Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omkring mina getter, Omkring mina får.” Derefter pekar hon uppåt, sägande: ”der skall tjufven hänga.” Härpå lemnar hon ringen och sätter sig på en stol, med käppen bredvid sig, och låtsar spinna, härmande rockens surrningar; men snart somnar hon in. En vaktare går utanför ringen och vallar fåren, men i hörnet af rummet lurar en räf och söker att bortsnappa dem. Vaktaren gör motstånd, men när räfven lyckats, går vaktaren till den sofvande qvinnan, berättar olyckan, får af henne uppbära förebråelser och äfven smaka käppen, och så fortgår leken till dess alla fåren blifvit bortsnappade. Mera dramatiska och med rikare tillfällen för utvecklande af mimisk talang äro följande tvenne lekar. Gubben på Wadstena gärde. En flicka gar omkring i laget, sägande till enhvar: ”Der bor en gubbe på Wadstena gärde, Jag vill ha honom, han vill ha mig. Kära far (mor) får jag honom?” Nu ger hon en lysande beskrifning på hans förmögenhetsomständigheter och efter godtfinnande afeller tillråder henne den tillfrågade att taga gubben. Sedan går flickan ut, men återkommer efter en stund, bedröfvad, illa tilltygad, gående på kryckor, samt jemmerligen klagande öfver sitt olyckliga äktenskap. Hon beskrifver huru elak hennes man är, huru han slagit henne lytt och lam samt tackar dem, som afrådde giftermålet, men dem, som tillstyrkte det, bannar hon och slår hon med sin krycka. Bösta byk. En döf gumma sitter vid spiseln och rökar tobak. Hennes dotter går omkring med ett kläde i handen, hvilket hon kramar och bultar emellan händerna, liksom om hon bykade. Hon vänder sig till en af karlarna, hvarvid ungefär följande samtal uppstår: ”Guds fred.” — ”Gud signe er.” — ”Får jag bösta byk hos er?” — ”Gerna, efter ni tvättar så bra.” — ”Ni tör väl vilja ha mig?” — ”Det gör jag gerna.” — ”Hvad är ni för en man? — Nu uppger han sitt stånd eller embete, och flickan går till modren för att fråga henne om tillbudet.
Oka likasom möttes nästföljande Stander ar 1741, med allmän klaga.! öfwer brist pä Plakar och Sti jemy ur i Laildet; men k,l denna förlägenhets afhjelpande fogades af Ständerna an stal!c om anken liga 4>.,.,r>rireksr Platais och Slantars nedsändanbe til Orcerne, för Lanea.Sedlars inwäpling. Om wid deiida Riksdag, Riksens Ständers Dispos-rion öfwer L n cguan hade instränkt sig har/ wid, och wid lVlanukii^iur-O mkiii,ers uudcrstödjande med Län, en ytterligare tredjedels ur-sägande af säne» LxicjuLns skuld i Oaroliner, samt sAörfattiiingen om HsiHnar! §ur pä Lunonen; sa hade manga sedermc» ra i>it' äffa0e bekommer warit undanröjda. Nu ^deremot skulle et krig urföraS . mor Sweriges Ostra A amie: ej nog at Ständerna bertil utål Lmcjura öinpo crtsts rn gäfiva as En Million D:r Sunt i PiatarL 6,olcien ä!ad?§ ock, at biträda Utrednings, O.mmisll N-N med ;oo,OOO D:r S:mtS sörfkotk ri an ränka. Riksens Stander fammankommo aker det näst/ föslande äret. Ayra Tunnor Guld behöfdeö för S ve skr Krigs. Hären: de försträcktes af L.incjusn. Hungersnöd hotade en af kroviiicsrna, Wester-Norrla»d: til Spannemals upköp fick LuruguLii utgjswa ia>i: och under allt detta begärde Stats-Merkel be» fruIst fran den ärliga Räntan för Krono - lanell ZOl,4gi D:r 16 öre Silfwermynk; Men omständigheterna imdgafwo icke nu en sadan upoffring.
Af sistnämnde orsak hafva äfven Comrnitterade föreslagit, att ansökningar om exelusiva privilegier för hittills okända konster , slöjder och väsendtliga konstförbättringar directe hos Konungen böra ingifvas, likasom ansökningar i sådane vigtigare hushållsriiål , hvilka förut tillhört Commerce-Coliegium att utreda och afgöra, såsom frågor om nya Städers och Köpingars anläggning, Handels-Compagniers inrättning, marknaders reglering, o. s. v. Af de åt Commerce-Coliegium uppdragne befattningar återstå sedermera, såsom förut är näinndt, endast förvaltningen af Manufactur-Disconten, Ofverstyrelsen för Eskilstuna Fristad, Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 607 inseendet å spinnhusen och några smärre handeln i allmänhet angående detaille-befattningar. Ofverstyrelsen för Eskilstuna Fristad kan förenas med Styrelsen öfver Kronans Gevärs-faclori, och inseendet å spinnhusen öfverlemnas åt Liandshöfdingarne med biträde af en Direction, utsedd inom Provinsen, der sådane inrättningar finnas; hvaremot till förvaltning af Manufactur-Disconten, som fordrar fleres deltagande, Committerade föreslagit inrättning af en under Handels-Departementet ställd Direction; och hvad angår de flere handeln i allmänhet rörande detail!e-befattningar, hvarmed Konungen i Stats-Radet icke bör sysselsättas, hafva Committerade trott , att de bäst kunna administreras af ett dertill inrättadt Commerceoch Manufactur-Contoir. Af de under Commerce-Coliegium hörande Contoir hafva Committerade föreslagit, att Discontoch Manufactur-Contoiren bibehållas, men sammandragas till ett enda med inskränkt antal [Betjening. I öfrigt hafva Committerade med den för Handels-Departementet föreslagne Conseil åsyftat, att Styrelsen, så vidt som möjligt, må utan kostnad för Staten erhålla den öfversigt af handeln och dermed i sammanhang stående näringar, som af Ämbetsmän utan egen handläggning dervid troligen aldrig fullkomtigt kan vinnas.
Det är ett särskildt missöde för mig, att §:n nu skall riglas mot just min Motion, som icke öfverensstämmer med Friherrens smak. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, remitterades Herr Crusenstolpes ifrågavarande Motion, jemte de af åtskilige Ledamöter i anledning deraf nu afg i file yttranden, till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Föredrogs ånyo Friherre Cederströms, Jacob,'den 26 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att Statsoch BancoUlskotten mätte anmodas att, inom 14 dagar, afgifva Utlåtande, icke allenast öfver de anmärkningar, sorn blifvit gjorde vid Utskottens 2oG Den 3o Mars f. m. under N:o 92 afgifne och förstnämnde dag återremitterade Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R:dr B:co, utan ock, i sammanhang dermed, öfver sjelfva hufvudfrågan, angående anslag till nämnde Canal-byggnad. Herr Rothliebj, Axel> uppläste följande: Då jag efter voteringen i sista Plenum begärde på bordet den af Friherre Cederström väckta Motion, att Statsoch BancoUtskotten måtte anmodas att, inom i4 dagar, till Stånden inkomma med förnyadt Betänkande, i frågan om ett förskott af 100,000 R:dr B:co till Götha Canal-byggnads fortsättande, var ej min afsigt att fördröja en sådan åtgärd, utan jag ansåg det ej vara som sig borde att deröfver besluta, då så få af Ridderskapels och Adelns Ledamöter voro närvarande.
IV II. 32 498 Den 28 Mars e. m. Frih. Tersmeden, Wilh. Fred.: Om jag icke missförstått Hr von Köchs yrkande, så afsåg det icke att utländske kringresande handelsexpediter skulle blifva fria frän skatt, utan endast att de skulle underkastas samma beskattning sorn alla andra handelsexpediter, eller att de icke skulle skatta högre derföre att de liro utländingar. Att vilja genom höga och exceptioriela afgifter utestänga främlingar från att idka handel i landet, förefaller mig ingalunda lämpligt, helst då vi antagit ett friare handelsoch tull-system. Jag tror det vore föga öfverensstämmande med de åsigter som på sednare tider gjort sig gällande inom BiksStm och med den princip som jag hoppas äfven framdeles kommer att tjena till efterrättelse, att med en sådan exceptionel beskattning betunga dem som hos oss förevisa och utbjuda sina varor. Jag får således förena mig om det förslag, att utländske handelsexpediter måtte blifva påförd samma beskattning som Svenske dylike. Hr von Koch: Jag anmälde mig egentligen för att besvara Hr Flach. Det är klart att utländske såväl som Svenske haudelsexpediter skola beskattas, likviil efter samma grund som alla andra medborgare. Vill man nu, såsom It. o. Ad. synes hafva för afsigt att godkänna, sätta en minimi-afgift för denna, likasom för andra klasser, så är det en sak för sig; en annan sak är om man skall betunga utländingar, sorn icke liro i landet mantalsskrifne, med särskilda afgifter. Jag kan för min del icke inse hvarföre man mera skall beskatta en person derföre att han kommer sjelf och visar sin hufvudmans profver, än om han per korrespondence upgör sina affärer, då han icke är underkastad någon beskattning. Jag tror icke heller att man efter den allmänna folkrättens grundsatser har rättighet dertill.
Men, enligt häröfver af Stats-utskottet afgifvet och af Rikels Ständer godkändt utlåtande, ansågs förfaltningarnes föreskrift lili omfönnäldle afseende så bestämd, att det föreslagna förklarandet icke erfordrades. Då gällande författningar, angående ålderstigne civile embetsoch tjenstemäns berättigande att efter afskedstagande i egenskap af pensioner bibehålla sina å stat innehafvande löner, icke medgifva en dylik rättighet i afseende å de med tjensterna förenade serskilda arfvoden, så finner Utskottet revisorerne icke hafva saknat anledning till anmärkning emot den Kommersrådet Leijonmarck förunnade förmån alt under sin återstående lifstid uppbära ifrågavarande arfvode. Men som enahanda förmån förut blifvit tillerkänd en och annan af bemäldte Kollegii ledamöter, som vid högre ålder erhållit afsked, så anser sig Utskottet endast böra hemställa, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t framföra den anhållan, att vid framdeles förekommande frågor om pensioner för embetsoch tjenstemän, som åtnjuta arfvoden af Manufaktur-diskontens medel, något undantag från hvad gällande författningar i allmänhet stadga, angående pensions-beloppens bestämmande, icke mätte beviljas. 4:o. /Ingående det förre Direktören vid Tecknologiska institutet Öfverdirektören G. M. Schwartz tillagda ärliga understöd.
Den af Kongl. Majit 1858 för »ordnandet af den militära helsovården» nedsatta komité har i sitt underd. förslag återupptagit frågan om fältläkare-corpsens fristående organisation äfven under fred, och tillstyrkt densamma, hufvudsakligen för alt vinna öfverensstämmelse mellan fredsoch krigsorganisationen, underlätta tillämpningen af de för denna sednare meddelade nådiga föreskrifter och förekomma den sammanblandning af det militära och civila läkareväsendet, som komitén anser menligt inverka på det förra och på dess personals hela ställning. Denna mening biträddes i hufvudsaklig mån af den komité, som 1859 afgaf underdånigt betänkande, angående en förändrad organisation af rikets styrelseverk, och hvilken föreslog, att medicinalstyrelsen skulle fördelas i tvenne af hvarandra alldeles oberoende förvaltningsgrenar, den ena innefattande den militära och den andra den civila sjukvården. Sundhetskollegium åter har i sitt öfver 1858 års komités förslag afgifna utlåtande afstyrkt, såsom en skadlig splittring, den militära sjukvårdens afskiljande från den civila och från kollegiets öfverinseende. Kollegium anser nemligen: att båda borde till ömsesidig båtnad ingripa i hvarandras verksamhet; att arméens manskap måste njuta sjukvård i sitt hem eller på länslasaretten af civile läkare, liksom den öfriga befolkningen; alt militärläkarnes verksamhet till allmänt gagn måste under tiden mellan mötena blifva, att i likhet med landets öfriga läkare utöfva sjukvård bland befolkningen, hvilket också för dem vore ett nödvändigt villkor för att kunna följa vetenskapens utveckling och vinna den erfarenhet, som är oundgänglig för läkaren, och utan hvilken han hvarken skulle i behofvets stund gagna arméen eller lemna den öfriga befolkningen det biträde, som i synnerhet vid farsoter är behöfligt. Kollegium anser visserligen, att under krig läkare-corpsen vid arméen bör bilda ett helt för sig under en då förordnad chef, men att sådant icke vore nyttigt under fred.
Lag förvarad rättighet är, att BevillningsUtskottets Betänkande N;o 25.’ 11 åtnjuta Morgongåfva, ehvad den blifvit genom skriftlig afhandling försäkrad eller icke; Uti hvilket förhållande troligen bör sökas anledningen hvarföre Morgongåfvobref så sällan förekomma, men slika afhandlingar, enär de någon gång upprättas, nästan alltid at ofvan anförde skäl, innefatta förordnande om någon del, som icke innehafver egenskap af frivillig uppoffring; har Utskottet ansettjemförelsen emellan Morgongåfvobref och Testamente mindre lämplig, och en lika chartering å så beskaffade handlingar följaktligen ej eller böra ega rum. Enär likväl en utredning öfver hvad Hustrun kunde blifva tillagdt genom Morgongåfvobref, utöfver hen* nes lagliga rätt, ständigt skulle blifva underkastad svårigheter, stundom ock kanske omöjlighet; har Utskottet trott sig med billighet kunna föreslå en jemkning, på det sätt , att Morgongåfvobref i allmänhet och utan afseende å hvad de, utöfver lag, tillägga Hustru, förses med Charta af i procents värde mot totalsumman, hvarom genom dylik handling blifvit förordnadt. Testamente. Då Utskottet ansett den uti 1824 års förordning stadgade befrielse från Chartering å sådane Testamenten, hvilka af Husbonde upprättas till Tjenares förmon, dels sakna fullkomligt giltiga skäl, och dels kunna föranleda till hvarjehanda miss - 17 BevillningsUtskotteis Betänkande N:o 15: bruk, hvarigenom Statens inkomst på ett mindre rättsenligt satt undergår förminskning:
Krigs-Coliegii Departementer, saknade ali grund, enär, efter hvad de lill U tsk o l te t~ a fle n 1 na de fullständiga handlingar och förslag ådagalägga, detta anslag icke är tillräckligt för de med detsamma afsedda ändamål, samt att dii, med undantag af Carl Gustafe stads Gevärs-factori, de öfriga Factorien äro grundade på Contraet emellan Kronan och enskilde, de»- Stats-Utskotttts XJtl, N:o a 9i, 5 se senare i allt fall vore berättigade alt tillgodonjuta de dem försäkrade betydliga förrnoner. Och hur i öfrigt hos Ridderskapet och Adeln Herr Breitholtz upplyst, att, ehuru Gevärsfabricalionen rnåste blifva dyrare i förhållande till tillverkningens inskränktare belopp, Svenska geväret, af en vida bättre qvalile', likväl erhålles för ett medelpris, -stom i de fleste fall un. derstiger det i andra länder gällande, och att Kongl. Maj:t redan före detta förordnat en Comité af sakkunnige personer, för att undersöka vapenlillverkningens tillstånd i Riket och föreslå de förändringar, som dervid skulle befinnas vara lämplige. Beträffande serskildt Carl Gustaf stads Gevärs-Factori, har Hr Breitholtz vidare anfört, att orsaken till den stora cassation, som derstädes egt rum och de till följd deraf ofver måttan uppjagade prisen å gevären, bör sökas ej mindre i den inskränkta tillverkningen, hvarigenom förvaltningskostnaderne blifva jemförelsevis för höga, än ©ck i den omständighet, att för åtskilliga delar af fabricationen finnes blott en enda arbetare, genom hvars sjukdom eller afgång tillverkningen ofta fördröjes och fördyras.
Jag anhåller att få för R. o. Ad. uppläsa en liten beiätlelse om förhållandet i delta afseende. Gr. Posse anförde derefter skriftligen: Den 39 Mar» f. m. 467 Redan vid 1818 års riksdag hafva, i anleda, af Landskrona borgerskaps då framställda begäran, R. St. rör:de della ämne sig yttrat: att R. St. ansågo Landskrona hamn berättigad till erhållande af statsbidrag, hvarför staden h ii n v isa des ali hos K. M. i 1111 derd. göra sig i sådant ändamål påmind. Sedan under tiden flera undersökningar, förslag och calculer blifvit uppgjorda, alla afseende en större plan, dels för hamnens utvidgande, dels ock för öppnande af södra inloppet till hamnen, så har f. d. Storamiralsemhetets tredje afdelning i dess tind. betänk, den 4 Lee. 1833, med godkännande af Chefens för södra canaldistrietet den 29 September i83o afgilna betänk, förklarat, alt ett stort och omfattande arbete visserligen syntes blifva det bästa och lämpligaste vid Landskrona, och att planen dertill borde uppgöras i samråd med Fortificationsdeparteinentet; men till förekommande af den successiva uppgrundning, hvarför hamnen är blottställd, borde, medelst uppförande af en jetee eller peer utmed norra sidan af inloppet, förekommas indrifvande utaf sand, tång och andra nppgrundningsämnen i den egentliga hamnen. Den kostnad, som härtill calculerades, uppförde f. d. afdelningen uti föl-berörde betänk. 1833 till 25,ooo rtdr. Under loppet af 18 34 hafva derefter magistraten och borgerskapet i Landskrona hos K M. sökt anslag af allmänna medel till anskaffande af en ändamålsenlig muddermachin för alt undei hålla hamnen, som dagligen botås med förstöring, under ei bjudande att till en tredjedel i kostnaden deltaga på det sätt, att staden årligen skulle betala 5oo r:dr intilldess besagde tredjedel blifvit ersatt.
Har målet varit Hof-Bättens pröfning wunderstäldt, vare lika tid till underdån. besvärs ”inlernnande, ifrån den dag Parten af Utslaget ”bevisligen undfått del.’’’ ”Böter, ersättning för Bättegångskostnad och ”hvad Hofoch Öfver Bätten derjemte ålagt ”den missnöjda parten att gaida, skola, der så”dant ej förut vid Besvärs anförande derstädes ”mot Under-Bättens Utslag skett, nedsättas hos ”Konungens Befallningshafvande, Magistrat elller Kronofogde i orten , samt bevis derom bi”fogas de underdåniga besvären. Ar den sak”fällde så fattig, att han ej kan utgifva de me”del Hofeller Öfver-Bätt honom ådömt, bör, ”jemte besvären företes intygande derom af ”Domstol eller Domare, eller, om det ej ske ”kan, af vederbörande Krono-betjente el ler Kyrkoherden i den församling, der den sakfällde ”bor och har sitt hemvist. Jemväl åligger kla”ganden att ställa sig till efterrättelse Kongl. J’Maj:ts Kungörelse af den 1 October 1812 , om ”hvad som bör iakttagas vid besvärs-skriftersn ”författande och inlernnande. Försummas någ<ft ”af hvad sålunda är föreskrifvet, skall d©i klagan - 54 Den % Juli. ”gande anses'hafva förlorat sin talan och hans ”besvär ej komma under pröfning.” ”1 afseende på brottmål , der den tilltalade ”är häktad , förhålles enligt 2 9 och 3 0 punkterna af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807. ”Ehvad missnöje emot Hofeller Öfver”Rätts Utslag i brottmål anmälas eller icke, ”bör Utslaget alltid innehålla tydlig, noggrann ”och fullständig underrättelse om allt hvad par”ten vid ändrings-sökandet hos Kongl.
Fästnings nybyggnad, äfvensom till befästande af Stockholms Aveniier, har deraf blifvit användt: För Carlsborgs Fästning: Ännu ej anordnadt för 1834» rest 19,000: — Transport 400,000: För Fredriksborg och Oxdjupets stängning År 1 »«***•*.« i i * 133 1333 • • Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 2ji. Transport 400,000: 35 För Stockholms försvar å landsidan Summa R:dr 500,000: De för åren 1S31 och 1332 afslutade, af Utskottet granskade Räkenskaper för denna Afdelnings Extra Stats-Reglerings-anslag upptaga i i Debet. Balance från år 1331 Uppbörd: Från Kongl. Stats Contoret, anslag till f. d. Wanås n. m. Carlsborgs fästnings-byggnad Till befästande af Stockholms Aveniier åt landsidan St. Prot. tS3/j4''de Sami. 1 Afd. 2: dr a Band. 2 t ■■st a Iläfict. sf1 00 ca 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 251. och i Credit År 1331 SffiSEäT tzmsoEs •
Si, såsom tjenarenas ögon uppå deras herrars händer se; såsom tjenarinnones ögon uppå sine frues händer; alltså se vår ögon uppå Herran vår Gud, tilldess han oss nådelig varder. Var oss nådelig, Herre, var oss nådelig; ty vi äre fast fulle med föraktelse. Fast full är vår själ af de stoltas begabberi, och de högfärdigas föraktelse. En visa Davids i högre choren. Om Herren icke med oss vore; så säge Israel. Om Herren icke med oss vore, när menniskorna sig emot oss sätta, Så uppsvulge de oss lefvande, då deras vrede sig öfver oss förgrymmar; Så fördränkte oss vatten; strömmar ginge öfver våra själar; Vatten ginge allt för högt öfver våra själar; Lofvad vare Herren, att han icke gifver oss till rofs uti deras tänder. Vår själ är undkommen, såsom en fogel ens foglafängares snaro; snaran är söndergången, och vi äre löse. Vår hjelp står i Herrans Namn, den himmel och jord gjort hafver. En visa i högre choren. De som hoppas uppå Herran, de skola icke falla, utan evinnerliga blifva, såsom det berget Zion. Omkring Jerusalem äro berg; och Herren är omkring sitt folk, ifrå nu och i evighet. Ty de ogudaktigas spira skall icke blifva öfver de rättfärdigas hop; på det de rättfärdige icke skola uträcka sina hand till orättfärdighet. Herre, gör väl vid dem som gode och fromhjertade äro. Men de som afvika uppå deras vrånga vägar, dem skall Herren bortdrifva med de ogerningsmän. Men frid vare öfver Israel. En visa i högre choren. När Herren Zions fångar lösandes varder, så skole vi varda såsom drömmande. Då skall vår mun full med löje varda, och vår tunga full med fröjd: då skall man säga ibland Hedningarna: Herren hafver gjort stor ting med dem. Herren hafver gjort stor ting med oss; dess äre vi glade. Herre, vänd vårt fängelse, såsom du de strömmar söderut uttorkat hafver. De som med tårar så, skola med glädje uppskära.
Förordningen den 19 December 1827, rörande grunderne och vilkoren för hemmansklyfning och jord-afsöndring , må gälla äfven i afseende på Säteri-, Rå- och Rörssamt Frälse-Hemman, blef, vid förnyad föredragning, lagdt till H andlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskottens Utlåtande, N:o 47, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 15, rörande väckt fråga om ändring i Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderne och vilkoren för hemmanssfclyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter frän hemman, a8 Prat. Utdrag den 10 Augusti 182g.' bifölls Betänkandet, N:o 13, med tillägg, som Utlåtandet N:o 47 innehåller. S. D. Vid förnyad föredragning af BagUtskottets Betänkande, N:o 84, i anledning af motion om rättighet för fordringsegare att bos Konungens Befallningshafvande erhålla så kallade promotorial i Lagsökningsmål, blef samma Betänkande, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Biföllos, vid förnyad föredragning, följande Bag-Utskottets Betänkanden : N:o 7b, olver motion om skärpning af straffet för dem, som med samnad hand, eller andra resan begå Rån och Stöld, samt om anstalter, dels till förekommande af häcktade missgerningsmäns rymning , och dels till rymd fånges efterspanande och gripande; N:o 76, Öfver motion, att den, som första resan begått stöld, och inom 48 timmar sitt brott sjelfmant upptäcker samt det stulna återställer, må befrias från uppenbar Kyrkoplikt ; N:o 77, öfver Biksdags-Fullmägtigen från Norrbottens Län Påle Burmans motion om skärpning af straffet lör stöld, samt oin belöning af allmänna medel för tjufvars upptäckande och gripande; Prot!
Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 22. 37 Såsom nämndt är: det har i sanning gått långsamt, och ändå ofullkomligt, med erkännandet af qvinnans rätt i det Svenska samfundet. Hon har väl, sent omsider, fått full arfsrätt till egendomen i den dödes bo; men — hur är det med hennes rätt till de lefvandes förmåner, till samhällets bildningsoch förädlings-anstalter, hvilka för mankönets ungdom äro så mångfaldiga och fullständiga? Den ogifta qvinnan har, sent omsider, fått rätt att vid viss ålder vara myndig, men har Staten, d. v. s. männen, som i Staten ensamt innehafva magten, väl också träffat mått och steg för att göra henne skicklig till denna frihet, att förbereda, undervisa och dana henne till sjelfständig verksamhet, att bibringa henne de insigter, som fordras för att, till båtnad för henne sjelf, och det hela, kunna utöfva de borgerliga näringsrättigheter, hvarmed hon begåfvats: att, med ett ord, göra henne gagnelig och tillräknelig i den nya verksamhetskrets, i hvilken hon har att täfla med mannen, som der inträder sedan han i offentliga, kostnadsfria eller mycket billiga anstalter förvärfvat sig kunskaper och färdigheter. Skulle man möjligen icke här kunna anmärka, att Staten har begått hvad sorn i tankeläran plär benämnas ”posterius prius”: det som borde hafva kommit efter, har kommit förut. Men när nu så engång har skett, låtom oss icke blott hoppas, låtom oss ock arbeta derpå, att det, som borde hafva gått förut, dock omsider skall komma och icke uteblifva, så att genom Statens rättvisa försorg äfven qvinnan, medelst småningom vunnen offentlig delaktighet i undervisning och bildning, skall göras skicklig att kunna bereda sig sin egen lott på jorden. Med höga anlag är hon ju begåfvad, hon lika mycket som mannen.