Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skall då uppgifva sådana skäl för denna mening, som åtminstone skola vittna om en stark egen öfvertygelse ; och jag skall da alltid känna min rätt till agtning för den. Nu får jag blott den äran anhålla, att få, till antalet af de Anmärkning Den 24 Martil, e. m. 437 gar, som blifvit gjorda, lägga en, som jag tror förtjena eftersfnnas, Jag tror att fördelen af Brännvinsbränningen är just nu i fortgång till en brytning , så lycklig , och derigenom så vigtig, att den ceconomiska Stats-omtankan icke kan göra nog mycket, för att dess framgång lätta och befordra. Man kan ej neka, att oltast ligger orsaken till vår ansenliga Import af Spannmål egentligen i vår öfverdrifna Brännvins-tillverkning af Säd : Och utvägen att befria oss från behofvet af denna nedtryckande Import vöre funnen ifrån den stund, vi kunde antaga möjligheten , att produetionen af Potatoes , tagen på annan Mark än Odalåkern, kunde förslå till det öfverdrifna i var Brännvinsbränning. Denna möjlighet visar sig, efter min tanka, redan. Jag kan så mycket mindre betvifla de flesta uppgifter, som här blifvit gjorda, angående fördelen af Brännvinsbränningen, som jag enskilt känner Petsoner , hvilka upphämtat den. Vid detta förhållande tror jag, att Statsomsorgen fordrar att man , så mycket möjligt är , gynnar och derigenom uppmuntrar Potatoes-bränningen ; och jag vågar således föreslå , att hvarje possessionat, sorn i October månad kan hos Landshöfdingen förete bevis, att han , i sina förvarings-stäUen, äger 4 å 500 tunnor Potatoes , vuxen på annan Mark än Odalåkern, och förbinder sig att dem afverka, må äga tillstånd att nyttja tvänne pannor, hvardera om 90 kannor. Den svårighet i Controll, som Utskottet antager, synes mig icke vara oövervinnelig.
Arbetet var slut för dagen, de tunga kontorsböckerna voro lagda åt sidan, och Halfdan Äng satt ensam på sin lilla kammare, omgifven af sina kära böcker, och med lampan tänd på bordet. Ute plaskade regnet, och blåsten lade då och då sin bredsida emot rutorna, som ville han trycka in dem, men dess lugnare och hemtrefligare föreföll rummet. Långväggen var från golf till tak betäckt af bokhyllor, och endast sängen hade som på nåder kilat sig in emellan dem. På bordet låg »Nya riket» i broderlig sämja med några nummer af »Postoch inrikes tidningar», och värden på stället satt och vände i en bundt gamla bref. Se der var ju ett från hans forne beskyddare, idealisten! – Kors, man hörde ju aldrig ifrån honom, skref han månne icke nu för tiden? Han öppnade brefvet och läste. Till att börja med föreföll det honom så främmande, som om det varit skrifvit till någon annan än honom sjelf. Der låg så mycket mellan detta bref och det närvarande, så många glada minnen och bittra erfarenheter, ett skiftande lifs alla stridiga intryck, och dessa få år syntes honom som en evighet, han sjelf som en annan menniska. Men allt som han läste, gled det flyddas känsloverld närmare hans nuvarande, och slutligen smälte de tillhopa till en. Brefvet var dateradt ett år efter den minnesrika stockholmsresan och lydde som följer: »Bäste herr Äng! »Jag underkänner icke det goda i eder roman och anser den redan bättre än mycket, ofantligt mycket, som tryckes och får passera; men om jag jemför den med alstren af de författare, hvilka jag beundrar, och ställer hvad de på er nuvarande ståndpunkt åstadkommo i parallel med hvad ni lofvar, nödgas jag intyga att jag finner detta senare underlägset, och jag nödgas att, ehuru med ledsnad, förklara hurusom jag icke finner ifrågavarande arbete motsvara edert löfte att sända mig ett prof af edert framåtskridande.
– Vill du inte taga af dig rocken? Den besökandes ansigte antog plötsligt ett uttryck af dold lustighet, och hans ögon glänste hastigt till, medan de tjocka läpparna lindrigt krusades. – Jag är här för att fråga dig, om du inte vill gå ut litet. Lindberg har zvyck i kväll. Han har tenterat kemi till »filen». – Ja-a. Nej, jag vet inte. Jag är inte upplagd. – Ja, men det är ju lördag. Dulce est dissipere in loco. Det sista sades med en egendomlig torr betoning, som icke förfelade sin verkan på Grane. Hans ansigte ljusnade märkbart, och han skrattade lätt. Men när han i detsamma på sin promenad kom fram till skrifbordet, fick han öga på brefvet till modern, blef i hast allvarsam och återtog, ehuru med mera osäker stämma: – Ja, men jag skulle alt skrifva hem. Och så har jag litet – – Ja, hvad fan, det kan du väl göra i morgon. – Är det något särskildt? – Ja, det är, att jag skulle säga mor min ett och annat, som jag inte kan säga när som hälst. Nu var jag så bra på tråden ... – Att du inte kan bli prest? Hva? – Ja, både det och mycket annat. Nej, ja, jag vet inte. Han stod en stund obeslutsam, men vände sig plötsligt om. – Gå förut, du, och säg, att jag kommer efter. Jag skall bara skrifva det här färdigt först. – Ja. Men ger du dig fan på, att du kommer då? – Var lugn du. Jag skall komma. Den besökande gick, och ljudet af hans steg dog bort i den smala trätrappan. Grane ryckte hastigt fram brefvet igen och fortsatte. – Om mamma visste, hur jag arbetat med mig själf för att tvinga mig in på den tanken, att jag skall blifva prest, hur jag läst och grubblat, och hur många sömnlösa nätter den tanken kostat mig, att jag skulle öfvergifva denna bana, som jag innerst önskar att gå, så skulle mamma åtminstone förstå mig. Nu fins intet mer att säga, än att det är mig omöjligt, och att jag gör bäst i att säga ifrån nu. Det blir värre, ju längre jag skjuter upp saken. Mammas tillgifne Erik.
Certepartier eller HyresContracter om Fartyg till inrikes orter, hälften af hvad som ofvan stadgadt är, dock ej unrter Två Skillingar» Derest Certepaftie å Inrikes gående Skepp icke är slutadt öfver hela lasten, skall det , in' nan Passet får meddelas, åligga Skepparen, att hos Tullkammaren förete ett HufvudConnoissement öfver allt det inlastade godset, sorn upptager fragten enligt hvarje serskilt Connoisse* 3 6 BevillningsUtsk. JBetänkanden. 811 ment, hvarefter HufvudConnoissementet charteras efter de samntanlagde mindre Summornas total-belopp, i likhet med hvad för Certeparti* er är föreskrifvet: Börandes Tullbetjeningen , som med Fartygs visiterande och expedierande har befattningen, på det nogaste tillse, att hvad om Chartering af Skeppsoch Last-handlingar nu förordnadt blifvit, varder behörigen iaktta* get, till hvilken ända de äga qvarhålla fartygen, intill dess vederbörande Skeppare den belöpande Chartan betalt , deröfver Tullbetjeningen skall hålla serskilt Journal och densamma, jemte de influtne medlen , till ChartteSigillatxContoiret vid hvarje års slut insända. §• 15* Borgare-Bref: 1 Stockholm och Götheborg. För Grosshandlare . , B:dr 18 Andre Handlande . , —Ia Fabriqueurer , , I? — SkråHandtverkare och Manufacturister 6 — Andre Borgare , som ej höra under Skrå 4 24 I Städ erne af lörsta Classen.- Grosshandlare , , B:dr 13 Andre Handelsmän och Fabriqueurer . ... _ 9 — SkråHandtverkare och Manufacturister ___ 4 21- Andre Borgare, som ej höra under Bihang till Riks-St, Pvot. igif„i8i8- 5-te Sami. Nv 11,12. 8i fievillningsTJtsh Betänkanden. 1 Städerne af Andra Classen:
Den föreslagna formen är utan tvifvel närmast liemtad från tullverket; och det är naturligt att hos Konungens nuvar. regering måste finnas en förkärlek för detta verks styrelseform, dä icke mindre än 2:ne af de Konungens Rådgifvare, som inom Statsrådet deltagit i öfverläggningarne om denna fråga, hafva utgått från berörde verk, samt en 3:dje rådgifvare jemväl nyligen derifrån hemtats. Jag bestrider visserligen icke att denna form kan vara god för tullstyrelsen; kanske äfven passande för fångvården; men huruvida han är tjenlig för Styrelseverken i allmänhet är ovisst. De anmärkmr som R. o. Ad. under loppet af denna riksdag lära få höra ronde allmänna ärendet s behandling i Fångvården, kanske äfven i väg-och vattenbyggnads-styrelsen, torde väcka tvifvelsmål. Hvad frågan om besparing beträffar, får jag anmärka att man föreslagit inrättandet af 2;ne särskildta verk i st. f. de 2:ne Colhtie, som skulle afskaffas. Då de nya verken skulle få hvar sin chef, som hade fika lön med nuvar. presidenter, utan att hafva deras högre vär - Deli 30 November e. tn. 10) dighet, så vore riol visserligen beqvämt för deni alt slippa med ringa lön, som presidenterne uppbära, deras högre värdighet; men någon särdeles besparing för Slaten vore icke deraf alt förvänta. Om någon förändring med ifrågavar. båda Colhr bör äga rum, så synes mig lämpligare att sammanslå dem till ett verk under en gemensam president, men fördelade pä 2:ne divisioner, hvaraf den ena motsvarade Bergsoch den andra Commercecolhm. Då besparades den ena chefslönen, eller 4000 r:dr. Men efter förslaget i den K. propos-.n skulle de afsedda besparingarne på bägge ställena, nemi. 2759 r:dr 32 sk. på det ena och 210 r:dr 32 sk. på det andra, tillsammans blott utgöra 2970 r:dr 16 sk.
Den importör, som med knifven i hand inväntar djuret och slagtar det i samma ögonblick det kommer i land, skrattar således åt Ständernas lagstiftning. Endast häruti ligger för mig tillräcklig anledning att yrka afslag och bibehållande af nuvarande tullfrihet. Frih. von Schulzenheim: Det anförande, som H. Exc. Hr Frih. De Geer nyss uppläst, innefattande Hr finansministerns åsigter i dagens fråga, ger mig en osökt anledning att upptaga ämnet från det håll, som jag anser vara det rätta; och jag gör det så mycket heldre, som af min reservation är bekant, att, fastän jag i endast få stycken öfverensstämt med Utsk:ts majoritet, jag dock i afseende å klämmen är af samma tanke som Utslct. För att redan vid första punkten få en rätt grund bestämd, är det nödvändigt att, innan man fattar något beslut, tänka efter, om det verkligen lönar mödan och tjenar till något att R. St:r härom fatta beslut. Jag har fäst mig vid ett uttryck i Frih. Gripenstedts anförande, der han talat om »åsigter, som jag är så viss på, att jag icke ämnar ändra dem» eller »åsigter, som jag icke ämnat öfvergifva». Jag må väl då fråga, hvartill tjenar R. St:rs beslut i detta fall, om på förhand är gifvet, att de icke leda till något resultat, om de icke öfverensstämma med de åsigter, som Frih. Gripenstedt uttalat, och dem, som hvar man vet, att han hyser? Hvarför är då icke detta Bevilln.-Utsk., liksom Ekon.-Utsk:t, det sista? och genom den nya R. O. sup - Den 2! April f. m. 395 primeradt? ty hvartill tjenar då så väl Bevilln.-Utsk., sorn R. St:rs beslut i bevillningsfrågor?
Omsider stod han alldeles bredvid sängen, och jag fick en stöt så våldsam, att jag svimmade, och hade bestämdt dött, om jag fått en till. Men nu måste jag blifvit honom qvitt. Ty då jag efter en kort stund kom mig före, var alltsammans försvunnet, så väl plågoanden, som skenet. Jag drack ett glas vatten, låg och reflekterade öfver det sällsamma uppträdet, sökte öfvertyga mig, att alltsammans varit blott en drömbild, och beslöt att icke nämna något derom. Men följande middagen, då jag återsåg mina båda kamrater, fann jag S *, som eljest alltid var särdeles glad, munter och lefnadslustig, mycket blek, orolig och dyster, och hans samtal uppfyldt af en svärmande mystik. På min tillfrågan om anledningen till denna ovanliga sinnesstämning, berättade Collin, att S *, som låg tillsammans med honom, hade om natten krampaktigt fattat i honom, häftigt tillsport honom om han icke såg spökgestalten på väggen, och derefter tillagt: “Si så, nu gick han in till I “ Jag omtalte då, i min tur, hvad jag erfarit, och vi sökte förgäfves utfinna någon giltig förklaringsgrund för den underbara tilldragelsen, som jag aldrig kan glömma.“ På Trolleholms gård i Skåne finnes ett rum, som än i dag kallas “spökrummet“, och för hvilket man i forna tider hyste stor respekt. Der säges hvita frun då och då ha uppenbarat sig för gårdens befolkning, och framlidne hofpredikanten M. Hellichius i Billinge plägade i lifstiden påstå, att han sett henne flera gånger grassera i månskenet uti den långa allé, der lusthuset är beläget. Likaledes skall hon hafva uppenbarat sig för en viss landtmätare, som en längre tid uppehöll sig på Trolleholm för att skifta godsets egor. Om Landahlska spökeriet, detta beryktade uppträde, som på sin tid utgjorde samtalsämnet öfver snart sagdt hela riket, berättas i Nicanders och Norlings “Syner och Röster ur det fördolda“ hufvudsakligen följande:
J\s 17, i anledning af väckt motion om tillsättande af en komité för utredning af frågan om införandet af en jury-institution; M 18, i anledning af väckt motion, att nämndemän måtte tilldelas viss andel i expeditionslösen såsom ersättning för inställelse vid ting; och JV2 19, i anledning af väckt motion om ändring i föreskrifterna rörande barnmorskas rättighet att utöfva instrumental förlossningskonst. S. D Föredrogos och lades till handlingarne Konstitutious-Ulskottets Memorial : JV2 6, med bestämmande till hvilket Utskott åtskilliga till Banko-Utskottet remitterade, men derifrån återlemnade motioner böra förvisas; och M 7, angående föreslaget tillsättande af särskildt Utskott för behandling af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner om förändring i grunderna för beväringsinräitningen, m. m. Från Vdllofl. B or g are-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Expeditions-Utskottets Utlåtande M 4, i anledning af åtskilliga föreslagna förändrade föreskrifter i afseende på tryckningen af vissa delar utaf Bihanget till Riks-Ståndens protokoll. Från Hedera, B onde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämnda Betänkanden, nemligen: M 6, i anledning af motion om upphäfvande af lagens stadganden angående morgongåfva; M 7, i anledning af motion om förändrad lagstiftning angående äktenskapsförord samt mannens målsmansrätt för hustrun; Prot. Bidrag den 30 December 1865. 109 M 9, i anledning af motion om ändring af Kongl.
Deraf kan man gissa meningen vara deri, att utsträcka skyddssystemet äfven till föremål, som vanligen icke komma under benämningen industri — till de fabrikater, som utgå från ladugården. Men då samma förslag äfven innehåller, att det skulle tillses, att icke tillfälle lemnades producenten att skörda oskälig vinst, är klart, att sådan skyddstull icke skulle åsättas den produktion, som dessförutan lemnade öfverskott — ty då skulle producenten erhålla oskälig vinst på andra medborgares bekostnad. Jag anser således att förslagen till skrifvelse kunna vara liktydiga; det beror bara på huru de tolkas. Den diskussion, som pågått under de sednaste dagarne, har varit särdeles upplysande. Striden har hufvudsakligen förts mellan dem, som vilja fortgå på den bana, som utstakades genom 1857 års tulltaxa, — hvars grundtanke är den, att man skall ställa produktionen så billig som möjligt för konsumenten och skafTa allmänheten råvaror och lifslörnödenheter för möjligast bästa pris, — och dem, som påstå att detta system varit olveksbringande och ledt till en för landet särdeles ogynnsam finansiel ställning, samt derföre vilja en återgång till ett strängare skyddssystem. Sistnämnde åsigt har dock sitt bestämda kriterium deri, att genom siffror (hvilka, ehuru Hr Akerman bestridt det, måste vara exakta) ådagalägges, att poduktionen ökats med 130 millioner. Då man anför detta faktum, säga motståndarne: det är sannt, men förhållandet har likväl varit olyckligt, emedan denna produktion framkallats medelst utländska kapitaler. Men, Mina Hrr! äfven om utländska kapitaler till någon del användts, hvad bevisar detta annat, än att vår egen kapital - 668 Den 30 Maj. styrka icke varit tillräcklig, och att derföre utländska kapitaler blifvit sökta för en produktion, i hvilken de förmånligt kunnat placeras. Hvad är det för öfrigt för ett slags skydd detta systems anhängare vilja hafva? Jo! icke ett skydd, påkalladt af behofvet, utan ett skydd för skyddets egen skull. Detta framgår tydligt af den diskussidn, som fördes när fråga var om spanmålstull.
Beträffande särskildt det af Herr Lindstedt och Riksdags-fullmägtigen Matts Persson framställda yrkande, att den nya Provincial-läkare, som kunde komma att anställas uri norra delen af Stockholms län, måtte stationeras uti staden östhammar och således icke, såsom Sundhets-kollegium, i enlighet med Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i länet Utlåtande, föreslagit, vid Hargs bruk, har väl Utskottet funnit, att nämnde stad i så måtto synes vara i berörda hänseende företrädesvis lämplig, som apothek finnes derstädes inrättadt, hvilken, för en provi ncial-läkarestation ganska väsendtliga, fördel den andra föreslagna stationen lär sakna; — men då Utskottet icke är i tillfälle att bedöma öfriga lokala med flera förhållanden, som härvid jemväl böra tagas i betraktande, kan Utskottet icke tillstyrka Rikets Ständer att häruti fatta något beslut, utan torde i denna, likasom i öfriga frågor, rörande nya proviucial-läkarebeställningars inrättande, böra till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnas att bestämma, hvarest den blifvande Provincial-läkaren må komma att stationeras. På grund af hvad nu är anfördt får Utskottet hemställa: att Rikets Ständer till inrättande af nya provincial-läkarebeställningar inom de orter i riket, der sådant är af behofvet mest påkalladt, måtte bevilja ett årligt anslag af 30,000 R:dr, att, under enahanda vilkor, i afseende å kommunernas skyldig - 120 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. het att åt läkaren anskaffa kostnadsfri bostad som vid nästlidna riksdagstadgades, af Kongl. Maj:t användas till löner, hvardera å 1,500 R:dr, för 20 nya provincialläkare inom de distrikt och med de stationer, som Kongl. Maj:t, efter vederhörandes hörande, kan finna skäligt bestämma. 65:o.
I detta fall bör man vara betänkt på sådana förberedande utvägar,'att resultatet ju förr dess heldre fean väntas. Af sådan egenskap anser jag icke dem vara, som Utskotten framställt. För att bevisa detta, får jag blott göra en anmärkning vid Utskottens förslag; den nemligen att om de låne-anstaltér vidtagas, sorn Utskotten föreslagit, blifver en följd deraf, att innom en korrt tid en och en half million nya sed lar komma att utgå och således ett lika stort belopp, som skulle kunna' realiseras med det Silfver, som inköpes under flera år för den dertill anvisade fond. Jag frågar, hvad förtroende allmänheten kan sätta till sådana åtgärder? Jag förenar mig i begäran om återremiss af Betänkandet, Herr Hjerta, Gustaf: Då jag nu går att yttra mig idetta vigtiga ämne, anser jäg mig först böra förklara, att jag icke lättsinnigt behandlat eller någonsin skall behandla de ämnen , som tillhöra Representationens utgärd. Jag borde väl hafva det hopp, att Ridderskapet och Adeln utan denna försäkran skulle haft nog för sin öfvertygelse om mig,' derigenom, att jag, vid den vigtiga. fråga, sorn häromdagen förevar, angående Statsrådets ■ansvarighet, och som jag icke ansåg vara af Cöstithtions^ *6o Den 14 Julii e. m. Utskottet nog utredd, visade, ätt jag ej röstar öfver de frågor , som jag icke är i stånd att länna eller förtydliga för mig sjelf; men jag föranledes dock till att göra den, af de besynnerliga framställningar jag nu afhört. Jag önskar emedlertid, att en hvar vid detta tillfällemåttenoga göra sig redo för sig sjelf samt väga sin röst, och jag vågar yttra, att hvad jag i denna sak kommer att anföra, sker i den öfvertygelse, att erfarenheten i dylika frågor är mera att bygga på,än theorier, samt att de theorier , som på erfarenheten grundas, äro
— Ridderskapets och Adelns, angående deras tillgänglighet i Riddarhus-cancelliet. I. A. 4°9- — tryckta, angående utdelning af, ersättning för deras tryckningskostnad, m. m. X. 66. II. 111. XIII. Se Yttranden. Protocollsförande hos Ridderskapet och Adeln under Riddarhus-Secreterarens sjukdom, yttranden. XXI. 5oo, 5o3, 5o6. Proviantering och fouragering åt tågande trupp, angående ersättning för. II. 149- 21 XII. B. 326. A. 462. Provincial-Iäkare i Wernamo, om anslag för en ordinarie. III. 106. IV. R. 53. V. Å. i5. (Se vidare Hufvud-titlarne, den andra.) Provincial-läkaren i Lifgedinget af Södermanland, om anvisande af boställe åt. VII. B. 296. VIII. A. 71. PrygelstralFels afskaffande, angående. III. 64. IV. R. 214. XXI. B. 58o. XXIII. 158. Publicerande af kungörelser. Se Kungörelser. Publicitet. Se Offentlighet. Publika papper, om belåning af. Se Adier. Puke, Grefve Johan Garl, yttranden. VII. 168, 180, 181. Påbudet den 7 October i8o5, om dubbelt kroppsstraff för anfall å militärperson uti uniform med sidogevär, angående återkallelse af. II. 535. Påhlman, Carl Gustaf, yttranden, III. 356. X. 262. ( 22' ) Q Quarantaines-afgifler, otn upphörande af en del. XXII. B. 207. XXIII. A. 175. Qvarnar, om större frihet vid deras anläggande. III. 86. IV. R. 246. XVIII. B. 176. XIX. A. 2Ö7. — skattlagd:», angående upphörande af dem åsatt grundränta.
Utskottet, som delar dessa åsigter, har likväl, hvad beträffar artikeln Ben, trott de anläggningar, som inom flera delar af landet blifvit gjorda, för att till s. k. Benmjöl förvandla nämnde råvara, ännu någon tid vara i behof af den inskränkning i exporten af samma vara, som genom den nuvarande utförsels-tullen kan beredas; hvaremot, och ehuru Utskottet icke heller förbisett behofvet för den inhemska pappers-tillverkningen af den tillgång på lumpor, som inom landet förefinnes, Utskottet dock, i afseende på sistnämnde artikel ansett sig kunna föreslå nedsättning til! hälften, eller till 1 R:dr per centner, af den derför nu stadgade utförsels tull. I afseende å artikeln Malm har Herr Holmqvist, A. L , uti en hos Vällofl. BorgareStåndet väckt motion yrkat att alla Svenska malmer, med undantag af jernmalm måtte blifva befriade från exporttull; hvarförutan Herr von Kock, N. S , uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt motion föreslagit att export-tullen å Kopparmalm måtte borttagas. I likhet med hvad i afseende å öfrige redan behandlade utförsels-artiklar blifvit föreslaget, hemställer Utskottet att nedsättning måtte beviljas till hälften af nu gällande utförselstull för Malm rå och osmält, i Införsels-tarifen ej specificerad, eller för . Beträffande artikeln Trädvaror hafva följande motioner blifvit afgifne nemligen: inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln: 1:o af Herr Roos, A. E., som föreslagit: a) att utförsels-tullen på sparrar, sorn nu utgör 20 öre per stycke, måtte förhöjas till 30 öre och att till sparrar måtte räknas den sorts plankor, hvilkas bredd Koppar. Lumpor. Malti.
Jag yttrade några ord om borgens-syst ernet; detta gör sig nu gällande icke blott inom allm. diskonten, utan äfven till ganska betydlig del, fastän under en annan form, uti fonden för handel och näringar, samt har dessutom genom den s. k. statslånefonden vunnit en ytterligare utsträckning. Detta sätt att tillvägagå, var väl en eftergift för nödvändigheten, jag medgifver det, men i principielt hänseende äro åtgärderna så väl härutinnan, som i andra afs:den, att på det högsta beklaga. De försvåra den ombildning af vår Riksbank, hvaraf behofvet, efter min tanka, så till sägandes, står för dörren. Då Banken, Mine Hrr, sådan den nu är organiserad, verkar hvarken i produktionens eller i allmänhetens välförstådda intresse, och då den dessutom verkar på ett sätt, som för dess eget sjelfbestånd i framtiden är vådligt, hemställer jag om vi icke böra vara motionären tacksamme för det han fästat upmärksambeten på dessa förhållanden, och om vi icke böra vara angelägna, att vid denna Riksdag vidtaga alla de åtgärder, som äro nödvändiga för att i detta hänseende betrygga dess ställning. Annu torde utvägar Den 30 November f. m. 485 stå till buds; matte de vidtagas; vi veta i sanning icke hvilka tider lämpligare än de nuv:de, som komma att erbjuda sig för en dylik reorganisation. Jag glömde nyss att erinra om ännu en omständighet, hvarpå en annan motionär, Frih. v. Schwerin, fästat upmärksamhet och som är en följd af vår Riksbanks nuv:de funktioner, den nemi., att just till följd af de långa förfallotiderne för Bankens fordringar, denne är uturståndsatt att utöfva det helsosamma inflytande, som den borde, i afs;de å inträffande kriser, både preventivt och sedan de upstått. Den har härigenom, så att säga, lemnat timmarne ifrån sig.