Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Må man blott ej förblanda dig med föreställningen om en fullkomlig lycka, ty för att vara fullkomligt lycklig i en verld, der tusen sinom tusen sucka under sorgens, plågans eller fattigdomens tunga bördor, dertill fordras hos den lycklige en stor portion egoism, men för att vara nöjd med sin lott, dertill fordras blott ett rent samvete, ett kärleksfullt bjerta och en klippfast tro på det sannas och godas slutliga seger öfver villfarelsen och ondskan. Ofta hör man dem, som knota öfver sitt öde, tröstas dermed, att de hafva det ofantligt mycket bättre än många andra af sina medmenniskor; men ack, häri måtte väl ej ligga någon tröst. För den, som sjelf läppjat på qvalens bägare, är det väl ingen tillfredsställelse att veta andra intill draggen nödgas tömma den bittra drycken. Förnöjsamhet hemtar sin styrka ur förhoppningarnas källa, och dennas flöde är sä ymnigt och dess vatten så rent, att den, som dricker deraf, aldrig kan blifva verkligt olycklig. Blott genom att återuppväcka förmågan att hoppas kan man bibringa den rätta trösten åt dem, som klaga på ett oblidt öde. Hvad mer, om lifvets stig för mången blott har törnen; i en annan tillvaro skall kanske hvarje törne, som här stungit, utbytas mot en härlig ros, som hänryeker med sin skönhet. Hvad mer, om mången här omgifves blott af sorger och bekymmer; lifvet är endast en sekund i evigheten, och » de som med tårar så, skola med glädje uppskära ». Hos den, som är frisk, som eger sitt dagliga bröd, och som ser de sina friska omkring sig, hos den är oförnöjsamheten en grof synd. Men äfven hos den sjuke, den fattige, den öfvergifne, bör denna känsla ej vinna insteg. Kännedomen om och delaktigheten af den sanna religionen, som sträcker sin famn mot alla, samt medvetandet om, att få af deras medmenniskor hafva det sämre, men tusentals bättre än de sjelfva, bör äfven hos den sjuke, den fattige och den öfvergifne bereda ett rum åt den himmelska förnöjsamheten.
St:r beviljade anslagen af hvad beskaffenhet som helst, ovillkorligen böra vara att tillgå på béstämda tider, och till utsatt belopp, får Utskottet vördsamt hemställa: att, derest någon brist tillfälligtvis skulle uppkomma uti det påräknade beloppet af de till Statsverket eller RigtsContoiret anslagna inkomster och tillgångar, hvilken ej af öfverskott, eller andra för handen varande medel betäckes, R:g:sContoiret må, på sätt äfven tillförene öfligt varit, anskaffa skillnaden genom lån, dock under förbehåll, att dessa i mon af blifvande tillgångar återbetalas, och att de i det hela icke få öfverstiga hvad som till de be - ^,3 S t a t s - U t s k o 11 * t * stämda anslagens, samt de beviljade och begagnade lånens eller creditivens fyllande erfordras. Memorial, rörande charteringen af den Förbindelse, som af Götha CanalBolag skall a [lemnäs och intecknas uti CanalYerket och dess ägande Fastigheten Ibland andra villkor, som blifvit stadgade, i afseende på det, vid innevarande Riksdag, till Götha Ganalbyggnads fullbordande beviljade ytterligare Lånebiträde af 845,334 R:dr, är väl föreskrifvet, att Canol-Bolaget skall medgifva Staten rättighet, att, utan Bolagets vidare hörande, för hela nyssberörde summa taga första intecknings säkerhet uti GanalVerket, dess område och ägande fastigheter, Motala mekaniska Verkstads anläggning dock ej derunder inbegripen; men då uti beslutet icke finnes omnämndt antingen Bolaget eller RiksgäldsGontoiret skall vidkännas inteckningskostnaderne, så har, vid det tillfälle, då R. H. St:rs Beslut i ämnet skoiät, genom Utskottet, Hrr Fullmäktige i RlgtsContoiret meddelas, Utskottet fått anledning att på denna omständighet fästa serskild uppmärksamhet.
Detta mom. lyder sålunda: »att resande må förpligtas att vid sådan skjutsinrättning, utan afseende å den allmänt gällande skjutslegan, betala för hvarje mil det belopp, för hvilket entreprenören vid auktionen förbundit sig att bestrida skjutsen.» Det torde dock böra stå den resande fritt alt genom beting söka fortskaffa sig från dylika extra gästgifvaregård. Bifalles detta morn., så blir den resande tvungen att betala den vid stationen gällande legan. Mitt yrkande blir således bifall till Utsk:ts förslag, med uteslutande af sista mom:t. Hr Montgomery: För min del tror jag, att detta sista mom. bör qvarstå, alldenstund det vore bra hårdt för den, som åtagit sig entreprenaden, om den resande skulle ega rättighet att utom gästgifveriet skada sig skjuts. Stadgandet kan visserligen vid första påseendet hafva olägenheter med sig, men torde dock såsom en säkerhet för entreprenören böra bibehållas. Jag anhåller om bifall till punkten i dess oförändrade skick. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Jag anhåller så mycket heldre att få instämma med Frih. af Ugglas, som jag vet att förr i Elfsborgs län det var strängt förbjudet för resande att skada sig skjuts annat än från gästgifvaregårdarne, och det skulle vara bra hårdt om något sådant nu inom hela landet infördes. Frih. af Ugglas: Enligt nu gällande gästgifveriordning får ingen resande fortskada sig från en gästgifvaregård genom beting. Men det torde dock vara någon skillnad med nu ifrågasatta skjutsstationer, der icke skjutslegan utgör den allmänt gällande och för den resande kända, utan bestämmes efter omständigheterna. Genom antagande af Utsk:ts förslag oförändradt, kan en resande nödgas, för att färdas från en kanal-elier jernvägsstation, betala 5 å 6 rdr milen, ehuru han genom beting 150 Den 2(5 Augusti. skulle kunna erhålla skjuts för vida mindre lega; och detta synes mig vara att pålägga den resande en oskälig tunga. Jag fortfar i mitt nyss gjorda yrkande. Gr. Sparre: För min del måste jag i denna punkt instämma med Hr Montgomery.
Derföre yrkar jag högt ogillande af ExpedilionsTJtskottets åtgärd, som ingalunda kan tydas och försvaras, såsom Friherre Cederström det gjort. ExpeditionsUtskottet vid i8a3 års Riksdag föreslog ej någon dag för påföljande Riksdags början, utan frågade blott, hvilken dag Ständerne dertill bestämde. Men jag vill minnas, att Ordföranden deri ej eller innehade någon förtroende-syssla. Förr behandlades också saken alltid först i Talemans-conferencerne, som utgöras af män, hvilka åtminstone icke äro beroende Tjent ste - Den i o F e b r u a r i i f. m. i45 steman, och af Ledamöter frän Stånden. Nu har frågan försl blifvit väckt af ExpeditionsUtskottet, hvarifrån man vid denna Riksdag är vaud att få förslag till skrifvelser, efter hvilkas läsning man knappt kan göra sig reda för, hvarom fråga deri varit. Jag anhåller att den proposition måtte framställas, sorn Herr Munck af Rosenschöld och Herr von Troil föreslagit, samt att öfrige Stånden måtte inbjudas alt i Ridderskapets och Adelns beslut sig förena. Herr Cederschjöld: En värd talare har sökt förklara betydelsen af ordet sammankomma, och menat, att dermed i dp § RegeringsFormen förstås Ständernes sista sammanträde vid en Riksdag. Jag tillstår, det jag icke väntat att få höra en sådan advocatur begagnas i ett RiksStånd. Den är så beskaffad, så orimlig, att den icke ens fordrar någon vederläggning. En annan Ledamot har trott remiss af denna fråga till ConstitutionsUtskottct vara öfverflödig, emedan Utskottet redan uttalat sin mening om saken. Jag får förklara, att det är just i den öfvertygelse, att detta Utskott skull vidhålla samma mening, jag begärt remissen. Min tro är, alt sakens utgång beror på den rigtning man från början gifver den. I mitt förslag ser jag val icke full visshet, men åtminstone mycken sannolikhet om ett godt resultat; hvarfs 1 H. io Den io Februari i f. m. emot det, genom den andra utvägen, alldeles förfelas.
Dessutom skola utses, enligt samma dass-fördelning, Suppleanter, Sex af Konungen och Sex af Riksens Ständer, att fylla de afgåendes rum i de hän delser af jäf, hvarom här nedanföre stadgas, eller af laga förfall. Denna Nämnd utöfvar sin befattning ifrån den ena Riksdagen till den andra, då Konungen och Riksens Ständer böra nya Ledamöter och Suppleanter utse. Om tinder loppet af nyssnämnde tid någon Ledamot eller Suppleant dör, eller detta förtroende sig afsäger, skall den afgångnes ställe, äfven med afseende på class-fördelningen, uppfyllas genom nämnande af Konungen, derest den af gångna af honom varit tillförordnad, eller, i fall han varit af Riksens Ständer utsedd, genom Val af Nämndens öfriga Ledamöter tillika med Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret; vid hvilket val, som sker per Capita, de fleste rösterne äro gällande; utfalla rösterne lika, verkställes lottning. Sedan Åklagare eller Målsägande, som vid vederbörlig Domstol tilltalar någon för brott emot denna Lag, uti skriftlig Stämmningsansökan tydligen bestämt brottets beskaffenhet och elen § eller Ålom. af Tryckfrihetseller Allmänna Lagen, hvarefter han yrkar brottet böra anses, hvilken Rubrik han under Rättegången sedermera, ej äger förändra, och Domstolen i anledning deraf kallat den tilltalade att öfver angifvetsén höras och sig förklara, åligge det Domstolen att, vid vite af En R:dr för hvarje öfver skjutande dag, inom Fjorton dagar efter första förhöret, Protocollet deröfver till Riksens Ständers Justitice-Ombudsman insända, hvilken, i egenskap af Ordförande, dock utan rösträttighet, genast föranstalte om Nämndens sammankallande till viss dag. Denna dag bör på det tids-afståncl utsättas, att bref emedlertid kunna ifrån Riksens Ständers Justitice-Ombudsman till Domstolen afgå och svar ifrån Domstolen till honom återkomma.
Härigenom anser sig Utskottet jemväl hafva besvarat en hos Ridderskapet och Adeln under M Ii2 väckt, till Utskottet remitterad motion, deruti Herr G. W. af Donner föreslagit, att embetsoch tjenstemän vid militiestaten måtte tillerkännas rättighet att uppbära reseoch traktaments-ersältning efter reseregiementet vid alla de förrättningar, hvartill de, utom de årliga befälsoch rekrytmötena vid regementen och korpser, kunde blifva kommenderade. Stockholm den 15 Oktober 1863. Reservat ion: utaf Friherre af Ugglas, Guslaf: »Utskottets åtgärd alt afstyrka bifall till Kongl. Maj:ts, af Rikets Ständers egen begäran föranledda, nådiga framställning om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden, har jag icke biträdt, utan får, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag och de af utgilts-afdelningen uttalade åsigter, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, jemte det de medgifva att den ersättning, som uti ifrågavarande hänseende bör af allmänna medel bestri O das, Stats-Utskottels Utlåtande M 195. 9 das, utgår af reseoch traktamentsanslaget å den Riksstatens Hufvudtitel, hvars rätt och fördel kan anses hafva varit af förrättningen beroende, måtte uti underdånig skrifvelse ej mindre tillkännagifva, dels att Rikets Ständer funnit ersättning för tillsyn vid nybyggnad eller reparation af karaktershus å militieboställen ej böra af statsmedel bekostas, dels ock att Rikets Ständer för sin del beslutit, att ersättning till ifrågavarande tjenstemän må, derest Ständernas beslut om förhöjning i skjulslegan vinner Kongl. Majis nådiga bifall, utgå med \
StatsUtskottets Memorial och Förslag af den 19 dennes* alt till Taffelpenningar, Arfve-' den och Tryckningskostnader, med mera, sorn bestås af allmänna medel, anvisa nödiga penningar, att, efter hand, i den mån erforderligt fih.' nes, till belopp af TjugUtusende R:dr i Månaden* af RiksgäldsContoiret utbetalas, på skeende Reqvisition från Kongl. Majds och Rikets StatsContoir; fann Hedervärda BondeStåndet för godt till alla delar bifalla; hvarom StatsUtskottet och Re‘ Prot. Med-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Hedervärda BondeS åndet fann för godt fåfalla hvad StatsUtskottet i nu uppläst Memorial af cl. ig dennes hemställt, angående tillökning i antalet af Utskottets Betjening; hvarom Respect. MedStånden saint StatsUskoltet skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. StatsUtskottets d. 1 g dennes afgifne Utlåtande, angående tryckning af Riksens Ssänders Revisorers Berättelser, samt Memorial beträffande tryckning af Landshöfdingarnes Arsbe» rättelser , blefvo, efter uppläsandet, af Hedervärda BondeStåndet bifallna; hvarom Respect. MedStånden samt StatsUukottet skulle vördsamt och vän. ligen underrättas. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Ali—' matana Besvärs och OeconomiaeUtskottets, d. 20 dennes aflåtne, samt den 23 i samma Månad på bordet lagde Betänkande , angående ytterligare fortfarande af den fria husbehofsbrännvinsbränningen, bl f samma Betänkande, i anledning af atsktllige dervid gjorda anmärkningar, jemte dessa anmärkningar till Utskottet åierremitteradt. S. X). Vid förnyad föredragning af Följande , från nedannämnde Utskott inkornne samt den Bihang till Riks-St.
DOMHERREN. Menar du att det var mera folk på Kamphofvet och såg på gycklaren i går afton? OLOF. Ja, Domine, det kan man säga. DOMHERREN. Tror du att det är kylan som gör det? Eller golfdraget, eller att klockan fem är för tidigt? OLOF. Det lär väl vara något helt annat som vållar det! DOMHERREN. Tror du att detsamma också vållar att aldrig domkyrkan blir färdig? OLOF. Man skulle kunna frukta det. DOMHERREN. Du lägger dina ord väl: »Man skulle kunna frukta det!» Mins du hur länge man byggde på Babels torn? Nej det kan du inte minnas, ty det står inte i boken. Tror du att det fins någon likhet mellan denna dombyggnad och det der tornet? OLOF. Ja, att den ramlar alltefter som man bygger! DOMHERREN. Mycket bra! Gif mig min mjölk! OLOF går till bordet vid fönstret der mjölken står. Det lyser i Gillestugan ännu, Domine, fast solen är uppe. Jag tror, jag vet att man sagt att Gillet haft drickning i natt; det vore godt om man drack ihop något förståndigt, men det lär väl svårligen vara fallet. Gillet har druckit i ett hundra och femtio år nu för domkyrkan och firat trettio jubeloch grundläggningsfester, men ändå ha vi inte fått tak och torn! Hvad var det för en festedag man firade i går? OLOF. Det var tjugofem år sedan norra portalen blef färdig. DOMHERREN. Det är bra! Om tjugofem år får man fira tjugofem år sedan norra portalen rasade. Var det tjugufem? Jag måste se efter i kalendariet. Stiger upp och går till venster. Scen III. OLOF ensam; sätter sig i karmstolen och härmar Domherren. CECILIA. CECILIA. God morgon min lilla pilt; hvar har du gjort af Dominus? OLOF. Vi kommer just från morgonbön så att vi inte tar emot än! CECILIA. Så! Vi tar inte emot? Om vi får en liten morgonpuss då? Hon kysser Olof midt på mun. 6 OLOF upp. Nej, Jesus, jag vill inte!
— Om ock sielfwe ämnet, hwilket till desie stridigheter gifwit anledning, icke skulle synas wara af särdeles betydenhet, sä har deremot den af Herrar Fullmägtige wäckte fräga om Revisorers rättigheter blifwit af desto större wigt, enär Herrar Fullmagtige undandragit sig att owilkorligen »verkställa Revisorers meddeldte föreskrifter» Dm r8 November. 943 Förhällandet, hwilket uri bilagde Transumt af 1807 ärs Revisorers Berättelse (Lil. N.) finnes omstänbeligen upkagit, ar annars i korrthet följande: Herrar Fnllmagtige hade «eml. utöswer Riksgälds-Conkoirets ordinarie Stat inrättat pä behagelig tid, en Bokhällare-befattning wid Utrikes Räkenfkaperne med extra Arfwode; Och dä denne Bokhällare-befattning är 1805 blef ledig, hade Herrar Fnllmagtige förordnat Kammereraren uti Kgl.lKrigsCo legio /. SctteudsrZ, hwilken inom RiksgäldsWerket icke innehade någon ordinarie Tjenst och Lön, att tills widare "förestå samma Bokhallare - befattning. En Bokhallare wid Eredit-Sedelwerket med Lön pä ordinarie Stat wid namn linZdsiZ, hwilken äfwen sökt ofwannämnde Bokhällare - befattning, be» swärade sig hos 1825 ars Revisorer deröfwer, att LcttenderZ blifwit honom föredragen.
— Bland läroanstalterna intager Chalmerska Slöjdeskolan ett utmärkt rum genom meddelandet af både teoretisk och praktisk lärdom, synnerligast sedan, enligt Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 28 September 1836, ett Statsanslag af 3,000 R:dr Banko om året får användas till skolans utvidgning och lärares aflöning. O O O Stadens sjuk vårds-inrättningar och anstalter till fattiges underhåll och vård äro äfven desamma, som i förra Femårs-Berättelser uppgifvits, utom det, att Stadens Kurhus, hvilket förut varit beläget å Landets grund, blifvit, efter inköp af ett stenhus, inflyttadt till Staden och försedt med alla berf vämliga lägenheter för sitt ändamål; varande jemväl af Staden inköpt ett större hus i Masthugget, till begagnande vid tillfällen af farsoter. Uddevalla. Förhållandet i denna stad, hvars folkmängd år 1836 utgjorde 3,237 personer, deribland 33 handlande och 91 handtverkare, är ungefärligen lika med hvad förut afgifne Årsberättelser omförmäla. De för folkets bildning inrättade läroanstalter fortfara oafbrutet, och sedligheten bland innevånarne kan icke sägas vara minskad. Handeln är ännu lika inskränkt, som under de nästföregående åren. De större fartygen, som ägas af Stadsboer hafva minskats till sex, med hvilka utrikes sjöfart bedrifves, och import sker af salt, tobak, socker och vin, hvaremot utföras träd varor, fisk, spannemål och andra dylika varor, deribland må anmärkas, att år 1833 exporterades 42,277 tunnor och år 1834, 45,968 tunnor hafre. Landtmanna-handeln är skäligen liflig, men de fleste utländske varor, som här afyttras, tagas från Götheborg, dit betydliga partier Landtmannaprodukter återföras. Tulluppbörden har, under de 5 åren, varierat emellan 14, 15 och 16,000 R:dr samt år 1835 till och med uppgått till 22,459 R:dr 32 sk. 3 r:st. Banko.
Datt i fåDan egenjfap är antagen. <2BiD Uttmctfiteten förrättar Mantals* o$ ©fattjdrifningen för 2lcaDemie» ©taten od) Dem, font ttttDer SlcaDemijda SuriöDictionen IpDa, af ?lcaDcntie* bofDållaren, ttttDer 2lcaDemie*Släntmäflarené infeenDe o$ i närmar o af tmänne ©eputeraDe af ©taDetté SUagtflrat eller borgerjfap; jdolanDe få mät Defje De* puteraDe, font De perfoner, till ett antal af 2:ne, SlcaDemtené Slector Dertill utfer, äfmen öfmermara Mantals* od) ©fattffrifntngen tneD ©täDerne Upfala ocD SunD. Uppftår fråga ont Den ort, Der någon jfall jfattffrifmaé, pröfmeö Den af ^onungettö befallningoDafmanDe, meD befmäröDånmisning till .ftongl. dammar* Slätten. §• 49. Slita Uppgifter, jfciftliga eller munDtliga, (dola i SiftantalSlängDen noga titstagaö, De jfriftltga nuntereraö o$ numren attmärfaö t SftantalölängDcn, Dolfen De bifogaö. 5i §• 50. £)en upprättare SÖlantalödängPett ifall a Sillman 0ocfenflämma till grattjf* ning förete^, eller ocf, om få begäreö, uppläfaé od), fcPan genom på|Trift af wePerböranPe haftor, eller Pett fyattö tjenfi förrättar, fantt twänne narwatanPe 0ocfnentäit, ftprft bltfwtt, att antingen inga eller cnDaft
R;år 46 sk. 4 r. om året, hvadan Staten för del Capital, som till Trippiska Arfvingarne skulle utgifvas, om detta äfven antoges till det af Kam^ marCollegium nedsatte och endast efter 120 sk. Curs beräknade belopp af 210,937 R:dr JBrco, icke kunde påräkna fullt 2 procent, härmed skolat till underdånigt svar meddela, att, enär Statens tillgångar icke medgifva en så betydlig uppoffring, som med ifrågavarande Hemmans återinlösen till Kronan vore förenad, och några serskilda skål icke förekomme, att nu verkståL la denna inlösen, R. St. funnit frågan härom tills vidare böra hvila, samt Trippiska Arfvingarne således fortfarande, med den dem förbehållna rått, disponera meranåmnde Köpegods i Halland; och hafva R. St. för denna deras mening hemtat ett ytterligare stöd deraf, att, vid de i orten anställda undersökningar, större delen af Hemmanens Åboer förklarat sig med närvarande förhållanden nöjde. Beträffande Trippiska Arfvingarnes anspråk på en serskild fordran, af 54o,4r 9 Floriner Holländsk Courant, för åtskilliga till Svenska Kronan gjorda förstråckningar, hafva R. Sf, ansett detta ämne så mycket hellre böra behandlas afskiljdt från frågan om Hemmanens i Halland återinlösen, sorn all anledning år, att delta förut okända anspråk icke blifvit, »nom den i Exp. Utsi. Förslag till und. slrif. N:o 318, 319- 29 Lag och Författningar stadgade tid, af vederbörande bevakadt. Rikets Ständer framhärda etc, N:o 3tg. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 13 Jan. 1830- Preste-Ståndet d. 15 Borgare-Ståndet d. 15 Bonde-Ståndet d. 15 Pakets Ständers underdåniga Skrif velse, an gående beldtiing på Jemi och Effecter vid Bankens LåneContoir i Götheborg. S. A. K.
Förslag till sammanjemkning af olika beslut — 6 1 94 — 30 Nov. 29 Nov. g. 29 Nov. 29 Nov. » » ändrade föreskrifter i 5:te Art:s l:a Afdeln. af • . '* (5 1 81 — 20 Nov. 18, 20 Nov. 18 Nov. g. 21 Nov. i anledning af skiljaktiga beslut 6 1 92 — 29 Nov. 29 Nov. 29 Nov. 29 Nov. ang. verkställd omröstning G 1 96 1,2 a. a. 2 Dec. a. a. 1 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 2 Dec. » » ändrade föreskrifteri7:deArt. G 1 69 — 30 Okt. 28 Okt. b. 28 Okt.
För några år sedan trodde man sig hafva befordrat rörelse med vexlar genom att utfärda en s. k. vexellag. Man trodde sig genom ett simpelt reglementerande kunna komma till målet, utan att göra sig reda för det sätt, hvarpå vexlar upstå. Penningen har egentligen trenne användanden, nemi. till förlager, liqvider, der sådana icke ske genom vexlar, och såsom medel för den dagliga förbrukningen. Hos oss sker den dagliga rörelsen och förbrukningen mest på kredit; hvarigenom de s. k. bodskulderna upkomma. I dessa ligger just förnämsta hindret för användandet af vexlar; då i andra länder vexlarna upkomma derigenom att grossören säljer sina varor till detaljisten emot kontanter eller emot vexlar, accepterade till de tider, penningarne anses behöfliga eller disponibla, så kan i Sverige ett sådant förhållande omöjligen upstå, då detaljisten borgar ut sina varor och kan ofta på åratal icke få valuta derför. Oviss om tiden för bekommandet af sin betalning, är det således för honom omöjligt att till bestämda förfallotider acceptera vexlar. Detta är orsaken att sådana papper ej kunna upkomma och dessutom till en fortsatt utborgning af varor från grossören eller fabrikanten, hvilket system torde hafva sin tillämpning i följd deraf äfven på dessas affärer. Der vexlar finnas, begagnas dessa egentligen till liqvider. Derigenom blir en stor del penningar öfrig till förlager, hvilket åter har inflytande på räntans fällande, på företags-andans stegrande, på industriens utveckling, med ett ord, på allmänna välståndet. Transaktionernas beskaffenhet står uti innerlig förbindelse med kredit-lagstiftningen. Köpmännens rättighet att besvärja och bokföra skulder och deras deraf som följd varande förmenta fördel att på längre tid utborga varor, är ej allenast en stor olycka, utan äfven ett af de förnämsta hindren att i vårt land införa en ordnad penningerörelse. Lättheten att göra bodskulder är en lockmat för lättsinnigheten att förbruka äfven ögonblickets tillgångar och att, så till sågandes, diskontera framtiden.
Dessa Magaziner i deras närvarande skick äro nu mera Magaziner på papperet och i räkenskaperne öfver utestående fordringar, än verkliga tillgångar vid mindre gynnande årsvexter; och ehuru Sockne-Magazinerne visserligen nu äro för Socknarne nyttiga, kunde de dock blifva af ojemnförligt större nytta, om de grundades på torkad säd, som utan att förskämmas kan en längre tid magazineras och om förvaltningen ställes så, att tillgångar för missvextår kunde med säkerhet vara att ur Magazinerne påräkna tillräckliga för eller i någon mån motsvarande Socknens behof, och om derjemte begagnades utvägen att genom spanmålens försäljning, då konjunkturen sådant medgåfve, vinna Magazinernes förkofran; dock komme härvid det allmännas fordran i kollision med Församlingarnes rätt att om sina Magaziner sjelfve besluta. Uti en Socken, nemligen Romfartuna, hafva åtgärder blifvit vidtagne till en på sådane grunder förbättrad organisation af Sockne-Magazinet, och då erfarenhet hinner vinnas om resultaterne häraf, torde exemplet äfven blifva efterföljdt i andra Socknar. Angående de här i Länet träffade och af Eders Kongl. Maj:t i Nåder fastställde öfverenskommelser om prasmier för Rofdjurs dödande utom skallgång, har jag, under den rubrik, som handlar om jagten såsom en binäring, redan gjort underdånig anmälan. Såsom Police-anstalt äro dessa öfver enskommelser för ändamålet tjenlige.