Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Kongl. Kungörelsen den 29 September 1853 har visserligen nyssnämnda Kongl. Stadga erhållit det tillägg, att der byar, hemman, torp eller lägenheter äro så aflägsna, att dit hörande barn icke utan svårighet kunna begagna den med behörigen vid seminarium godkänd lärare försedda skolan, må inrättas mindre skolor, hvilkas underhåll bestämmes genom aftal mellan husfäderna i det område, för hvilket sådan skola inrättas, och i samråd med skolstyrelsens ordförande. Men deraf lärer väl ock följa, att, i händelse slikt aftal icke kan åvägabringas, församlingen måste taga saken om hand. Om uppförande och underhåll af lokaler för s. k. småskolor är icke särskildt nämndt i de angående folkundervisningen gällande författningar; men kostnaden derför måste anses, liksom för skolor i allmänhet, böra drabba församlingen gemensamt, såvida ej annorlunda derom öfverenskommes. Motionärens förslag, enligt hvilket inom ett mindre område af församlingen -—- ett område, hvilket det torde möta svårigheter att till sina gränser rättvisligen bestämma —- de, som egde minst hälften af jorden, skulle kunna tvinga de öfrige att deltaga i kostnaden för uppbyggande af ett för samma område gemensamt skolhus, synes Utskottet hvarken vara öfverensstämmande med grunderna för ofvananförda författningar i afseende å folkundervisningens ordnande eller med billighet. Hufvudändamålet med samma förslag, beredande af tjenliga lokaler åt småskolorna, anser Utskottet kunna vinnas genom vederbörande skolinspektörers och skolstyrelsers försorg, hvilka icke lära underlåta att deråt egna uppmärsamhet. På grund af det anförda hemställer Utskottet, att motionen ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1 Mars 1866. 6 Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Betänkande JQ 69. Arik. till Exp.-Utsk. den 10 Mars 1860, kl. 2 e. m.
Den, som, i öfverenstämmelse med Borgareoch Bonde-ståndens beslut, vill, att Rikets Ständer för sin del besluta, det alla till allmänna verk och inrättningar samt kyrkor och fromma stiftelser indelda anslag skola till statsverket indragas, med iaktagande, vid verkställighet häraf, dels att, hvad tionden beträffar, dylika anslag till qvantiteten bibehållas och af den del, som kunnat till leverering in natura uppsägas, beräknas så stor qvantitet inom hvarje markegångsdistrikt, som uppgår till fullt tunnetal, hvarför sedermera erhålles lösen till det belopp, de skattskyldige årligen erlägga eller efter att för 5 år i sender faststäldt medelpris, grundadt på 10 nästförutgångna årens markegång, hvarjemte anvisas ett kontant anslag ej mindre för forsellön, der sådan förut kunnat ifrågakomma, än för den de af tionde-anslagen inom hvarje distrikt, hvilken öfverskjuter fullt tunnetal, samt sådan tionde, som nu löses efter bestämda priser; dels ock, hvad angår 14 Slals-Ulskoltels Memorial, N:o 319. hemmansräntorna, att, inom hvarje markegångsdistrikt, den andel af dylika räntor, som af förvandling enligt markegång beror, uträknad efter de i fråga om hemmansräntornas förenkling antagna medelpris, utbytes emot ett efter samma beräkningsgrund i värde svarande anslag af sådan spanmål, hvaraf tionden allmännast utgöres i den ort, der räntorna utgått, likväl beräknadt i fullt tunnetal, så att det värdesbelopp, som sålunda icke kan förvandlas, i kontant utsattes, hvilken spanmål sedermera löses på sätt för tionden är föreslaget, samt att den andel af hemmansräntorna, som icke beror på markegångsförvandling, jemte forsellönen å den i samma räntor inbegripna spanmål, varda med bestämdt anslag i penningar godtgjorda; börande de sålunda bestämda ersättningarna, hvilka komma att utgå i stället för den tillstyrkta indragningen af indelda anslagen, utbetalas vid slutet af det år, hvarför ersättningarna äro beräknade, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit hvad Utskottet i förevarande hänseenden tillstyrkt.
Kompanicheferna har särskilt ansvar att tillse att snygghet och renlighet iakttas runt husen och inget tillåts som strider mot givna polisförfattningar eller leder till vanprydnad för husen. Skulle olyckshändelse, som ingen kan hjälpa t ex eldsvåda, storm, jordras, vattenflöde, inbrott m m. inträffa, skall befälhavaren genast anmäla till Krigs Kollegiet. Har skadan eller förlusten tillkommit genom sådan våldsam åtgärd eller vanvård bör saken överlämnas till domstol. § 26 Den som slår sönder ett fönster ersätter skadan. Lås, nycklar, hakar, märlor och liknande ersätts av den som förlorat dem. Sker skador genom våldsamheter, som ingen är ansvarig för anmäls skadan. § 27 Författningar som rör hus, kaserner och rum som inte tillhör Krigskollegiet gäller fortfarande oförändrade. Artikel III Om de årliga besiktningarna samt statsrekvisitions förslagens upprättande. § 28 Besiktningar görs varje år vid de olika Kronans byggnader, för att uppgöra förslag till rekvisitioner. § 29 De personer som utses att göra besiktningarna kan tillerkännas någon vedergällning. Städernas hantverkare får endast tillkallas då Kronans hantverkare är jäviga. § 30 Besiktningsmännen antecknar noga vad som är tvunget att repareras och ger kostnadsförslag. De skall ta hänsyn till om något gammalt material kan användas. Besiktningsinstrument och kostnadsförslag upprättas i 2 exemplar. Ett åtföljer statsrekvisitionsförslaget till Krigs Kollegium och ett behålls av befälhavaren i redogörelse kontoret för att tjäna till efterrättelse vid verkställigheten av arbetena. § 32 Då en större reparation prövas insänds två förslag. Ett på hela reparationskostnaden och ett endast vad som är absolut nödvändigt. § 34 Då någon nybyggnad eller reparation är påbörjad skall en relation, som visar hur långt arbetet fortskridit och hur mycket av materialet som finns kvar, insändas med nästa statsrekvisitionsförslag. Därefter görs ett nytt förslag. § 35 Material som finns i förråden skall noggrant användas för att minska kostnaden. § 37 Alla brister skall redovisas en gång om året och endast vid vådliga händelser får särskilt rekvisitionsförslag göras. § 39 Då nybyggnader eller stora reparationer skall göras av arbetskommendering, skall deras transporter fram och tillbaka inräknas i kostnaden, så att de inte belastar riksstatens durchtåg.
Höghet KrouPrinsen och Hans Kongl. Höghet Arf Prinsen i samma ämne. S. A. K. Sedan Eder Kongl. Majus Sonson Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen, Hertigen af Södermanland, Josef Frans Oscar, enligt de i hegge Skandinaviens Riken gällande Grundlagar, upphunnit sina myndiga år, hafva Riksens Ständer, för alt åt deras vid 1812 års Riksdag fattade Beslut, angående Hans Kongl. Höghet KronPrinsens antagande af Rikets styrelse i händelse af Eder Kongl. Majus sjuklighet, gifva den ytterligare utveckling, hvarigenom all osäkerhet för framtiden må förekommas, enhälligt be - 'Underd. Skrifvelser. beslutit, att, på sätt de vid 1812 års Riksdag i afseende på Hans Kongl. Höghet Kronprinsen förordnat, för framtiden stadga och bestämma, det Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen Hertigen af Södermanland Prins Josef Frans Oscar, vid alla de tillfällen, då Eder Kongl. Maj:t trell Hans Kongl. Höghet KronPrinsen af sjuklighet hindras att med Regeringsärenderne sig befatta, må inträda uti utöfningen af Konungamakten med all den rätt, närvarande Grundlagar densamma tillägga, samt uti Eder Kongl. Majts Namn Rikets styrelse föra. J Rik sens Ständer tillförse sig, att Eder Kongl. Maj;t och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen täckas uti detta Beslut endast igenkänna Riksens Ständers underdåniga vördnad och tillgifvenhet för ett alskadt Konungahus, jemte en rättvis gärd åt den unge Furstens lofvande e« genskaper samt redbara manliga väsende; Och de äro i underdånighet öfvertygade, att, med de tänkesätt Eder Kongl. Maj:t hyser för Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen, Eder Kongl, Maj:t skall med glädje förena sig uti samma Beslut och, genom sin Nådiga stadfästelse, gifva deråt den fullkomligaste kraft samt såmedelst åt sin Sonson, för Dess stadgade medborgerliga tänkesätt och Dess rena Sonliga kärlek och nit, en ypperlig belöning. Riksens
Hon är icke regelbundet vacker, men hon gör ett bedårande intryck, klädd i en damastklädning med hvita blommor i blått, starkt urringad i enlighet med modet. Kring hennes fylliga hvita hals slingrar sig en collier af stora pärlor, och vid hennes blottade jungfrubarm gnistrar en rosett af diamanter. Hon är ingen skönhet – men hon är mera förtjusande än om hon vore regelbundet skön. Hon liknar en vårmorgon – någonting aningsfullt och drömmande Struensees blickar följa henne hvart hon går i salen, följa minspelet i hennes ansikte, medan pastorn vid den reformerta församlingen håller sitt högstämda hälsningstal: Allernådigaste drottning! Förenad genom de heligaste band med en Furste, öfver hvilken Himmeln har behagat utgjuta de sällsynt upphöjda egenskaper, som förhöja en kronas glans; ledsagad af Hans glada jubelrop, ilar E. M. att lycksaliggöra Eder Allerdurchlauchtigste Gemåls önskningar – en Furste som förverkligar, ja öfverträffar våra storartade förhoppningar Prästen är djupt rörd, och uttrycket i hans ansikte är så andaktsfullt, som om han predikade om Gud. Vördnaden för den legitime envåldshärskaren är också ett slags religion, och icke ens den fräckaste gudsförnekare vågar tvifla på dess dogmer. Pastorn talar på god tro, och bland de närvarande finns ingen, som småler. — Måtte, Allernådigaste Drottning, Eder förmälning blifva den fruktbara källan till efterkommande, som städse äro Tronens stöd, Nationens heder och Religionens skydd. Vårt Tempel skall för framtiden genljuda af de böner, som uppsändas till Himmeln för Eders M:t’s dyrbara Lif. Det är afton och Struensee sitter ensam i sitt kabinett, där ett enda ljus brinner på chiffonniern. Luckorna äro ännu icke skrufvade för fönstren, och djupt under sig ser han i fjärran lanternorna glimma längs master och rår på farkosterna i Elben. Han sitter bekvämt tillbakalutad i ena hörnet af den långa soffan och röker sin pipa och drömmer. Mellan de hvirflande blåa molnen ser han ett barnaansikte med ett par blåa, förvånade ögon – mjuka drag omflutna af silkesfint hår.
Vetenskaplige forskare sändes ut för att undersöka okända områden samt meddela be-skrifningar öfver deras fauna och flora, deras geologiska förhållanden, deras folklif o. s. v. Särskilde konst-korrespondenter voro anstälde i Europas förnämsta städer; i hemlandet egnades särskild, djupgående och oaflåtlig uppmärksamhet åt bygnadsförhållanden, vägoch vattenväsende, afloppsledningar, medel för luftvexling o. s. v. Öfver helsovården i stad och på landsbygd vakade Times med aldrig slappad t intresse, öfver offentlige och, när så behöfdes för det allmänna bästa, äfven öfver enskilde förtroendemän höll tidningen skarp utkik. Chicago har utan all fråga till stor del Times * vaksamhet att tacka för den oerhörda grad af utveckling staden hunnit under de senaste femton åren. Detta angifver endast i största allmänhet arten af Times storartade verksamhet efter branden. Storéy var outtröttlig. Han tryckte jätteupplagor om 8, ' 10, 16, 24, 32 sidor per exemplar, och ännu mera, när det så behöfdes. Hans ärelystnad tycktes vara omättlig, när det gälde att för allmänheten duka upp det största möjliga mått af läckra nyheter och lägga fram de så till innehåll som format digraste tidningar. Ju större telegrafräkningama voro, ju drygare kostnaderna för sättning m. m., desto mera belåten kände sig » gubben », såsom han nu mera förtroligt kallades af personalen. Kostnaderna endast för utländska telegram stego från 25,800 dollars år 1872 till Kabelgram till enkostnad af omkring 500 dollars om dagen voro för honom ingenting ovanligt. I samband med den förut omnämnda, väldiga filial-byrån i Lpndon, för samlande och beredande af nyheter från gamla verldenr upprättade han ett slags under-agenturer i hvar och en af Europas, ^siens och Afrikas förnämligare städer. Bland de amerikanske tidningsmännen stod han, i afseende på förmågan att praktiskt tillgodogöra sig och allmänheten hvad som händer och sker i verlden, oupphunnen och nära nog oupphinnelig. Och när alla medtäflame voro slagne ur brädet, så hade man kunnat säga, att han täflade med sig sjelf.
N:o 1, om Statsverket 1859. 67 Härtill kommer, att, jemlikt Rikets Ständers anhållan i underdånig skrifvelse den 22 April 1857 med anledning af 1855 års Statsrevision, utgifter till sådana af Rikets Ständer icke förutsedda behof, för hvilka statsanslag följaktligen icke , beviljats, blifvit under förskottstitel anordnade för alt hös Rikets nu samlade Ständer till ersättande anmälas; och har Kongl. Majit velat i sådant afseende meddela, alt nämnda förskotter till sistlidne Juli månads början, enligt en af Stats-kontoret aflemnad uppgift, utgjort 88,364: 63. Med anledning af inträffad betydlig tillvext i Stats-konlorels röielse och på grund af sednaste tids erfarenhet i detta hänseende har Statens nämnda penningeförvaltande Centralverk hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning om behofvet att, genom lämplig förstärkning af detta verks förskottskapital eller kassalillgång, bereda nödig säkerhet för penningerörelsens jemna och obehindrade gång; och har Stats-kontoret för detta ändamål hemställt, att på Riksgälds-kontoret måtte till Kongl. Majits disposition ställas ett kreditiv å Två Millioner Riksdaler. Men då Kongl. Majit finner rättelse böra ske i bränvinsbrännings-afgiftens bokföring, så att densamma hädanefter upptages i räkenskaperna för det är, under hvilket den beskattade tillverkningen eger rum, och Stats-kontoret derigenom kommer för framtiden att disponera en del af den för året beräknade bränvinsskatt redan i början af samma år, anser Kongl. Majit, på skäl, som finnes närmare utvecklade i det hosföljande protokolls-utdraget öfver Finans-ärenden, någon annan åtgärd för omförmälda ändamål icke vara af behofvet påkallad.
Som barn var hon sjuklig, och detta hade tidigt dämpat något af den ysterhet, som fans hos henne och lagt blekhet öfver hennes anletsdrag. Därför liksom dominerade munnen och ögonen hennes ansigte, de stora ögonen med deras djupa glans och de smala, mörka ögonbrynen, den lilla munnen med dess något korta öfverläpp och spelande, skiftande, milda linier. Det fans inom henne ett starkt behof efter någon, hon kunde sluta sig till, åt hvilken hon kunde betro alt detta, som lefde inom henne, dämpades, så åter stal sig fram, dämpades på nytt, men blott för att komma till baka med nya krafter, ny rikedom, nya vågor. När hon nu stod här och såg ut öfver hafvet, då var det nästan, som talade hon med sig själf. När det var lugnt med svaga dyningar, som i långa slag häfdes mot vågbrytarens fot, när det bröt sig med mörka böljor under tunga moln, med storm och kyla, kastande det salta skummet isande kallt upp omkring henne, eller när det som nu gick med lätta vågor i glittrande frostklar septemberluft – alt sammans förstod hon. Hon tyckte nästan att det talade till henne, och så hade hon aldrig hört någon människa tala. Böcker hade ibland sagt något ditåt, men det var ändå icke det samma. Julen kom och med den kalasen. Agnes skulle till borgmästarens på ungdomsbjudning. Hon kom dit i feststämning. Där skulle vara mest unga flickor af hennes vänner och jämnåriga, inga fullväxta med släp och pretentioner. Ett par unga herrar af den vanliga kretsen väntades. Man kunde altså göra lekar och möjligen dansa litet. Dessutom bar Agnes en ny klädning i dag, grå med mörkare garneringar. Det var den längsta, hon någonsin haft, och det höjer glädjen. Man hade samlats kring ett bord i förmaket och samtalade ifrigt. Julklappar beskådades, vändes på alla sidor och beundrades. Agnes stod ensam vid den ena bordsändan. Hon vände sig vid ljudet af sitt namn. Sonen i huset stod där och presenterade: Herr Grane. Det var en ung man på ett par och tjugo år, kort till växten, kraftigt bygd, med breda skuldror och ej just stora men hårda och senfulla händer.
Huruvida hemmansräntans utgörande in natura må leda till lindring i Roteringsbesväret beror således helt och hållit på öfvcrtygelsen om billigheten af en sådan lindring vid sakens nu varande förhållande; och om någon lindring skulle böra komma i fråga, synes den nu mera snarare börg bestämmas i afseende på sjelfva räntan, än & Roteringen. Utskottet har sluteligen ansett hemraansägarne hafva en grundad rätt, att i ämnet böras, för att lemnäs tillfälle att utveckla sina skäl mot den yrkade förändringen i räntornes utgörande. För min del tror jag ej infodrandet af Hemraansägarnes förklaring nödigt, eller deras rätt i annat fall kunna anses kränkt. I dylike frågor mäste man underkasta sig hvad Riksens Ständer föreskrifva och det har sldrig varit vanligt att höra hela provincer i beskattniDgsfrågor, söm Den 3 Junii, af Riksens Stander afgöras. Också tror jag cj9 att någon förklaring af hemmansägarne infordrades, innan Riksens Ständer vid 1766 års Riksdag afgjorde detta mål. Hvarken hafva Riksens Ständer vid sista Riksdag, eller Landshöfdingar och Coilegier, som i ämnet blifvit hörde, ansett sådant nödigt och RiksdagsFull. mägtige från Länen äro i öfrigt att anse som hemmansägarne* ombud och hafva tillfälle att bevaka deras rätt, sä mycket mera, som det sedan sista Riksdag varit kändt, att frågan under tiden utredd, åter skulle vid denna Riksdag förekomma. Alla nödige upplysningar om förhållandet äro meddeldta och hvad hemmansägarne kunna hafva att anföra, komme troligen att inskränka sig till ett bestridande af förändringen. Med samma skäl skulle mata då kunna säga, att frågan borde i laglig väg pröfvas och afgöras.
Vid beräkning, som är i 8 § för stad föreskrifven, må kannetal icke sättas för minuthandelsställe under 2,000 och för utskänkningsstäile under 1,000, och vid beräkning, som är i 12 ^ lör gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 600. Ej heller får auktionsanbud, som enligt 10 eller 14 § för hvartdera sla get af handel antages, understiga i stad det derför nu bestämda minsta kannetal, eller å landet 600 kannor. § 17. Så i stad som å landet utgöres afgiften vid minuthandel med 8 sk. och vid utskänkning med 16 sk. för hvarje kanna af det bränvin, som enligt 8 eller 12 § beräknadt blifvit eller hvarför afgift enligt 10 eller 14 § åtagen är. § 18. Årsafgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall förskottsvis erläggas, först med Vs minst 14 dagar efter det beräkning enligt 8 eller 12 §, eller auktion enligt 10 eller 14 § verkställd blifvit, och sedermera med V5 minst 14 dagar före början af hvarje qvartal, samt inbetalas till den, som äger kronoutskylder uppbära. § 19- • Den, som sin rättighet tili minuthandel med, eller utskänkning af, bränvin i stad en gång uppsagt, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet annorledes än i 10 § medgifves. Har för gästgifveri å landet rättighet till bränvins utskänkning en gång blifvit af ägaren uppsagd, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvärfvas. Gästgifvare må dock kunna för sin person vinna rättighet till bränvins utskänkning, på sätt i IS § medgifves. § 20. Rättighet till minuthandel med, eller utskänkning af, bränvin må ej på annan person öfverlåtas, utan att denne i stad af Magistraten och å landet af soknenämnd pröfvas tjenlig och i öfrigt behörig. 6 § 21.
Väl äro de oss alldeles egna; men så är också den långa tidrymden emellan lagtima och sålunda påräkneliga sammanträden af Representationen. Jag afser allenast principvidrigheten deri, att R. St. administrera, hvilket sker i den mån deras fullmäktiga, emellan riksdagar, handlägga drätselverket, och — förbigående allt hvad in specie och praktiskt kan pro eller contra anföras ■— åberopar jag mitt äldre anförande, rörtde det betänkliga uti graviterandet i excentrisk orbita och sällsyntheten af att i principfrågor hafva ensam rätt mot alla öfriga likartade statsskick. Remitterades till StatsUtskottet. Hr von Gerdten, Gustaf Mauritz, uppläste följande : I anledn. af den af Hrr comiterade föreslagna nya tulltaxa, anhåller jag få fästa H. R. o. Adis uppmärksamhet i några afseenden, som röra denna sak. Hvad som jag för min del ogillar, är den stora förmån Ilrr comiterade företrädesvis lemnat ål Rikets apothekare, derigenom dem tillåtes, dels tullfritt, dels mot en alltför billig tullafgift, importera sina droguer. Såsom skäl och hinder vid förtullning deraf, åberopa Hrr comiterade vissa 6o Den 11 Mars f. ra. omständigheter, som finnas i deras protocoller att inhemta. Jag skall emedlertid anföra de förändringar, sorn, enligt min åsigt, i den föreslagna tulltaxan böra äga rum: 1:0 Obilligheten att vissa droguer blifvit belagda med införseltull, då deremot en annan del af lika medicinskt värde blifvit till införsel tullfria. T. ex. china, rhabarber, cobeber, conaivebalsam m. fl. hafva blifvit i tulltaxan specificeradej då deremot ipecacuanha, jalappa etc. äga tullfrihet. 2:0
4 Se C. V. M. 1810—1815, sid. 1094. ° A’ beslöt, att Konungens skrivelse, som tillkännagav stortingets bifall, skulle kommuniceras utskottet. 6 Tvenne Utskottets memorial av 19 juli med anledning dels av Stael v. Holsteins anmärkningar mot statssekreterarne. dels av lantmarskalkens propositionsvägran den 17 juli lades till handlingarna. Utskottets memorial av 19 juli med anledning av återremissen från prästeståndet av déchargebetänkandet godkändes av R. o. A. 7 R. o. A. biföll utskottets memorial av den 19 juli rörande § 94 R.F. Den 7 Augusti 1815 745 Acten till bestämmande af de, genom föreningen mellan Sverige och Norige upkomne Constitutionelle förhållanden. (bilägges)1 5 :o af den 22 Julii, rör:de förslag till förändring af 41 §. Regeringsformen. (bilägges)2 6:0 af d. 22 Julii ang:de förslag till ny Redaction af 29 §. Regerings formen. (bilägges)3 7 :o af den 22 Julii rörande bestämmande, huruvida ordet och. eller eller borde sättas emellan det i 4 §. Regeringsformen förekommande uttryck Frälse eller ofrälse Män. (bilägges)4 8 :o af den 23 Julii med tillkännagifvande, at hvart och et Riks. Ständers Utskott, skulle anmodas, at undersöka förhållandet med besluten öfver de ifrån dem utgifne Memorial och Betänkanden, och i det fall någon jämnkning vore möjlig och af nöden eller målet till
Ständer måtte an slå medel till aflöning åt en resande Agronom, hvilken, liksom Agronomen Johnson, skulle vara pligtig besöka requirenter i landsorten; men då anslaget å denna hufvudtitel för befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar, 9000 Ridr, sorn i bilagde tabell utförts oförändradt, lemnar tillgång äfven för ett dylikt ändamål, som i motionen afses, så framt Kongl. Majit pröfvar detsamma lämpligt, tillstyrker Utskottet, att något serskildt anslag i nämnde hänseende icke måtte beviljas. 9:0 Hästafvelns förbättrande. Till Utskottets handläggning hafva jemväl öfverlemnats de af Hr v. Matern, J. A., Hr Stenström, P., och Nils Nilsson från Carlstads Län väckte motioner, att 2000 Ridr måtte, under vissa uppgifna vilkor, anvisas åt den i Wermland år iSSg bildade förening för häst-afvelns förädling. Då å Gite Hufvudtiteln för hästafvelns förbättrande inom Riket äro uppförde 20,000 Ridr, hvaraf ifrågavarande understöd, i fall Kongl. Majit pröfvar detsamma böra ega rum, synes kunna utgå, anser Utskottet sig icke böre tillstyrka något serskildt anslag för det uti dessa 3:ne motioner omnämnda föremål. 12 Slats-Utskotlels Utlåtande, N:o 3gt i o:o Undervisnings-anstalter för Slöjderne. Uli en hos Borgare-Stånclet väckt, till Utskottet remitterad, motion, har Hr Gustafsson, efter framställande af de flere brister, hvilka ansågos vidlåda Technologiska Institutet och dess förvaltning, föreslagit, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet begära nedsättning af en Comité af sakkunnige män, som skulle utforska orsaken till den technologiska undervisnings-anstaltens ringa framgång, hvarjemte yrkats, att, innan verkliga förhållandet blifvit utröndt, anslag måtte vägras för nämnde Institut.