, med rubrik: Lsta arket I » 25 » 2:dra arket 1 » — » hvarje af de öfriga — » 75 » Stämning, offentlig 1 » 25 » Utslag, med rubrik, Lsta arket f » 25 » 2:dra arket -I » — » hvarje af de öfriga — » 75 » Utskottet anser sig hafva skäl att betvifla, såväl att inom landets Domare-korps de finnas, hvilka, i fråga om tvisters uppskjutande eller afgörande i rättan tid, låta sig ledas af ofvan antydda egennyttiga bevekelsegrund, som ock att någon allmän missbelåtenhet med den nya expeditions-taxan eger rum. I det förra hänseendet må det dessutom anmärkas, alt Domare icke kunna hafva någon vinst af att öka antalet af de s. k. domboksmålen. Desse äro nemligen de, som orsaka mesta besväret och påkalla det dyrlegdaste arbetsbiträdet. Om man endast har hänsyn till de med embetet förenade inkomster, skulle det säkerligen för de flesta Domare vara en fördel att slippa expeditionen af nämnda mål, och de domsagor anses också för de förmånligaste, der tvistemålens antal äro, i förhållande till öfrige rättsärenden (såsom inteckningar, lagfarter m. m), mycket ringa.
Skr ursprungligen ej samlades oftare än hvart femte år. Under sådana omständigheter var det naturligt, at, förhållanden kunde inträffa, som gjorde det till en nödvändighet att Konungen kunde för sin del ändra af R. Skr gjorda tullbestämmelser, emedan annars R. Skrs sammankallande vid hvarje fall då en förändring i tulltaxan af behofvet påkallades, varit af nöden; och detta var en olägenhet, som man för frågor af relativt ringa vigt ej ville underkasta sig. Men då nu representationen skall sammankomma hvarje år, och under vanliga förhållanden endast 6 å 8 månader förflyta imellan dess sammanträden, så förfaller hela den grund, Itvarpå denna praxis utvecklat sig, och med detsamma den väsendtligaste delen af det försvar för den under de sednare åren gällande grundlagstolkningen, som skulle kunna bemtas från nyttans synpunkt. För att man skulle kunna stämpla Beviiln.-Utsk:ts förevarande förslag såsom en grundlagstolkning, verkande till ett ingrepp i konungamagtens rättigheter, fordrades dessutom, att en för framtiden gällande tolkning af grundlagen kunde ske på annat sätt än grundlagen sjelf utstakar. Orri nemligen R. Skr skulle misstaga sig i ett uttryck, så skulle detta natur - Dea 25 April e. m. 543 ligtvis ej hafva annan påföljd, ån att Konungen på detta uttryck ej fäste något afseende; och hans makt skulle qvarslå oförändrad just derför, att en af R. St:r ensidigt gjord grundlagstolkning ej kunde hafva någon för framtiden gällande kraft. Det torde således icke kunna vara så farligt med ifrågavarande förslag, hvilket jag derjemte tror temligen nära uttrycker hvad man vill säga. Från hvilken sida man vill se saken, torde man dock icke kunna förneka, att R. St:r i afseende å tulltaxan ega fatta lagligen giltiga beslut. Sådant har 1111 skett, och det ligger uttryckt i den föreslagna skrifvelse».
I öfvermått äga vi dessa negativa krafter, dels i tillvarelsen af våra 4 Ståndskamrar, dels i tillvarelsen af våra Utskott, och dels i långsamheten af våra former, som erfordra mera tid att tillvägabringa en stängsel-författning eller dylikt, än det Engelska Parlamentet behöfver alt afgöra frågor, som bestämma hemispherers öden, såsom de Ostindiska och Vestindiska; dels i våra bordläggningar; dels i våra åter remisser, och slutligen i den icke obetydliga liggetid, af icke mindre än 5 år (från den ena riksdagen till den andra), för alla grundlagsfrågor, — en liggetid, sorn verkligen synes göra farhågan för förhastade beslut eller öfverrumplingar något enfaldig. Om man nu slutligen till alla dessa hämmande och återhållande krafter lägger Konungens absoluta veto, hvilket, i fall Ståndens beslut skulle vara skadligt, han icke lärer underlåta att begagna, måste den ännu ytterligare återhållande kraft, som Utsk. åsyftar, icke vara stabilitetens, som kan försvaras, men immobiiitetens, sorn är absurd; — vara icke allenast försigtigheten, som är nyttig, men parodien deraf, som är löjlig. En ledamot af Constit.Utsk. har uti en der nyligen timad, icke mindre märkvärdig fråga, än den förevar., yttrat följande tänkvärda ord: ”Allt i Europa, säger han, skyndar framåt; det är civilisationens fordran; endast vi förlora oss i en hvirfvel af negationer, som förstöra våra krafter och, med ett utseende af rörelse, likväl göra oss stillastående under hela Europas framskyndande gång.” Dessa uttryck äro så målande, att jag icke kunnat neka mig nöjet att dem här återgifva. Constit.Utskrs sträfvande efter en ytterligare återhållande kraft synes mig vara tillämpad hos oss, såsom skulle man vilja sätta sko och hållhake på hjulen af en vagn, som mödosamt och i mo eller sand sträfvar uppföre en brant backe, hvilket torde vara lika vådligt som försummelsen alt sätta sko på hjulen af en vagn, som brådstörtad rullar utföre en brant backe.
I anslutning till det lilla, jag vid redogörelsen för vår inträdesexamen nämnt om våra lärares första uppträdande, vill jag här försöka att nedskrifva deras karakteristiker. Rektorn måste jag liksom förut karakterisera såsom sträng, men rättvis. Alltid kraftig i sina tillrättavisningar, var han på samma gång faderlig. Man bäfvade för honom i början, men snart lärde man att känna honom som sin bäste vän. Han hatade all flärd och bondhögfärd. Såg han t. ex. någon elev helt plötsligt uppträda med glasögon, hvilka denne tydligen ej behöfde, då angrep han honom omedelbart. »Hvad är du för en pajas?» utropade han. Och det dröjde vanligtvis ej länge, innan han botat vederbörande för hans dåliga syn och fått glasögonen bort. (Hvad mig sjelf beträffar, så vill jag ej neka till, att äfven jag kände en stor benägenhet för att anskaffa mig ett par glasögon, isynnerhet för att kunna uppträda med desamma i min födelsebygd, Glimminge, ty de förläna utan gensägelse en pregel af intelligens och lärdom åt sin bärare. Jag förskaffade mig också dylika före höstterminens slut. Men jag gick försigtigt tillväga och fick derföre ej heller uppbära någon anmärkning från rektor. Jag skaffade mig nemligen att börja med ett par stora fula, blå sparögon, hvilka ju ingen menniska med fog kan anses bära för prydnads skull, och först sedan jag någon tid användt dessa, lade jag mig till med ett par vanliga med klara glas, hvilka verkligen klädde mig. Det var dock ej endast för prydnads skull, som jag nyttjade dessa, ty jag hade genom mina flitiga studier alltifrån späda barnaåren blifvit något närsynt.) Men vi återvända till rektorn. Hade någon elev förgått sig i ett eller annat afseende, så kunde han vara viss om en grundlig uppsträckning af vår stränge styresman. Sedan kunde allt blifva godt och väl igen, såvida eleven verkligen bättrade sig. Men märktes upprepade förseelser, så blef också rektorn obevekligt sträng. Han var sjelf en karakter och ville se karakter hos dem, som han åtagit sig att uppfostra och utbilda till folkets lärare. Äldste adjunkten hade en ovanligt stor förmåga att utransaka och lära känna lärjungarne, med alla deras fel och förtjenster.
Till Jönköping, som ligger i den direction, att det måste bibehålla sina gamla handelsrelationer med Götheborg, och hvarest således de gamla eommunicationsvägarnes afbrytande måste gå trögt, hafva på ett år från Götheborg blifvit förde 13,ooo tunnor sill och salt. Sådant måtte vitna om transport och Canalens nytta, som med hvarje år måste tilltaga. Under andra år här transporten stundom endast varit i5,ooo tunnor. Från Jönköping hafva likaledes elfecter i samma progression blifvit transporterade till Götheborg. Stångjern, som är den lättaste vara att föra landvågen, skeppades år i8a3 från Jönköping 53 Sffi, men år 1828 i5g5 Sffi; hvilket bevisar att den rätta åsigten småningom vinner öfverhand öfver den gamla fördomen. För att härjemte utreda förhållandet med andra effecter, torde jag äfven få nämna, alt år 1826 transporterades på Canalen i85o tunnor Kronospannmål, hvilket gjorde Staten en besparing af i4°8 R:dr, under det att Canalens vinst i afgift endast utgjorde 700 R:dr. Totala Canalinkomsterne för främmande transporter hafva hittills varit 17,300 R:dr per medium om året; hvartill dessutom kommer en inkomst i Spann - Den 26 Mars f. m. 27 mål af Canalens på ömse sidor belägna fruktbara jord, och hvartill sist bör läggas Trollhätte CanalBolags concession i ^5 år af dess ökade inkomster genom Götha Canals anläggning, att utgå så snart Canalen är färdig, och hvilken redan utgör 5ooo R:dr. Aflöningsoch underhållskostnaderne stiga till 18 å 20,000 R:dr om året, hvilket således, vid jemförelse med inkomsterne, måste aflägsna den farhågan, som kringsprides, att långt ifrån att Canalen skulle kunna gifva någon revenue, skulle fråga komma att uppstå om dess framtida uuderhållande på Statens bekostnad.
Doclorns åsigt kunde äfvensådant le afeöraTl f‘amfa ra™me.1 BiskoPen ensam med Consistorii-Notarien finnande l^of od Pk T “ • kUranta °C,h Vanli8a mäL Dä ™ra maktpåligemot hafva fl iy,rkanS V,Sf1,f1re angelägenheter förekommo, borde han der ra använd s f6 1,11 biträde» men deitil1 syntes sädane män bö anvandas, som uti dylika ämnen egde den största möjliga kännedom och Tag-U. t skot tets Betänkande, N.-o 118. { £ erfarenhet. Huru för öfrigt Stifts-Styrelsernes ombildning skulle ske, har emedlertid Herr Doclorn öfverlemnat åt dem, som ega insigt i så beskaffad lagstiftning, under förklarande, att hufvudsakligast vore för det närvarande, att frågan kom under pröfning och behofvet af förändring' i Stifts-Styrelsernes organisation bleive erkändt, emedan förslag sedermera icke torde ute' lifva. Kiksdagsfullmäkligen Carl Ersson åter har föreslagit, att Consistoriernes domsrätt måtte upphöra, och alla de mål och ärenden, som tillhöra dessa myndigheters upptagande och pröfning i rättegångsväg, öfverflyttas till behandling af de allmänna Domstolarne efter allmän rättegångsordning. Till stöd härför har motionären anfört, att man redan länge försport missnöje öfver Consistoriel nes sätt alt skipa lag och rätt; att sådant ej eller vore underligt, emedan dessa embetsmyndigheter hvarken egde lagfarne ledamöter eller allmänna åklagare, som handhade rättegångsordningen; samt att, enär blott ett färre antal Consistorier funnes i landet, de som derstädes hade rättegångar, måste vidkännas större besvär och kostnader, än som voro förenade med rättegången i allmänhet.
S. D. Fortsattes föredragningen af Stats-utskottets utlåtande N:o 194, angående ifrågaställde stats-anslag till föremål, tillhörande civil-departementels handläggning; dervid början gjordes med 9 punkten, hvilken jemte 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 och 17 gunkterna godkändes_, med undantag af under sistnämnde punkt upptagne mom. c, i fråga on anslag till utdelning vid landtbruksmöten af premier åt egare af kreatur utaf ulmärktare slag, hvilken del af utlåtandet, i anledning af deremot framställde anmärkningar, återremitterades. S D. Vid förnyad föredragning af BeviUnings-utskottets utlåtande N:o 20. förklarade Ståndet att berörde utlåtande icke tarfvade någon åtgärd från Ståndets sida. S. D. Föredrogos åter Konstitutions-utskottets memorial N:o 13, med förslag till voterings-proposition, i anledning af riks-ståndens olika beslut i afsende å memorialet N:o 5, rörande ett tillägg till 72 § regerings-formen och N:o 14, med förslag till ändring i 2—5 mom. 14 och 22 §§ riksdags-ordningen, rörande iepresentations-rätligbeten för Fahlu bergslag; och godkändes memorialet N:o 13. Hvad Utskottet uti memorialet N:o 14 föreslagit, antogs såsom hvilande grundlags-förslag lill vidare behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets utlåtande N:o 60, i anledning af erhållen återremiss, i vissa delar af Utskottets betänkande N:o 42, med förslag till reglering af bankens låneoch kreditiv-rörelse. Vid Utskottets hemställan uti ingressen, att de vid åtskillige delar eller punkter af Utskottets betänkande N:o 42, utaf ett riks-stånd, gifna återremisser icke må till någon åtgärd föranleda: lät Ståndet vid samma hemställan bero. Utskottets förslag till voterings-proposition samt öfrige tillstyrkanden, i anledning gf 23 punkten.
För att ernå det behöfliga spannrnåls-anslaget, föreslår Collegium, alt då tertial-liondeu öfver hufvud lemnar blott en tillgång af - 2,463 Tlr 6 kpr , så skulle af Kronobonden, 3,7q6 Tlr, Presterskapet af nåd förlänas - 2,047 hvarigenom hela beloppet - 4>3io T:r uppfylldes. Följden af denna, efter Kammar-Collegii tanka, för Presterskapet ganska förmonliga reglering skulle för Kronan blifva ökade inkomster af nara 1,750 tunnor, som framdeles kunde komma Slals-Verket lill godo; och för tioudegifvarne minskning i utskylderna, så att endast Kronotionde 3 2f3 tunnor Terlialtionde 2 i/3 —• eller 6 tunnor, hvaraf 2/3 råg och ifi korn, efter som säden nu i allmänhet utginge, samt 4 hdr 3? sk. Btco hädanefter lomme att utgöras efter hvarje mantal, i stället för alla de afgifler till Presterskapet, hvilka hittills egt rum. Vid den fortfarande upplåtelsen till Presterskapets aflöning af före1 armide Kronotionde-belopp, ansåge .Kammar-Collegium följande förbehåll böra å Statens sida fästas, nemligen: dels att tertialeu skulle till everdeliga - Kong'. Mtj.ta Nådiga. 17 liga tider utgå med 2,463 tunnor, och tiondesättning i sådant ändamål upprättas, rned jemkning och fördelning af beloppet elter hemmanens 0- läka beskaffenhet, i sammanhang med den, som för Kronobonden, på grundt af skailläggningsverket, borde uppgöras; dels ock att Prästerskapet, emot ofvan stadgade penningeafgift, afslode från jura stolas och öfriga i Ccm tentions-stadgan upptagne löuearliklar.
Deri sednare frågan är långt mer grannlaga, och mången kan, vid första påseendet, vara frestad att yrka, det don ifrågasatta ojemnlika taxeringen må rent af förbjudas. Sådant vore likväl betänkligt, enär det lätteligen kan hända, att i en stad vidtoges en anstalt af så uteslutande nytta t. ex. för husegare, eller för näringsidkare, att det vore obilligt att ålägga andra samhällsklasser, att till den anstalten kontribuera. Att ulan appel låta åtgörandet af en sådan fråga bero på deri tillfälliga sammansättningen bos den allmänna lindstugan eller bos representationen, hvars majoritet kan hafva intresse uti att skjuta ifrån sig en utgilt, som majoriteten bör till drygaste delen vidkännas, eller att draga med sig samhällsklasser, som al företaget uppenbarligen icke hafva någon fördel, kan föranleda till verklig orättvisa. För att förekomma detta, har pluraliteten stadgat, att frågan först skall af Magistraten och Stadsnämnden utredas, och stadnat der. Jag bar dock ansett mig ej kunna qvarblifva på denna punkt, utan uppställt en method för frågans bringande till slutlig lösning, bestående uti vädjande till de klas er, hvilkas intressen hotas af den föreslagna taxe ringsgrunden. Gå de sjelfve in derpå, så är saken afgjord, men för den händelse att de vägra, har jag ej funnit någon lämpligare utväg till tvistens slitande, än att underställa saken konungens pröfning. Med hänsigt till de olika församlingar, hos hvilka en dylik fråga kan förekomma, har jag funnit mig föranlåten, att för den formela behandlingen uppställa olika reglor, hvilka ej torde erfordra särskild förklaring. 81—87 §§. Se motiverna till till 01—6!) §§, 93 och 94 §§. Till kapitlet om drätselverket har jag tillfogat några föreskrifter om inventeringar, besigtningar å stadens hus och jordlägenheter samt uppgörande af ändamålsenlig plan för donationsjordens begagnande. Med kännedom om det oförsvarliga sätt, hvarpå vederbörande i mångå städer hushållat med donationsjorden, anser jag den sistnämnde föreskriften vara i hög grad behöflig.