Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer med de ta lare, som begärt att R. o. Ad. skall ännu för en månad förlänga beslutet om dessa referenters tjenstgöring, och begär alt den fråga, som i öfrigt här blifvit vackt, måtte få hvila på bordet, så att vi en gång komma till de göromål, som nu egentligen böra sysselsätta oss, på det att vi ej sedermera må erhålla förebråelsen att vilja på något vis fördröja statsregleringen. Hr von Hohenhausen, Carl: I hvilket beslut R. o. Ad. nu kommer att stanna, vare sig att behålla referenterna, eller att afskaffa dem på grund af bristande tillgångar, så anhåller jag för min del att i prot. få antecknadt, det jag, som ganska noga läser och följer tidningarna alla dagar, anser, alt den enda tid, dä R. o. Ad;s öfverläggningar varit ärligt framställda för publiken, har varit den, då R. o. Ad. haft egna referenter. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den fråga, sorn blifvit väckt, vore, huruvida R. o. Ad. skulle låta refereringen af förhandlingarna ske på samma sätt nu tills vidare, Den 28 November e. in. 4G7 sorn den stelt de två sista månaderna. Det öfriga af frågan hade Hr Lefre'n begärt på bordet och komrne således alt blifva föremål för vidare öfverläggning. Första frågan af Frih. Cederström hade varit, atl referenterne skulle fortfara med sill arbete tills vidare. Hr Lefren hade föreslagit, att detta fortfarande nu skulle beslutas för en månad. R. o. Ad. behagade finna, att, 0111 Frih. Cederströrns förslag antoges, inbegrepe det Hrl,efre'ns mening, då frågan en månad härefter åter kunde upptagas; andre talare hade åter besil idt fortfarandet af refereringen. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla, att referenterne böra fortsätta sitt arbete på siitt II. o. Ad. förut stadgat. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff:
Mycken billighet torde ock vederbörande löntagare böra vid ersättningsfrågans uppgörande iakttaga., dels emedan de härigenom undgå hela obehaget, förhatligheten och orättvisan uti detta aflöningssätt, hvarjemte den nu ganska ojemna och tillfälliga sportelintraden blefve fix och regelmessig; dels emedan mycken sådan inkomst äfven sedermera naturligen skulle godvilligt tillfalla samma' magisträtspersoner, som vinna förtroende, eller hvilka rätten förordnar; och isynnerhet emedan hela denna inkomstkälla eljest sannolikt kunde ganska lätt, alldeles tillstoppas utan lemnad ersättning. Endast en rigtigare och opartiskare tolkning af 9 kap. A.B. synes kunna och böra ega' sistnämnda allmänna påföljd. Det heter der, beträffande städerna, endast att »Borgmästare och Kåd nämna två eller flere redlige män, som egendomen uppteckna och värdera», men detta innebär alldeles icke att, såsom nu skef och hvarigenom hela denna beskattning tillskapats, Borgmästare och' Råd ega rättighet nämna sina egna ledamöter, hvilka påtagligen äro jäfvige att dylika förrättningar verkställa, då arfvodesprocenten för sjelfva förrättningen såsom en lönesportel går till delnings dem emelian. Lagens närvarande ordalydelse betager sålunda icke uttryckligen sterbhusdelegare rättigheten att få till dylika förrättnirigsinän nämnde »de redlige män», dem de hafva förtroende för och sjelfva föreslå; det är endast den temligen godtyckliga tillämpningen deraf, sorn betagit dem denna naturliga rättighet. Hela det förmenta privilegiet, som lågt så många hinder i vägen för en öhskfig och behöflig lagreform i denna punkt, hvilar sålunda på högst lösa grunder, derest det ej snarare saknar all laglig sådan.. Af alla dessa skäl, och då denna beskattning sålunda är både ojemn och orättvis; mera drabbar idogheten
Utmarken förblef i alla fall under allmän nyttjanderätt, och jag tror, att om det gick an att omgöra hela skattläggningen och lägga alla utmarker tillbaka, borde Ölandsboerne blifva dermed belåtne; men derom bör nu icke fråga uppstå. Frågan är nu endast den, huruvida icke, sedan denna skattläggning öfvergått Öländningarna, och bevist är, att de derpå förlorat, utan motsvarande nytta af äganderättens erhållande, billighet och rättvisa fordra, att de från denna beskattning alldeles befrias, helst jag tror, att, genom förnyad undersökning af förhållandet, några andra upplysningar eller något annat resultat icke dermed kan vinnas. Jag anhåller ytterligare, att R. o. Ad. måtte, på grund af de uppgifter, som blifvit meddelade och i betänk, finnas omrörde, bifalla hvad StatsUtsk. föreslagit. Hr Tersmeden, Carl Reinh.: Sedan Gr. Horn så Den ao Maj e. m. fullständigt n t reel t frågan, har jag föga att tillägga, utun anhåller blott att få redogöra för de motiver, som föranledt mig att biträda SlatsUtskts åsigt. Ifrågavar. utmarker blefvo 1682 fördelade på socknarna och sedermera, då Öland i början af 1700-talet skattlades, i skattläggnings-inslrumentet upptagna såsom herrligheter, tillhörande hemmanen, dock utan särskild skatt, och begagnades af Ölandsboerne som en allmän betesmark. Ar 1802 utkom en K. författning, deruti rådjuren, hjortarne och vildsvinen aflystes från den s. k. Alfvaren, mot förbehåll, att Oländningarne skulle inhägna ekplanteringshagar; äfvensom samma författning innehöll, att en stor del af skogen sorn allmänning skulle vara tillgänglig för Öländningarna till fyllandet af deras skogsbehof. Samma författning stadgar ock, att den öfriga utmarken skulle fördelas på hemmanen.
Maj:t äskad en årlig förhöjning af 122,440 R:dr, motsvarande dels det belopp, 110,000 R:dr, hvarmed hittills beräknade statsinkomsten af båkoch lotsmedel blifvit vid innevarande riksdag ökad, och dels ifrågastäldt vederlag, 12,440 R:dr, föi' Förvaltningens af Sjöärendena andel i upphörden vid Landsorts fyrbåk, hvarigenom detta anslag komme alt upptagas till 362,900 R:dr; hvarjemte E. K. Majit begärt, alt de på nyssnämnda statsinkomst, utöfver beräknade beloppet deraf, uppkommande öfverskott fortfarande mätte såsom hittills, fä för de med ifrågavande anslag alsedda behof användas. Enär Rikets Ständer vid föregående riksdagar medgifvil alt bela Statsverkets inkomst af lotsoch båkmedel fått användas lör lotsoch fyringsväsendets behof, samt E. K. Maj:ts nu gjorda nådiga framställning grundar sig på den af Rikets Ständer godkända beräkning öfver Statsverkets inkomster af dessa medel, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad E. K. Majit sålunda föreslagit och på sätt hittills iakttagits, funnit sig böra såsom tillgång för Lotsverket under instundande statsregleringsperiod, såsom hosföljande tabell öfver Hulvudtiteln, litt. A, närmare utvisar, uppföra : a) inflytande båkoch lotsmedel, beräknade till 110,000 R:dr högre, än hvartill de i nu gällande Riks-stat upptagas, eller lill 350,000: — b) vederlag för Förvaltningens af Sjöärendena andel i uppbörden vid Landsorts fyrbåk 12,440: — c) indelta räntor 460: — tillsammans 362 900: — eller den af E. K. Majit för sagda ändamål äskade summa; kommande det sålunda beräknade beloppet, tillhopa 362,900 R:dr, att under den rubrik E. K. Maj:t föreslagit, för bestridande af de med lotsoch fyringsväsendet förenade utgifter och på sätt hittills skett, såsom reservationsanslag, i Riks-staten upptagas. 10:o.
Hvad angår den klandrade hufvudpunkten om creditiven och möjligheten att erhålla sådana, torde jag fä erinra om ordalydel 11 H. 6 4» Deni Augusti f. ra. sen af Ståndets beslut i 3:dje punkten. Der står något, som jag tror kan tjena till att lugna, ty der står, att Banoostyrelsen äger bereda sig credit eller crediti v. Men om Gr. Björnstjerna icke heller anser detta tillfyllestgörande, är intet hinder för den värde ledamoten att, utan att gå några beslut i förväg, väcka motion derom, att Bancostvrelsen, i händelse de nödiga medlen icke kunna erhållas på de redan anvisade vägarna, må berättigas att söka dem under den form, som lian anser nödig. All fruktan för de bär framställda mörkare spådomarna lärer härmed vara håfven, och för min del tror jag, att det i allt fall icke har sig så farligt. Då R. St. nu inträdt på en ärlig bana, tror jag, att de skola återfå crediten. Jag medgifver emedlertid, att det icke är likgiltigt, under hvilken form man söker lån; men vi få snart tillfälle att återkomma till detta ämne, och jag vill derföre nu afhålla mig från vidare yttrande, ehuru jag föreser, att realisationens hender skola få ny styrka af Gr. Björnstjernas yttrade mening. Gr. Löwenhjelm: Ingen kan mindre än jag hafva för afsigt att qvälja Ståndets fattade beslut; men reservationer höra vi dagligen, och annorlunda hoppas jag, att Gr. Björnstjernas och mitt yttrande icke blir bedömdt. Innefatta dessa yttranden något mera, så är det endast ang:de de delar, deri man hoppas, att rättelse ännu kan vinnas. Hvad för öfrigt beträffar enskilda handlandes creditiv i Hamburg, så är det en anomali, hvarigenom köpmännen betjena hvarandra. En blaneo-credit för ömsesidiga trasseringar utgör en vigtig punkt i frimureriet köpmännen emellan; men derifrån får man icke hemta något bevis för förhållandet i allmänhet. Jag anhåller, att dessa mina yttranden endast må såsom reservation blifva i prot. upptagna. Gr. Björnstjerna:
St:r måtte hos K. M i underd:het anhålla, att Expeditionstaxan måtte varda i de anmärkte delarne rättad; och anhåller jag tillika att framdeles få närmare utveckla skälen för min berörde hemställan. Dessa motioner begärdes på bordet. Frih. Åkerhjelm, Alexander, upläste följande motion: Uti und. skrifvelse d. 1 Deo. 1854 anhöllo R. St:r, att K. M:t täcktes utfärda ny Expeditionstaxa och dervid uti de, ang:de expeditionslösen och dermed sammanhang egande ämnen, då gällande föreskrifter göra de ändringar, jemkningar och tillägg, K. M:t kunde finna vara af behof och omständigheter påkallade. För att i omförmälte ämne afgifva und. yttrande och förslag förordnade K. M. d. 12 Jan. 1855 en Komité, till hvars ledamöter utsågos HofRättsRådet i Svea HofRätt J. R. Geijer, Exped.Sekret. i CivilDopartrtsExpedition Frih. C. J. Alströmer och Borgm. i Arboga C. J. Stolpo. Uti und. utlåt. d. 25 Aug. 1855 afgåfvo komiterade särskildt förslag till nåd. förordning i ämnet, och re - Den 4 December f. m. 245 dogjorde tillika för de åsigter, som ledt dem vid arbetets utförande. Enl. hvad komiterade närmare anförde, bade särskildt för LandsSekret. och Domare på landet äfvensom för expeditionshafvande vid städernas domstolar och magistrater förhållanden utvecklat sig, hvilka ökat göromålens vidd under det sportelinkomsterna det oaktadt aftagit. Behållningen af förenämnde tjenstemäns inkomster hade jemväl minskats genom tillkomne förhöjningar i kostnader för expeditionsbestyret.
Härigenom uppkom en brist eller balatice i Directionens eller Fattigvårdens Cassa af något öfver 3o,ooo R:dr Banco, till betäckande hvaraf Församlingarne, i följd af en genom ÖfverStåthållareEmbetet Sockenstämmorna meddelad skrifvelse, biföllo att årligen erlägga 6 skillingar på hvarje Contributions R:dr af ardra Bevillnings Artikeln. Då Ständerna kort derefter år i8iu sammankommo, 3nsåg Regeringen en dylik beskattning ej kunna, utan Ständers beslut, af Hufvudstadens Innevånare uttagas, hvarföre en .Nådig Proposition i ämnet afgafs, hvarpå Rikets Ständer beviljade, eller rätteligen sanctionerade, denna utgift, och bestämde den att i trenne år utgå. Efter dessa urs förlopp biföllo Församlingarne å nyo vid Sockenstämma, att afgiften, som sedermera nedsaltes till 5 sk. på Riksdalern, skulle tills vidare få fortfara, hvilket den ännu gör, ehuru den ensamt för år 1827, och sedan alla Fatliginrättningar deraf fått dividender, kemnade ett öfverskott af6,133 R:dr 34sk.g rst. Olagligheten af alt Stockholms Församlingar skulle blifva vid Sockenstämma taxerade af några få närvarande FörsamiingsLeclamöter, faller klart för hvar och en; äfvensom att efterkommande och till Stockholm framdeles inflyttande personer blefvo derigenom utan ali rätt Den i5 December f. m. 85 beskattade lill betalande af en balance, sorn, om man rigtigt förfarit, ej hade bordt någonsin uppkomma.
Sökandernes anhållan, att. af Nåd varda från ofvanberörde ersättnings-utgifvande förskonade, så har Generalen Grefve Ankarsvärd förmält, som skulle, vid de månatliga inventeringarna , af den uti ett underjordiskt och fugtigt hvalf förvarade Renteri-Cassan, han icke möjeligen kunnat med den noggranliet förfara, att alla sedlar ovilkorligen blifvit uppräknade, enär sådant isynnerhet om hösten, då Uppbörden vanligen inflyter och 30 till 40,000 R:dr uti mesta delen sandriga 12, 16 och 3148 Den ga Juh. och 24 sk. Sedlar funnits i Cassan , skulle for» <lrat ett oafbrutet flera dagars arbete, och äfventyrat hälsan för bade honom, och de öfriga som dermed haft befattning-, äfvensom Generalen åberopat , hvad i allmänhet skall vara kändt och antaget, att i alia större Penninge-Verk , vid inventeringar vanligen sä tillgår, att blott enoch annan utan ordning framtagen Sedelbunt noga uppräknas , till erfarande huruvida innehållet må finnas öfverensstämmande med den summa, som på Sedelbunten är antecknad, och hvarefter, då vid flera sådana försök, någon skiljaktighet ej inträffar, de öfriga Sedelbuntarne, utan vidare uppräkning, anses innefatta hvardera det Penninge-belopp som anteckningen utvisar; och lemnade Handlingarne för öfrigt den upplysning, att Lands-Karnereraren hållit riktig månads-calculation öfver Landt Renteriets Uppbörd och utgift samt att Uandt-Rentmästarens deremot förde förteckning, blifvit vid månatliga Cassa-inventeringarna undersökt, och med calculation befunnen öfverensstämmande, vid hvilket förhållande Lands-Kamereraren Stråle förment vara uppdagadt, att han för sin del uppfyllt allt hvad honom i anseende till Controllen öfver Renteri* Uppbörden tillhört att iakttaga. I betraktande häraf, och då således någon annan efterlåtenhet i afseende pä Controllen öfver Renteri-Uppbörden icke kunnat
Majit i betraktande af den stora vigt för fäderneslandet, att en sådan anstalt blefve med det snaraste åstadkommen, funnit skål att till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig framställning angående de åtgärder, hvilka i E. K. Majits tanke vore för det afsedda åndamålet erforderliga. I sådant afseende och under hånvisande till den närmare utredning af frågan, som i bifogadt Statsråds-protokoll funnes upptagen, har E. K. Majit nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att lemna sitt bifall till bildandet af en pensionsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes sjöfart använda segeleller ångfartyg, äfvensom för mas Unis ter och eldare å sistnämnda slags fartyg, inrättad i öfverensstämmelse med ett i den nådiga Propositionen intaget förslag till reglemente, samt att Rikets Ständer måtte medgifva att till denna pensionsanstalt måtte, från och med nästkommande år, af tullmedlen utgå ett mot den så kallade /'öringen — som från samma tid ej vidare skulle direkte till sjöfolket utbetalas ungefärligen svarande belopp, hvilket, enligt de grunder förslaget innehölle, för när varande bestämdes till 24,000 Riksdaler årligen; och ville E. K. Majit, i händelse af bifall hårtill, vara betänkt på att vid nästkommande riksdag framställa nådigt förslag om anvisande af det statsbidrag, som för åndamålet ytterligare erfordrades. Enligt omförmålda förslag till reglemente skulle förenämnde till delaktighet uti ifrågavarande pensionsanstalt afsedde personer, med afseende på beloppet af dem tillkommande årliga pensioner, indelas i fyra klasser, omfattande i första klassen, med 100 pensioner å 160 Ridr, fartygsbefålhafvare, som antingen aflagt sjöofficers-examen eller ock undergått sjökaptenseller kofferdiskeppare-examen af första klassen; andra klassen, med 100 pensioner å 120 Ridr; fartygsbefålhafvare, som aflagt sjökaptenseller kofferdiskeppare-examen af andra klassen; tredje klassen, med 100 pensioner å 100
— Innefattande anmärkningarne hufvudsakligen den åsigt, att slika undersökningar, utan alt medföra bestämda resultaler eller någon vinst för Staten, sprida oro i den ort der de verkställas, såsom åsyftande en rubbning af de rättigheter och vilkor, hvarmed nuvarande innehafvare ärft eller förvärft sin jord. Äfvensom från Hederv. BondeSlåtidet blifvit inlemnade åtskilliga handlingar till bestyrkande, att vederbörliga undersökningar i berörde hänseende blifvit hällne inom Blekinge Län. Utskottet har behörigen öfvervägat hvad härom blifvit anfördt, men har, då här visar sig en olikhet i beskattning, till förlust så väl för Kronan som indelningshafvare, utan att grunden Lill en sådan ojemn - io S t a t s - U t s k o 11 e t s liet är tillförlitligen känd, trott sig, destoliellre böra •vidhålla sitt redan afgifna tillstyrkande, såsom enda sättet att utröna anledningarne till de uppgifna afvikelserna från allmänt gällande ordning och en jemn bördornas fördelning, som Utskottets förslag, af någre klandradt, af andre åter blifvit understödt och tillstyrkt. 7:0 SilfverTiondej Myntarelon och Slagskatt. Då denna intrad, i K. M:ts Nådiga Proposition upptagen till 3ooo R:dr Silfver-Speeie, af StatsContoret blifvit föreslagen till 25oo R:dr, samt medium af de föregående årens belopp af samma inkomst icke uppgår fullt till 3ooo R:dr, har Utskottet ansett sig ej kuuna understödja den af H:r Skogman, C. D., yrkade förhöjning till hvad den Nådiga Propositionen innehåller. 8:0 Koppar Ränta och Slagskatt.
Sedan Comiterade sålunda yttrat sig, angående grunderne för beredande af nödig förenkling uti ordinarie räntan, förekomma, i fråga om verkställigheten deraf efter ena eller andra raethoden, några omständigheter, som påkalla serskild pröfning. 62 13 Om utUti Stora Kopparbergs Län eger, i afseende å hemmansräntornas teförenklingen utgörande, det serskilda förhållande rum, att, sedan vid dessa räntors i st. Kopparbestämmande antalet af deruti ingångna dagsverken, hvaraf, jemte kohl, bergs Lan. t räntorna i detta Län i allmänhet bestå, blifvit faststäldt lika för hvarje brukningsdel, hafva hemmansegarne i äldre tider öfverenskomma att deltaga uti de socknen påförde, nu ifrågavarande skatter, i förhållande till den jordrymd en hvar eger, hvaraf följer, att dessa skatter i sjelfva verket icke för hvarje hemman utgöras på det sätt de i jordeboken upptagas, utan att den derpå grundade debiteringen måste undergå jemkning och serskild fördelning emellan socknens hemmansegare. Detta förorsakar emedlertid intet hinder för ändring uti sättet för dessa räntors utgörande, enär repartitionen derefter lämpas, utan rörer egentligen blott frågan om nya jordebokens upprättande, hvarom Comiterade här efteråt afgifva underdånigt yttrande. Annorlunda är förhållandet i anledning af den omständigheten, att Fahlu Bergslag eger rättighet att disponera en stor del af så väl indelta, som kronan behållna skattekohlen inom Länet, ty, sä länge detta förhållande fortfar, kan icke någon allmän förändring med räntorna der tillvägabringas. Jemte åberopande af det serskilda underdåniga utlåtande, som afgifves i fråga om åtgärder för att bereda upphörandet af denna dispositionsrätt, anse derföre Comiterade i underdånighet, att verkställigheten af ränteförvandlingen i Stora Kopparbergs Län måste uppskjutas, till dess Fahlu Bergslags rätt att disponera skattekohlen upphört.
Ifrågavar. punkt är visserligen i öfrigt icke af någon särdeles vigt, men i afseende på syftningen af frågan förenar jag mig med den sista värde talaren och anhåller om återremiss, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle att taga saken i närmare öfvervägande och se den ifrån den synpunkt, jag tagit mig friheten här framställa. Hr von Troil, Sani. Gust.: Till de många vigtiga skäl, de båda föreg:de lalarne framlagt för återremiss af StatsUtsk:s förevar, betänk., anhåller jag att få lägga ännu ett, nemi. att inom StatsUtsk. ännu är oafgjord en af K. M. afgifven propos. om afskrifning af ett lån utaf 48,000 r:dr, hvilka af saltpeter fondens medel blifvit lernnade till Serafimer-lazarettet, och hvilken, om den bifalles, än ytterligare kommer att förminska fondens tillgångar. Jag anhåller således om återremiss. Hr Munck af Rosenschöld: De yttranden, hvilka såväl krigsministern, som de öfrige talarne afgifvit, bevisa, huru välbetänkt man handlat, då 300,000 r:dr kunnat tillgripas utaf saltpeler-fondens reserverade kassa. Frih. Palmstjerna har erinrat oss de sednaste händelserna, och jag vill äfven göra en erinran härom, men tror, att dessa händelser snarare skola verka till vår fördel, än att de blifva en orsak till ökade anslag för saltpeterfonden och våra krigs-anstalter. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot den förevar. 24:de punkten gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej. Hr Lefrén, Joh. Pehr: Jag anhåller att få förena mig'uti den åsigt, Frih. Peyron yttrat.
För nya fabriks-anläggningar må erforderliga machiner tullfritt införas i de fall, då sådane alldeles icke, eller ej till full godhet, vid inhemska machin-fabriker tillverkas, eller ock från dem icke kunna inom lämplig tid erhållas; börande ansökning härom i hvart särskildt fall göras hos .Kongl. Maj:ts och Rikets Kornmerse-kollegium, som eger att, efter pröfning af ltehofvet och förekommande omständigheter, tillstånd till sådan införsel meddela. Bih. till H. St. Skrifvelse, N:o 197. Redskap, machinerier och verktyg, som i öfrigt för inhemska näringar erfor' dras, äfvensom till deras förfärdigande hehöfliga råämnen, må, efter vederbörande slöjdidkares för tillfället hos Kommerse-kollegium gjorda ansökningar, med bemälte Kollegii tillåtelse, införas emot tull, beräknad lill fem procent af värdet. Slöjdevaror, eller fabriks-, handtverkerioch manufaktur-varor, i Taxan ej specificerade, hörande, såsom inventarier, till fartygs byggnad, tackling och utrustning, men ej hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar, må i allmänhet införas emot tull, beräknad till tio procent af värdet. Tillverkas sådana artiklar icke inom Riket, eller om de derstädes till mindre godhet åstadkommas, eller icke utan hinder och tidsutdrägt kunna erhållas, må desamma, efter serskild anmälan hos Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-kollegium, såsom för redskap är stadgadt, införas mot en tullafgift uppgående, till fem procent af värdet; hvarförutan egare af fartyg om minst 40 lästers drägtighet, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade alt, sedan fartyget kommit i fallfärdigt skick och sådant inför Kongl. General-tullstyrelsen styrkt blifvit, få uppå tillika der skeende anmälan, tillgodonjuta femtio procents restitution å belöpande tull-umgälder för de skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visar hafva varit till fartygets tackling och utredning använda, och för sådant ändamål från utrikes ort införda.
Civil-departementet. 83:o af den 28 Februari 1863, angående åtgärder för omläggning af allmänna landsvägen genom en del provinser i Norrland. (43) 89:o af den 26 Mars 1863, i anledning af de under åren 1860 och 1861 verkställda revisioner af Statsverkets m. fl. allmänna fonders förvaltning under åren 1858 och 1859, i hvad nämnda skrifvelse innefattade hemställan om utarbetande af nytt resereglemente. (61). 94:o af den 13 Juni 1863, angående åtgärder för tillvägabringande af mera likställighet emellan Stadskommunernas medlemmar i afseende å kommunala rättigheter och skyldigheter. (95). 103:o af den 21 October 1863, angående förändring af föreskrifterna rörande tjenstemannaeder och läkares edsförpligtelse. (142). 117:o af den 2 December 1863, angående skjutsningsbesvärets ordnande. (196). 119:o af den 2 December 1863, angående ändringar i skiftesstadgan samt arfvodestaxan för landtmäteri-förrättningar (197). Kongl. Finans-departementet. 128:o af den 18 Februari 1863, angående åtgärders vidtagande till större säkerhet för de i lösväskor befordrade postförsändningar. (36). 137:o af den 26 Mars 1863, i anledning af de under åren 1860 och 1861 rerkställda revisioner af Statsverkets m. Maj 1863, angående sådan förändring i de förvaltande verkens istockholm arbetsordningar, att de större utgifterne derstädes komma att bestridas genom anvisningar å Kongl.