Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då och då saktas maskinen, och ångbåten stannar vid en brygga, der en gammal aktuarie njuter af sin semester öfver Allehandas spalter, en puttrande köksa med armarna i sidan väntar på kött från Frögren, och en studenträkel, som egentligen skulle informera en gänglig pojklymmel, står och tager sjelf information af ett par damer i ljusa, lätta sommarklädningar med schäferhattar öfver de blonda hufvudena. – Så stoppas det, en fru hoppar ner på bryggan, passagerarne höra, hvad Mamma säger till lilla Kalle, Kalle, som sitter och metar i en nytjärad eka med benen dinglande öfver tofterna, höra också, hvad lilla Kalle svarar Mamma, och vips är fartyget åter i gång, och stället försvinner småningom ur de spanandes synkrets. Nere i den eljes tomma matsalongen sitta två herrar och prata med ångande kaffekoppar och halffylda likörglas framför sig. De hafva nyss slutat sin middag, och de samvetsgrant tömda buteljerna, hvilka uppasserskan just lyfter bort från bordet, hafva lemnat ett rödlätt skär efter sig på herrarnes ansigten, kring hvilka de fladdrande rökmolnen från de blossande cigarrerna sprida sitt blågråa töcken. Den yngre af dem är en medelålders man med en stel, afmätt hållning, ett stelt stereotypt ansigte och ett stelt klotaktigt, framtill kalt representativhufvud; och det ängsligt sökta, puritanska i hela hans person stärkes ytterligare genom den mörka, omsorgsfult knäpta svarta bonjouren, och genom den onaturligt orörliga, tunga hvila, i hvilken alla hans lemmar sväfva. Sjelfva anletet är också det orörligt; blekt, dödt, påminner det om en gipsmask, och de ljusa, långa mustacherna dölja det enda minspel, som synes i hans ansigte, en spasmodisk muskelrörelse kring de fibrösa läpparne.
Pr, II Band, 38- 3S4 Den S Martil, genom ett sjöförsvar kunna binnä till deri betydenhet som erfordras för fredens bibehållande, än om denna summa användes på något annat sätt, och detta emot ett land, sorn genom aine omgifningar, må hända sina försto-1 ringsprojecter, i följd af sakens natur kostar ali sin styrka på sina Arméer och liknöjt ani ser sin flotta. Jag tror att vi kunna hiniia denna angränsande magt i sjöstyrka rrieri ej i Arméer, och om någon gång nationalfriheten botas af dess öfvermagt, skall, likasom fordom Grekeland, äfven Scandinavien finna ett Salamin, utan att, soni jag vågar troj behöfva dess Termopylen jag har nämnt stationer i sarrimandragding, detta torde fordra en, explication hälst min mening ej kan vara att flytta Örlogsflottan till Stockholm* emedan detta innefattar en orimlighet. Jag menar således att jag tror^ det skärgårdsvapnet både från Götheborg och Stockholm bör flyttas till Carlscrona, där det mycket val kan bevaras i öfveftäckta dockor. Med huru skall då Stockholm försvaras ropar man? dertill svarar jag, att vid hvarje sig yppande orolighet skail en Skärgårdsflotta, sorn naturligtvis först bör utrustas, med yttersta skyndsamhet blifva färdig i Carlscrona, der medlen äro stör* och förråden, i följd af bättrd tillgångar genom förbättrade ärengeménter, måste vara fulla; allt som deésa fartyg blifva färj diga afgå de med ordres att rendeVöusera hvar sorn hälst Och distatlcen kati ej anses stor då dtftta vapen erhåller dea rörlighet hvartill del Den 6 Martil, 595 kari hinna. Jag vågar tro, att vid en sådan regering skall Skärgårdsvapnet vara i Stockhol msskären val utrustat och redan öfvat förr än riu, aå ty värr sorn.jag förut haft äran att säga, medlen gå åt tili corpser och stationers Underhåll och lemnar litet öfrigt för fartyg och förråder.
I öfverensstämmelse med hvad Utskottet här ofvan anfört och då, med den jemkning i aflönings-beloppet för Sekreteraren, hvilken Utskottet ansett böra ega rum, det erforderliga års-anslaget för ifrågavarande embets-verk, enligt tabellen, uppgår till 27,000 Ridr, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer, med godkännande af grunderne för det af Kongl. Majit framlagda förslag, måtte, jemte indragping af det i nu gällande Riks-stat med 3,725 R:dr uppförda anslag till Tabell-kommissionen, för inrättande, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades hemställan, af ett statistiskt embets-verk under namn af Statistiska Tabell-kommissionen, bevilja ett anslag af 27,000 R:dr R:mt årligen, att utgå på det sätt Utskottet, enligt tabellen, föreslagit, med dermed fästade vilkor, att tjenstemännen vid Kommissionens Central-byrå skola underkasta sig den förändring i tjenstgörings-skyldighet, som af framdeles tilläfventyrs skeende jemkningar i organisationen kan blifva en följd, samt att de icke få med sina beställningar förena annan allmän befattning. Slutligen får Utskottet äfven tillstyrka, att, i enlighet med Kongl. Majits nådiga framställning, Rikets Ständer må å Riksgälds-kontoret anvisa dels såsom hushyresmedel att utgå intilldess embets-lokal binner anskaffas i något Kronans hus, 1,000 R:dr årligen under nästa statsregleringsperiod, dels till anskaffande af nödige inventarier, för en gång, 1,500 R:dr R:mt, med underdånig anhållan att, till besparing i kostnaden, lokal för det nya ernbets-verket måtte, så fort ske kan, i någon af kronans byggnader beredas. Varande sistnämnda båda anslags-summor å den utlåtandet åtföljande tabell öfver extra anslagen (JV2 9) upptagne. 5:o Kongl.
Då dessutom härtill liigges att de lägre tjenstemännens löner väl torde komma att förhöjas, lärer B. o. Ad. finna att Utsk:s förslag i denna punkt icke bör bifallas. Jag yrkar fördenskull att, med förkastande af förslaget, den gamla 2:dra g måtte bibehållas oförändrad, med sin från 300 till 1,200 Bdr stigande skala. Frih. Baab: Jag finner mig med tillfredsställelse vara förekommen af Gr. af Ugglas i det yrkande jag velat framställa, och jag förenar mig således med honom i begäran om afslag å den nya och bibehållande af den gamla g i Bevilln:sFörord:n. Om man konseqvent skulle gå till väga i afseende på det beslut, som nyss fattades, borde man förändra den gamla § i öfverensstämmelse med den föregående, hvilket jag så mycket hellre skulle göra, som den förmodan hvilken Utsk. yttrat, eller att lönerna skulle förhöjas, tyckes åtminstone till någon del hafva öfvergått till visshet. Jag yrkar afslag. Hr von Koch: Till följd af det beslut, som nyss fattades, tror jag också det vore riktigast att borttaga det minimum af inkomst, som för embets och tjenstemän är befriadt från bevillning. Sådant lärer väl emellertid icke här låta sig göra, utan Utsk. torde få lof att tänka på någon annan utväg. Förmodligen kommer man också icke längre än till hvad Bevilln.Utsk:s Ordförande i detta hänseende medgifvit, och derpå vill jag taga fasta samt önskar, att vi måtte stanna dervid. Jag vill för min del blott nämna, att om vi skulle fortgå på den bana, som Utsk. beträdt, komme vi, enligt min öfvertygelse, att inledas på rena kommunistiska åsigter; och denna slags progression, mine herrar, är en af de allra farligaste former, i hvilken kommunismen på sednare tider förklarat sig vilja framgå. Denna anmärknings riktighet bevisas bäst deraf, att vårt Beviiln.Utsk. verkligen inträdt på denna bana.
St. beviljade det belopp, som begärdes, skulle behofvet derigenom intill nästa riksdag någorlunda kunna afhjelpas; men jag har icke hört, att Regeringen någon gång förklarat, att alla behof för' framtiden skulle blifva fyllda genom anvisandet af det belopp, som blifvit äskadt; och då, utom de årliga behofven, som först måste fyllas, andra från riksdag till riksdag uppstå, är det så mycket angelägnare att väl åtskilja, hvad som vid hvarje statsreglering skall återkomma, från det, som för en gång erfordras. Af den förra beskaffenheten äro de under discussionen förekomna anslagssummor. Jag får således förnya min anhållan om bifall till beviljande af de 54,000 r:dr, reservanterna tillstyrkt» Gr. Horn: En värd ledamot, som gillat de premisser, jag till grund för mitt förra yttrande anfört, har likväl ogillat den conclusion, hvartill jag kommit. Jag skall medgifva, att jag skulle önskat, att jag kunnat komma till andra conclusioner; men då man ogillat det af mig och äfven af andra ledamöter vid denna riksdag gjorda förslag till reorganisation af våra stridskrafter, sedan man förkastat en sådan ide', ser jag icke, hvarifrån medel genom reduetioner skola kunna tillvägabringas för oeftergifligen nödvändiga behof, såvida de icke af R. St. anslås. Jag ber att få återkalla i R. o. Ad:s minne, hvad jag i början af riksdagen yttrade vid återremissen af Utskts förra utlåt, i detta ämne, att nemi. de Hrr, som försvara den närvarande organisationen af våra stridskrafter, äfven måtte på sitt ansvar bära tillstyrkandet af de anslag, som nödvändigt måste blifva en följd af den gamla ordningens bibehållande.
Jag kom till L — s prestgård — presten der var en slägting — och der hade jag det nog godt och bra, men mitt lifliga sinne tröttnade dock snart vid det tysta, enformiga lifvet hos det gamla, barnlösa paret. Mina romantiska griller hade ock så till vida förändrat sig, att jag nu icke längre undrade, hvarifrån jag skulle få mig en hjelte, utan huru jag skulle kunna få ett eget hem och en egen verkningskrets. (Forts.) Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos alla edra bekanta! i r-v i i K I | |_J U IN tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag frän alla omi råden för qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida L af papperet bör användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. Lilla Folke. Rationel kosmetik. (Slut fr. föreg. n:r.) jtÉpiwi vilja nämna några tillförlitliga medel, |£#g2 hvilka obetingadt kunna användas: Mot flottig hy: koncentreradt alkaliskt tvättvatten, efter detta tvättpulver och D:r Ktihnes hyförbättringsmedel (Se Ktihnes Kosmetik). Mot solbränna: best.rykning msd söt grädde. Mot brun hy: alpblompasta. Mot hettblemmor: viol toalettättika. Mot hudskörhet: gold-eream och tvättpulver. Mot hudfjällning: heta bad. Mot blekhet: blyfri pasta i rosa eller rödt. Lika sorgfällig vård, som man egnar huden, bör man egna tänderna och munnen, ty mycket beror derpå. Alla tandpulver, som innehålla mjölksocker, lindkol, alun, borax, cremor tartari eller salicylsyra, äro skadliga för tänderna. Munvattenessenser, i synnerhet desinficierande, motarbeta genom sina antiseptiska beståndsdelar svampoch vinstensbildningar. Tandtvåler innehålla vanligen mycket natrium-hydrat, som gör tänderna lösa, och tandpasta — odontin — har ofta bland sina beståndsdelar alun, honung eller sockersirup, hvarför man bör vara försigtig i användandet deraf.
Man finner lätt hvilka kostnader som skola vara oskiljaktige från dessa ofta inträffande omlastningar, och att det är en fullkomlig omöjlighet att bestämma tiden, då varan kan i Christinehamn vara afhämtlig, emedan sådant beror på en större eller mindre tillgång af forslare för landtransporterne. För att afhjelpa dessa olägenheter och bereda landet flere andra förmåner, har man derföre varit omtänkt på en Båtleds öppnande emellan Philipstad och Sjöändans lastageplats. De af den förtjenstfulle ÖfversteLieutenanten och Riddaren Hällström och Capitaine Ekenstam i detta hänseende gjorde undersökningar vitsorda ej allenast möjligheten af denna Båtfarts öppnande, utan äfven de ekonomiska fördelarne deraf. Enligt förslaget skulle Båtleden föras från Daglösens sydöstra ända till östersjön, derifrån förbi Storfors och Lillfors Bruk till Öjvettern, och slutligen följa den gamla ledningen till Sjöändans lastageplats. Kostnadsförslaget för detta företag, då det skulle utföras med lutande planer i stället för slussar, uppgår till 78,700 R:dr B:co; men man har, vid betraktande af de ifrågakommande jordersättningarue, upptagit summan till 100,000 R:dr B:co. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 20 October e. m. kan blifva stor för Landshöfdingarne att ikläda sig samma ansvar, som ComittéernaB Ledamöter; skulle jag dock gerna vilja lära närmare känna Riksens Ständers rättighet, att ålägga Landshöfdingarne detta ansvar , blott med iöranledande af Kongl. Maj:ts förslag , att de skulle vara Ordförande i nämnde Comittéer Dermed är likväl icke åsyftad någon personlig ansvarighet, utan blott en ledning. Det är ej till Landshöfdingen penningarne lemnäs; utan till Staden. Väl har jig mig bekant, att Riksens Ständer då de bevilja ett låne-biträde, äfven kunna föreskrifva villkoren för detsamma; men endast för dem, som blifva delaktige af lånet. Man skulle annars nog långt kunna utsträcka sina fordringar å Konungens Embetsman; och jag anhåller derföre om Herr Grefvens och LandtMarskaikens
Så har han i » Jonte och Brunte » med dess mycket korta versrader idel kvinliga och löpande rim, och af de förra går ett regelbundet igenom tre rader, så som i denna märkvärdigt vackra slutstrof, då man riktigt hör hur långkärrans hjul skramla i de djupa vägspåren: ' " Och Jonte han fumlade druligt med tömmen och Brunte han drumlade framåt i drömmen, han stötte, han stracklade — hölasset vacklade fram utmed strömmen. Man kan nästan säga, att dessa strofer äro skrifna med idel rim.220 Så alt en versens fulländade virtuos det är Gustaf Fröding, men den lätthet han har att forma förleder honom understundom till en del klåfingrigheter, som kunnat vara borta och som nog också snart gå bort. Det är på samma sätt med honom som med de store musikexekutörerna, som ibland låta sin fingerfärdighet löpa iväg med den musikaliska uppfattningen. Dock möta vi dessa konstigheter sällan. Men detta att vara virtuos är dock ej alltid precis det samma som att vara en stor konstnär. Det förra har jag trott mig kunna bevisa, det senare är sådant som knappast kan bevisas, emedan de rent andliga nyanserna sakna ord, ja begrepp tills vidare. Jag har redan påpekat författarens ovanligt skarpa natursinne, och jag skulle kunna ytterligare framdraga den känslighet för det lilla här i världen, som isynnerhet dessa låtar visa, en medkänsla som har den förtjänsten att vara fri från ali falsk sentimentalitet och som hellre slår öfver i en adlad och frisk humor. Om jag så säger, att jag finner denna humor i » En hög visa », så kan en annan säga, att han inte ser den, utan finner denna bit » sökt ». Då kan jag visserligen påpeka, hurusom man alldelés inte i främsta rummet får fatta stycket som en parodi; åtminstone är det parodiska elementet såsom menadt nästan försvinnande obetydligt. Det är sig själf författaren ställer i en halft komisk, halft sorglig dager. Han går borta på landsvägen där i Värmland och tänker på sin kära; huru minnes han ej lifligt ali den härlighet, som var förr.
Utskotts, af 3tne Riks Stånd bifallne, Betänkande N:o 443., angående ytterligare understöd för Nybyggare i de Narra Provincerne, uppsatt förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i ämnet, hvilket förslag jemväl blifvit af samteltge Riks-Stånden gndkändt; så har ett utaf förbemäldte 3;ne Utskott gemensamt afgifvet Utlåtande N:o 576, uppå åtskilliga mot deras Betänkande framstalde anmärkningar, kommit Expeditions-Utskottet till. handa; Och sorn detta utlåtande, hvilket numera äfven är af samtlige Riks-Stånden gilladt, innehålla 2:ne, på grund af anmärkningarne, projecterade tillägg och förändringar i redactionen af Rik tens Ständers ifrågavarande underd. skrifvelse, får Expeditions-Utskottet alltså, i enlighet dermed, til! Riksens Höglofl. Ständer förnyadt förslag till samm* Skrifvelse vördsameligeu öfverlemna. Stockholm den ag November 1823- UndtrJäniga Skir/velser. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d» 8 Dec. 1823. Preste-Ståndet d. 8 _ — Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d.ro Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Ytterligare understöd för Nybyggen i de Norra Provincerna. S. A. K. H os Riksens Ständer har fråga förekommit om otillräckligheten af de hittills vidtagne anstalter, till befordrande af odling och folkökning uti Rikets Norra Provincer; i anledning hvaraf åtskilliga förslag, till befrämjande af detta ändamål, blifvit framstalde.
Jjagar, som äro under utarbetning, och N:o 20, i anledning af väckta frigör orri ändringar uti nu gällande Författningar, angående utmål till Grufvor, samt om rättigheten att å andras egor hemta Myrmalm. S. D, Föredrogos 1 nyo och bifollos Banco-Utskottets Memorial, Njo 32, angående tillåtelse för de Academier , Collegier och Allmänna Inrättningar inom Hufvudstaden , som, enligt 1823 års Banco-Reglernente , fått, mot lika numerair i Banco-sedlar , till visst belopp årligen utvexla silfvermynt, att enahanda rättighet äfven för år 1829 kunna begagna, och N:o 5 5, med anledning af hvad 1827 Srs Hevisions Berättelse förmäler, om det go Prot. Utdrag den 21 April 182g, skick, hvari cross-bottnarne uti det sä kallade Archiveller mindre Bancohuset sig be» finna; hvaremot i grund af gjorda anmärk, ningar återremitterades : N:q 33, om antagande aF eri i Byggnadsyrket erfaren person, för Bancohusens underhåll och vård m. m. emot å Stat upp^ fördt årligt arfvode, oell N:o 04, i anledning af hvad uti i8a5 års Revisions-Berättelse blifvit framställdt, rörande den i Maji månad 1823 tillförord-, nade och intill December månad 1824 fortfarande serskilda Administration till fullbordan af de efter 1822 års Revision inställde Byggnadsarbeten. S. D. Vid å nyo skedd föredragning af Lag-Utskottets nedannämnde Betänkarulen, bifölls N:o 47, öfver gjorda förslag till stadganden, hvarigenom må förekomtnas, att personer, som uppnått myridighets-ålder, men ändock blifvit under Förmyndare ställde , under detta ornyndighets-tillstånd ådraga sig gäld; äfvensom Ståndet lät bero vid N;o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid åtskilliga till Utskottet återremitterade Betan-: handen ; S. JD. Prot.
Kammar-Coilegiurrt framstälde , i underdånighet tillstyrkt, atc i allmänhet den för hvarje Ort eller Län af Landshöfdingärne uppgifne och förut vanliga vigt å ett lass rente-hö, vare sig vinter-eller Sommar lass , äfven hädanefter måtte bibehållas oförändrad och tjena till efterrättelse, ej mindre vid höets utgörande in natura j äu det samrnas betalande 5:te Bandet, 173. 174. med »378 Den 16 Juli. med penningar, efler årligt Markegångs-pris; roed undantag lik vill för Skaraborgs Län, hvarest, i anseende till den anmärkta olikheten inom särskildta Härader eller Fögderier, i beräknandet så väl af Krono-värderings-pris, sorn vint å rente-höet, Allmänna Beredningen trott sig finna den föregående åtgärd, som af Karn. mar-Collegium blifvit hemställd, nödig, innan Kongl. Maj:t kunde, i afseende på detsamma fatta Dess definitiva Beslut; äfvensom Allmänna Beredningen varit ense med Kongl. Karnmar-Collegium, i den underdåniga tankan, att lämpeligaste sättet att vinna en säker grund för bestämmandet af den vigt, en karfva rente-halna borde innehålla, vöre en så beskaffad profväg» ning, sorn den Kammar-Collegium föreslagit; hvarföre ock Allmänna Beredningen i underdånighet hemställt, att en sådan vägning måtte här i Stockholm genom Landshöfdingen härstädes försorg, i närvaro af Ofver-Directeuren vid General Landtmäteri-Contoiret och KammarCollegii Advocat Fiscal, anställas, samt det dervid utrönta förhållande i underdånighet uppgifvas till Kongl. Maj:ts Nådiga granskning, för vidtagande af det Beslut, som i Nåder kunde anses tjenligast. Deremot, och ehuru hö och halm, uti åtskilliga af Kongl. Kammar-Collegium uppgifne
Uti den af Herr Santesson sålunda yttrade önskan har Herr Hahn sig förenat, och uppgifvit exempel på en händelse, då gravationsbevis i stad måst betalas med nära 60 Rdr, genom användande af sådan beräkningsgrund, att full lösen fordrats för hvarje numer, derå beviset lydde, efter Chartas-beskrifning på Stadens jord; hvarjemte Herr Hahn anmärkt såsom en o fullständighet, att nu gällande Taxa icke bestämmer, hvad arfvode Notarius Publicus bör åtnjuta för förrättningar, utom sitt embetsrum. Från Hedervärda Bonde-Ståndet, af Riksdagsfullmägtigen Jacob Kihlblom, som yrkat: att Utslag i tvister, församlingar emellan, angående fattighjons underhållande?, böra vara frie från lösen, och denna afgift, sorn hittills skall blifvit affordrad, således hädanefter försvinna; att i anmärkningsmål från Kongl. KammarBälten emot uppbördsman, dessa måtte befrias från utlösande af Kammar-Bältens Utslag; att i de fall då, såsom vid indrifvande af auetionsmedel på landet stundom skall inträffa, flere personer lagsökas i en skrift för serskilda fordringar, deröfver endast en Resolution angående dem alla meddelas, lösen icke må beräknas serskildt för hvarje sålunda lagsökt gäldenär, utan endast till det belopp, som för en sådan Resolution lagligen äger rum. "Vid pröfning af dessa framställningar, som ansetts böra gemensamt af Lagoch Occonomie Utskotten behandlas, hafva Utskotten, i anledning af Herr Santes ons motion, bort upplysa, alt Rikets Höglofl. Ständer vid i8a3 års Riksdag, uti Skrifvelse den 21 December nämnde år, hos 4 Lagsamt Allm. Besv. och Ocean. Utsir. Utlåtande W.o 10. Kongl. M aj:t i underdånighet anhållit, bland annat, om öfverseende i allmänhet af nu gällande Expeditions-Taxa, dervid Kongl. Maj:t i Nåder torde tillse, om och i hvad moll det emellan Härads-Rålterne och öfrige
Bankens vinst under de 5 sislförflutna åren är mest tillvägabragt genom Låne-rörelsen, som på en och samma gång hulpit de behöfvande och gagnat Staten. Hvarföre då icke bereda detta dubbla gagn på ett sådant sätt, att det ej alltför mycket svider för dem, som nödgas söka hjelpen? Det är min öfvertygelse, attalia våra Skattebördor, ehuru stora de summariskt äro, ganska väl kunna bäras, blott man rätt och vist underhjelper. Härtill hörer ovedersägligt, att stockning i 138 Bil. till Banco-Utskotteti Bet. JP.-o 52. näringar motverkas genom en så rörlig penninge-fonds inoch utgående, att, likasom genom dess utgående det blifver möjligt att sätta det goda i gång, det icke genom penningens brådstörtande ingående blifver nödvändigt, alt genast upprifva den lagda grunden, stanna på halfva vägen och således ldott uppgöra projecter, men icke till gagrt och heder utföra dem. På detta sätt hafva förr de skönaste verk blifvit hejdade i sin framgång, och det är fara värdt, att det skall gå på samma sätt med odlandet af våra fält och idkandet af vår handel samt andra näringar, om de, dels genom alltför inskränkta penningetillgångar, hindras att behörigt fortgå, dels ock om, sedan de kommit i gång, underhållandet försvåras medelst ett rakt emot behofven fortskyndadt återgäldande af det till verkets fullbordan erhållna understödet. Just nu gäller det: "hjelp rätt så går det bra," och aktas icke denna röst från hela nationen, så söndras lifs-elementerna och en allmän sjukdom och förvirring blifver hela vår usla vinst: ett ondt, värre än träldom eller upplösning. Om, efter mitt förslag, Discont-lånen lingö inbetalas på 5, 4 eller 3 år, med en omsättning årligen, |:del, |:del eller |:del, så ville jag, att alla respit-månader skulle upp*. Bil. till Eanco-Utskottets