Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga afgörande öfverlemnadt, och detsamma med Inqvarterings-Ordningen står i oskiljagtigt samband, Utskotten måtte taga kännedom deraf samt, efter skedd granskning af och jemnförelse emellan de båda förslagen, föreslå de jemkningar dervid, som Utskotten kunna finna vara af behofvet påkallade; att både provianteringsoch fouragerings-staterne, som åtfölja den föreslagna Inqvarterings-Ordningen, äro upptagne, de förra öfver vanlig fältstat och de senare utöfver hvad som åtgår; att, i afseende på det ifrågasatta inköpet af stallar och magasinsrum i Ystad, Utskotten ej bordt anse den obetydliga skilnaden emellan statens fordran af Ystad och elen för byggnaderne begärda ersättningen såsom hinder för att tillstyrka köpets afslutande; att inqvartering»- tolagen, på annat sätt, än sorn skett, bordt iagttagas vid beräkningen af städernes inqvarterings-besvär; att Utskotten icke sökt inhemta upplysningar om elletutredt förhållandena med de hus och byggnader, som Kronan flerestädes eger, i hvilket fall inqvarterings-ersättningen aldrig kunnat så högt beräknas, som hos Utskotten skett, och har såsom exempel härvid blifvit anfördt och styrkt, alt i Landskrona finnas 44 staten tillhöriga, lill en del obegagnade, byggnader, hvaribland en cassern, som kan inrymma 600 man och ett stenhus med 14 rum och kök, hvilket för närvarande begagnas blott af en Löjtnant m. m.; samt slutligen, beträffande förslagets tillämpning i Götheborg, att Utskotten vid fastställandet af en enda tariff för inqvarterings-ersättjiingens utgående i samtliga städerna icke fästat skyldig uppmärksamhet å de Bih. lill R. St. Besv, och Ekon. Vtsk.
Hwad dernäst beträffar infordrandet af utläkande ifrän Herrar Banco. Fullmäktige, öfwer Kongl. Maj.ts omformältc Nädiga Proposition, som ej ännu till Banco-Utskottet ankommit; an. ser Utskottet sig, för werkställigheten deraf, böra afbida jemwäl de öfrige Re/pective Stän« dens gunstbenägna yttrande. Orebro den 10 September 1810. Lsrl leornel'. O. Westense». ?. UunllAren äob-sov. dlsns kvtsImderA. kksisjnzjur. Den ro September. Transumt af Herrar Banco. Fullmägti. geö Protokoll för är 1810. Den 2>5 Maji. Herr Directeuren Schwan, samt AnderDanielsson, fränwara?''"'.
Utaf ifrågavarande nya obligationer inlöses den 31 December hvarje år ett antal af Etthundra tretton stycken, hvilka på föreskrifvet sätt blifvit utlottade och i allmänna tidningarne uppsagde, nemligen 38 st. af serien A., 37 st. af serien J3. och 38 st. af serien C. å ett sammanräknadt capitalbelopp af 33,000 Riksdaler silfver, motsvarande ofvanomförmälde årliga afbetalning af 88,000 R:dr Banco. Obligationernes utlottning verkställes inför Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, men deras inlösning i Riksgälds-Contoret, dervid ränte-kuponerne för de påföljande åren skola till Riksgälds-Contoret återställas, vid äfventyr, alt beloppet för de kuponer, som brista, afdrages å capitalet och hålles kuponernas innehafvare tillhanda. Formulär till obligationer: N:o (Vignett) Serie A. (B. eller C.) (Införes det Statsoch Banco-Utskottens memorial, N:o 136, bilagda formulär.) På motsidan af dessa obligationer böra de af Rikets Ständer i afseende på desamma fattade beslut tryckas så lydande: k Bankens återstående fordran etc. (se åberopade formulär.) Formulär till ränte-kuponer : Emot aflemnandet af denna räntekupon betalar Riksgälds-Contoret den 31 December 1845 (1846, 1847 och följande år till och med 1854) till innnehafvaren fern (tio eller tjugu) Riksdaler silfver. Stockholm den 31 December 1844. (L. S.) 6 Stats-Utskottets Memorial, N:o 327.
St:rs bifall understödja Hr Grefve Brahes förrberörde hemställan. 19:0 Högl. R. o. A. har lill Utskottet remitterat ett Anförande af Hr Silfverhjelm, Carl Adam, af innehåll: att sedan, under i8i3års Fälttåg i Tyskland, derstädes organiserades för Svensk räkning Regementet Royal Svedois , som året derefter åtföljde Svenska Arme'en mot Norrige, under vilkor, att framgent förunnas samma fördelar och rättigheter som hvarje annan Svensk Corps, dervid Befälets Constitutorialer utbyttes mot formenlige Fullmagier och Lönevilkoren determinerades i likhet med dem sora existerade vid Konungens Eget Värfvade Reg:te, hvarigenom indi vidernes säkerhet för framtida bergning tycktes fullkomligen tryggad; var vid Regementets upplösning år i8i5, Förste Majoren Öfverste-Lieutenanten Carl de Mottoni, en bland de 4 Officerare dervid, som, afsägande sig alla medborgerliga rättigheter inom eget Fädernesland, qvarstannade i Sverige, och derjemte den ende af dem, som utan ersättning eller eget förvållande, oförmodadt blef beröfvad den honom garanterade och af honom redan tillträdda Lön, af den anledning att ingen Fond för detta ändamål var att tillgå, sedan KrigsFonden, hvaraf den förut utgått, hade upphört. Öfv.Lieut. de Mottoni hade väl af K. M:t blifvit tillagd ett ExpectanceArfvode af 200 R:drB:co; Beta likanden, N:o i52.
Det så kallade ”femte Ståndet”, som hittintiils icke blifvit representeradt och hvilket man nu, så 22 Den 15 Februari f. m. godt man kunnat, velat insmyga i de andra Ståndens leder, har dock ej lill sitt antal fått inrymma en vigtig klass af jordbrukare, nemi. förmögnare possessionater ulan karakter och Kongl, fullmakt. Della, Mine Hrr, är en klass inom samhället hvilken, år ifrån år, tillväxer och i kommande tider får stor inflytelse på folket. Denna del af nationen är alldeles förbisedd; oaktadt jemkningen och medlingen har man ej fått plats för densamma. Fordom ansåg man att menniskovärdel bestämdes genom titel och Kongl, fnllmagt och tyckes della representationsförslag med förkärlek vidhålla denna föråldrade satts. Men tack vare nyare tiders friare åsigter! man tänker icke så mera nu. Öfverallt i verlden och äfven i vårt land upväxa mån, hvilka i sin egen kraft och sjelfständiga verksamhet för allmänt väl söka sin enda ära. Aro dessa sämst, skola dessa uteslutas? Skulle detta förslag antagas, så har jag sagt, det R. o. Ad., de facto, blifver uplöst; men på eli sätt, som vore_ detsamma föga värdigt. Detta Stånd, så ärorikt i vår historia har det förtjenst ett sådant slut? Har man nu alldeles glömt hvad det varit för vårt land? Minnes man ej mer huru mången gång det värnat riket för yttre våld och inre anarki, alt det med lika ädelhet och lika kraft stått emot påtryckningar, såväl af folkel, som dess konungar! Vill man ej, då det så länge och så ofta med lif och blod offrat allt för nationen låta det få ett värdigare slut än så?
Herr von Hartmansdorff, Augu[l: I afseen de på den olikhet, emellan Statens bidrag till Civile och Militaire Embetsmännens pensionerande, hvilken Herr Bergman nyss anmärkt, utbeder jag mig, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att Staten bidraga till Arméens PensionsCassa med 48 k 50,000 R:dr årligen; eller med den summa, som hvarje år dit utgår ifrån KrigsmanshusCassan, andra smärre bidrag oberäknade. Den större summan härrör dels af donationer, och dels från allmänna afgifter, sorn äfven åläggas civila Embetsman. Vilja vi nu tillse, hvad *4 Den i September f, m, dessa erhålla såsom pension af Staten, sä utgör det vanliga anslaget 10,000 R:dr på 7 de bufvudtiteln och 30,000 gå af allmänna Indragnings-staten till Embetsman öfver 70 år, eller tillsammans 40,000 R:dr. Några särskildta civila pensions stater höja väl summan till nå* got högre belopp, än för militairen, men jemnför man det med staternas antal, så erfares att bi* draget till civilen, långt ifrån att vara större eller lika stort för hvarje civil, som för hvarje militaire Tjensteman öfverhufvud, understiger den senares pensionsvilkor ungefär til! en fjerdedel. Missförhållandet existerar alltså icke till fördel för Civilstaten utan tvärtom. Hvad närvarande fall beträffar, så har det skäl, som talar för JustitimRådet Blom, eller det att han är i fara att blifva blind, redan blifvit här nämdt, och det synes mig så ömande, att något bättre icke torde kuhna anlöras. Skulle samma olycka träffa en FäbMarskalk eller annan Militairperson, så kan jag visserligen icke tro, att Riksens Ständer skulle underlåt* göra samma afseende på förtjensten och missödet då, som nu. Den invändningen, att Herr Blom tillförne varit Stockholms Stads tjenst syries ej eller vara så gällande mot pensionens beviljande.
En slik edgång åligger Rikets Handlande efter nu gällande Tulltaxa, i afseende på varu värdets uppgift. Hvarföre jag föreslagit en bestämd dag eller den 26 Martii, då alla uppgifterne årligen borde aflemnas till TaxeringsCornmitéernes Ordförander, har, jemte många andra orsaker, den liufvudsakliga, att en viss dag om året bör vara en ståndpunct, då allt varubyte och omsättning anses upphöra, och på det sättet utrönas, hvad Rikets förmögenhet hos hvar och en utgör i Capital-värde. För öfrigt åberopar jag hvad Herrar Karnmarrätts-Rådet Uggla och Major Kuylenstjerna hvar för sig så grundeligt och upplyst anfört, den förra emot nu varande Bevillningsgrunder och den sednare emot 1810 års Bevillningssätt. — Hetta mitt utlåtande, jpmfe mitt förut in« gifne Bevillnings-Förslag anhåller jag måtte få åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande till Rikets Höglofl. Ständer, såsom min särskilda tanke, om rätta sättet för bevillningens utgörande. Med Herr Landshöfding af Vingård instämmer jag, alt mitt Bevillnings Förslag är ett raskt steg inpå den rätta rikedomens gebit, men vi äro ju Svenskar och böra gå rakt fram till det stora målet: Rättvis Lagstiftning. Afven börjar jag dela Herr Landshöfdingen* öfvertygelse att mina JJevillningsgrunder ej vid 78 Bevillnings-Utskottets Bttänkånden. denna Riksdagen varda antagne, men att den tid troligen torde komma, då man nödsakas tillgripa dem, och att de som mycket annat torde behof* va sin liggetid och afvagta opinionens röst samt skarpsinniges granskning. I så fall återstår endast för mig, att för kommande Rikets Ständer på griften af mitt Bevillnirtgs Förslag plantera den sköna blomman Förgät mig cj. Härmed förenade sig Herr Beckman, som anhöll att dess till Protocollet i Höglofl Utskottets första afdelning den i4:de dennes gjorda skrifteliga anförande måtte bifogas betänkandet.
Öfverlemnad till JustitiaiExpeditionens föredragning. 33:0. Om serskilda stadganden med hänsigt till den, Söderhamns Stad, donerads jord. Till ICrigsExpeditionens föredragning öf» verletnnad. 34:0. Om förhöjning af Länsmäns Dagtractamenten vid privata förrättningar. Efter inhemtande af. Högsta Domstolens utlåtande, hänvist d. 16 Augusti till Kammat Expeditionens föredragning. 35:0. Om utvidgad Seglatiöns-rättighet och VaruLTtyte for Invänarne i Skåne och Blekinge, 388 fjfustitiaOmbudm. EmbetsBerdttelfer. Remitterad till Kammaroch CominerceCollegierne efter vederbörande Bandshöfdingars hörande, samt med befallning till Collegierne, att, derest de funno skäl, att i underdånighet tillstyrka förslå» get, jemväl uppgöra, och till Kongl. Majrts Nådiga pröfning insända de härvid erforderliga Beglementariska föreskrifter. 36:0. Om rättighet för landtman , att i Städerna föryttra sina varor i öppna Bodar och Stånd, Efter inhemtande af CommerceCollegii utlåtande, med äskad uppgift af de härvid, i händelse af Nådigt bifall, till iakttagande nödiga omständigheter, anmäld d. 15 Jan. I817, och uppskjuten att afgöras i sammanhang med Författningen otn en allmän Näringsfrihet. 37:0. Angående nedläggning af Eöfås SilfverVerk. Remitterad till Kammar och BergsCollegiernas underdåniga utlåtande. Den a 6 Julli. 38:0. Om fortfarande utbetalning, å Nionde HufvudTiteln, af den SöderTelge CanalBolag beviljade fem procents ränta, på gjorda insättningar till CanalArbetets bedrifvande. 39:0. Med fattadt beslut, i afseende på MantalsSkrifvareProvisionen i Wermland för å* ren 1812 och 1813. Verkställigheten häraf vederbörade arn befalld. JuititiaOmbudsm.
Vilja desse, hvilka mäste betraktas såsom en persona moralis, icke mottaga någon, som dit önskar flytta, så bör det väl äfven vara dem obetaget, att vägra dylika inflyttningar. Sker afslaget utan giltiga skäl, må Landshöfdingen slita tvisten. Enl. min åsigt är det en olycka, att församlingarna betagits rättigheten, alt vägra personer inflyttning, emedan fattigvårdskostnaderne derigenom varder förökade. Då hvarje fattig numera äger obehindradt flytta från den ena församlingen till der. andra efter behag, kan en församling följaktligen blifva öfverbopad af fattige, utan att kunna värja sig deremot. Den följande punkten i betänk, lyder sålunda: ”Derjemte får, i afseende å det föreslagna förbudet för handlande å landet, att afyttra alla slags spirituosa, vare sig af ineller utländsk tillverkning, Utsk. dels fästa upmärksamheten dervid, att handel å landet med utländska spirituösa drycker icke är medgifven, samt dels 190 Den 29 Alars f. m.. omnämna, att Utsk. jemte Bevilln.- och LagUtskm komma att i serskildt utlåt, yttra sig, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin, och torde alltså något vidare yttrande af Utsk. i omförmälde hänseenden icke erfordras.” Det må vara, alt landthandlare är förbjudit, att sälja rusgifvande drycker; men säkert är emedlertid att alla varor, som äro begärliga, och det äro rusdrycker företrädesvis, säljas af hvilken köpman som helst, han må heta landthandlare eller annat. Sålunda har erfarenheten visat, att de, hvilka icke böra drifva bandel med rusdrycker ulan tvärtom med medel till helsans bevarande, nemi. apothekare på landet, blifvit lönkrögare, och ännu säkrare är det, att landthandlare skola det varda. Såsom Ordf. i harvande Nykterhetssällskap, har jag varit i tillfälle alt taga kännedom af de från Nykterhets-föreningarna i landsorterna inkommande berättelser.
Utan att i förhand vilja bestämma, huruvida behandlingen af det ifråga varande vigtiga ämne af ett särskildt Utskott bättre kunde verkställas, anser jag mig bora vövdsamligen påminna Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att, enligt de beslut Riksens Höglofi Ständer hi intills tagit, är BancoUlskottet ofelbart det ställe, der den af Herr StatsRådet Grefve Platen yrkade undersökning bör företagas. Icke i afseende å de nya bidrag af Staten till Canalarbetets fortgång, som Bolaget synes förvänta, emedan de ännu icke äro hvarken till belopp uppgifna, bifallna eller af Banken äskade; men derföre att Banken , i anseende till redan lemnadt understöd, har största skyldighet och rätt ati 0111 Den 13 April, Canalverkefs närvarande tillstånd äga sake? kännedom, hvarföre ock, enligt 22. §:n 4. mom, af Kongl. Maj:ts för Götha CgoaiBolag utfärdade nådiga Privilegium af den 11 April iSio, berättelse om Canalverkets fortgång bör inlemnas , ej mindre till Riksens Ständers valde Revisorer, än vid Riksdagarna till Banco,- Utskottet. Jag vågar derföre ödmjukligen föreslå, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln täckes uppskjuta frågan om tillsättandet af ett särskildt Utskott, intilldess närmare hunnit utredas, hu-, ruvida BancoUtskottet är mera competent än alla andra till den ifrågasätta undersökning. Den ofvannämnda Berättelsen fiån Götha CanalDirection , som med första inväntas, är ännu icke till BancoUtskottets FinanceFördelning ankommen, och har Utskottet för närvarande, sedan läsning af instructioner rn. m. blifvit fullbordad, temligen ledighet, helst de Remisser Utskottet lått emottaga, äio af den beskaffenhet , att de icke kunna företagas utan samband med dem, som från Riksens Höglofl. Ständer framdeles torde vara att förvänta.
Stirs bank skulle till allmänt nyttiga föremål lemna från sig blott en enda million, och man har dervid drifvit den satsen, att banken skulle alltjemt lägga upp sin vinst, utan att annorlunda än i låneväg bispringa det allmänna. Sådant vore viii vida vådligare vid betraktande af alla de fördelar, hvaraf denna inrättning är i åtnjutande. Den är afsedd för det allmännas räkning, och att det allmänna deraf har någon vinst måste således vara ganska billigt. Men om Riddarhuset i framtiden får en tillgång, hvarigenom äfven denna institution kan i sin mån gifva styrka åt landets penningeförhållanden, så måtte väl icke deruti ligga något ondt. Jag för min del har icke kunnat af Utskits skäl finna mig öfvertygad, att R. o. A. borde skjuta ifrån sig den donation, som har blifvit Ståndet erbjuden. Slutligen är det ett skäl, som Utsk:t anfört och hvilket jag icke kan lemna alldeles ovidrördt. Det har afside på Hr Roos’ personlighet. Utslct låter förmärka ett slags missbelåtenhet deröfver, att Hr Roos tillåtit sig göra ett sådant anbud, som det i fråga v:de. Jag vill icke närmare undersöka det psykologiska fenomen, som uppenbarar sig i framdragandet af ett sådant skäl. Ridd.- Direkt:n ansåg det vara sin skyldighet att söka bringa förslaget i en antaglig form. Att Direktm också lyckats vinna en sådan, tror jag mig hafva visat. För min del skulle jag önskat, att motionären velat gå något längre i sina medgifvanden, och icke vidhållit sitt yrkande på en så långvarig accumulation. Men i hans vägran att härtill samtycka, har åtminstone jag icke funnit något tillräckligt skäl att afstyrka motionen. Det är klart, att om Di rektionen i främsta rummet sett på sin egen beqvämlighet, skulle hon hafva instämt i samma åsigt, som af Ridd.Utskit blifvit uttalad; men för min del hyser jag den tron, att det kunde för R. Den 1 September. UJ o.
Då hon inträdde i herr Tönnes rum, satt Konkordia åter bredvid honom; och lifvande måtte hennes tal ha varit, ty den ärevördige gamle mannens anlete lyste af frid, och hans ögon mötte med så stor kärlek den inträdande dottern, att hon tydligt erfor hur isen kring hennes hjerta brast. Inom ett par ögonblick låg hon på knä vid hans stol med hufvudet mot hans bröst. ”Min Juanna ... detta är verkligen du – min återfunna dotter ... Gud välsigne dina tårar ... de äro varma ... ditt hjerta blir då åter varmt. Du skall lära dig att Gud gaf oss smärtan till att rena oss, icke att för alltid bortvända vår blick från det, som han lemnat oss qvar.” ”Min dyre, dyre fader, förlåt, om jag varit grym ... Ack, ack!” ”Lugna dig, mitt ömma barn, lugna dig i alla afseenden! Min kärlek har ju icke afsett att vara ett tvång för dig, och jag har blott önskat din förbindelse med Engelbert. Aldrig – märk det, min Juanna – ville jag lefva en så bitter dag som den, då jag fordrade ett offer af dig ... Se upp på mig, mitt barn ... jag dör nöjd, om jag blott vet att du åter blifvit något af min fordna lefvande Juanna.” Utan att ännu lyfta hufvudet från faderns bröst, sade den unga enkan: ”Konkordia, lemna oss ensamma en liten stund!” Och Konkordia gick. ”Älskade fader” – nu såg dottern med en djup och full blick på den gamle – ”säg mig, vid det heliga minnet af min moder, skulle jag hafva uppfyllt detta milda guldrena hjertas högsta önskan i lifvet, om jag gifter mig med min kusin?” ”Ja, barn, det är säkert. Men du vet hvad jag ofta sagt, att menniskans blick i tidens ting är skum och att jag derföre icke har att gifva dig som säkerhet mer än min förhoppning att detta af allt skulle blifva bäst. Men blefve det motsatsen ... o, min Juanna, min Juanna!” ”Det är nog fader! Vi skola hoppas att hvad som må ske, sker i den rätta stunden ... Ännu denna qväll blifver jag
För att användas till slöjd-expositioners befrämjande, hafva Rikets Ständer anslagit en summa af Tre tusen Riksdaler, att, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, från Riksgälds-Contoret utanordnas med Ett tusen Riksdaler under hvartdera af åren x845, 1846 och i847- §• 79- (Grundar sig på Stats-Utskottets,.af Rikets Ständer bifallna, Utlåtande, N;o 118.) Såsom ersättning för sedermera aflidne Capiten-Lieutnanten August Gossehnans enskilde uppoffringar under en af honom, år i836, företagen resa till Södra Amerika, hafva Rikets Ständer, till utbetalning från Riksgälds-Contoret, anvisat en summa af Tretusen trehundra trettio tre Riksdaler 16 skilling för bemälde Capiten-Lieutenants, i mindre lyckliga omständigheter efterlemnade, familj. §. 80. (Grundar sig på Stats-Utskottets, af1 Rikets Ständer bifallna, Utlåtande N:o 285.) Till inlösen af de från statens sida, för drifvandet af Löfås Silfververk, anslagna förläningar och för möner, hafva Rikets Ständer beviljat en ersättnings-summa af Femton tusen Riksdaler, i ett för allt; hvilket belopp, efter det öfverenskommelsen härom blifvit af Kongl. Majit i Nåder gillad och derefter i laga ordning afslutad, bör till interessenterne i nämnde silfver-verk af Riksgälds-Contoret utbetalas, emot det att samtlige förläningarne varda till Kongl. Majits och kronans disposition öfverlemnade samt grufve-driften för kronans räkning vid samma verk upphör. §.8i. (Grundar sig på Stats-Utskottets, i nedannämnde hänseende af Rikets Ständer bifallna, Utlåtande N:o a58 ) I sammanhang med det, under innevarande Riksdag, vidtagna beslutet, angående' Colonien St.
— Enligt BergsCollegii tillåtelse den 15 Maj 1849 får härifrån till Lisefors flyttas en Stångjernshärd, hvilket, enligt Taxeringshandlingarne, synes ej vara verkstäldt. 360 Sk® å 17 R:dr. — Enligt Bergs-Collegii tillåtelse den 15 Maj 1849 får från Hvitlanda Bruk hitflyttas en Stångjernshärd, som dock ej ännu lärer skett, samt uppföras ett Manufakturverk af trenne Spikhamrar för en Stock; hvarförutan en Vattenslägga får flyttas härifrån till Christinedahls Bruk. ä 15 R:dr. Om 7 L®s tyngd, beviljad till svartsmiden för husbehof, men ej för afsalu. 700 Sk® å 15 R:dr. 5400 Sk® å 17 R:dr. (.1,600 Sk® å 15 R:dr. 200 Sk® smide å 17 R:dr. ä 17 R:dr. sk® smide å 15 R:dr. 1,550 Sk® a 17 R:dr. Enligt upplysning vid 1851 års Jordransakning är detta Manufakturi nedlagdt. 350 Sk® 10 L® å 17 R:dr. 50 Sk® å 17 R:dr. 200 Sk® å 17 R:dr. 200 Sk® å 17 R:dr. 300 Sk® årlig jernförädling å 17 R:dr. Enligt Bergs-Collegii den 11 Februari 1846 utfärdade Privilegium far här begagnas en Stångjernshärd och Hammare för 600 Sk® årligt smide mot 6 Sk® Hammarskatt från år 1850. — Enligt Bergs-Collegii Utslag den 16 December 1850 får Hammaren nedläggas och skatten afskrifvas. Enligt Bergs-Collegii Utslag den 29 December 1846 får här anläggas ett Manufakturverk, med 1 Räckhammare, 2 Spikhammare och 1 Klippsax för svartsmide.
Lallerstedts tanke det med statslånets upptagande åsyftade ändamål bättre befordrots, samt den höga räntefot, som under sednare tiden varit gällande och ulöfvat en så förlamande inverkan på handeln och rörelsen, helt säkert kunnat undvikas. vid § 9. af Herr Friherre Tersmeden, W, F. » » von Ehrenheim, F. ./. » » Åkerman, Fredrik: »Enligt Grundlagar och Instruktion är del Utskottets åliggande att noggrannt och sorgfälligt granska Herrar Banko-fullmägtiges utöfning af det vigtiga kall, som blifvit dem anförtrodt. Om således det redan i följd häraf är Utskottets pligt att egna en serdeles uppmärksamhet åt de vigtigare momenterna af deras förvaltning, bör vid denna riksdag densamma tagas i anspråk med ökad kraft, i afseende å ett Herrar Fullmägtiges tillgörande, som länge utgjort föremål för olika bedömande inom allmänheten. Angående de i November är 1857 af Herrar Fullmägtige med Direktionen lör Stockholms Kredit-förening ingångna penningetransaktioner, hvarom lörmäles i 1858 års Stats-revisorers berättelse, har Utskottet yttrat: att Utskottet vid betraktande af den skicklighet och framgång, hvarmed ifrågavarande transaktioner blifvit utförde, och det gynnsamma resultat, som deraf för Banken uppstått, ansett sig ega skäl hemställa, att Rikets Ständer, med afseende å dåvarande utomordentliga förhållanden, måtte vid de vidtagna åtgärderna låta bero. Jag har biträd t detta omdöme destohellre, som, med afseende ä de löljder den beslutade åtgärden, om den misslyckats, kunnat för Herrar Fullmägtige med föra, de rättvisligen böra anses vid detta tillfälle halva ådaglugt mod, rådighet och intresse för Bankens fördel. Men då jag sålunda bedömer denna åtgärd, uppstår deraf en gifven nödvändighet att tillse, huruvida åtgärden var föranledd af yttre af herrar Fullmäg tiges tillgöranden oberoende anledningar, eller om de förluster, hvarmed Banken hotade6, borde, om de inträffade, lillskrifvas Banko-förvaltningen.