Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De vågade derföre, naturligt nog, icke använda sina kapitaler på större företag, som fordrade lång tid för att gifva någon afkastning, utan de måste använda dem på sådana, som gifva ögonblickliga vinster, Denna förebråelse är derföre ungefärligen detsamma sora om man förebrådde en fogel, som man satt i hur, alt bans flygt är så inskränkt! Om man lemnar de Mosaiska trosbekännarne tillfälle att försörja sig genom alla lolliga utvägar liksom andra medborgare, så skola de med sin Den 19 Mars e. m. 77 kända spekulalionsanda likaväl egna sig åt lika stora företag sorn hvilken annan som helst. Men, säger man, om de också i st. f. småhandeln, vilja egna sig åt större företag, så äro de i alla fall främlingar och suga musten ur vårt land. Låt dem då i Guds namn vara främlingar; men de äro åtminstone fremlingar, som för alltid stanna qvar i landet, och som här qvarlemna hvad de förljenat; i detta fall göra Israeliterna eli förmånligt undantag ifrån andra utlänningar, Engelsmän, Tyskar o. s. v., hvilka under fördelaktiga konjunkturer här tid efter annan nedsatt sig och, sedan de samlat förmögenhet, lemnat landet, hvilket varit exempellöst bland de Mosaiska trosbekännarne. Betrakta vi slutligen frågan med ledning af historiens vittnesbörd, så se vi huru Hugenotterne, en industriös race, goda medborgare, men af olika trosbekännelse med Frankrikes och Flanderns öfriga innebyggare, och derför af dem hatade, pä olika lider ur dessa länder fördrefvos. Tyskland, (lolland och i synnerhet England öpnade gästfritt sina landamären för de fördrifna. — England var då, såsom Sverige nu, ett land med stora naturliga tillgångar, men utan industri. Skillnaden var, alt man der ej fruktade de mera företag samma invandrarnes konkurrens, utan med nöje såg dem göra hvad man ej sjelf kunnat. — Detta blef första väckelsen af den Engelska industrien, som nu hunnit till en sä oerhörd höjd. I Spanien fanns också en industriös race, af olika religion med landets andra innebyggare, nemi. Moreskerne. Man skrek äfven der öfver ”att
Den anmärkn. man gjort emot 62 §:n och der bestämda bötesförvanling må pröfvas af dem, som äro lagkunnige, och en förändring härutinnan vid återremissen beviljas, om anmärkningen är riktig. Jag vill dock fösta uppmäi ksamheten derpå, att uti nu gällande 62 § är en norm för fän - Den i April e. m. 7‘ gelsetiden utsatt, då det nemi. stadgas attingen må för bristande bötestillgång längre än ett år i fängelse bållås, ehvad belopp böterna må utgöra. Sedan jag nu i allmänhet besvarat de anmärkntr, som här blifvit gjorda vid Ulsktns förslag, anhåller jag att i korthet få framställa några erinringar vid betänk. för att få desamma tagna i öfvervägande vid Utsktns behandling af detta ärende, efter den ålerremiss jag förutser. Jag behöfver hufvudsakligen blott åberopa min reservation. 21 §:n i i835 års förordning lyder sålunda: ”Den, som förfärdigar, brukar eller låter bruka falsk stämpel eller insegel å varor, sorn uro inom eller utom Riket tillverkade, straffes på sätt 8 cap. i §:n 2 mom. Missg.btn förmår, och vare det falskt stämplade godset förbrutet.” Utskm hafva gjort delta tillägg: ”såvida detsamma icke bevisligen på god tro kommit i annan mans hand.” Detta tillägg anser jag öfverflödigt och utgöra en vägledning för lagbrytaren att draga sig undan straff: det bör derföre utgå eller ett ytterligare tillägg införas näst efter orden ”kommit i annan mans hand,” så lydande: ”och vare lag då, såsom i 11 §:n säges.” Vidare hafva Utskm bibehållit 27 §:ti i 1835 års författning oförändrad. Denna § handlar om beslagarens andel och stadgar att beslagaren får ^ af godset och bötesbeloppet, då godsägaren anträffas och till ansvar fä lies, men endast ^ om ansvarsskyldig ägare eller forslare icke anträffas,i hvilken sednare händelse några böter naturligtvis icke komma i fråga. Jag skulle härutinnan önska den förändring, att beslagaren alltid erhölle och Krohän det öfriga.
Filialbanken i Gefle 250,000: — Transport 250,000: — 630,000: — - 32 — Transport 250,000: — 630,000: — Filialbanken i Christianstad 250,000: — d:o i Blekinge (Carlskrona . Det belopp af 280,800 R:dr, som, enligt 62 § i 1862 års Revisions-beråttelse, återstod af anslaget, 1,000,000 R:dr, till Filialbanker, hvilka oktrojerades efter 1859—1860 årens riksdag, år sedermera disponeradt sålunda, nemligen: till Filialbanken i Oskarshamn R:dr 230,000: — „ d:o i Skellefteå 50,800: — S:gr R:dr 280,800: — Vid snart intråffande utgång af den för Skaraborgs låns Filialbank hittills gållande oktroj, uppkommer en ytterligare tillökning i ofvannåmnde behållning å ifrågavarande anslag.
Bet:dc. N.o 3c. derdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det Hans Maj:t täcktes låta med det föreslagna nja fångföringssättet anställa rön, och för sådant ändamål anbefalla vederbörande autoriteter, att i detta granlaga och magtpåliggande amne inkomma med alla de underdåniga uppgifter och yttranden, som kunde i Nåder pröfvas erforderliga, för att utgöra nödig ledning och grund för det förslag, om hvars upprättande Kongl. Majrt sedan torde i Nåder meddela Dess befallning; hvarefter och sedan förslaget undergått Nådig granskning, Kongl. Majrt torde förordna om anstalters vidtagande, att inom någre af Rikets tätast befolkade provincer, under föreskrifna försigtighetsmått, till fots transportera fångar, till en början sådana, hvilkas förbrytelser vore af mindre grof beskaffenhet, och genom hvilkas möjligen inträffande rymning allmänna säkerheten skulle mindre äfventyra; förmodande Grefven likväl, alt farhågan i det hänseendet blefve mindre, i samma mon som fångarne, trötte af gåendet om dagen, skulle sakna förmågan att nattetiden göra försök att undkomma; äfvensom att den mödosammare vandringen tili fots skulle jemväl medföra den fördel, att kringvandrande personer icke, såsom hitintills inträffat, skulle söka utvägen att, i egenskap af lösdrifvare, varda till deras aflägsna hemort medelst fångskjuts beqvämt forslade. Bil. t. Bcsv. och Oecon. Utsk.
Beträffande åter samma skyldighet i afseende på Elementar-Läroverkens kassor, stadgas derom i Skolordningens 2 Sect. 3 Kap. 2 $., att ”Rektor håfve vård, ansvar och redogörelse för dessa kassor,” samt i 7 §. ”att årliga räkenskaperna vid de kassor, för hvilka Rektorerne ansvara och redovisa, skola af Läroverkets Kollegium, före afsändandet, revideras och underskrijvas.” Vid sådant förhållande, vågar Konsistorium underdånigst anse, att just den praxis, som inom detta Stift äger rum, att nemligen Domkapitlets räkenskaper underskrifvas, icke af Biskop och Consistoriales, utan af Konsistorie-Notarien, såsom ensam redovisningsskyldig, men af Biskop och Consistoriales granskas och med deras underskrift till riktigheten erkännas, samt att Elementar-Läroverkens räkenskaper af vederbörande Rektor, såsom redovisningsskyldig, underskrifvas, men till riktigheten af Läroverkets Kollegium styrkas, icke innehåller något ”i formen olämpligt,” utan tvertom noga sammanhänger med hvad i gällande författningar är föreskrifvet. Linköpings Stifts Konsistor» underdåniga Utlåtande. Det Utlåtande, Eders Kongl. Maj:t, under den G:te i denna månad, i nåder infordrat rörande de flere anmärkningar, Rikets Ständers sist samlade Revisorer trott sig böra göra, under granskningen af samtliga Konsistoriernas räkenskaper för åren 1840 den 1 Juli till 1842 den 30 Juni, får detta Konsistorium härmed i underdånighet afgifva. Revisorerne anmärka först den olika uppbördsoch redovisningsprocenten, som vid olika Konsistorier äger rum, och instämma i hvad af 1841 år Revision blifvit yttradt om behofvet af en Kongl. Författning, som för hvarje slag af uppbördsoch redovisningsmedel bestämmer en viss, vid alla Domkapitel till samma belopp utgående, procent.
St:s underd. skrifvelser till K. M:t: N:o 143, ang:de extra Statsanslag, till föremål, tillhörande Civil-Depart:ts handläggning; N:o 144, ang:de extra Statsanslag till föremål, tillhörande Finans-Depart:ts handläggning; och N:o 145, ang:de extra Statsanslag till föremål, tillhörande Ecklesiaslik-Depart:ts handläggning. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter; och befuunos att dertill blifvit utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 1960, A. Hr Montgommerie, Robert Nils Germund; — 1702, Hr Törnebladh, Guslaf. Banko-Utskottet: efter N:o 2017, Hr Björnstjerna, Oscar Magnus; — 456, , Aminoff, Johan Fredrik. LagUts kottet: efter N:o 100, Hr Uggla, fullm. Hr Cederschöld, Robert Theophron ; — 1765, , Adlerstråhle, Fredrik Ernst Lebrecht. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 27 och 29 sisth September på bordet lagda Utlåt. N:o 301, i ani. af väckt motion om anslag till Baggens-Stäkets uprensning. Frih. Raab, Adam •Christian: Fråga är här om ett begärdt understöd för att kunna uprensa det s. k. Baggens-Stäket, hvarigenom segelleden från söder till Stockholm skulle förkortas med minst sex mil, och sålunda den stora fördel vinnas för all sjöfart, att i st. f. att fartygen nu behöfva nästan alla vindar för att komma till Stockholm, skulle de då blott behöfva en för att komma dit. Då man tager i betraktande den lifligare rörelse, som naturligtvis på delta sätt skulle uppstå i hufvudstaden, torde en hvar Anna, hvilken stor vigt ligger på den förbättring, som här är åsyftad.
En Hofrätt i Hernösand skulle svårligen kunna inrättas med 2 divisioner, och om olämpligheten alt hafva Hofrätter, med blott en division, derom äro meningarne temligen ense. Afståndet för rättsökande blir, såsom Utsk. antydt, ganska betydligt. Ifrån den nordliga delen af Norrland till Hernösand blefve detta afstånd onekligen ganska stort. De resor, som en tillförordnad domare skulle få göra till dessa nordligaste delar af distriktet blefve ganska långa och en Hofrätt, förlagd i Hernösand skulle hafva så få tjenstemän, att använda, att den skulle komma i förlägenhet att af sina tjenstemän sända personer lill dessa domareplatser. För min del har jag hört, att sådan förlägenhet oftast skall inträffa vid Christianstads Hofrätt, der raan ofta har svårt att få sujetter till domareförordnanden, då sådane erfordras. Sådant bevisar rigtigheten af Utsk:s åsigt, alt domstolsorganisationen icke i allmänhet vinner på dessa små Hofrätter, förlagda i landsorterna. Då dessutom kommunikationsanstalterna blifva allt mer och mer lättade så blir det också lättare för rättsökande att träffa sina ombud. Det är äfven för dem större lätthet att finna skickliga ombud i Stockholm, än det är att träffa dem i en liten landsortsstad. Också hafva motioner om förlag - Den 4 Juni f. m. 451 gande af en Hofrätt endast varit väckta af dem, som bo i den närmaste omgifoingen af Hernösand: hvaremot riksdagsmän från den mera nordliga delen protesterat deremot, ”emedan”, säga de, ”vi hafva lättare, att komma till Stockholm och der få ombud än att finna ombud i Hernösand”. Jag tror på alla dessa skäl, i förening med, dem som Utsk. anfört och som i betänk, finnas ganska utförligt framställda att II. o. Ad. lugnt kan lemna sitt bifall till betänk, sådant det är i denna punkt, utan så beskaffade reservationer, som dem Gr. Mörner anfört. Gr. Mörner: Den siste värde talaren har från förhållandet med Christiansstads Hofrätt velat hämta stöd för sin åsigt. Jag får, i motsats mot den talaren, just ifrån den Hofrätten hämta stöd för min motsatta tanke.
Ständer framdeles finna nödigt belägga utlauta dllipiwlmmed nägon ärlig afgift , sa skal dock ej den penninghjclv, som nu i nödens tid lemnäs Staten, med sädan afgift betungas; sä kan en Förmyndare ej med mindre answar plaeera fine kupUlers LLpinckor, än mot sädan säkerhet, och de som lefwa af räntor, lära ock sä anse för en förmän, at hos Statswerket nedsätta sina Penningar. Hwad jag nu haft den äran föreflä wägar jag med sä mycket mera wifthel hoppas winner Hög - 166 Den 13 Maj. Högloft. Ridderstapcts och Adelns bifall, som säkerligen ingen Ledamot sinnes, hwilken icke inser faran i tidens utdrägt och således icke önskar at sätta Regeringen i det ständ, at kraftigt kumm urwerka hwad Nationen allmänt önstar: Fred, och den sä ärorik som händelserna medgifva. Ingen mä stylta mig at jag häintar angelägenhet af Statens understödjande utaf de fykten som kringlopa: at är särad; at Lsterrikare besegrat Fransmännen; at Polackar sträckt gewär; at Preusare mot sin Lfwerhets wilja öfwergätt til österrikare för at understödja dem, med flere dylike mindre trolige berättelser. Jag är fast wid den tanken, at, edwad som händer, bör en redlig Swenst man oförändrad, sä länge fienden ej med bajonetten honom tystar, tala och werka til Fäderneslandets räddning, och ej förwillas af berättelser. Jag crindrar mig hwad en Författare nyligen sagt: Bäfwer I alle, som föden menniskjor med lögner. En dag skolén I dömas. Det är hwarje medlems af Höglofl. Ridderffapet och Adeln ostridiga rättighet,' at lägga en wäckt ny fräga pä bordet. Hwad jag nu tagit mig den friheten förestå kan således undergä et lika öde; men dä denna fräga är af största wigt, och Höglofl.
Utdr. d. 14 Junii 1823. 327 meddeldte Beslut, det borde, till nyssberörde ändamål en summa af 5000 R:dr Banco utgå af Statsmedlen t g:ne år, pä det sätt att en 3}djedel deraf äiligen erlägges. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 26 sistlidne Maji under N:o 223 afgifne, samt den 11 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistlidne April under N:o ilo meddeldte Betänkandej-angående liqviden af Svenska Ministern, Herr Johan Claés Lagersvärds andelar i Genuesiska StatsLånet; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden gilladt, för dess del, dervid låta bero. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 5 dennes, under N:o 19, afgifne, samt deu 11 derpåföljde e: m. på bordet lagde Betänkande, rörande vilkoren för återbetalning af Götheborgs Stads vid sista Riksdag från Banken erhållne Lånebiträde, stort 200,000 R:dr Banco, blef samma Betänkande, på grund af de utaf Grefve von Rosen ,Axel, och Herr Hjerta, Gustaf, dervid gjorde anmärkningar, till BancoUtskottet återremitteradf. 328 Fröt. Utdr. d. 14 Junti 1O23, S. D.
Det är således icke misstroende till Banqueus Credit, som vållar Sedlarnes ringare värde än Specic Myntets 3 utan de Millioner Riksda - Ben 15 April. 447 ler, som genom en erkänd ofördelagtig handel årligen utgår till utrikes ort, oberäknadt afvundsjukan deröfver, att man ej kan åtkomma Banquens redbarheter, för att deraf göra en handelsvara. Sedan nu‘ Regeringens bemödande framför allt åsyftar lifvande af Närings-flit och Odlingar, samt National-lynnet för närvarande äfven är spändt åt samma ändamål, bör man ej betvifla, att det ju snart nog vinnes, allenast hinder derför icke läggas i vägen. Kunde Patriotisme och National-stolthet i samma mon tilltaga, så att man ej satte särdeles värde på annat än inhemske producter, skulle vi med hastiga steg hinna till målet. Vi äro härstädes församlade i ändamål att hjelpa; men icke krossa våra hemmavaran, de, af hvilka en betydlig del är behäftad med skuld. Resultatet| af vårt bemödande bör derföre blifva att småningom fälla en högt uppdrifven Cours och förskaffa sedlarne mera värde, utan att qväfva Industrie eller påskynda Galdbundnes ofärd, hvilket genom indragning af Rörelse-Capitalet, enligt Utskottets tillstyrkan, ostridigt skulle inträffa. Ändamålet af de inrättade partiel-Disconterne, på den fot de varit, och under den Styrelse de haft, har till det mästa förfelats. Jordbrukaren och Fabrikanten har deraf haft föga understöd, men deremot, enligt Professor Agardts yttrande , förflugne Speculanter och Banqueroute-Spelare så mycket mera. 448 Ben 15 April. Skola derföre dessa Disconter fortfara , hvilket för Odling och Näringar torde vara nyttigt, böra de vara under en Styrelse, som hvarken kan eller vill öfverträda deo Instruction, som föreskrifves.
icke eller Karl Torpadius44 i teckningen af den andra, som tittar under lugg Och ser så smånöjd ut och grinar själf i mjugg45. Målningen af mina två kamerater i justitiekanslerskontoret var den enda, där någon galla röjdes, med hvilken jag hämnade mig på den ledsnad, jag alla förmiddagar en stund måste uthärda vid deras sida46. Sysslan blef för mig dag ifrån dag odrägligare. Creutz såsom varande kanslist i hofkanslerskontoret var mindre af sysslor besvärad, men önskade ej mindre, än jag det gjorde, att med heder därifrån kunna entledigas. Ödet gynnade vår önskan. Vi flyttades båda på en gång i en högre krets, där vi hade den lyckan att åtfölja hvarann och den oskattbara sällhet att utan afbrott fortsätta den närmaste vänskap. Landtpartiet hade vid 1756 års riksdag erhållit en deciderad öfvervigt öfver det andra partiet, som gynnades af hofvet. Som jag föresatt mig att i min oskyldiga lefnadsberättelse undfly all politik, så lemnar jag frågan oafgjord, huruvida det segrande partiet egde rättighet eller icke till dess vidtagne steg i anseende till de kgl. prinsarnes uppfostran. Den förra guvernören47 tillika med Dalin, kronprinsens informator, och de kavaljerer, som uppvaktade deras kgl. högheter, förafskedades. Riksrådet grefve Karl Scheffer tillsattes af ständerne till guvernör för prinsarne48. Professor Klingenstjerna49 utnämdes till kronprinsens informator, och jag tillika med trenne andra under namn kavaljerer förordnades till dess uppvaktning. Grefve Creutz intog samma ställe hos den yngste af prinsarne, och dagen var utsatt, då vi för konungen och drottningen till våra tjänsters emottagande skulle presenteras. Några bref, dem jag från justitiekanslerskontoret dagen förut till genomläsande och svarens uppsättande hemtagit, blefvo vid första tidningen om min nya tjänst kastade på elden. Obekymrad, huru förlusten skulle ersättas, gjorde jag med det lifligaste nöje åt hofkavaljeren ett lysande offer af registratorn. TREDJE DELEN.
Då Konungen erkänt den princip, att, med undantag af BondeStåndets Secreterare, Stånden äga sjelfva tillsätta sin Betjening, så står äfven qvar Ståndens rätt att efter behof öka densamma, utöfver det föreskrifna antalet. Möjligheten af försök till inskränkning af denna rättighet kan man ej tänka sig, utan rent oförnuft hos Styrande Magten, Således är i detta afseendet intet att befara af den föreslagna redactionsförän - Den g Jann nr ii. ellingen i 24 §. Riksdagsordningen. Det är ufven af Grefve Frölich anfördt, att i Grundlagen ej finnes någonting stadgadt derom, alt Sländerne äga tillsätta Styrelsen i Banken; men jag påminner mig bestämdt, alt sättet för valet af denna Styrelses personal finnes i Grundlagen föreskrifvit. Jag tror således, att denna anmärkning och det deraf liemtade exempel förlorar all kraft. Hn annan Talare har yttrat den tanka, att om ConslitutionsUtskottets ifrågavarande förslag antages såsom livilande intill nästa Riksdag, kunde det inträffa, att något Stånd då förkastade detsamma, hvarigenom Konungen verkligen skulle tillerkännas magt att tillsätta BondeStåndets Notarier. Detta är stridande mot min mening härom. Ty hvad händer väl, om förslaget sålunda förkastas? Jo: Grundlagens gamla ordalydelse står qvar; saken kommer blott in statu quo; och vi hafva derigenom ingenting förlorat, enär den öfverlygelsen är odelad, att äfven §:ns närvarande lydelse medgifver Stånden rättighet att tillsätta sin Betjening, och således äfven BondeSlåndet att utse sine Notarier. Då nu således vägen är öppen för att, utan förlust för oss, få berörde rättighet medgifven af Regeringen och fullkomligen tydligt uttryckt i Gruudlagen, tillstyrker jag antagandet af ConstitutionsUtskottets förslag till Grundlagsenlig behandling vid i3* Den 9 J a n u a r i i. nästa Riksdag, sä mycket heldre, som jag är djupt genomträngd af känslan af det obehagliga i sådane strider mellan StatsMagterne, hvilka härröra af partisinne och bitterhet samt åsyfta inkräktningar på hvarandras magt.
Directionens öfver berörde Inrättning disposition öfverlemna*; så har E. K. M., uti Nådiga Skrifvelser till Tuil-Directionen af den 18 Junii samma år och den 4 Augusti *819, förklarat, att, som Tull-afgifterne, för ifrågavarande Finska producter , redan blifvit bestämde, och någon särskild ytterligare afgift å desse articlar altså icke kunde ega rum, E. K. M. funne den af Riksens Ständer föreslagne utr väg till Spinnhusoch Corrections-Inrättningena understödjande icke kunna annorlunda användas, än att E. K. M., för att gå Riksens Ständers afsigt till mötes, ville tillåta, det ett belopp af 20,611 R:dr 32 sk., såsom, enligt upprättadt Förslag, erforderligt till fyllande af bristen uti In - Underdåniga SkrifvelseK 529 Inrättningens tillgångar för underhållandet af 400 personer, finge af Tulluppbörden för meranämnde Articlar årligen disponeras, intilldess annan föreskrift blefve meddelad. Då detta Nådiga Förordnande, på grund hvaraf förrberörde summa, de sedermera förflutne åren, af Tull-inkomsten är vorden directe utbetald till Directionen öfver Spinnhusoch Corrections-Inrättningen, innefattar en med Riksens Ständers afsigt, vid anvisandet af ökad tillgång för Inrättningen, icke förenlig förminskning af Tull-intraderne, och således i verkställigheten.' föranledt till ett direct ålitande af Stats-medlen, ehuru ej under formen af Stats-ar.slag; så och enär ett sådant anslag ej eller blifvit af Riksens Ständer vid sistlidna Riksdag beviljadt, e. medan behofvet var tillfälligt och beroende af Corrections-Arrestanternes då varande större antal, kunna Riksens Ständer desto mindre något vidare bidrag af Statens medel, till oftanämnda Inrättning, medgifva, som Inrättningen , enligt
De brister, som densamma i dess nuvarande provisoriska skick måste vidkännas, låge dels i den korta tiden af tre månader om året för undervisningens meddelande, dels i omöjligheten för Akademien att med egna tillgångar åt lärjungarne bereda utrymme och tillfälle till sjelfstudier mellan lärotimmarna, hvartill komme att dessa tillgångar måste betydligen förminskas, enär läroverkets utvidgning och beqvämlighet kräfde allt större utrymme och nu uthyrda lägenheter i Akademihuset dertill borde tagas i bruk, hvaraf åter, bland annat, motsvarande nedsättning af hyresinkomster blefve en följd. Utom berörda hufvudsakliga förändringar i Akademiens läroverk tarfvade äfven åtskilliga andra delar deraf att utvidgas och göras fullständigare, på sätt här nedan och i enlighet med Akademiens andragande skall i underdånighet anföras. Beträffande nu vidare det sista af ofvan angifna skäl, hvilket hade afseende å den nyligen inrättade qvinliga afdelningen utaf Akademiens läroverk, har Akademien åberopat, hurusom hon, uti underdånigt utlåtande den 18 April sistlidna almed förslag till denna läroanstalts ordnande, redan fastat Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derå, att den till åstadkommande af kostnadsfri konstundervisning för lärjungar vid nämnda läroverk anvisade tillökningen i Akademiens stat af 4,000 R:dr vore otillräcklig för inrättande af en fullständig konstskola, hvarför Akademien i berörda, af Eders Kongl. Maj:t den 13 delpåföljda Maj nådigst gillade förslag endast efter en inskränktare undervisningsplan kunnat ordna den nya skolan, som öppnades den 1 September samma år och sedermera varit i gång med ett antal af 24 lärjungar.