Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten hafva till behandling företagit en från Hedervärda BondeStåndet till Utskotten remitterad motion al RiksdagsFullmägtigen Peter Persson från Calmare Län, deruti föreslås upphörandet af Bankens i Kongl. Ma j:ts och Rikets Svea Hof-Rätt egande forum privilegiaturn uti alla de mål, i hvilka Banken är kärande, äfvensom i afseende å de brottmål Banken röra, utan att innefatta åtal emot någon af dess Tjenstemän och Betjente ; i sammanhang hvarmed Utskotten låtit sig föredraga en af Bankens FiscalsEmbete, uti dess vid. Riksdagens början till Banco-Utskotlet afgifne berättelse, gjord framställning, att som Rikets Högloll. Ständers vid sista Riksdag tili Kongl. Majrt aflutne underdåniga skrifvelse,— med begäran, all Kongl. Brefven till Götha Hof-Rätt af den 17 Februarii 1776 (rätteligen 1742) och till Svea Hof-Rätt af den 16 April 1776, rörande hvad vid pröfningen af Bankens fordringar i concursmål, hvilka göras anbängige vid någon annan Domstol än sistbemälde Hof-Rätt, iakttagas bör, kunde erhålla den bestämdare förklaring, att pröfningen af Bankens fordringar i concursmål , som göras anhängige vid någon annan Domstol än Svea Hof-Rätt, komme att till merbemälde Hof-Rätt Öfverlemnas, endast i de fall då någon med Bankens fordrings-anspråk gemenskap egande anmärkning eller invändning förekommit, men i annat fall målet i sin helhet behandlas af den Domstol, der bevakningen egt rum, — till Kongl.
Hös Högloft. Ridderskapet och Adeln’. af Herr Löwenhjelm , Carl, Herr Grefve Horn, Claes Fredrik, Herr Friherre Boye, Ludvig, och Herr af Wingård, Johan, hvilka, up. på anförde flerfaldiga skäl, förenat sig i tillstyrkan af Rikets Höglofl. Ständers bifall för hvad af Riksdagsfullmägiigen Anders Nilsson ansökt blifvit; af Herr Uggla , Carl Wilhelm, sorn, med vitsordande af de faror och besvärligheter, för hvilka så väl skjutsande som resande äro blott, ställde vid passerandet af den så kallade Slottsbrobacken, föreslagit: att en ny Väg omkring denna backe måtte, med användande af Statens Medel, få verkställas, samt att, sedan sådant 12 Stats-sami Allm. Besv.o. Oec• Vtsk. Uti. N:o 5. skett, alla Resande, som begagna Gästgifvare* skjuts och färdas den nya Vägen, måtte förklaras skyldige att erlägga någon viss lämplig afgift, intilldess att den till Vägens anläggning förskjutna kostnad blifvit Stats Verket uppå sådant sätt återgäldad; af Herr Friherre Cederström , Jacob, samt Herr Lagerhjelm, Pehr, hvilka båda yttrat den öfvertygelse, att, innan något understöd af Statsmedlen beviljas för Väganläggningar, en noga undersökning om Vägens nytta och nödvändighet i hvarje serskildt fall bör föregå, emedan Allmänna Lagen i 25 Cap. Byggninga-Balken stadgar hvarje Orts skyldighet att bekosta de för densamma erforderlige vägar. Inom Vällojl. Bor gare-Ståndet: af Herrar Cron , Leffler, Santesson, Winbladh och Mattsson, hvilka, jemte yrkande af 'Aterremiss å Stats-Utskottets, i detta ämne afgifna, ofvanomförmäldte Utlåtande, ansett angeläget och billigt, att frågan om anslag till dea i Wermland under anläggning varande nya communications-väg med Norrige måtte till ny pröfning hos de förenade Utskotten förekomma.
Eiter eut par dagar äro frostmera ganska säLsvnt. har ei ett den knöiarna lörs vunna. Somnga använda uo-nfacren i näfron af de af antikv. bokhandlarna utgifna katalogerna. äfven svingalla. Ernst. Karla Rönne. N:r 1^°6 Nedanstående, för sällsfcansN:r 1303. Tjärfläckar borttagas påföljande satt. Man i ngnider fläcken noga fea rori l " mr] " crn p ' e e " fii^as uppfarna 1 » Bibliotek för teatervänner ». — » En med smor eller bomolja, låter det leta snaraturken h^r-e * 1 a ' t Översättning ämnet inverka på fläckarna under 24 tim(spelas af 5 herrar, 1 frantimmeO — " I mar. Därpå använder man såpa ocn rum för resande » 1 akt. öfversättning vatten för tygets fullständiga rengö- (srtrlas af 2 herrar 2 fruntimmer) — rande. » Ett rum att hvro » 1 akt af P. ITndell Karla Rönne. 3 fr.) — » En cigarr » 1 akt af HoN:r 1305. Visst kan ni använda tivit klädning. Nu för tiden brukas ju ljusa dell (2 h .. 2 fr.) » Fem trappor upp » 1 akt af Hodelt (3 h .. 2 fr.) — » Lilla färger af damer, som äro ganska mycJulia » 1 akt af Ilodell (2 h. 4 fr. — ket till åren. rol ' g!) » Min hustrus a tärer » 1 akt (3 h .. Karla Rönne. Lättaste sättet att lengöra 2 fr.) » En liten satunge » 1 akt af Deligborstar är att gnida dem i rågkli. ny (2 hh .. 3 fr. — rolig!) » En fiffig betjänt » 1 akt (4 h .. 2 fr.) » Gud vare O ustaf. — Man upptager plantorna fran fritt lof bordet är dukadt » i akt (3 h., 3 fr. land, inplanterar dem i krukor och öfver— rolig!).
Hawerfield är mindre frikostig än du i sitt anbud till honom, ehuru det är föga troligt, sedan han träffat Crawford och känner sakens verkliga ställning och af juden vet, att han, om denne vittnar, har förlorat allt. — Hvilken vacker anblick man här har af det gamla huset med sin stora trappa och sin borggård mellan grenarna af dessa höga träd! Jag kommer att i minnet ofta återkalla denna tafla; här skola dina barn leka och växa upp i skuggan af dessa gamla kastanier och almar, som troligen sett flera generationer af deras förfäder födas och försvinna, här skall du kanske sjelf gå som en grånad gubbe och tänka på din ungdom och dina studentkamrater, som lefva der hemma i ditt gamla barndomsland, — sade Alf, helt vemodigt blickande framför sig, under det de gingo framåt sandgången, infattad af en dubbel rad af sekelgamla träd. Astley hade imellertid icke gifvit akt på Alfs framtidsdrömmar, ty hans uppmärksamhet var väckt af det ovanliga uti att se alla slottets dörrar stå öppna och tjenstfolket församlade i grupper på gården, pratande ifrigt och med utseende af bestörtning och nyfikenhet. — Kan egarens närvaro verka en sådan förändring i det annars så tysta och lugna ställets vanor och utseende? — tänkte han och närmade sig mrs Banks, som tillsammans med tre eller fyra pigor tycktes afhöra en liten gosse, hvilken talade helt högt midt ibland dem. Astley igenkände genast sin första bekantskap på stället Polly Trapps Jem, och då han och Alf nalkades, skyndade mrs Banks emot dem. — Hvad står på mrs Banks? Ni se alla så förfärade ut! — sade Astley, helsande på sin gamla vän. — Ack mr Cameron, vi hafva visst skäl att se förfärade ut, vi äro alla helt och hållet förskrämda här. Tänk er, att mylord helt nyss nu på morgonen blifvit mördad. — Mördad! Store Gud, hvad säger ni? — utbrast Astley, alldeles bedöfvad. — Ja, är det icke förskräckligt? Om han icke är död, så är han åtminstone nära deran, efter hvad Jem här säger. — Jem, är det han som sett det? Huru och hvar har det skett?
a n i halsen in i salen, clär modern och hiisniamselle,n slitto och arbetade. ~B~animaw, ropade hon flämtande, » nu är pastor Viselius liar. J a g såg honoin komma hkande på BrogBrds iiijölkkärra. De stannade ' utanför boden. B kara Berta », sade prostinnan till hjälpredan, som vistades i prostgarden för a t t inöfvas a t t styra ett eget hem, * g i då genast upp i iiygeln och gör i ordning i gästrummet - nej, afbröt hon sig, * det gr ju saiint, dar kunna vi inte låta lionom bo *. » Nej, för all del », ropade Eninia skrattande, » då krypa mö- blerna ut genom fönstret efterit. * » Tyst Emma », sade modern med en tillrattavisande blick, » vi fk göra i ordning inellalikamiiiarii. h g en af pigorna med dig och flytta ut ullknytena och väfskedar och allt skrap. Det kan k g g a s på gästruinmet sk lange. Lagg en lialmmadrass i botten på sängen, och så taga vi det rödrandika bolstret. Mjiikt skall, han val ligga ändå, den stackars gubben.)) Hon reste sig ocli gick fram till linneskåpet. &gt;Se liar ar lakan, öïogott och lianclduk, ocli hlr ar tvål. » w Som alclrig koniiner a t t begagnasa, inföll Enlma. » Tyst flicka, sade modern än en g h g. * Se här har Berta ett par ljns och tändsticksask. L å t det nu g å kvickt. Ni kan gärna s l t t a p % en brasa i spiseln, så blir luften litet friskare.)) » J a, det kan då behöfvas~, inuttrade Emma, medan Berta-gick ut för a t t ställa i ordning åt pastorn. Modern satte sig åter ned vid sitt arbete. Man var i slntet af april, och luften var kall och blåsig. Salen låg på sidan om förstugan med utsikt åt ghrden.
„ Dessutom innestår ännu i Riksgälds-kontoret det vid 1856—1858 års riksdag beviljade, fastän till beloppet icke bestämda anslaget för restitution af kronotionde, sorn blifvit erlagd för komministersboställen inom Stockholms län; om hvilket anslags utbetalning, såvidt för Fullmägtige kändt är, någon fråga allt hittills ej förekommit. Genom verkställda utbetalningar har sammanräknade beloppet af de, enligt reglementets 116—125 §§, af Rikets åren 1859 och 1860 församlade Ständer beviljade och i Riksgälds-kontoret innestående anslag minskats från R:dr 2,328,116: 96. till „ 604,301: 53. 15 anslaget till anskaffning af refflade kanoner för tre reservbatterier R:dr 72,000: — återstoden af 1863 års anslag till ridoch anspannspersedlar för två sådana batterier „ 5,000: — återstoden af anslaget till befästningar på Rindön vid Waxholm .. „ 22,208: 0. återstoden af den för väganläggningar och vägförbättringar anslagna summa „ 25,650: — återstoden af ddt för mindre hamnbyggnader och årensningar beviljade anslag , „ 6,000: — återstoden af det för hamnbyggnaden vid Åmål såsom anslag utan återbetalningsskyldighet anvisade belopp „ 500: — återstoden af 1863 års anslag för de nya jordeböckerna „ 163: 4. ersättningsanslaget för upphörandet af de s. k. frisocknarnes tjenstbarhet till
St:r i underd. skrifvelse hos K. M:t hemställa, huruvida någon lindring kunde medgifvas i de stadganden, som röra skyldighetan för fartyg att lägga till för undergående af tull visitation vid utanför destinationsorten belägen tullstation, såsom Furusund, Sandhamn, m. 0. Å detta förslag får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till förevarande Betänk., och dels att R. o. Adin, med afslag derå, måtte för sin del besluta, att R. St:r skola i underd. skrifvelse hos K. M:t hemställa, huruvida någon lindring kunde medgifvas i de stadganden, som röra skyldigheten för fartyg att lägga till för undergående af tullvisitation vid utanför destinationsorten belägen tullstation, såsom Furusund, Sandhamn, m. fl.; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänkit, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af nyssberörda förslag, då svaren utföllo med talrika ja, blandade med nej; och lörklarades ja nu hafva varit, öfvervägande. Gr. Liljencrants begärde votering. Upplästes och justerades följande voterings-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekori.-Utskds Betänk. N:o 48, i anledn. af väckt motion om befrielse för skeppare å Svenskt, från inrikes ort kommande fartyg att vid insegling förbi någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö anlägga för undergående af visitation, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Adm detta Betänk, och beslutar för sin del, att R. St:r skola i underd. skrifvelse hos K.
<HD?af:té 9?åbtga uppmdrffamfiet på ndbmanbigljeten att, genom dn ytterligare ingrdnfningar uti omfognaberne, fdfa tillmdgabringa en Idttnab t betta fer# gilbta ©tatd#bibrag. 4:0. Sitt forn, f fråga om @alu#accis#afgifmt3 uppljdranbe, fXBi fun# nit£>f) bora lemna beOdrigt affeenbe å bet uppgifna fdrpdUanbet om Hanbtman# nend rättighet, att-, utan Ijinber ocf) afgifter, lunna till ©taberne infora lott, brob ocf) brida, dfmenfom berpå, att ben ene mebborgaren ide bor (jogre cdfj oiila bejlatfaé, dn ben anbra, för ibfanbet af en ocf) famma näring, 2Bi alltfå mebgifme, att, om ocf) Ijmareg rättigheten, att utan afgift tili ©td# berne infora och M foIu f^lln fdtt, brida famt brob, dr eller blir Hanbtman# nen mebgifmen, ben ©tabén bor från benna afgift befriad; fjmaban benna Snfomg#titel ide funnits bora uppfdrad till fjdgre belopp dn 7/f°° 8* ^eb utöfning af ben ratt 62. ocf) 64. §. §. i Olegeringd#formen £>f? tillägga, f)afme <2Bi, efter profning af ©tatdmerfetd behof och efter mib# tagne beflut, Ijmarigenom 1823 åré 9vild#©tat i miga belar blifmit foran# brab, få reglerat 9cilt’#©taten6 utgifter, att nebangåenbe ©ummor lomma att, unber fdganbe *hufmub#^itlar, uppfdrad ocf) utgå; 5orfta <ottfwu&#
Man har här sagt, att för framgången af den Proposition, som år 1827 framställdes till Rust-och Rotehållare om Passevolancens fortfarande, någon inverkan från Länsstyrelsen och RegementsBefälet utöfvats. Inom Westmanland har icke (och troligen ingenstädes) sådant ofog inträffat; tvärtom vet jag med säkerhet, att en sådan inverkan uppstod från Rotehållarjaes sida emot Passevolancens fortfarande, ehuru med så ringa framgång inom Westmanland, att åtskillige Rotehållare, såväl af Allmogen som bland Possessionater, kom» mo till mig, sägande: Våra namn äro uppsatte på listan bland dem, som icke vilja Den i3 Mars f. m. fortfara med Passe volance-afgiften, men delta har skett utan vårt begifvande, och vi önska att få fortfara dermed; hvadan handt, att i Westmanland antalet af dem, sorn icke ingingo på fortfarandet af denna afgift, reducerade sig från 180 till några och 80. Hvad alternativet beträffar, som man tror sig finna uti Konungens Proposition, det nemligen, att, efter StatsRådets tillstyrkan, Passevolance-afgiften skulle upptagas genom allmän Bevillning, så vågar jag tro detta alternativ innebära den största oformlighet, emedan, i följd äf detsammas antagande, Rikets Ständer slutligen skulle komma att commendera Armeen; åtminstone skulle anordnandet af dess vapenöfningar komma att af dem bero. Jag för min del anser jemväl denna StatsRådets tillstyrkan icke såsom något alternativ i Konungens Proposition, utan blott såsom Rådets enhälliga åsigter, hvilka, enligt Constitutionen, alltid skola föras till Protocollet. Att, såsom en Ledamot projecterat, indraga vissa Numror, för att medelst dessas vacance-afgift underhålla resten, är en åtgärd, ej förenlig med Indelningsverkets esprit, och hvilken i pecuniairt afseende skulle komma att känbart inverka inom provinserne, hvarest alla ekonomiska förhållanden sedan ett och ett halft sekel ordnat sig efter Indelningsverket. — Man känner huru 7.(6
Då jag såg paketet ligga framför mig på det flottiga skärbrädet, förstod jag, att vi här hade den felande länken — brudklädningen! » Metta, du är dummare än till o c h m e d en västgötatös från Fårdala har rättighet att vara! » sade jag. » Tror du, att man v i r a r ' i n fläsk i hvitt papper, hopfästadt med knappnålar, o c h har du någonsin sett en skinka i fason af en långdyna, o c h vet du inte hur pass tung den är » » Men de sa ' ju, att resten skulle k o m m a s e d a n. Och därför så trodde j a g. » Då j a g fått Gina färdigklädd, gick jag in till gästerna I salsdörren stod borgmästarinnan som förstenad o c h stirrade på rådmanskan ett ögonblick, så vände hon lugnt o m igen, gick gravitetiskt förbi borgmästaren, som stod o c h fingrade på halsduken, ö p p n a d e dörren o c h steg utför trappan » Tekla, är du tokig! » skrek jag, » du har ju hvarken hufvudduk eller kappa. » Men Tekla bara gick, och den lilla löjliga röda p o m p o n e n i hennes hårklädsel guppade u p p o c h ned s o m en kräfta på ett skedskaft. Jag vände mig o m o c h såg på borgmästarn. Inte har den gode Lars Johan öfvat sig i tankeläsning, men nog förstod han, hvad jag tänkte o m hans svagare hälft. M e d ett ryck fick han ned sin päls, kastade den på sig och sprang utför trappan Preliminärerna blefvo ej långvariga. Om några minuter syntes åter den röda totten guppa der nere i trappan, o c h så dök hela Tekla upp, buren på sin mans starka armar. H o n sprattlade, så att hennes gula strumpor syntes. gula strumpor till brun klädning! — IDUN 1899. 7 — » Ajda, j a! Stilig t ö s!
Godkändl, med undanlag, af Presle-Slåndet den 27 — -— Godkändl af Borgare-Slåndet den 28 Godkändl, med undantag, af Bonde-Slåndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med öfverlemnande af ny Bevillning s-stadga m. m. (Bev:s-Utsk:s Bet. m. m. Niis 20, 34, 35, 39, 42, 43, 45, 46, 47 och 49 samt Expis Ulskts Mein. N:o 19.) S. A. K. * Uti underdånig skrifvelse af den 8 Mars 1858 anhöllo Rikets då församlade Ständer att, enär emot rättvisan och lämpligheten af nuvarande grunder för allmänna Bevillningens fördelning flera anmärkningar, förtjenta af synnerlig uppmärksamhet, hos Rikets Ständer förekommit, men denna fråga befunnits vara af så betydande omfattning och erfordra så mångsidig utredning, att Rikets Ständer icke varit i tillfälle att dermed omedelbart taga befattning, Kongl. Majit mätte låta upprätta och förelägga Rikets näst sammanträdande Ständer förslag till grunder för Bevillningens fördelning och sättet för deras tillämpning, efter hvilka den af Rikets Ständers fastställda bevillningssumma kunde på ett lämpligare och rättvisare sätt, än efter gällande Bevillnings-förordning utgöras. Med anledning häraf har E. K. Majit, genom särskilda i nåder lörordnade Kommitterade, låtit upprätta förslag dels till ny Bevillningssladga, med tillhörande formulärer, dels till Instruktion för taxerings-förrättningarna vid de under allmänna Bevillningen inbegripna och af taxering beroende afgifters föreslående och fastställande, dels ock till ny förordning angående manlalsoch skatlskrifningarnes förrättande, hvarefter, och sedan E. K. Majits och Rikets Kammar-rätt till följd af erhållen - Expedilions-Utskoilets Förslag till linderö. Skrifvelse N:o 187. 33 hållen nådig remiss, afgifvit underdånigt utlåtande öfver Kommitterades förslag i de delar, som ega mer eller mindre oskiljaktigt sammanhang med de på Rikets
I detta kritiska ögonblick ankom general Buell till slagfältet, han hade ridit på, trupperna i förväg, och dessa voro ännu flera miles borta. Detta var den dagens mest förtviflade ögonblick. Han red fram till Grant, som befann sig på en punkt helt nära floden, och då han såg den massa korpar, som slagit sig ned öfver allt, förmodade han, att allt var förloradt. » Hvilka förberedelser har ni vidtagit för reträtten, general »? frågade han. Härpå svarade Grant: » Jag har ej appgifvit hoppet om att jag skall kunna slå dem ännu. » Den andre återtog: » Men om det nu skulle bli ni sjelf, som blir den slagne, huru skulle ni då bära er åt för att få ert folk öfver floden? de transportbåtar, som finnas här, kunna ej ens rymma tio tusen man. » » Om det går derhän, att jag måste öfver floden », sade då Grant, » så är utrymme för tio tusen allt hvad jag behöfver. » — Hans armé uppgick till trettio tusen man. General Sherman berättar också om denna dag, då Grant omkring klockan fyra var vid hans front och gaf, oafsedt den förtviflade striden och alla de motgångar, han måst utstå, ordre om att striden ändå skulle upptagas nästa morgon igen. Buells förtrupper hade dock ej öfvergått Tennessee ännu, då han gaf denna ordre.Om Donelson, Belmont och Shiloh gifva ett begrepp om den oförvägen het, hon utvecklade vid sina angrepp, liksom ock om hans fasta beslutsamhet och hans snabba uppfattning m. il. af de grunddrag, h vilka vi ofvan framhöll o såsom karakteristiska för Grant, då han var midt uppe i striden, så var det Vicksburg och Chattanooga, som bragte hans strategiska förmåga och hans skaplynnes rent militära egenskaper i full utveckling. Den långa följd af försök, som han företog mot Vicksburg både från norr och vester, äro helt visst klara bevis på fältherrens uthålliga beslutsamhet och outtömliga uppfinningsförmåga.
Om lasten ständigt såg ut som en Medusa och dygden som en engel, så skulle vår sinliga uppfattning af allt annat i verlden äfven bättre motsvara sanningen, vi skulle icke ega förevändningen af en låtsad okunnighet om våra felsteg och troligen en gång vid en sista återblick på vår lefnad finna mera harmoni imellan våra föresatser och våra handlingar; eller om de båda stridande makterna åtminstone oftare utsade sitt ultimatum och icke möttes i oändliga concessioner, om de båda hade en prononcerad färg för våra ögon och icke ständigt i verldslifvet öfverginge i så mångfaldiga och fina nyanser, att hin onde sjelf icke är säker för att, ehuru han ifrån början af sitt spel står på en svart ruta, han icke så småningom kan föras derhän, att han slutligen stannar på en hvit, och för oss arma menniskobarn blifver förhållandet oftast motsatt: våra första steg ledas af de bästa afsigter, men vi stanna en gång — Gud vet hvar. Med ett ord, det fordras ofta en oändlig skarpsynthet eller kanske rättare en oändlig blindhet, för att utan svindel hålla sig på den ”smala vägen”, och för att se, hvar den rena hvita färgen börjar grumlas och öfvergå i andra, måste det inom oss finnas ett oföränderligt ljus, vid hvars sken verldens alla tvetydiga förhållanden kunna skärskådas för att bedömas rätt. Föreställer du dig väl, att det är med anledning af ett bref ifrån en vacker qvinna, som jag helt oförtänkt kom att uttala dessa tankar, ett bref ifrån den förtjusande Désirée, denna lilla täcka varelse, som jag tror, att vår herre sjelf en dag skall få svårt att klassificera? Det ligger så mycken hängifvenhet och ömhet i detta bref, så mycken barnslig uppriktighet, qvickhet och grace, hoprörd med den mest naiva egoism och mest förvirrade uppfattning af de enklaste sedlighetsbegrepp, att hon gör äfven mig förvirrad. Man kunde säga, att hon är den oskyldigaste synderska i verlden och gör svart till hvitt med en godmodighet eller dumhet, som vore afskyvärd, i fall den icke föreföll så förtjusande. Tusen glödheta känslor i mitt sinne tala för och lika många röster i mitt hjerta mot henne.
I denna fråga får jag yttra, att en slik rättighet icke lärer kunna til* läggas jordegare, sorn med hvarandra i tegskifte ligga, dels derföre, att ingen säkerhet finnes för besittningen af den ena eller andra jordlotten, så länge massan är odelad, dels emedan stängsel-skyldigheten i dessa samfälligheter blefve mångdubblad, och dymedelst så kostsam, att den icke skulle motsvara nyttan af stängseln. Det synes derföre vara oemotsägligt rätt, att den, som vill hafva sina egor frånstängda andras, dess förinnan bör hafva dem frånskiftade och att honom således i annat fall ensam åligger att bekosta den stängsel, han endast för egen del åstundan Deremot, enär uti Författnings-Förslaget saknas föreskrift, huru förhållas bör med stängsel emellan utoch in-egor i skifteslag, sorn i tegskifte ligger, i hvilket hänseende bestämdt stadgande synes så mycket mer behöfligt, som del-egare eljest utan påföljd skulle kunna låta sådan hägnad förfalla, och derigenom tillskynda grannarne skada, anser jag mig böra tillstyrka, att vid sista mom. af denna §. må göras följande tillägg; Lagsamt Allm. Bisv.- och Otton. Utshs Betänkande N:o 20. 21 fordra. I nödig stängsel för de gemensamma in-egor nes fredande deltaga alla delegarne efter delning s-grunden, derest ej annorlunda godvilligt öfverenskommes. g §. Mot det i denna §. föreslagne stadgande, att Kronan af angränsande jord-egare icke skulle kunna tvingas till stängsels upprättande för Djurgårdar, Krono-parker, Krono-allmänningar och andra lägenheter, samt att menighet, som begagnar Landsoch Härads allmänningar, jemte grufveskogar, borde njuta enahanda förmon, äro anmärkningar framställde, så väl af Riksdags-Fullmägtigen Daniel Danielsson, som af åtskilliga bland Hushållnings-Sällskapen , hvilka yrkat, att denna afvikelse från allmänna regeln för stängsel-skyldighet icke borde godkännas, enär den inskränker enskildas rätt, sorn bör anses lika helig, ehvad den göres gällande mot enskilde personer eller Kronan och menigheten.