Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bella, Hanna, Bertha och ett par af de andra flickorna uppträdde i sina nya praktiska reformdrägter och voro föremål för ifriga diskussioner. Tänka ni uppträda på cirkus? frågade en af flickorna spetsigt. Jag ser ju inte byxorna, sade en annan med låtsad öfverraskning. Skola ni leka skolflickor hela ert lif? frågade en tredje. Nej, vi skola leka menniskor, och Bertha slog sig på knäet med stolt sjelfkänsla. Ned med snörlifven! Ned med de långa kjolarne! Lefve friheten! Ja, må hvar och en kläda sig så, som hon anser det bäst, utan att göra som alla andra, utbrast Bella enthusiastiskt. Bravo! skreko flickorna. Hvad är detta för slag? sade Bertha och låtsade bestört bulta Siri i ryggen. Har du magrat så, stackare, att du blifvit bara fiskben? Siri såg flat ut. Hon hade icke förrän nu lagt sig till snörlif, emedan hennes mor i det längsta hållit emot. Ja, när jag begynte bli så tjock, ursäktade hon sig och smög sig undan i flocken. Ett nederlag! hviskade Bella till Hanna. Ja, men tio segrar, svarade denna. Här äro tio, som slagit sig på att bli förnuftiga, utom vi, tillade hon skrattande. Ack, Hanna, hvad vi skola kämpa i vinter för vår idé! hviskade Bella och knep Hanna hårdt i armen. Ja visst. Men vi skola minnas att det måste ske genom att öfvertyga, icke att öfvertala. När flickorna senare i flock följdes åt från skolan, utbrast Bella: Det har varit alltför roligt att råkas igen, för att vi ej skulle mötas än en gång i dag. Hvad säga ni om en liten tur till Kajsaniemi på eftermiddagen? Ack ja, det blir rysligt roligt! hördes från alla håll, och flickorna skildes med öfverenskommelse att mötas klockan 4 på „frimurarns graf“. Det var en munter flock som på eftermiddagen samlades vid Thölö vikens strand. Man satte sig i det ännu friska gräset och begynte tala om sommarens företag. Hvar och en skulle berätta något om sina sysselsättningar, och Hanna höll styr på samtalet, när det ibland ville urarta till ett pladder, som ingen förstod.
St:rs uppmärksamhet derpå att en del af dessa afsedda kotroller redan förefinnes, fastän för det mesta tilllämpad af annan tjensteman än den, åt hvilken motionären velat sådant uppdraga. Enligt 5:te §:n af Instruktionen för Generallandtmäterikontoret den 4 Maj 1827, åligger nemi. landtmäterifiskalen den speciela tillsynen, huru de till landtmäteristaten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjensten åliggande skyldigheter. » Härefter uppräknar Utsk:t en del af de landtmäterifiskalen åliggande befattningar såsom: »att tillse, det de i orterna tjenstgörande landtmätare inom föreskrifven tid aflemna dagböcker, arbetsförteckningar,karterenovationer och koncepter, jemte tillhörande protokoller och beskrifningar; att granska de till General-landtmäterikontoret inkommande årsberättelser och dagböcker, till upptäckande af de fel och försummelser, som i en eller annan måtto, och särdeles genom obehöriga uppskof i landtmäterilörrättningar, af förenämnde tjestemän kunna vara begångne; samt att anställa åtal å de tjenstefel eller försummelser, som af dem begås, och, då målet i slikt afseende vid vederbörlig domstol skall göras anhängigt, genom anmälan hos vederb:de Konungens Befh:de om kronoåklagares tillförordnande, skyndsamt derom föranstalta, samt målet med oafbruten uppmärksamhet alla instanser igenom följa.» Landtmäteri-fiskalen är likväl icke mer än en menniska. Han bar sitt säte i Stockholm, och jag frågar, om det är en Den 16 Maj. 381 tänkbar möjlighet att en ensam person skall kunna öfvervalla att alla landtmätare i hela riket »uppfylla dem i tjensten åliggande skyldigheter». Det är derföre dessa skyldigheter uppfyllas på sätt som sker!
» • — Malvina hade hört nog och var redan utom dörren. Några minuter därefter satt hon vid en kopp förmiddagsté hos sin allra bästa väninna (som blott ägde två förtrogna väninnor utom lektorskan Bern) och förtrodde denna, att hennes bror verkligen förtjänade både att kallas » gubben mot strömmen » och » professor Egen. » Och väninnan, som samma eftermiddag för sina två andra förtrogna relaterade professorns vränga åsikter, tillade som sin bestämda mening, att han ej var någon kristen människa. » Hon har lämnat sina penséer kvar hos mig, kanske det ändå betyder något, betyder, att hon tänker på mina ord, » mumlar professorn, som ännu på gamla dagar är en optimistisk drömmare. Aue. é Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) Några ord om nervositet och s. k. nervösa sjukdomar, af Professor F. Lennma / m. ] C \ land de olika delar, af hvilka människo kroppen är uppbyggd, spelar nervsystemet på visst sätt den viktigaste rollen. Alla kroppens öfriga organ stå nämligen i direkt beroende af nervsystemet, för hvilket ändamål hjärnan, nervsystemets högsta del, genom nervtrådar stå i förbindelse med kroppens alla delar. Genom nervsystemet förmedlas all vår uppfattning af den utom oss varande världen, allt hvad vi erfara genom våra yttre sinnen, genom vår syn, hörsel, lukt, smak och känsel, kommer till vårt medvetande förmedels våra nerver. Allt arbete, som oupphörligt försiggår inom vår kropp för dess vidmakthållande, såsom blodomloppet, andningen, matsmältningen, körtelafsöndringarna m. m., allt detta sker under beständig ledning och kontroll af nervsystemet, Vid hvarje form af kroppsarbete tages nervernas verksamhet i anspråk, och allt slags intellektuelt arbete förmedlas af en direkt verksamhet hos hjärnan. Allt hvad vi äro vana att betrakta såsom yttringar af vårt själslif, allt hvad vi förnimma och tänka, hvad vi tro och veta, hvad vi minnas, hvad vi hoppas och frukta, all vår glädje och sorg, vår kärlek och hat, allt detta och mycket mer har sitt materiella underlag uti lifsverksamheten i vårt centrala nervsystem. Nervsystemet är väl skickadt att uppfylla alla dessa olikartade fordringar, men liksom för allt annat förgängligt är en viss gräns satt för dess förmåga.
Sockenbibliotheker äro anskaffade i följande församlingar: Skeda, Kaga, Törnevalla, Östra Skrukeby och Lillkyrka, Wreta kloster, Ledberg, Krigsberg, Wallerstad, Winnerstad, Motala, Hagebyhöga, Westra Ny, S:t Ber, Orlunda, Herrestad och Källstad, Roxlösa, örberga, Östra Ryd, Norrköping, Dagsberg, Krokek, östra Eneby, Kullerstad, Östra Husby, Häradshammar, Jonsberg, Östra Ny, Tåby, Mogata, Börrum, Skälvik, S:t Annae kapell, Westra Husby, All-Helgona, Ekeby, Rinna, Hof, Appuna, Heda och Svanshals; hvarjemte förberedande åtgärder för anskaffande af sådana bibliotheker blifvit inom flera andra församlingar vidtagne. Schismatiska rörelser hafva bland befolkningen förekommit, men ej medfört bildandet af särskilda församlingar. Baptister finnas utom i städerna hufvudsakligen i norra och södra skogsbygden inom länet, hvarjemte Mormoner i enstaka fall uppträdt i städerna och på slättbygden. Antalet af de personer, hvilka till baptismen eller mormonismen öfvergått, är icke kändt. 3. Näringar. A) Jordbruk och B) Boskapsskötsel. Enligt Hushållnings-Sällskapets i länet år 1859 till Finans-Komitén afgifna berättelse, utgjorde då den inom länet befintliga odlade jord 272,775 geometriska tunnland och den naturliga ängen 200,741 sådana tunnland. Någon betydande förändring härutinnan vid periodens slut har icke ägt rum.
— • Mötet! Han hade glömt det! Ä n en gång knackade det. — Stig in — ropade han då ändtligen med skroflig darrande stämma. Ja visst, så var det. Där stod hon nu på tröskeln, fattig flicka, rödfrusen och ynklig att se på i sin urväxta kappa och sin barnötta skinnmössa. Hon tycktes ha kommit tvekande och ängslig, men då hon såg honom sitta där med blossande kinder och matta, töckniga ögon, försvann villrådigheten. » Men Edvard, är du sjuk? » utbrast hon och sprang fram mot sängen. En sådan börda hon tog ifrån honom! D e spända musklerna slaknade, och han sjönk tungt ned på bädden. Sjuk, ja! » Jaa, » mumlade han sakta och vände sig mot väggen. Hon fick inte känna hans andedräkt. — Om hon nu bara ville låta honom vara i fred! Men hon föll på knä bredvid sängen, fattade hans heta hand och tryckte den mot sitt hjärta och sina läppar, medan hon sakta kallade honom vid de ömmaste namn: reaktionen efter all den bitterhet hon kännt, då hon förgäfves spanat efter honom på den utsatta mötesplatsen. Sedan ville hon veta, hvad det var med honom, om hon skulle hämta doktor. Han hörde allt detta som något långt aflägset, oafbrutet ljud, hvars innebörd han ej förstod. Men så fattade han ändå till sist, att han måste säga något för att bringa det till tystnad, och utan att riktigt öppna läpparne, sluddrade han fram: » Hufvudvärk. sofva. » Då blef det ändtligen tyst. Inom några ögonblick somnade han. Äfven hon slöt ögonen och lutade sitt hufvud mot hans arm. Hvad här var tryggt och skönt! Här hörde hon endast sin väns lugna och djupa andetag och kolens lätta knastrande i kaminen. Där ute var det bitande kallt, och där hade hon också endast mött kalla, likgiltiga ögon, då hon beklämd och bäfvande sett upp mot de förbigåendes ansikten, hvarje gång i det svaga hoppet, att det skulle vara hans.
Men det bjöd emot att uppträda som en inkvisitor infös denna vänliga sjal, soin sb välvilligt och förtroendefullt koniiiiit mig till miStes, jag reste inig därför för att gi. » Och fröken har själf mrit frisk? ;, fragade systern i sin ordning. E t t alldagligt och inneliållslöst spörsinal, om man s i vill. Xen det gjorde ändock, jag et ej hhrarföre, större intryck p % inig an en banal efterfrågan af ens befinnaiide vanligen briikar åstadkomma. Det lag kanske i tonen, i den vanliga blicken. Det intresserade verkligen denna hjärtegoda ar el se om en hennes medmänniska r a r frisk eller ej, det varma hjärtelaget, som framför allt annat bör vara kännetecknet på en sann sjuksköterska, nttalade sig, tycktes det mig, i den vänliga frågan. Jag kunde Gud vare lof besvara densamma med ett hjärtligt j a. Och därmed skildes r i åt. Det nybildade &gt;Röda Korsets sjukskijtesskeliem~, N: o GO Xastersamuelsgatan, gällde initt nästa besök. Diir Iiade jag äfven oturen att ej träffa förestindarinnan, som af illamaenide r a r hindrad att se mig. Uen en liten skara helt unga flickor, 4 eller 5 stycken, med den Iivita mössan på hufviidet, till tecken af deras värdighet, kornmo emot inig i tamburen, och en af dem visade mig ined stor vänlighet oukring i den lilla vaningen, dar sedan november förlidet %r 6 af Bödrt Korsets sjnksköterskoi, jämte O elerer hafva ett hem. E t t trefligt sainlingsruin med böcker och li\ .ilstolar, en rymlig matsal, dar nii niiddagsbordet, ett riktigt inbjudande och vänligt fainiljebwd, stod dnkadt, sofrum för elever och sköterskor, beräknade för t r i i hvarje, utgör, j#mte föreståndarinnans rum och köksdepartementet, bo&amp;adeii.
» Bland annat derför att jag vill det, » svarade han enkelt och såg på henne med en varm blick. Den natten sof hon inte. Hon låg vaken i tankar och drömmar så rosenfärgade, så aningsfullt lyckliga, som hon någonsin drömt dem som sjuttonårig. Många rekommendera varmt hypnotisk behandling. Våra barn. » Om barnen gå vakt »! En prenumerant. Handarbeten. Tapisseristygn. SnårsSm. T i l l större figurer en mycket Till » en elak tacksam åhörarinna. ungkarl ». skIdun bör ej saknas i något hem; den vill för alla vara en god tomte, en tillförlitlig rådgifvare. Elvira H. m. rienRedaktör! Bostaden. Det hela öfvertäckes m e d filtar o c h t ä c k e n ner till golfvet, sammanfastes med knappnålar. Corinna. Matlagning ". Champignon-omelette. Corinna. B åkning *. Äggkransar till tébröd. — a — d. Hjorthorn. Finska. Efterrätter. Pudding. Asta W. Äppelkaka. Finska. Drycker. Polskt té. Elvira H. Konservering. Svampar. Finska. Fönster trädgården. Huskurer. — a — d. Hvarjehanda. Finska. 1 Innehållsförteckning: Den 22-åriga Belinda. Vi anse, att ni bör fortsätta den föreskrifna behandlingen, sä mycket mor som den samma ju tyckes hafva god effekt. Snar verkan får ni i alla händelser ej vänta er, ty behandlingen kräfver lång tid. Särskild diet behöfver ni ej föra, så vida ni ej sjelf märkt, at1 det onda förvärras genom förtärandet af vissa födoämnen. Bad äro utan inverkan på er åkomma, tag vanliga varma karbad. Hvad tvättning beträffar, bör ni pä morgonen begagna den eder föreskrifna lösningen, lätt ingniden, hvarefter ni sköljer af med ljumt vatten och pudrar. — Att i en tidning namngifva en läkare som den skickligaste på ett visst område, torde ni sjelf inse ej vara rätt passande. Lcetitia. Se svar till Vera i n:r 7! De föreskrifna baden ersättas i detta fall med motsvarande tvättningar morgon och qväll. I öfrigt är behandlingen lika. Ina.
Att Obligationerne borde ställas på en, högst två månader, har blifvit yrkadt; deremot har jag icke hört någon begära 3 månader, sedan Herr Rosenblad afstått derifrån; jag hemställer derföre, såsom ett medium, att tiden kunde sammanjemkas till 6 veckor. Jag anser omöjligt att skilja räntan från uppsägningstiden, och tror, att det vore omöjligt, att nu först bestämma räntan. Jag anhåller, att den jemnkningsproposition, jag föreslagit, måtte framställas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då, efter hvad lians Excellence af discussionen faltat, för 73 Den 2 December e. m. närvarande funnos trenne serskildta meningar, nemligen, dels Herr Rosenblads oell Friherre af Nordins sammanstämmande förslag, att Obligationerne malte ställas å högst 3 procents ränta, och minst 2 månaders uppsägning, samt Afskrifnings-räkningen å högst 2 procents ränta och betalning å vista; dels Herr Hjertås senast framställde förslag, att bestämma räntan för Obligationerne till 3 procent och på Afskrifningsräkningen till högst 2 procent med rättighet för BancoFullmägtige att efter omständigheterne bestämma Obligationernes inlösen å vista, eller efter en högst tvänne månaders uppsägning; och dels slutligen Friherre Cederströms förslag, att, utan åtskillnad mellan Obligationer och Afskrifnings-räkning, bestämma räntan för alla lån till högst 2 procent; ansåg Hans Excellence sig böra framställa serskille propositioner å hvardera af dessa förslag. Herr Hjerta: Jag underställer om icke det jemkningsförslag Grefve Björnstjerna framställt, eller att uppsägningstiden måtte blifva sex veckor, kunde inlagas uti Herr Rosenblads proposition. Förhållandet är, att Bankens utlåning står på 6 veckor, och då kunde upplåningen få samma tid. Jag hoppas, att vi utan votering skola kunna afgöra denna sak, i fall vi följa Grefve Björnstjernas uppställning. Jag bestrider ej, att Afskrifnings-räkningen må blifva mot Den 2 December e. m. 79 en a 2 procent, och Obligations-räkningen mot 2 högst 3 procent.
lOä denna litel, 8om vicl 8i8ta 1kik8dag keräknade8 till 26,430 k:dr med derunder inkegripne 53 lunner 8panmal till penninge-lönerne, ilar l^ovgl. Alapt an86l.t 8ig 1or8t köra ak lkiket8 8tänder ä8ka en ärlig tillökning uti nuvarande an8laget kur det under ^Veten8kap8-^,cademi6N8 in8eende oell värd ställda lXatur-1Ii8tori8ka Iliks-Nuseum, kvilken tillökning, akseende upprättkällandet ak ikragavarande kor Fäderneslandet kedrande 8tiktel86, föreslås till 4,000: ^led anmälan, lluru8om ntgikvandet ak sä keskalkade arketen, 8om det redan ar 1799 päkörjade llaneke-Verket 'svensk Lotanik" vore ak allmän vigt, såsom kukvudsakligen bidragande till kännedom ak ett lands I^atnr-alster, oell att berörde arbete, genom dammar-dunkaren v. /iFK/gt/r^ kittills oökverträkkade körmäga uti växters akmälande, kor närvarande 8kulle pä ett utmärkt 8ätt kunna utköra8, kar ^Vetevskaps-.^eademien l>o8 Fongl. l>1aj:t i underdänigket anmält kekokvet ak understöd till insamling lransport 4,000: 1ran8port nl' ellernaturen malade Origiualor :>5 8ven.8ka växterne, ji vilka 8edermera, pä elt säll, 80iri uppfyllde 5^elen8kapei>8 oolr 1^on8ton8 fordringar, 8ä kunde ulgi! va8, alt lrvarje ^kf<l>>lning lilekve eld lrolt lur8ig; an8eende ^oademieu, ups>ä ankörde 8käl, del lnirtill erforderliga penningelridraget leke kunna Ireräkna8 lill mindre än 800
Jag kan således ej finna annat än att Utskottets förslag, med afseende å dess följder, ej kan anses för annat än en underdånig begäran att Konungen måtte afslå nämnde fråga, — eller med andra ord, att Rikets Ständer, i strid med de uttalade åsigterna, ingått i pröfning af sjelfva hufvudfrägan: — Stäihållarep'atsens afskaffande. Men då jag deremot anser denna fråga vara af den beskaffenhet att den rörer så väl Sverige som Norge, — Sverige i anseende till Unions konungens rätt att till Ståthållare i Norge kunna nämna Svensk man, och Norge i anseende till hela platsens qvar - 38 Allm. Besv.- ock Ehon.-Utshottels Betänkande N:o 37. varande eller borttagande, — samt, på sätt Utskottet tvdl gt utvecklat, ej endast de uti Riksakten intagne frågor röra båda rikena, ecb au förevarande fråga påtagligen, enligt 3:dje artikeln uti konventionen i åloss den 14 Augusti 1814 är uti Korges Grundlag tillkommen med anledning af Norges förening med Sverige; så anser jag denna fråga vara af beskaffenhet att äfven Svenska Stats Rådet bör sig derom yttra, och således ej kunna af Norges Konung och Norges Storthing, utan Sveriges hörande, afgöras. Emedan jag ej kan frångå den Öfvertygelsen, att, om Norges Sto^hing för sin del fattat beslut om Slåthållareplatsens upphörande, samt till Konungen ingått med underdånig begäran att Sverige mätte höras om det hade någonting emot uppbäfvandet af Unions konungens rätt att till denna plats nämna Svensk man, det ej inom Sverige skulle höjts mången, om ens någon, röst för att vilja önska afslag å denna begäran, så kati jag ej finna det fråga nu bör uppstå om annat än formen för sakens afgörande; och då dertill kommer att Unions konungen kan hafva sådana, af Rikets Ständer ej kända skäl för att lemna sitt nådiga bifall till Norges nu framställda begäran, att Konungen ej anser sig böra densamma vägra, tror jag att Rikets S änders beslut, med anledning af Herr
2:0 af samme motionär, angående de s. k. hästhemmanen; — varande uti denna af samtlige Riksdags-fullmäktige från de Skånska länén biträdda motion, anfördt, hurusom med de åt boställshavare till hjelp anslagne hästhemmanen ursprungligen afsågs, att under dennes frånvaro på krigståg i främmande land och deraf följande oförmåga att sköta sitt boställe, detta skulle genom hästhemmans-böndernas försorg brukas och uppehållas; i anledning hvaraf och då alla på lungre afstånd än en mil från boställetbelägna dylika hemman numera blifvit befriade från arbets-skyldighet till bostället, motionären alternativt föreslagit, att äfven de inom en mil från bostället belägna hästhemman måtte få antingen åtnjuta samma förmån, som de förra eller åtminstone befrias från hofveri-skyldigheten under den tid boställshafvaren icke vöre i fält. I afseende å denna fråga får Utskottet upplysningsvis meddela, att Kongl. Maj:ts nådiga Reglemente och Förordning af den 7 November '1695, angående de till Skånska kavalleri-regementena anslagna hemmans häfd och nyttjande, uti 5:te punkten innehåller, att de hästhemmans-åboer, hvilka icke bo öfver 2 mil från ett boställe, äro skyldige, enär officeraren det begär, utgöra af hvarje helt hemman 6 ökeoch 12 dränge-dagsverken årligen och så proportionaliter af de mindre, emot det bonden uti dess utlagor skall blifva af officeraren godtgjord för hvarje öke-dagsverke med 8 öre och för hvart dränge-dagsverke med 4 öre silfvermynt. Detta stadgande är uti en af Kongl. Maj:t under den 15 Mars 1826, i anledning af uppkommen tvist om ersättning för ej utgjorda dagsverken till Regements-qvartermästarebostället Hägghult utfärdad nådig resolution åberopadt och tillämpadt; — och Utskottet har icke kunnat inhemta, att, på sätt motionären anfört, någon förändring af samma stadgande under den sedermera förflutna tiden blifvit beslutad.
Ridd. och Adeln. Preste ståndet. Borgare ståndet. Bonde ståndet. 34J med förslag till ändring uti 17 och 22 j R. F., åsyftande förstärkning uti antalet af Högsta Domstolens Ledamöter. 26 Aug. 1857 35 36 37. med förslag till tillägg vid 1 § 9 mom. Tr. För. angående förbud mot eftertryck af utländsk skrift. med förslag till ändring i vissa delar af Tr. För. i fråga om Tryckfrih ets-Nä mnden och, i sammanhang dermed, till tillägg i 108 § R. F. och" 65 8 R. O. med förslag till tillägg i 1 § 4 mom Tr. För. rörande skyldighet för Utgifvare af Dagblad eller Periodiska skrifter att ställa borgen för böter, kostnad och skada. 38. med voterings-propesition. rör. Konst.- Utsk. uti Mern. 1857 antogs att hvila. 10 Okt. 1857 antogs att hvila. 10 Okt. 1857 antogs att hvila. 14 Okt. 1857 antogs att hvila. 14 Okt. 1857 gemensam tanke till K. U. hänvisad. 14 Okt. 1857 antogs att hvila. 14 Okt. 1857 förkastades. Se vidare under Mern. M 48. j:K.' $CJ:s förslag antaget att hvila. (4 Se vidare under Mern. Genom omröstning i Förstärkt K. U. den 5 Febr. 1858 antogs Borgareståndets förslag att hvila. (19). Se vidare under Mern. JW 50, 56, 64. Genom omröstning i Förstärkt K. U. den 5 Febr. 1858 antaget att hvila. (20). Jemför Mern. M 13, 23. — 13 — Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. JM Rubrik. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet. Bondeståndet. ang:de Stats-Rådets hö- rande öfver afhandl. och förbund m. främmande Makter.
Sveriges politiska förhållanden, genom ett minskadt område och förändrade gränsor, sedan den tiden undergått, bibehålles den betydligaste delen af Svenska jorden vid en nästan uteslutande tunga af indelta arme'ens underhåll och vapenöfningar samt af båtsmanshållet. Sveriges skattdragande allmoge utarmas genom försvarsverkets nu för tiden icke mera passande organisation och genom en militärisk fåfängas stegrade fordringar; ryttarens och soldatens, emot fordom, praktfulla hållning. Andia rikare länder hafva deras krigsoch fredsfot. Sveriges skattdragande allmoge är deremot, genom öfverdrifna skatter och genom indelningsverket, införd uti ett beständigt krigstillstånd emot sitt eget välstånd. Svenska allmogen tillgodonjuter aldrig fredens välgörande verkningar genom någon minskning uti skattebördor. Då vid de s. k. löne-regleringarna medel icke annorlunda förefunnits, har man icke dragit i betänkande att minska nummer-styrkan; men ingalunda till lättnad för de rustningsoch roteringsskyldige, utan till löner för befäl, och för en inom Svenska armeen tillförene >88 Den i Februari. alldeles okänd musik-Iux, som uti de med allmogen upprättade contracter och indelningsverk på intet sätt ingått uti beräkningen, och hvarigenom likväl, utan ft. St:s medverkan, ej mindre än a,462 ryttare och soldatnummer hållas vacante för bestridande af, med rustoch roteringsskyldigheten ingen gemenskap ägande, föremål. Att kostnaderna för dessa aldrig uppföres ibland stats-inkomsterna, samt att utgiften, efter samma grund, icke utföres ibland stats-utgifterna, anser jag vara i högsta måtto oriktigt, måhända ledande till de oriktiga begrepp om jordens skattebördor, hvilka någon gång hos högsta makten skönjas, och kanske äfven verkande till förbiseende af det behof af lindring, som redan år 180g blef erkändt, ehuru Rikets ställning då ansågs ej medgifva en genast skeende förändring. Jag föreslår, att StatsUtsk. hädanefter alltid uti så väl inkomstsom utgifts-beräkningen upptager de rustningsoch roteringsskyldigheten medföljande kostnader, hvarom nu bestämda uppgifter, genom Regeringens försorg, böra kunna erhållas. Löningsoch underhålls-stalcrna.