Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Varde med blygd och skam iklädde de som berömma sig emot mig. Berömme och glädje sig de som mig unna, att jag behåller rätt; och alltid säge: Lofvad vare Herren högeliga, den sinom tjenare godt vill. Och min tunga skall tala om dine rättfärdighet, och prisa dig dagliga. En Psalm Davids, Herrans tjenares, till att föresjunga. Jag säger i sanningene, att de ogudaktige arge skalkar äro; ty när dem är ingen Gudsfruktan. De rosa hvarannan inbördes, att de måga främja sina onda saker, och skämma andra. All deras lära är skadelig och lögn; de låta ock intet undervisa sig, att de måtte något godt göra; Utan de tänka till skada på deras säng; och stå faste på den onda vägen, och sky för intet ondt. Herre, din godhet räcker så vidt som himmelen är, och din sanning så vidt som skyarna gå. Din rättfärdighet står såsom Guds berg, och dine rätter såsom stor djup. Herre, du hjelper både menniskom och fänad. Huru dyr är din godhet, Gud, att menniskors barn tröst hafva under dina vingars skugga! De varda druckne utaf dins hus rika håfvor, och du skänker dem med vällust, såsom med enom ström. Ty när dig är en lefvandes källa, och i dino ljuse se vi ljus. Utbred dina godhet öfver dem som känna dig, och dina rättfärdighet öfver de fromma. Låt mig icke undertrampad varda af de stolta, och de ogudaktigas hand omstörte mig icke; Utan låt de ogerningsmän der falla, att de måga bortdrifne varda, och icke bestå kunna. En Psalm Davids. Harmas icke öfver de onda; var icke nitisk öfver de ogerningsmän. Ty såsom gräs varda de snart afhuggne, och såsom gröna örter skola de förvissna. Haf hopp till Herran, och gör det godt är; blif i landet, och föd dig redeliga. Haf dina lust i Herranom; han skall gifva dig hvad ditt hjerta önskar. Befalla Herranom din väg, och hoppas uppå honom; han skall väl görat;
Men en fattig-lag deremot, som förvandlar all välgörenhets enda gällande, moraliskt fria förbindelser till juridiska tvångsskyldigheter, begär dermed ej blott i theorien ett begreppsfel, — utan jemväl i det praktiska lifvet inom sjelfva moralens heliga gebit ett ingrepp, ett våld, så mycket mer störande, som det just undergräfver sjelfva moraliteten eller demoraliserar folklifvet, och ej kan annat, enär den innebär en kränkning af sjelfva den inre både naturliga och gudomliga rättsgrunden för all mensklig ordning. Man läse äfven derom de faktiska bevisen, i tillräcklig mängd framlagda i den ofvan åberopade alhandlingen, och man skall blifva öfvertygad, att all laglig fattigvårds juridiska tvångs-inrättningar, ej blott i ekonomiskt afseende genom det armod och det yttre elände, som dermed följer, utan än mera i moraliskt afseende, genom den omensklighet och det sedeförderf, genom de laster och brott, som deraf alstras, leda till samhällsupplösning. De enskildas personliga barmhertighet blir genom fattiglagen förvandlad till en allmännelig allas obarmhertighet, och de lagliga allmosorna, aldrig rikliga nog, aldrig tillräckliga, blifva blott lika många ämnen till missnöje och otacksamhet samt allt högre stigande och oblygare anspråk. Också, då det “skall,u hvarmed Fattiglagen börjar, pä samma gång det förpligta:1 den bemedlade, jemväl berättigar den obemedlade, till den nödtorftiga försörjningen, och dä redan dermed det första steget blifvit taget till en rubbning af den privata eganderätten, och det i strid emot all för öfrigt gällande civillag, der den rätten är förvarad, så är väl ock dermed vägen bruten eller anvisad för vidare skridande framåt till en kommunistisk eller socialistisk egendoms-fördelning eller egendoms-sköfling, om ock sådant framdeles kunde blifva nödtorftigt.
Härvid är likväl att märka, att, då bevillning af nämnda slag utgör en beskattning å förvärf, och det fördenskull har skäl för sig, att efterlefvande make, som icke i egentlig mening något förvärfvar genom den andra makans död, undgår dylik beskattning, medför det deremot för den efterlefvande maken samma förmån som för den dödas arfvinge att hos domstolen hafva förvaradt vittnesbördet om boets tillstånd och om fullgjord skyldighet att låta det uppteckna, hvilket är ändamålet med boupptecknings inregistrerande; hvadan den ena sterbhusdelägare!] icke mindre än den andra bör vidkännas kostnaden för denna rättshandling. I Kongl. Förordningen den 30 November 1855 är lösen för bevis om bouppteckningars inregistrerande, m. 11. handlingar bestämd efter en s. k. progressiv skala, med afseende å handlingens större eller mindre vigt och värde för den rättssö - Allmänna Besvärsoch EJconomi-Utskottets Betänkande N:o 9. Enligt denna grund rättar sig lösen lör en bouppteckning helt och hållet efter behållningen i boet; men då til Hörene sådan lösen kunde uppgå till liera tusen Riksdaler, har genom nämnda Kongl. Förorning härutinnan gjorts den förändring, att dylik lösen ej i något fall får öfverstiga 150 K:dr, hvarigenom ((tvifvelaktigt en minskning i domarnes inkomster egt rum. Alt ytterligare nedsätta berörda lösen och således än vidare minska domarnes deraf beroende sportler anser Utskottet ej med billighet förenligt; och som motionärens förslag dessutom skulle leda till rubbning af det system, som blifvit följdt i nuvarande expeditionstaxa, der icke för någon jemförlig handling finnes lastställd så ringa lösen, som den, hvilken efter berörda förslag skulle komma alt åsättas en mängd bouppteckningar, de der nu draga allenast 50 öre lösen, finner Utskottet sig böra hemställa, att Åke Anderssons motion malle lemnäs utan afseende. \ Stockholm den 11 December 1865. Ank. till Exp.-Utsk. cicil 13 Dec. 1805, kl. 2 e. m.
Om detta belopp 8tällde8 tilt Kongl. Nuj:t8 di8po8ition emot redovisning, tvillaile Kongl I>llaj:t iebe, att cist ä8gstade ändamälet 5bolle pä en gäng bonna vinna8. Kongl. Naj:t an8äg docb bibet8 8tänder tilliba bora onderrättag om 6overnören8 8ednare sran>8tällda, till ändamälet inera läng°amt ledan-Ie, torkria-;, att 8lasvarne pä 8t. lbn tbelem v 8bnlle sör allmän liibning inböpa8 oeb lidgöra8, blott ester band, i <Ien mon lbi8äljning eller tillkallen till inlösen as halvar till lägre pri8 8ig vppade. Härigenom bonde till äsvent^r8 liallva bo8tnaden be8para8 oell otgisten söideia8 pä liera är. I sall Ilibet8 8tänder ville toredraga detta alternativ, livarigenom slasvarnea biböpande ändoeb 8annolibt 8bolle bolina i det närmare veib8tälla8 pä sem är, borde en 8>imma as 10,000 8par>8ba Iba-rtriir ärligen onder de88a sem är aii8lä8, med r.ättigbet att använda ena ä>et8 besparing onder ett päloljande är; oeb 8b>iIIs 86,8bild redovi8ning sör metllen8 anväodanile as Oovernören ärligen asgil'va8, 8amt Idibet8 8tänder eller dera8 bevi^orer meddelar deinväl borde Kibet8 8tänder8 oppmärb8ambet sä8ta8 derä, att, i bändel-e ön 8t. Lartbelein^' 8bolle, i anledning as bvad Kongl. I>1aj:t8 8er8bilda
För den, sorn redan har ett väl odladt hemman, hvarpå han har sin bergning, linnes icke behof af en särskild gåfva, för att ytterligare befordra hans välstånd, hvaremot en sådan gäfva var behöflig för den, hvars framtida bergning skulle grundläggas, och i della sednare afseende tror jag statsbidraget hafva varit väl användt. Det har äfven blifvit närnndl, alt Konungen skulle hafva pröfvat denna fråga och att man kunde med tillit dertill bifalla SlalsUlsk:s betänk. lag får i afseende derpå äran erinra, att Ulsk:s förslag ingalunda grundar sig på någon från Konungen gjord framställning, ulan pä enskild motionärs. Konungen har alldeles icke tillkännagifvit sin höga åsigt om, alt de vid Finni-ån boende jordägare skulle fä denna gäfva, utan derom har en enskild motionär inom detta Hus väckt fråga och dertill fält StatsUtskis bifall. Vidare har det blifvit sagdt, att skillnaden i de uppgifna koslnadsbeloppen skulle härleda sig frän ersättningar för jord och vattenverk. Slaten tror jag ej förr gräft canaler ät dem, sorn ho kring åar och hvilka deraf ensamt skulle komma att draga nylla. Vore det fråga alt spränga sig genom något berg eller genomgräfva någon höjd, hvaruti ägarne af den sanka marken icke vilja deltaga, sä mätte den kostnaden icke kunna uppgå lill skillnaden mellan 55,1)15 r:dr och 1)0,000 r:dr. Hvad vattenverken angar, sä ägas de af dem, sorn besitta marken, och då heror det derpå, huruvida del är större vinst att låta dessa vattenverk slå qvar, eller att nedrifva dem för att göra marken odlingsbar. Jag kan ingalunda linna, att ifrågavar. gåfva är på sitt rätta ställe och fortsätter mitt förra yrkande. Frih. Deli 21 December f. m. Fril). Cederström, Anders: Hvad sjelfva saken angår, så liar jag ingenting alt yltra, sä vidi det rörer den i fråga var. skänken.
Är det åter icke bifallet af de andra Stånden, så begär jag återremissderaf. Under. Ridd.Secret. tillkännagnf, att ifrågavar. betänk. vore bifallet af de öfriga tre Stånden. Frih. Cederström: Sedan jag 1111 blifvit med säkerhet upplyst derom, alt betänk, är af de öfriga tre Stånden bifallet, så återstår för mig ej annat än att anhålla om Hr Frih. oell Landtm:* propus, till afslag a Ulskms betänk., på det alt R. o. Ad. åtminstone icke måtte göra sig skyldigt till den förvillelse i lagti I lii liljan i 11g, sorn bär har ägt rum. Stats samt Allm. Besvärs-och Ekon.Utsk:ns betänk. N:o 84 blef af R. o. Ad. afslaget. »3a Den i3 Januari t. m. Till pröfning företogs Bevilln.- Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms sedan den i sistl. December på bordet lagda betänk. N:o 7, angrde reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af brännvin och beskattningen derå iakttagas bör. Hr von Rosen, Georg: Såsom ledamot af Ekon.- TJtsk. har jag visserligen öfvervarit en del af de långa öfverläggningar, som grundlagt, detta betänkande. Jag har icke reserverat mig emot de punkter, hvarpå jag icke kunnat ingå, hvarföre jag nu här får i korthet framställa en af dem, hvilka jag önskar att delta Stånd ej måtte godkänna. Utsk;n hafva förändrat den gamla författningen deruti, att de för hvar och en medgifvit utminuteringsrält af 4 kanna brännvin, hvaremot den minsta qvantiteten enligt gamla författningen var 1 kanna.
Jag kan ej annat än på det högsta instämma i den af Regeringen yttrade åsigt om utvexlingsdagens bestämmande och tror, lika med hvad en åldrig, vördnadsvärd man, realisationens veteran, som man här kallat honom, yttrat, att stadgandet af tiden, då vexlingen skall taga sin början, här är det vigtigaste, samt att vi sedan i fred och ro kunna komma öfverens om det öfriga. Om deremot vi först skola strida om garantierna, innan hufvudsaken är afgjord, skola de splittrade interessena svårligen kunna förena sig. Men sedan förlikningen är slutad, är det allas gemensamma interesse att upprätthålla realisationen. Jag yrkar således återremiss å BancoUtsk:s memor. med föreläggande för Utsk. att, i enlighet med R. St:s vid sista riksdagen fattade beslut samt af R. M. bekräftade lofven och försäkran, äfvensom de afsigter, hvilka R. M. förklarat vara den egentliga grunden och anledningen för Ständernas närvarande sammanträde, att, säger iag, i enlighet med alla dessa grunder föreslå R. St., att Banken d. 1 instund. Juli må öppnas för silfverutvexling. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Om här vore fråga om att stadga några garantier på den grund, att garantier icke förut funnes, utan vore behöfliga för silfverutvexlingen och realisationen, skulle jag fullkomligen förena mig i BancoUtsk:s memor.j men då jag å andra sidan considererar, att 33a Den i-j Mais c. m. K. St. vid sista riksdag, utan aning om elt annat sammanträde, beslutat, att Konungen skulle äga att utsätta dagen för utvexlingen; då jag considererar, att Ständerna då antogo en banklag och alt Sländerna dä stadgade de garantier lör realisationen, hvilka Ständerna ansågo innehålla säkerhet för dess bestånd, linner jag endast den fråga här böra undersökas, huruvida reella fonden nu tillåter en varaktig vexling eller icke. Jag medger visserligen, att några nya försigtighetsmått kunna och böra vidtagas; men jag ser intet hinder för deras vidtagande, sedan R.
Majit vill för öfrigt erinra, att Kongl. Majit, uppå Direktionens öfver Arméens Pensionskassa särskilda underdåniga framställning, och för det fall att förvaltningen af berörda kassa nu icke skulle af Staten öfvertagas, mot förbindelse för Staten att besörja Arméens hela pensionering, m. m., i Sin nådiga Proposition till Rikets Ständer angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit beviljande af de extra anslag eller kreditiv, som efter 1866 års utgång erfordras, dels för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa nu åliggande pensionering, dels för ytterligare tillämpning af den sedan år 1858 under vissa vilkor deruti medgifna förhöjning af Statsmedel. De till målet hörande handlingar skola vederbörande Utskott tillhandahållas, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. CARL. A. F. Z. Reuterskiöld, 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 38. Bil. B. Uppgift å antalet Officerare och Under-officerare af alla grader vid indelta och värfvade Arméen samt Gotlands National-beväring, hvilka, enligt Landtförsvars-komitéens förslag till pensionsgrunder, skulle varit berättigade till full pension i sin grad under loppet af år 1863, samt uträkning å pensionernas belopp. Indelta och värfvade Arméen. Antal. ^elo°pS" Summa. Officerare Bil. A, Landtförsvars-komitéens förslå»; till pensionsstat för Arméens befäl. Berättigade till full pension i tjenstegraden. Berättigade att taga afsked med afkortad pension. Skyldige att ur tjensten Förbundne till i afgå efter fyllda tjenstgöring vid indelta arméen och Wermlands fältjägarekorps. vid den öfriga arméen. Pensionens belopp. vid indelta arméen och Wermlands .fältjägarekorps vid den öfriga arméen.
N:s 202—234 gcdkändes jemte Utskottets hemställan, pag. 6, angående Parapluer och Parasoller. Voterings-proprositionen N:o 235 förföll, ty Ståndet frånträdde siLt beslut angående Perlemor, arbetadoch biträdde de öfriga Ståndens beslut med bifall till hvad Utskottet hemställt. Voterings-propositionen N:o 236 gillades. Voteringsproposilionerne N:ris 237 och 238 förfalla, emedan Preste-Ståndet med frånträdande af beslutet biträder de öfriga Stånden med bifall till hvad Utskottet hemställt. Voterings-propositionerna N:ris 239—243 godkändes. Voterings propositionen N:o 244 och 245 ogillades, och Ståndet ansåg det af 2:ne Stånd stadgade införsel-förbudet såsom ett Rikets Ständers beslut, enär Artikeln i nu gällande Tulltaxa är till införsel förbjuden. Voterings-propositionerna N:ris 246 och 247 gillades. Voterings-propositionen N:o 248 förfaller, emedan Preste-Slåndet fränträdde sitt beslut och lika med de öfriga Stånden godkände Utskottets förslag. Voterings-propositionerna N:ris 249—252 gillades. Voterings-propositionen N:o 253 ogillades, och Ståndet ansåg Artikeln genom 3:ne Stånds beslut vara till införsel förbjuden. Voterings-propositionen N:o 254—258 gillades, äfvensom Utskottets hemställan pag. 23 angående Art. Speglar och Lampetter. Voterings-propositionen N:o 259 förfaller, dä Ståndet' frånträdt beslutet och lika med de öfriga Stånden bifallit Ulskottels förslag. Voterings-propositionerna N:ris 260—.265 gillades. Voterings-propositionen N:o 266 ogillades och Ståndet ansåg Artikeln vara till införsel tillåten, då endast ett Stånd deremot stadgat förbud.
Alngods: Fell) och Peluche . Flor, Gaze, Tyll, alla slag . Guldoell Silfvertyg: äkta oäkta ... Sammet . Anm. Då hela ytan utgöres af silke, bör väfnaden, ehuru frånsidan utvisar bomull, tullbehandlas såsom helsiden. Andra slag .. Sliawlar, Shawletter och Dukar, äfvensom genom fasonering till Förkläden utmärkta tyger Dukar (ej Shawlar) tryckta ... Halfsiden-, eller af silke, till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull eller andra ämnen: Alngods: Felb oell Peluche andra slag .. Shawlar, Shawletter och andra Dukar, äfvensom genom fasonering till Förkläden utmärkta tyger . Bomulls-: Alngods: Corderoy, Jean, Manchester, Parkum, Sammet och Satin Felb och Peluche Filtar Gaze, Halflinon, Musslin, Nättelduk, Dimitv, Batist, Sticktyg eller Piqué samt alla genom väfnadssättet faponerade, ej specificerade Införselstull. Qvantitet lor tullInförselstull. beräkningen. Banko. R:dr sk. rst. F'ifnader: Bomulls-: Alngods: Tyll 1 skålp. i 24 Andra slag, ej specificerade: ofärgade eller färgade 1 skalp. 36 tryckta eller pressade 1 skålp. 42 Shawlar, Shawletter och andra Dukar, äfvensom genom fasonering till Förkläden utmärkta tyger 1 skålp. i Bomulls-, med blandning till större eller mindre del af lin och hampa, tullhehandlas såsom lika beskaffade tyger af lin och hampa allena. Ylle-, af ull allena eller med blandning, till större eller mindre del af bomull, lin eller andra ämnen, utom silke: Doffel, Fris, Frisad och Kalmuck . 1 skålp. 32 Filtar och Mattor .. 1 skålp. 0/i Pressduk . 1 skill p. 3 Siktduk 1 skålp. 24 andra slag:
För att i Öfrigt bedomina det nu gjorda förslaget, bör man undersöka jördelarne och olägenheterne deraf. De förra skola bestå: 1:0 uti räntans nedsättande till 5 procent. Att de som erhålla de ifrågavarande lånen derå tillgodonjuta en sådan lindring i räntan är säkert, hvaraf dock den egenteliga Den u F e b r u a r i i e. m. fördelen för den, sorn behåller sin jord, ej förr än om 37 år blir verkelig genom capitalets tillintetgörande; men lika så otvifvelaktigt torde det vara, att om ingenting annat än detta lånbilräde verkar räntans nedsättande i allmänhet, densamma förblifver sådan den är. Lyckas det åter att genom andra medel retablera crediten, och penningen får flitt omlöpa, så är räntans fall småningom deraf en ovilkorlig följd, och den åsyftade fördelen hade erhållits utan Statens mellankomst och skuldsättande. 2:0 Att varuvärdet genom det ökade rörelse-capitalet skall stiga. Men om rörelsen icke blifvit 1 ifligare än den varit, sä lärer capitalets ökande föga eller intet uträtta. Ett litet rörelse-cnpilal, som ha stigt genomlöper mångå händer, uträttar vida mera än ett större, som trögt återkommer i Landtmannens ficka. 3:o Vantar man, och kanske är detta bland de hufvudsakligaste motiven, att genom våra Statspappers framträdande på da större penninge-marknaderne utrikes, ert credit skall erhållas, sorn framdeles gör det lätt för oss att på goda vilkor der upp taga lån. Det mätte likväl vara ostridig!;, att Sverige icke, utan största äfventyr, kan belasta sig med mera än visst belopp utländsk gäld, emedan räntan skall med Svenska producler betalas och, då desse icke förslå, medtaga eapitalet. Män mäste sä - Den 11 F e b r u a r i i e. m. 349 ledes hetragta de nu upptagande lånen, såsom en del af det maximum Sverige kan på utrikes ort upplåna, och det blir då klart, att man i behofvels stund således kan låna 2 millioner mindre, ån man annars kunnat göra.
Att ingä uti en närmare detail af de misibruk, hmartill en sädan aftvikelse frän Grundlagens esprit och bokstaf kunde föranleda, är här öftverflödigt och More minst behöfligt uti en tid - Bilaga till Mem. N:o 8. 195 punct, dä Ulan har dem sä litet att befara; mcu man får likwäl i denna fraga ef fästa sig endast tvid närwarande period, dä Landets wäl lyckligtvis är Negentens förnämsta syftemål; utan när Lagar skola bestämmas, gällande för en längre framtid, och hwilka skola tjena till skyddsvärn emot mitzbruk, som alla tiders erfarenhet wisat sä gerna hastva welett sig insmyga, mäste framför allt hafwas afseende pa de kraftigaste medel att dem förebygga; och det är detta som Riksens Ständer jemwäl tydligen haft till ögonmärke, dä de stiftat en Corps, sammansatt dels af wipa Konungens högre Embetsmän, hwilka i denna egenskap äro Honom answarige för deras befattning, dels af särskilda NädsPcrsoner, dem Konungen äfwen äger att ester behag wälja och entlediga, men hwilka samtliga i egenskap af Stats-Räd för deras förhällande Riksens Ständer answara, ester den författning, som kommer att derom särskildt utfärdas: hwilket allt klarligen wisar, huru denna Corps' integritet och helgd nödwändigt böra bewaras samt anses stä i närmaste samband med Lagstiftande och Lagskipande Magiernas inbördes sörhällande.
Brefvet den 17 Januari 1741, ansagos såsom stölder, ekvad mycket eller litet blifvit tillgripet; att beskaffenheten af ifrågavarande brott, med afseende på det nedriga i bevekelse-grunderne bos förbrytaren, otvifvelagtigt förtjenade sträng bestraffning; att detta lagrum endast omtalar två straffbestämmelser, af hvilka den senare vöre jemförlig med den för tredje gången stöld stadgade bestraffning; att sålunda, om snatteribot här skulle ega rum, en lämplig gradation emellan straffen för dylika brott, första och andra resan begångne, saknades, och ingen grund gåfves för bedömande af itererad brottslighet, i fall det stulnas värde ej öfverstiger 10 daler; samt slutligen, att lagens uttryckliga bud 'stånde samma rätt, som den der andra gången stulit” löste hvarje tvifvelsmål, sedan det genom Kongl. Brefvet den 16 Februari 1738 och den 16 Maj 1764 förklarats, att den, sorn, en gång straffad för stöld, sedermera föröfvar snatteri, skall straffas lika, sorn hade han begått stöld andra gången. Jemte förklarande, att de senare skälen syntes ega företrädet af en närmare öfverensstämmelse med lagens lätta mening och förstånd, är af Justitiae-Ombudsmannen, beträffande frågan, huruledes den, som andra gången beträdes med den i åberopade lagrum beskrifna gerning, bör straffas, då stölden ej stiger öfver 100 daler, yttradt, att, vid jemförelse emellan nämnde lagrum och 40 Cap. 3 §. Missgernings-Balken, med säkerhet kunde antagas, att straffet borde vara lika, som för tredje resan stöld till enahanda belopp, ehuru sådant icke blifvit utsatt, antingen af förbiseende, eller ock derföre, att denna analogi ansetts tillräckligt tydlig, utan att densamma behöft vidare uttryckas; och enär således lagen i ena hänseendet lemnat anledning till olika tolkning, och i det andra möjligen kunde missförstås, har Justitioe-Ombudsmannen hemställt, att 41 Cap. 2 §.
Proposm en hel hop personer, soldater af den indelta arméen, m. fl., skulle från mantalspenningar blifva befriade; men då de flesta af dessa personer icke nu af Stats-Utsk:t härifrån undantagas, så blifva de också skyldiga att betala skyddsafgiften, och derigenom får staten en betydlig ersättning för nedsättningen å mantalspenningarne för qvinnor. Den grundsatsen att hafva olika afgifter för man och qvinna finnes redan hos oss, och den är antagen äfven i flera andra länder. Så t. ex. betalas i Sachsen 5 groschen för man, men blott 2 för qvinna; i Frankrike åter utgår den personliga afgiften till ett belopp, beräknadt efter värdet af 3 dagsverken. Den 28 Februari f. m. 509 och dagsverket betalas allestädes mer för mannen. Man har sagt, att denna afgift icke är särdeles betungande; men några öre här och några der göra dock till slut en summa, som lör den fattige ingalunda är obetydlig. Jag har särskildt tagit reda på detta förhållande, och erfarit att t. ex. en arbetskarl, med hustru och barn, som bor i samma hus som jag, och som icke har mera än 400 rdrs inkomst att skatta för, dock får på sin debetsedel betala icke mindre är 8 rdr 18 öre, och detta är sannerligen ej ringa för en familj, som skall lefva på 400 rdr. Jag anhåller om bifall till Stats-Utsk:t förslag. Frih. Gripenstedt, Joh. Aug.: De afvikelser från K. M:s Propos. i ämnet, Stats-Utsk:ts förslag innehåller, kunna egentligen sammanfattas till 2:ne hufvudsakliga, nemi.: l:o borttagande af åtskilliga befrielser, som K. M. ansett böra fortfarande ega rum; och 2:o mantalspenningarnes nedsättning för qvinna till hälften emot för man. Hvad den förstnämnda förändringen be« träffar, så blir det tillfälle att derom yttra sig vid de punkter, der de särskilda undantagen förekomma, och jag vill nu blott i förbigående anmärka, att jag för min del ansett något förslag om en sådan skatteförhöjning, som borttagandet af dessa befrielser innebär, åtminstone icke böra utgå från regeringens sida.