Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställde derefter följande voterings-proposition: Den, som bifaller StatsUtskoltets i 7 Punkten framställde förslag lill ökade arf - Den 2 O c t o b e r e. in. 63 voilen för CommendantsStaten, med tillägg att Corn menda n ten . i Marstrand må, utöfver hvad StatsUtskottet föreslagit, erhålla en tillökning i dess arfvode af Ett Hundrade Riksdaler Banco, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses StatsUtskottets Berörde förslag hafva Blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan half till 7 e. m.; och befunnos efter voteringens slut klockan half till 8 e. m., sedan en voteringssedel Blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige yoteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 128. Nej — 34. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocoll Blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således Bifallit StatsUtskottets förslag till ökade arfvoden för CommendantsStaten, med tillägg, att Commendanten i Marstrand derutöfver må erhålla 64 Den a October e. m. en tillökning i dess arfvode af Ett Hundra** de Riksdaler Banco. 8. Punkten. Krigsakademien. Herr Bråkenhjelm, Pehr Remhold: Redan uti sistlidne Mars månad ingaf jag, x anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, en motion om förhöjda löner för Lärarne vid KrigsÅkademien å Callberg.
uttrycka sin tacksamhet för någon småsak, Men allt sådant anses i fina verlden för någonting som den lilla kort förut gått ditupp med. rysligt ociviliseradt, hvilket måste arbetas bort. De » bättre » flickorna ha öfvervunnit alla hinder Ja, det var ett minne för lifvet, denna den och befriats från alltihop — deri ligger deras fö- ringa qvinnans dödsbädd, obesudlad af hvarje reträde. Skaffa er, aktade » bondhustru », sjelf för låg, jordisk tanke och med minne blott för någon tid ett dylikt exemplar, så skall ni nog få det goda, som blifvit henne bevisadt. Lycklig se, att jag inte far med osanning — Det kan j u oen, som så dör, i frid med sin Gud och finnas undantag, men dels äro de få, dels vete gudarne, o m de hunnit bli fullständigt » bättre » utan att efterlemna en ovän på jorden. flickor. Det var med på en gång beklämda och Elak ungkarl. upphöjda känslor, som jag en stund derefter stod utanför vid bergskanten, sedan j a g af * * den gamla tagit ett farväl, som j a g anade var för alltid. i den luftiga bygnaden besökt gamla Maja, smakat hennes kefir-mjölk och » rara pepparkakor », åhört hennes prat och kanske också dragit på munnen åt hennes naiva landtlighet, kan det måhända intressera dem att på detta sätt aflägga ett sista besök hos den vänliga gumman. Och så var det äfven, ty ett par dagar derefter dog » gamla Maja på berget. » » Bättre » och » sämre » flickor. flisa * v a r frågoafdelning förekom nyligen, som väl de flesta bland våra läsarinnor erinra sig, en fråga från » en bondhustru », hvad egentligen menas med det i annonser o c h annorstädes så vanliga uttrycket: en » bättre » flicka. Tvänne svar ha ingått; det första från » elak ungkarl » är bittert nog i sin öfverdrift, det senare från » studentska » torde ganska förståndigt bemöta frågan. Vi meddela emellertid här nedan båda svaren till den kraft och verkan, de hafva kunna.
Att både ivialinö och Götha CanalDiscont skulle emottaga så väl sine Assignationer, som TreprocentsSedlar efter deras lulla belopp i betalning för sina fordringar. —■ Denna mening har icke blifvit af Utskotten antagen , och jag anhåller derföre att få underställa Högloft. Ridderskap t och Adeln några af de skäl, som jag förden samma tror vara gällande. Utofn det hufvudsakligaste af dem alla, att, efter Allmänna Lagens föreskrift, gäld får emot gä !d qvittas, och att BancoFullmägtige bordt undvika att i detta fall taga ett beslut, sorn undanröjde Lagens kraft, hvilket rätteligen blifvit anmärkt Och klandradt, äro äfven flere skäl talande för detta Liqvidationssätt. Att både Disconternes Gäldenärer och Borgenärer skulle äga fördel deraf visar sig lätt. De skulle uppsöka hvarannan, och. de sednare skulle i allmänhet hellre utlåna till de förra sina TreprocentsFordringar på längre tid, än låta dem ligga till en del ofrugt» bara ben 17 Martil, e. m. tara i flere är. Härigenom kunde en omflytt ning af flere Millioner DiscOntSkulder till Läri hos Enskifte åstadkommas, som otvifvelagtigt, voie allmänt nyttig; Banquen kunde väl möjejigen pä detta sätt förlora r.ågöt äf de beraknade Räntörne på de Lån, hvilka i följd af den« ha lättade inbetalning fortare inflöto eller omtSattes „ men då man å en annan sida beräknar, att mången Gäldenär, som blir öförmögeri att inbetala sitt Lån, i samma mohn, som utvägar dertill försvåras, kunde bättre åstadkomma DiscorttSedlar, så torde man finna att Banquens Befarade förlust på osäkra Låntagare skall på nyssnämnde satt minskas. Dessutom böf Banquens förlust i detta fall mindre beräknas på några roojooo R.dr, Sorn mer eller mindre kunde inflyta, än pä den verkan , som FilialDisconternes upphörande medför på dess egna! Sedlars Credit.
Och det andra fallet, eller att testamentstagare ej har testamentet i handom, kan icke innefattas under det förhållande, att annan delägare deri förut uppvisat detsamma, emedan testamentets tillvarelse, såsom dermed redan tillkännagifven, ej mer beliöfver tillkännagifva!;'; hvaraf följer, att ej något återstår att åtgöra för den, som icke har testamentet i handom, d. v. s. ingen försummelse att begå, hvarigenom hans rätt skulle förloras. Om ett anmälande af afsigten att begagna testamentet innehåller lagen ingenting och fäster således ej heller dervid något villkor för rättigheten till begagnandet. Genom uppfyllande af det vilkor, som verkligen föreläg - 136 ges, om uppvisande och derpå följande delgifvande, blir arfvinge» underrättad, att begagnandet kan äga rum, så framt han icke inom laga lid anställer befogadt klander; och annan underrättelse äger han icke att fordra. Visserligen, i fall man vid testamentets personliga bevakande fäster det vilkor, att uppvisandet eljest icke gäller till bibehållande af testamentsrätten, kan arfvinge» då lättare genom bevakningens försummande vinna fördelar, och om dessa vunna fördelar äfven hämta underrättelse omedelbarligen hos bevakningsdomslolen. Men hvarken sådana fördelar eller sådana underrättelser kunna hafva ingått i lagens afsigt; och ingalunda äro de af nöden till bevarande af någons lagliga rätt och säkerhet. Genom elt bevakande, sådant lagen föreskrifver, d. v. s. uppvisande, och utan personligt åliggande till inställelse eller till yrkande pä testamentsrätten, vet arfvinge» väl endast, hvilka testamentstagare som kunna mot honom göra anspråk, och icke, hvilka som verkligen ämna göra det. Men om de icke hos honom alle opåmint derom anmäla sig; så har han dock sig öppet att genom klandertalans anställande utröna, huru härmed sig förhåller; och någon ginare väg härtill finnes honom icke lagligen anvisad; i brist hvaraf jag icke vet, huru en sådan lagligen kan honom af domaren beredas.
Så snart Ridd.Direct., Stockholms Consistorium och Hand.- Coll:m erhållit förenämnda prot.-utdrag, åligge dem, hvar för sig, alt, på sätt och i den ordning §§ 137, 128, Art. X, i6o Den i Februari. föreskrifva om val till ledamöter i Taxerts-comiteen, vidtaga nödiga åtgärder för val till det antal ledamöter utiPröfntscomiteen, som, jemte de i nästföreg:de § 135 nämnde, erfordras för alt bringa densamma till sådan fulltalighet här nedanefter uti § 14• stadgas. Dock må härvid ingen väljas, som i årets taxerts-förrättning deltagit. § 137. fr. § 11 o, Bev:s-förordn. Efter verkställd taxering, varde så väl prot. som taxertslängd justerade, och den sednare af skattskrifvaren uppsummerad, samt derefter af ordför. och två ledamöter undertecknad. § i38. fr. § 137, Bevts-förordn. Sednast inom trenne veckor efter det Taxeris-comite'erne sina åligganden fullgjort, skola magistraterne i städerna samt liäradskrifvarne å landet till Konungens Bef:h:de, äfvensom magistraten i Stockholm till Öfver-ståthållaren hafva insändt Taxer:s-comite'ernas prot., handlingar och längder, jemte allt annat, som dessa förrättningar tillhört, vid den påföljd, som § i65, Art. X, upptager. Uti hvarje län och i Stockholms stad skall årligen en Pröfnts-comite' hållas. Ordförande i denna comité' med laglig rösträttighet vare Landshöfding, hvar för sitt län, så ock Öfverståthållaren i Stockholm. Mom. 3. Är Öfver-ståthållaren frånvar., vare Underståthållaren, eller den Konungen i deras ställe i nåd. förordnar, comiteens ordförande.
– «Jag har återfunnit henne« – svarade hertigen. – «Hvilken?« – «Sophie, som jag så länge förgäfves efterspanat, som jag endast en gång förr sett, då bärande en mjölkbytta, i granskapet af Drottningholm, och som från den stunden varit liksom försvunnen « – «Nå?« – «Jag har i qväll återsett henne som page i Christierns hof; mina tankar hafva sedermera ej kunnat fästa sig vid något annat föremål, än denna bildsköna växt.« – «Din tankspriddhet undföll mig icke och, rätt uppriktigt sagdt, behagade mig ej heller vid detta tillfälle. Det hade varit anstötligt, om åskådarne bemärkt min egen brors köld vid uppförandet af ett stycke, som är mitt verk, och som af alla andra mottogs med en så varm beundran.« – «Jag utber mig af dig ett broderstycke.« – «Låt höra.« – «Att få taga Sophie från teatern. Jag vill sätta henne i någon uppfostringsanstalt – (Gustaf fixerar hertigen skarpt) «Och sedan? – «Göra hennes lycka.« – (Småskrattande.) «Gör med henne hvad du behagar. Då hon ej hunnit längre än till en stum pageroll, är hennes mistning ingen förlust för mina skådespel. Hon saknas icke och är lätt ersatt. Lycka till således, kära Fredrik Men, en sak: nu vet du väl hvad din klenod heter mer, än Sophie?« – «Sophie Hagman.« 111 – «Aha « Konungen och hertigen följdes åt ur kabinettet i samtalsrummet till den öfriga sällskapskretsen. Stycket Gustaf Wasa gaf 23 alldeles fulla hus efter hvarandra under loppet blott af 1786 års vinter. TRETTIONDE KAPITLET. Efter statsmannen och skalden Creutz’s död 1785, särdeles i början, innan hans efterträdare, skalden Oxenstierna, blef någorlunda hemmastadd med de offentliga värfven, var det egentligen Gustaf III sjelf, som på egen hand icke blott ledde de utrikes ärenderna, utan till och med uppsatte koncepten till bådskapen till diplomaterne.
Vid de i 26:te §:n uppräknade undantag i fråga om valbarhet borde tilläggas, att de, som stå under annans husbondevälde, såsom tjenstehjon och torpare samt backstugusittare, skulle vara uteslutne. I 31 ista §m står, att Riksdagen skall sammanträda i Stockholm, då det i vår nuvarande grundlag heter, att den skall hållas der. Skillnaden är tydlig. Om Riksdagen endast skall sammanträda och ej behöfver hållas, d. v. s. fortgå här, så kan stället förändras, hvilket för riksdagsmännen kan blifva ganska svårt och betungande. Hvarför är i 33:dje §:n 3:dje mom. 92:dra §:n R. F. icke upptagen, fastän denna § innehåller liknande och lika vietigt fall, som omtalas i de uppräknade 9lista, 93:dje och 94:de §§:ne? I slutet af 44:de §:n står: »I tillfälligt Utsk. välja ledamöterna, inom sig, för hvarje särskildt mål en föredragande, hvilken det ('erjemte åligger att uppsätta Utskits yttrande i ämnet.» Den 4 December. kan hända, att detta blir svårt för den utvalde ledamoten, om han är mindre skrifluinnig; huru skall det då tillgå? Vid 53:dje §:n måste jag anmärka, att Prins af Kongl, huset, för hvilken icke något hinder finnes att, derest han eger lustighet, blifva vald till riksdagsman, icke, under den tid han möjligen förer Regeringen, är utesluten från att öfvervara kamrarnes öfverläggningar eller beslut, ehuru Siats-Rådets ledamöter i de fall, då dem enligt R. F. uppdraget är att Riksstyrelsen föra, ej få öfvervara kamrarnes öfverläggningar eller beslut. 1 fiO:de §:n, som säger, alt »nar ärende skall slutligen afgöras, böra dertill hörande handlingar uppläsas», hade bort stå: alla dertill hörande handlingar, såsom är föreskrifvet i 53:dje §:n af nu gällande R. O. I 61:sta §:n har blifvit uteslutet det i motsvarande 55:te § af vår nu gällande R.
Rikets Ständer hafva dem vid båda tillfällena afslagit, och de skäl, hvarpå sådant skett, äro i närvarande stund lika gällande. De förenade Utskotten vid sista Riksdagen åberopade, såsom eget utlåtande i ämnet, hvad den år 1831 till Skiftes-stadgans närmare öfverseende af Kongl. Maj:t nedsatta Comité, i dess afgifne underdåniga utlåtande, anfört, och Utskotten skulle nu inskränka sig till en blott hänvisning dertill, om Utskotten icke föreställde sig, att Rikets Ständer, hellre än att gå tillbaka till förra Riksdagens handlingar, skola föredraga att se samma Comitées yttrande här ånyo upprepadt. Det är af följande innehåll: ”Af alla åtgärder vid ett egoskifte etc. —■ — nya kostnader för delegarne. ” (se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande R-o 21). Likasom Rikets Ständer tillförne godkänt de här utvecklade skäl, hemställa Utskotten, att äfven nu de gjorde framställningarne om ändring i de gällande föreskrifterne icke måtte vinna något afseende, utan stadgandena oförändrade bibehållas. 13 §. Af Bengt Gudmundsson: att denna §. borde sålunda förändras: ”är delegare missnöjd med skifte, vare sig i afseende på bestämde ersättningar, eller att Skiftesmannen och Gode Männen icke följt föreskrifne grunder, eller i öfrigt i någon af de delar, som icke enligt 9 §. före skiftets fortsättning och fullbordande böra vara slutligen afgjorde; ege då etc. Den här föreslagna förändringen är blott en följd af hvad motionären vid 9 §. föreslagit, och lärer således i och med densammas ogillande få anses böra af sig sjelf förfalla. 14 §. Af samma motionär: alt besvären böra tvefaldt ingifvas och ena exemplaret Skiftesmannen tillställas; hvarförutan klagande part skulle åligga att inom kallelsetiden eller genast derefter bevisligen tillställa öfrige delegare, som saken rörer, ett exemplar af besvären, vid påföljd att, om han detta underlåter, hafva sin talan försutit.
Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader, som enligt nådig befallning anställt undersökningar rörande de ifrågavarande tvänne jernvägsalternativen, hade för dessa undersökningar redogjort i ett vid den nådiga Propositionen fogadt underdånigt utlåtande, hvaraf inhemtades, bland annat, att den norra linien, med en längd af 10 mil 21,584 fot, vore beräknad att kosta 12,920,000 R:dr, under det att den södra sträckningen, som blefve 10 mil 13,724 fot lång, erfordrade en anläggningskostnad af 11,770,000 R:dr. Don sednare hade alltså fördelen af såväl 7,860 fots kortare väglängd, som 1,150,000 Ridrs lägre anläggningskostnad. Den södra linien företedde jemväl gynsammare lutningsoch krökningsförhållanden, hvadan densamma i alla dessa hänseenden egde företräde framför Nilsbylinien. Men åt detta företräde borde likväl, enligt Styrelsens förmenande, icke tillerkännas ett så afgörande inflytande, att ju icke detta företräde kunde mor än motvägas eller ersättas af det större gagn för den kringliggande trakten och den ökade trafik för de öfriga stambanorna, som det andra alternativet möjligen skulle genom ett fördelaktigare läge kunna framkalla. I detta afseende förekomme, att Carlstads-linien, på sträckningen mellan Christinehamn och Carlstad eller under 3| giil§ längd, följde helt nära stranden af Wenern och att samma linie, i sin Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. 13 fortsättning trän Carlstad till Harsäter, hvarest den ej långt från föreningspunkten med Nilsbylinien berör Frykarnes vattendrag, sträcker sig parallelt och helt nära den redan befintliga jernvägsoch vattenkommunikationen mellan Nedra Fryken och Carlstad.
Mjöllne finnes qvar, och Tors söner Mode och Magne föra den samma. På Idavallen möta dessa åsar hvarandra och tala samman om förgångna tider. De gyllene taflor, som gudarne egde i tidens morgon, återfinnas i gräset. En ny guldålder vänder åter. I Hoddmimeshult (fn. Hoddmímisholt) hafva två människor, Lif (fn. Líf) och Liftrase (fn. Lifþrasir), dolt sig undan Surts låga. Morgondagg är deras spis, och från dem härstammar den nya, bättre människoslägt, som skall bebo den nya jorden. I Gimle (fn. Gimli) är en sal, fagrare än solen och täckt med guld. Der skola dygdiga skaror bo och idel lycka evigt njuta. Vilkoren för en ny lifsutveckling äro gifna och »Då kommer den mäktige till verldsdomen, den starke ofvan, som allt styr. Domar han fäller, frid stiftar, stadgar hvad evigt stånda skall.» Hoddmimisholt; Hoddmimir af hodd, skatt, och Mimir, Mime, som bevarar lifskraften såsom en skatt; holt, skog, t. holz. Lif n. är här att taga såsom femin., lifskraft. Lifþrasir, den lefnadsfriske, af þrasa, strida, larma. Gimli, gimil, glans. Den skapade verlden och hennes utvecklingskrafter (Odin, Tor, vanerne o. s. v.) hafva förgåtts, men icke den skapande urkraften. Ljus och mörker (Balder och Höd) skola fredligt herska tillsammans och ej mer, såsom i begynnelsen eld och köld (§ 1), stå fiendtligt mot hvarandra. Höne har vändt åter från vanerne, som försvunno med den gamla jorden; han kommer visserligen utan Odin, men också utan Loke. Han har fritt val, d. v. s. han väljer hvilken utveckling han vill, och i honom hafva vi att se åsamakten förnyad och förädlad. Vidar och Vale äro den oförgängliga naturkraften, den förre i den vilda naturen, den senare i jorden såsom människoboning.
Det är Konungen, som skall bestämma så väl storleken, som beskattningen; och om förslagen, komma ifrån 24, eller 124 olika autoritefer, kan dock ej förmodas, att Konungens 23o Den i4 September f’. m. stadganden skola vara olika för olika Län, utan lärer en viss norm blifva antagen.— Friherre Anckarswärd har fästat uppmärksamheten å origtigheten af att beskatta Förvärmare och Mäskvärmare. Jag förenar mig roed honom i afseende på beskattningen af mäskvärmare, och har varit deremot uti CJtskottet. Hvad angår det Elglundska Verket, har Friherren ansett den benämningen vara så obestämd, att man derom ej kunde fälla något omdöme. Utskottet har ej trott sig kunna gifva det något annat namn, än det, hvarunder det är kändt. Elglundska Verket innehåller en dubbel rectification. Om det kallas så, eller så, kan vara detsamma, men det innehåller en dubbel rectification. Äfvenledes har Friherren funnit obestämdt, att man nyttjat orden BränvinsBränningsredskapen; men dermed kan likväl icke förstås . annat, än det hvarmed Bränvin afverkas. Enkelt Historiskt Verk anser Friherren vara en besynnerlighet, som är okänd. En Kopparslagare i Lund, som lärt hos Pistorius, har infört en enkel Pistorisk apparat, utan förpanna, hvilken finnes vid de dubbla Pistoriska Verken; men den afverkar i öfrigt med samma skyndsamhet, som vid den sammansatta apparaten, eller på i5 minuter. Om någon inskränkning skall göras, ansåg Utskottet, att afseende äfven derpå borde göras. Friherren har varit mycket emot minskning och Den i4 Sep le in ber f. m. 23 i nedsättning af Pistoriska eller sammansatta Verk. Jag är ej af samma tanka. Jag har i förenade Utskotten varit af jnajoritetens tanka angående Pistoriska Apparaten, och jag frångår den ej. Jag kan ej undgå att anse uppfinningen och begagnandet af dessa så kallade sammansatte Verk vara en eludering af hittills gällande BränvinsbränningsFörfatlningar.
Jag yrkar, att Utskottet bör till Rikets Ständer framställa detta ovilkorligen inträffande för - 42 Den 21 M a ji f. m. hållande, i händelse Utskottet på redan anförda skäl fortfar med vägrande af det hegärdta anslaget. Utan att på något sätt vilja åstadkomma en vidlyftig discussion, som skulle upptaga mycken tid och icke föranleda till något resultat, anhåller jag endast till Utskottets granskning få aflemna ett här bilagdt sammandrag öfver de anslag, som från och med 1810 till och med 1828 af Rikets Ständer blifvit anviste till fyllande af Armeens och Flottornes materiella behof. Såsom resultat af detta sammandrag framstår, att år 1810 an vistes af Rikets då församlade Ständer för ifrågavarande behof en million Riksdaler, jemte fri disposition af öfverskotten, och utgör medium af de anslag, som tillgodokommit Titeln från och med år i8ro lill och med 1818, årligen i,5i5,893 R:dr 3^ sk. 10 r:st., hvaremot, hvad som till samma ändamål erhållits från och med 1819 till och med 1828, inräknaclt hvad å mindre Gredilivet 1821 och 1822 lyftades, icke utgör mer än 1,3^3,167 R:dr 4o sk. 8 r:st. BancoSedlar. Ännu betydligare blifver skillnaden emellan de fö*r och nu anvisade summor för oftanämnde behof, om myntets olika värde tages i beräkning.
Icke blott den till åren komna, utan äfven den unga generationen blir i vår tid allt mera materiel i sin uppfattning af äktenskapet. Om man skulle bokföra de yttranden, som dagligen höras inom vår unga herrvärld, skulle man häpna öfver den blandning af krass egoism, bornerad ensidighet, raffinerad njutningslystnad och materiel lifsåskådning, som däri röjer sig. Faller talet på en vacker flicka, hvars älskvärda person gör ett angenämt intryck, genast lyder törsta frågan: » Har hon pengar? — Hur mycket får hon? » etc. Man må icke tänka, att detta blott förekommer bland köpmansoch handtverksklassen eller öfverhufvud bland yrkesidkare, för hvilka penningfrågan ofta blir en plågsam nödvändighet. Nej, man får lika ofta höra dylika yttranden af ämbetsmän och lärde, af hvilka vi med hänsyn till deras bildningsgrad likväl vore berättigade att vänta en ideellare åskådning. Om den betydande kontingent, som det militära ståndet lämnar till denna arme af hemgiftsökare, vilja vi helst icke yttra oss. Men vår allt nivellerande tid sanktionerar ofta bruk, som från sedlig ståndpunkt äro ett verkligt ofog. logen röst har mod att uttala sig högt däremot. Ingen flicka har ett rent och stolt hjärtas mod att fråga sig själf: » Kan jag högakta den man, som svär mig kärlek och förklarar för sina kamrater, att han icke skulle gifta sig med mig, om jag icke finge så och sä många tusen i hemgift. » — Man rycker på axlarne, man nedtystar den bättre känslan och repeterar som en inlärd lexa den gamla frasen, som vill gälla som ursäkt för lågheten i ett dylikt handligssätt: » Han kan inte annat, han måste ha en rik hustru! » Ja, tyvärr måste mången ung man säga sig detta, men hvad han förlorar i själfaktning väger ofta mycket tungt emot honom. Hans bättre jag råkar i ett erbarmligt beroendj, och mången lefnadslycka har redan strandat därpå. Men hvarpå beror då vår tids materiella riktning? Om vi vilja vara ärliga och nämna * Bedaktionen har oafkortadt lämnat den ärade insändarinnan ordet öfver detta tidsenliga tema.
Men då Utskottet emedlertid ej funnit billigt, alt till indragning föreslå ett understöd, hvaraf bemälde tjensts innehafvare i så manga ar varit i åtnjutande, och sådant just under en tid, då de göromål, för hvilka det egentligen finnes anslaget, redan äio och troligen an vidare blifva betydligt tillökte; likasom det ock å en annan sida icke kan förnekas* att grat i ficatio. nens belopp nu mera ej står i något jemnlikt förhållande till liderne och pt nni n ge vä rdet * eller motsvarar hvad vid dess beviljande åsyftades; så har Utskottet ansett sig böra vördsamt hemställa, om icke, finn och med innevarande år räknadt , nyssnämnde anslag finge bestämmas till Femtio R:dr Banco årligen. Hvilket dock Rikets Ständers egel när|nare bepröfvande vördsamt underställes. Stockholm den 7 Augusti 1823. Ankcm den II Aug lb’25, betänkande till Heslöf. Ridderskapet och Adeln, Ofver gjorde anmärkningar vid Utskottets Me. mariat, No 13, om prägling af så kallade fybel Riksdalrar. Bdnco-Utskottets Betiinkanden, 45 anco Utskottets berörde Memorial bar, jern. likt Utdrag af Högloft. R idderskapets och A-i deins Pipiocoll, under den 21 sisth Maji.blif, vit återremitteradt , i anledning af Herrar Berg.