Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref erforderliga föreskrifter, den förra i afseende på lekmän och det sednare rörande prester, som lör villfarande läror gjort sig misstänkta. På nu beskrifna sätt voro dessa angelägenheter ordnade, innan förut omförmälda Kongl. Förordningarne af den 23 Oktober 1860 utkommo. Den af dessa Förordningar, som angår främmande trosbekännare och. deras religionsöfning upphäfver visserligen ofvannämnda 1781 års Kungörelse, och den, som rörer ansvar 103 a för trädande till och utspridande af villfarande lära, stadgar väl, att mål angående sislberörda lagöfverträdelser skola upptagas af allmän Under-Rätt, men innehåller tillika att, »om prest, som varder beträdd med utspridande af villfarande lärosats, är särskildt stadgadt», och deraf kan ej annan slutsats dragas, än att, såsom ofvan är anmärkt, religionsmål, som röra Prester, fortfarande böra af Hofrätterne omedelbart upptagas. För denna åsigt vinnes dessutom ett stöd i senare tiders kyrkolagstiftningar. Jag åberopar härvid Förslag till Kyrkolag för Storfurstendömet Finland jemte moliver och betänkande, (tryckt i Helsingfors år 1845) deri det heter, sid 205, »och att religionsmål, då de äro af betänkligare art, af Domkapitlen böra öfverlemnas till Hofrätts behandling, afven i fall den villfarande vore prest, är, med ändring af 14 § i Rättegångsordningen för Domkapitlen af år 1687, som ville att de hos Konungen skulle anmälas, stadgadt först i Kongl. Brefvet den 8 Maj 1731, ytter»mera i Kongl. Brefvet den 29 Maj 1751 och Kongl. Kungörelsen om religions»friheten den 24 Januari 1781 och Kongl. Brefvet till Hofrätterne den 7 Decem»ber 1787.
Den 29 Juli i underdånighet anmäld och med nådigt gillande af Riks-Ståndens hemställan, Stats-Beredningen, Stats-Contoiret, Fullmågtige i Riksgälds-Contoiret saint Landshöfdingen i Malmö, oin verkställigheten förständigade, ProlocollsUtdrag meddeladt Krigs-ELpeditionen. 2ö:o Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse med svar på Kongl. Majus Nådiga Proposition till Stats.Utskotet, angående Lön-tillökningen för åtskilliga tjenstemän. Den 15 Augusti 181-2 i underdånighet anmäld, och remitterad till Stats-Beredningen, efter vederbörandes hörande; den 25 påföljande November Kongl. Majus Nådiga beslut i denna del fattade. 21:0 Om arfvode för Riksens Ständers och Utskottens Secreterare och Cantzli.betjening. Den 5 Augusti 1812 i underdånighet anmäld; Landshöfdingen i Örebro befalld att utbetalningen af Riksdags-rnedlen besörja, azio Om skjuts - ersättning och Dagtraktamente samt arfvoden åt Stats-Gommissarien Frödelius N:0 41 , 42, 313 Z)en 8 Mars» delius och Ofver-Commissarien Ek för deras biträde vid Statsoch Bevillnings-Ulskotten. Dea 5 Augusti 1812 i underdånighet anmäld; och skulle utbetalningen af Riksdags medlen verkställas. 23 Angående anordnande af hyresmedel för Riks-Ståndens Klubb-rum. Den 5 Augusti 1812 i underdånighet an mäld; Ordres till Landshöfdingen i Örebro expedierade. 24:0 Angående Nederlags rätt för Staden .Wisby. Den 5 Augusti 1812 i underdånighet an mäld, då det beslöts, att upplysningar skulle från Landshöfdingen infordras, rörande beskaffenheten af Hamnen m. rn.; den 5 Maj 1813 fått slutlig åtgärd genom Kongl. Maj:ts Nådiga beslut och utfärdade förordning om Nederlag och hväd dervid bör iakttagas. 25:0 Riksens
1: a fållade BoråsNäsdukar coul 2,25 1,700 st. Extra fina hemstickade FlickKlädningar 3 — 6 år 3,50 Profver endast då 20.öre bifogas. T Fördelar: Matnyttigt och lättsmält. Upplifvande och dock ej hetsande. Fullkomlig renhet. Fin aromatisk smak. Lätthet vid tillredandet. Billigt näringsmedel, emedan till en kopp endast fordras en tesked af detta pulver. Tillhandahålles hos de flesta herrar specerihandlande. [2021] Begär alltid Kull-Choklad! Vesterlånggatan 57, 1 tr. upp. o. G r a - nat-arbeten Förlofningsoeh Bärsafter och Ättika Vigselringar. Ständigt lager, till billiga priser. Beställning och reparationer utföras med omsorg. [1503] 1890 års Frö-priskurant utdelas g r a t i s, Liljeholmens Vinfabriks prisbelönta tillverkningar försäljas hos hrr specerihandlande. Se Idun för fredagen den 25 april. Viner och safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel attiksprit på större flaskor, alla försedda med etiketter, innehållande fabrikens namn. [1896] sändes f r a n k o. SVENSONS Fröhandel Lilla Nygatan 17, Stockholm. [1897] G r l ö x x x o j b o r t, att O. Williamson, Borås, säljer prima helylle marinblå Gosstricotkostymer från 3 till 10 års för 3: 75. Priskurant å yllevaror sändes franko. Stora mansvästar med ärmar till 3: 50 pr st. [1573] O. W I L L I A M S O N, B o r å s. Huru männen 3Ufvud&amp;&lt;mtot: Mynttorget 1. sabelt, kan trikot köpas till ett par nya ärmar, eller dylika af vanligt tyg insättas. Koftor, västar eller stickade barnkläder lagas på så sätt, när maskorna gå upp, att man maskar upp det nedgångna med en virknål och endast det garn, som sitter vid.
Den, som efter nämnde tid fällt rofdjur och önskar att derför erhålla ”skottpenningar, vare skyldig att, förrän skinnet aftages, uppvisa djuret för två bo ”faste personer inom socknen, af hvilka åtminstone den ene bör vara socknenämnds”ledamot, nämndeman eller byordningsman, och taga af dem bevis när och huru dju ”ret blifvit dödadt, att det ollådt är för betygsgifvarne uppvisadt, och att de afklippt ”det ena örat af djuret, hvarefter, sedan betyget blifvit försedt med Pastors-embetets ”intygande derom, att underskrifterna å betyget igenkännas vara egenhändiga och att ”de personer, som utgifvit detsamma, äro välkände och trovärdige, anmälan må hos ”Kongl. Maj:ts Refaliningshafvande göras om skottpenningarnes utfående, dervid bör ”uppvisas ej allenast föreskrifna betyg, utan äfven det dödade djurets skinn, af hvil”ket Kongl. Maj:ts Befallningshafvande då låter bortskära det andra örat. ”3:o För att bereda medel till de beslutna skottpenningarnes utbetalande åtaga ”sig hemmansinnehafvare å fasta landet af länet en deremot svarande afgift af hvarje ”hemman, hvilken afgift för första året utgår till visst öfverenskommet belopp, tolf ”skillingar banko af hvarje förmedladt hemman och i förhållande dertill af mindre hem”mansdelar, men sedermera uttaxeras efter hvad behofvet finnes föranleda. ”4:o Första årets afgift debiteras å debetsedlarne nästa höst och uppbäres samt ”levereras till landtränteriet i sammanhang med kronouppbörden. ”3:o Skottpenningar utanordnas icke förrän medel dertill på nämnde sätt till ”ränteriet inkommit. ”6:o
I fråga om dessa artiklar, för hvilka tullfrihet varit medgifven, yrkades dels bifall och dels afslag å Utsk:s förslag, och blef detta förslag, efter först till bifall derå framställd men med Nej besvarad propos., af R. o. Ad. afslaget. Korgar och Korgmakare-arb elen. Sedan en talare yrkat, att för Korgar och Korgmakare-arbeteu af klofvet vide eller strå, rör och andra finare slag införsels-tullen måtte bestämmas till 16 sk. pr it, men en annan ledamot yrkat bifall till Utsk:s förslag, blef propos. till bifall å Ulsk:s förslag framställd och besvarad med starka Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Fortsättningen af förevar:de ärendes pröfning upskjöts till eftermiddagens plenum. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. efter Frih. Raab, Carl Adam, som i gårdagens plenum afsagt sig sin plats i nämnde Utsk. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Revilln.- Utsk. inkomne Betänk:n: J\s 11, ang:de den s. k. Kurhus-afgiften; Den 6 Maj e. m. 71 JV2 12, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför; samt J\s 13, ang:de städernes Sala-accis. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munek. Lördagen den 6 Maj 1854. Plenum kl. G e. m. Fortsattes pröfningen af Bevilln:sUtsk:s Betänk.
»Nej, just för att jag icke tror det, så sätter jag mig emot Oxygens manliga själfviskhet,» förklarade Aromasia. »Du har då gjort dig fri från det inflytande som den gamla literaturen tycktes öfva på dig för någon tid sedan?» »Fullkomligt! Jag tvekade en tid. Jag trodde mig nästan skyldig att försaka min ägen själfständighet för att tillfredsställa Oxygen. Men denna tvekan har jag nu fullkomligt besegrat. Lika stark som min kärlek är, lika stark är öfvertygelsen om min värdighet som kvinna.» »Du är räddad, min älskade Aromasia!» utropade tant Vera. »Du har åter ryckt dig lös från den falska lifsåskådning som höll på att få makt med dig. Jag gillar dig och lyckönskar dig till din fasthet, på samma gång jag beklagar, att du måste försaka din kärlek. Den försakelsen är dock icke af det gamla slaget som var liktydande med att gifva efter för mannens vilja, att icke säga hans nycker. Du bevarar ditt människovärde, och i medvetande därom skall du lättare trösta dig öfver din olyckliga kärlek. Oxygen är sannerligen icke värd att förenas med dig. Glöm honom!» »Nej, glömma honom kan jag icke, och jag vet ej häller om jag vill det. Jag skulle vilja behålla hans vänskap. Han är i många afseenden en utmärkt man.» »Ack, Aromasia, du känner ännu icke verlden, fastän du är öfver tjugu år och din verldserfarenhet borde vara stadgad redan för flera år sedan. Det går icke så långsamt med den saken i våra dagar som i den tröga forntiden. Men, oaktadt alla dina finanskunskaper, är du likväl för mycket konstnärinna ...» »Tant Vera! Min konst är mig icke längre nog. Jag måste hafva ett ännu större område för min verksamhet.» »Må vara, men jag säger, att du är för mycket konstnärinna. Du tror på en vänskap som kunde ersätta kärleken. En sådan vänskap finnes icke. Därtill äro männen alt för själfviske och ägennyttige. Får Oxygen icke gifta sig med dig, som han ju mer än någonsin förr visar sig önska, så lita aldrig på att han nöjer sig med din vänskap. Han varder din ovän.» »Det vill jag icke tro.
Af kassans i föregående .revisionsberättelser omförmälda fordran hos f. d. Regementsskrifvaren, Fältkamreraren P. A. Arell, utgörande i kapital 2,998 Rdr 10 rst. samt i upplupna räntor 1,652 Rdr 44 sk. 8 rst., har, sedan kapitalet blifvit till fullo inbetaldt, räntebeloppet, jemlikt Rikets Ständers vid sednaste riksdag derom fattade beslut, i 1851 års räkenskap afskrifvits. Vid räkenskaperna har någon anmärkning å Revisorernes sida ej förekommit; och vid anställd inventering befimnos kassans säkerhetshandlingar i behörig ordning. 9:o Jemtlands reservmedels-kassa. Denna kassa, som redan vid slutet af 1600-talet, genom årliga tillskott af kronans behållna räntor i Medelpad, inrättades, i ändamål att utgöra ett reservkapital för den svaga rustningsräntan vid det till Jemtlands dåvarande Dragonregemente hörande kavalleri-kompani, har under revisionsåren fortfarande stätt under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning, men, på grund af Kongl, brefvet den 8 Oktober 1851, hvarigenom ett nytt roteringsverk för provinsen Jemtland i nåder fastställdes, blifvit under loppet afår 1852 aflemnad till Direktionen öfver Jemtlands roterings-kassa. Räkenskaperna för revisionsåren äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för år 1850 med och för år 1851 utan anmärkningar samt utvisa följande förhållande: UcllCt. år f år f§5fl. Balans från föregående året: Credit. Utgifter: Balans till påföljande året: Härvid hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Varande, i följd af den skedda förändringen med denna kassas förvaltning, Revisorerne icke i tillfälle att granska kassans säkerhetshandlingar. 10:o Invalidhus-fonden. Såsom i föregående revisionsberättelse jemväl omförmäles, har, på grund af Kongl, brefvet den 18 December 1849, Kongl. Krigskollegium, från och med år 1850, öfvertagit förvaltningen af de medel utaf denna fond, som dittills disponerats af den då upplösta
Inskränkning i omsätlnings-terminer och förhöjning i afbetalnings-beloppet skulle åter föranleda en rubbning, som icke kunde aflöpa utan betydligare förluster för verket; och Utskottet får, på dessa grunder, 51:o. afstyrka de i förevarande ämne väckta motioner. Utskottet, som bär nedan, i sammanhang med frågan om fonden för kassakreditiv åt enskilde, kommer att yttra sig angående fonden för diskontering och utlåning till handel och näringar, förbigår nu 205 §., upptagande beloppet och fördelningen af denna sistnämnda fond. Herr K. A. Almgren har, uti förut omförmäld motion, jemte annat, hemställt, att diskontering af inrikes vexlar och dermed jemförliga diskont-papper måtte på allt sätt underlättas, hvartill hörer, att sådane, som äro domicilierade antingen i hufvudstaden eller i annan stad, der Låne-kontor finnes, må kunna diskonteras i Bankens låneverk, äfven å annan ort, än der sista öfverlåtaren har sitt hemvist, hvarigenom allenast denna anstalt kan komma rörelsen i allmänhet till godo, så snart uppenbart är Banko-Utskottets Betänkande, IY:o 34. 49 är att dokumentet är grundadt på verkliga affärer, i hvilket hänseende den fullkomligaste frihet i pröfningen bör anses vara Diskont-styrelsen medgifven. Utskottet vill icke bestrida, att detta förslag, i princip, är riktigt, och att det vore önskvärdt om åt föreskrifterne kunde gifvas den utsträckning, detsamma innebär; men Utskottet anser sig icke böra nämnde förslag biträda, enär en så beskaffad förändring komme att föranleda inveckling i räkenskaperna och tillökning i förvaltnings-bestyr, hvaraf följderna ej kunna på förband beräknas. Utskottet får sålunda, med afstyrkande af motionen i denna del, föreslå, 52:o. att stadgandet i 207 §. mom. 1, litt. a., 2:a och 3:e punkterna må bibehållas, sä lydande:
Vid förnyelse häraf är jag öfvertygad att det kommer att antagas, synnerligast om såsom alternativ-förslag framställes: ett strikte upfyllande af hvad konventionen om öfningarne innehåller, nemi. att desamma årligen under 6 dagar skola ega rum för alla beväringsskyldige ifrån och med 18 till och med 45 års ålder. Blir derefter, som jag är öfvertygad, den föreslagna förändringen i tiden för vapenöfningarne bifallen', och denna tid i öfrigt rätt användes, samt kustförsvaret på erforderligt sätt förstärkt med strandbatterier och öfrige befästningar, så anser jag Gottlands försvar, uteslutande hvilande på dess egen från alla utvexter befriade National-beväring, vida mer betryggande än fasta landets med sin nuvande militär-organisation. 28 Den 4 Januari f. m. Jag anhåller vördsamligen att detta mitt yttrande måtte till Högh StatsIItsk. få medfölja Hr Gr. Löwenlijelms motion. Remitterades till StatsIItsk. Föredrogs och remitterades lill Bevilln:sUtsk. H. Ex. Hr Gr* Löwenhjelms, Carl Axel, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion, ang:de den indirekta beskattningens förhöjande medelst Charta-Sigillata-afgiften. Hr Gr. o. Landtm, tillkiinnagaf att anslag blifvit ntfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Sandströmers, Anders Peter, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion om fördelning efter hemmantalet inom hvarje län af afgifterne för skjutsningens uplålande pä entreprenad. Föredrogs Hr Reutersvärds, Patrik Oscar, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion, att såsom allmän lag måtte stadgas, att all annan jord, än inegor, skall för jernvägsanläggningar uplåtas utan ersättning. Frih. Cederström, Budolf:
Ganska trefligt placerad uti en ressortstoppad länstol, satt jag en afton hos en af mina bekanta. Framför oss på bordet surrade théköket, och i den engelska marmorspiseln brann en liten brasa, hvars strålar rätt vackert återkastades af det blanka stålet, som utgjorde eldkammarens tapetsering. På den hvita spiselkanten stodo uppställda en mängd små vackra saker. Jag betraktade med nöje de nätta pjecerna, än en elegant dame, hvilken i hemlighet endast var en eldtänderska, än en liten tvåtums lång, den alranättaste kokett med huckle på hufvudet och en liten spegel i sin hand, hvari hon blickade med det alrautsöktaste välbehag. Nära henne stod en annan docka, som, då man drog på en tråd, vände sig fram och åter för sin spegel med mycken stolt sjelfförnöjelse. Men ack, hennes hufvud var afslagit. Bredvid henne stod en chinesisk docka, med långa mustascher, och nickade högvist på hufvudet. Dessutom stod på kransen ännu, ett par stora vackra snäckor; en lerlampa från Pompej, ganska grå och simpel till utseende, men hedrad med en glaskupa; en tillsluten dosa; en judisk prest af gips, hvilken under oupphörliga nickningar rörde ifrigt på mun och skägg och tycktes läsa i den bok, han hade i handen, samt en hel hop andra figurer. "Den som ändå visste hvad det der herrskapet alla fundera på", sade jag åt min värdinna. "Se, huru de stå och spänna sig, liksom skulle de vara i full conversation. Det vore roligt att höra dem". "Luktvatten's, knappnålar's, synålar's, isvolti!" skrek nu i detsamma en röst från tamburen så gällt, att jag hoppade helt högt. "Nej jag tackar, inte för mig af herrligheterna", svarade frun i huset, och gick till tamburdörren för att affärda krämaren, som då han blef henne varse sade: "ska' dä vara's? knappnålar's, luktvatten's, öra's, isvolti?"
Som Pro sten vet, var hon så sj uk de första åtta dagerna, att om inte Gud förbarmat sej öfver mej genom vördig Prosten och den go'a Patron på herrgåln, så hade hon allt dö tt ifrån mej . Nu är flickstackarn visst f risk te kroppen igen, och går ute i skogen och lullar i vallhorne so m fö rr, men med förstånde är det i nte riktigt. På hvad sätt visar sig sinnesoredan hos henne? Jo, hon tal er jemt om, att hon ska stå brud med necken eller s trömk arl 'n, som hon ock kaller honom, och hvar måron klä'r h on på s ej den vackra h vita klänningen, som hon f eck åf Mamsell på herrgåln, och kammer ner håret och styr ut sej med en k rans åf sjögräs och mosse, eller hvad g rönt hon f år tag i; se'n Jan. Prosten. Jan. Prosten. Jan. Prosten. 70 går hon opp i skogen, eller ock ställer hon sej nere ve sjön och sjunger och ropar hele da'n, liksom hon vänta', att strömk arln skulle komme och hemte henne. Men när det bli r qväll och ingen strömkarl h örs åf, då går hon hem igen och gråter ända te dess hon somner åf trö tthet. Se, käre herr P rost! K an j ag inte g råta mej te döds, då j ag ser mitt barn så olyckligt! Vi ska' s tälla oss så, att hon inte blir oss varse. Jag vill se och höra hvad hon tager sig före. Prosten. TREDJE SCENEN. DE FÖRRE. ANNA (i hvit klädning och utslaget hår, samt med en krans af sjögräs på hufvudet och ett vallhorn i handen. Sjunger, och blåser i hornet vid slutet af hvarje vers) Nu jag sjungit har i dagar, Nu jag sjungit har i tre; Men hv ad båtar det mig, hur jag kl agar? Vännen vill ej svar mi g ge. Nyss en blomma dog i skogen Och jag gret vid hennes bår; Ty den blomman het Anna-lill trogen Månn' hon vaknar nästa vår?
Undantag härifrån har likväl å svarande sidan egt runi i så måtto, som dels, vid afgifvet svar uppå mina 385 serskilda anmärkningsmemorial, svaromålet företräddes af några allmänna betraktelser om beskaffenheten af den åklagaremakt, som, enligt Regeringsformens 106 §, tillkommer Rikets Ständers Konstitutionsutskott, dels sedermera en af respektive svaranderna, Herr StaLsRådet Poppius, uti sin serskilda förklaring öfver mina slutpåståenden, i hvad de honom angå, yttrar missnöje deröfver, att jag icke skall med något svar mött nämnde betraktelser, och i sammanhang dermed underställer Höga RiksRätten ”några allmänna anmärkningar, föranledda af mitt sätt att utföra rättegången, hvilket,” såsom tillika antydes, ”icke skulle vara värdigt det upphöjda embete, jag beklädde, utan förmenades röja ett synbart bemödande att inom den hvardagliga advokatyrens område neddraga denna rättegång af hög politisk och historisk betydelse.” Det vill synas, som borde Herr StatsRådet hafva varit lika belåten, som öfriga respektive svaranderne, dermed att jag, på sätt som skett, förbigått de å svarande sidan framställda allmänna betraktelserna. Men både härutinnan och i öfrigt har Herr StatsRådet skiljt sig ifrån sina respektive medsvarande, hvilka åter, då de icke velat biträda Herr StatsRådets allmänna anmärkningar i afseende å rättegångens utförande, derigenom tydligt nog ådagalagt sin öfvertygelse om arten af dessa anmärkningar, som för den oväldige än mindre kan vara tvifvelaktig.
Såsom förposter voro tvenne bataljoner af Tavastehus regemente, under öfverste-löjtnant Wetterhoffs befäl, ställde en och ¼ mil framom Ruona, på vägen åt Alavo, och på vägen åt Lintulaks stod öfverste Aminoff, med Karelska jägarena, posterad vid Mengijärvi, två mil från Ruona bro. Sådan var ställningen då fienden, den 31 Augusti, med betydlig styrka anföll öfverste-löjtnant Wetterhoff, hvilken, efter fem timmars strid, på erhållen befallning, drog sig till Ruona; hvarefter en del af Ruona bro blef bränd. Natten derpå anlades af fienden tre batterier emot vår medelpunkt och högra flygel. Kl. 11 förmiddagen den 1 September började från den en liflig eld, hvilken lika lifligt besvarades från vår sida. Ryska batterierna voro så nära oss, att för ett skott derifrån föllo 22 man af Tavastehus regemente, som utgjorde kanonbetäckning vid trepundiga batteriet. Tvenne af våra 6:pundiga kanoner på högra flygeln blefvo demonterade. Under det kanonelden med häftighet fortsattes, ryckte flere regementer infanteri och jägare emot vår venstra flygel, hvarest fienden började anfalla ungefär kl. 1 på dagen. Äfven inlopp den falska underrättelsen, att en betydlig styrka blifvit afsänd att kringgå vår högra flygel. På vår venstra, gjordes emellertid flere ganska häftiga anfall; men de blefvo alla med tapperhet afslagne. Mot aftonen befalltes en bataljon Savolaks jägare, anförd af kapiten Aminoff, samt en bataljon Tavastehus regemente, under öfverste-löjtnant Wetterhoffs befäl, att framrycka öfver en äng, der bataljonerne stodo, och intaga en by på andra sidan, hvilken var besatt af fienden. Aminoff, som insåg huru vådlig denna rörelse skulle blifva, sade då till den general-adjutant, hvilken meddelat ordern: "kom med och se att vi göra vår skyldighet; ty då vi en gång erhållit befallning att angripa, gå vi icke utan order tillbaka, om ock hvar man skulle blifva på ställ!"
Lärdom och dygd äro tvillingbarn, som aldrig åtskiljas. - Det gläder mig höra, ty i går sade Jonas till min fader, att visa och dygdiga hedningar, sådana som ... - Karmides? - Nej, det sade han icke, utan sådana som ... som ... Platon tror jag, att han hette ... väl kunna räknas till det utvalda folket, fast de aldrig ätit påskalammet. - Däri hade den lustige Jonas rätt, min Rakel. - Och vad jag var glad däröver, ty jag tänkte genast: då bör även Karmides räknas till mitt folk, och han är icke längre en främling för en dotter av Israel. - Hör blott på! Du filosoferar ju förträffligt, även du. Det vore en underlig Gud, som endast skulle tycka om de kaftanklädda, långskäggiga och kroknäsiga mäklare, som kalla sig judar. Han skulle då ha en helt annan smak än du. Rakel rodnade. Karmides tog buketten och fäste den vid hennes barm. - Ser du, fortfor Karmides, i det han pekade på solen, vars halva skiva redan sänkt sig i havet, samma sol för våra ögon, samma åtrå till sällhet i våra hjärtan, huru kunna vi då kalla varandra främlingar? - Samma himmel och där uppe över stjärnorna samme Gud, sade Rakel med en djup blick på Karmides. Den kväll, jag gav dig den lilla ringen, som ... som du icke bär på ditt finger ... Karmides, var har du ringen? - Här, på mitt hjärta, svarade Karmides och drog honom upp ur sin barm. - Ack, förlåt mig! Jag ville övertyga mig, att du hade förvarat honom, fortfor flickan med glädjestrålande ansikte. Men jag ville säga dig, att samma kväll drömde jag, att vi alltid finge vara tillsammans. Mina föräldrar omfamnade dig och kallade dig son. Jonas var även närvarande. Han var icke svartsjuk alls; han bara talade och talade med dig om den där Platon och andra besynnerliga saker. Och du visste att svara honom på allt vad han ville veta. Det märktes tydligt, att du var lärdare än han, - Din dröm skall sannas. Det kommer en tid, då vi alltid skola vara tillsammans. - Tror du det? - Beror det ej av oss själva! Se havet, Rakel!