Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med en så vidsträckt och föga bebodd sjökust sorn vårt land äger, skulle säkerligen mångå bratt mot den allmänna ordningen fö» refalla, om icke en särskildt autoritet vore till, som genom sine inrättningar och med öfvadt manskap vida bättre än hvad enskildte personer kunde uträtta, förmådde hjelpa den förolyckade, och vöre till hands för att utöfva sin pligt på det sätt närvarande reglementariska författningar utstaka. Compagnv^t äger, att onder olika förhållanden räkna i bergnings lön från 6 till 25 procent, och om man jemför resultaterna häraf, med hvad de sjö-förolyckade, måste för sin räddning på flere främmande orter uppoffra, så tror jag på säkra anledningar att jemförel6en. icke utfaller till last för denna inrättning i vårt land. Denna inkomst, som mot Cornpagniet tyckes uppväcka så mycken ovilja, lärer ofta ej vara så betydlig. Dess bevillning till Staten utgör 4000 R:dr Banco, och trovärdiga personer försäkra att den mångå år uppgår till 20 procent af Cofrnpagniets behållne inkomst. 458 Den 17 Februarii, Efter närvarande Samhällsformer stå Dykerilnrättningen i en nära beröring med andra Statens stiftelser och förnämligast TullVerket och AssuranceCompagnierne. Så länge ännu namnet contraband är till, skulle de derunder hörande varor, utom en bergningsauthoritet, med ännu mera lätthet kunna inkomma på kusterna; ty vinningslystnaden rik på utvägar att eludera, skulle snart lära att med fördel göra skeppsbrott. AssuranceCompagnierne gå väl utländske som inländska, om de icke i den bergningsanstallt, som nu är rådande, sågo en möjlighet att få det gods bergat, för hvilket de gått i ansvarighet, skulle säkerligen icke till så låga procent som nu äga rum, teckna sina premier.
Allmänhetens förlägenhet åter i afseende på JNarin 32 H. ? 98 Den g Julii f. m. garne och allmänna rörelsen hafva Utskotten tillgodosett genom förslaget om en serskild deposit-räkning för silfver, under den tid, som fordras för beredandet af fri utvexling med mera. — Man bar klandrat Utskottens uttryck, att silfverutvexlingens början borde göras oberoende af kommande Ständers beslut. Den strofen kunde, äfven i min tanka, alltför väl vara borta ur Utlåtandet. Den insattes af Utskottens pluralitet, sedan den segrat öfver Beredningens pluralitet, som blott föreslagit myntbestämning, men till kommande Ständers pröfning öfverlemna t, om och enär vexling skulle få äga rum. Men jag kan ej med Herr Hjerta inse, huru Utskottens moliver i denna fråga må få rum i Riksdagsbeslutet, och sålunda komma att meddelas Nationen. Jag är bland dem, som ej anse förbållandet mellan silfverfonden och sedelstocken såsom af 5 till 8 vara nödvändigt, för att vexling må kunna äga rum, och jag tvekar ej att instämma i Herr Hjertås åsigt, att vexlingen kan börjas med nuvarande proportion af 5 till g. Jag känner, att i Norra Amerika finnes en Bank, nemligen Förenta Staternas Bank, hvars reella fond förhåller sig såsom i till 5, till de Sedlar den äger rätt att hafva utelöpande; och detta utan olägenhet. Men det är alldeles omöjligt att, såsom Herr Hjerta med flere yrkat, nu genast öppna Banken lill silfverutvexling. Hindren häremot ligga ej allenast i myntnings-behofvet, isyn - Den 9 Julli f. m. 99 nerhet, om pä sätt Herr Hjerta föreslagit, allt det gamla myntet skulle utur rörelsen uteslutas, utan äfven i tillverkningen af Sedlar efter nya former; dessutom ligger ett hinder uti en af behofvet högt påkallad reorganisation af det inre i Bankens,hvilket i långliga tider varit grundadt endast på sedelskrifning och suddning, men nu måste förändi 'as, till vinnande af mera drift och raskhet i göromålen.
De som så tala förbise dock olikheten i de uppgifter som de båda klassiska pseudonymerna satt sig före. MarceUus fick välja fritt ur högen de mest karaktäristiska profilerna; han hade att skildra partihöfdingarna i små essays, som borde omfatta hela deras offentliga bana och gerna litet därutöfver, och kunde sedan af sina dii minorum ¿entium ta upp precis så mycket eller litet som kunde passa och roa. För Scipio har däremot det faktiska, statistiska materialet måst bli en hufvudsak; den och den röstade mot rösträttens utvidg-ning och för den modifierade munkorgslagen, dessa uppgifter måste med, äfven om de kunde verka aldrig så enformigt vid en läsning i sträck af boken, och framför allt, han fick inte rata en enda af de 222 det svenska fosterlandets » välsignade fäder » för att tala med Staffan i Norrbotten, eller mera vulgärt farbröder. Inför ett sådant materia] är det vår lifligaste öfvertygelse att äfven en långt vanare och elegantare penna skulle ha kommit till korta. Det talanglösa som en surmulen vensterkåsör trott sig upptäcka i arbetet, synes oss vara intet annat än den oundvikliga återspeglingen från det stillaståendets träskvatten, där de djupa lederna af vår folkvalda kammares nollor och ignoranter frodas och hafva sin varelse. Härmed vilja vi dock icke ha sagt, att Scipius sätt att lotsa sig igenom dessa med arbetets plan sammanhängande svårigheter varit det allra lyckligaste. Det förefaller oss, som om han kunnat rädda åt sig mera stilistisk frihet och därigenom göra sin bok njutbarare, om han t. ex. tagit sina gossar länsvis, och börjat med att ge oss en tabell öfver deras voteringar. När sålunda dessa uppslagsboka£akta blifvit i samma » - trängd form expedierade, hade han haft fältet fritt för presentation af märkligare figurer och alla slags sammanställningar och jämförelser. Vi tillåta oss rekommendera denna tanke tiU dem, som möjligen efter nästa treårsperiod kunna vara hugade att upptaga Scipios mantel.
Natten genomvakad med tärningar, champagne och galna bröder har knappt mäktat draga en slöja öfver min olycka och nu vid dagens nyktra ljus står den där och stirrar på mig mörkare än någonsin. Min opera mitt hjertas, mina bästa varmaste känslors verk mina nätters ljus, mitt lifs förhoppning, mitt barn, min gudinna, min min opera förolyckad. Mina skönaste ställen kallt emottagne melodier, toner som skulle göra stenar till bröd för min Aline och mig ingen gripes, ingen smälter för er! O! att jag kunde gråta! Men Edvard , kompositör. Aline hans hustru. Edvard (bakom scenen). PERSONER: Jag skall bli kall och hård som verlden. Rudolf har rätt lifvet är för kort att nöta bort i fåfäng sträfvan och suckan. Han har rätt det finnes lättare vägar till lyckan. Välan, jag vill försöka dem. Efter konstens Gud nekar mig sin gunst, vänder jag mig till lyckans Gudinna. Hon gynnade mig i natt. I afton vill jag kasta hennes tärningar ånyo. Jag slår upp med en konst som skänker mig hvarken bröd eller heder. Jag rifver sönder min opera och rifver mig med den lös från konstnärens otacksamma kall! Farväl du mitt hjertas barn! Du skall ej lida smälek mer farväl (ville rifva sönder noterna). (som inkommit hindrar honom). Hvilken tragedie spelas här? Men Edvard är du alldeles galen? (rycker noterna från honom). Galen? Först nu är jag förnuftig Aline. Förr var jag en dåre, men nu har jag insett det. Jag duger icke för musiken eller ock verlden icke för min musik hvilket kan komma på ett ut. Kort och godt, jag öfverger mitt gamla yrke och tänker försöka ett mera lönande. (afsides). Ah! Jag vet väl! Den förledaren Rudolf. (Högt). O nej Edvard. Icke kan du öfverge din älskade konst, och det för en öfvergående motgångs skuld! Ty ganska visst det säger dina bästa vänner skulle din opera ännu lyckas, om du blott ville arbeta om vissa delar, och ändra några Aline Edvard. Aline Jag hatar det ordet! Jag ändrar ingenting alls. Jag vill icke ändra någonting. Man skulle ändå klaga och anmärka derpå. O Aline!
Riksdagsordningen må införas ett nytt 6.te Moment af följande lydelse: ”6:0 Ofrelse Manufacturister och Fabriksidkare på Landet vare berättigade, att Jorena sig med narnaaste Stad, för att der, i mån af erläggande Stads-afgifter, deltaga i Riksdagsmanna-valen, och jemväl sjelfve kunna till Fullmägtige för Staden väljas, sedan en så beskaffad förening, minst tre år före den till Riksdagens öppnande utsatta dag, oafbrutet egt rum.” Stockholm den 18 Julii 1823. Bihang lill R. S. Brot. freijt Sami. 26. toft Constitutiom-Utskottets Betänkande». Ankom den 22 Julii 1823. Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af ett nytt ^j;de Moment i 14 §■ Riksdagsordningen samt deraf härflytande smärre ändringar i dess 17, 19 och 22 Jf. jf. * DS, tinder innevarande Riksdag, frågan om Ofrelse BruksEgares samt på Landet bosatta Manufacturisters och FabriksIdkares intagande i Wällofl. BorgareStåndet blifvit hos ConstitutionsUtskottet återväckt, har, under erkännande af den billighets-princip, hvarpå dessa begge Medborgare* Classers inträde i NationalRepresentationen sig stödjer, Utskottet likväl, med afseende å de förstnämnde eller BruksEgarne, funnit att det, vid sista Riksdag projecterade, men af Riksens Ständer nu icke bifallna stadgandet tarfvade, dels en större fullständighet, dels några väsendtliga jemnkningar, i hvad som angår uppgörandet af Representations-grundema, orten och sättet för Valförrättningen, bestämmandet af vissa Val-district, och tydliga föreskrifter om tidberäkningen för Valbarheten. ConssituUons-Utshottets Bctänkanden. Det är med iakttagande af sädana nödiga tillägg och Modificationer, som Utskottet, för den i 56 §.
Arbetarebostäder. ning intagne personer åtnjuta derstädes fullständigt underhåll, så till föda som kläder, hvaremot arbete, efter hvars och ens förmåga, är för dem alla en oeftergiflig pligt. Fattighjonen, som till större delen utgöras af ålderstigna och sjukliga qvinnor, sysselsättas med lättare arbete, såsom strumpstickning, spånad och dylikt, hvaremot arbetshjonen, som hufvudsakligen bestå af äldre och yngre manspersoner, hållas till gröfre arbeten, såsom snickeri, skomakeri, jordbruk m. m. Inrättningen står under tillsyn af en för detta ändamål särskildt aflönad Direktör, hvarjemte Prest och Läkare finnas vid inrättningen anställde och för dess räkning aflönade. Antalet af de i arbetsoch försörjningshuset intagne och vårdade personer har i medeltal årligen utgjort omkring 27 mankön och 38 qvinkön eller tillsammans 65 personer. Under qvinqvenniets sista år eller 1860 utgjorde antalet 82, deraf voro gifte 5 mankön och 2 qvinkön, ogifte 18 mankön och 14 qvinkön, enklingar 10 och enkor 23 samt barn 8 mankön och 2 qvinkön. Stadens andra fattiganstalt utgöres af det så kallade barnhuset, som är beläget inom staden och består af 4 rum i en öfvervåning, der omkring 30 barn jemte en sköterska inrymmas. Alla dessa barn, hvilka utgöras af sådane, som antingen förlorat sina föräldrar eller i hemmet sakna tillbörlig vård, njuta i barnhuset full omvårdnad, föda och kläder. Öfrige barn, som äro i behof af fattigunderstöd, och hvilkas antal uppgått i medeltal till 70, utackorderas på landet genom Fattigvårdsstyrelsens försorg. Samtlige barn, som vid 1860 års slut stodo under fattigvårdens tillsyn och vård, utgjordes af 1 mankön under 2 år, 17 mankön och 13 qvinkön mellan 2 och 8 år samt 35 mankön och 37 qvinkön emellan 8 och 15 år.
Utom den kan en General-Befäihafware aldrig erhälla noggrann systematisk, topographisk kunskap. Utom kän< nedom i Topographie och Slrakigie kan aldrig någon högre Militair påräkna säker och lycklig framgång i fina operationer. Fältmätnings. Corpsen har icke länge sedan blifwit organiserad, och ben har redan spritt stort ljus t Armeen. De flesta af Desi Officerare ärv Män och Pnglingar af utmärkta kunskaper, kanske säkraste be« wisek pä dctz nytta. Statk«Utskottet will sörena denna Corps med Fortificationö-Stalen; men ben senares göromål äro llka sa skilsde frän den förres, som SkeppSbyggerietS äro fran SjömäkningenS. Om hwar och en fär sköta sitt yrke, blir Fäderneslandets tjenst bättre utöfwad, och med pretention att wara alt blir man intet. Lag - L40 Deir 12 December. Lagstiftare! Swenffa Folket har sina ögon sä, stade pä sina Repreentanter. Lärom ost icke förhastadt söka afskaffa en inrättning, hwilken icke är grundad pä falffa beräkningar, som i alla wara Armecr wisar sin nytta, eä) seni i en framtid lofwar ost än större pros af sitt nit. Min erfarenhet är ringa och min omdömcskraft swag, men jag äbekopar desta Hjcliar, som med en hand full Folk trotlsat Nystrands härar, jag wädjar till Edert omdöme, Lagstiftare! Slukeligen får jag hemställa till Högloft. Rivderskapel och Adeln, om icke denna sak börte lemnäs till Hans Mast Konungens Eget Höga Bcpröfwande, såsom ett ämne, hwilker äger del närmaste samband med Verkställande Magten. Herr Grefwen och Landt-Marskalkerr
Till bemötande af de anmärkningar, som blifvit gjorde derom, att svårighet skall mota HandtverksSoeieteternes indelning i Divisioner, enär antalet af Ledamöter i de sistnämnde blifvit faststäldt till likhet med det, hvaraf Societeterne böra bsstå, samt att, då 9 personer blifvit ansedde göra tillfyllest för hvarje Societet, det icke gerna blifver möjligt aft deruti representera alla i58 Lag Utskottas Betänkandets, yrken, hvilket likväl förmenta vara nöel. vändigt; få Utskotten endast meddela de uplysningar, att Utskotten icke vidare be« stämt antalet af Societeternes Ledamöter, än att det bär utgörs minst 9, hvaraf miste följa, att det, i min af behof, kan ökaa till så stor personal, som hålst, samt att för öfrigt, genom 7 §. i denna Art. en utväg blifvit öppnad för Societeterne, att, då angelägenheten det fordrar, till uplysning eller biträde tillkalla sådane Handtverkslikare, som förut bland deras Ledamöter icke finnas. Med en rigtigt ordnad Municipal. Inrättning, hvars egenskap HandtverksSocieteterne i flere fall komma att innebära, kan det icke instämma, att, såsom en Ledamot af Högloft. Ridderskapet och Adela föreslagit, i nämnde Societeter lemna in. rymme för personer, hvilka icke ega något omedelbart interesse i deras angelägenheter; Och, ehuru det eljest utan tvifvel kunde för Handtverkeriernes utbildning och fullkomnande blifva af förmonlig verkan , om, i öfverläggningen om deras bästa, Technolo* ger och andre, för bepröfvad insigt i slöjdenäringarne, samt nit för deras upphjelpande och förkofaan kände Mån deltogo, kunna Utskotten likväl af ofvannämnde skäl till Förslaget icke tillstyrka bifall, Då Utskotten ansett, att, vid de tillfällen, då Societeterne komma att fördela sig på Divisioner, de sistnämnde böra saromantättas al
Enär nu Rikets Ständer inhemtat, att hela delta lagstiftningsärende fortfarande är föremål för beredning genom vederbörande embetsmyndigheter, hafva Rikets Ständer icke funnit lämpligt att ingå i fullständig pröfning af detsamma, men då angående vissa till ämnet hörande frågor, under deras föregående behandling såväl inom, som utom representationen, skiljaktiga meningar försports, och dessa torde böra bringas till afgörande, innan önskadt slut i saken kan vinnas, hafva Rikets Ständer ansett sig böra taga dessa frågor i betraktande. Då Rikets Ständer sålunda till behandling företagit vissa till skogslagstiftningen hörande ämnen, derå, af skäl som ofvan blifvit antydda, eller till följd af eljest förekomna omständigheter, Rikets Ständer ansett sig böra särskildt fästa uppmärksamhet, har i sådant afseende först i öfvervägande tagits frågan om användandet af och hushållningen med Kronans skogar — särdeles de i norra länen belägna. De klagomål, som tidt och ofta försports öfver förödelsen af Kronans skogar i dessa provinser, föranledde dertill att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 16 Februari 1858 —, med förmälan, hurusom den enligt gällande författningar medgifna rätt till nybyggens och nyhemmans anläggande å Kronans skogar i de norra länen olla, med åsidosättande af den såsom vilkor vid sådana upplåtelser fästade odlingsskyldighet, missbrukades till att derigenom åtkomma skogen för afverkning, hvilket förfaringssätt vållat skogarnes 4 Expeditions-lilskottets Förslag till underd.
Kongl. Ståts-kontoret: Utgående balans: Fondens behållningar vid 1856 års slut, bestående af: Kontanta behållningar' Utlånta medel Utestående krono-uppbörd den 31 December 1856: Levererad inom den 31 Augusti 1857 Resterande den ! September samma år: Förskotter till liqvid och redovisning v Proprie-balanser Fordringar: Efter afdrag af: Öfverlevereringar Skulder: Till Stats-verkets grundfond: Återstod å 1842 års statsfyllnads-summa Till extra stats-reglerings-fonden: Reservationer å extra stats-anslag Utgörande netto. 7,546,992: 43.11 Summa [12,974,365:! 11. blifvit af Kongl. Majit i nåder meddelade samt de åtgärder vidtagna, som i sednaste revisions-berättelse finnas närmare omförmälda; — men Revisorerne få nu anmäla, att arbetet med nya räkenskaps-formulärers upprättande för de förvaltande verken på den sednaste tiden ej fortgått med den drift, som varit önskvärd, enär den härtill af Kongl. Majit förordnade tjenstemannen, Kammarförvandten i Kongl. Stats-kontoret A. E. Nerén, i anseende till sin genom ett långvarigt bröstlidande försvagade helsa, under det sistförflutna året ej kunnat med full arbetskraft egna sig åt utförandet af det honom anförtrodda uppdrag. I följd häraf beviljades Nerén, uppå underdånig ansökning, ledighet från berörde uppdrag från medlet af sistlidne Juni månad till slutet af påföljande Augusti; men innan denna tid tilländagått, var denne i helsans dagar för skicklighet och nit utmärkte tjensteman bortryckt af döden. Enligt hvad Revisorerne inhemtat, hade Kongl. Stats-kontoret, _ under hvars inseende ifrågavarande arbete skulle utföras, redan vid anmälan om Neréns inträffade sjukdomsförfall i underdånighet tilIkännagifvit, att detta embetsverk, hvars tjenstemannapersonal vore ganska fåtalig, icke hade någon att föreslå till öfvertagande af Neréns befattning, hvilken dessutom, i anseende till sin särskilda beskaffenhet, svårligen kunde genom vikarie bestridas.
Men, hållande mig härvid, delar jag ingalunda Utsk:s tanke, att samma beskattning bör alldeles upphöra; ty, återförd till dess enklaste rationella grunder, är hela hevillntn directe för personer, efter 2 art:n, icke annat än en beskattning å deras arbetsförmåga, vare sig att denna förmåga användes vid embete eller tjenst, handel, handtverk och näringar, oafsedt jordbruket eller annorledes, fastän beskattningsnormen i dessa nämnda fall hemtats från inkomsterna af embetet och tjensten eller yrket. Likaså nödvändigt det är att jemka och nedsätta nu ifrågavar. personers alltför dryga bevilln. af arbetsförmågan och arbetsför - D c n 29 ÄI a j. förljensten, lika principvidrigt skulle del således vara alt alldeles afskaffa denna beskattning för sjelfberoende arbetare. Sådant vore, efter min förmening, äfven skadligt, emedan det upphäfde deras naturliga förbindelse att bidraga lill Statens upprätthållande, och äfventyrIigt, emedan det ledde till alltför stor olikhet i beskattningen jemförelsevis emot andra medborgare, som i förvarfs-v i 11 k or, lefnadssätt och flerahanda förhållanden stå föga högre än dagarbetare , t. ex. fiskare, gesäller, smärre handtverkare i städerna , lotsar, mätare, sjömän, gerningsmän på landet, skärkarlar och strandsittare, m. fl. Dagarbetare vid bruk , verk och inrättningar äro ej sällan i bättre belägenhet än dessa och andra sjelfberoende arbetare både i städerna och på landet, deribland specielt flottkarlar vid de större flotlningslederna och andra dylika likaså. Jag hemställer fördenskull detta allt till Utsk:s närmare öfvervägande, och yrkar emedlertid, att förslaget lill ny be v i 11 n. stadga måtte inrättas efter ofvanantydda grundsatser och i öfverensstämmelse med min motion, som afser en billig medelväg härutinnan. §§ 33 och 34. Den reglementariska bestämmelsen, pag. 33, börjande med orden ”domare och executorer,” intill 33 §:ns slut , innefattar stadganden, som tydligen tillhöra dels den civila och dels den ekonomiska lagstiftningen. § 35.
Härtill ligger egentliga orsaken i den ampla form, uti hvilken man ansett dera böra utgifvas, och hvartill begagnas de större pappersödande stilarne, hvilka gifva årstrycket en sådan vidd, att kostnaden för dess afsändande nied posten blir allt för kännbar, oberäknade de olägenheter, dels att man nödgas betala för mycket sådant, som e; kan innefattas under benämning af författning eller påbud, och, för den, utom hufvudstaden boende saknar allt värde, dels att en requirent från landsorterne ej kan få de allmänna författningarna sig till handa i den män de utkomma, utan särskild kostnad, enär dertill fordras en Commissionär, som vid sådane tillfällen skulla befordra deras transport pä posten. Då Utskottet anser någon åtgärd till förbättring i detta afseende böra vidtagas, har Utskottet trott sig derjemte böra fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet pä en annan omständighet, som härmed figer ett oskiljaktigt samband, och hvaruti äfven en af bebofvet påkallad förändring Bes v. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 1369 synes 1 ett sammanhang med hvad redan anfördt blifvit, kunna vinnas. Denna är nemligen, att många påbud, författningar och stadganden, så uti judiciei som rent administrativ och ekonomisk väg finnas, som i form af Bref, Circulaire, Resolution m. m., från Kongl. Majit och Collegierne utgått, utan att de blifvit genom trycket allmängjorde. Tillräckliga exempel härpå erbjuda sig uti de särskildt utgifne, dels Lagsamlingar, dels samlingar af stadganden i vissa delar af den egentliga administrationen, hvilka för det närvarande, ehuru de ännu icke finnas fullständige för flere än endast få delar inom lagskipningens område, äro alldeles oumbärliga, i anseende dertill, att de innehålla rescripter, som icke förut eller pä annat ställe äro tryckte. Härtill kommer, att mångfalldiga expeditioner, som innefatta dels stadganden och föreskrifter, dels förändringar, förklaringar eller prejudicater dervid, ännu finnas, hvilka icke på något sätt genom trycket blifvit allmängjorde.
Då jag förmodar att mine motståndare instämma med mig deruti, att icke vilja tillintetgöra sådana dyrbara folknäringar, så skulle jag hoppas att äfven Hr von Hartmansdorff gillar detta förslag. Detta kan icke tillämpas på sockenskräddare, och för ruin del skulle jag tio att en sådan tillämpning ej heller utan denna förändring kunnat ske. Hr Den 3 F e b r o ari f,' m. ‘33 Hr von Hartmansdorff: Jag anser ej heller det efter discussionens slut gjorda nya förslaget vara tillfredsställande; men jag hemställer till Hr Frih. o. Landtm., om icke med 3 §:n Lör förfaras såsom med den i:sta och 2:dra, att nemi. först framställning göres på bifall till Utskms förslag. Hr Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla Utsk :ns förslag i 3 §:n. Ropades starka ja, blandade med ett eller annat nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Hr Rosenblad votering. Efter en kort stund begärde Hr Rosen b la d åter ordet och yttrade: Jag får hemställa om Hr Frih. o. Landtm, täcktes ånyo framställa propos. lill Ståndet, huruvida Ståndet godkänner den af Utsk:n föreslagna §:n. Skulle då ingen annan af Ståndets ledamöter än jag svara nej, så skall jag ej yrka • votering. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då R. o. Ad., i Hr Landlmis tanke, redan besvarat hans propos. på ett sätt, hvarigenom Ståndets beslut bestämdes, derest icke votering komme att äga rum, kunde Hr Landtm, icke numera ånyo framställa samma propos., emedan sådant skulle förutsätta, att den förut yttrade meningen kunde utan votering förändras, hvilket vore stridande emot antagna former. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag anhåller att få förena mig med Hr Rosenblad i dess begäran om votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition: Den som bifaller 3 §:n i i cap. af Lagsamt Allm.