Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kathrina sade väl ingenting, men ehuru hon syntes vilja stäfja Heblas frispråkighet, så visste han väl att hon delade dennes åsigter och ogillade det parti hvartill Welam hörde. Han kunde icke förklara för sig sjelf, hvarföre han på något vis kunde oroas af en ung flickas tysta missnöje, han brydde sig ju ej ens om Heblas helt klart uttalade klander. Men han kunde ej slippa den tanken, att Kathrina ogillade honom, han ville försvara sig, och han ville att hon skulle gilla hans handlingssätt. Sedan Welam gjort bekantskap med de ofrivilliga gästerna i hans hem, besökte han dem dagligen. Han gjorde till sin uppgift att söka göra deras fångenskap drägligare, hvilket ock var så mycket behöfligare, som fru Ebba sjelf nödgades sörja för sina behofver, och det för henne mången gång var svårt om medel ens till det oundgängligaste. Welam lyckades att i hemlighet anskaffa åtskilligt, hvilket fru Ebba då ansåg såsom någon frikostighet af hertig Carl, och fru Margaretha åter trodde, det fru Ebba sjelf lyckats erhålla några medel till sina utgifter. Ett nytt bekymmer började vakna hos fru Margaretha. Hon började hos sin son varsna ett allt mer tilltagande intresse för de fångna fruntimmerna. Hon fruktade, det han skulle fatta tycke för någondera af de unga damerna, men vågade icke derom yttra något för sin man. Hennes oro i detta afseende blef med hvarje dag lifligare. Hon hade nu under loppet af flere veckor lyckats att göra honom till viljes. Framgång i affärer hade gjort hans lynne gladt, och med förvåning hade hon märkt, att hon nu i åtskilligt kunnat följa sitt eget tycke, emedan mannen ej befattat sig med att i saken befalla något. Hon började redan tro, det hon hade lyckats i att vara honom till nöjes. Skulle hon nu då åter reta honom? Hos de fångna fruntimmerna visade sig Jörgen Bähr sällan, men alltid på ett sätt som gjorde att de måste tro sig i honom hafva en välvillig värd, hvilken endast af undfallenhet för sin hustrus nycker, icke i allone sörjde för deras trefnad och välbefinnande. Jörgen Bähr hade firat sin namnsdag.
Skulle införseln fortfarande blifva större än värdet af utförseln, så är klart alt samma uttagning af bankens silfver komme att fortfara och med detsamma enahanda förminskning af den utelöpande sedelstocken. En hvar som betänker detta, lärer finna det sammanhang, som är emellan förhållandet af varors inoch utförsel samt den utelöpande sedelstocken. Sedelmassan kanicke ökas, utan motsvarande silfvervalula i banken; ty om denna icke finnes, hvad utväg har då banken för att hålla sina sedlar i värde? Att uppsäga sina utlåningar och derigenom indraga sina sedlar medförer ju samma minskning af rörelsecapitalet, som man vill förhindra. Hr von Hohenhausens motion tillika med de i andledn. deraf afgifne yttranden remitterades till Bevilln.Utsk. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Ett rykte har blifvit af tidningarne utspridt, att jag genom min frånvaro försatt LagUtsk. i overksamhet. Då detta å min sida skulle varit att brista mot det förtroende, som R. o. Ad. visat mig, genom att uppdraga mig ordförandeplatsen i nämnde Utsk., anser jag för en pligt att inför R. o. Ad. tillkännagifva, att LagUtsk:s overksamhet alldeles icke haft sin orsak deruti, att jag 2:ne dagar varit frånvarande, utan att den härrör deraf, att Utsk. under denna tid ej haft något att göra. Sedan Utsk. förlidne Fredag slutat grankningen af Just.Ombudsm:s diarier och registratur, som detsamma enligt grundlagen åligger, hade Utsk. ingenting 144 Den 10 Augusti. att företaga, förrän (let erhöll remiss Från Ståndet af Just.Ombudsm:s berättelse. Denna remiss kom icke Utsk. tillhanda förr än Thorsdagen d. 8 Aug. middagstiden, och då LagUtsk. i går d. 9:de handlade samma remiss, och i anledn. deraf fattade beslut, tror jag icke att dröjsmål eller söl kan läggas Utsk. till last. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag värderar visserligen den grannlagenhet, som föranledt Gr.
Stadens näringar lida mindre af det intrång, som genom landthandlande samt den genom fabriksocli handtverksordningen medgifue frihet förut varit öfvcrklagadt. Större delen af det kläde som tillverkas vid de i staden befintlige tvänne klädesfabriker, hvilka sysselsätta ett stort antal arbetare, upphandlas för armeens behof, och tillverkningsbeioppet vid båda fabrikerne uppgick sistlidet år till 139,788 R:dr 24 sk. banko. Handelsrörelsen bedrifves af 12 handlande, deribland dock ingen som handlar med spanmål, så att de af stadens invånare, sorn ej kunna å sin jord 1 3 jord producera deraf för eget behof, måste å stadens torg eller från landet anskaffa sina förnödenheter deraf. Tillförseln är alla torgdagar betydlig ocb alla varor säljas till höga pris, utom trädgårdssaker, hvilka icke stigit i pris. Stadens donationsjord är af stor nytta för borgerskapet. Af den odlingsbara marken, hvilken förut gagnats till bete, äro I 10 tunnland 12 kappland uppodlade, hvaremot till bete blifvit utlagd en förut odlad, men till odling icke tjenlig mosse om 8 tunnlands vidd. Bland tryckande onera må anföras fattigförsörjningen och skjutsningsbesväret. Till den förra har årligen per medium måst sammanskjutas 1785 R:dr, hvilka uttaxeras efter särskild, på känd förmögenhet eller inkomst grundad debitering. — 35 å AO personer njuta årligen å fattighuset understöd, utom ett lika stort antal barn, som genom fattigstyrclsens försorg blifvit utackorderade till fosterföräldrar å landet. Skjutsen, som är på entreprenad upplåten, fordrar ett årligt särskildt tillskott af 1810 R:dr. Krogarnes antal har blifvit nedsatt till trenne, utom stadskällaren och gästgifvaregården.
Då den siste värde talaren icke fram ställt något yrkande, torde man kanske anse att jag ej borde ingå i något svaromål på hvad han anfört; men då det är nyttigt, att R. o. Ad. icke godkänner en lag, som måhända synes bristfällig för den, som icke har någon närmare kännedom af ämnet, ber jag att få med några ord besvara de gjorda anmärkmne. Hr von Koch ifrågasätter, huruvida kommandit-delegare böra inrymmas i privatbankbolagen, innan de blifvit inrymda i andra bolag. Härvid måste tagas i betraktande, att då vi skola utfärda en speciel lag för bankbolag, böra vi tillse, huruvida sådana delegare kunna få inträde i de bolag, för hvilka specielt skall lagstiftas. Jag vet icke heller, att. allmänna lagen för närv:de lägger hinder i vägen för inrättandet af ett annat bolag, deri kommandit-delegare vore inrymda. I fråga om sjelfva nyttan af kommandit-delegares intagande i bankbolagen, föreföll vid ärendets förra föredragning härstädes en ganska vidlyftig diskussion, och då R. o. Ad. stannade i det beslut, alt frågan borde återremitteras, ehuru afslag blifvit yrkadt, anser jag R. o. Ad. hafva godkänt Utsk:s åsigt, att sådana delegare borde få finnas, hvarför jag vid detta tillfälle afhåller mig från något vidare yttrande derom. Hvad åter angår hufvudlhemat för Hr von Köchs sista framställning, eller oriktigheten att begagna ordet lottegare i st. f. kommandit-delegare, så ber jag att få erinra, att det af Utsk. valde ordet till en början bar det företrädet, att vara Svenskt samt att man i allmänhet älskar att i Svensk lag begagna Svenska ord. Om man deremot skulle adoptera det utländska ordet kommanditdelegare, erfordrades en definition derå, och då, på sätt den värde talaren anmärkt, kommandit-delegareinstitutionen för närv:de i allmänhet icke finnes, måste det vara desto mera olämpligt att för ett enda fall begagna och definiera ett utländskt ord.
Det vore således Stochholms Stad man beskattade, och ej Finska Handlande, fast man utur deras hand uppbure skatten, och man ökade prisen på varan vida öfver hvad den palagde afgiften utgjorde, hvaraf förmonen äfven tillfälle Svenska Froducenterne, hvilka behölio hela vinsten i sin ficka, ty ingen må inbilla sig att de sålde under Finnarnes pris, hellst hvar och en säljare merendels håller sig vid den satsen: att det gäller sä högt det kan gälla. Den 4 Maji, f. nu 63 Någon annan utväg att^ bland Stockholms Innevånare, hos hvilka man, till en del, kan» ske vill söka fröet för den olyckliga tillväxten af Lättingars och Brottslingars antal, uttaga det, som fordras för att fy lia SpinnhusFondens behof, måste utfinnas. Kan man härvid närmast träffa de källor, som i mer eller mindre mon bidraga till det ondas tillväxt, är det så mycket bättre, som om, genom tryckande afgifter, ursprungen skulle försvagas eller tillstoppas, följderne och i mon deraf behofven skulle minskas. Beklagligtvis torde, om man noga for. skar, det vara en sanning, att TjenstehionsClas* sen i Stockholm är den, sorn mäst bidragit och bidrager till det förökade antal af innevånare på Spinnhuset. Den allmänna lättjan och utsväfningar samt andra odygder tilltaga år ifrån är, Sjelfsvåldet, sorn nu mer än förr inrotat sig, att hvarje halft år (ombyta tjenst, gör det omöjligt att för ordentligt Husbondefolk få gagneliga Tjenstehjon elier hålla dem till arbetsamhet och skick. Denna flyttningsbåg underlättas af det ej ringa antal så kallade CommissionsContoir, hvilka tid efter annan blifvit inrättade och der man ganska tjenstagtigt mot iö Skil 1 ingar Banco antecknar alla, som vid en instundande flyttningstid behöfva nya tjenstehjon och emot halfva städselns erläggande lemrar tjenstsökande adresser på lediga ställen. Länge har jag undrat öfver, huru i en Hufvudstad, med en väl organiserad Policelnrättning, sådana Tjenstehjonsbodar kun - 6\
Nu tillförordnade JustitiseCancellern Vilh. af Klinteberg afsade sig det samma på anförde skäl — de öfrige emottogo Kongl. Maj:ts Nådiga kallelse. Månne häruti var något olagligt? Kunde eller borde det efter Lag annorlunda tillgå? Skulle de utnämde, om vilkoren hitintill okunnige, åläggas ett Embete, som de ej sökt? Borde man fordra eller vänta Bilaga C lill Mern. N:o 4. 35 deras yttrande, förr än Lön var utsatt? Icke kunde Herr af Klinteberg emot 36 § Regerings-Formen frånhändas sin lagligen innehafvande Häradshöfdinge tjenst, förr än han, efter inhämtad kundskap om det nya högre Embetets förmoner, haft tillfälle att sig häröfver utlåta. Yrkandet af Herrar Stats-Råder, om ett sådant dess entledigande, hade uppenbart varit stridande mot RegeringsFormen. Någon erindran deremot, att Herr af Klinteberg deltog någre sessioner i Högste Domstolens göromål, kunde så mycket mindre af Herrar Stats-Råder ske, som ingen anledning förekom mera mot honom, än de öfrige utnämde Herrar Justitise-Råd. Skulle åter de af Konungen kallade icke befattat sig med göromålen, förr än Lönen var bestämd, hade hela Konungens Högste Domstol emedlertid blifvit overksam — och detta hade innefattat en orimlighet. Dessutom hade Herrar' JustitiseRåder icke emottagit sine fullmagter eller på stat ännu (blifvit) uppförde, som likväl Regerings-Formen måste förutsätta, då den stadgar, att de icke få hafva annor civil befattning. Af desse anledningar kan jag för min del icke finna någon grund till anmärkning mot Herrar Stats-Råder. Hvarmed Herr Professoren Doctor Wijkman och Riksdagsmannen Jon Jonsson sig förenade.
Uppbr ing n i n ga r och hval ifrån de hufvudsakligaste Ersättnings-frågoriie härleda sig (då Embargo blott är en temporair qvarstad) så anhåller jag få anmärka, att utfärdande af Kapare-bref väl egenteligen innebär en Fientlighet mot viss Magt; men då till föjje deraf, de för desse Sjöröfverier i smått, utfärdade Reglementen, alltid blifva tvätydiga; sorn äfven de måste vara för att föranleda till dyrbara vägsamma utredningar och berättiga till olagliga uppbringningar; Så utöfvar äfven Pris-Domstolarne Rättvisan, derefter, som och månge Svenske Medborgare fått erfara; och en fullkomlig öfvertygelse står i synnerhet att vinna, om från Ministern ir\ Stals-U t skottets Betänkande». för Utrikes Ärenderne infordras de med Utländske Magter, och särdeles Danska Hofvet växlade Noter från 1810 till år 1813, som skola ådagalägga att Kongl. Maj: t med behjertande af Sine Undersåtares lidande genom olagliga uppbringningar, ej varit trygg vid den Rättvisa, som någre af Afdelningens Ledamöter anse från dylika Domstolar vara att förvänta, och hvars saknade frukter blifva så mycket påtagligare som Krigsförklaringen mot Dannemark af den i5 September 1813, stöder sig på det länge fortsatta ovänliga bemötande, hvarigenom, oaktadt Fredsslutet af år 1809, Svenska Handelsfarten af Danska Kapare alltjemt blifvit oroad, som äfven förmådde Kongl. Maj:t att vidtaga alla möjliga mått och steg, för att försäkra sine Undersåtares och Sitt Rikes trygghet, samt förskaffa sig en billig upprättelse.
Nej; Vinner Nej, antages (l:sta alternat.) Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ständets beslut; (2:dra alternat.) B onde-Ståndets beslut. För tackoch barlastjern af »berg-» samt »sjö- och myrmalm» hafva Ridderskåpet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden bestämt olika eventuela afgifler, nemligen å det förra, Ridderskapct och Adeln och Preste-Ståndet, 4 R:dr 24 sk. inoch utförselstull, samt Bonde-Ståndet 33V'3 procent af tullvärdet, utgörande 3 R:dr inoch utförselstull, och å det sednare, eller sjö- och myrmalm, Ridderskapet och Adeln och Preste-Ståndet 2 R:dr inoch 16 sk. utförselstull, samt Bonde-Ståndet 2 R:dr 32 sk. inoch utförselstull, allt per skeppund stapelstadsvigt. Bevillnings-Utskottets Memorial, M 14. 93 Borgare-Ståndet har godkänt de af Utskottet å tackoch barlastjern, utan hänsigt till dess beskaffenhet af bergeller sjömalm, föreslagna afgifter, nemligen 2 R:dr 24 sk. inoch 3 R:dr 16 sk. utförselstull per skeppund tackjernsvigt om 26 lispund bergsvigt. Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden att instämma i Borgare-Ståndets beslut och föreslår för annan händelse följande omröstningar: aj om kontra-propositionen. 158:o.
För att glanska Taxeringarne å Häringar, Rörelse och Löneinkomst, och att bestamma Egendomars värden i ett rättvist förhållande både till Statens kraf och Medborgares anspråk på jemlik beskattning , skall i hvart Län en PröfniiigsComrnitté hållas, att, medan - BevillningsTJtsh Betänkanden♦ 251 ledning af de anmärkningar, som vid TaxeringsCommittéernes Beslut göras, eller Cömmitiéen i öfrigt finner skäliga, vidtaga alla nödiga rättelser, och efter inherntad noga kännedom oväldigt hålla hand deröfver , att Fastighetsvärdet å Landet äfven med afseende på de skiljaktigheter , som emellan TaxeringsDisiricterne sig förete, likväl icke i något fall sättes under dess rättmätiga belopp , och framför allt icke under den summa , sorn för hela I änet blifvit påräknad, och i den bifogade Tabellen upptagen. q Mom. Denna Committé, hvaruti Landshöfdingen , med laglig rösträttighet, förer ordet, skall dessutom bestå af Femton Ledamöter, hvilka så utses, alf, sedan hvarje TaxeringsCommitlé bland sine Medlemmar valt, och hos Konungens Befallningshafvande anmält En af hvarje Stånd och Class, Landshöfdingen inom detta antal utser tre af hvarje Stånd och Class med iakttagande deraf att icke flere från en TaxeringsCoinmitté eller Fögderi kallas än TaxeringsCommittéernes eller Fögderiernes antal det medgifver, så att, om möjligt är, en I.edamot från hvar TaxeringsCommitté må dervid biträda. Städerne äga , att, jemte en ur hvardera af de Tre öfrige Classer, föreslå Tre Borgare; Äfven skall LandsKamereraren, med skyldighet att anmärka, huruvida Kronans rätt vid de föregående Taxeringar blifvit iakttagen, och en af Konungens Befallningshafvande tillkallad Landtmätare för upplysningars meddelande, i PröfningsCommittéen vara till - 2 52 BevillningsUtsk. BetSnianden, stäkes , utan att dem lik viii någon rösträttighet tillkommer, 3 Mom.
Sfndra dito 75: tredje dito 55: gjerde dito 45: gemfe dito • 35: ©jette dito 25: ©junde dito 15: åttonde dito —■ 5i Söneförmåner, om de åtnjuta*, efter ofvan antagne grund, färjfildt deråfnade. 2fucttons.Betjente, fe ©fäderne* 23etjenfe, 7. §. 23etjenter, Xuffac eller laquayer, i lagvadd tjenfl: gör €n eller Små, gardera —'3: — ©en tredje 4: — ©en gjerde 6: — ©en gemte * 8: — ©en ©jette, ocl; droar odd en derutöfver — re: föted S3etjent förjlå* £ofmä|fare, .Kammartjenare Cdmilfa dägge derutom Betala den tjär nedanföre jfadgade afgift), Saffelfäcfare, Säga» re, famt alla andre man*perfoner, forn tiH uppafjning npttja*; med un» dantag af minderårige Sjenflgojjar. Sfa fddan betjening i ett tw*tjäa ffafl fammanräfna*, fd att för gru eöer minderårige S3arn, någon färjfild ^Betjening ej må uppgifna ocf; den förhöjda afgiften derigenom mindal 6yt*2Laqu«yer 9i;dr 4: »tlfard-dgöre: gör tharje ©jaard, der få fallade partie‘penningar lu talaö, i brenne (Stafsen 3 ®to«r< ) 8f.rt. II. §. 17- 17 3 Stocholm ocb (Skeborg: gorga Slogen &:br 150: Sfntra tito 100: Srebje bito 66: 32. 3 öfrige Stjerne: gSrga Sfogen 100: SCnbra bito 75:
Hvad den första af dessa anmärkningar vidkommer, så, ehuru Utskottet, som uti sitt Memorial åberopat pag. 48 i Banco-Reglementet, der utvexlings-beloppet för hvardera Academien finnes upptaget, och uti samma Memorial vidare antydt, attersättnings-summan af 3,y33 R:dr 16 sk. tillhopa skulle en hvar, i mon deraf, tillkomma, icke inser, att obestämdhet härutinnan eger rum, eller någon tvekan vid tillämp - Banco-Utskotlets Utlåtande N.O l3g. 7 ningen kunde uppstå, finner Utskottet sig emedlertid böra dea saknade fördelningen bär upptaga, nemi.: Utvcxli ngsErsättningsbelopp i belopp i Silfver. B:o-Sedlar. Svensta Academien , . R;dr 680, + tg R:dr 1133: iG. Vetenskaps-Academien - 44. >> - ■ 16. Fria Konst. Academic - 60. , - 100: — Musikaliska Academien - 100. , - 166: 3a. Bergs Collegium - 10. „ - 16: 3a. Sundhets-Collegium - 84. », - i4°: — Patriotiska Sällskapet - a5. „ - 41 : 32. Sällskapet Pro Patria - 3j. , - Gi: 3a. Summa årligen R:dr 2240. + i? Beträffande den senare anmärkningen må nämnas, att Utskottet, som ej ansåg sig tillständigt, alt från Banken föreslå en ersättning af dylik beskaffenhet, såsom i verkligheten innefattande en slags afvikelse Från Myntbestämnings-lagen, och icke eller fann sig berättigadt att hos Rikets Ständer göra tillstyrkan om några Stats-anslag, inskränkte sig af dessa anledningar dertill, att blott fästa Rikets
St. ej förr än å den nästföljande riksdagen må öfver ett Const.Utskis förslag till ändringar, förbättringar eller förklaringar af grundlagarna besluta, intagna antitliesen, att Ståndens ledamöter öro obetagne att in pleno öfver ett sådant förslag yttra sina tankar, hade varit utbytt mot rättigheten för Stånden att öfver förslaget förklara sina gemensamma tankar, så är det klart, att den första föreskriften kunde upphäfvas, eller rättare, att den första föreskriften endast innehöll förbud för Ständerna att till grundlag antaga ett Const.Ulskrs förslag vid samma riksdag, som det blifvit till dem öfverlemnadt: men nu, då rättigheten för Stånden att förklara gemensamma tankar inskränker sig lill 56 och 81 §§:na Reg.Ftn för de fall dessa angå af Utsk. tillstyrkta förslag af enskilda motionärer eller afstyrkta K. proposir; så kan ett förkastande af Const.Utskts egna förslag vid samma riksdag de blifvit ingifna till R. St. alls icke komma i fråga, och föreskriften att R. St. öfver ett dylikt förslag ej må förr än å den påföljande riksdagen besluta innefattar i afseende på dessa förslag lika så vä! som i afseende på tillstyrkta K. proposir, ej mindre förbud, att vid den innevar. riksdagen förkasta dem, an förbud alt vid samma riksdag antaga dem till gällande grundlagar. Att icke ordet besluta, såsom någon här påstått, jag tror Hr Cederschjöld, P. G., endast vill säga antaga till grundlag, då detta ord begagnas uti de ofvannämnda 3:ne §§:na, är klart af 8i §:n Reg.Fm, der detta ord begagnas, då fråga är att genast afslå en af Coust.Utsk. afstyrkt K. propos., eller också låta den hvila till nästa riksdag. Der står: "Afstyrker Utsk. Konungens propos., då må R. 8 t. genast kunna antingen denna propos. a fs I å, eller ock afgöra att de vilja öfver densamma å nästföljande riksdag besluta; gällande i detta fall tre Stånds mening, och, om två Stånd stan 11 a Den i Juni. 9 na emot två, deras, som beslutet uppskjutit.”
Maj:ts utslag, utan endast, efter vunnen upplysning, att detsamma ej kunde af Öfverståthållare-embetets kansli verkställas, i anseende dertill att Engman saknade tillgång lill böternas gäldande, lagligen förvandlat böterna till motsvarande fängelse, hvilket således icke borde anses hafva skett i förtid, i synnerhet som förvandlingen kunnat utsättas redan när det hufvudsakliga utslaget meddelades; alt Kämnersrätten icke eller för verkställigheten af sitt nyssberörde förvandlingsbeslut vidtagit olaglig åtgärd, hvartill icke kunde hänföras, att rättens primariekäinner, enligt den för Kämnersrätten gällande arbetsordning af den 21 Februari 1840, utskrifvit lill vederbörande fångvaktmästare en så kallad promemoria angående bötesförvand 1 ingen, samt att, äfven om Kämnersrätten begagnat sin i lag medgifna rättighet att verkställa sitt eget förvandlingsbeslut, Kämnersrätten ej ansåge sig hafva varit pligtig att hos exekulorn, som uti en dylik fråga vore Kämnersrätten sjelf, eller utaf Engman göra sig underrättad, otn hinder molte för verkställigheten, helst Kongl. Majrts utslag ådagalade, att Engmans ansökning om nåd blifvit afslagen, samt Engman, långt ifrån att anmäla R. St. Just.
De tillstyrkanden, som It. o. Ad. återremitterat i sammanhang med vissa morn., innehöllo nästan ordagrant lika: »att II. St:r såsom tillökning i anslaget för nämnda Expedition anvisa en summa af ,28,730 Rdr 50 öre», (eller och något annat siffer-belopp) »att utgå i öfverensstämmelse med Utsk;s förslag i efterföljande tabell.» Det hade varit nödvändigt att återremittera dessa tillstyrkanden, sedan vissa mormr blifvit återremitterade, emedan om 11. o. Ad:s afsigt dermed vinnes, dessa siffror böra undergå förändring. Sjelfva tabellerna åter hade icke varit underkastade någon slags pröfning de voro hvarken återremitterade eller bifallna, hvarföre det också ej funnes hinder för att, sedan Utlåt, blifvit genomgånget, II. o. Ad. bifölle alla de delar af Utsk:s förslag, som E. o. Ad. ieke förut särskildt pröfvat. Deraf skulle följden blifva, att alla de framställningar, som blifvit gjorda i öfverensstämmelse roed K. Mds Nåd. Propos., blefvo bifallna. Ett sådant beslut vore II. o. Ad. oförhindradt att fatta då sjelfva tabellerne icke utgjort föremål för beslut, utan endast de framställningar, deri Utsk. uptaget en viss summa, hvars fördelning var utförd i tabellen, och det var gifVit att dessa framställningar om slutsumman måst återremitteras, då II. o. Ad. icke bifallit de speciela summor, som ingingo i slutsumman. PIr von Koch: Efter den förklaring Hr Gr. o. Landtm, nu afgifvit, afstår jag ifrån mitt förra yrkande om särskild propos. å den nu förevarande tabellen. Uppå härefter framstäld förnyad propos. beslöt II. o. Ad. att ä sammanhang med de redan beslutade återremisserne å momme a b och c af 5:te punkten, äfven återremittera den i slutet af denna 358 Den 23 Mars e. m. punkt gjorda hemställan om hela tillökningen i anslaget för Just.