Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maglehems Ohra, Sönnarlöfs Ohra och De Dödas Lott, som efter rågångs tvisternes slut och sedan de, om dispositionsrätten af der verkstälde odlingar och intagor, anhängige frågor blifvit afgjorde, kail af Kongl. Majit och Kronan disponeras, finge upplåtas Alun-Verket till Understöd, dock utan inskränkning af den rätt till Mulbete,som angränsandeHemmansegare kunde lagligen tillkomma; hvarjemte Kammar-Collegium särskildt i underdånighet föreslagit, att Bruksegaren för den mark , som sålunda blefve till honom upplåten, borde erlägga ränta efter skeende Skattläggning, Nu sorn således uti detta mål, hvarxiti ofvanbemälde Allmoges Fullmägtige, vid 1818 års Riksdag, med förnyad underdånig ansökning jemnväl då inkommit, fråga uppstått att, i stället för den uteslutande köperätt, sorn Andrarums AlunBruksegare undfått till Skogs-effecter från de inom 2 mil från Bruket belägne Skatteoch Kronohemmans Skogar, och hvilken rättighet för Bruket således skulle komma att upphöra, Bruket deremot till ,7o4 Stats-Utskottets JBetänkanden. dess understöd skulle upplåtas en framtida fri dispositonsrätt af de delar af ofvannämde 3:ne Kronoparker Maglehems Ohra, Sönnarlöfs Ohra och De Dödas Lott, hvarom kronan i sädant afseende kunde förordna, och hvaraf Bruksegaren hittills, pl sätt åfvanberördt är, endast fått sig begagna; Men Kongl. Maj:t, enligt 77 §. i Regeringsformen, funnit sig icke kunna, titan Riksens Ständers bifall, om någon upplåtelse af samma Parker förordna; Så vill Kongl. Majit föreslå Riksens Ständers Stats-Utskott, att till Riksens Ständers pröfning öfverlemna, huruvida och med hvad vilkor Riksens Ständer skulle finna skäligt en sådan upplåtelse, mot upphörande af Brukets ifrågavarande Skogsrätt, bifalla.
Hr Rosenblad har sagt, att fråga här ej vore att begära Konungens sanction å b:coreglementet. I sanning jag då vet, hvad den mycket omtalade melianmeningen vill säga; ty såsom jag förstår den, innebär den alltför uppenbart den mening, att Konungen skulle äga pröfva hela b:coreg!ementet samt tillse, huruvida detsamma xmre med banklagen öfverensstämmande, d. v. s, att Konungen äfven skulle kunna cassera hela reglementet under föregifvande, att det saknade en dylik öfverensstämmelse. Flera talare hafva till stöd för Konungens pröfningsrätt öfver b:coreglementet åberopat 16 § R,eg.F. Det är besynnerligt, huru man allt sedan år 1818 tolkat denna §. Nu ser man nemi. deruti, riksdag efter riksdag, allt större och större prerogativer för Konungamagten. Fordom ansåg man den tvärtom inskränka denna magt, och på det sättet torde den i sjelfva verket böra tolkas. Frih. Roye har slutat med det förslag, alt melianmeningen borde borttagas. Detta är just äfven mitt syftemål, och derföre yrkar jag återremiss af betänk. Gr. Horn har sagt, det han i början varit tvehågse i denna sak, men att han nu kommit till en annan opinion. Just denna tveksamhet uppmanar mig att låta saken stå, såsom den slått i 170 år, intill nästa riksdag. Slutligen får jag förklara, att jag för min del är angelägen om att så 32 II. 7 5o Den 4 Maj f. ra. oförkränkt sorn möjligt bevara det grundlngs-fideicommiss, sorn jag emottagit al mina fäder. Jag yrkar återremiss. Hr von Hartm an sd or ff, A ug.: Frågan, om brcoreglementet bör öfverlemnas till K. M:skännedom och kungörande, innefattar egentligen detsamma som frågan: finnes uti detta reglemente något nytt stadgande rör:de Bankens förhållande till allmänheten, hvilket ej redan är af Konungen godkändt och allmänheten kungjordt?
Haf - ?Q (Stats* B ev.- samt Oec.-Utsk, Bet, N:o 90. re, hädanefter bor fördubblas, helst skjutslegan j allmänhet, sedan den tid, v då forlönen för Afrads-Spannmalen bestämdes, blifvit till ett icke obetydligt belopp förhöjd, 6:0 Få Utskotten föreslå, att Rikets Högloflige Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att det måtte tillåtas Räntegifvaren, att antingen jn natura på Kronans närmast belägne Magazin leverera Kronans behållna Ränte-, Krono-tiondeeller Afradsspannmål, eller ock densamma meri contant betala efter hvarje års Markegångspris, utan tillökning af forsellönen, hvilketdera Räntegifvaren helst åstundar, dock att det alltid på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och godtfinnande skulle bero, att låta uttaga Kronans iinmediate behållna Spannmål in natura, vid alla de tillfällen, då behofvet gjorde sådant oundgängligen nödvändigt. 7:0 Som Utskotten äro öfvertygade, att manga af de, i och för räntornes utgörande, öfverklagade olägenheter redan för detta skulle hafva upphört, om beständiga Tionde-anslag blifvit uppgjorda, hvarvid Tiondegifvare bordt blifva fördelta till närmast belägne Tiondetagare, och Byar samt nästgrän - Bil. till Stats? Bev.- s. Öec.-ZJtsk. Bet. N:o go, 11 sande Hemman, så vidt möjligt varit, anslagne till en, och icke flera, och Utskotten inbemtat, att flere förberedande åtgärder blifvit vidtagne inom Rikets serskilda Provincer, till sådana ständiga Tionde-anslag; alltså få Ut-r skotten föreslå Rikets Högloflige Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om Nådig Befallning till vederbörande att meri all möjlig skyndsamhet bringa de ständiga Tionr deanslagen till fullbordan, Några Ledamöters serskilda tankar bifogas, Stockholm den a? Reservationer: Af Herr Prosten Astrand:
måtte för det närvarande bestämmas att för hvar och en vaktbetjent utgå med 2 R:dr Runt om dagen från tjenstgöringens början och äfven utbetalas vid slutet af hvarje månad, samt att med afgörandet, huruvida någon förhöjning erfordrades uti den sålunda föreslagna aflöningen, måtte uppskjutas, intilldess aflöningen för Kanslipersonalen komme att slutligen bestämmas. Då de i Riks-Ståndens Kanslier och hos Utskotten anställde tjenstemän under alla i sednare tider hållna riksdagar fått förskottsvis, vid hvarje månads slut, uppbära en del af dessa personer tillkommande aflöning, anser sig Utskottet jemväl nu böra tillstyrka: att, såsom förskott å denna aflöning, jemväl under innevarande riksdag må, efter hvarje månads slut, få till vederbörande utbetalas det för hvar och en föreslagna, ofvan uppgifna belopp. Vidkommande aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten tjenstgörande vaktbetjening, får Utskottet, som anser sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall til! hvad Herr Landtinarskalken och Herrar Talmän i afseende på denna betjening föreslagit, hemställa: att dagtraktamentet för de hos Riks-Stånden och Utskotten under innevarande riksdag anställde vaktbetjenter må för hvar och en af dem för närvarande bestämmas till ett belopp af Två R:dr R:mt samt likaledes utbetalas efter hvarje månads slut; Bilt. till II. St. Och torde den af Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän omförmälda fråga, huruvida någon förhöjning i detta dagtraktamentes nu föreslagna belopp erfordras, få uppskjutas till dess Kanslipersonalens aflöning varder slutligen bestämd. Hvad beträffar den tid, hvarifrån samtliga nu ifrågavarande aflönings-törskott och dagtraktamenten böra beräknas, tillstyrker Utskottet: att, på sätt föreslaget blifvit, dessa förskott och traktamenten ma beräknas att utgå från och med den dag vederbörande i tjenstgöring inträdt.
• - Bevill ni 11 gs-Ut skotte t: Eric Andersson Bångs, från Härjeådalilen, Memorial, om bestämmande af Egendoms-värden derstädes blott hvart femte år, till grund för BevilIningens utgörande. Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet: Ett förut till Ståndets enskildta BesvärsXJtskott öfverlemnadt, nu återstäldt Memorial, Protocolls-Utdrag. 13 2 r af Anders Påhlsson, från Jönköpings Län, angående jemnkniilg uti Iriqvarterings-skyldigheten. S. D. Remitterades till Banco-Ut skottet: Olof Pehrssons, från Stockholms Län , och Eric Brobergs, från Södermanlands, Memorial, om sättet för Disconts-Låne-Ansökningars pröfning. Bevill n in gs -Ut skottet: Eric Andersson Bångs, från Jemtlands Län, Memorial, örn ändring af tiden för Taxeringars verkställande i Herjeådahlen. Besvärsoch Ekonomiutskotten: Anders Påhlssons, frän Jönköpings Län, Memorial, angående ändring A 26 §.• Kongl. Förordningen den i5 September 179/1» i afseende på Inqvarterings-skyldiglieten. Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekonomiutskotten: Herr Ribings, Carl Wilhelm, Anförande, innefattande anmärkningar mot Utskottets, i |322 RiksStåndens förmiddags Pleno, återremitterade Betänkande, N:o 66, rörande väckt fråga , om rättighet, dels att för de till Extra Rotering indelte SoldatNummer anställa värfning inom Beväringsåldern, dels yrkad tillåtelse för Rothållare, att sjelfve besörja anskaffningen af beklädnad åt sine Soldater.
Dit war Ryssarnes salva riktad, men ångfartyget wände hastigt till bredsidan, på ett besynnerligt sätt förwarad emot skott, och ur gluggar nära wattenytan strömmade brusande ångor, underliga rörelser skedde, och ned under wattenytan ilade sällsamma machiner. Jag, som nu wisste hwem wi hade här, afwaktade med klappande hjerta utgången. Den dröjde icke länge att wisa sig. Med ett dån, som om ett härskri af underjordiska jättar frambrustit ur jordens innersta, som om en jordbäfning inträffat, rörde sig strömmen i massor af skum, och wågor sprungo skyhögt, och eldflammor framblixtrade hwirflande ibland skummet. Gnisslande och brakande, så att hörsel och syn nästan förgingos för oss, bröto sig de Ryska skeppen och ångbåtarna i stycken och flögo i tusende spillror omkring rymden. Master, segel, bjelkar, kanoner och stympade menniskor slungades om hwarandra. Det war som om en vulkan i ett ögonblick sökt sig ett utbrott på detta ställe, men också blott ett ögonblick, ty på den fasansfulla förödelsen, så snart de uppkastade spillrorna nedrasat, följde en paus, en lång dödstystnad. Den upprifna wattenytan jemnade sig åter, och krusade sig sakta och gladt, liksom hade strömmen med tillfredsställelse känt sig lättad från en hatad börda. Endast en qwäfwande lukt af swafwel och underliga gazarter utbredde sig öfwer nejden. Under den långa pausen gick det Swenska ångfartyget till ankars icke långt från den plats, der Ryska örlogsmännen nyss warit och lemnat efter sig endast de kringströdda spillrorna. Inom staden blef det också snart en annan rörelse. Ordonnancer och adjutanter flögo gata upp och gata ned. Der en blef skjuten ur ett fönster, ilade tio i hans spår. De Ryska massorna samlade sig allt tätare och större. De ilade alla – ur staden. Nu insåg jag, att kejsaren beslutit öfwergifwa Stockholm.
Jag kan icke fatta alt någon attack på bankens fundamental-grundsats är af Ilr von Hartmansdorff gjord, och ännu mindre kan jag fatta, att det beslut, hvaruti Utsk:s majoritet stannat, föran] ed t till anfallet, eller ens hvarifrån denna diseussion foranledt sig, ty den är icke riktad emot Ulsk:s förslag. Ilr von Troil liar yttrat, att han icke vill ingå i diseussion om lämpligheten af att låta Riksg.conlls skuld till banken absolut blifva qvittad och afskrifven: jag tillstår att delta förundrar mig, då denna är en så väsendtlig fråga, att det verkligen vore interessant få höra denne högvise ledamots yttrande i det fallet. För min del får jag säga, att jag anser det icke lämpligt att minska den fond af obligationer, som finnes af Itiksg.cont. utfärdad till banken, emedan jag anser rättaste sältet att verkliggöra garantien, hvaruti Ständerne stå för banken, att låta deponera obligationer. Detta är en fråga, som icke bör förbises, utan hvarom man tvertom bör yttra sig. Så länge discussionen går på detta sätt och icke går vidare, så förklarar jag ännu en gång att BancoUtsk. lärer få svårt att fatta hvad detta Stånd egentligen finnér rätt eller icke; ty hvad angår den nu uppkastade frågan om detta års bancovinst, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det är mycket möjligt all taga i anspråk vinsten, sådan den bl ifver bokförd alt derefter utgå till vissa lörutsedda ändamål, utan alt derföre lasdera den af Hrr von Troil och >4 Den i Scptcmbc r f. m. Lefren så mycket beprisade grundsatsen, hvilken jag icke vill förnärma. Alt den deremot icke vidrörer den vigliga delen af Utskts tillstyrkande, som innefattar en liten slrvpning af 960,000 r;dr, då nemi. utbetalningen af denna summa endast skulle göras genom återställande af gamla obligationer, torde en livar finna vara något besynnerligt.
Mazepa hade, medan han talade, fattat så hårdt om den ena sängstolpen, att sidenhimmelns fjäderbuskar skakade, men prästen höjde tre fingrar och svarade. – Jag har varnat dig! Allt som han vidrör inviger han åt elände och död. Men han är äfventyrarnas skyddspatron. Han har gjort äfventyret till ståndaktighet och storhet. Också du, herre, är en äfventyrare, och jag själf är den värste äfventyraren af er alla. Därför vill jag vara foglig. Han sänkte handen och närmade sig med vanvördig förtrolighet. – Du, Ivan Stefanovitj! Har det aldrig förundrat dig, att jag lade mina stigar just till din port? – Du blef bortkörd från din biskopsstol för din otro och dina streck. – Närmast gällde det ett litet snatteri utan vidare betydelse. Det satt på ikonostasen ett par smaragder ... – som du ersatte med glasbitar och i all tysthet sålde bort för att kunna lefva litet bredare och mer värdigt en kyrkans tjänare. – Låt oss inte mer tala därom! Så hörde jag om Mazepa, den forne pagen vid Johan Kasimirs hof, hvilken i sin puderperuk så länge uppvaktade det vilseledande könet, att en svartsjuk äkta man slutligen band honom naken på hästryggen och jagade honom ut i ödemarkerna. Och där byggde han sig sitt äfventyrarevälde. Sankt Andreas skydde dig, Mazepa! Jag behöfde en liten herre, som skämdes att slå af ett godt hufvud och som i ro lät mig läsa mina greker och min Machiavelli och till hvilken jag kunde säga: Topp, min gubbe! Alltihop är en skugglek, äfven att du är herren och jag tjänaren. – Därför gick jag till dig. Men äfventyrarblodet tål inte att sitta. Och det ledsnar på ditt vattenblandade vin, ty du är en stor girigbuk, Mazepa, och efter du nu grubblar på en stor penningeaffär i muskötkulor, så följer jag dig. Och efter den svenske kungen ej längre hör på sina generaler och ej på de bönfallande brefven från sin farmor och sitt folk och efter den farligaste och omöjligaste vägen går hitåt, vill han mottaga ditt anbud om förbund.
Santesons; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s r 2o3. Utskottets Utlåtande, IV 2. s i54g, bif. af BondeStåndet, IX s 427> a^ BorgareStåndet, IX s 4^4 > af Adeln, IX s 46g. — om, för StatsRådets Ledamöter. Se Fond. — om rättighet för Enkefru af Yibeli att bibehålla sin aflidne Mans; StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s<)o3 — 907, bif. af PresteStåndet, IX 3. s i52, af BondeStåndet, IX. 3. s 171. Underd. Pensionsanslag, om, åt Fru Grefvinnan Adlercreutz; StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 216— 223, återrem. af Adeln, IX s 637, bif. af BorgareStåndet, IX s 657, af PresteStåndet, IX s 665. Ytterligare Utlåtaxide, IV 4- s447> kuf. af Adeln, IX s 961. •— Underd. Skrifvelse, X 1. s 5i2 — 514- —• — om, åt JustitiseRådet Blom; Stats-* Utskottets Betänkande, IV 4. s 5 j—59, bif. af BorgareStåndet, IX s 808, af Adeln, IX s 83g. Underd. Skrifvelse, X 1. s 525, 5a6. om, åt f. d, Landshöfdingen Järta; StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 1676 —» i685, återrem. af Adeln, IX s 4^2> ai8 af PresteStåndet, IX s 4^8, bif. af BondeStåndet, IX s 515.
Ridd.liscalens befattning med bevakningar, lagsökningar och rättegångar för Riddarhusets räkning hafva visserligen icke valdt vidsträckta i sednare tider; men vid en förestår ende reglering af vårt penninger och creditvasende torde dessa förhållanden snart nog kunna förändra sig, och vid en sådan tidpunkt anser jag, för min del, det vara mindre lämpligt att indraga denne tjensteman, sorn skall bevaka Ridr dårhusets rätt, och öfverflytta hans göromål på en eancelr list, hos hvilken icke behöfva sökas dp egenskaper af juridisk insigt och erfarenhet, hvilka böra vara oundgängliga hos en fiscal. På dessa skäl, och nied afseende a hvad pluralitetep inom Ridd.direct. uti dess afgifna utlåt, anfort, tillstyrker jag, alt ridd.fiscalstjensten må bibehållas. Lades på bordet. Hr Hagelstam, Otto Julius, hade inlemnat följande: I anseende till högst vigtiga enskilda angelägenheter, hvilka under resten af sommaren fordra mitt aflägsnande från Stockholm, kan jag icke längre hafva den äran att vara ledamot uti R. St:s StatsUtsk., och af samma orsaker får jag troligen icke heller tillfälle att såsom riksdagsman deltaga uti återstoden af innevar. urtima riksmöte; hvarföre jag får äran att härjemte återlemna min riksdagspollett för denna riksdag. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till rr på aftonen. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Den 31 Juli f. m. 4o5 Thqrsdagen den 3i Juli j 834* Plenum kl. 9 f. m. Frän H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. hade till underteckn. Ridd.secret, ankommit följande bref, som upplästes: Hindrad af sjuklighet att i dag infinna mig på Riddarhuset, får jag anmoda Hr Ridd.secret. derom underrätta den äldste närvarande Grefven, pied begäran, att han, i stället för mig, i dag måtte föra ordet hos R. o. Ad.. Stockholm d. 3i Juli 1834.
Utskottet betviflar möjligheten deraf, att en fördelning af fondens tillgångar, hvarigenom vissa summor anvisades uteslutande för vissa näringar, kan på fullt rättvisa och billiga grunder uppgöras, och äfven om en sådan fördelning nu kunde åstadkommas, afpassad efter stundens fordringar och behof, skulle densamma tvifvelsutan visa sig icke vara förenlig med de förändrade förhållanden, hvilka inom en icke aflägsen tidpunkt tilläfventyrs inträffa, men nu icke kunna förutses; hvadan det alltid borde vara Fullmäktige förbehållet att annorlunda disponera de särskildt alsalia summorne, hvilket i sjelfva verket ådagalägger huru nödvändigt det är, att Fullmäktige, i afseende å medlens fördelande, må, efter bästa samvete och förstånd, få handla utan hinder af några bindande föreskrifter. Då ändamålet med det utländska lånets eller kreditivets upptagande är att, på samma gång det bör kraftigt bidraga till återställande af det rubbade förtroendet, äfven 4 Banko-Utskottets Utlåtande M 70. underlätta penninge-ställningen och rörelsen i landet, bereda nödigt förlag åt dess hufvudnäringar, såsom jordbruket, bergshandteringen och fabriks-industrieu, samt i allmänhet befordra sådana produktiva företag, hvarigenom exporten uppmuntras och vinner tillvext, så bör ock det hulvudsakligaste syftet, vid fördelningen af fondens tillgångar, blifva att befrämja hvad sorn med låne-operationen sålunda alses.
Men tiden hade för närvarande icke tid att frambringa mognade frukter: allt skulle brådstörta i den nya tidens anda, som nu med gigantiska steg sprang omkring verlden och ref upp allt gammalt. Då var det ju icke heller möjligt att Norge skulle få tid att genomgå och rätt väga alla sympatiens grader för sin konungs tronarfvinge, innan de flygande händelserna och den unge arfprinsen sjelf, nu i sin ålders första blomma, älskvärd och tillvinnande, förmådde dem att taga ut ett aldrig påtänkt steg. Omedelbart före prinsens ankomst till Kristiania hade från Fredrik VI ingått en sorglig urkund, innehållande såväl en öfversigt af den politiska ställningen som ock uttrycken af konungens känslor i förhållande dertill. Han talade om sin ovilja att utbyta sitt trogna älskade Norge emot hvilken ersättning som helst och om sin öfvertygelse att detsamma folk, som förut villigt uppoffrat lif och välfärd under långvariga försvarskrig, äfven nu skulle vara redoboget att försvara statens oafhängighet och odelade sammanhållning. Utom de djupt hjertliga tänkesätt, hvilka i öfrigt röjdes för Norge, lät konungen genom den nu återkallade vice ståthållaren utlåna ett högst betydligt kapital till utblottade landtman för uppköp af spannmål till utsäde. Stämningen var också i allo sådan som det egnade ett folk, hvilket inga nya ideér kunde ingifva den idén att möta en främmande herrskare, helst då denne, hur stor och lysande segrare han än var, icke lätt skulle kunna hos norrmännen besegra erinringen derom att han var Kristian Augusts efterträdare. Om denne lefvat och varit Sverges fortfarande kronprins, hade väl mycket af det inträffade uteblifvit. Patriotismen upplifvades ännu mer genom den nye ståthållarens eldiga och kraftfulla tal, den dag då han inträdde i sin värdighet. ”I det jag öfvertager ett hittills så vigtigt embete här i Norge, genomströmmas mitt hjerta af känslor, som jag blott ofullkomligt förmår tolka. Jag känner detta kalls storhet och ber Gud förläna mig kraft att uppfylla dess fordringar så som jag dertill har den redligaste vilja. Intet bevis på konungens förtroende kunde vara mig dyrbarare än den befallning jag emottog att verka såsom ståthållare i detta trofasta klippland.
— Herr Prosten Ödmann har trott det vara orätt, att ej göra skilnad på mer eller mindre dyra viner, samt yrkat, att det vanliga Kyrkovinet, som vore en nödvändighetsvara, belädes med låg tull. — Herr Ekerman har erinrat, att frakt, assurance och tull voro de omkostnader, sorn hufvudsakligen gjorde Vin dyrt, hvarjemte han funnit det besynnerligt, att lika tull skall betalas för bästa och sämsta slag, då det vore lämpligare så foga, att godt Vin införskaffades, hvarigenom ingen skulle till helsan skadas. Dessutom har Herr Ekerman ansett någon skilnad i tullen icke böra göras för Vin på fastager och Vin på bouteiller då glaset serskildt betalades. — Herr Rjdin har trott statsklokheten fordra, att Tin finge qvarstå vid dess nuvarande tull, på det att Frankrike ej måtte begagna represalier och förhöja tullen å vårt Stångjern, som ditfördes. — Herr 36 B evilln.-TJt skottets Utlåtande N.-o J.5. TVijk har tillstyrkt antagande af de tullbestämmelser för Vin, som i83o års Taxa innehåller. — A. Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs Län samt Botvid Jonsson från Östergöthlands Län hafva yrkat, att tullen för Vin på fastager måtte bestämmas till i R;dr och på bouteiller till 2 R;dr kannan; — och Daniel Danielsson från Örebro Län har åter föreslagit, att Vin på fastager måtte draga en tull från 36 sk. till 1 R:dr 12 sk. kannan, efter olika godhet, samt Vin på bouteiller åsältas 2 R:dr 24 sk. tull per kanna. Enär af ingen lärer kunna nekas, att Vin i de fleste fall bör anses såsom en öfverflödsvara, lärer ock af ingen bestridas, att det bör draga den högsta graden af tull, som Tull-Taxan i allmänhet för utländska varor bestämmer. Att af en befarad tullförsnillning, för denna vara allena, afvika från nämnde princip, kan Utskottet så mycket mindre tillstyrka, som Utskottet, under förutsättning, att Kongl.
Tillfälliga rote-vakansoch mötes-afgifter, vid sednaste Statsregleringen beräknade till 5,000 r:dr, men nu, efter medium under åren 1844—1848 lill . r:dr 4,500, Transport 4,222,080 Kongl. Maj.ls Prop. om Statsverk. 1830. 19 Transport 17:o. Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord, vid 1843 och 1848 årens Statsregleringar beräknad till 27,000 r:dr, och nu, efter medium under sednare 3 åren, till ett förhöjdt belopp af r:dr 18:o. Rote-vakans-afgiften af de utsockne frälse-hemmanen i Halland, hvilken Stats-kontoret ansett böra med nästföregående inkomst-titel sammanföras, såsom vid sednaste Statsreglering till r:dr 19:o. Bätsmans-vakans-afgiften, beräknad vid de 2:ne sednaste Statsregleringarne till 30,000 r:dr, men nu, efter medium under åren 1844—1848, till ett förhöjdt belopp af r:dr 20:o. Krutoch Salpeter-för säljning smedel, vid 1843 och 1848 årens Stats-regleringar beräknade till 93,000 r:dr, men nu, efter de sednare årens medium, till r:dr 21:o.