Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M ttion om ca Författning, hwari böe stadgas, att Waltén-Werk, hwilka genom uppdämning hindra odlingen af odelbara Landsträckor, borde fa lösas af den lidande Jordägaren, hafwa Lagsamt Allmänna Beswärsoch Economie-Utskottet gemensamt gifwit förflag till en föb ändamålet timlig Författning, Riksens Ständer hafwa under erkännande af sakens wigt, icke tilltrott sig akt något bestämt häröfwer stadga, men under det deras pluralitet welat öfwerlämna malek at Konungen, hafwa Pock sadane olikheter i bestulen förefallit, att något genom werkelig pluralitet bestämdt resultat e> af Expeditions - Utskottet kunnat Utrönas, Högloflige Ridderstam och Adeln har öfwerlämnak malel till Kongl. Majtt, att såsom ett Economistt ämne afgöras, det Högwördige Prest-Ståndet hae bifallit Ulstottels sednare Betänkande, Under hopp att Kongl. Maj-t med afseende pa Utskottens färstag läcktes till nästa Riksdag lata derom bereda en Författning, för att wid nästa Riksdag stuteligen afgöras - Det Wälloflige Borgare-Stander har föreslagit att hos Kongl. Maja matte anhallas, dek Lag* * Com - 2564 Den l2 Augusti. CommittLen skulle anmodas, att kil! nästkommande Ständers handläggning bereda detta mål: DetHeterwärda Bonde-Ståndet har bifallit Utssvttens färsing: Den jemnkning Expeditions-kktstottcc i medsökande Project till underdånig strifwelfe till Konungen förestår, grundar sig pa den inbördes när, heren i irenne Stånds Bcsiut, ock Utstottet gör sig derföre hopp, act Riks-Standen om desi gillande malte förena sig. Pa ExpedLlions-Utskoltets wägnar rc.
Första grundvalen för all hevilla, är att veta, hvar den skall tagas, och det är just händelsen med en bevilln. för jagt, att man icke vet, hvilka jägarne äro, ty man känner, att det är omöjligt att hindra krypskyttar att drifva sin handtering, emedan man ej får rätt på dem; och då man ej vet, hvem som skjuter, frågar jag, huru nian skall kunna beskatta jägaren? Enda sättet dertill vore att försegla alla bössor, såsom man förseglar brännvinspannorna. Jag ser åtminstone ingen annan möjlighet att controllera hvem som skjuter, än alla bössors försegling. Huruvida sådant kunde convenera Svenska allmänheten, lemnar jag dock derhän; jag förmodar, att åtgärden skall anses olämplig, och får således föreslå, att betänk, må 436 Den 10 Maj e. ra. bifallas utan återremiss. Jag tror jemväl, att man genom en bevilln. af jagt skulle hindra rofdjurens skjutande, emedan skyttarne blefve färre, och således torde bevilln. vara i strid med ett af de tvenne ändamål, som dermed åsyftas. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag är en af dem, som önska bifall till förevar, betänk., emedan jag icke af Hr v. Hohenhausens förslag ser någon vinst för det ändamål, han åsyftat. Hr v. Hohenhausens äfvensom motionärernas förslag utgå egentligen på att skaffa premier för rofdjurs fällande. Antingen måste rofdjurs utödande vara till allmän eller till enskild nytta. Är nyttan allmän, bör också afgiften dertill utgå af alla medborgare och icke endast af dem, som idka jagt. I fall åter nyttan är enskild, såsom jäg anser den vara, emedan den skada, som af rofdjur förorsakas, egentligen endast drabbar vissa orter och äfven der blott dem, som hafva kreatur, så skulle jag anse, att det är genom enskild beskattning eller genom öfverenshommelser enskilda emellan, som ifrågavar. premier eller andra anstalter för rofdjurens utödande böra bekostas.
Föreståndarinnan nödgades härigenom att efterhand antaga för dessa lämpliga lärare och lärarinnor, menniskovänners välvilliga bidrag inflöto allt mer och döfstumma barn emottogos äfven från angränsande län, så att antalet betyd - Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 95 ligt ökades. Den styrande stiftarinnans förklaring: ”Det är omöjligt att säga nej! då bönfallandet om ett ja! står tydligt att läsa i det stumma barnets talande ögon”, kunde ej undgå att gifva anledning till förökande af lärjungarnas antal; men måste likväl snart föranleda att utgifterna icke längre kunde bestridas genom enskilda bidrag till den så kallade tysta skolan. En värdefull lättnad i de ekonomiska bekymmer, hvilka häraf uppkommo, h r Kongl. Maj:t nådigst behagat bereda genom understöd för en gång af statsmedel med 1.500 R:dr, hvilket, enligt nådig Skrifvelse af den 8:de Juli 1864 till Konungens Befallningshafvande i Blekinge län, blef skolan tilldeladt. Denna skola, alltjemt förenad med barnhemmet, kunde dock icke längre inrymmas i detta hem, sedan inträde begärdes för än flera döfstumma, tillhörande ej allenast Blekinge, utan äfven Kronobergs, Calmar och Christianstads län. Af denna anledning har 1864 års landsting i Blekinge län anslagit 20,000 R:dr för anskaffande af en lämplig lägenhet till ett sjelfständigt institut för döfstumma, och inflyttade de döfstumma barnen tillika med en lärare, fyra lärarinnor, en trädgårdsmästare, som äfven undervisar i slöjd, en husmoder och fyra tjenarinnor uti det för ändamålet inköpta tillbyggda och inredda huset, den 1 April innevarande år.
Protocoll, hållet å allmän sockenstämma i Rödön d. 26 febr. 1860. § 1 S.D. På begäran af Lars Byman från Vestbyn och Nils Pehrsson ifrån Stafre, Offerdahls socken, samlades socknemännen för att höras öfver den begäran[?], som ofvanstående personer framställde, af skottpenningar för 4 af dem fällde björnar, en hona och 3 ungar, hvilkas hudar af dem förevistes; men då socknemännen erforo att dessa djur voro skjutne å Renflon, ansågs denna ligga inom Offerdahls område ehuruväl några Rödö-boer deri hade sine andelar, för hvilka de likväl erlade sina onera till Offerdahls församling, hvarföre de afsade sig utgifvandet af de vanliga skottpenningarna. Från denna utgift, som blott var beviljad för fem år, ville äfven socknemännen för framtiden var befriade, helst då närgränsande pastoraten ej ville en dylik belöning för odjurs fällande bevilja. Rödöns sockenstuga som ofvan. In fidem. Jonas Kerfstedt P. L. Å socknemännens vägnar Nils Nilsson Hufvulsvik, Olof Jonsson i Undrom. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 220–221, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän gällstämma med Rödöns pastoratsbor d.13 april 1860. § 1 S.D. Från annexförsamlingarna inställde sig såsom befullmäktigade ombud, f. riksdagsmannen Jonas Ersson i Dille, för Ås socken, hemmansegaren Olof Larsson i Tullus för Näskott och hemmansegaren S. Sahlin för Aspås. § 2 Pastorats-boerne tillfrågades, om de ville låta brädfordringen å nya pastors-byggningen nu beställas under instundande sommare på samma gång som taklister i densamma anbragtes, hvarpå orgelnisten Öberg tog ordet, och sökte, att, i mindre lämpliga ordalag, dels visa obehöfligheten deraf för närvarande, dels tillrättavisa byggnads committeen för dess, efter Öbergs förmenande, öfverflödiga beslut.
Sådan tyckes i83o års organisations-plan hafva varit, och det är icke emot realisationen till sin princip, sorn jag har uppträdt, utan endast emot i83o års reglering; och det är emot denna, som jag har sagt, att den ej gifver mig garantier för vexlingens bestånd, och att den måste gifva valet 6 Den 20 Februarii f. m. emellan strypsystem, som skulle storta landet, eller Statsskuld. Jag ville undvika Statsskuldssystemet; men efter den riktning, som i83o års Ständer togo, anser jag det hafva varit ett stort fel, att icke hafva uppställt det såsom ett nödvändigt stöd åt vexlingens bestånd eller landets lånerörelse. Men i83o års Ständer icke allenast valde det, i min tanka, felaktiga systemet, utan, sedan de valt det, begingo de ett nytt fel vid dess tillämpning. De stadgade: att Bankens lånerörelse skulle bibehållas oförändrad, men medgåfvo icke Banken rättighet till egen fri upplåning; de ålade således Banken att honorera sina förbindelser, på samma gång som de nekade den medel att kunna fullgöra dem. På sådana grunder må man ej undra, om jag misstrott den, att jag misstrott opinionens ställning, och att jag ännu hyser de farhågor för vexlingens bestånd, som jag förut har sökt att motivera. I denna ställning angrep jag i83o års reglering; men, utan hopp att kunna rubba dess grundvalar, då 72 §. Reg.F. syntes nära att antagas, ansåg jag ställningen vådlig, realisationen osäker, opinionen behöfva lugnas. Proportionen utaf 5 till 8 var ej ännu vunnen. Jag ansåg vådligt att inför Nationen försvaga den endå ringa garanti för vexlingens bestånd, som fordna Ständer ansett nödig, emedan det helas fall skulle omstörta alla landets creditförlmHanden; då åter genom en rubbning af vexlingsgrunden, ehuru alltid uppväckande stridiga interessen, ingen verklig brytning, ingen prisförändring uppstod.
Icke ens full tillgång på de två sistnämnde skogsprodukterna finnes, och der skogen en gång blifvit afverkad vidtages i allmänhet icke, utom vid de nyssnämnde större egendomarne, någon åtgärd för densammas återväxt. Skogstiilgångarne äro redan nu i allmänhet otillräckliga och mäste, under förutsättning af samma misshushållning med skog hädanefter, såsom hitintills, blifva det ännu mera. Byggnadsvirke, gärdsel och vedbrand saknas redan helt och hållet å flera orter inom Länet. Stora sträckor af Waksala, Lagunda, Trögds och Asunda härader äro redan nästan alldeles skoglösa och måste på liera mils afstånd köpa, såväl byggnadstimmer och gärdselfång, som hufvudsakligaste delen af nödig vedbrand. Betydliga delar af Bälinge, Hagunda, Ulleråkers, Håbo, Olands och Norunda härader lida äfven brist på skog. så att endast Bro, Båsbo och Örbyhus härader, med undantag af många äfven derstädes alldeles skoglösa hemman, kunna anses hafva någorlunda hjelplig skogstillgång, hvilken likväl ingalunda kan fylla Länets invånares behof af skogseffekter; och dä dessa redan förut under en följd af år till betydlig del mäst köpas från angränsande orter i Stockholms och Westerås Län, men skogsförråden der äfven ansenligen minskats; så har det blifvit år från år svårare för invånarne i de skoglösa Melanie af detta Län, att förskaffa sig nödiga skogsprodukter. I samma mån skogsförödelsen inom och utom Länet fortgår, skall det äfven blifva allt mera svårt, om icke omöjligt, att fylla äfven de oumbärligaste behofven i detta afseende. Icke nog med, alt vedbrand är dyr och svår att anskaffa å de skoglösa orterna; byggnadsvirke är ännu sällsyntare och skall inom få år icke stå att erhålla, utan från långt aflägsna orter. Gärdselfång måste för Upsalaslätten redan nu hemtas från Huddunge och Hvittinge med flera socknar i Westmanland, och skall måhända om några få år icke ens kunna erhållas der. Stiingselrna terin lierna måste sålunda forslas 4, 5 och till och med 6 mil.
St:s Revisorer öfver Banko-diskoutverkct samt Låne-kont:n i otterne. Föredrogs ånyo Allm. Besv. o. £kon.Utsk:s d. 16 och 19 dennes på bordet lagda mern. N:o 133, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de Utsk:s utlåt. N:o 131, i fråga om förändring af mått, mål och vigt samt mynt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: För min del kan jag icke instämma^ med Ekon.Ctsk. deruti, att den uti detta mern. föreslagna voter:s-propos. kan på sätt som skett motiveras och upställas. Utsk. säger i början af detta mern : ”alt R. o. Ad. samt BondeSt, i sin helhet bifallit Ekon.Utsk:s utlåt. Detta är visserligen en sanning, men uti närvartde stund är förhållandet icke mera detsamma, ty R. o. Ad. har, med frångående af sitt bifall till sistnämnde utlåt, i sin helhet antagit en af BorgareSt. gjord inbjudning, utgående deruppå att endast första delen å ifråga var:de utlät, borde bifallas, eller att en underd. skrifvelse borde till K. M. aflätas, med anhållan om utarbetande af ett fullständigt förslag till deeimalsystemels införande i mått, mål och vigt samt mynt, men att deremot den andra delen af samma utlåt., hvaruti Utsk. framställt de vilkor och bestämmelser, som skulle läggas till grund vid antagandet af ett sådant system, icke skulle uti skrifvelsen inflyta. Således är Ulsk:s framställning numera icke öfverensstämmande med verkliga förhållandet, ty R. o. Ad. och BorgareSt. hafva bifallit första delen af utlåt. N:o 131, men afslagit andra delen, då Utsk. deremot i sin recit säger att R. o. Ad. samt BondeSt. bifallit utlåt, i dess helhet. PresteSt. har afslagit och BondeSt. bifallit hela utlåt. Fördenskull hafva 3:ne Stånd afslagit andra delen af detta ullål., hvilket afslag således i denna fråga är R.
För gaswa esler testamenten af lös eller fost rgcndom, capikaler eiler fordringar, som borrtqifmaS kill andra an Maka, Arfwingar i rött upp elier nedstigande linea eller säoane Barmherkigheke,Stiftelser, som uti i Art. 4 §. uppräknade arv; samt stiger i marde till ett hundrade R:dr och deröfw-r, beialas tionde penningen nar Testamentets belopp emotkages, och bewilet för denna ofgstks erläggande elier att der, söre hos Upvbördemannen säkerhet stöld blrfwik, upp, wissö innan med Testamcntö elikr Gafwobrefwet Lagsares; afwensom af alla Sterbhus, dar ej Maka, Arfwingar i rätt upp och nedstigande linea eller Syskon finnas, erläggas af behallna förmögenheten, ware sig i lös eller fast egendom, capikaler elier fordringar, tre prcccnls Bevillning för den del, som öfwerstiger TcstamenkStagarens lagliga arfs andel. Likaledes bör för Fidei.Commisfer, som hädanefter stiftas, ware sig tili närmare eller fjermare Slägtinge eller Oskyld, erlägges kio procent of det warde, som Taxeringsmännen i orten dera ursäkta, innan FidesCommist brefwct wid Domstolen i Protokollet in, föras ma. Hwarje Villard, der betalning kageS för nyttjandet, taxeras med BeMning i Slockholm och Göthe - Den 5 Januari!- 261 thoborg samt Skäderne af första Clasierne, till femtio R dr och annorstädes til! trettiotre och en tredjedels Riksdaler, men Billarder wid Hälsobrunnar äro dock härifrån befriade.
St:rs värdighet, att utan uppskof afgöra frågan, på ett sådant sätt, att den ej behöfver återkomma. Med denna åsigt och den monarkiska principens bevarande till ögonmärke, anser jag, att man icke bör till en framtid uppskjuta denna fråga. Jag förenar mig med Ilr Cederschjöld. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag kan icke annat än på det högsta beklaga, att en så vidlyftig diskussion i detta ämne uppstått. 202 Den 18 Mare i. m. Då man betraktar denna fråga från dess början, finner man, att K. M. för sin del icke ansett lämpligt, att vid denna riksdag begära någon ordinarie förhöjning, utan i stället ett anslag för en gång, att utgå med 250,000 rdr per år till betäckande af den uti hoflorvaltningen befintliga brist. Stats-Utsk:t har nu tillstyrkt denna K. M:s Nåd. Propos., och gått ännu längre genom dess hemställan, alt den redan beviljade millionen må af K. M. omedelbart få lyftas. Viii sådant förhållande och då Utsk:t, åtminstone efter hvad som kan synas af Betänk:t, enhälligt fattat detta beslut, så och oaktadt jag, för min del, under andra förhållanden ingalunda skulle hafva motsatt mig, utan tvärtom gerna bifallit ett högre ordinarie anslag, tror jag dock, att, sedan frågan kommit på sin nuv:de ståndpunkt, det skulle vara i högsta grad oklokt af K. o. Ad. att frångå det af Stats-Utsk:t tillstyrkta beslut. Jag är öfvertygad, att åtminstone ingen af de ledamöter härstädes, som ega en närmare kännedom om förhållandet, skall kunna tro att ett annat It. o. Ad:s beslut skulle äfven blifva It. St:rs. Aldra minst uti en fråga af sådan beskaffenhet som denna anser jag alt man bör besluta ett anslag, derom man på förhand kan vara förvissad, att det likväl sedermera icke kommer till stånd. Det är på dessa skäl, samt i öfverensstämmelse uti öfrigt med den af Frih. af Ugglas i denna fråga uttalade mening, som jag tillstyrker bifall till hvad Utsk:t uti denna del föreslagit.
4 Allm. Eesv.- och Oecon.-TJtsk. Betänkande N.-o 6j. nyas och förklaras: alt ryttare, knektar och båtsmän, då de vistas hemma i landet, och ej äro commenderade, skola, ehvad de äro gifte eller ej, till Kyrkoherden utgöra tre mans dagsverken, eller derföre gifva lösen, beräknad, till två tredjedelar af värdet å mansdagsverken efter årliga markegången i hvarje ort; alt det beror på gemenskapen att fullgöra nämnde dagsverken in natura, eller lösa sig ifrån ett eller flera af dern med penningar; att desse dagsverken ej kunna fordras annorledes, än efter en veckas pålysning från predikstolen, och på olika tider emellan den i5 April och i5 October, samt icke mera än ett af dem, emot den dagsverks-skyldiges egen vilja, uttagas under andetiden; att Kyrkoherden dervid alltid bör bestå tarflig kost; samt att gemenskapen, medelst utgörande af ' ifrågavarande skyldighet, är ifrån alla andra afgifter till Preslerskapet fri. Dock varder detta Utlåtande till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnadt. * Stockholm den Maji 1834. STOCKHOLM, Ectsmisii TarctiRjET, 1834* Allm. Bcsv. och Oecnn. Ut sk. Ankom tili Exped. Utsk. d. 3' Maji. Ytterligare utlåtande, i anledning af väckt fråga derom, att jord• och strandegares rätt tilt hafsfiske mätte uti den under utarbetning varande fiskeristadgan varda bibehållen, Det af Utskottet uti ifrågavarande ämna, den iy sistlidne April under N:o 43, afgifne Betänkande liar, med anledning af åtskillige inom. Hedervärda BondeStåndet framställda anmärkningar, blifvit derifrån till Utskottet återremitterad i; men som, enligt ankomna ProtocollsUtdrag, Höglofl. Ridderskapet under den i o, Högvördige PresteStåndet under den 7 samt Yällofl.
Emedlertid tillskrifver jag min egen brist af fattning den tvekan jag haft äran framställa. I anleda, af Gr. Spens’ yttrande, ber jag att få erinra derom, att sedan vi hafva beröfvat nationen det conservativa element, som fanns hos Adeln och Preslerna, — och Gr. Spens lärer dock medgifva, alt det fanns en god dosis bildning och kunskaper hos Adeln och Presterna;— så måste det väl vara allas vår omsorg, eller måste vi väl hafva iklädt oss den moraliska förbindelsen att antaga något annat lika godt. Vi hafva iklädt oss en moralisk förbindelse att antaga en conservativ öfre kammare, motsvarande den återhål - Den 28 Oc tobe r o. m. 355 lande förmåga, som likväl aldrig bättre än just vid denna riksdag bevisat sin kraft, nedlagd hos R. o. Ad. samt PresteSt. Nu öfverlemnar jag till Gr. Spens, till Hr von Troil och lill något hvar af eder, mine herrar! att eftersinna den förmåga, som dessa Stånd hittills hafva haft. Jemfören den nied det förslag, som här är framlagdt, och sägen sedan på edert samvete, om nationen ingenting förlorat. Det är en annan sak, om det är lika mycket huru det blir, blott det gamla är borta. Men jag trodde sannerligen icke det, och jag fritager fullt och fast både Gr. Spens och Hr von Troil från en föresats alt gifva en försämring. Visserligen vilja de, likasom jag, alt, om vi ej kunna gifva en förbättring, åtminstone gifva ett surrogat. Nåväl! finnes det i delta förslag? På Hr Frih. o. Landtm:? afgörande beror nu, huruvida vi få, eller icke få såsom en contra-propos. upptaga Hr Nordenskölds förslag.
Dessa upplysningar saknades, när Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 19 Augusti 1823, gillade Kammar-Collegii Utslag, hvarigenom en annan hälft af Lyngåkra hemman förklarades för Krono; hvadan och då sistnämnda Bref icke kunde anses för en bestämd Författning, hvilken borde allmänt tillämpas, Kongl. Majit icke ansett Sig hindrad att uti detta mål besluta, hvad med det nu upplysta förhållandet och allmänna Författningars föreskrifter instämde. Vid Statssami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande> N;0 44' 9 Vid öfvervägande af livad således förekommit, har Kongl. Maj:t funnit, alt i56t9 års Lunds Landabok icke kan tilläggas sådant vitsord, att derpå något beslut hör hyggås uti de fall , då den från andra senare trovärdiga handlingar afviker, helst under tidens längd många förändringar, efter dess upprättande, kunnat sig tilldraga; om Landahoken än egde fullt vitsord , befunnes dock dess innehåll i den sak, hvarom fråga är, vara mörkt och tvetydigt, ty af atskillige Kongl. Danska Förordningar och om den lidens kameralverk befintlige underrättelser vöre sannolikt, att ordet dominium icke betydde städselrätt, utan alt denna rätt åtföljde landgillet, hvilket var detsamma, som i Sverige Jordeboks-ränta, samt att dominium är en Öfversättning af Danska ordet herrlighet och höjhed, och utmärkte en skerskildt slags rättighet, såsom lill Birketing, Jus patron tus, fördel af jagt, fiske och skog etc. Den af Kammar-Collegium från Landaboken hemtade bevisning, huru dess mening än lydes, har Kongl.
Bakgrunden en saltsjövik med sluttning neråt från gården. Nere vid stranden taken af några sjöbodar, och på andra sidan viken ett aflägsnare land. Till höger mellan boden och förscenen ett gungbräde och ett bord. Till venster mellan förstuqvisten och förscenen, ett annat bord med hasselstolar omkring. Här och hvar på scenen husgeråd och möbler, nät och fiskredskap, samt diverse, som skall auktioneras bort. Det är dagen efter föregående akt. Första scenen. FRU ÖSTERBERG. LAURA (på gungbrädet). sommarnöje! LAURA (gäspar). Och FRUN. Lugna LAURA. det här skall kallas för första dan än. dig, kära barn! Det är ju bara undrar just hvar vi skulle ställa det? I logen kanhända! (visar utåt fonden.) Men tycker du inte att här är bra vackert ändå? FRUN. Jag Om jag ändå hade mitt fortepiano här. FRUN. LAURA. Inte kan man gå den alltid ... det blir för enformigt. Och går man upp i gräset, så blir man våt om fötterna. FRUN. LAURA. Ja, FRUN. Vi ha' ju landsvägen strax nedanför. Åhjo, om det bara funnes sandgångar. När det har regnat, ja. det åskade sen! det regnade ju i natt Och så stenhus. LAURA. Ja, Det gör det ju i stan också. men man känner sig lugnare i ett alla "tilloch från"- trådarne öfver sig? Telefon, mamma då! FRUN. Med FRUN. Ja, LAURA. "till och från", vet jag ... Hvad tycker du om dottern i huset, Laura lilla? FRUN. Det LAURA (rättande). behöfs nog på landsbygden, der man skall ta' i mod litet af hvarje. Som nu här vid auktion ... tycker jag skulle bli' roligt för dig, som aldrig har sett någon bondauktion förr. sämre folk! LAURA. Usch LAURA. FRUN. Det Jag tycker att hon ser för manhaftig ut. Ja, det skall ju bli sådan också i dag. då! Det kommer naturligtvis bara Der kommer Österman! Visa dig nu inte missnöjd, kära Laura! FRUN (ser utåt höger). Tyst då! Andra scenen.
Detta lagskipningstillstånd, långt ifrån att vara en följd af tillfälligheter, oek alt med dem kunna upphöra, vöre tvärtom ett ondt, som härledde sig ifrån bristande, eller felaktiga, eller ock illa bevakade arbetsordningar, och sem derest ej rättelse skedde, ofelbart skulle allt mer och mer tillväxa och åstadkomma allmän oreda. De författningar man egt, angående methoden för måls behandling i Kongl. Maj:ts Justitite-Revision samt om deras föredragning, voro isynnerhet Revisions-Stadgan den 28 Junii 1662 och CancelliGrdningen den 14 Junii 1720, hvilkas innehåll dock ej i allmänhet lämpade sig efter det sedermera införda Lag-systemet. Föreskriften i 1734 års Lag, 3o Cap. i3 §. Rättegångs-Balken, om sakers föredragning hos Konungen i Hans Råd, afsåge förhållandet under en helt olika Stats-Författning, än den nuvarande, oell saknade i öfrigt nödig fullständighet, då den icke bestämde den ordning, hvaruti saker skola till föredragning beredas eller formerna för ärendenas behandling. I följd häraf liar Motionairen yrkat, att Lag-Utskottet mätte anmodas inkomma med förslag till förändring af sistnämnda lögställe, och beredande af en sådan ordentlig instruktion eller L’g-Utikottets Bet, N;o T07. 3 arbetsordning för Justitia;-Revisionen hvarigenom Embetsmunnen derstädes finge kännedom om sine pligter och allmänheten erhölle underrättelse hvad man af dem egde att fordra _, på enahanda sätt, sorn lagen angående sakers beredning vid domstolar i allmänhet bestämde; i hvilket afseende Motionairen vidare framställt följande grunder: 1:0 att_, sä snart den för cöntra deductions ingifvande i Revisionssaker i 3o Cap. 10 §. Rättegångs-Balken bestämda tid tilländagått, borde saken anses vara i det skick, att den kunde till föredragning lottas, utan afbidan af handlingars och protocolls insändande från Hof-Rätterne, hvaröfver Föredraganden sedan skulle hålla hand. Man visste nemligen, att, ehuru