Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mera underligt synes mig, att BondeStåndet ens funnit det löna mödan att väcka fråga om ändring i skjutsväsendet, sedan det vid flere föregående Riksdagar blifvit föga eller intet understödt deruti af de andre Stånden. Såsom en besynnerlighet torde man kunna anmärka, att Utskottet, icke hellre, än alt upprepa ett så negatift skäl emot ändring i Kungsskjutsen, som det nyss uppgifna, åberopat något mera positift och följakteligen mera bindande, såsom till exempel det af en och annan af Herrar Landsliöfdingar gjorde påstående, att Allmogen med stort nöje skjutsar Kungsskjuts; emedan man borde hoppas, att 20 år efter vårt nya Statsskicks införande ingen del af Svenska Allmogen med nöje borde kunna utgöra ett den ålagdt onus, till hvars utgörande saknades en i i9:de århundradet tillräck - Den 3o April e. m. 161 räckligen bindande Lag. På grund af hvad jag nu anmärkt emot Betänkandet, yrkar jag detsammas återremitterande, och anhåller att Utskottet, efter att hafva tagit ämnet uti ett nogare öfvervägande, måtte lill Ständerne inkomma med förslag till underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om Kronoskjutsens upphörande, Kungsskjutsens utgörande i likhet med Gästgifveriskjutsen, samt om sådane ändringar uti hålloch reserv-skjutsen, som äro möjlige och nödvändige, till dess Styrelsen kan hinna utarbeta och förelägga nästkommande Ständer ett fullständigt förslag till ändring uti vårt postoch skjuts-väsende, hvilket af tidens fordringar är högt påkalladt, och af andre hyfsade Folk redan längesedan tillgodonjutits. Herr Tham, Wollrath: Jag skall ej upptaga tiden med att ingå i betraktelser öfver Lagarne om Kronooch Kungs-skjutsen, utan endast yttra några ord, i anledning af sista delen af Utskottets Betänkande, rörande Gästgifveri-skjutsen. Utskottet har med rätta sagt, att den är tryckande och bör lindras; men jag kan ej gilla de principer, hvarpå Utskottet föreslagit en sådan lindring.
Sedan jag sålunda visat, dels att inledningen till ifrågavarande förordning är ofullständig och tvetydig, samt ej väl öfverensstämmande med den religionsfrihet, som i 16 § Regeringsformen utlofvats, dels att de uti förordningens Irsta § och flerstädes nyttjade orden: »den rena evangeliska läran», icke numera, eller i författningar, sorn skola för framtiden gälla, är.o lämpliga,; såvida de citerade orden tolkas så, att de icke betyda; ;endast den lära, sorn i de heliga Evangelierna dr framställd, utan afse de dogmatiska bestämmelser,:som i Augsburgiska Bekännelsen intagits, hvilken sednare tolkning tyvärr bland åtskilliga embetsman,; särdeles inom Domkapitlen, lärer vara, den , vanliga, ehuru detta skall leda till de största orimligheter, och konse(jvenserna deraf ej kunna praktiseras, dels ock att de; äldre, författningarne; ej .medförde åsyftadt ändamål, renlärighetens bibehållande, utan tvärtom både de högste och lägre kyrkliga myndigheterna offentligen ådagalade sin benägenhet för och uttalade irrläror, samt i sednare tider filosofie professorer offentligen angripit renlärigheten i följd af hvilket allt de äldre för fdllning arnes oduglighet. och vaämagt rriåste akses ådagalagd; så anser jag mig» till ådagaläggande af ifrågavarande lista, §:s olämplighet i öfrigt, behöfva blott åberopa, hvad sista riksdagens Lag-Utskott, i dess Betänkande M 21, i anledning af nådigt förslag lill ifrågavarande förordning anfört (sid. 20, Lag-Utskottets Utlåtande JM 42. 19 21) så lydande: »Såsom ingressen till detta lagförslag utvisar, förutsätter detsamma upphäfvande, bland annat, af landsförvisningsstraffet ej mindre för affall, än äfven för utspridande af villfarande lärosats. I förra hänseendet är, såsom redan blifvit an märkt, icke något annat straff föreslaget att sättas i stället.
Summa 18,373: 2. 2. 18,219: 11. 7. Af Styrelsens till Kongl. Maj:t afgifna, Kevisorerne delgifna, underdåniga berättelse, angående Institutets verksamhet under revisionsåren, inhemtas, att undervisning derstädes, fortgående under terminerna alla söcknedagar, blifvit meddelad i mathematik, teknisk mekanik, macliinlära, mekanisk teknologi, fysik (allmän och tillämpad) kemi, kemisk teknologi, kemiska laborationer, beskrifvande geometri med tillämpningar till vanlig och isometrisk perspektiv, skugglära och stensnitt, machinritning och machinarbete, äfvensom i afvägning och kartläggning. Elevernes antal utgjorde: år 1850 vårterminen 47. „ „ höstterminen 56. „ 1851 vårterminen - 66. _ „ höstterminen 55. — 112 — hvarjemte Styrelsen upplyst, att elevernes antal under 1852 års hösttermin uppgått till 75 oell under innevarande års vårtermin utgjort 80. Vid räkenskaperna har någon anmärkning ej förekommit. Kongl. Slottsbyggeadsmedlen. Räkenskaperna, som blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten för år 1850 utan, men för år 1851 med anmärkningar, hafva icke föran ledt till någon erinran från Revisorernes sida. De utvisa :J eliet. år år ISSI. Balam från föregående äret: Uppbörd: Statsanslaget till reparationer å Stockholm slott m. fl. för Kongl. Hofven upplåtna byggnader ... 32,000: 32,000: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Arfvoden För materialier och inventarier „ reparationer m. m - (iratuläggningsafgift Diverse omkostnader Balans till påföljande året: Revisorerne anse sig härvid böra omförmäla, att fullständigainventarie-förteckningftr numera blifvit upprättade och till Kongl.
Ms 91 gjorda förslag, uti hvad det ledamöterne i Diskontdirektionerna angick, men att Utskottet likväl helt och hållet fråntråder sitt förslag angående förbud för Kamrerare att vara Kommissionär, hvilket just var det, som med återremissen ifrån Riksstånden åsyftades; alt detta Utlåtande Ms 117 bifölls af Rikets Ständer, utan att något ord (oaktadt återremissen) nämndes om den föreslagna påföljden, i händelse Direktör öfverskrede förbudet; ehuruväl i Presteoch Borgarestånden vidlyftig diskussion ägde rum angående Kamrerares rätt att sköta kommissioner; hvaraf således ytterligare visar sig, att förslaget om annan Direktörs inkallande i stället för den, som öfverträdt förbudet, hvarken varit föremål för återremissen eller i Riksstånden befunnits förtjena någon vidare uppmärksamhet. Under sådana förhållanden torde det få anses nog mycket vågadt att tillmäta dessa en äldre Riksdags förhandlingar något väsendtligt inflytande på bedömandet af förevarande fråga, helst Ansvarighetslagen blifvit af Konung och Ständer gemensamt långt derefter eller år 1851 stiftad och är i hithörande stadganden tydlig och bestämd. Den af Hofrätten anmärkta omständighet, att, oaktadt 79:de § i Reglementet innehåller, att, »vid pröfning af ansökningar om lån, i Direktionerna vid Lånekontoren minst tre ledamöter skola vara tillstädes» och Usta 8 Ansvarighetslagen sålunda syntes vid motsatt förfarande tillämplig, icke desto mindre uti 4:de § af nämnde lag särskildt bestämdes, att, om »beslut fattades, dervid icke minst tre Direktörer voro närvarande, samma ansvar borde äga rum, som i Usta '8 finnes föreskrifvet», skulle, nied lika godt skäl, som Hofrätten deraf dragit den slutsats, att nicke alla i Reglementet meddelade föreskrifter vore till de i Usta och 2:dra §§ afsedda stadganden hänförliga)}, kunna föranleda till det icke mindre orimliga påståendet, att icke någon annan föreskrift i Reglementet vore till Ansvarighetslagen hänförlig än sådan, som funnes i den särskildt nämnd.
Enligt från Föreningens kontor meddelad upplysning var Göteborgs och Bohus län delaktigt i denna lånerörelse för något mer än en femtedel, och kan alltså den härigenom ökade pantförskrifningen af länets jord antagas till minst 700,000 R:dr. Den sålunda ökade penningetillgång, som från flere källor tillströmmat länet, har dock, så vidt af lagsökningarnes antal får slutas, icke varit nog att reglera den enskilda skuldsättningen. Antalet af de hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förekomne utsökningsmål, som år 1850 var 3,006, med ett till betalning ådömd t belopp af 372,165 R:dr, men år 1855 nedgått till 1,387 med ett ådömdt belopp af 182,883 R:dr och år 1856 ytterligare till 752 med ett belopp af 83,892, ökades nemligen sedermera år efter år så att det år 1857 utgjorde 1,699, hvari ådömdes „ R:dr 242,187, » 1858 » 2,254, » » » 315,335, » 1859 » 2,688, » » » 370,298, och » 1860 » 4,109, » » » 548,749. Denna dystra tafla lemnar likväl rum för erinringar syftande dertill, att tillståndet icke må antagas vara hopplöst. Utlåningarne från Lånekontorets allmänna diskontfond voro till största delen omsättningar af äldre lån. Hvad särskildt Hypotheksföreningens lånerörelse angår, så är det uppenbart, att då den med sväfvande skuld belastade fastighetsegaren fått sina skulder omsatta i en låneinrättning der han är betryggad emot uppsägning, så länge han fullgör åliggande afbetalningar, han ock derigenom är försatt i tillfälle att säkrare bibehålla sin förvärfvade jordbesittning och att vidtaga de åtgärder för jordbrukets förbättrande, som han under andra omständigheter måst lemna å sido. Uti lagsökningsärendenas mängd har äfven tillförene visat sig ett slags ebb och flod, efter årsväxternas beskaffenhet.
Utstottet förbehållit; Stats-Utskottet har tillika gifwit tilkänna, at det erhällit löfte at fä sig meddeldta alla de uplysningar det kunde önsta; et uttryck, som genom sin twctydighet wäl behöfde den förklaring, bwilken nägra öedamöter af Ridderstapet och Adeln deröfwer gifwit: at vefta loswade underrättelser werkeligen blifwit meddeldta; är förhällandet detta, äger Stats - Utstottet eller hoppas det at fä för sig framlagda alla de facka, alla de underrättelser i vm Statens inkomster och utgifter, om Rikets tilgängar och brister, som äro nödwändiga grunder för en Finance-Operation; obegripligt stall det dä förefalla hwar och en at Stats-Utstottet icke desi mindre will undandraga sig utarbetandet deraf, at det icke sjelf will njuta äran af Fäderneslandets andra räddning. Bland ds iwänne stäl Utstottet anfört för sin begäran, är I det första: at det will hafwa ingen ting försum-1 madt för at inhämta uplysningar; men hwar. I 664 Den Z Augusts. före med desta länke ätt blott wända sig tilÄmbetsmännen, likasom uplysning och kunskaper more et monopolium innom denna Clast af mennistor? Hwarföre icke snarare genom utsatta belöningar, eller pä hwad annat sätt som häldst, rrpmana hwarje Medborgare, som äger wilja och förmåga at gagna, til at anwända tid och kunskaper pä et ämne, som alldrig kan blifwa nog utredt. Stats Utskottets andra stal är: at det äfwen will söka inhämta deras tankar som en jämnare behandling af Finance ärender och en längre öfning gifwit en större erfarenhet. Jag bör icke uppehålla Högloft. Ridderskapet och Adeln med bewisandet af den fara Ständernes Lagstridande rättighet skulle löpa, om den blott en gäng öfwerlemnadcs ät den Lagskipande Magien äfwen mot de kraftigaste förbehäll, at det icke mätte blifwa en Negel för framtiden; mxn synes
Det bar alltid förefallit mig båldt att, derföre att jag är fattig, jag skall vara be röfvad samma rättighet, som den rike äger, att förvärfva jord till mindre eller större belopp. Med samma rättighet, som man kan inskränka äganderätten till en mindre jord rymd, med samina rättighet borde man äfven kunna göra den inskränkning, att ingen skulle få äga utöfver en viss större jordrymd. Det förra är så mycket hårdare för den fattiga, sorn han ej har samma utvägar alt försörja sig, som dtu rike. Jag vill fråga, om det ej är bättre, ali jag har Den 5 S c p l e m b e r c. m: en liten jordlapp, der jag kan sätta en stuga oell hafva tak Öfver hufviulet, än att drifva landsvägarna omkring. Jag lior under hela den tid, jag varit landtbrukare, observerat det förhållande, alt fattiga hushåll, så länge de hafva tak öfver hufvudet, ganska litel ligga församlingen till last. Jag har uti min ort flera exempel, sorn mycket tala derför. Man påslår, att dessa hemmansklyfningar, backstugor, o. s. v., åstadkomma fattigdom och brott. Jag får i detta afseende endast hänvisa till Fångstyrelsens berättelse. Deraf finner man att ingen class så litet befolkar correclionshusen, som backstugusiltarne. För den händelse, att Frill. Cederström? förslag ej skulle gå i verkställighet, utan pluraliteten af R. St. besluta, att en författning 0111 hemmansklyfningen skall finnas, vill jag utbedja mig, att både vid Utsktns och comiterades förslag få göra några få anmärkn:r. För det första anser jag orimligt hvad sorn uti comiterades förslag finnes anfördt, nemi. att man, för att vara besutten, skall äga en hemmansdel, sorn kan föda 4 arbetsföra personer, ålan måste val mena att de skola födas och klädas riktigt. Hvar och en vet att ett tjenstehjon kostar i stat oell lön 100 r:dr.
Af samma anledning får jag äfven vördsamt föreslå, att den spanmål och öfriga inkomster, som ingå af framlidne Riksrådet Friherre Johan Skyttes donation till Lycksele skola, måtte, såsom varande af enskild eganderätts natur, skiljas från statens beräknade inkomster och serskidt godtgöras Hernösands Konsistorium, att användas för det af stiftaren afsedda ändamål.“ Hvad nu först beträffar den del af motionen, som afser rättighet för vissa kyrkoherdar och skolmästare i Lappmarken att in natura få utbekomma dem tillagd spanmål, så får Utskottet hänvisa till den utredning af ämnet, som blifvit lemnad dels uti tolfte punkten af Utskottets utlåtande N:o 51 Litt. A, dels i Utskottets, uti betänkande af denna dag afgifna, svar å erhållne återremisser af denna punkt, hvaraf inhemtas, att af de 174 tunnor spanmål, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 28 November 1835, skulle fortfarande bibehållas till disposition in natura, 119^ tunnor oförändradt utgå in natura, samt att endast i afseende å de öfriga 54£ tunnorne, af hvilka 30 utgå till skolmästaren och 24 J till underhåll af frielever vid Lycksele skola, den förändring inträffat, att Kongl.
Jag kan icke finna något skäl till en sådan inskränkning, desto mindre som derigenom inträffade, att lärare och tjenstemän vid universiteten, hvilka äga högre värdighet än ordinarie adjuncter, likväl uteslötes från valrätt. Jag känner t. ex. bestämdt, att det finnes 2:ne ordinarie professorer i Lund, som icke hafva säte i consistorium. Dessutom blefve e. o. professorer, enligt förslaget, jemväl uteslutne. Academiesecreteraren och räntmästaren hafva jemväl högre värdighet än adjuncterna och finge likväl icke deltaga i valen. Jag anhåller, på grund af dessa aninärkn:r, om återremiss af betänk., med antagande såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka, att alla med fullmagt försedda lärare och tjenstemän vid universiteten må deltaga i riksdagsmanna valen. Frih. Cederström, Jac.: Jag instämmer till en del med Hr Dalman; men icke kan jag medgifva, alt samtlige 18 H. 37 Sen 3i Januari. eftibetsoell tjenstemän -vid academierna må deltaga i de ifrågavar. valen, ty då lomme exercitiemästare jemväl att höra till dem, som utsåge representanter för universiteten; och det kan jag icke anse lämpligt. Med iakttagande af en sådan subtraction från den af Ilr Dalman yrkade utsträckning skall jag icke sätta mig emot hans förslag. Hr Dalman: Jag kan väl egentligen icke bestrida riktigheten af den anmärkt).,. att exercitiemästarne icke ovilkorligen böra vara valberättigade; och jag hemställer derföre, om icke stadgandet kunde sålunda bestämmas, att alla de lärare vid academierna, som undergått facultetsexamen, må få deltaga i valen. Sedan ett sådant specimen vore af~ lagdt, vet jag icke, hvarföre uteslutande borde äga rum, äfven om, på sätt den siste värde talaren befarat, personen skulle vara dansmästare eller något dylikt. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Detta oaktadt lät han af den andras förnyade anhållan beveka sig att gå ut, då hans forna fru med ömmaste klagan berättade sig hafva blifvit bergtagen af de i förenämnde kulle befintliga troll, hvilka nu lemnat henne tillstånd att på en kort stund besöka sin man och sina barn; med tillägg, att hon skulle kunna befrias från trollens välde, om hon fick tillbringa natten uti hans säng, hvilket hon på det ödmjukaste och bevekligaste begärde, med försäkran, att ej göra minsta anspråk på ett äktenskap, som skulle lända hans nya brud till förfång. Denna åter, i fruktan att förlora sin man och brudgumme, kom nu sjelf att rycka honom från sin medtäflerska, samt hindrade honom att bifalla hennes lika så ringa som billiga begäran. Emellertid förlupo de stunder, hvilka voro lemnade den olyckliga frun, utan att hon erhöll något svar eller fick omfamna sina barn, hvarefter trollen med mycket gny återförde henne, som då i ångesten fattade uti ett på porten varande jernhandtag, hvarvid hon höll sig så fast, att deruti syntes märke af hela handen. – Dessa äro sagans omständigheter. Det sistnämnda märket är ännu synligt, fastän dess vittnesbörd jäfvas af den omständigheten, att nuvarande byggnaden på Näs är uppförd af fru Annas sonson, herr Tage Ottosson Thott, år 1559, efter hvilken tid det beständigt nyttjade handtaget allt för väl kunnat genom nötning erhålla bemäldte märke efter en menniskohand, så framt man ej vill medgifva, att herrn, sin olyckliga farmor till åminnelse, bibehållit detsamma ifrån förra byggnaden. Huru härmed nu må vara beskaffadt, är dock ofelbart, att oftanämnda fru Anna Rosensparre på något vådligt sätt omkommit, hvilket bestyrkes af den man från man gående familjeberättelsen, fastän denna är öfverhöljd med fabelns skuggor.
iifven cn annan farlig missuppfattning ligger nära till hands för lir B: s läsare; den nämligen, att nianiien i afsecndc p5 sidana brott, i hvilka han haft lika stor, om ej större del an qvinnaii, icke behöfver göra sig nigra förcbråclser, eftersom lagen ocli sjelfva den kristliga moralstatistiken åtalar ocli dömer endast dcn qvinliga brottslingen. Dct kan måhända anmärkas till försvar för hr U: s framstalliiing, att den ar grundad på den tyske förfiii A. von Oettingeiis arbetc: ~ D i c Moralstatistik in ihrer Bcdeutuiig fur cinc Cocialethik *. Vi kunna ej döma derom, men önska blott, att den svenskc förfiii sjelfständigt och opartiskt behandlat det högvigtiga äninet. Slutligeii komma vi till hr Berggrcns förutsägelse, att qvinnans del i kriminaliteten skulle blifva större i min som hennes sociala stallning föraiidras i den riktning, som rår tids * mera radikala cmaiicipationssträfva~idcm $syfta. Om nu detta p.-iståcnde innebär, att en vidstrscktarc andel i arbetct inom det iiiedborgcrliga lifvet eller affarsverldcn, i skolans, vetenskapens eller konstens tjenst o. s. v. skulle stegra qvinnans andel i brottsliglietsfrcqvensen, så vaga vi hoppas, att förf: n ej blir sannspadd. T y väl må dct vara sant, att cn del qvinnor, i följd af natur eller uppfostran, sakna förm5ga att leda sig sjeliva enligt riktiga gruiidsatscr, och dcrför bordc hållas Ijerran fran frestelser, om slidanr vore tiw) liligt. Men helt visst skall flertalet rättänkande qvinnor starkas ocli stödjas afveii i sedligt afsrcnde gciioni den nya sakernas ordning, som arbetct p i qvinnans sanna frigörelse, licnnes rätt till kunskap och sjelfförvärf, m. m. strafvar att Sstadkomma.
Yäl har Konsistorium, jemlikt 127 § i gällande läroverksstadga af den 29 Januari 1859, skyldighet att, i enlighet med vederbörligen fastställda ritningar och kostnadsförslag, foga anstalt om utförande af så beskaffade byggnadsarbeten, som det ofvanomförmälda, men deraf lärer ej kunna härledas rättighet för Konsistorium, att, såsom nu skett, på egen hand vidtaga ändringar i gillade och fastställda kostnadsförslag; och då af de för Revisorerne tillgängliga handlingar ej kunnat inhemtas, af hvilken anledning afvikelse härifrån egt rum vid entreprenadkontrakts uppgörande om nyssnämnde skolhusbyggnad, hafva. Revisorerne å detta förhållande velat fä,sta uppmärksamhet. § 2. Under den 4 Februari 1860o hade, i öfverensstämmelse med gjordt anbud, Konsistorium med Arkitekten J. F. Abom träffat aftal derom, att Abom, emot ett ärligt arfvode af f,000 R:dr R:mt, »ej mindre skulle uppgöra fullständigt kontrakt om uppförande af ofvanberörde läroverksbyggnad och en omfattande beskrifning öfver arbetets utförande, utan ock hafva inseende öfver alla åtgärder rörande byggnaden och dess verkställande, genom att minst en gång i månaden under arbetstiden på stället omedelbart inspektera arbetet samt upprätta alla erforderliga arbetsoch detaljritningar, ombesörja nödig korrespondens och i öfrigt tillhandagå Konsistorium med ålit det biträde, byggnadsföretaget kunde kräfva». Icke destomindre har Konsistorium sedermera, den 28 November samma år, tillagt bemälde Arkitekt, på hans derom gjorda begäran, utöfver nyssnämnde arfvode, en särskild resekostnads-ersättning till belopp af 200 R:dr R:mt årligen för tiden från och med år 1860 till och med år 1864; hvilket Revisorerne ansett sig böra anmärka, enär, på sätt här ofvan är omförmäldt, Arkitekten Abom, bland andra åligganden, haft skyldighet att på byggnadsplatsen utöfva omedelbar tillsyn öfver arbetets gång, och Konsistorium således, enligt Revisorernes åsigt, saknat giltig anledning bifalla hans anhållan om särskild vedergällning för de med uppdraget förknippade resekostnader. Konsistorium i Skara. Denna räkenskap, i Kongl.
Ständer framhärda etc. Uppl. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 6 Nov. 1823J Preste-Ståndet d. 6 Borgare-Ståndet d. 7 —- — Bonde-Ståndet d. 7 Riksens Ständers underdåniga) Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts Nådiga Remiss, förande Låne-biträde af Allmänna me-i del till Trollhätte Canaloch SlussWerks Bolag m. m. S. A. K. Genom Nådig Remiss af den 20 sisth Februarii,' har E. K. M. till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemna! en af Trollhätte-Canaloch SlussWerks-Bolags-Uirection ingifven underd. ansökning, att E. K, Mtäcktes, uti Nådig Proposition. 858 Underdåniga Skrifvelse^ lill Riksens Ständer, föreslå, dels »tt ett Lin af Allmänna medel, till belopp af 120,000 li:dr Banco måtte varda bemäldte Bolag meddeldt, mot vilkor, att ingen eller låg ränta derå erlades, och att Lånet, först efter Tio års förlopp, till en tiondedel årligen skulle afbetalas, dels ock, att Bolaget, för den kommande tiden, kunde få åtnjuta befrielse från de afgifter, Bolaget, »å väl, enligt 4 §. af dess Privilegier är förbundet, an. erlägga för åtskiilige lägenheter vid Trollhättan, som äfven, i följd af Kongl. Resolutionen den 22 December 1801, hittills i arrende för Lilla Edets Sluss utgjort, och hvilka afgifter sisth år för nämnde lägenheter med 500 och för Edets Sluss med 300 Ridr Banco utgått. Vid pröfning af detta ärende, hafva Riksens Ständer inhemta!, att så val ombyggnaden af Lilla Edets Sluss, på en motsatt sida af Götha Elf, emit den, hvarest denna Sluss nu befinnes, som reparationen af Kafle-Ströms-Dammen vid Trollhättan, för hvilka arbetens verkställande
Majestät af Riksens Ständers ofwanberörde underdäniga Skrif, nelse i Räder täckts läta meddela Dest och Ri, tets Stats.Contoir en afskrift med Nädig Befallning, att intill dest Eder Kongl. Majestät hunnit fatta Dest Nädiga Beslut om det, som till Riks-Statens fullkomliga afslutande för innewa. rande är hörer, ställa stg hwad i berörde underdäni. ga Skrifwelse förordnadt och hemstält är till efterrättelse , har Eder Kongl. Majst uti affären Nädig Skrifwelse af den 9 sistlsdne Maji tillika i Räder förordnat, att Stats Contoiret hade, att efter allmänna Indragnings Staten anordna och utbetala hwad icke kan finnas stridande emot de grunder, som Riksens Ständer wid flutet af deras underdäniga Skrifwelse uti ofwanberörde i:sta och g:te Puncter anfört, eller eljest, likmätigt Författningarne, bör komma i fräga. Wid werkställigheten af hwad ej mindre Riksens Ständer sälunda i underdänighet hemställt, än Eder Kongl. Majst i Räder förordnat, har StatS. Contoiret först fästat sin uppmärksamhet wid de ä Beneficie, och BenädningsStaten uppförde Embets. och Tjenstemän med flere. Ibland deste har Stats-Contoiret icke kun. nät anse andre bora komma i fräga till Indragning, än antingen de, som pä denna Stat njuta Pensioner, och tillika för Embeten och Tjenster innehafva Löner, eller ock sädane, som finnas uppförde till twänne särskilda Pensioner, eme. Bihang, ll. S. iz, 14. U Stormägtlgste Allernädigste Konung. iti till Eder Kongl.