Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti förukniämbe bewis bör Domaren ålägga Borgenären, Lä han säkerhet lör sitt Län sjelf joker, witz tid alt kommunicera Gäldenären denna fordrans anmälan i ändamäl as Inteckning, hwaröfwer den sednare bör berris meddela och wara pligtig att dä genast erkänna fordran eller ock wid det infallande Tinget sielsmant silk bestridande Lagligen styrka. Skulle äter det hända att Borgenären twenne gänger genom KroncBeljeningen, Nämnd eller andre vjäfwuge Man, fruktlöst söker Gäldenären der han sin bostad halmer lör alt cvm municera honom vstanämdr handling, bör det dufwa Borgenären tillätit, att un nägon af bemäldke personers närwaro uppspika en med witknen bestyrkt afskrift utaf samma handling. Do? maren äligger ock at wid förutnämnde anmälan uti Intecknings Diarw genast införa den anmäldte fordran och att inom 14 Lagar den pä manligt wie tilt HvsRätten inberätta. Sedermera skulle wid näst infallande Ting ytterligare Intecknings ansökan, Laglikmätig! gör. s om Inteckningen finge gälla frän den dag den hos Domaren först fökteS, dock med iakttagande af hwad här oswan är omförmäldt: Välförståendes att om wid nämnde Ting Gäldenären Lagligen kan wisa samma fordrans oriktighet; sä förfaller Inteckningens lökke kralt och wrrkan. Härigenom kan döde närmare och längre frän bo« ende Länailwares Jnteckningsrrätl, det mä wara pä Landet eller i Stad biifrva lika och 'ultständipasi med redligheten bewaras och förenas, och det ändamäl, som Herr Borgmästarn» uti detta ärendes framställning fokt och Höglofl. Lagutskottet äfwen wclat uppnä, säkrast murnäs och hejordras.
k andra sidan skulle äfven inträffa, att der flera ymniga skör - D«n 19 Januari f. m. 89 skördar eftert/adde hvarandra, lomme, oaktadt derefter följande hårda år, markegången att under 9 år hållas låg och räntetagarne att derigenom förlora. Begge delarna leda således till oförskyldt lidande. Jag kan derföre icke annat än afstyrka Utsk:s förslag samt anse bättre att vidblifva det, som hittills gäller örn markegångssättningen, hvaraf olägenheterna synas mig vara mindre, än af det nya förslaget. Hr von Qvanten, Carl: Jag gillar visserligen till en del Hr v. Hartmansdorffs anmärkn., att orättvisa i åtskilliga afseenden skulle uppkomma genom antagande af ett medelmarkegångspris, då någon större skillnad visar sig i detta emot årets gångbara, pris; men om man närmare tänker på saken, skall man finna, att räntegifvarne i allt fäll icke få betala mera, än hvad de annars måst utgifva på en gang, men nu få fördeladt på tio år, och det måste således för dem vara förmånligt att få utgiften sålunda på flera år fördelad. Hvad åter löntagarne beträffar, kan det väl synas vådligt för dem att vara underkastade omvexlingar i mai kegångspriset; men sådant händer äfven, om markegången sättes hvarje år efter nu gällande grunder. Det är alltid en orättvisa, att embetsmannen det ena året kan hafva dubbel löneinkomst emot det andra, ehvad innehafvare!! af embetet är densamma eller under tiden blifvit ombytt. Jag kan således ej annat än gilla Utsk:s förslag i hufvudsaken, såsom innefattande en billig och mera jemn fördelning af såväl utgifter på den ena sidan som inkomster på den andia. Det enda, jag har att anmärka, är, att Utsk. antagit, att på enahanda sätt bör förfaras med alla räntepersedlar; ty jag tror, att förslaget endast bör innefatta spannmålsräntorna.
Den tredje sorten är slutligen sådana obligationer, som hädanefter komma alt af Riksg.cont. utfärdas, och jag har med nöje hört ordföranden i StatsUtsk. uppställa den grundsats för utfärdandet, att dessa obligationer borde upptagas med lägre fixerad ränta och i stället varierande capitalrabatt; men så beskaffade obligationer kunna omöjligen belånas till fulla beloppet, ty det vöre orimligt, orp nian kunde den ena dagen köpa dem på Börsen för 90 proc. och den andra dagen finge belåna deni j Banken till pari. Det är således nödvändigt, att åtminstone denna tredjei sort nedflyttas i en lägre class eller till mom. lit. c. Hr Gunther: Det förundrar mig, att åtskilliga bland de ledamöter, sorn för några dagar sedan ansågo Riksg.cont. icke hafva styrka att öfvertaga Bankens fastighetsbelåning, nu yrka, att Riksg.cont:s obligationer böra belånas till fullt nominalbelopp. Jag finner för min del obilligt, att Banken skulle få vidkännas någon uppoffring för att uppehålla Riksg.- cont:s credit, och jag kan således icke medgifva, attRiksg.- conl:s sedan sista riksdag utgifna obligationer i detta mom. intagas för att få belåningsrätt till fulla beloppet; det må för öfrigt bero på särskild öfverläggning vid mom. lit. c, huruvida dessa obligationer skall tilläggas någon högre belåningsrätt än andra publika papper i allmänhet. Hvad åter Armeens Pensionscassas obligationer angår, hoppas jag, att ingen lärer medgifva ett sådant undantag för dem, att de framför andra papper skulle f& till fulla beloppet belånas. Jag bestrider det åtminstone för min del. Hr Lagerhjelm: Här är blott fråga om Riksg.cont:s mot 5 proc. utgifna obligationer, och på dessa synes Banken icke kunna göra någon förlust. Såsom enda skälet att bestrida mitt förslag har man åberopat den omständigheten, att Riksg.cont. för icke länge sedan förgäfves sökt att upptaga lån mot 5 proc.
Elementarbildning jemte grundlige Mathematiska kunskaper kunde inhemtas, för att 6edan 1(54 Den l5 Maji f, m. användas vid de i sammanhang dermed särskildt upprättade ApplicationsSkolor, för Bergs, Hydra-uliska och Civile Architecter för LinieOtficerare, för de vettenskapliga Corpseme, samt för Flottans och ConstructionsStaterne. Då jag sålunda sökt ådagalägga nödvändigheten att bibehålla KrigsAcademien så länge våra öfrige uppfostringsanstalter icke erhållit ett förändrat skick, eller ock en med oväldig allmän syftning försedd PoliteckniskSkoia blifvit inrättad, medger jag gerna att bristfälligheter finnas vid KrigsAcademien, här* rörande egenteligen från dess local nära Hufvudstaden, hvilka i möjligaste måtto böra afhjelpas, och Inrättningen förbättras men icke derföre upphäfvas. För öfrigt anser jag alla våra offentliga Undervisningsverk behäftade med lika stora om ej större bristfälligheter och framför allt icke stå i det sammanhang med hvarandra, så väl för den Medborgerliga, som för den lärda bildningen, man med skäl borde förvänta.
På morgnarna gjorde vi längre ridter än förut, åto frukost i deras hem och träffades igen till middagen på någon restauration, för att sedan tillbringa också aftonen utomhus. Den sista morgonen redo vi på hemvägen upp på en hög kulle, derifrån man har en den härligaste utsigt öfver hela San Francisco, öfver staden med dess räckor af hus, affärskvarteret med dess ståtliga palatser och öfver hamnen med dess otaliga fartyg och väldiga ångfärjor, dem man kan följa med ögat nästan ända bort till Oakland på andra sidan bugten. Mariquita satt en lång stund alldeles tyst och betraktade det rörliga, pulserande lifvet der långt nedanför oss. Långsamt lät hon till slut blicken öfrerfara hela den vackra taflan. Så vände hon ansigtet bort derifrån och satte sin häst i gång igen, i det hon med en djup snyftning tryckte näsduken mot sina ögon. Jag tyckte mig icke kunna säga någonting. Så redo vi hem igen under oafbruten tystnad och kommo oss icke för med att tala stort mera under frukosten heller. Omedelbart efter denna lemnade jag dem båda, i det jag lofvade komma tillbaka på aftonen en stund innan båten gick. Don Luis hade blifvit allt tystare och dystrare ju längre tiden led; de sista dagarna hade han gått omkring som om han icke vetat hvar han skulle göra af med sig sjelf. Så hade han hittat på att ställa till sin förlorade middag på sjelfva afskedsaftonen ute på Klipphuset. "Jag måste hafva lif och rörelse omkring mig", sade han, "för att inte blifva alldeles hypokondrisk sedan Mariquita rest." Vi skulle följa henne till båten och derifrån köra rakt ut till det väntande sällskapet. Det var ungefär vid elfvatiden jag lemnade dem, och då jag inte kände mig så särdeles gladt stämd, jag heller, begaf jag mig hem till hotellet för att der på bästa sätt fördrifva tiden till klockan sju, då jag lofvat afhemta dem. Men frampå eftermiddagen kom en kypare upp och sade att man kallade på mig i telefonen. Jag gick ned och hörde don Luis' röst som bad mig komma tidigare, så fort som möjligt. Programmet är något förändradt, sade han med ett helt annat uttryck i rösten än då jag senast hört honom på morgonen, men utan att gifva någon vidare förklaring.
Jag skulle heldre vilja antaga Grefve Spens’s redaction af 3 Momentet än Friherre Cederslröms. Då jag icke finner på nå£ot enda ställe, hvarken i nu gällande Riddarhusordning eller i det nya förslaget, förbjudet för Hufvudman att emottaga fullmakt af annan Ätts Hufvudman, finner jag ieke eller, hvarföre Fullmäktig skulle trugas alt lemna erhållen fullmakt för att sitta' för sin egen Ätt. Jag finner det ena icke mera nödvändigt än det andra, helst det sednare lika väl som det förra kan föranleda till oreda och villervalla i Utskotten. Herr Printzensköld: Vid tredje Morn* äro redan så mångå anmärkningar gjorda , att jag tvekade ännu mer öka deras antal, om jag icke vore angelägen att få redactionen så tydlig som möjligt. Förslaget lyder nu: ”Blifver under påstående Riksdag ”Fullmäktig Hufvudman för egen Ätt, och ”intager säte för densamma, vare han bi”behållen vid innehafvande befattning så”som Eleclor, tJtskottseller NämndsLcda”mot. Det ser här ut, som om han skulle Den j Augusti f. m» blifva förlustig en dylik befattning, i falt lian icke intager säte för egen Ätt. Jag får derföre föreslå * att den sednare delen af punkten måtte komma att lyda: Vare han likväl bibehållen &c. Hans E.xcellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog bifall till första Momentet af 12 §. Ropades Ja» Hans Excellence gjorde derefter proposition till bifall å andra Momentet af samma §. Ropades' Nej. 1 anledning hvaraf Hans Excellencé hemställde, att ahdra Mbmentet måtte erhålla följande lydelse: Dör den, sorn fullmakt utgifvit, eller blifver han sin representationsrätt förlustig, temrle Fullmägtig det säte han på grund af samma fullmagi innehåft. Ropades stärka Ja blandade med Nej.- Herr vofi Hartmansdorff:
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva motionärerne — jemte framställande af förslag derom, att all den upplåning, som hädanefter erfordras för utförande af Statens jern vägs byggnader, måtte öfverlemnas till Kongl. Maj:t, ett förslag, hvarom Utskottet framdeles skall afgifva särskildt yttrande — hos Rikets Ständer, bland annat, föreslagit att, om och när nödiga medel på sådant sätt erhölles, deraf måtte, i mån af behof och på de tider Kongl. Majit egde bestämma, användas de för nordvestra och östra stambanans fullbordande erforderliga summor, deraf för den sednare banan 10,609,487 Riksdaler; hvarjemte motionärerne, dels i afseende på nordvestra stambanan gjort den hemställan, som Ut - 6 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 80. skottet i Utlåtandet N:o 54 redan besvarat, dels i fråga om norra stambanans rigtuing framställt behofvet af ytterligare undersökningar, på sätt här nedan närmare uppgifves. Härförutan har Friherre af Ugglas uti ett till Stats-Utskottet ingifvet anförande — under åberopande af de förändrade förhållanden, hvilka, efter det hans ofvanberörda motion afgafs, inträdt, dels derigenom att Rikets Ständer antagit den nya Riksdagsordningen, till följd af hvilken statsregleringen vid innevarande riksdag kommer att innefatta blott ett år, dels derigenom att Fullmägtige i Riksgälds-kontoret numera afslutat ett nytt statslån å 9 millioner thaler, i följd hvaraf någon utväg att i ett sammanhang reglera den för jernvägsbyggnaderua erforderliga upplåning icke vidare förefunnes — yttrat den åsigt att, då frågan om anskaffande af medel till jernvägsbyggnaderna numera kommit i så förändradt skick, att upptagande af något vidare utländskt lån under innevarande oeh nästkommande år ieke borde ifrågakomma, behofvet borde fyllas genom upplåning inom landet.
Om äfven nödvändigheten absolut bjuder att, vid transporter af bränvin saltsjövägen, ett sådant produktionsbevis, som här är föreslaget, skall vara bränvinet följaktigt, hvaraf naturligtvis skulle följa, att endast högst betydliga transporter skulle på denna väg kunna ske, så kan likväl icke en sådan nödvändighet vara för handen i afseende på det bränvin, som föres på landsvägar och insjöar, hvilka med saltsjön icke ega någon kommunikation. Det är obilligt att en konsument, som vid sin gård använder ett högst obetydligt parti bränvin, hvilket han likväl icke kan undvara, skall äfventyra alt mista ett icke större parti bränvin än 60 kannor, blod derföre, att han icke köpt varan direkte hos tillverkaren, utan hos köpmannen, som har bränvinslager. Då en sådan lagstiftning icke kan vara ändamålsenlig, och då jag derjemte gillar de af Gr. Lagerbjelke anmärkte felaktigheter i förslaget, anhåller jag att §:n måtte varda till Utsk. återremitterad. Hr Adelborg, Anders Otto: .lag instämmer fullkomligt med de 2:ne sista talarne och anser, alt det är nödvändigt, att, lill följe af deras yttranden, §:n varder återremitterad. Härtill kommer, att man endast stadgat, att det bränvin, som transporteras sjövägen, skall vara med produktionsbevis åtföljdt, hvaremot man helt och hållet uteglömt det bränvin, som landvågen föres inom landet. I detta afseende föreskrifver den gamla författningens 55:te §: ”Afven bör, då bränvin föres landvågen i större parti än 60 kannor, detsamma åtföljas af ett lika beskaffadt tillverkningsbevis”. ' För att erhålla denna rättelse, anser äfven jag, att §:n bör återremitteras. Efter försl till bifall å förevar:de § framstäld propos., som besvarades med Nej, hemstälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåg de gjorde anmärknme föranleda till densammas återremitterande. Ropades Ja. § 35. Hr Braunerhjelm:
Bancooch Lag-Utskottens Bet. Då i stället för penningar realisabla papper erbjudas, och Directionen ej kan genast förvandla dem i penningar, eger den, att, jemte desse papper såsom Hypothek, till det värde de apses ega, fordra insättarens revers, ställd på rätta insättningsbeloppet. § 14 Den Actie-egare, som icke inom föreskrifven tid fullgör sina inbetalningar, på sätt i nästföregående §. är stadgadt, bafve förlorat hvad han förut å Aetien insatt, hvilket tillfaller Bolaget: Och vare Actien, till viss numer uppgifven, genom Kungörelse i allmänna Tidningarna dödad. § 15- Ej må Actie-Bank, vid förlust af dess privilegium, någon tid finnas hafva utgifvit ett större belopp af creditsedlar och invisningar, än som motsvaras af tre fjerdedelar af totala Actiebeloppet, tillsammanlagdt med summan af gjorda depositioner på löpande uppoch afskrifnings-räkningar. ' § 16 På det depositionsbevisen, som af Banken för upplånte pengar utgifvas, äfvensom de obligationer, med eller utan ränta, med eller utan uppsägning, som för tidtals görande lån kunna utställas, icke må göra en ofunderad ökning i Bankens sedel-emission, skola de lyda endast på insättarne eller långifvaren, med förbud att transporteras utan anmälan och tillåtelse af Banken. Öfverflyttning från förra Depositariens eller Långifvarens Conto till nya Innehafvarens Credit måste då göras. § 17. Önskar Aclie-Banken ytterligare utsträcka sin rörelse med creditsedlar, då mäste den dessförinnan anmäla sådant hos Rikets Ständers Bancofulimägtige och visa^ att ett motsvarande belopp af värde egande papper eller inteckningar, till säkerheten pröfvade af Konungens Befallninghafvande i orten, derstädes blifvit deponerade; hvarå räntan väl får af Banken uppbäras, men icke i öfrigt kunna af Banken disponeras förr, än de inlösas med contanta pengar, eller sedan Banken fullgjort alla sina förbindelser. 12 Bancooch Lag-Utskottens Bet. iY.-a 2. § 18.
Jag tror icke att den, som med upmärksamhet genomläst hela detta Betänk, bör kunna göra Utsk. denna beskyllning; Utsk. har sökt att göra för sig tydligt och klart, huruvida den K. Propos:n innebär någon verklig fördel eller nytta, och då efter Utsk:s öfvertygelse — det må vara möjligt att Utsk. misstagit sig; detta tillhör icke mig att bedomina — den åsyftade nyttan icke skulle derigenom vinnas, sä har Utsk. icke ansett det vara rätt att tillstyrka R. St:r att medgifva en inskränkning af deras i grundlagen dem tillerkända rättigheter. Slutligen har Hr Bråkenhjelm äfven förenat sig med den reservation som är bilagd Utsk:s Betänk., och åberopat den såsom en vederläggning af detta Betänk. Jag har ofta och med upmärksamhet genomläst denna reservation utan att kunna finna densamma innehålla ens något försök till vederläggning af hvad Utsk. anfört och vill således icke uptaga liden med någon vederläggning af samma reservation, utan framställer nu blott den vördsamma anhållan att R. o. Ad. med bifall till Utsk:s Betänk., täcktes afslå den K. Propos:n. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Regeringen har till grund för sitt försvar åberopat att ”vid förändringar af detta slag Den 1 Februari f. ni. 227 vöre det oundgängligt att iakttaga den största varsamhet, sä att icke enskild välfärd förspilldes och landet på det hela genom hastigare åtgärder underkastades svåra påföljder”. Afven jag delar denna åsigt och skall alltid vara tacksam derför att denna grund följes vid de beslut, sorn från Regeringen utgå, men jag anser det likväl icke nu vara nödigt att här uttala'mina åsigter, huruvida jag anser det med detta förslag åsyftade ändamålet derigenom kunna vinnas eller icke, emedan jag äfven om ändamålet dermed vunnes, likväl för min del skulle anse mig förhindrad att detsamma godkänna. Detta hinder ligger i grundlagen, sorn ej medgifver att stifta en lag med afsägelse af rättigheten all densamma förändra. Enl. detta förslag skulle R.
Rätt arbetade på 4 divisioner, men bemäl te Hof-Rätt bes,t o e af endast 18 Le'arno er , och 2:ne således fel. fö att utgöra fyra fullsutna divisioner, så beslöt Ridd. och Adeln, att anmoda Stats Utsko.tet att för dessa bägge Ledamöter, på Riks-S atén anslå nya löner; uti hvilket beslut de öfriga Respectiva Stånden skulle vänligen inbjudas att sig med Ridd. och Adeln förena. Ut supra. Ex Protocollo A. G, Silverstolpe. S. D. Efte r uppläsning af Stats-Utskottets, se* dan den 14 Juli på botdet, hvilande, Betänkande af föregående dag , angående Sta.ts-regleringen i allmänhet , samt med project till Riks-Sta; för I816 och påföljande år intill nästa Riksdag, blef det - 1482 Dell 17 Juli. detsamma af Högloft. Ridd. och Adeln bifallet. Ut supra. Ex Pro'ocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Efter förnyad föredragning , bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets den 14 Juli pä bordet lagda Betänkande af den 6 dennes, i anledning af väckt fråga om Folkoch Arbets-Scholors inrättande, i sammanhang med Allmänna Fattigvården. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Före-regos ä nyo följande Constitutions Utskottets 'en 13 Juli afgifna och näst påföljande dag på bordet lag 'a Memorial : I:o angående förändring i Rättegångssättet uti Try kfrihetsmål, i fall det nu fastställda genom en Jury icke skulle befinnas lämpeligt. 2:0 angående ett tillägg vid slutet af 60 §. Regelings Formen 3:0 angående tillstyrkta förändringar i TryckfrihetsLagen ; och godkändes de uti dessa Memorial framställda förslag, till den kraft o h verkan som 3b §. Regerings - Formen förmäler. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe.
Kammar-Kollegium uti infordrade underdåniga utlåtanden på anförda skäl tillstyrkt ansökningen; så och efter det Kongl. Maj:t den 14 Juli 1855 anbefallt Hospitals-Direktionen att inkomma med underdånigt yttrande, huruvida det kunde anses för Hospitals-inrättningen fördelaktigt att skatteköp af alla de Hospitalet tillhöriga hemman, som med ständig städjeoch besittningsrätt innehafvas, må på vissa bestämda grunder genom allmän författning medgifvas, hade, enligt hvad högstberörde nådiga Proposition, införd under N:o 75 i l:a Samligen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller vid innevarande riksdag, innehåller, Direktionen, uti underdånig skrifvelse den 9 Maj 1856, dels uplyst: att de Hospitalet tillhörande hemman, hvilka under ständig städjeoch besittningsrätt vore uplåtna, skulle, i enlighet med en derå uppgjord, handlingarne bilagd förteckning, tillsammans utgöra 37f mantal; att innehafvarne af dessa hemman, jemte åtskilliga under enahanda vilkor till Hospitalet upplåtna lägenheter, vore förbundne att till Hospitalet erlägga såsom årlig afgäld tillsammans 1,475 rdr 15 sk. 1 rist. banko i penningar, 229 tunnor 1 lfJJ kappar råg och lika mycket korn, samt att vintertiden till Hospitalet framskaffa 612 lass sand, hvilken sednare skyldighet vanligen fullgjordes genom kontant betalning efter ett pris af 12 sk. banko för hvarje lass; att dessa hemman och lägenheter till största delen, med iakttagande af de särskilda föreskrifter, hvilka för ett eller annat hemman eller lägenhet kunde genom äldre uplåtelsebref vara stadgade, blifvit uplåtna emot vilkor, hvilka, enligt ett den underdåniga skrifvelsen bilagdt tryckt formulär, innefattade hufvudsakligen skyldighet för innehafvarne att, enligt lag och husesyns-ordning, underhålla och när behof gjordes, nybygga husen såväl å mansom ladugården, att försvarligen häfda, dika, rödja och vårda egorna, att icke bortföra foder eller skogseffekter från hemmanet eller lägenheten, att utgöra alla dermed åtföljande onera, att, om deremot brötes eller räntan ej årligen betalades, utan större eller mindre rest åsamkades, hvilken icke inom 2:ne eller 3:ne års förlopp till fullo afbördades, sin städjeoch besittningsrätt jemte all åbyggnad, med förbättringar, utan lösen afträda till Hospitalet, hvilket jemväl skulle ega rum, om innehafvaren utan arfvingar med döden afginge; hvaremot om städjeoch besittningsrätten skulle på annan öfverlåtas, densamma borde hembjudas Hospitalet, som ifall Direktionen ej för den betingade summan inlöste städjeoch besittningsrätten,
Sjöfart och handel. 11 b) Sjökommunikationer. Kustfarten med segelfartyg synes hålla sig på samma ståndpunkt, som vid förra femårsberättelsens afgifvande, hvaremot ångbåts/arten under perioden vunnit en icke obetydlig utsträckning. Vid dess slut funnos Hendigen följande ångbåtar, som från hufvudstaden gjorde regelbundna turer till nedannämnde orter inom länet: , o . \ . 0 Roslagen till Norrtelge och Osthammar, Wingåker till Norrtelge, Akers Kanal (dagligen) till Aker och vidare genom kanalen af samma namn till Toftesta i Garns socken af Långhundra härad, Waxholm, AEgir och Rån dels till Waxholm och dels till Dalarö, Wermdö till Gustafsbergs fabrik å Wermdön, Edsviken till Ulriksdals Kongl. Lustslott och vidare till Edsberg i Sollentuna socken, Ehrenstrahl och Tessin dels till Drottningholms Kongl. Lustslott och dels till Fittja bro i Svartlösa härad, Södertelge till staden af samma namn, Sigtuna likaledes till staden af samma namn och vidare till Löfstaholm i S:t Olofs socken af Erlinghundra härad, Bro-Svartsjö till Svartsjölandet vid förbifarten till Bro socken i Upsala län. Inom länet äro belägna tre kanaler, hvilka för trafiken Vanligen hållits öppna under samma tider, som segelfarten ägt rum, nemligen Södertelge kanal, 3,000 alnar lång och 12 fot djup, Wäddö kanal, omkring 1 mil lång och 9 fot djup och förenämnde Akers kanal, ^ mil lång och 6 fot djup. Postinrättningar vid periodens slut funnos i länets sex städer och dessutom vid Grisslehamn, Dalarö och Drottningholm; och har den vid sistnämnda ställe under perioden tillkommit. Telegrafstationerna åter utgjorde sju, nemligen Grisslehamn, Södertelge, Waxholm, Dalarö, Landsort, Sandhamn och Furusund. c) Sjöfart och handel. De hufvudsakliga uppgifterna härom torde inhemtas af den bilagda tabelTab. n:0 len N:o 9. Vid länets kuster hafva under perioden förolyckats 17 särskilda utoch inländska fartyg, dervid, såvidt uppgifvet är, 8 personer omkommit.