Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
hvarmed tillräcklig inhemsk arbetspersonal ännu icke hunnit blifva förtrogen, Utskottet ansett böra för närvarande åsättas en billig skyddstull, hvilken föreslås till 3 R:dr pr centner. I öfrigt och då det icke kan vara med sunda statshushållningsgrundsatser förenligt att genom tull fördyra ett råämne af så vidsträckt bearbetning och användning sorn bomull, samt antagligt skäl icke heller kan förefinnas att försvåra införseln vare sig af konstnärsarbeten eller af det främmande födoämnet oskalad ris, torde hvad derom blifvit af Gustaf Johansson föreslaget lemnäs utan afseende. Beträffande sedermera Gustaf Johanssons i hans nyssberörda motion framställda yrkande att, genom höjande af införselafgifterna för en del andra än här ofvan af Utskottet redan behandlade artiklar förskaffa
•— N:o 25. till Rikets Ständer, angående upphörande af den så kallade Kalkugns-afgiften på Gottland: I. 116, R. 121; B. III. 13, A. 48, E. 152. —- N:o 26, till Rikets Ständer, angående användandet af de på anslagen för Nockebyoch Drottningholms-broarnes ombyggnad uppkomna ölverskott: I. 115, R. 121; B. II. 333, 378, 389; A. 389; E. III. 119. 196 — P — Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Maj:ts Nådiga: — N:o 27. lill Rikets Ständer, angående försäljning af sex Läns mans-boställslägenheter i Malmöhus Län: I. 115, R. 121; B. III. 13. A. 47, E. 119. — N:o 28. till Rikets Ständer, i fråga om utbyte af Häradsskrifyare-bostället Hagebohl */2 mantal emot 7/ia mantal Kolshult i Östra härad af Jönköpings Län: I. 115, R. 121; B. III. 13, A. 48, E. 119. — N:o 29. till Rikets Ständer, angående öfverlåtande åt Strömsholms Nya Kanal-Bolag af egande-rätten till en jorderymd från Strömsholms Kungs-ladugård och Stuteri: I. 115, R. 120; B. III. 13, A. 48, E. 119. — N:o 30. till Rikets Ständer, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår: I. 115, R. 120; B. VIII. 90, 165, 219, A. 219; E. IX. 27. — N:o 31. till Rikets Stander, angående utbyte af jord, tillhörande Nyköpings Slott, emot stads-jord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping: I. 116, R. 121; B. III.
De omsorger, som den allmänna vården om folkets helsa kräfver, vakandet öfver sundhetspolisen, ett noggrannt iakttagande af helsotillståndet och hvad derpå menligt kan inverka, ett säkert bedömande af sig yppande utbredda sjukdomar och farsoter, samt ordnandet af de åtgärder, hvilka till dessas hämmande kunna och böra företagas, uppsigten öfver apothek, öfver veterinärläkare, fältskärer, barnmorskor och vaccinatörer, sakkunnigt deltagande i styrelsen öfver länets sjukvårds-anstalter, äro samtligen af den vigt för det allmänna, att de fordra, om icke helt och hållet sin egen man, åtminstone en för hvilken deras handhafvande och underhållande af de kunskaper, på hvilka detta bör grundas, icke allt för mycket undantränges af läkareyrkets speciela utöfning; och att hvarje län egde åtminstone en sådan läkaretjensteman, är utur alla synpunkter högeligen af behofvet påkalladt. Min mening är härmed ingalunda att de öfriga inom länet anställda Provincial läkare skulle fritagas ifrån alla ofvan uppräknade tjensteåligganden, dem de till större delen hvar inom sitt distrikt närmast borde handhafva; men flere ibland dessä, såsom uppsigten öfver apotheken, öfver djurläkareväsendet, vaccinationen, barnmorskeväsendet m. m., borde tillkomma förste Provincial-läkaren, hvilken för öfrigt i denna egenskap skulle åligga att, genom från vederbörande läkare infordrade upplysningar samt, der Kongl. Maj:ts Befallningshafvande så nödigt pröfvade, genom undersökningar på stället, taga kännedom om den allmänna helsovården, med allt hvad dertill hörer, på sätt detta uti en blifvande nådig instruktion närmare kan komma att bestämmas. På grund af hvad jag sålunda anfört, vågar jag, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förslag vid sistförllutna riksdag, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville anslå ett belopp af Tolf Tusen Riksdaler om året, att användas till arfvoden å Femhundra Riksdaler för en förste Provincialläkare uti hvarje län. Stockholm den 28 November 1862. Gust. af Ugglas. Bih. till R. St.
Var den nu omnämnda kompositionen af det nästan alltför tunga slaget, så kan detta däremot ingalunda sägas om hr Andreas Hallens symfoniska suite » U r Valdemarssagan », briljant utförd af k. hofkapellet under tonsättarens egen ledning vid konsertmatinén i Berns ' stora salong i söndags. I visst afseende torde denna genialiska tonmålning kunna anses vara det bästa hr H. hittills åstadkommit. Klar och lättfattlig, effektfullt målande utan alla osmakligt naturalistiska öfverdrifter, melodiös och väl instrumenterad, eger denna komposition alla förutsättningar att varda populär, så mycket hellre som motivet därjämte är en af våra gamla välkända historiska sägner, den nämligen om huru Valdemar Atterdag brandskattade Visby. Ur Algot Sandbergs af Svenska akademien med hedersomnämnande belönade dikt har tonsättaren utvalt fyra taflor, dem han med varma och lifliga färger i toner illustrerat: a) Morgonväkten i S:t Nikolaus, b) » Valdemarsdansen », c) Unghanses dotter och d) Svarthäll (det stället utanför Gotland, där den röfvade skatten anses ha sjunkit). Alla fyra satserna äro synnerligen intressanta. A f de tre första äro vi tveksamma, hvilken bör sättas högst. Den fjärde skulle måhända hafva vunnit något på en förkortning. Anslående äro de emellertid alla och väckte Jakob Kulle ' s äfven på konsertmatinéu det allra lifligaste bifall från den talrika publiken, som dock borde hafva varit än talrikare. Andra satsen måste delvis omtagas på grund af applådernas intensitet. I alla musikvänners intresse hoppas vi, att det ej måtte dröja länge, innan suiten ånyo i sin helhet varder uppförd, t. ex. på någon af k. hofkapellets blifvande symfonikonserter. Herr Andreas Hallen har emellertid genom denna sin nya komposition dokumenterat sig som den må- hända mest framstående bland våra inhemska nu skapande tonkonstnärer. Den tredje konserten, likaledes med uppträdande af k. hofkapellet, biträdt af Martha Bemmert och operasångaren C. F. Lindqvist, skulle gifvas på tisdagen i denna vecka.
Detta lagrum innehåller icke blott bestämmelse af ansvar för smädliga, förgripliga eller lill osämja med främmande magter syftande omdömen och yttranden om samtida Nationer eller Stater m. m. utan ock det stadgande, att en skrift, genom hvilken missförstånd yppat sig med utländsk Magt, må, ehuru icke smädlig eller förgriplig, kunna utan rättegång confisqueras. Härigenom synes verkligen allt, hvad grannlagenheten emot främmande kan bjuda, vara iagllaget, och lagstiftaren hafva träd t den ofvannämnda gränsen ganska nära. Utskottet tadlar det icke. Constilutions-Utsliottets Memorial, N:o 97. s Men att derutöfver ännu medgifva seqnester och indragning af en skrift, utan annat skäl, än alt en elier flere främmande Staters sändebud eller deras Regeringar anmält, att samma skrift innehåller ämnen, hvillka kunna föranleda lill missnöje hos andra Magier, skulle lätt kunna lydas såsom bevis, mindre på hofsamhet och fredskärlek, än på något annat, som hittills icke ansetts, och väl icke heller hädanefter skall komma alt anses, såsom ett kännetecken på Svenska folkets lynne. Sådant är likväl medgifvet uti 5 §• i3 mom. Tryckfrihels-förordningen; och Utskottet har ansett såsom en pligt att hos Riksens Ständer hemställa, huruvida de anse detta medgifvande böra qvarstå i Svensk Grund-lag. Utskottet har icke glömt, att det uti Memorialet N:o 16 anfört tillvaron, icke blott af 3 §. g morn., utan ock af 5 §. i3 mom. Tryckfrihet»- Förordningen, bland de skäl, på hvilka Utskottet i samma Memorial grundade sitt förslag om upphäfvande af omförmälda Förordnings 4 §• 8 mom.
Afd. 5, 6. 34 Den 17 Martil, f. In. skilta och Allmänna, utan äfven att den Inrikes Gälden dermed kan betalas , och att således , sedan vår Allernådigste Konung behagat liqvidera Rikets utländska Skuld, Kronan kari blifva alldeles skuldifi ; och torde ännu ett betydligt öfverskott af FörsäljningsMedel uppkomma, som fordrade Banquens ökade utlåningar för att hålla RörelseCapitaiet i jemnvigt* Igenom den föreslagna SkatteRäntan , ehuru billig , skulle Kronans Intrader så betydligen ökas, att hela Bevillningen kunde för* svinna. Hvar och en finner fördelarne af Jördens bruk under fullkomlig Äganderätt, och huru Rikets tillväxt i production Och Folknummer under tiden kan beredas. I sammanhang härmed bör : 4'0 All Näringsfrihet utvidgas, Urrtgälderne å våra ExportArticlar i det möjligaste mmskas och af Utlänningen hädanefter köpta, här byggda Skepp, njuta i våra Hamnar lika rättigheter , som Svenska ; hvarigenom Productionen , Exporthandeln och Skeppsbyggerierné snart skulle utsträckas. Tullen för Exporten bör blifva blotta Recogiiition och Kongl, Maj:t bestämma Myntsorten och afgifterne på Importen, tili fyllnad i Statsanslaget för Tullen, samt taga Militaira Författningar mot Lurendrägeriét. Men igenom Rikets tilltagaöde styrka kan äfven Tullen för - Den 17 Martii 9 f. m. 35 minskas och alla Författningar mot Luxe och Lurendrägeri blifva mindre nödvändiga. 5:0 Kongl. Majit bör äfven, efter behag, till kustförsvaret och Riksgagneliga företag få använda öfverskottsmedlen af Kronans ganska betydliga Intrader, hvilka endast genom ett bibehållit RörelseCapital kunna oafkortade ingå och gifva vår Allernådigste Konung råd att fortsätta all sin välgörenhet för ett Rike , hvars vidsträckta Odlingsfält och Naturförmåner begagnade, återgifva beständigt ökade medel till Folkets sjelfbestånd , välmåga och sällhet.
Bifölls. £>cn 18 September f. m, 105 Herr Hjerin' Jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa! pro* position örn anslagets upp,förande unde? särskild fub.uk,. Herrdrefven.: och LandtMarskalien hemställde, om Bidderskapet och Adeln fann nödigt att det fötpEy tings,Staten, nu; beviljade anslag borde ■under en ny rubrik, med namn, af JFyringsStatj å, tionde fcfufyudTifeln, uppföras., Ropades, Ja,. Friherre, fknckareyäedii HlKerr von Hartmansdorff begärde, att StatsUtskoftets,. Betänkande rörande Tredje BufyudTiteln skulle punctvis föredragasföreställde jag mig, att äfven Statsutskottets i: anledning af, Kongl, Majrts sista Kådiga, Skrifvelse angående tredje Hufvud-Titelns behof, afgifne särskilta Betänkandet, skulle till pröfning företagas. Jag anhåller nu att äfven detta. Betänkandet må varda uppläst, på, det. saken, må kunna, afgöca.s, i ett sammanhang. Herr Grefven, och fund td\ I Ar ska lien förklarade, a.tt han, ä.mnat för Bidderskapet och Adeln föredraga SfatsU(skottets af Friherre Anckarsvärd oroförmälte Betänkande, så snart Utskottets, nu,under pröfning varande Utlåtande blifvit afgjordt, lyten då Friherre A.nckajsyärd önskab, att försinamn-s de Betänkande måtte nu.genastijppläsas, för att, i sam. inanhang med förevarande Utlåtande, pröfvas, Anie Herr Grefven, och. Uaud.iMarskalken hemsiaL.
Om man ej vill afse inkomsten af den ärligen innestäende delen af summan till jernvägarnes nytta, hvilket jag skulle anse riktigast; kunde den för bankens räkning och till dess konsoliderande på lämpligaste sätt förräntas. Hvad det andra föremålet för bankovinstens användande angår, får jag, på det sätt jag här går att vördsamt föreslå, förena mig med Hr doktor Sandbergs, uti 2 mom. af bans reservation, afgifna yttrande. 11 Utöfver den till jernvägsbyggnaden föreslagna summan återstår 1,566,000 r:dr b:co af nuvar. bankovinst; låtom oss afsätta denna, till bildande af filial-afdelningar utaf banken i landsorterna, att efterhand inträda i verksamhet vid de tider närvar, privat-bankers oktrojer upphöra och härigenom draga den oformliga vinst, som nu genom denna bankrörelse tillfaller enskilda, under R. St:s disposition och dymedelst låta den komma Statsverket till nytta. Föregå vi kommande Ständer med detta exempel, skola de säkert ej underlåta att för samma välgörande ändamål afse någon del af blifvande bankovinster. Vi böra ej blunda för de olyckor privatbankerna i en framlid kunna draga öfver oss; de äro många och stora och att de blifva ju längre desto värre är för skenbarligt och allmänt erkändt att behöfva bevisas. Må derföre ofvannämnda, å det föreg:de förslaget, återstående summa af bankovinsten, 1,566,000 r:dr b:co användas för här omnämnda ändamål, på det sätt, att den till dess eget förökande förräntas, intill dess den upphörande oktrojen för någon privatbank påkallar hela eller någon del af summans användande. Man räknar på bankovinsten för näringarnes understödjande; för Statsverkets behof; i och för bankens förstärkande — Nå väl! — Vilja vi en gång för alla och i stort upphjelpa våra näringar och bringa oss till allmänt välstånd — låtom oss då anlägga jernvägar.
Aldrig sjunga fåglarne vackrare än i vårdträdet, och när en man, som varit länge borta på sjöfärder eller i krigsäfventyr, kommer hem, då hälsar honom en susning i dess krona, som väcker hans käraste barndomsminnen. Äfven häraderna hafva sina vårdträd, under hvilka rätt skipas, och folkstammarne hafva sina, där de samlas till tings och rådgöra om krig och fred. På hafvet i stormen hör man necken slå sin harpa, och från älfvar och forsar förnimmes stundom i sommarnätterna strömkarlens strängaspel. Ej sällan händer, att två af Järnskogens farligaste Lokesöner, ulfvarne Skall och Hate, lämna sitt tillhåll och jaga efter solen och månen under deras färder på himmelen. Asagudarne hafva hitintills alltid lyckats frälsa dessa undan deras förföljare, ehuru de ofta kommit dem så nära, att de blifvit skymda för människornas ögon (vid soloch månförmörkelser). Fullt trygga känna sig soloch månehästarnes länkare först, när de hunnit till varnernas skog i aftonrodnadsalfen Billings land. Varnerna äro aftonrodnadsalfens stridsmän. Sedan solen gått till hvila, vaka de ännu öfver henne »med burna ljus och tända facklor», som kasta sitt sken på himmelen och förgylla kvällens skyar. Till minne af det gamla fäderneslandet, af urfädernas grafvar och af de vigtiga händelser, som i urtiden timade på den skandiska halfön, bedja de söder om hafvet boende germanerna med anletet vändt emot Norden. NORNORNA. DOMEN ÖFVER DE DÖDE. SALIGHETSOCH STRAFFORTERNA. Urd, ödets dis, är också dödens. Emedan hon bestämmer hvarje människas lefnadsöden och lefnadslängd, bestämmer hon äfven hennes dödsstund. Hon, som lägger lifvets lotter, lägger dödens. Hon, som med sina systrar råder öfver det förflutna, närvarande och tillkommande, råder öfver och samlar under sitt rikes spira det förflutnas, närvarandes och tillkommandes alla slägten. Såsom dödens dis och herrskarinna i underjorden kallas hon äfven Hel.
Med föranledande hvaraf tyckes kunna antagas, det kostnaden för ifrågavarande renskrifning, verkställd på sätt i ofvannämnda punkt föreslås, vid blifvande Riksdagar ej bör uppgå till högre belopp , än hvad som motsvarar 6 högst 3 Cancellistarfvoden, hvilket således förslagsvis uppgifves såsom kostnad för all erforderlig renskrifning af Utskottens Memorial och Utlåtanden, i händelse densamma, enligt förslaget i denna del, skulle ensamt genom Expeditions-Utskottets försorg bestridas. Expeditions-Utskottet, som sålunda i de 3:ne ofvanstående Hufvud-punkter uppfattat dess Förslag till Stadganden i afseende å tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid blifvande Riksdagar och dermed gemenskap egande ämnen, har jemväl ansett sig, till beredande af en lättare öfversigt deraf, böra härstädes, nu i korthet sammanfatta de föreskrifter, hvartill förslag uti 4o Expeditions Ut sko Uris Memorial N.o ^10, det föregående blifvit framställda och tillika dem emellan iakttaga den skillnad, att serskildt varda uppförda de af dessa föreskrifter, livilka, derest förslaget i dessa delar bifalles, icke föranleda till någon åtgärd från Rikets Ständers sida, och serskildt de, hvilka sådan åtgärd påfordra_, jemte hvad, i Expeditions-IJlskottets tanka, dervid må vara att iakttaga.
Dessutom och då bevisningen, särdeles i brottmål, i hufvudsaklig måtto beror på öfvertygeisen om helgden af edgångar, vore i denna del fot allmänna säkerheten högst äfventyriiga följder att befara, genom den lättsinnighet deras möjliga missbruk i förevarande fall och. alvea Den j g Juni. afven blott vanan af ständiga värjemålseders afhörande, skulle hos allmänheten åstadkomma, och hvilka betydliga olägenheter icke i något hänseende kunna ersättas genom upptäckten af några skogsaverkare, afven i det fall att tillförlitlig säkerhet alltid kunde till angifvarens vittnesmål fästas. Grunderna för den i it §. 17 Cap. Rättegångs-Balken stadgade rätt för vakter och dem som Rättens eller Konungens Befallningshäfvandes ärenden gä, att vittna om det som dem derunder händer, äro tydligen utvecklade i Kongl. Brefvet den 4 Juli 1741, nemligen, att vakter merändels äro ensamma och böra derföre så mycket mera fredas, sorn allmänna säkerheten derunder beror, att de, som skola freda andra, sjelfva njuta skydd och säkerhet, oell sådan vakt eljest skulle kunna saklöst öfverfallas, då han står på post och ej får gå derifrån, samt att de åter, hvilka Rättens eller Konungens Befall ningshafvandes ärender gå, dagligen och stundligeti skickade att uträtta hvad dem befalles, icke kunna hvarje gång taga vittnen' med sig. Och som dessa omständigheter icke äro hit lämpetiga och Kongl. Maj:t på sådan grund, så väl gönom ofvanbenämnde Bref af den 4 Juli 1741 sorn ock genom Kongl. Brefven den 26 Augusti 175; och den 16 Maj 1764, af hvilka det sednare rörer enahanda fråga, sorn den nu förevarande, afslagit en sådan vittnesgildhet för åtskilliga der uppgifne personer, ansåg Högsta Domstolen densamma icke eller för dem, som anträffa åverkaren under utöfningert af sjelfva förbrytelsen, böra äga ram.
I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft gjorda framställningar om ökande af det föreslagna pensions-beloppet för hvardera af Statsrådet Poppii döttrar till 750 R:dr, hvarvid erinran egt runi om Statsrådet Poppii 60-åriga, till större delen på samhällets upphöjdare embetsmanna-platser och till främjande af svenska näringarnes och isynnerhet åkerbrukets bästa, i Statens tjenst oafbrutet använda verksamhet samt om samhällets förbindelse alt under sådana förhållanden och då sterbhusets tillgångar voro dertill otillräckliga, lemna åt hans 2:ne oförsörjda döttrar ett för deras bergning erforderligt underhåll; hvarjemte blifvit yttradt, att de ifrågasatta pensionerna borde icke blott afse lindring i de oförsörjda döttrarnas ömmande belägenhet, utan äfven vara ett uttryck af fäderneslandets erkänsla för en stor och utmärkt förtjenst, samt ett vedermäle af aktning åt den hädangångnes minne. 128 Expeditinns-Utskoltets Förslag till willérd. Skrifvelse, N:o 229. Vid öfvervägande af livad salunda blifvit anfördt och föreslaget, hafva Rikets Ständer funnit sig böra ät hvardera af Statsrådet Poppii döttrar bevilja en årlig pension af 750 R:dr R:mt, att utgå sällinge de förblifva ogifta. 19:o. I betraktande af framlidne Landshöfdingen i Vester-Norrlands län, friherre Hampus Wilhelm Mörners långvariga tjenst, har E. K. M:l föreslagit, ali bemälde friherres eflerlemnade enka, Lucia Margaretha Liljenstolpe, som, sjelf sjuklig, med 3 oförsörjda döttrar, af hvilka 2:ne äfven sjukliga, befunne sig i särdeles ömmande omständigheter, måtte på Indraguingsslaten erhålla en pension af 000 R:dr R:mt.
Oovso. kl Näxv§r>iix« krelle-Srlivilslg t.e>lLmäker5 vltzkrr llllk. iVsiämsa. kl N-iiervlrö» Lon<js-Sllnlleks I.e6Lmäler5 vlgnri Jonss ^aäorssson. Lenom Prolocolls.Utdrag af den 6 denneS, har det Hederwärda Bonde. Ständer meddelat Stats. Utskottet de anmärkningar, som hindrat a nia - antagandet af hwad Stats Utskottet r särskilts Betärkanden tillstyrkt i afseende pä ätffillige förestagne Stats-Utgifter, nemligen: 1:0 En pensisns-Stat för blesterade Gffi» cerare och Under.(Officerare, 6,500 Riks» ' daler. Dä Stats-Werket förut aldeles icke bidra, ger till underhället af de utaf Fäderneslandet förtjente Män. som i Rikets tjenst haft lif och blod osparde, har Stats-Utffottet icke bordt un. derläta att tillstyrka öfwerlemnandet till Kongl. Majus Disposition af den mätteliga summa, som Kongl. MajU till Pensioner för blesierade Officerade och Under. Officerare i Räder äffat. Armeens Pensions. Catzas Fond, hwarifrän af« ffedade Officerare erhälla Pensioner, har sin upp. rinnelse förnämligast ifrän Krigsbefälets egne tillffotter; men Soldater bekomma gratialer frän Krigsmanshus Casian, som bär sin hrrfwudsake. liga inkomst frän donerade Hemman lamt inne. hällningar pä Embetsmäns löner. Dä för öf. rigt Stats. Werket har tillgäng till ven nödiga summan, och de zme andre Riks. Ständen den. samma bewiljat, lärer det Hederwärda Bonde. Ständet icke heller undandraga sig att bifalla, det
Den lifliga glädje som upfyller alla brost torde göra förlåtligt om äfwen jag deraf hänförd bryter den blygsamma tystnad, med hwilken jag pä detta rum hört medborgerligheten förestå, snillet uplysa, och wälmeningens misitag fogligt rättas af kunskapen och talangen. Fritt och enhälligt hafwa wi antagit en Regeringsform, upgifwen af ädle män, dem Fäderneslandet beklädt med det högsta. förtroende som nägonsin hedrat och belönt utmärkta egenskaper och warm Fosterlandskänsla hos Swensta medborgare. Fritt och enhälligt hafwa wi walt en Konung hwars milda dygder, hwars hela förflutna lefnad äro dyrbara underpanter af den omsorg för Folkets sällhet och Statens sjelfbestånd, til hwilka Han stall upoffra sina Den 6 Junit. äterstäende dagar. Enhällig är wär önskan at fira och förewiga denna stora sällsynta lycka, den ingen af wära förfäder i sin dubbla bemärkelse njutit. Men fröjdefestens werkningar sl elwi nu a med ljudet af desi sänger tidens band störtar minnesstoderne i gruset —. »välgörondet ensamt bär genom seclerne frain sin osörswagade rätt til kommande flagters tacksamhet. Och hwilkct sätt är mera »värdigt den Konung wi walt, mera enligt Desi hjerta än en wälgörandets handlmg. Bland de föremäl som i detta afseende förtjena Högloft. Ridderstapets och Adelns upmärksamhet och walwilja, mä mig wara tillätit at i synnerhet nämna Upfostrings-anstalten för Döfstumma och Blinda, skapad af en man som til andamälet haft ingen annan ledare än sit hjerta, til medlen ingen annan än sit snille, och inga andra utsigter af hjelp och understöd än hoppet pä Försynens skydd för goda afsigter och förtroendet til en ädelmodig Nations »välgörande böjelse.
Nog h ar jag haft'et så lång t j ag kan minnas tebaks ! A N D E R S . Anders Olsson. J A N S O N . Du hette väl inte h ändelsevis Nätt f örut? Hvasa? Åh hör nu .. har han fått för myck et i h ufvu't? J ag kan väl inte heta mer än ett heller.. J A N S O N . Åh! sådana der gökar kunna ha fem, s ex namn ibland! Kom med nu bara! K A R L E N ( som förut talat , slår Janson på axeln ). Hör nu konstapeln.. J A N S O N . Hvad nu? öfverfaller ni polisen? J ag tar er till vi ttne på att jag blifvit öfverf allen P E T T E R S S O N . Men.. C A R I N ( ifr igt ). Ja, det såg åtminstone j ag! J A N S O N . Kom nu, ni f öljer med till vaktkontoret båda två.. Vi ska väl se om inte den här gök en ska komma på fästning för omaket .. hur många gånger är du straffad? A N D E R S . Nej hör nu, konstapel eller hvad han ä' vet h an ingen lefvandes skam? T ror han att j ag ä' en tjuf? 80 J A N S O N . Jaj a ... man vet inte så noga! A N D E R S . Jo det ä' en fin stad, Stockholm, men vänta ni , j ag skall klag a för prosten derhemma, och det skall snart bli annat af ! Jag har kommi t hit för te' hels a på Anna-Stina, och jag trodde inte att det skulle vara något farligt, inte ... och vill inte han släppa mig , så klag ar j ag om det vore hos sj elfvaste kungen! J A N S O N . Du skulle hi tta dit då, din s tack are! Kom bara genast med till vaktkontoret! A N D E R S . Jag ger hans kantor fan, ska' j ag säga honom ... för jag har vittnen på att jag inte g jort något ondt ... och när jag inte det gjort J A N S O N .