Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var långt ifrån, att de voro några mästerverk, men för dem, som intet hade sett, voro de en anledning till stor beundran, och Rakel följde med och såg på med det största intresse, då den gamle herrn satte den ena taflan efter den andra upp på staffliet. Bland andra skisser fans der också en stätta, omgifven af flere olika sorters träd och med en blick in åt det djupa af skogen. Då Rakel fick se den, utbrast hon: »Den har jag också ritat!» Nu fick hon ingen ro, förrän hon kommit fram med sina egna försök; och den gamle målaren berömde dem. Hon hade talang, stor talang. Flere saker, som hon gjort, voro rent af förträffliga! Mor Mina log och sade, att Rakel i det hela var en händig liten flicka, och fadern bad Mina taga fram Rakels handarbeten. Dem förstod sig målaren mindre på att beundra, i synnerhet hade han icke vidare sinne för Minas omgjorda hatt, som Rakel hade sytt till sin mors stora tillfredsställelse; men Mina tyckte, att det ena slaget af handarbete var lika bra som det andra, ja, att det på det hela taget var mycket nyttigare att lägga hand vid något, som kunde användas till kläderna eller i huset, spara pengar och arbetshjelp, än att sudda ner de der papperslapparna, som sedan lågo och skräpade öfverallt. Men det smickrade och gladde henne ändå, att en främmande professor berömde hennes barn, antingen det nu var för det ena eller det andra, och då målaren sade, att Rakel borde komma till Stockholm och lära sig något, logo båda föräldrarna som åt en riktigt älskvärd qvickhet. Och så reste professorn. Men efter den tiden blef Rakel mera tyst än förr. Hon satt ofta länge på aftnarna utanför ladan och såg öfver mot Kolmården, som vexelvis glänste till och beskuggades i aftonsolen. Hon ritade också mer än annars, men ref för det mesta sönder det, och handarbetena gingo trögare än förut. En afton, då mor Mina kom in för att säga godnatt till Rakel, fann hon henne ligga och gråta. Det dröjde mycket länge, innan hon kunde få sin dotter att säga orsaken till dessa häftiga och oförklarliga tårar, men slutligen slog Rakel sina armar om moderns hals och utbröt: »Jag vill bort!
Ingen vare likväl förvägradt att vid prot:s-justeringen få anmäldt, att han varit fränvar. och i beslutet ej deltagit.” Hr Dalman hade således rätt att säga alt lian icke var här när beslutet fattades, och detta var det första han sade, men att derefter tala på de närvar:des beslut, dertill bade han icke någon rätt, och detta anhåller jag mätte blifva i prot. infördt. Frih. Raab, Carl Gustaf: Som jag var närvar, och deltog i beslutet, vill jag endast anhålla att fä till prot. nedlägga min re servation emot det beslut, som fattades. Med lillkännagifvande, alt följande Ulsk:s ledamöter, Hr Lagerhjelm, Pehr, i StatsUtsk., Frih. von Schwerin, Carl Julius, i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., Hr Printzensköld, Carl, i Exp.Utsk., samt Hr Grönhagen, Fredrik Adrian, i Ridd.Utsk. begärt och erhållit ledighet från d. 23 dennes, de 2:ne förstnämnde för 3:ne veckor och de sistnämnde för 14 dagar, anmodade II. Ex. Hr Fr. och Landtm. Hrr Elektorer att sammanträda till val af Utsk;s-ledamöter under de permitterades frånvaro och derjemte utse en ledamot i Bevilln.Utsk. i den ledighet, som upkommit genom Hr Tornerhjelms nyss anmälda afsägelse. 92 Den 21 December. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af ledamöter i nedannämnde Utskott under permitterade ledamöters frånvaro; och hade dertill blifvit utsedde i Constitutions-Utskottet: under den, N:o 07. Frih, Palbitzkv, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, och N:o 245. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam beviljade 3:ue veckors ledighet, räknad från d. 23 dennes: N:o 3. Frih. Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christoffer. — 2071. Hr af Petersens, Johan August. Bevillnings-Ut skottet: under den, N:o 389.
Var fråga blott örn den bestämda tiotiden, utan äfven om de Stiftelser och Donationer, sorn ägt rUtn, och stodö i sammanhang med Skol* Veiken. Således var dert Undersökningen icke mindre vidsträckt, än denna borde t» i i i Va, Dea af S änderne anslägne sädén utgjordes ej, såsom Grefve von Schaverin yttrat, af vede-, lagsspaiinemål, Utan af indragen behaglig tids förlä* pings spahnernåi. Herr Grefven och LandiMarsbalken förnyade dess förut gjorde proposition till bifall af Oeconom ietj t skottets ifrågavarande Utlåtande* Hopades Ja och Nej. 554 Dm 19 September e. m* I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde Utlåtande med det af Herr von Hartmansdorff dervid föreslagne tillagg. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Tham begärde votering. Herr Grefven och LandtMarsialken fram» ställde derefter följande voteringsproposition s Den som bifaller Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande om ett förändradt Skolväsende uti Landt-Församlingarne till Barns fullständigare och tidiga undervisande uti läsa, skrifva och räkna, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde Utlåtande att gillas, meu det till ägg, att Riksens Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att i likhet med hvad som skett i StatsFörvaltningens öfrige grenar, måtte undersökas och utredas, hvilka och huru stora tillgångar finnas anslagne åt Däro-staten, synnerligen Presterskapet i Sverige? Huru de äro fördelade och använde? Hvilka och huru många Ecclesia - ~Pm 19 September e. m. '455 stique personer finnas? Hvad de hafva att göra ? Hvilka förrättningar de böra åtaga sig, eller befrias ifrån?
Ättitgörelfeit beit 27 Sidi 1858 återfadabt; men ttnber famina bag fann Äottgl. 9ftaj:t, uppå bemftädan af ©unb^eté« ©oHegiunt, gobt att, fåfom tillägg till ofmannäntitbe fttngörelfe af bett 26 Sidi 1856, förorbita, beld att, när (5ommerce STc2öte!a5 2öib bet år 1858 i Söttföping balina, talrift bemiftabe åttonbe allmänna lanbtbrufaremöte blefmo pridbelönittgar för l)udbjnr, rebffap od labttgårbdprcbuftcr utbelabe i enlighet mcö be regler od) före|1rif st«atuv§ Uitbciftbb I)afroa btifmit åtjlitlige perfoner bemitjabe i äitbantål att imber refor t fräntmanbe tanber ftubera färffitba grenar af tanbt Öanbtbndö^tfabemien t)ar i nåber btifmit uppbraget, att ge Sitt ixppl)jel|)anbe af ftjTerkiäringeit inom Sobudtänffa ffärgår Så, oattabt bofia imber en längre tib fortgåenbe anftag, ft)Teri SRaj:t funnit gobt att mebelft beit 11 december 4837 tttfärbab fittt Diifetö ©tänberé nnberbåitiga framftäUning ängås eitbe åtgärber till orbnattbe af ffjntöningöbefiräret, f)ar Äongt. 9Jiaj:t åt en färffilbt tidförorbnab fomite i imber uppbragit att, efter inljem S)faj:t afgifioit fttt be SJlajit aflåtna lttiberbåniga ffriftoelfer
Leonh.j att dä de till Lejonbackens ombyggnad upprättade kostnadsförslag finnas behäftade med samma fel och oskickligheter, som kostnadsförslagen öfver Götha CanalByggnad samt icke upptäckas kan hvart 120,000 R:dr tagit vägen, som blifvit nedgräfde i Lejonbacken, någon Summa, utöfver det årliga Byggnads-anslaget för Stockholms Slott ej heller bör beviljas; hvarjemte Hr Friherre Klingspor j Fredr., uppgifvit och utredt anledningarne till missförhållandet emellan de vid sista och denna Riksdag förekomne förslag å Byggnadskostnaden; i anledning hvaraf Hr Grefve v. Schwerin, Fredr. Bogisl., samt Hr Dankwardt j Magn. Georg j yttranden och upplysningar afgifvit. Inom H. BondeStåndet har RiksdagsFullmäktigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län anfört: att Lejonbackens reparation syntes honom vara ett bevis i smått på nya tiders förvaltningssätt, då man först låter förfalla, för att sedan på en gång återställa genom nybyggnader med beräknande af vida mindre kostnader än som fordras och dervid gör större företag än som i planen tilläronals samt sedermera fordrar Anslag till nästa Riksdag, men under tiden lånar upp Capitaler, hvars Räntor af dessa Anslag skola betalas, derefter fordrar fortfarande Anslag till betalande af gjorde skulder samt sist låter en del af StatsVerket i sender möjligtvis bankruttera. Af hvilka anledningar Anders Danielsson ansett Utskottet hafva bordt före - al6 Stats-Ut slottets slA arne åtgärder, nemiito att beträffande betalningen af redan ådragne skulder, densamma väl måtte godtgöras af behållningen å StatsVerkets Öfverskotter, hvarvid Utskottet bordt utreda och tillkännagifva huru, då K. Slottet år 1823 nyss undergått en stor reparation och R. St:r påräknat, att besparingarne å det fortfarande Anslaget af 25,000 R:dr för K.
Det år onekligt, att uti indelta cavafleriets organisation ligger en djup ändamålsstridighet, hvilken dock hufvudsakligen inskränker sig till ett enda förliåIlande och afser icke manskapet, utan hästarna, samt består deruti, att hästarna äro för befälet oell rolama odisponibla 1 i månader om året eller mycket längre, då möten uteblifva; hvaraf man, utan någon speciel sakkännedom, kan finna, att hästarna, som under så lång tid öfverlemnas åt rotehållarnes behandling, måste förlora i den tjenstbarhet, hvartill de blifvit inöfvade. Att afhjelpa denna djupt verkande olägenhet har ofta blifvit försökt på de mest ändamålsenliga sätt, dels att genom öfverenskommelse med rusthål larne samla hästarna vid squadronschefernas boställen, synnerligast hvad Skånska caval leri reg: terna angår och dels genom att åstadkomma en rernonteringsoch underhållspasse■yolance; men dessa försök hafva mött sådana svårigheter, att det nästan kan anses omöjligt att utföra dem; hvaremot man varit betänkt på att indraga indelta eavalleriet och endast underhålla värfvadt cavallen. Aila calculer öfver detta förslag, som kommit till min kännedom, hafva utvisat, att ett lika stort värlvadt cavallen skulle blifva dyrare än det indelta, hvarföre jäg äfven nödgas bekänna, att, så ändamålsstridigt indelta cavalleriets närvar, organisation af mig medgifves vara, jag dock svårligen inser, huru olägenheten skall kunna afhjelpas; men skulle någon härtill kunna uppgöra en plan, är jag förvissad, att densamma skulle med det mest odelade bifall cmottagas. Intilldess lärer det likväl blifva nödvändigt alt bibehålla såväl det indelta som värfvade eavalleriet. Båda, men synnerligast det värfvade, bilda förträffliga stammar för nationalbeväringen, som äfven måste inträda i eavalleriet. Principen blir den, att nationalbeväringen fordrar en stam, och hela frågan, hvarom man så mycket undersökt, ligger dock uti rätta proportionen emellan stammen pch nationalbeväringen.
V B. 1 Afd, 23» 34* 178 Den 1 A fril. rättelse Iätit kungöra RiddarhusSecreteraretjenstens ledighet, Directionen den 18 December iglö ibland de Sökande utvalt ProtocollsSecreteraren i Justitiae-Fördelningen af Kongl. Maj:ts Cancelli, Kammar-Junkaren, Olof Johan Lagerheim, hvilket Förordnande likväl Riddarhus-Directionen, på sätt berörde §. föreskrifver , Ridderskapets och Adelns gillande un. derställt, med hvilken pröfning Ridderskapet och Adeln den 25 November sistledit år uppskjutit till dess Utskottets Utlåtande olver Riddarhus - Directionens Riksdags-Berättelse in. kommej och hade Utskottet således ansett något vidare yttrande i denna fråga ej tillhöra dess åtgärd Grefve Spens, Jacob Melker.- Då Utskottet i afseende på frågan, huruvida Vice Riddarhus-Secreteraren Silfverstolpes Tjenstgöringsrättighet och pligt upphört med dess Faders död , instämt uti den förklaring af ordasättet uti Ridderskapets och Adelns beslut härom af år 1815 > Directionen antågit, och dec synes mig af vigt, det så val Utskottet, som Directionen erhåller säker underrättelse derom, huruvida meningen af Ridderskapets och Adelns beslut blifvit rätt fattad eller ej, får jag anhålla att serskild Proposition härom måtte al Herr Grefven och LandtMarskalken göras. Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Herr Grefven och LandtMarskalken väl för sin del ansåg den Proposition, Grefve Den t AttrtU *7? Fpens hegart vara öfverflödig; meia ville dock hemställa huruvida Ridderskapet och Adeln funne en så beskaffad Proposition va*a af nöden -j hvilken hemställan af Ridderskapet och Adeln med Nej besvarades.
För alla dessa förslag skulle det åligga mig att särskildt redovisa, men då de flesta af bestämmelserna hafva sin grund uti nu gällande föreskrifter, eller ock uti det som ofvan blifvit anfördt om nödvändigheten att utsträcka förlagsrätten med hänsigt till den egendom, som kan lemnäs till underpant, så tror jag mig kunna inskränka redovisningen för motiverna för mitt förslag till hvad sålunda såsom anledning och grund derför förekommer. Särskildt anser jag mig dock böra fästa uppmärksamheten på följande omständigheter : Det hufvudsakliga stadgandet om förlag med rätt till underpant af lösegendom, har jag ansett böra upptagas i 10:de Kap. Handels-Balken, hvars rubrik lör sådant ändamål blifvit ändrad. Sjelfva lagstadgandet torde icke lämpligen kunna finna plats på annat sätt än genom tillägg till Kap. af ytterligare en §. Såsom förslaget visar, har jag bibehållit alla de näringar, som nu hafva rätt att begagna förlag mot underpant, lösegendom, vid denna deras rätt, hvaremot jag ansett, att enskilde arbetare i Eskilstuna fristad och vid bergverken icke lämpligen kunna betraktas såsom förlagstagare för de förskott, som de må erhålla,1 så länge icke alla och en hvar må ega att lemna såsom underpant för skuld, lösegendom, som fortfarande stadnar i egarens besittning. Beträffande den egendom, som kan såsom underpant lemnäs, kan väl någon inskränkning anses hafva skett, hvad bergverken och bruken beträffa; men då någon Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 317 anledning till skilnad mellan dessa inrättningar och fabriker i allmänhet nu mindre än förr förefinnes, och endast den egendom, som verkligen kan från gäldenären uttagas, synes böra vara föremål för underpant, tror jag, att jag i detta afseende träffat det rätta. Emot formen torde det icke eller vara något att anmärka. Bestämmelsen om frihet till aftal i afseende på räntan kan icke lämpligen före komma annorstädes än i 9 Kap.
Riksdagsordningen. Jag skulle gerna förena mig med den tankan, att Rikets Ständer kunde utsätta tiden, inom hvilken valen vid Lagtima Riksdag skola vara förrättade, och jag skulle vara böjd att tro, det lagstiftarens mening varit att tillägga Rikets Ständer denna rätt; men bestämdt uttryckt finnes den ej i Grundlagen, ty ordet skyndsamhet innehåller en sådan latitude, att dermed kunna förstås ganska olika terminer. Det kan såsom Friherre Cederström visat, expliceras högst olämpligt. Huruvida Rikets Ständer äga rätt att förklara eller tillämpa meningen af 11 §. Riksdagsordningen, lemnar jag derhän. Det har ej varit bruket och vid flere tillfällen blifvit afslaget, sednast i frågan rörande Generalintendenten d’Orchimonts behörighet att här vinna inträde. Då ansåg Ridderskapet Och Adeln sig ej kunna tillämpa Grundlagen, utan vara nödsakade att följa ordalydelsen. Nu frågar jag, om vi hafva mera rätt att genom förklaring tillämpa ordet skyndsamheteller om det ej bör ske i constitutionel väg? Att frågan kan komma till Expeditions - 200 Den 12 Fe Lrua rii f. m. Utskottet, kan jag ej finna. Jag tror ej, ett det tillkommer ExpeditionsUtskottet att till Rikets Ständer inkomma med någre förslag. Detta Utskott tillhör helt enkelt att författa Expeditioner, i likhet med de Betänkanden, som förut äro afgifne, och dä lärer det ej finna sig behörigt att afgifva något förslag, huru man skall skrifva Riksdagskallelsen; ty sådant vore stridande mot Grundlagen. I det skick saken nu har, hemställer jag, om mera än tvänne utvägar gifvas, den ena, som Friherre Anckarswärd föreslagit, att återremittera Utlåtandet till ConstitutionsUlskottet, för alt försöka, om Utskottet skulle vilja inse sitt misstag, då det inlåtit sig i hufvudfrågan och ej blott återsänt motionen, och den andra, alt, utan vidare utlåtande i saken, lägga GonstilutionsUlskottets Memorial till handlingarne, och anse detta såsom ett mål, hvarom vi erhållit underrättelse, ulan behof att deruti besluta.
Femitterades till Oecon.Utsk. Ilr Dalman, Wilh. Fredr., hemställde, om ej denna motion borde remitteras äfven till LagUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att F. o. Ad., med ganska få undantag, vid denna riksdag remitterat väckta motioner endast till ett Utsk., och att det alltid stöde detta Utsk. öppet att begära sammanträde med hvilket annat som helst, i fall det så nödigt pröfvade. Ånyo föredrogs och remitterades till LagUtsk. Hr Dalmans d. 12 dennes på bordet lagda motion, rör:de stadgande af några föreskrifter, att iakttagas, innan en för brott mot 5 cap. 1 § Missg.btn tilltalad person får i häkte inmanas. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller att påförliand få offentligen bemöta några erinringar, sorn jag från ett och annat håll enskildt hört framställas mot min motion, att häkte för anklagelse af brott mot 5 cap. 1 § Missg.bm icke må äga rum, förrän Konungen yttrat sig, huruvida Den i5 Januari. åtalet skulle fullföljas eller icke. Jag vill dervid icke inveckla mig i theorien för häktning, som dock, enligt 17^4 ars lag, synes vara den, i min tanka, ganska riktiga, att någon "i grof missgerning bar åtagen är,” utan endast hemställa, huruvida ett undfallet yttrande, deraf följderna icke rimligen kunna vara vadliga för allm, säkerhet, må kunna hänföras under rubriken "grof missgerning." I öfrigt haiman sagt, att om den anklagade icke häktades, kunde det hända, att, när Konungens svar angående åtals anställande ankomme, han vore borta, kanske rymd ur fäderneslandet. Jag frågar uppriktigt, hvad skada hade väl derigenom skett. Landsflykt är ett straff närmast lifsstraff; och den politiska brottsling, som för ett obetänksamt omdöme frivilligt underkasta!' sig detta, synes hafva gifvit samhället tillräcklig hämnd. Ja, Konungen torde vara ganska belåten att derigenom hafva sluppit en mot honom hatfull undersåte.
Den siste värde talaren har anfört, att icke jemförelse kunde göras emellan secreterare i Utsk:n och Ridd.secret. emedan han icke är så väl betalt som de. Jag förstår icke denna invändning, ty såsom jag tror, har Ridd.secret. om icke mera åtminstone icke mindre riksdagsaifvode än någon af de personer, hvilka blifvit såsom exempel nämnda. Det är naturligt, att om man tillsätter tjensten genom constitutorial, sä får man icke göra gällande den grundsats, hvarifrån Utsk. i alla fall synes icke ogerna vilja göra undantag, den nemi. att innehafvaren icke skulle fä bestrida annan tjenst pä Rikets stat. R. o. Ad. har icke beslutat någon ting annat, än att då Ridd.secret.tjensten tillsättes, såsom varande tjenst, hvilken innehafvaren bar rätt att bibehålla till dess att han sjelf afgår derifrån, genom egen ansökning eller genom dödsfall, ett visst lönebelopp skulle vara med denna tjenst förenadt. Jag tillstyrker icke R. o. Ad., att frångå detta beslut; det må gerna qvarstå intilldess den tidpunkten inträffar, da R. o. Ad. verkligen tillsätter sin secreterare, utan jag begär endast, att R, o. Ad. skall constituera en Den 17 Octo b er e. m. 193 en secrct., och dervid foga det villkor, som innefattas i sjelfva begreppet af ett coustilulorial, nemi. att tiden för tjenstens innehafvande är obestämd och beroende af förut bestämde omständigheter. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Det skäl, som ligger till grund derför, att Gr. Cronhjelm tillstyrkt, att den nu bestämda lönen för Ridd.secret. skall ulga såsom arfvode intill slutet af den riksdag, då en representationsförändring blifver antagen, måste väl vara del, och icke något annat, att det är osäkert, huruvida Ridd.secret. sedermera kommer att bestrida den vigtigaste af dess nu var. tjenstegöromål, nemi. tjenstgöringen under riksdagarne.
En sådan ovilkorlig lösnings-rättighet kan Stats-Utskottet ej tillstyrka, enär Kronans Ränte-Säd behöfves till underhåll för Värfvade Arméen och Flottorne. Vid inträffande brist på Spannmål, skulle dessutom Staten få vidkännas betydlige förluster, att till höga pris anskaffa Säd till de behof, hvartill Afradsoch TiondeSpannmålen är beräknad och anslagen. Hos Högvördige Präst Ståndet är af en Ledamot anfördt, att, så länge Magazins-Inrättningen rörde sig med små Fonder, kunde den ej vara menlig för enskildta Spannmålshandeln ; men, då dessa nu blifvit ökade ända till Två Millioner Riksdaler, förmodas ett annat förhål - Stats-ZJtskottets Betänk anden. 1909 lande, hvadan hemställes: Om icke MagazinsInrättningen kunde ställas pä samma fot., sorn understöden för Jernhandteringen, eller på så sätt, att, när i en sädesrik province en handlande kunde styrka sig hafva uppköpt och i Magnzin infört ett qvantum Spannmål, borde han vara säker att liksom en Jernhandlande få ett proportionerligt IAn derpå till den tid, han kunde hafva utskeppat detsamma. I en sädes fattig province deremot skulle en lika rättighet få tillgodo njutas, när en handlande genom Assurance-bevis styrkte sig ifrån Inländsk hamn hafva heroförskrifvit Spannmål. På detta sätt förmodas Sveriges Sädes-handel blifva uppmuntrad, och hemställes, att, så vida tiden ännu icke anses vara inne, att på ifrågavarande sätt understödja denna hufvudnäring, åtminstone ett försök i mindre Scala dermed kunde göras intill nästa Riksdag. Uti de grunder för Magazins-Inrättningens upphandlings-åtgärder, Utskottet föreslagit, har Utskottet tillika anfort dess tankar i afseende på omöjligheter! för Verket och vadan för det allmänna; så vida Magazins Inrättningen skulle anses skyldig, att i .obestämd omfattning upphandla Spannmål tili Sädesprtsens styrande.
Det kunde pissa till en vadderad aftónkappaw, sade fruntimret och känd6 på tyget, ndet a r verkligen både vackert och fast. ' Jag skall taga en och en half meter till kläder å t min lilla gosse., Det begärda mattes af och dainen gick. Men hon, soin stod kvar, kunde icke slita sina ögon fran tyget; hon gick fram till disken, hon betraktade det, hon kände på det, hon vek det på bAda sidor för a t t se om det dugde a t t vända, under det @ t i hennes öron ouppliörligt ljöd fruntimrets anmärkning: » Det kunde passa till en vadderad. af tonkappa. 2 ') De olika bsikterna om viiggmhlniiigarne i nya operakiillaren. » Vill friin vara god ocli komnia hit och få sin betalnings, ro-. pade en flickröst. Hon kom fram till kassan, tog med frånvarande inin emot pengarne ocli gick. Det var i maj, solen sken p&amp; de med vårtoaletter vackert dekorerade butikfönstren, men hon s8g det icke. Hon gick med nedslagna 6gon helt upptagen af en enda tanke. » Den kunde då inte beliöfvas förrän i höst - till Tekladageng, tankte hon, den 23 september. Hon har önskat det så niknga gånger, min lilla Tekla. För livar gång Iion skall pressa, in armarne på det hvita lifvet i den halflknga kappan, som hkller p % att bli för .trång, så säger hon med en suck: ' Ack om jag hade en vid aftonkappa! ' Ocli när hon skall springa till kontoret oin morguarne soch nordanvinden tjuter, d % suckar hon igen, ocli jag tycker a t t jag ville svepa mig själf omkring henne för a t t skydda henne. », Men hur skall det g å för sig? ' D e t behöfves ju s8 mycket, som icke kan undvaras. Kängor, galoscher, paraply och s&amp; våren - man måste vara litet battre klädd $5 våren. Åh ja - i höst blir det väl litet lindrigare, då skall hon ju börja f % lön.