Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom den inom Yällofl. BorgareStåndet gjorda anmärkning, att CaractérsFullmagter, när de åtföljas af tour och befordrings-rätt, hvilka vore en verklig belöning för skicklighet, endast borde charteras lika med Fullmagter å verklig tjenst, hafva så väl inom nyssnämnde Riks-Stånd som Högvördige Preste-Ståndet vidlyftiga Anföranden blifvit gjorda, för att ådagalägga det mindre lämpliga i den af Utskottet föreslagna höga chartering å så kallade Caractérs-Fullmagter; men Utskottet finner destomindre skäl till undantag för Fullmagter med tour och be for dr i ngs-rätt, som de, hvilka dermed hugnas, erhålla en fördel utöfver den, Titeln kan anses medföra, och skicklighet eller förtjenst alltid bör förutsättas såsom anledning till Caractérs - a4 Bevil/nings-Utskottets Utlåtande N.o ap. Fullmagters utfärdande, samt åberopar föp Öfrigt de skäl Betänkandet innehåller. Afsked. I enlighet med Herrar aj Role'ns och Crons i frågan afgifne Reserr yationer , har inom Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit yrkadt, att afsked endast borde charteras såsom Protocolls-Utdrag eller Utslag från den autoritet sora detsamma beviljar, Då det synes kunna antagas, att ingen Embetseller Tjensteman begär afsked utan syftemål att derigenom erhålla någon fördel, samt dels -afgiften för Chartan är nedsatt lill en tiondedel emot den, hvarmed Fullmagteii förses, och dels det föreslagna charlerings-sättet med förde den mindre lämpliga följd, att Embetsoch Tjenstemän, 'utan afseende på skillnaden i deras förhållanden, måste erlägga lika Chartasbévillning för afskedet, så torde bibehållandet af Utskottets Förslag, i denna del, icke innefatta någon obillighet. 6. §.
Om jag medgifver alt någon billighet ligger uti att inskränka ansvarstiden lill dessa 5 år, så saknas deremot all billighelsgrund för Utsk:s förslag. De 5 åren kunna skäligen anses innefatta tillräcklig lid för räkenskapernas granskning och för författande af så kallade efteranmärkmr. Jag anhåller således om afslag på punkten i dess nuvande skick, öfverlygad om att, när ett förslag inkommer som är bygdt på billiga grunder, skall icke eller R. o. Ad. och de öfriga Stånden vägra att deråt lemna sitt bifall. O Hr Akerman: Då den siste värde talaren besvärat Ståndet med uppläsandet af hvad hvar och en har framför sig Och som dessutom här tillförene för någon tid sedan anförts, torde det tillåtas äfven mig alt få uppläsa ett utlåt, af en myndighet, som den värde talaren likasäväl som jag måste vörda, enär det är bådas vår förman — kammarrätten. I dess utlåt, af den 23 Maj 1844 säges: ”Hvad angick den för berörde anmärkningar gällande preskriptionstid af 10 år, så vore densamma val enahanda med den, som för fordringsanspråks bevakande i allmänhet är stadgad; men, enär stor skillnad förefinnes emellan dessa sednare och anmärkmr emot redogörare för ovigtig tillämpning af utfärdade författningar och meddeldte föreskrifter, samt tillika i öfvervägande (ages den inskränkta tid af ett år, hvarinom enskild sysslomans räkning, enligt IS Kap. 9 § II. 11., må klandras, samt huruledes Kronan förbehållits förmånsrätt till sina fordringars godtgörande af uppbördsmäns egendom, hvilket för desse sednare under hela den tid deras ansvarighet fortfar, medför betydliga olägenheter, ansåg kammarrätten billigheten fordra, att tiden för efterräkningar i möjligaste målto inskränkes”. Denna tid har kammarrätten visserligen föreslagit till 5 år, på sätt den siste värde talaren nämnt, och således lill 2 år mindre än Utsk.; men då, som jag förut nämnt, ,3 år äro bestämda såsom preskriptionstid för enskild mans ombud, synes denna tid äfven vara tillräcklig med afseende å tjensteraäns ansvarighet.
Stats-kontoret och Kammar-rätten, efter deraf erhållen del, sig i ämnet yttrat, af Kongl. Maj:t öfverlemnadt till vidare granskning af Rikets Ständers år 1851 församlade”Revisorer, hvilka jemväl deröfver afgåfvo utlåtande; hvarefter vid sednaste riksmöte det nya formuläret blef af Rikets Ständer gilladt och antaget, dock med vissa förändringar och tillägg, som här nedan skola närmare omförmälas. Den föreslagna riks-hufvudboken, fördelad i två torner, innehöll i den första generel redovisning för hvarje allmän fond, jemte räkningar med Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontoret, äfvensom konti för de förvaltande verken och myndigheterna, samt i den andra speciel redogörelse för alla de tillgångar och anslag* som stats-regleringen omfattar, hvarförutan denna tom var ämnad att upptaga specifikationer af hvarje annan fond, som i framtiden kunde finnas böra fördelas på enahanda sätt, som med stats-reglerings-fonderna eger rum. Uti första tomen egde Stats-verkets grundfond, stats-reglerings-fonderna, såväl den ordinarie som den extra, samt hvarje annan af allmänna medel bestående fond sitt särskilda konto. Deremot hade de uti äldre riks-hufvudboken ingående medel, som endast tillhöra något visst län, enskilda kommuner eller korporationer, såsom Riddarhus-medel, Kurhus-medel m. fl., icke erhållit egna konti, men voro dock inbegripna uti de förvaltande verkens räkningar, hvarest medlens tillvaro kunde skönjas i balansernas högre tillgångar och skulder.
Jäg tror icke eller, att Rikets Ständer böra erkänna, att hvad, under enväldet, i forntiden beslutades, bör fortfara, då det gäller en sådan sak, som den förevarande, nemligen, att en hel landsorts allmoge är underkastad en pligt, som icke åligger andra medborgare i Sverige. Rikets Ständer hafva friköpt slafvarne på S:t Barthelemy; och då vissa socknar i Dalarne i visst hänseende stå uti ett slafviskt förhållande tili Fahlu bergslag, så böra de likaledes på ett eller annat sätt förhjeipas derifrån*. Uih. till R. St. !‘rot. i850 f iH5t. 4 Sami., i Afd., 2 Btmd., tit Haft 7/ Rätte l s e„ Stats-Utskottet& Utlåtande,. Rubriken,. sd. Anmärkning« l. Ansökning. STOCKHOLM, f. d; Schultze * Boktryckeri, 1851, Stafs-Utskottets Utlåtande, N:o 209. Alik. till Exp.-Ulsk. d. 26 Juni 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om statsbidrag till ersättande af kostnader för vägdelning pä Gottland. (C. A.)
Jag hemställer derföre, om det icke vore nödvändigt att höra Länets invånare, för att utröna, hvilka vilja ingå i förslaget, och om uti de församlingar, som icke vilja det, de skuldsatte skulle återbetala sina lån på 3 år efter det höga inköpspriset, tyckas dessa, som troligen äro de fattigaste, blifva obilligt behandlade, då andra deras likar få betala den borgade spannemålen in natura. Jag skulle derföre tro det vara billigt, när Staten af dem, som inrätta magaziner, icke återbegär betalning till annat pris, än blifvande årliga markegångspriset, och det mot en credit på io år, att det kunde blifva de församlingars innevånare, som icke vilja begagna deltagandet i magazinerna, förunnadt att äfven betala efter markegångspris, men vid detta årets slut. Detta anförande anhåller jag må bifogas Konungens Nådiga Proposition till Utskottet. Herr Hjerta, Gustaf: I anledning af den ifrågavarande Kongl. Propositionen anhåller jag, att Utskottet måtte först efterse, huruvida de vilkor blifvit iakttagna vid undjsättningsspannemålens ullefverering år 1826, dem Den 9 Mars e. m. 49 dem Rikets Ständer stadgade såsom vilkor för Creditivets användande. Jag anser detta af största vigt, enär jag befarar, att bär npstår fråga, huru hela menigheter blifvit lidande derigenom, att auctoriteterna sjelfmyndigt vidtagit undsättnings-åtgärderne, utan förtroende till representationens omtanka vid fattandet af sina Beslut; utan visad aktning för de vilkor Rikets Ständer fastställt för Folkets skatte-anslag. Yi se i de Provinser, der vilkoren blifvit iakttagna, att en sådan brist icke upstått, som der de blifvit åsidosatte; och detta styrker mig uti tankan, att det vore högst olämpligt företaga det ringaste med denna sak, innan vi sett, huruvida dessa vilkor blifvit iakttagna vid disposilionerne inom Skaraborgs Län.
Detta i afseende på de 2 afdeln:r af delta Kolhm, som skulle handlägga de kyrkliga och undervisnings-ärenderna. Hvad angar fattigvårds-ärenderna, så tror jag, att det skulle vara ett misstag att hänföra dem till ett dylikt Kolhm. Sannt är det visserligen, att fattigvården haft ett religiöst kyrkligt ursprung, men genom de i sednare tider utkomna fattigvårds-förorduingar har detta hand blifvit löst, och dessa ärender föredragas nu inför K. M. af Ecclesiastik-Ministern. Jag kan således icke finna något sammanhang emellan dessa och de rent kyrkliga ärenderna. Målen afgöras af K. Befhrde och gå genom besvär till KammarRm, och skall någon förordning i afseende på dem vidtagas, så vore det den, att de icke böra gå från Kammar-Rätten till Ecclesiastik-Departrtet. Det är enl. min åsigt den idé, som legat lill grund för nuvartde fattigvårdsförordning. I afseende på olämpligheten af hälsovårds-ärendernas öfverflyttande på detta Kolhm, har en föreg:de talare yttrat sig, och motionären tyckes äfven hafva samtyckt till dessa ärendens skiljande derifrån. Då, på grund af de skäl jag nu anfört, jag finner institutionen olämplig, och ett öfverflyttande af fattigvårds-ärenderne så mycket mindre böra äga rum, som de alldeles icke höra lill ett sådant embetsverk, anhåller jag om afslag å Betänk, Hr Ekströmer: Då Hr von Hartmansdorff i slutet af sitt anförande medgifvil frånskiljande från det föreslagna EcclesiastikKolhm af de till Suodhets-Kolhm nu hörande ärender, är min önskan upfylld, så vida nemi. Ståndet lill elt dylikt frånskiljande lemnar bifall. Jag anhåller emellertid alt i anledn. af några Hr von Harlmans dorffs yttranden få göra några anmärkn:r.
». KOVSL. ^uc//gtt K/cri/ive/se //// /i/^ets ^/uTrc/e^s 8/a/s-k7/s/m/t, vm t/W/e/se /»> 8«//8/cc»/iet t/// /e^e/?/»c/e/'r^'8»/»Ae»8 öe/rum^ttTrc/e, «// 6r/, e/iu//u c/c» ut 8/cv/u» rc^/u//r« Mu^/ce/i r/. Lränneri-Il^ggnucler tilt inrättuncle rik en lXoimul-8kol3 Kr Vexel-unclervi8ning8-metllocIen. Direetionen unkällit, utt 8erorcle egenclom mätte Kiciunetler oell ullt lrunigent ut 8äll8lo>^et lä 1ukeliällu8 till liegugnkmcle Kongl. Naj:t korlilikver Ilili6t8 8täncler8 8tat8-I7t8leott mecl ali Lionel, l^ää oell ^nne8t stääse välbevågen. Aee/esrers^/k-^reKk/en, /rn/^et i-?/'/-/' Utt-rs Konungen r ^ats-Ättciec?err I7 Mars ^8^6. l^ärvarancle: Herr Drilierre Heil' Dn ak
Sker sådan förbrytelse andra gången eller oftare, bote förbrytaren 40 r.-dr hvarje gång; och vare, med undantag af gästgifvare, hvar, som är till bränvinsminutering berättigad, men tredje gången sin minutering srätt, på sätt nu sagdt är, olagligen utöfvar, näringsrättigheten för alltid förlustig. § 49- Utskotten hade för denna § föreslagit följande redaktion: ”Beträdes någon, under den lid, han är under tilltal för oloflig bränvinsför säljning, med fortsättning af samma förbrytelse, skall han för hvarje gång, lian derför lagföres, plikta det belopp, som för den ololliga bränvinsförsäljningen, efter dess särskilda art och beskaffenhet, blifvit bestämdt.” 24 Bevil/n.-, Lagsamt Allvi. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. Detta förslag är bifallet af Borgareoch Bonde-stånden, men ogilladt af Ridderskapet och Adeln samt återremitteradt af Preste-ståndet, efter anmärkningar, att förslaget afveke från den grundsats, som var antagen ej blott uti den nu gällande 49 § utan äfven i 41 §, sådan denna § blifvit af Utskotten föreslagen, att nämligen ansvar bör ådömas för hvarje gång förbrytelse sker, äfvensom att det nya stadgandet skulle hafva till följd att å landet icke någon skulle kunna mer än en gång vid hvarje ling ådömas det för oloflig bränvinsminutering stadgade bötesbelopp.
Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande; och får Utskottet tillstyrka, att, såsom en gärd af nationens aktning för Majoren Öbergs minne, och med afseende derå att det ringa bidrag hans enka från Arméens pensions-inrättBing åtnjuter, ej kan anses tillräckligt för hennes eget jemte dottrens underhåll, Rikets Ständer måtte å Allmänna Indragnings-staten bevilja bemälda enka, Gustafva Aurora Öberg, född Örnflycht, en årlig pension af 300 R:dr. 31:o Med afseende å den nödställda bélägenhet, hvari framlidne Magistratssekreteraren i Westervik, Häradshöfdingen Johan Petter Wanc/ses enka, Catharina Maria Wancke, född Reenstjerna, sig befunne och då af hennes oförsörjda döttrar den äldsta sedan flera år varit sjuklig och till arbete nästan oförmögen samt den yngsta, såsom sinnessvag, saknade all förmåga att till sitt uppehälle bidraga, har uti ett inom Borgareståndet afgifvet och till Utskottet remitteradt memorial, Herr S. G. Wetterberg, med hvilken Herr Mcechel sig förenat, anhållit, att en årlig pension af statsmedel till belopp af 200 R:dr måtte bemälda enka tilläggas; och har motionären ansett denna framställning desto hellre böra behjertas, som mannen, innan han antogs till Magistrats-sekreterare, varit i egenskap af Auditör anställd vid Bohus läns Kongl, regemente, men på en tid, då det, enligt hvad för motionären vore uppgifvet, icke var honom möjligt bereda sig delaktighet i pensionsinrättning. 24 Slals-Utsliollets Utlåtande, M 74.
Regeringens Propos. innehåller ett. förslag, att vid detta tillfälle göra en början med utförande af ett inhemskt fondsystem ; jag erkänner, att jag hvste farhågor för detta systern under en tidpunkt, då landet befinner sig i en stor skuldsättning, ja, jag fruktar, större än något annat land, relativt till folkmängden och den inre förmögenheten; men genom FinansMinisterns sakrika anförande vid de gemensamma öfverläggningarne klarnade mitt i finanserna eljest temligen trånga begrepp, så att jag fann, att några mill. skuld föga eller intet kan inverka på landets förhållanden. Här yttrades af en talare, Gr. Liljencrants, på f. ra., på ett för mig öfvertygande sätt, att faran i detta afseende vore ingen, och en annan talare, Gr. Hamilton, nämnde, att sparbankernas kapitaler f. n. lära tillsammans upgå till 26 mill., hvarjemte han utvecklade fördelen deraf för de små kapitalisterna eller smärre bushållarne, om jag så får säga, hvilka accuiuulerade en liten summa, att af dessa medel gjordes räntebärande obligationer på smärre summor. Samme talare, som jag förut tagit mig friheten nämna, anförde att man, för det inhemska fondsystemets införande, borde demokratisera ett så beskaffadt. lånekapital, för att göra det tillgängligt för den mindre kapitalisten Här yttrades äfven på f. m. af Gr. Hamilton något, som i högsta grad fästade min uptniirksamhet, och hvarpå jag är angelägen att fästa ännu ytterligare afside, ehuru jag ingalunda betviflar, att allt, hvad sora utgår från den källan, i alla läll tilldrager sig den, nemi. att, då Regeringen bjuder till att, så vidt i dess förmåga står, vid utarbetandet af sitt förslag afse endast belmfven och tillgångarne, hafva dock efter tå dagars förlopp från Riksdagens början upstått en mängd motionärer, hvilka yrka mångfaldiga mill. till jernvegsbyggnaden och annat, hvarigenom det alltid filifver svårt för Regeringen att ställa sina fordringar i öfverensstämmelse med landets finansiela tillgångar. Det finnes något, som jag skulle vilja anmärka i den Kongl.
Beträffande den af motionären föreslagna kontroll å arbets-intressenternas fullgörande af deras ifrågaställde underhållsskyldighet, får Utskottet erinra, att föreskrifter i detta hänseende icke saknas, emedan, enligt den af Kongl. Majit under den 6 Augusti 1841, utfärdade nådiga instruktion för Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader i Riket, det åligger bemälde styrelse alt å alla sådane allmänna arbeten, ehvad de afse anläggningar och förbättringar Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 326. <3 förbättringar af kanaler, slussar, vägar, broar, färjor samt andre valtenoch landt-komirmnikalioner, eller hamnbyggnader och muddringar, eller ström-rensningar eller beredande af *t<Srre odlingsförelag, medelst utdikningar eller aftappningar af sanka trakter och sjöar, hvilka blifvit genom serskilda Kongl. Resolutioner upplåtne åt bolag, menigheter eller enskilde, men i mer eller mindre män med allmänna medel eller serskilda förmåner understödde, med vilkor att, lill det allmännas nytta och begagnande, vidmakthållas, utöfva ett kontrollerande inseende. Att utsträcka denna kontroll, på sätt motionären föreslagit, anser Utskottet icke vara af behof påkalladt, utan tvärtom skulle föranleda förvecklingar, motverkande det ändamål, som med företaget velat ernås, samt måhända afskräcka både menighe fcr och enskilde alt inlåta sig uti några allmännare företag, hvilka således torde både till allmän och enskild skada icke komma alt ega rum. På dessa skäl hemställer Utskott*!, «U hvad motionären så i ena, som andra hänseendet föreslagit, måtto få förfalla. Stockholm den 14 Augusti 1851. Mlh, cm a St. Prat fS50 $ tSSi 4 Samt. i Afit 2 Band. 60 Raft. 8 STOCKHOLM. ösTttiNB & Berms g, 4S5I. StaltVtthtUtlt Vtlilandt, N:t 32T. * N:o 827. Ank. till Exp. Utsk. cjen 16 Aug. 1851, kl. 11 f. m.
Hvad nemligen angår de boställs-bemman, som innehafvas af Hyr k o h er danie, så ehuru desse tjenstemäns löneinkomster uppgå till ganska olika belopp inom särskilda församlingar, äro de dock i allmänhet någorlunda tillräckliga, hvarför en skattenedsättning för Kyrkoherdarnes boställs-hemman ej synes så behöflig, som för det lägre Presterskapets, helst genom Rikets Ständers vid 1840—1841 års Riksdag lättade beslut och Kongl. Maj:ts i öfverensstämmelse dermed utfärdade nådiga Bref den 9 November 1840, en utväg redan är beredd lill någon förbättring för de lägst allönade Kyrkoherdarne, medelst anvisande af s. k. behaglig tids förlänings-spanmål till dem, af hvilkas pastorater löneinkomsterna icke uppgå till ett värde af 100 tunnor spanmål; — i betraktande hvaraf Utskottet ansett sig böra afstyrka bifall lill Herr Doktor Björkmans motion, i hvad densamma afser sådana hemman och lägenheter, som till Kyrkoherdarnes aflöning användas. Vidkommande åter de boställs-hemman, som äro anslagna till det lägre Presterskapets aflöning, finner Utskottet väl, med afseende å dessa tjenstemäns i allmänhet ringa och ofta otillräckliga löneinkomster, anledning att i denna del understödja förevarande motion, desto hellre sont Slals-verkets uppoffring genom afslåendet af ifrågavarande räntor och kronotionde icke bör anses af någon betydenhet, i förhållande till det vigtiga ändamål, som derigenom skulle befordras: en mera betryggad ställning för en stor del af religionslärarne inom Riket.
M. ingrnge med en skrifvelse, hvilken åsyftade nedsättandet af en komité, att jag tror, det jag blott behöfver åberopa denna reservation för att för R. o. Ad. göra klart, att en dylik komité icke skall föranleda till någonting. Jag får derföre hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, det Hr Gr. behagade framställa propos. om afslag å Ekon.Utsk:s i förev:de punkt gjorda tillstyrkan, samt bifall till det förslag till skrifvelse, som Doktor Nordlander i sin reservation framställt. Hr Adelborg, And. Otto: Vigten af en reglering utaf presterskapets löner torde numera vara så allmänt erkänd och sfi föga bestridd att derom icke lärer vara någonting att säga. I den omständigheten har den siste värde talaren oekså icke motsagt Utsk:s Betänk., utan han har tvertom förklarat sig inse nödvändigheten af en sådan reglerings åvägabringande. Deremot har han ansett det sätt, på hvilketUtsk. föreslagit att regleringen bör ske, vara oriktigt, samt i det stället hemställt, att R. o. Ad. måtte antaga Doktor Nordlanders förslag till beslut, sådant det finnes angifvet i hans reservation. För min del medgifver jag visserligen, att komité-betänkandens afgifvande vanligtvis blir så utdraget på tiden, att nästan inga lyckliga följder deraf kunna upstå, emedan arbetenas skyndsamma gång vanligen hämmas genom en mängd förhållanden, hvilka under tiden upkomma, såsom olika meningar, opinions-yttringar o. s. v., hvarigenom arbetet uttänjes i all evighet och någon verklig framgång icke kan vinnas. Skulle man deremot antaga hvad Doktor Nordlander föreslagit, skulle man visserligen komma ett tuppfjät fram, på det sätt nemi, att man finge presterskapets löner upgjorda efter konventioner inom alla församlingar i Riket; men man skulle icke vinna det utjemnande af och den likhet emellan dessa löner, som är det hufvudsakliga syftemålet med förev:de Betänk.
I lankaster-flickskolan undervisades, sedan lokalen undergått förändring så alt läsning och handarbete förrättas i särskilda rum, vid pass 100 flickor, och dess kapitaltillgång uppgick till 12,490 R:dr Riksgälds. Uti småbarnsskolan njöto mer än 30 barn undervisning och dagligen 5 vexelvis jemnväl föda. Skolans fond hade något stigit, så att den utgjorde 2,190 Riksdaler Banko. Sedan fabriksoch handtverks-föreningen den 1 Juli 1847, då föreningen trädde i verksamhet, beslutat att i staden inrätta en skola, der gesäller och lärlingar lemnades tillfälle att på lediga stunder kostnadsfritt inhemta de nödvändigaste kunskaper, blef, efter det fond af medel från de upplösta skråembetenas lådor och genom frivilliga bidrag samlats, sådan skola under namn al Söndagsskola i folkskolans lokal öppnad redan den 3:dje Oktober ofvannärnnde Ar, men har först under ifrågavarande tre Ar vunnit tillväxt, så att omkring 100 fabriksoch handtverksarbetare nästan söndagligen eler erhållit undervisning af en lärare, välvilligt biträdd af enskilde personer. 1 sammanhang med undervisningsanstalterna torde böra omnämnas en år 1850 stiftad bildningsförening, hvars syftemål är att bland dess medlemmar väcka och underhålla håg och sinne för tankeoch sedebildande sysselsättningar, och som under året räknade 224 ledamöter af bägge könen, största delen näringsidkare. Helsovården besörjdes af stadsläkaren och stadskirurgen jemte flere barnmorskor samt i öfrigt af fyra i staden och på dess område bosatte enskildt praktiserande läkare. Stadens fattigvård, ordnad i enlighet med Kongl. Förordningen den 25 Maj 1847, hade, ehuru i afseende på beredande af arbetsförtjenst åt fattiga understödd af en fruntimmers-skyddsförening, som, i anseende lill svårighet att få tillverkningar försålda, måst göra ej långa uppoffring, dock varit så hård t anlitad, att fattigkassans utgifter stego till 6,294 R:dr 25 sk. Banko, och, fastän kapitalfonden uppgick till 8,320 R:dr samma mynt, uttaxeringen af staden måst under de tio sista åren mer än fördubblas.
Undertecknad Riddarhus - Secreterare upplyste, att Högvördige PresteStåndet och Välioflige BorgareStåndet lågt LagUtskottets 234 Den 4 Februarii e. ta. senare Utlåtande till handlingarne, och att Hedervärda BondeStåndet bifallit detsamma. Uppå gjord framställning blef LagUtskottels Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Föredrogs ånyo StalsUtskottets den i4 sisllidne December under N:o 36o afgifne och den 20 derpåföljde Januarii eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets under N:o 280 förut meddeldle memorial, rörande creditiven enligt 63 § RegeringsFormen. Grefve af Ugglas j, Gustaf: Som jag haft den äran att i förevarande fråga yttra mig, då den förra gången förevar och återremiss deraf beslutades, utbeder jag mig, att jemväl 1111 få yttra några ord. Utskottet förklarar, att frågan om ett spannmålscreditiv i missväxt-år kommer att behandlas i ett serskildt Betänkande, och hvad som i detta hänseende kunde framställas, måste således för närvarande förfalla; men i afseende på delningen af mindre creditivet, har Utskottet viel blifvit sitt förra förslag, dels på den grund, att en sådan delning icke vore stridande mot Grundlagen, och dels derföre, att den hittills brukliga fördelningen grundat sig på Kongl. Maj:ts eget Nådiga förslag vid det tillfälle, då credili - Den 4 Februarii e. m. 235 veis belopp ökades utöfver hvad det från början varit. Då likväl 63 §:n RegeringsForraen stadgar, att det mindre credilivet skall afsättas till Rikets försvar eller andra högst vigliga och angelägna behof, kan jag ej fatta annat, än att utomordentliga försvars-anstaker och andre utomordentliga, högst vigtiga och angelägna behof äro båda lika mycket föremål för creditivets användande.