Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
E. som öfrige slutpåståenderne och ännu otryckta handlingarne, eller tre, högst fyra veckor; och då Svaranderne redan förbehållit sig att få beräkna tiden för afgifvandet af deras vidare svaromål från delfåendet af samtlige slutpåståenderne, skulle genom det nu ifrågaställde anståndet något egentligt uppehåll i sakens fortgång ej uppkomma. Härå svarade Herr Friherre Lagerbjelke, under förnyande af berörde förbehåll, att derest RiksRätten pröfvade de af Herr Justitieombudsmannen anförde grunder hafva lagligen hindrat honom från utförandet af sin talan, Herr Friherren för sin och öfrige Svaranders del icke hade något att emot det begärda anståndet påminna. Sedan Parterne afträdt, öfverlade RiksRätten till följande, för dem åter inkallade, afsagde Beslut. Med bifall till Herr JustitieOmbudsmannens begäran om anstånd för att afgifva vidare påståenden, hvilken begäran af Herr Friherre Lagerbjelke ej blifvit bestridd, uppskjutes rättegången till Måndagen den 27 nästkommande September kl. X förmiddagen, då Herr Justitieombudsmannen eger att afgifva slutpåståenden i de mål, der sådant nu icke skett, samt Svaranderne böra tillstädeskomma för att deraf undfå del. Dupplettexemplaret af slutpåståendet till ansökningen Lit. E., likasom 18 af Herr Justitieombudsmannen aflemnade exemplar utaf hvad under tiden blifvit färdigtryckt af RiksRättens handlingar i förevarande sak, tillställdes nu Herr Friherre Lagerbjelke, hvarefter Parterne afträdde, och RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. 1 på dagen. In fidem /. A. C. Quensel. 280 PROTOKOLL, hållet 1 RiksRätten i Stockholm den 27 September 1841. Närvarande: Ordföranden, Herr Presidenten Friherre Cederström. samt Ledamöterne: Herr Presidenten Westerstrand. Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Vice Amiralen Friherre Nordenskjöld. Herrar JustitieRåden Themptander. Herr Vice Amiralen Stråle. Isberg. och Nordenstolpe. Coyet.
ligt innehöll endast ytterst obetydligt fett, men i öfrigt någorlunda räckte till att fylla kroppens behof. Pangarnos hälsotillstånd var i högsta grad bedröfligt. D å beslöt man sig f ö r att ö k a födans fettmängd i en visserligen icke mycket betydande, men i alla fall afsevärd grad, o c h i fångarnas hälsotillstånd inträffade en afgjord förbättring. Födan får således icke vara alltför fattig på fett: en kroppsarbetare af mankön behöfver dagligen ungefär 60 gr. fett, en af kvinnkön omkring 48 gr., men det skadar icke kroppen utan är tvärtom f ö r h o n o m gagneligt, o m födans fettmängd ökas därutöfver. Man b ö r ytterligare beakta, att växande barn icke få f ö r litet fett, o c h det f ö r d e m lämpligaste fettet är det, som ingår i mjölk o c h smör. D ä r de ekonomiska förhållandena på något sätt tillåta det, b ö r man åt barn aldrig ge skummad mjölk, utan endast oskummad, ty det i denna ingående fettet är f ö r barnen ytterst välgörande o c h hälsosamt. I allmänhet innehåller födan i riklig o c h ofta i alltför riklig mängd kolhydrat, emedan dessa äro de prisbilligaste bland alla våra organiska näringsämnen. M a n anser att 5 0 0 — 600 gr. kolhydrat utgöra den största mängd, som den dagliga födan får innehålla. Dock förtära icke få människor betydligt mera kolhydrat. J a g vill icke till belysning af kroppens nä- ringsbehof anföra några mera detaljerade siffror, emedan sådana i en kortfattad framställning endast skulle verka förvillande; de tal, som här meddelats, torde f ö r öfrigt vara tillräckliga f ö r att gifva en ungefärlig föreställning o m de viktsmängder af olika organiska näringsämnen, som härvidlag komma i fråga. V. Om våra födoämnen. Några allmänna synpunkter af JProfessor Robert Tigerstedt. (Forts.) 1 alla hittills genom vetenskapliga experiment vunna rön visa sig fettet o c h kolhydraten hafva en alldeles likadan betydelse för kroppen och nian skulle därför tro, att det för kroppen vore fullkomligt likgiltigt, o m lians behof af kväfvefria näringsämnen fylldes af det ena eller det andra af dessa eller af bägge två.
Fonden vid Trollhättan, Götheborgs Stads Ri viersMedel, Arrende af Götheborgs Stad för Edets Sluss, Tio Procents Inkomsten af Trollhätte-Uppbörden, Wenerborgs Stads andel i nämnde Inkomst mm., som Directionen egt att disponera, hafva blifvit Stats-Utskottet meddelade för åren 1830, 1851 och 1832, och för de förstnämnde åren befunnits vara granskade af Kongl. Kammar-Rätten med anmärkningar. Hufvudböckerne balancera Tillgångar och Utgifter från arbetets början, hvadan Utskottet af 1832 års Hufvudbok inhemtat, att arbetet för Segel fartens förbättrande emellan Wenern och Hafvet till samma års slut blifvit verkställdt med tillgångar af Stats anslag under åren 1824» 1825, 1827 och följande, belöpande sig till i 139>080: och öfrige inkomster 145»582: 4- 5» Tillsammans 284,662: 4- 3- hvaremot Utgifterne för samma arbete utgjort: Utgifter för undersökningarne 9,332: 52- 5. Muddrings m. fl. arbeten i Götha Elf . 26,578: 31* 1- Jordersättningar 2,344: 16. 6. Lots-Inrättningen på Götha Elf 385: 28- — 187,285: — 4- Fondens netto-tillgångar vid 1832 års slut utgöra så ledes 97,377: 5. 11: nemi. varde af Byggnader, Fartyg, Materialier och Inventarier 111,351: 33. 11. Contant tillgång 2,501: 35. 1. tillsamm. 113,853-' 21. — efter afdrag af contant skuld 16,476: 17. 1. åtsrstå 97)577'' 3- 11- Räkenskaperne hafva befunnits fullständiga och icke föranledande till någon anmärkning.
”Ej vigtig, säger ni”, afbröt honom Albert; ”så mycket mer är det då af nöden att lägga ett par blykulor i vågskålen.” ”Än sundt menniskoförnuft då, min herre?” frågade Gustaf. ”Är ett förklä, som pultronen aldrig oftare begagnar, än i farans stund – en slida för harvärjan, om ni bättre förstår er på det ordet”, svarade Albert med ett hånlöje på sina läppar. ”Men vill ni då ej vara så god och förklara, hvarföre vi prompt skola skjuta ihjel hvarandra?” tillsporde Gustaf sin motståndare, med en viss skämtande ton i sin röst. ”Har ni medtagit era pistoler, för att skjuta sparfvar, herre, eller hvartill tjena dessa öfverflödiga frågor? Jag, för min del, gick hit i afsigt att träffa ett lejon, men börjar nu befara att jag blott funnit en kramsfågel – lika godt! Det sednare är ej mindre förbjudet än det förra. Skada blott, att jag lade kulor i stället för hagel i pipan.” ”Allvarsamt taladt, min herre, vi äro ju, som jag hoppas, tvenne förståndiga menniskor”, sade Gustaf, med något mer allvar i sin stämma, ”och om jag verkligen förolämpat er, er som jag dessutom aldrig i min lefnad sett förr än nu, så bjuder jag er gerna hvilken upprättelse som helst; men – men om jag nu dödar er, så försäkrar jag heligt, att jag ej vet hvarföre – lika litet som ni torde veta hvad ni egentligen har att hämnas på mig.” ”Ett regnigt, ett ruskigt väder, min herre!” sade Albert, med en röst, som liknade en aflägsen åska, ”vi äro redan af regnet genomvåta och det torde derföre vara tid på att värma oss. Tio steg se så – första skottet tillhör er!” Gustaf, flämtande liksom han svettades, aftog sig uniformsmössan och hängde den på en qvist. Han syntes något orolig, men fattade likväl pistolkolfven med fast hand och sköt – i luften. ”Ja så, herr löjtnant”, sade Albert vårdslöst, ”det roar er att höra smällen i den fria naturen.
Men snart lika lättsinnigt som förut sprang hon åter öfver till gladare ämnen, och sålunda förflöt aftonen, under omvexling af solsken och stormar, på ett i det hela angenämt sätt, så att Agostinho en timma sednare än han hade lofvat tog afsked af sin vackra värdinna, för sig sjelf beklagande att en så älskvärd ock med så rika gåfvor utrustad natur skulle sjunka till denna moraliska förnedring. Hon talar Dom Miguels språk och skulle också bäst passat för honom: men hon tyckes ega både bättre hufvud och mera kraft än någondera af dessa bröder: – tänkte han under återvägen. Om Villaflor några dagar förr ankommit, skulle han i sin kejserlige herre funnit en nygift, förtjust make. Men för närvarande låg han sjuk i följd af en olyckshändelse: på en spasserfart hade hästarne skenat, och kejsaren, hans dotter, Donna Maria, samt hans svåger, Hertigen af Leuchtenberg, hade blifvit mer eller mindre illa skadade, ingen dock mera än monarchen sjelf, på hvilken ett par refben blifvit afbrutne. Denna obehagliga händelse hade gjort ett hastigt slut på de hoffester, som följde efter förmälningen. Flera veckor gingo således förbi, innan Villaflor hann erhålla företräde; han träffade då Kejsarn vid bästa lynne och mera huld mot honom än någonsin förut. Monarchen ledde genast talet på de förra krigshändelserna, anmärkande: ni är en rigtig lyckans son, grefve Villaflor. Mina ministrar påstå blott, att ni inte förstår konsten att skrifva krigsrapporter. Det tyckes som ni deruti tagit Wellington till ert mönster, men denna torra, nakna stil, denna vid den prosaiska verkligheten slafviskt bundna framställning duger icke för oss, eldiga Brasilianer; vi äro Amerikas Fransmän, och vi vilja, liksom de, hafva bulletiner med underverk; vi måste, liksom de, betäcka oss med ära, pulverisera, ecrasera och så vidare.
Hr Landtm, yttrade, det Hr Ribbing begärt att i sisla meningen af i!a mom. skulle efter ordet ”utses” införas 38o Den 12 Mars. orden ”på sockenstämma,'’ och efter ordet ”befattning’’ orden ”till det medgifna antalet/’ Hr Ribbing, Bengt: Allt det öfriga skulle utgå fr. o. m. ”äfvensom” t. o. m. ”utsätta tid.” Hr von Hohenhausen: I betänk, om sockenstämmor och förslaget dertill står det, ”att, när districten äro så få att antalet ledamöter ej blir tillräckligt, man äger rätt alt välja utom districtenmen detta finnes ej, så vidt jag vet, stadgadt för lättigvårdsstyrelserna. Hr von Hartmansdorff: Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att Ståndet nyss beslutat det sockennämnder, i händelse de komma att finnas, skola vara fattigvårdsstyrelser. Då måste väl också föreskrifterne om sockennämnder , sådana de äro i det förra betänk. införas i detta rör:de fattigvården. Derifrån afviker likväl Hr Ribbings förslag. Hr Ribbing, Bengt: Den siste talaren har väl sagt, att mitt förslag afviker från hvad R. o. Ad. beslutat öfver det förra betänk. ang:de sockennämriderna, men jag tror ej att så är och vill blifva vidare upplyst derom. Jag tror tvertom, alt det ganska viii står tillsammans med det förra beslutet. Mitt förslag innehåller att inom så många district, som finnas, skulle en ledamot i hvarje väljas och att fyllnaden i antalet skulle af sockennämnden utses. Hr von Hartmansdorff: Deremot uttrycker så väl författningen om sockennämnden, som den om fattigvårdsstyrelsen, att det må bero på sockenstämma att välja ledamöter antingen inom rolama eller utan afseende på en sådan indelning. Skulle Hr Ribbings förslag antagas, så uteslötes detta alternativ hvad fattigvårdsstyrelsen beträffar. Hr von Hohenhausen: Så fort det finnes utsatt, som Hr von Hartmansdorff nyss nämnde, att antalet kan fyllas utom districtet, så är min önskan uppfylld. Hr Ribbing, Bengt:
Pä den grund att nämnde organisations medel nn föresläs att indragas till Stats-Wcrket, har vck Statsiltstotkek i sitt första betänkande upfört mig till de omförmälte 8oo R:ds Åtnjutande ä den sä kallade Jndragnings-Staren, nu mera benämnd BenädningsStaten. Derwid ansäg jag mig ock trygg i hopp om samtelige Riksens Ständers billiga bifall derä, men nu sedan Utskottet godkändt Herr Grefwe ve la QarZicg anförande i i:sta puncten att ej någon som af Staten njuter lön mä ä BenädningSGtaten uptagas under hwad namn eller titel det ock wara mä; Sa sär jag i ödmjukhet underställa pä hwad sätt jag hädanefter mä komma till Åtnjutande af de hittills mig i Näder tilldelte 800 R-.d., utöfwer Let löne-arfwode som jag njuter pä Krigs-Academiens Stat. Grefwe vövenkjelm, Larl Hxel. Som det förmodeligen ej kan wara Högloft. Ridderskapets och Adelns tanka, alt ingä i särskilt pröfning om personers Den 20 Zebruarli925 ners mer eller mindre behörighet till ätnjutande as de dem anflague förmäner, sa torde någon ventilation öfwer Herr Grefwe Lronlieät5 anförande icke kun» na äga ruin. Zerr Landtmarfkalken gjorde proposition till bifall ä den af Friherre Stael wid första puncten ästundade tilläggning, hwilken Bifölls. Andra, z:dje och 4:de puncterne Biföllos. Femte 6ne puncrerne uplasies sä lydande: Z:te Att dä ordet Benädnings -
Så nyttigt det är för Konungar att erfara, hvad folket säger, så hälsosamt vore det till äfventyrs för oss lagstiftare att erfara, huru vi under väre magtägande perioder bedömmas. För min del, långt ifrån att undra öfver Riksdagars längd, undrar jag på, att vi, vid nuvarande arbetssätt och verkningsområde, ej alltid förblifvit längre tillsammans. Månne ej denna heterogena blandning af höga och triviala mål äfven skadar vår förmögenhet att dessa mål tillbörligen handlägga? Utan tvifvel är det vid hvarje intellectuel förrättning nödvändigt att stämma sitt sinne till harmoni med ämnets värde. Men då nu i ett och samma Plenum de Majestätiska föremålen, tankans yttranderätt. Begentskapets förvaltande och Conscriptionen, kunna interfolieras med öfverläggning om Ca - 598 Riksdagen 18 2. potters värderande och om Zigenares fördrifvande utur socknarne, månne det ej blifver svårt att efter dessa ämnens olika värde ömsom spänna, ömsom nedstämma tankan och känslan? Månne det icke är att befara, att ett högt värf blir behandladt efter den trånga skala, inom hvilken man nyss nödgats inskränka sin tankefiygt till begrundande af snöskottningsoch gärdselstängnings-frågor? Nationens rättighet att låta representera sig; genom Representationen rätten att göra sine lagar och beskatta sig, se där friheten, se där den dyrbara skatt, vi äro satte att förvalta. Evig förbannelse hvile öfver den, som lättsinnigt eller svekfullt behandlar desse helige ting. Men månne National-Representationen ej inom desse stora föremål borde inskränka sin åtgärd? Månne ej handläggningen vid Rikets ekonomiska interessen aldrabäst åstadkommes, då Regeringen till sitt biträde häri kallar Economie-Committéer för hvar Provins, med betydeligare attributioner utrustade, än de hittills kände Landthushållnings-sällskaperne, och om petitions-rättigheten för Nationen utvidgas och bestämmes? Nu dömma alla om det som få förstå. Hvad angår flygsanden Norrlands-boerne? Hvad förstå Skån ingar no i strömrensnings-frågor?
Hr Frih o. Landtm, afbröt Hr von Hartmansdorff, för att erinra, det han icke förklarat Hr Edenhjeims förslag till contra-propos. vara af R. o. Ad. afslaget. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller alt Ridd.- Secretm finge uppläsa PresteSt:s beslut angtde Götheborgs hamn, och att jag derefter må få yttra mig. PresteSi:s beslut upplästes, af innehåll, att Ståndet, med ogillande nf hvad Utsk. i denna del hemställt, beslutat, alt den summa stor 79,899 r.dr 3 sk. 8 r:st., som blifvit Den 37 Mars e. m. 437 från hamnbyggnadsfonden disponerad till dragvägars anlägg, ning uppefter Götha eif m. in., må af statsmedel varda Götheborgs hamncassa ersatt, med villkor att användas till hamnbyggnaden. Hr von Hartmansdorff: Jag tager mig friheten hemställa till Hr von Hohenhausen, om han icke ville instämma i det beslut, som PresteSt. fattat, på det att öfverensstämmelse i beslutet måtte komma att äga rum. Hr von Hohenhausen: Som PresteStrs beslutar alldeles enahanda till sin syftning med det förslag jag framställt, ehuru detta mera uttryckte huru dermed skulle förhållas, så har jag icke något skäl alt yrka särskild propos. på mitt förslag, utan skall jag gerna förena mig deruti, att propos. må komma att ske på sätt PresteSt. beslutat. Hr Eden hjelm: Sedan jag ser att den ena frågan ej tyckes hafva hopp att vinna bifall, så förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff och begär att nej-proposln må blifva lika med PresteStts beslut. Gr. Frölich: Jag hemställer lill Hr Frih. o. Landtm., äfvensom till R. o. Ad., om det nu går an att antaga den propos., som Hr Landtm, en gång har förklarat icke vara af Ståndet antagen till contra-proposition. Hr von Hohenhausen:
Stadgan om Jagt oell Dju rfång, af den 10 April 1808, så vidt det angår skallgång till rofdjurs utödande. D?n 23 Maji e. tn. Från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: Af den 2 dennes: N:o. 72. I anledning af vackt fråga, om upphäfvande af den innevånarne i en viss trakt af Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka Gårdfari-lian del. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. fjf. Lagerheim* Tisdagen den 27 Maji. Plenum klockan 9 förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Högh Ridderskapet och Adeln vid Lagtima 54a B*n 27 Maji /. m. Riksdagen i Stockholm, förmiddageri den a3 Maj 1820. S. D. Remitterades till Siatssamt Allmänna Éesvärsoch ÖecönomieUtskotten: Herr Stjernstolpe^, Jonas'Magnus, Memorial, innefattande anmärkningar vid Friherre Björnstjerna®, Magnus, den i5 dennes förmiddagen till bemälte Utskott remitterade Anförande* i anledning af Herr Montgommeries, Gustaf, motion angående upplösning af Krigs-Äcademieri m. m. Ut supra* S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 10 dennes under N.-o i56 afgifne, samt den 21 derpå följde eftermiddagetl på bordet lagde Utlåtande, i anledning af dé hos Borgareoch BondeStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets den 25 sistlidne Mars meddeldte Betänkande, rörande ifrågäställd förändrad disposition af räntan å "Werndands Landt. tärnsCassa; fann Ridderskapet och Adelil, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 1 sistlidne April af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde' läggas till Handlingarne. Ut supra.
Jag hemställer derföre, att de uti detta Moment stadgade bestraffningar skola alldeles upphöra och hvarje sådant Tryckfrihetens missbruk hämmas genom qvarstad och confiscatiuii af skriften, på det sätt och i deu ordning, som jag vid 2 och 5 §§ ernar föreslå. Om, ibland andra påminnelser emot detta förslag, äfven den kan göras, att ett sådant Tryckfrihetens missbruk, som kunnat hafva de elakaste afsigter och följder, derigenom förskonas ifrån böter, som åtfölja de mindre missbruken, så anser jag mig med skäl kunna svara, dels att Publiciteten, oskiljaktig från Domarens åtgärd, är i detta fall ett större ondt än eftergiften af böter, dels ock att man icke bör tilltro eller ålägga Domaren att klart fatta och rätt tillämpa begreppen derom, huruvida författares yttranden och omdömen åsyfta eller kunna bidraga till osämja med främmande magter, då endast kännaren af Ministeriella förhållanden kan afgöra, om icke ett annars likgiltigt omdöme eller yttrande kan, i den stund då det tryckes, utaf en främmande magt blifva användt såsom bevis på osämja. 4 § 2 & 3 Mom. Då jag således förutsätter möjligheten deraf, att genom Tryckfrihetens missbruk Statens lugn kan äfventyras, d. v. s. att författare och utgifvare skola af lätt sinnighet eller måhända af Statens hemliga fiender dertill förmådde kunna trycka sådane egna eller andras skrifter, som åsyfta osämja med främmande magter eller föranleda till inrikes orolighet; och då ej någon, med kännedom af sann Tryckfrihet, lärer uti sådana skrifter finna medel till allmän upplysning, så kan jag ej dölja min öfvertygelse derom, att dessa skrifter måste genom den redan existerande Lagen kunna återhållas af den magt, som skall bevara allmänna lugnet. Då allmänna Lagen tillåter enskild man att låta i gerningen gripa, hindra Bilaga B till Mern. N:o 7. 79 och för blotta tillbudet straffa den mordbrännare, som icke hunnit att göra skada, så kan ej heller genom Grundlagen den rättigheten vara högsta verkställande magten betagen att hindra fullbordandet af ett brott, som kan störta hela Samhällsbyggnaden. Jag vet väl, att ingen
att — efter hvad som genom gjord förfrå- gan inhemtats — antalet ansökningar och framställningar såväl muntliga som skriftliga från Finland till sistnämnda institut är så stort, att sannolikt hela dess kvinliga kurs kunde fyllas med finskor, ifall sådant i öfrigt läte sig göra; att man här förnummit, att den » Spiess ' ska metoden i Finland » på många ställen undantränges af den svenska, samt att af allt detta uppstår på åtskilliga ställen en behaglig blandning. Förf. till uppsatsen har därför utan tvifvel rätt i, att det » ej får finnas något stadfästadt schema », äfvensom att » öfningsmaterielet är oändligt », och att det blir det ännu mera, om man får anlita - » lärarekrafternas fantasi » för att placera barnen i en mängd » geometriska figurer », då det först blir riktigt gladt och muntert! Till allt detta måtte åtgå mycken tid! Ty lemnas det ej mycken tid till dylikt, blir det ej något väsentligt af öfningarnas positiva betydelse för utvecklingen, enär dessa geometriska figurer ofta gå sönder, tillföljd hvaraf de skola hoplappas, och då detta skall verkställas af barn, som ej kunna förstå eller öfverskåda det hela, så blir, för hvarje gång något i dessa turer kommer i olag, lektionens helhet förstörd, och man nödgas börja ifrån början eller vid föregående turs slut. Sådant blir förhållandet i Tyskland, och i bästa fall torde det ej vara osannolikt, att det går till på samma sätt i Finland. Gymnast. Yilddufvan. Berättelse ur verkligheten af J o h n Johnson » let var nu på femte året, som det unga grefliga herrskapet varit gifta och suttit som egare till det stora gods, hvilket grefvinnan som enda barnet ärft efter sina föräldrar. Och ett bättre herrskap » var det letandes efter », sade folket pä herrgården med en mun. Redan som flicka var grefvinnan afhållen af gamla och unga, stora och små, fast hon äfven då hade sina underligheter, som det var svårt att förstå sig på. Red gjorde hon som en husar och fodrade själf sin fuxhingst, när hon var hemma. Och höst och vår satt hon litet emellan ute i backarne och målade taflor.
B) ^eraiiriuiigsnfgifternas jiåföranbe. l:o ä3emittnittgsbere&imtgatne. § 31. 3De inom Bmarje ftab elier ftabSförfämling ocB p marje fotfen på lätthet, nteb påitfigt tilt Beliuiiitingetarerittgen, afiemttabe uppgifter ffoia faitt ia 6 ocp orbnaö af en för taperiitgöfrågornaö Berebattbe fantt taperingarneö itnberlättattbe tiKfatt fårffilb S3crebuittg, pmiifctt bet åligger att, på grttttb af fagba uppgifter ocp attbra inpern* tabe uppfinningar faint eljeft egattbe fännebont om märbet af ben egenbom elier Be* loppet af bett infomft, för pmiifen BemiÖnittg ffail utgöra?, föreffå ben på taxering Beroettbe Bemiliningöafgift, forn pmarje ffattffplbig attfeS Böra utgöra, llti ©tocfpoim ocp ©öteBorg fatnt attbra ftåbcr, pmarcft flera fåbatta Serebttingar för I) to arje år? taperingöförråttning erforbra?, eger itomtngenå iöefaiiningepafmattbe att, efter 9Jlagi Stfafå må på lattbet ftörre fotfttar af konungen? äSefafinittgöpafmanbe förbefa? i tmå elier flera 33erebttittg? Bör i ftab~Beftå af tre, fmgft flira perfoner, netn* ligen en af jfcnungettö 23efaUning8l)afmanbeÄtilt orbföranbe ccp -förebragaitbe förorb* nab 33tagiftratö Bör 23emillningöBerebningen utgöraö af någon utaf konungens 23efaf(mngöl;afmanbe förorbnab perfoit, forn eger tillförlitlig
Närvar and e: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, R euter skiöld, Carlson. Efter föregången justering al protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden den 21 innevarande månad föredrog i underdånighet Departements-chefen, Statsrådet Carlson: 60:o. Föredragande Departements-chefen uppläste derefter till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattade beslut, uppsatta förslag tdl Kongl. l\faj:ts nådiga Propositioner, nemligen: 16 Kongl. l:o angående ersättning lör hushyresmedel åt fyra lektorer vid elementarläroverket i Strengnäs; Uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande fann Kongl. Majit godt berörda förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, i nåder gilla samt befallde, att i enlighet dermed nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo .1 ,/. Olde. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Jan. 1866, kl 12 rnidd. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ett årligt anslag af 500 Riksdaler till hushy reser sättning åt rektorn vid högre elementarläroverket i Westerås; Gifven Stockholms Slolt den 29 December 1865.