Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte det Utskottet instämmer deruti, att i fråga om sådane affärers utförande, som i allmänhet tillhöra handeln och den enskilda industrien, framgången mera beror af de personers uppmärksamhet, skicklighet och redlighet, åt hvilka utförandet anförtros, än af ett mer eller mindre fullständigt rcglementerande från hufvudmännens sida, får Utskottet förklara, att, enligt dess öfvertygelse, det åsyftade ändamålet lättare bör vinnas derigenom, att Banco-Fullmägtige äga fria händer, i afseende på prisernes bestämmande på växlar; och Utskottet har i detta fall ansett de reglementariska föeskrifterne kunna inskränkas till ett fastställande af den kurs, då växelköp bör ega rum. Utskottet torde härvid endast böra erinra, att då Banken icke betalar någon ränta å de mede), som för växelköp användas, mindre afseende behöfver fästas å disconten för växlar, ställde å tid. Utan afseende derå om Bankens säkerhet det fordrar eller myntningen sådant klafver, lärer det silfver, hvilket för Bankens räkning blifvit å utrikes ort deponeradt, böra till Banken indragas; och några bindande föreskrifter härutinnan torde således icke vara lämplige. Denna sednare åsigt gäller äfven i fråga om den bokföring och redo - Banco-Utskottets Memorial, N:o 22. 7 visning, sorn erfordras i och för växel-handeln; hvadan Utskottet från de här nedan upptagne föreskrifterne uteslutit hvad Banco-Fullmägtige i denna del föreslagit. Lika med Banco-Fullmägtige, anser Utskottet nödigt, att utförandet af de med växelhandeln förknippade bestyr, öfverlåtes till särskilde Deputerade. Beträffande deras antal, har förekommit, att då deputerade kunna erhålla den betydligare tillökning i göromål, att desamma, fördelade på endast 2:ne, skulle medtaga mera tid, än Deputerade hafva tillfälle att uppoffra, det vore äfven i så måtto bättre, att antalet af Deputerade bestämdes till 3:ne, som uppkomne stridigheter dem emelian derigenom kunde, utan frågans hänskjutande till Banco-Fullmägtige, behörigen slitas.
Då paroxysmen lagt sig så mycket, att A d a åter kunde tala, bad hon — då och då afbruten af en snyftning — o m förlåtelse för detta utbrott af ett ständigt gnagande bekymmer. » Ser du, Brita, » fortfor hon, » jag har ingenting kunnat samla, ty under den döda säsongen måste man ju också lefva; hyran måste ju betalas, ved anskaffas, och om jag skall ha någon smula utsikt att få elever, måste jag bo hyggligt samt skaffa mig så pass dyra kläder, att jag ser ut som en fin dam och ej ett fruntimmer, som af brist på passande kostym måste säga nej till en bjuning. — Jag måste äfven någon gång visa mig vid en konsert och på teatern, ty finge allmänheten det intryck, att jag vore en utarmad stackare, så skulle ingen sända sina barn till m i g; man undviker helst att komma i beröring med personer, som behöfva understöd — » » Sådant behöfver du ju e j, vännen min, » afbröt Brita vänligt. » Nej, inte ännu. Men o m jag blir utan elever en enda termin, så är det ej långt dit. Någon understödsförening för kvinnor af din och min samhällsställning finnes e j. Vi räknas ej till någon arbetande klass, vet du j u; ingen tänker på hvad som kan ske oss, o m vi blifva utan arbete. — Vi kunna ej trumma samman våra likar af båda könen och genom demonstrationer vädja till vare sig samhället eller våra arbetsgifvare. — Vi kunna ej strejka för att få högre betalning. — Och någon ålderdomsförsörjning för folk af vår klass — vi så kallade bättre, som lefva ur hand och i mun på tillfälligt arbete — det faller ingen in att motionera om. Hvad skall jag taga mig till, om jag blir gammal? » » Om, ja. Men vi veta ju ej om vi ens lefva till morgondagen. » » Men om vi — • jag talar nu icke blott om mig själf, utan äfven om mina två systrar, som båda försörja sig genom renskrifning och broderiarbeten — bli gamla. Det behöfs bara, att deras ögon bli dåliga, eller att de få skrifkramp, så får jag ta dem hit till mig för att rädda dem till en tid åtminstone från fattighuset.
Stats-Rådet, angående en anmäld anmärknings-anledning mot detsamma: II. 157, R. 157. —, angående fullbordad granskning af de derstädes förda Protokoll: B. III. 515, 517; IV. 3, A. 39. Stats-Råden, angående beviljandet af ett anslag å 500,000 Riksdaler till uppförande af en byggnad innehållande boställsvåningar för dem; motion af Friherre Rudolf Cederström: se Motioner. Stats-Råds-Ledamot, om förordnande af en sådan, i afseende på handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36:te och 42:dra §§ omförmälda Riksdags-ärenden: I. 51, A. 51. 12 178 — S — Stats-utgifter, med förslag till stadganden i det nya Reglementet för Riksgälds-Kontoret angående de under nuvarande Riksdag anvisade stats-utgifter, äfvensom angående de för jernvägsbyggnader och jernvägs-materiel beviljade anslag: B. V. 637, 657, A. 657.
M:s nåd. propos. om understöd af statsmedlen till upprensning af Emm-ån, Rikets sednast församlade Ständer beviljat, dels ett anslag af 10,000 r:dr b:co, och dels ett låneunderstöd af 35,000 r:dr samma mynt, att under vissa villkor användas lill omförmälde strömrensningsarbete, hvarmed åsyftas att förekomma de för jordbruket inom Järeda, Gårfveda, Molilla, Tveta, Mörlunda, Högsby och Fliseryds socknar vanliga öfversvämuingarne af detta vattendrag, samt K. M. under d. 20 Sept. 1841 i nåder gillat och fastställt den af Hr Capitainen C. A. Olivecrona, pä grund af föregångne ansökningar och mätningar, är 1810 för ifrågavar. företag uppgjorda, barbos i bestyrkt afskrift bifogade arbetsplan med tillhörande ehartor, profilrilningar och kostnadsförslag, genom hvilket totalkostnaden för nämnda arbete blifvit beräknad till 55,915 r:drb:co; så hafva, till fullgörande af R. St:s, för utbekommandet af dylika anslag och låneunderstöd, gifne föreskrifter, undertecknade, af intressenterna uti ifrågavar. arbetsföretag, enligt äfven bilagde sammanträdets protocoll, behörigen utsedde comiterade, med Styrelsen för allmänna vägoch vatten-byggnader å K. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Riddcrskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, År 1854. Elfte Häftet,. s T O C K n O L M. Tryckta lios Johan Hörberg, i83/J. Fredagen den i Augusti 1834- Plenum kl. 9 f. m. U. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ilrr Electorer att anställa val af en ny ledamot i StatsUtsk, efter Hr Hagelstam. Fortsattes pröfningen af BancoUtsk:s utlåt.
Skrifvelserl 39 Till vägledning vid förekommande frågor om nya utgifiers beviljande, hafva Riksens Ständer funnit nödigt, att genom sitt Stats-Utskotts föranstaltande, låta upprätta och till tryck befordra ett Utdrag ur Riks-Staten för nästlidet år 1817, hvilket summariskt skall upptaga hvad för hvarje Stat, Ernbets-Verk eller Corps, finnes anslaget eller under vissa Titlar bestådt, och hvilket Utdrag kommer att till Riks-Ståndens Ledamöter utdelas. Med anmälan om denna åtgärd, anhålla Riksens Ständer i underdånighet om nådig befallning till vederbörande att utaf Riksdags-utgiftsmedlen betala tryckningskostnaden för de iooo:de exemplar, hvartill upplagan af nämnda Utdrag blifvit bestämd. Riksens Ständer framhärda 8Cc.' Uppläst och godkänd hos Samtliga Riks-Ståndeh den 2 Febr. 1817- Riksens Ständers underd. Skrifvelse om fortfarande Stats anslag för Fattigvårdsinrättningen i Carlskrona. S. A. Ki Riksens Ständer hafva från sitt Stats-Utskott fått del af E. K. M:s Befallningshafvandes uti Blekinge Län i underdånighet afgifne och af E K. M. enligt åtecknad Nådig remiss den 5:te November nästlidet år, till Stats-Utskottets åtgärd öfver - 4° Unilerd. Skrifvelse^ lemnade Berättelse om förhållandet med fattigvårdsoch Arbets-inrättningen i Carlskrona jämte anmälan om nödvändigheten att det Statsanslag må fortfara, som Riksens Ständer vid 18 i s års Riksdag, på sätt deras underd. Skrifvelse den 2:dra Juli samma år ut visar, för denna inrättning beviljat till ett belopp af 3000 R:d Banko att på 6:te Hufvud-Tituln årligen intill nästa Riksdag utgå.
Stockholm den 20 Dec. 1S24- Reservation Af Herr Stuart, C. G., ''Sedan Banco-Utskottet nu funnit sig böra, med frånträdande af dess förut i detta afseende gjoida hemställan, tillstyrka, att Cheferne flir Bankens serskilda Departement måtte af Banco-Fullmägtige tillsättas, hade jag förmodat, att Utskottet, i öfverensstämmelse med denna åsigt, jemväl skulle ansett Fullmägtige böra tillerkännas rättigheten att utse Ordföranden inom Bankens Under-Styrelse, Men då ifrågavarande för Bankens ändamålsenliga reorganisation högst vigtiga grundsats, ehuru godkänd i det ena afseendet, blifvit af Utskottet ogillad i det andra, liar jag ansett mig böra anmäla min reservation emot det af Utskottet, angående bemälde Ordförandes tillsättande, fattade och emot Utskottets, i fråga om Departements-Cheferne, afgifna yttrande stridiga beslut. På samma skäl, som, i afseende, på sistnämnde Tjenstemän, ej mindre inom 3:ne Riksstånd, än nu jeni val 'inöm ‘Utsköttet gjoit sig gällande, böra, enligt min tanka, Fullmägtige äfven vara ' berättigade alt tillsätta Under-Styrelsens Ordförande," ” V’’ ■ to&Mig rtä th ■$:. trot. W'xA. fi tuni. i-Afrf. 2 tian/fet. fS.de 4 STOCKHOLM, i835, hos J. A. WiLiieK. Ankom till Exp.-Utsk. elen 2 Januarii i83£7. Betänkande, i anledning af Herr Grefve Cronhielms motionj om utarbetande af fullständiga Instructioner för DiscontDirectionerne och dessa Verks Revisorer. Uti en af numera framlidne Grefve Cronhielm, Otto Augustq den 3 sistl. Mars väckt cch lån Höglofl.
Och när hon så med ens, med beskäftig Äfven hon kände, att alla dessa ord endast och ifrig liten mun, började förtälja och bekommo för att trampa upp vägen för ett skrifva, huru » rysligt » tråkig och ledsam annat. Och vid denna tanke, som ej ett morbror Karl varit dessa dagar ända till just ögonblick släppte henne, genombäfvades hon nu, hur han hade gått omkring och » tittat af ljuf fruktan som af en vällustig rysning. i luften » och stått och stirrat » långa, långa Men så dog till sist äfven denna tvungna timmar » på bryggan — hon härmade honom konversation bort i ett ögonblicks paus, under till och med på ett oemotståndligt löjligt sätt, hvilken de båda hörde hvar andras andedrägt den lilla impertinenta! — och för hennes genom tystnadens spänning. frågor och lekar hade han hvarken haft öra » Ruth, » säger så plötsligt Karl och reser eller tid, då blef morbror Karl mörkröd och sig upp, » du förstår, att jag i qväll vill, skrattade förläget, när han mötte sin systers måste säga dig något, som du för öfrigt rehälft spefulla blickar, och Ruth böjde sitt dan vet. Jag hoppas allt, men jag lian icke hufvud ned, djupt ned i den präktiga bukett af resa utan visshet. Säg mig blott ett: får doftande dyrbara höstrosor, som någon märklig jag komma igen till våren och finner jag dig slump placerat just vid hennes gamla favoritdå här åter? » plats på verandan. » Ja, » ljöd det der borta ifrån Men — förunderligt att säga — när han efter ett ögonblicks tystnad, sakta som en fem minuter senare, då Klara och Ruth för hviskning. en stund drogo sig undan till den senares » För att aldrig skiljas, » frågar han. rum, blef ensam med den lilla sqvallrerskan, » .För att aldrig skiljas ... » fick han henne plötsligt fast om lifvet och Men när han störtar fram och vill öfverlyfte henne upp till sitt ansigte, ej för att hölja hennes ansigte med kyssar, sträcker banna, utan till — • en varm morbroderlig kyss! hon sin hand emot honom och vänder med tårglänsande ögon sitt leende lilla hufvud undan.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts till Direktionen öfver allmänna Garnisons-sjukhuset gifne nådiga befallning att inkomma med underdånigt utlåtande öfver den at Rikets Ständers Revisorer uti dess afgifna berättelse, angående granskning af statsverkets med flere allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, vid Garnisons-sjukhusets räkenskaper uti 2 § framställda anmärkning, att någon redovisning för af Sjukhus-kommissarien Lindström i och för Sjukhusets bibliothekskassa den 31 December 1859 uppburna medel, 408 R:dr R:mt, icke i nämnda räkenskaper finnes uppitagen, får Direktionen underdånigst upplysa, dels att, under det att Sjukhusets öfrige utgifter redovisas för hvarje månad, uppgöras bibliothekskassans räkenskaper endast för året, dels att redogörelsen för bihliothekskassnn för år 1859, enligt, hvad underdånigst bifogade intyg utvisar, är i Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-rätt granskad utan anmärkning, samt slutligen att denna redogörelse hädanefter kommer att Sjukhusets hufvudbok bifogas för att, i sammanhang med densamma, Kammar-rättens granskning underställas. Remisshandlingarne bifogas underdånigst; och Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. SANDELS. .T. A. RANTZOU. E. vox PLOMGREN. SV. LAGERBERG. TÖNNES WRANGEL. P. O. LILJEVALCH. A. W. TOTTIE. Au g. Grundinson. Stockholm den 19 December 1861. — 308 — (Bilaga.) Att undertecknad, i egenskap af Kammarskrifvare uti Kongl. Kannnar-rättens Ofver-revisions-departement, utan anmärkning granskat redogörelsen öfver Kongl. Garnisons-sjukhusets bibliothekskassas medel år 1859, varder härmed på begäran intygadt. Stockholm af Kongl. Kammar-rättens
Det röda ansiktet log faderligt och liknade en nymåne som just i skördetiden höjer sig över ängsmarkernas horisont. David sade adressen. Framme halv ett, antar jag. Det röda vänliga ansiktet försvann bakom en skärm och David stapplade ut. Det här duger rakt inte, mumlade han, nu måste du vara en man och stå för vad du gjort. Hon har det således redan hon och hennes man har kanske redan haft roligt åt det? I dörren blev han stående som gjuten i gips. Ziri stod nere på gatan och väntade på honom. Han rusade dit, nu eller aldrig! Om han inte handlade ögonblickligt skulle han ej få mod att handla alls. Han hälsade abrupt, nervöst och oartigt, han var medveten om att hon kanske var det inbillning? ändå höll hans hand litet länge. Så blek ni är, sade hon allvarsamt, har ni då inte sovit i natt? Åjo, men jag har skrivit ett brev till er, har ni fått det? Ni tycker väl att jag är fånig och det kan hända att jag är också. Han kände sig plötsligt så talför att han blev helt lugn i känslan av att kunna säga henne allting rent ut. Ser ni, när man går så här ensam som jag och bara drömmer, slår det till sist över i galenskap, man handlar och bryr sig inte om ifall man dör på kuppen. Å, ni kan inte föreställa er vad jag genomgått innan jag lade det där brevet i lådan. Och sedan jag lagt dit det! Och det jag ville säga står inte alls i det där brevet ni måste lova mig att glömma bort alltsammans, det var bara en förfärlig dröm jag hade i natt, och så ville jag ni skulle veta att jag att jag älskar er av hela min själ och att jag varken bryr mig om att ni är gift eller någonting, att ni är mer för mig än någon varit och detta låter bara som banalt prat men det betyder någonting vackert någonting ganska allvarligt och vackert och förfärligt, ska jag säja er om ni skrattar åt mig så bryr jag mig inte om det, jag skall tillåta att ni trampar mig under fötterna eller talar om det för hela världen att skratta åt, men saken är som den är den den sitter som en tjock klump i min hals och jag kan inte bli kvitt det det är tungt att bära, för tungt att bära ensam, ni skall hjälpa mig, hör ni
Till dylika förseelser äro t. ex. att räkna underlåtenhet af den i §§ 7 och 10 omförmälda anmälan, liksom den i § 15 anbefallda anmälan om företagen förändring; försummande af alt genast hafva till hands och vid anfordran förevisa rätta vederbörande de i § 11 omförmälda dokumenter; makulering af desamma; bortflyttande af redskap utan skedd anmälan (§20); vägrande af att lemna nödigt biträde, enligt § 5 etc.; försummelse att efterkomma hvad som är föreskrifvet i § 26, litt h till m, och § 27, litt. d. § 57. När åtal för öfverträdelse af denna lag eger rum, måste husbonden ansvara för sin hustrus, sina barns, sitt tjenstefolks och sina arbetaros gerningar, såvidt det rörer penninge-ansvar eller konfiskation, så vida han ej förmår bevisa, att det åtalade skett emot hans vilja, eller att han sjelf derigenom lidit större skada, än den fördel I^unde hafva varit, som syntes vara tillämnad, samt så vida ej genom flera förefallna omständigheter kan bevisas, att han varit ovetande om hvad som blifvit gjordt; ty i dessa fall, äfvensom när kroppsligt straff kommer i fråga, skola de vidkommande sjelfva bära ansvaret. 1 händelse af att barn, tjenstefolk eller arbetare skola stånda ansvaret f(jr hvad som skett, konfiskeras icke redskapen, utan skall deras värde läggas till plikten. Norska Kommiss. Betänk, ang. När sådana förseelser, som ofvan äro bclagde med straff, upptäckas, skall hätftea af böterna och af den förbrutna redskapen tillfalla anmälaren, derest han derpå gröt anfordran. För så vidt böterna, eller hvad sorn dömes förbrutet, ej tillfalla artmälareny eller han derpå icke gör anspråk, tillfalla desamma »förmändsdlstriktet». Är afgiftbn lagd på de förbrutna redskapen, så äro statskassan och anmälaren, eller »fortaafadsi distriktet» lika prioriterade, l 50.
Jag frågar eder, D c M 2 P t g e in b c r e. lii. 9* mine herrar! då man icke tillhör sig att för en sådan förmyndare eller förmyndare-collegium uppställa något correcliv genom ansvnrjghets-lag, utan frågan är alt tillerkänna förmyndaren eller fönnyndarne samina rättighet, som enligt i §:n Reg.Fm tillkommer verklig Konung, och hvilket grundlagsstadgande bjuder atl Konungens majestät skall hållas i helgd och vördnad samt att Bans gerningar äro mot allt ålal fredade; jag frågar eder, om det är likgiltigt, att man öppnar en sådan frestelse för en enskild man eller flera enskilda, att under loppet af 18 år förvalta och äga en sådan makt? Jag tror det icke ens vara förenligt med monarkiska styrelsens principer? Jag tror att historien bevisat iner än en gång, att sådene förmyndare icke blifva så goda att efterträda, Mvad sorn på min lanke i denna fråga isynnerhet haft inflytande, är det att, då vår Reg.- Fonn för närvar, tillåter att förmyndare kunna vara en, tre eller fem, skall della blifva begagnadt såsom ett correetiv derpå, att man ej har ansvarige förmyndare. Man skall derigenom vida oftare än annars etablera ett förmyndare-collegium, och då jag anser det nästan utan undantag vara bättre och pi incipenjigaie om konungamyndigheten utöfvas af en person än af ett collegium, önskade jag att man icke behöfde detta correctiv. Jag är öfvertygad, att om förmyrjderskapet utöfvades på kortare tid än en half mansålder, skulle R. St. icke finna sig böra bryta mot den sanna principen för monarkisk styrelseform, enligt hvilken styrelsen bör utöfvas af blott en person. Det är en lika stor motsägelse i sak sorn i ord, alt kalla en collegialstyrelse monarkisk. Gr. Anckarsvärd: Jag skulle uppriktigt önska, alten hvar kunde för sina handlingar och för sina förslag till nyheters införande, såsom Frih.
Hvad jag härom nyligen inhemtat, så väl af tryckta authentika upgiftersom af samme mans yttranden tyckes vara så rikhaltigt och fullständigt detaljeradt, och, om jag får åberopa mitt omdöme, så klart, att en hvar kan begripa, utan att vara hvarken militär eller strategist, både de vigtigare punkterna i afseende å Rikets försvar, hvarom man stridt, eller rättare ostensibelt hållit fram såsom egentliga föremål för striden, utan äfven de från helt andra bevekelsegrunder — på sätt och vis främmande för Rikets försvar — ja rent af personliga och dolda, sådane, som man i alla tider sett tränga sig fram, när en embetsmannacorps gjort sin egen Den 26 November f. m. 349 upkomst eller förhoppningar om glans och ära till mål på bekostnad af en mindre framstående, tarfligare, men i verkligheten mera ändamålsenlig gren af försvarsvapnets särskilda fack. Jag måste derföre här träda fram och bära vittne helt och hållet opartiskt om hvad jag erfarit, såsom grundadt på enkla, naturliga, sunda conclusioner, dem jag anser Svenska folket i massa kunna förstå. Som jag icke vill förlänga discussionen vidare, ämnar jag blott tillägga, att då det torde finnas personer på detta rum, som hysa skrupler huruvida det är lämpligt och fosterländskt att här till prot. framlägga i detalj, hvilka de svaga punkterna på vår kust äro, ehuru af dessa detaljer på det hela framlyser, att vårt kustförsvar är, jemförligtvis taladt, lätt och föga kostsamt, så vill jag icke begagna mig af den rätt jag annars anser mig ega, och här upläsa den nämnda promemorian, utan jag anhåller blott, att StatsUtsk. måtte få del af densamma eller, hvad som vore ännu bättre, att Utsk. ville tillkalla mannen, som satt sitt namn under promemorian, så att Utsk. måtte få del af de många värderika uplysningar han utom dessa är i tillfälle att gifva. Jag kan icke förmoda, att StatsUtsk., efter denna min högtidliga upmaning derom, skall underlåta sådant, men om så skulle ske, så reklamerar jag dessa papper såsom min egendom för att offentliggöra desamma.
»Jack säge dig någet, min Lovise», sa fru Ungfrau, ur hvars ögon daggen fallit allra rikast, »allt vore micket micket schönt, aber den Alf und det posetiv dock vore det schönste af allt.» Herr landshöfdingen var också så nådig och tittade in »för att tacka». Han höll ett det grannaste tal, jag någonsin hört, och sa, att de fosterländska känslor han här upptäckt på det innerligaste gladt hans landsfaderliga hjärta och att han var säker, att bland alla de offisiela Gustaf Adolfsfester, som just nu firades kring land och rike, vår alltid skulle ha tilldragit sig en stor och väl förtjänt uppmärksamhet. »Ursäkta, herr landshöfding», sa jag nytert, för nu hade jag plockat ihop litet kurasch igen, »det här är inte alls någon offisiel Gustaf Adolfsfest, utan en helt och hållet privat liten Carl den tolftes fest!» Hur innehållsrik och uppskakande en dag än kan vara, så har den ändå ett slut — så också denna. Hur jag kom hem, vet jag inte, ty allt jag gått igenom började att komma efter! Jag kände mig inte som en människa utan som ett lefvande träbeläte. Så förbi var jag. Ett par koppar varmt te mjukade upp mig litet, men inte på långa vägar nog. »Ruffen lilla», sa jag, när vi väl kom för oss själfva i sängkammaren, »nyp mig litet är du snäll, så jag får känna, om jag känner någonting någonstans.» Ruffen nöp. »Hårdare!» sa jag. Ruffen nöp om igen, nu bra mycket hårdare. »Obegripligt», sa jag, »att jag kunnat hinna bli så förhärdad på så kort tid. En gång till, söta du! Nu knep Ruffen till, och det riktigt, för han var sömnig och ville vara i fred. Ja, nu kände jag litet, Gud ske lof. Otroligt hvad en direktör tål, innan han förgås alldeles! Men nog är det ett kall för ens allra käraste ovän!! Det kan jag ta på min ed efter detta! P. S. Två dagar därefter: Nej, jag måste skrifva ned’et! Det är för galet! Jag har skrattat så jag kan dö!