Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det mäste vara för historien af hög vigt att noga lära känna till beskaffenhet och form de tempelbyggnader, hvilka ännu höja sig ur gruset af det stolta Thebe, som redan <100 år före Christi födelse Homer besjöng för dess omätliga rikedom och dess 100 portar; som Diodorus från Sicilien, i närvaro af det mäktiga 1 H. 10 74 Den 7 Augusti. och i sitt högsta stadium blomstrande Rom, påstod hafva varit — till prakt i byggnader och bildstoder, till oskattbara arbeten i silfver och guld, i elfenben och ädla stenar — den yppersta stad, som någonsin funnits, ”ej allenast i Egypten, men i hela verldcn.” Forn-Egyplen har forllefvat uti sina tempelruiner och grafvar. I dessa bevarades, efter rikets fall, alla åldrar igenom, bevisen om ett i äldsta tider fullkomligen utbildadt samhälle, der allt, som i sig sjelf var sant, nyttigt och varaktigt, blef föremål för allmän hyllning, och uppehölls med samfälld kraft. Pharaonernes land var, åtminstone i anseende till Europa, vaggan för all upplysning, och den af oss s. k. ”gamla historien” har en dubbelt äldre i hierogly fskriften, som står rislad på en mängd tempel och minnesvårdar i Egypten, om folkets fredliga yrken och härfärder samt seder och bruk. Afven på klipporna, deras yttre och inom dem, finna vi denna skrift; ty i klippan lades den döde, och med stora salar prunka ännu der de mäktige på jorden. Allt pryddes af denna bildskrift: templens utsidor visa bataljer, de inre hufvudsakligen religionsbruken, och grafvarne lifvet efter delta, med inväfde påminnelser från det jordiska. Så äro förnämligast uti grafvarne teckningar om åkerbruk och slöjder. Vi återfinna der nästan hvarje slags allmännare redskap och mänga af de mekaniska inrättningar, hvaraf också vi betjena oss; vi se der foglar, liskar och djur, framställde i noggrannaste former och med sina naturliga färger; äfven Egyptens kunskap om andra folk är der alt söka.
I söndags gafs återigen » Navarresiskan » och » Pajazzo » samt däremellan Glasemanns vackra » Skuggbalett ». I den förstnämnda operan ägnades fru Linden verkliga ovationer för hennes alldeles förträffliga utförande af Anitas parti. Hr Bratbost som Araquils var ock nu bättre än förra gången. Vid forcerande blir rösten dock fortfarande skrikig. I den senare operan återsåg man med nöje hr Morello, hvars framställning af den själsmarterade pajazzon är af i alla afseenden förträfflig effekt. Dylika partier lämpa sig ock bättre för hr M. än t. ex. Radamés. Fröken Sparrman var däremot alldeles otillräcklig i Neddas roll. Det tafatta spelet och den ständiga taktmarkeringen med armarne verkar störande liksom ock hennes alltför genomträngande och skarpa höjdtoner. Bristerna beträffande intonationens renhet kvarstå ock fortfarande. Hr Lejdström, likaledes ny i Silvios lilla parti, var ej heller fullt lycklig i detsamma. Som narren Tonio är hr Söderman däremot särdeles bra. — Den fullsatta salongen gaf under aftonens lopp flere gånger sitt bifall tillkänna. verkningsfulla » Simson », hvilket oratorium ej hörts i Stockholm sedan det för mer än 20 år sedan gafs här med " Upsalakrafter under J. A. Josephsons ledning. — Abbonnement å 10 kronor till de tre konserterna, berättigande äfven till närvaro vid sällskapets öfningar och därvid utförda musikföredrag, kan tecknas i Abr. Lundquists hofmusikhandel och vid repitionerna, som hållas måndagsaftnarne i Musikaliska akademien. Första kammarmusiksoarén gifves af den välkända Aulinska kvartetten om tisdag i Vetenskapsakadgmiens hörsal. Programmet upptager tvänne stråkkvartetter af Cherubini och Smetana samt en pianokvartett af Brahms. Lillian Sandersson, den framstående sångerskan, gifver konsert härstädes tisdagen den 26 dennes. Marguerite. |2s ?fl » en unge Rikard Drake stod vid fönstret i iE / ' sin bostad i Paris och blickade ut öfver det böljande folklifvet på boulevarden.
Medan det genom dessa inrättningar beredda tillfälle att erhålla behöfligt förlag utgör en källa till uppkomst och välstånd för den förståndige, ordentlige, arbetsamme och sparsamme låntagaren, hvilket yrke han än må utöfva, blifver deremot lättheten att erhålla penningar en anledning till obestånd för dem, som, i saknad af nämnde egenskaper, låta tillfället att låna inlocka sig i egendomsköp och företag utan beräkning af möjligheten att erhålla kostnaderna motsvarig afkastning, eller hvilka använda de upplånade medlen improduktivt, vare sig till ett slösande lefnadssätt, öfverflödiga byggnader och dylikt, eller eljest ej taga i betraktande sin förmåga att det upplånade å bestämd tid återbetala. Att bland allmogen ganska många tillhöra den senare klassen, låter beklagligen icke bestrida sig. Den allmänna och mera bestående inflytelsen af låneinrättningarne visar sig för öfrigt i stegrade egendomspriser, ökad konsumtion och en lifligare företagsamhet i flere riktningar, ej minst bland jordbruksklassen, deraf föranledd stegring i behofvet af arbetskrafter och i priset å arbete samt en stor förbättring i arbetsklassens vilkor. Förutom nu nämnde inrättningar, har en särskild Kreditförening för Medelstads härad varit i verksamhet sedan år 1858. Stiftad i ändamål att mildra verkningarne af den förutgående år inträffade allmänna rubbning i krediten, så väl genom kontanta försträckningar till dem, som utan eget förvållande råkat i förlägenhet, som äfven genom beredande af betalningsanstånd, när sådant utan olägenhet för fordringsägaren kunnat ske, har denna förening med framgång verkat för sitt syfte och var vid periodens slut fortfarande i verksamhet, fastän i en mycket minskad. Sparbankerna äro till antalet fem, nemligen: Blekinge läns i Carlskrona, Carlshamns, Sölvesborgs, Ronneby samt Jemshögs, till Blekinge, och Näsums, till Christianstads län hörande socknars. Vid periodens början funnos femton Filial-sparbanker å landsbyggden, men intresset för dessa nyttiga inrättningar har beklagligen mycket minskats, så att vid 1860 års slut endast 5 sådane återstodo, nemligen inom Christianopels, Sturkö, Lösens, Augerums och Nettraby socknar.
Hos Spanska Regeringen gger Krigsfonden en fordran äf 22,294 K^dr 40 sk. 4 rist Banco, samt 6,148 R:dr 13 j sk. Rommersk Grurant, för gjorda försträckningar åt d® gfyet Sverige till deras Fädernesland afsända Spanska Troppar. ! ■■-■ Stockholm af Kongl. Krigs.Comitéens Kam mar. Contoir dea 12 Maj K. Östmark« Bihangst 3:d]e Del. pag. 529- Summarisk Förteckning öfver Krigs-Skulderna vid Maj månads utgång år J 815: grundad, dels pä af slutade Räkenskaper och Liqvider, dels pä Förslag. Belopp j Banco. Xrigs-Comitéen uppgifver, enligtbilagda underdåniga Förslag, skulderna vid April månads utgång 2,565584c): e , 6. Krigs Collegii samt Förvaltningens af Sjöärenderna skulder vid April månads slut, förslagsvis beräknade, och sådane poster undantagna, som i Liqvid, publika Verk imellan, kunna komma till afskrifning 170,000: S:» 2,735.840: 9. 6. Härifrån afgår: Hvad för Maj månad blifvit anordnadt 200,000: Förslagsvis beräknad Extra-Ordinarie Uppbörd, genom liqvider och anmärkningar 35,840:9,6. n q ; 0.6 9. 0 • Aterstar i rund Summa 2,500,00© Anmärkningar: 1:0 Under Eiqvidationerna kanna visserligen ytterligare skulder sig yppa, äfvensom fordringar förekomma; men i förslagsberäkning antages förestående summa, heldst behållningarnas uppgående värde torde kunna fylla dessa dilférencer. j:o För Krigsredogörelse-arbetets tillslutbringande , revisionskostnad m. m. komma ännu betydliga kostnader under loppet af tiden att äga rum, fastän icke bland ofvannämnde skulder inbegripne; men enligt näst. föregående anmärkning torde ej heller derå något särskildt afseende behofva fästas. Stockholm dqn 23 Maj 18:5. ■ .
N:o 54- reglemente voro utstakade inom vissa gränsor, blifvit lili de sedermera meddelade stadgandena gjorde beroende af godtycke — dels serskildti fråga om Kongl. Majlis med upphäfvande af 1782 års Judereglemente och de i anledning deraf gifne föreskrifter, under den 3o Juni i838 utfärdade förordningar angående: a) Mosaiske trosbekännares rättigheter och skyldigheter här i Riket; b) hvad samma trosbekännare hade att iagttaga i afseende på utöfningen af deras religion och bestyret med deras församling, samt Kongl. Kungörelsen den 31 September samma år, rörande tillämpningen i vissa fall af den förra förordningen — gjort följande erinringar. Enligt nyssnämnde Förordningar skulle Mosaiske trosbekännare, som äro födde i Sverige, eller, komne utrikes ifrån och i Riket bosatte, blifvit eller blifva af Kongl. Maj:t lill Svenske undersåter upptagne, hädanefter i alla afseenden vara ställde i lika rättsförhållanden med öfrige Svenske undersåter, enligt Svensk Lag, samt åtnjuta enahanda rättigheter och förmoner, som tillkommer Svenska undersåter i allmänhet, utan andra inskränkningar än dels de, som i grundlagarne för utrikes födde män eller främmande trosbekännare bestämmas, dels att ingen Mosaisk trosbekännare får köpa fast egendom på landet eller bosätta sig i andra städer än Stockholm, Norrköping, Göteborg och Carlskrona, utan Konungens serskilta tillstånd, dels ej heller välja eller kalla Prest eller Kyrkobetjening inom Svensk församling. Efter motionärens tanka vöre dessa stadganden i flere afseenden både otjenliga och ofullständiga. Det kunde nemi. inträffa, att en Jude, efter erhållet Nådigt tillstånd, köpt en egendom på landet, hvarmed följde rättighet för ägaren alt ensam välja Prest och Kyrkobetjening i församlingen; men det vore ej bestämdt, hvilken som skulle utöfva denna, Juden serskildt fråntagne rättighet. Af den som ej bekände sig till krisina läran, kunde man ej vänta sig något nit för folkundervisningens befrämjande; hvarföre ock, om en Jude vöre ensam eller lill större delen ägare af fastigheterne i en församling, den kristliga undervisningen der komme att åsidosättas.
R:dr sk. rst» e Factorn vid Riksgälds-Contorels Sedeltryckeri Samuel Rumstedt, med skyldighet att, derest någon lämplig befattning vid Riksgälds-Contoret honom uppdrages. densamma bestrida .. 200 — Summa R:dr 200 — Hor till Siats-Utskottets Memorial, N:o 313. 27 Förslag till Pensions-Stat vid Rikets Ständers Riksgäldskontor. Framlidne HofJägmästaren, Friherre Gripenstjernas efterlt:dr sk rst. iemnade dotter Mariana C. Gripenstjerna 166 32 — förre Contorsskrifvare!) F. Sandahl aflidne Notarien vid Riksgäldskontoret Fr. Bergmans 100 — omyndige harn aflidne Kamreraren vid Riksgäldskontoret L. M. Lundvalls n i5o omyndige harn aflidne t. f. Commissarie!! vid Riksgäldskontorets CreditSedelverk, Olver-Krigs kommissarien Fr. Lindstedts trenne oförsörjda döttrar, Thilda Carolina, Ebba Ma150 ria och Siri Aurora Lindstedt, hvardera 50 R:dr . 150 — aflidne Cömmissarien 11. Eks Enka Gabriella Ström . 250 — förre Casseuren Olof Westblad 1,350 — förre Rokhallaren Johan Eric Lindberg 440 21 — förre Bokhållaren Carl åugust Tingberg aflidne Casseuren J. Zengerleins enka Anna Catharina 700 Hedbom och hennes oförsörjda harn Anmärkning: Ofvanstående pensioner indragas vid innehafvarnes frånfälle och äfven dessförinnan, så vida de för pensionernes utgående stadgade vilkor upphöra. 150 Summa R:dr 3,607} .5! —■- 28 Hör still Stat s-Ut eliet te t Memorial S:o 313 Förslag till f. d. deneral-A-eeistans-Contorets Expectance-Stat. Corn mjissa lien J. E.
Anmäld den 3i October s. å. Kongl. Majit förklarade Sig vilja vid tillfällen, då omständigheterna dertill föranleda, i Nåder medgifva förlängdt anstånd med återbetalningen af förlagslån ur Manuläctur-Discont-Fonden, och biföll derjemte, alt ifrån och med nästa år lån må ur samma fond beviljas, äfven emot godkänd borgen eller andra godkända skuldsedels-hypo - Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emi. Ber. d. i5 Jan. 1834. 61 tliek, än forsk rifu in gar för upphandlade Svenska manufactur-varor; oek skulle, i sistnämnde afseende, allmän Kungörelse utfärdas. Angående tvänne af besparingarne å Ull-Discont-fonden beviljade förlagslån, med hemställan, att de mätte öfverflytlas på Manufactur-Discont-fonden. Anmäld den 3i Oetober s. å. och af Kongl. Majit bifallen. 30 O Angående åtskilliga frågor örn ersättning för förluster genom uppbringningar. Anmäld den 3 Oetober s. å. Kongl. Majit befallde, att vederbörande häraf skulle erhålla del. 31 .O Angående åtskilliga vid granskningen af Postverkets räkenskaper och förvaltning förekomne omständigheter. Anmäld den 3 Oetober s. å. Kongl.
Lån 230,000 — Kreditiv 94,400 — 20,600 — 1 345,000 d:o i Hudiksvall Lån 200,000 — Kreditiv 57,800 — 42,200 —■ } 300,000 d:o i Lund Lån 500,000 — ) Kreditiv 118,450 — 131,550 — f 750,000 d:o i Nyköping 290,000 — f .o. ™ _ Kreditiv 1,600 — 143,400 — J 435,000 d:o i Norrbottens län: Lån 500,000 — ( Lån 375,000 — ) Kreditiv 100,400 — 87,100 — i 562,500 d:o i Wisby T O 80,000 — j Kreditiv 16,800 — 23,200 — j 120,000 d:o i Örebro län: . 260,000 — ) Kreditiv 36,500 — 93,500 — ) 390,000 d:o i Östersund Lån 200,000 — j Kreditiv 65,250 — 34,750 — ( 300,000 Kreditiv till Kongl. Kommers-Kollegium 1,921,604 17 328,395 83 2,250,000 — d:0 * Jern-Kontoret 809,640 — 90,360 — 900,000 — d:o » Riksgälds-Kontoret 500,000 — 1,000,000 1,500,000 — Vid Banko-DiskontVerket:
Eiler detta Indelningsverk ålåg det Rotehållaren, att förse Soldaten med släpkläder, och att underhålla honom vid mötet, men det ålåg äfven Soldaten, att med sitt arbete aftjena detta. Skulle man nu dit återgå, så blef väl det beroende af olika Öfverenskommelse!’ mellan Soldaten och Roten; men om man för att lättare och för mindre lega erhålla en Soldat, gått in på, att, utan annan ersättning, bestå släpkläder och möteskostnad; om man i sednare tider gått än längre, då t. ex. på somliga ställen man består Soldaten i å i tunnor säd, till släpmunderingens underhåll; så hafva ju Rotehållarne sjelfve och frivilligt frånträdt deras rätt, och sjelfve åtagit sig det nu öfverklaga de svåra onus, och under sådana förhållanden ser jag icke, huru vi Rote-och Rusthållare, med ens något sken af billighet, skulle vilja hvälfva det på andra Statsmedlemmar. 176 Den 13 Mars f. m. En sådan åtgärd, att genom Bevillningen uttaga hvad som härtill erfordrades, skulle dessutom drabba Rote-Båtsmanshållet, som, utom underhållet af sin Rotekarl, eller Båtsmannen, fick vidkännas Bevillnings-afgift för underhållet af andras In • »l fanteriRotekarlar. Jag ser, som jag redan sagt, ingen rättsprincip häri, utan finner, att den Kongl. Propositionen uppfattat saken från en riktig synpunkt, då Rotehållaren anses fortfarande böra vidkännas dessa kostnader. I afseende på nyttan af Passevolancen, kan jag af erfarenhet, både såsom CompagnieChef och i 3o år Rotehållare, lemna det förmånligaste viltsord, och jag emottog med glädje första Propositionen om densamma, i stället för de stora matsäcks-kistorne. Jag anser således för en fördel att betala en Passevolance-afgift, men vågar likvist tro, att summan kunde, åtminstone för Rotehållarne, något förminskas. Det vore kanske en möjlighet, att på 2:1m sätt fördela Arnmens underhåll utom Roten.
Ridderskapets och Adelns Plenum e. m. den 20 guli 1815. S. D. Återremitterades StatsTJtskottets den 17 Juli på Bordet lagda Betänkande, af den 15 Juli, i fråga om medels anslående for Svenska Theatern. Ut Supra. Upplästes och lades på Bordet följande från Utskotten inkoinna handlingar: 1:0 Från ConstitutionsUtskottet, af förlidne gårdag, antnälandes Utskottet till behandling enligt 56 §. Regeringsformen, följande förslag till förändring i 41 §• BegeringsF. ormen, att efter orden: Riksens Ständer sammankorrfina, skulle tilläggas: ’’och den förmyndarestyrelse, Riksens Ständer förordna, Regeringen tillträdt.” 2:0 Fran ConstitutionsUtskottet, af förlidna gårdag, angående följande förslag till ny redaction af 29 §. RegeringsFormen: 'Till ErkeBiskopp och Biskoppar, med hvilkas val förhålles efter förra vanligheten, dock så, att Upsala Stifts röst vid ErkeBiskoppsval beräknas lika med tre Consistoriel^, utnämne Konungen en af de' tre sorn föreslagne blifvit.” Hvilket förslag Utskot - Den 20 Juli e. m. tet anmäler till den kraft och verkan 56] §"
Han ville begagna sig af förvirringen, för att rädda Ellen och sig sjelf; han fattade flickan om lifvet och ämnade just bana sig väg genom dörren, då Svarte Anders, som fått nytt mod genom ryttarnes ankomst, fattade honom bakifrån kring halsen med sina muskulösa armar och ropade: – Hjelp mig! Det är han, som gjort det ... det är han, som dödat presten. Dessa ord gåfvo ryttarne nyckeln till den besynnerliga gåta, som här i lefvande bilder företedde sig för deras blickar. En af dem skyndade fram och vred värjan ur Adolfs hand. – Allt motstånd är fruktlöst, olycklige herre, sade underofficern, idet han gick fram till Adolf. – Släpp den unge herrn, du fördömde bödel ... han är nu min fånge ... Adolf syntes ett ögonblick vilja vapenlös, som han var, förnya sitt försök. Men en blick på motståndarnes antal lät honom dock, i trots af hans öfverspända tillstånd, inse, att detta skulle varit en galenskap. – Välan, sade han till ryttarnes anförare, – jag är er fånge ... mitt öde är uppfyldt ... det kunde ej ske annorledes ... För mig genast härifrån! Jag ger er mitt hedersord att ej söka undkomma ... Men, fortfor han i förändrad ton och såg sig omkring med dystra blickar, – jag hoppas, att J hafven fått nog af blod för i afton ... I hvarje fall ... Han skyndade fram till den af bödeln uppresta ställningen, den under namnet chorda bekanta tortyr-anstalten, fattade i dess mellanbalk och kastade omkull den. – Var lugn, sade underofficern, och fattade ynglingen i armen, – jag ansvarar för, att det för i afton är slut med plågandet. – Ni ansvarar derför ... godt ... Låt mig då genast komma härifrån ... För mig genast inför min far eller hvarthän J behagen ... Jag vill icke stanna här ett ögonblick längre ... – Olycklige, började nu den andre prestmannen, som hitintills sysselsatt sig med den medvetslöse Suenonius, kring hvilken flera af de innevarande förenat sina omsorger; – olycklige, du har ...
Från en annan, hade denna anspelning kunnat tagas såsom satirisk: ty Hertigen och Reuterholm bäfvade nu oupphörligt för Jakobinism (ehuru sedermera Liljensparre, inför Gustaf IV Adolf, utmålade dem sjelfva såsom Jakobiner). Icke omöjligt vore dock, att Bellman velat, i motsatsen mellan sin ”krönta lyra” och ”Ça ira”, gifva någon erinrande vink om skillnaden mellan hans royalistiska tänkesätt och de flesta dåtida versmakarnes (mer eller mindre) revolutionära. Sannolikt den ene af de båda, som snart derpå tillvägabragte hans frigifning. Så t. ex. i strophen till Häffner, dennes åtskilliga egenheter: hans tysk-svenska sätt att tala o. s. v. I ”Valda Skrifter”, Del. VI, sid. 348, finnas af detta poem blott de tolf första verserne. Kanslirådet Wallmark lät sedan, enligt en ”samlares” meddelande, införa det hela i ett blad af Postoch Inrikes-Tidningen. Notices sur la Littérature et les Beaux-Arts en Suède, par Marianne d’Ehrenström, sid. Nu Carl XIII:s torg. ”Svenska Siare och Skalder”, Del. V, sidd. 499–500. Enligt Gjörwell. ”Valda Skrifter”, Del. VI, sidd. 288–291. En handskrift deraf, som jag sett, har några läsarter olika. Vid någon af de sednare årens Bellmans-högtider på Djurgården hade ett sällskap, som trodde sig med nattliga orgier värdigast fira Skaldens ära, lyktat dem med det slags hyllning, att öfvergjuta hans bild med en punschbål. Underrättelsen härom uppväckte hos hans maka en vrede, som sedan, vid samtal om hennes man, nästan hvarje gång ånyo upplågade och utbrast. Harpspelaren i Goethes ”Wilhelm Meister”. En ännu i hufvudstaden lefvande ämbetsman lyckades vid en tidig spatsergång bli vittne, huru sången ”Hvila vid denna källa” sålunda föddes i sitt första utkast.
Jag befarar att jag blifvit af den siste värde talaren något missförstådd, ty med undantag af ett enda förslag, sorn jag gjort rörande uphörande af export-tullen på tackjern och malin, innefattar min framställning icke något positivt förslag till förändring i tulltaxan; ännu mindre har jag, äfven om jag ock ansett att det hade varit försigtigast att vid spanmåis-tullens borttagande hos oss, likasom i England, bibehålla en obetydligare afgift, som icke skulle hafva besvärat priserna, men kunnat bereda en tillgång för understöd åt behöfvande under missvextår, framställt något sådant förslag. Det blir tids nog att tala om spanmålstul len, då denna fråga förekommer till behandling. Jag har skärskå dat grundtanken i ett handels-system, hvilket förkastar tulltaxan såsom en regulator på handeln, nien detta mitt yttrande har den värde talaren icke behagat uptaga. Det är möjligt att jag misstagit mig i als. på systemet och att det. icke är sådant, som jag trott, och det vore då uplysande att känna huru den värde talaren sjelf betraktar frågan ; huruvida tulltaxan af honom förkastas så som en regulator på den stora handeln eller tillerkännes en sådan egenskap. Härpå har min framställning gått ut, och jag har alls icke vidrört hvad Hr Gripenstedt yttrat om prohibition för de inhemska näringarne. Tvertom instämmer jag deri, att den alldra största frihet för dem är nödvändig. Jag skiljer för öfrigt, i fråga om de yttre handelsförhållandena, mellan ett prohibitiv-system och ett sansadt skyddstulls-system, sådant som vi hade för 3 å 4 år sedan.
Det förslag, motionären afgaf i sista plenum, innehöll åtskilligt, som var stridande mot nu gällande Tryckfrihetslag, och detta har också föranledt honom att i dag lemna en förändrad redaktion deraf. En talare, Frih. Cederström, har emellertid yttrat, att då i det nya förslaget förekommer, att traktatsällskaper eller kolportörer, som af dem utskickas, böra till vederbörande myndighet aflemna en förteckning å de skrifter, som skola afyttras, så ansåg nämnde ledamot ett dylikt stadgande stå i strid med Tryckfrihetslagen. Härpå har motionären svarat, att han dermed icke åsyftade annat än ett fritt öfverlåtande åt kolportörerne sjelfva, huruvida de vilja eller icke vilja aflemna en sådan förteckning. Jag hemställer likväl, om icke det lilla ordet »bör», begagnadt i lagstil, eger full förbindande kraft. Emellertid, och ehuru jag i likhet med Frih. Cederström anser stadgandet i sjelfva sin syftning icke stå i full öfverensstämmelse med hvad Tryckfrihetslagen innebär, tror jag dock icke att det bokstafligen strider deremot, och med den aktning jag hyser för yttranderätten, får jag derföre förklara, att jag instämmer i den åsigt, som förut yttrats af några ledamöter, att nemi. remiss af motionen icke bör förvägras. Med särdeles tillfredsställelse har jag hört, att tvenne ledamöter understödt Pir Tham; jag säger med tillfredsställelse, emedan det alltid är oangenämt att se någon nödgas ensam kämpa mot en mängd motståndare. Den ene af dessa, Hr v. Knorring, har yttrat, det han ansåge motionen befordra ljuset; häruti nödgas jag vara af olika tanke med den värde talaren, emedan jag icke tror, att ljus befordras af ljussläckare, och hvad detta särskilda ljus vidkommer, det icke i våra dagar ens behöfver någon consistoriell putsning. Den andra ledamoten, som understödt Hr Thams motion, nemi. Frih. Schultzenheim, har i sitt yttrande, för öfrigt utmärkt af mycken moderation, dock sagt något, hvaremot jag måste protestera, nemi. att pastor måste ansvara för sin församling.
N;o 33, angående väckta Motioner om viss afgift å dels till Hufvudstaden och dels till Götheborg inkommande Brännvin m. m.; N;o 33, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 17, förut meddelade Betänkande, angående väckt Motion örn afskrifning af anmärkningsmedel. S. D. Vid förnyad föredragning af Beviilnings-Utskottets, den 13 dennes, under N:o 34, Io8 ProC. Utdrag den 3o Junii 182g. afgifna och, den 22 derpåföljde e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o i8> förut meddelade Betänkande, öfver väckt Motion om Proste-Tunnors befriande från Bevillning, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget, under förklarande, att Ridderskapet och Adeln, för dess del, fann någon Bevillning å Proste-Tunnor icke böra ega rum. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 3 dennes, under N:o 131 afgifna och, den 12 derpåföljde e. m., på bordet lagda Betänkande, j anledning af väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskilda Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfriga Städer, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D. Remitterades till StatsUtskottet: