Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När man är ense derom, att andra punkten, som äi’ antagen, måste påkalla ett stadgande i stället för det af R. o. Ad. ogillade, och dernäst besinnar, att det är Utsk:s förslag, som R. o. Åd. ogillade derföre, att reciprociteten emellan räntegifvarne och räntetagarne icke var iakttagen, så kan vä! icke någon finna, att Frih. Palmstjernasj förslag, sorn åsyftar just hvad R. o. Ad. afsett, uetnl. reci - Den i Februari f. ra. «9 prochet emellan räntegifvare och räntetagare, innefattar ett upprifvande af R. o. Ad:s beslut. Gr. Björnstjerna har trott sig linna Frih. Palmstjernas förslag otydligt. Måhända hade det varit tydligare, om 2:dra punkten uti mom. lit. A varit förenad med den 3:dje; men motionären har föreställt sig 3:ne kategorier: den ena, då ingen uppsägning får äga rum på någondera sidan, nemi. då årspriset är högre än medelpriset för de sednaste io åren; den andra då uppsägning till leverans in natura får äga rum å ömse sidor, nemi. då årspriset understiger medelpriset, i hvilket fall skillnaden emellan årspriset och medium af io års markegångar skall af räntegifvare!) contant erläggas, då leverering sker in natura; och den 3:dje, då äfven uppsägning får ske å ömse sidor, nemi. då årspriset är lika med medelpriset, i hvilket fall någon sådan mellangift icke kommer att äga rum. Jag medgifver, att den händelsen sällan inträffar, att årspriset är lika med medelpriset; men om den också icke inträffade oftare än hvart ioootde år, kan det icke skada att äga ett stadgande derför. Hvad slutligen angår sjelfva formfrågan, kan jag icke frångå, att jag delar Gr. Posses tanke, att StatsUtsk. kan till behandling upptaga Frih. Palmstjernas motion; ty då erkändt är, att PresteSt. afslagit ifrågavar. punkt, samt R. o. Ad. äfven afslagit densamma, följer deraf, att något R.
Ytterligare har samma ledamot anfört, att summan till Herr Adlerstam blifvit tredubblad, hvarigenom någon brist i tillgångarna för andra ändamål äfven skulle kunna uppkomma. Jag hoppas dock, alt de öfrige Stånden skola vara något hofsammare i sina nådegåfvor, än Ridderskapet och Adeln varit. Men i alla fall verkar det icke på anslagen till Götha Canal, eller FörsvarsVerket; ty om anslaget till Herr Adlerstam öfverstiger tillgångarne i den cassa, hvaraf det skall utgå, så får Herr Adlerstam vänta, tills besparingar uppkomma, eller får BancoStyrelsen inskränka de vanliga Julgåfvorne till vederbörande gummor. Herr Crusenstolpe kan således icke af någotdera bland de anförda skälen begära uppskof. Vill man deremot afslå anslaget, så är det bättre att göra det genast, än att uppskjuta sakens afgörande. Herr Cederschjöld: Motionären har till stöd för sin mening anfört, att genom uppskof med pröfningen af CanalBetänkandetj skulle Bolaget kunna fatta sitt beslut i ämnet. Men jag får lill Motionären hemställa, om Bolaget kan yttra sig öfver en sak, sorn 55 II. j * < IOO D en 3o December f. m. det icke känner. Rikets Ständer måste fatta ett beslut, innan Bolaget kan taga det i öfvervägande. På Utskottens förslag kan Bolaget ej besluta något, och det är väl icke Rikets Ständer värdigt, att låta pruta med sig, eller ingå i capitulationer med Bolaget; Rikets Ständer skola väl fatta ett bestämdt beslut, hvilket Bolaget sedan må antaga, eller låta Canalen stå. Jag afstyrker uppskof, och önskar, att striden må börjas ju förr dess heldre, på det jag må kunna försöka att få återremiss, hvarigenom Herr Crusenstolpe äfven får sitt ändamål vunnit. Herr Rosenqvist , Fredrik Leonhard: Som hvarje uppskof innefattar en möjlighet att undvika anslaget, så understödjer jag med fullkomligaste nöje Herr Crusenstolpes förslag.
Och enär sådant fall ofta skulle kunna inträffa, att sedelutgifvaren icke vet, att hans förskrifning blifvit eller kunnat blifva i Manufactur-Disconten insatt och icke eller förbundit sig till annat än hvad Lag och Allmänna Författningar honom ålägga, har JustititB;OmbudsmanJ nen* Las,- samtAllm. Hesslö. Oec. Utsk. Uti. N:o 26.17 nen, som förklarat, sig ej inse någon giltig grund för ofvannämnda speciela lagar i afseende på andra personer än ManiifacturDiscontens omedelbara låntagare, och deras acceptanter, som för dem borga, hemställt, ”om icke ifrågavarande serskilda räntebe”läkning, jemte två-procents-afgiften i Ut”söknings-umgälder, måtte Upphälvas för utgifvare af och löftesmän å skuldsedlar, hvil}’ka i, Manufactur-Disconten pantsättasså ”att med dem efter Lag och allmänna stad”gar finge förfaras.” Öfver denna fråga, hvilken, efter hvad Lag-Utskottet, uti sitt öfver JustitiaeOmbudsmannens Ernbets-redogörelse redan afgifne allmänna dtetänkande, gifvit tillkänna, ansetts tillhöra nämnde Utskotts jemte Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets samfällda handläggning, få Utskotten alltså härmed afgifva Utlåtande. Till nödig vägledning för omdömet, angående den väckta frågan, torde det ej anses olämpligt, att Utskotten till en början lemna en korrt redovisning öfver de i ämnet gällande stadganden. Enligt 1817 års ofvan åberopade Kongl. Reglemente för ManufacturDisconten erlägga Utgifvare af reverser och Bill, till Riks,-St, Prot. 1S2S och IS29, 7 Sami, 2 A/d, 2 g:da H-.tet. 18 Lagsamt. Allm. Besv. o.Otc. Utsk.Uil.
Utskottet af redan anförda skäl icke ansett lämpligt, att för närvarande tillstyrka någon pedagogis uppflyttning bland elementar-läroverken, samt, enligt Utskottets tanke, det icke heller kan vara ändamålsenligt, att undervisningen vid pedagogierna utsträckes till mer än två klasser, finner Utskottet sig böra hemställa, c) att ifrågavarande motioner, såvidt de åsyfta en tredje lärares anställande vid omförmälda Irenne pedagogier, ej må vinna afseende. Beträffande nu frågan, åt hvilka pedagogier anslag hör beviljas för en på ofvannämnde sätt — medelst två klassers inrättande — utvidgad undervisning och till förbättring i lärarnes löner, får Utskottet erinra, hurusom, enligt hvad ofvan blifvit omnämndt, Kongl. Maj:t redan i nåder förordnat om en extra lärares anställande vid de 12 pedagogier, der sådant ansetts företrädesvis behölligt, nemligen uti Söderhamn, Enköping, Hjo, Södertelje, Köping, Nora, Arboga, Hedemora, Grenna, Kongsbacka, Kongelf och Borgholm; — äfvensom Kongl. Maj:t, enligt hvad Utskottet inhemtat, nyligen, uppå derom gjord och af Konsistorium i Skara förordad underdånig framställning, medgifvit att vid Sköfde pedagogi må under nästkommande hösttermin anställas en extra lärare. — Nödvändigheten af att dessa pedagogier blifva tvåklassiga år således af Kongl. Maj:t vitsordad och de flesta af de i detta ämne väckta motioner afse äfvenledes dessa skolor; men derjemte hafva framställningar förekommit om beredande af enahanda utvidgning af pedagogierna uti Laholm, Cimbritshamn, Ulricehamn och Falköping.
Dessutom då det icke är obekant, att inom fäderneslandet ganska många finnas, som med 312 Den 12 Februari. elt slags misstroende betrakta den s. k. fullblodsraeen, så anhåller jag, utan att för min del vilja ingå i någon beskrifning af densamma, att endast få tillkännagifva, det meningen icke är att uteslutande grunda alla stuterierna på fullblodshästar. Man har under loppet af de sednare åren sökt att utbilda tvenne constanta racer, nemi. fullblodsraeen och den gamla inom fäderneslandet väl kända, såkallade god-svens-raeen. — Föröfrigt är vårt fädernesland i afseende på hästculturen i den lyckliga belägenhet, att så väl för jordbrukets räkning, som för remonteringen af cavalleriet i det närmaste hafva inom landet full tillgång. Ganska få cavalleribästar införskrifvas numera utifrån, och det är endast tvenne slags hästar, som landet ännu icke producerar, motsvarande behofvet, nemi. de större vagnshästarne, som till största delen införskrifvas från Danmark och de s. k. bergslagshästarne. Det är på en lifligare production af dessa nyttiga hästar, som stuteristyrelsen är betänkt. — Min uppmärksamhet har blifvit fästad deruppå, att i händelse R. o. Ad. skulle återremittera denna punkt, med förklarande, att det vore Ståndets gemensamma tanke, att detta anslag borde beviljas, så skulle discussionen om detta ämne möjligen icke komma att till StatsUtsk. medfölja, och i händelse detta skulle blifva följden, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, täcktes göra propos. endast på återremiss, så att Utsk. mätte fä del af discussionen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Hr Silfverstolpe också hade begärt återremiss, med förklarande, att R. o. Ad. ansåge det äskade anslaget böra beviljas, och H. E. derföre innan propos. framställdes finge hemställa om Hr Silfverstolpe fortfore i detta yrkande.
N:o 282. ang:de stämpling af spelkort; N:o 284. med instruction för R. St:s Revisorer ö'fver Bancodiscontverket, jemte f. d. Riksdiscontens utredning samt Provinslånecontoren i Götheborg och Malmö. Justerades 7 prot.utdr. för d. 3i sisth Januari. Föredrogs i ett sammanhang ej mindre BondeSt:s d. 29 sisth Jan. på bordet lagda prot.utdr. af d. 26 i samma månad, med inbjudning till R. o. Ad. att frångå sitt fattade beslut, rör:de mom:n a, b och c i 5:te punkten af StatsUtsk:s utlåt. N:o 3g3, ang:de grunderna för markegångsprisens bestämmande m. m., samt i stället antaga Utsk:s förslag i dessa delar; än ock Frih. Palmstjernas d. 22 sisth Jan. på bordet lagda anförande, ang:de sättet att verkställa R. o. Ad:s beslut, rör:de 2 och 5 punkterna af StatsUtsk:s utlåt. R:o 3g3. v H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: Då de 2,‘ne föredragningsämnen, som Hr Gr. o. Landtm, nu uppläst, omfatta ett ämne af hög och allm. vigt, som kräfver den mognaste öfverläggning, och just derföre, till betryggande af allas rätt, tillfälle måste beredas för hvarje särskild mening alt söka göra sig gällande till det afseende den kan förtjena, får jag föreslå, det Hr Gr. o. Landtm, behagade till R. o. Ad. göra propos. om remiss till SlatsUtsk. af Frih. Palmstjernas motion, och att derjemte såsom en följd af det be - 4 Den a Februari f. m. slut, R. o. Ad. fattat, att denna motion borde gemensamt behandlas med BondeSt:s till R. o. Ad. gjorda inbjudning, R. o. Ad. behagade förklara, att det uppskjuter med allt yttrande öfver inbjudningen, intilldess svar från StatsUtsk. ingått på remissen af Frih. Palmstjernas motion.
M:t ian i Nåder finna för godt att antaga, dels ock, till följd af redan vid tagne åtgärder, såsom i afseende å charlas-papperets förfärdigande och stämpling, tarfva förändringar, bland annat, i fråga om beloppet, hvarmed macolm ad t stämpladt papper vid invexling skall betalas, till hvilka Rikets Siänder, i saknad al fullständig kännedom om förhållandena, icke tilltrott sig konna uppgöra något antagligt förslag, samt dessutom, enligt Rikets Ständers tanke, de flera spridda stadganden, som i serskilda Författningar angående detta ämne förekomma, böra, så vidt samma stadganden ännu tjena till efterrättelse, i den blifvande Charlte-Sigillatse-Förordningen införas, få Rikets Ständer, eller att i del föregående hafva hos E. K, M:t i underdånighet anmält sina åsigter om de hufvudmoment, hvarifrån förändrade controll-föreskrifter böra utgå, underdånigst anhålla, det E. K. M:t täcktes i den blifvande Charlae-Sigillatm-Författningen låta, i fråga om controllen och de flera i litte och följande §§ af nu gällande Författning befintliga reglementariska stadgandets, dels införa sådana förändrade föreskrifter, Expcditiont-Ut skottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o .j3. /j ii som må furnäs af behofvet påkallade, dels sammanföra och lil! allmän kännedom och efterlefnad meddela alla i serskilda Författningar nu upptagna stadganden, som angå stämplade papperets uppbörd, förvaltning och redovisning. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Maj i845. Uppläst och godkänds, hoa Ridd. och Adeln dets $ Maj j845.
Revisorernes yttrade åsigt, att utgiften för ifrågavarande ändamål borde anvisas på en och samma fond, ehuru riktig, torde likväl, enligt hvad erfarenheten visat, stundom möta hinder; hvaremot Revisorernes önskan, att utgifterna för Instruktions-Bataljonen må bokföras å ett särskilt conto, så att det belopp, som för ändamålet erfordras, blifver på ett ställe synligt, lätteligen torde kunna uppfyllas af Krigs-Kollegium, som redovisningen derför åligger. Såsom helt och hållet främmande för anslaget till byggnader och reparationer å Kronans hus i Landsorterna, hafva Revisorerne uppgifvit 2fne, under åren 1838 och i33g, för iståndsättande af brandredskapen vid Korrektions-Inrätlningen å Långholmen utbetalda poster, dem Revisorerne ansett hafva bort utgå af de för fångvården i allmänhet anvisade medel.. För detta ändamål behagade Eders Kongl. Majrt, genom Nådigt Bref af den 3 Mars 1837, anslå nödiga medel, att utgå, under åren iSöy, 1838 och 1839, å det allmänna anslaget till byggnader och reparationer af publika husen i Landsorterna; och dispositionen på det liela, äfvensom den år x83y dertill bestridda utgiften, var alltså synlig för Rikets Ständers Revisorer vid i83g års Revisionsforrättning, utan att någon erinran dervid gjordes; och torde för öfrigt uppmärksamhet böra lemnäs deråt, all, om utgiften blifvit anvisad att utgå af anslaget för fångvården i allmänhet, den å berörde anslag för hvartdera af de ifrågavarande åren uppkomna brist derigenom blifvit ökad och* således måst ersättas af öfverskolterna på Stats-Verkets inkomster.
Prop. M 27. l:o att för Kronans räkning må disponeras, ej allenast den del af fästningsområdet, som redan till följd af Kongl. Maj:ts den 15 sistlidne Mars fattade Nådiga beslut blifvit bestämd för den nya fängelse-byggnaden; utan äfven den mark, som å kartan finnes utmärkt under qvadraten JVS 9; 2:o att Kronan erhåller ersättning af staden för hvad som måste betalas för den mark, hvilken till redan bestämd areal komme att för fängelse-byggnadens räkning från enskild person inköpas, och hvilket ersältnings-belopp borde tillgodokomma den fond, som köpeskillingen tills vidare förskjutit; 3:o att å fästnings-området ytterligare förbehålles Kronan lämplig plats för en spanmåls-magasins-byggnad, i stället för den förut befintliga, sä framt, efter den nuvarande magasins-bvggnadens borttagande, annan sådan skulle finnas af nöden; och likaledes plats för en byggnad att tjena till Landtmäteri-kontor och Läns-arkiv, derest icke nödiga rum dertill på annat sätt kunna beredas; 4:o att, med afseende å den föreslagna jernvägens sträckning till Jönköping, nödigt utrymme för den blifvande bangården Kronan förbehålles, så vidt densamma kommer att inom fästnings-området förläggas; 5:o att de Kronan tillhöriga byggnader, som nu på fästnings-området finnas, böra, innan deras borttagande medgifves, efter skäligt värde Kronan ersättas; 6:o att staden derjemte förklaras skyldig att hålla vederbörande löntagare skadeslöse för den minskning i aflönings-inkomster, de kunna komma alt vidkännas i följd af upplåtande till staden af sådant (ästnings-område, hvaraf dylika inkomster härflutit; och 7:o att deri till redan beslutade eller möjligen snart förestående byggnader för Kronans räkning behötliga sten skall vid fästningsmurarnes rasering undantagas och särskildt uppläggas till de qvantiteter, som af vederbörande myndigheter komma att bestämmas.
Senare inteckning medför i flera afseenderi mindre förmån än den första. Man kan i senare fallet aldrig förlora bela Capitalet; man erhåller åtminstone allt hvad som fås för egendomen, ehuru stort vanpriset än må blifva; Den 3 October e. m. Den hufvudsakliga olagenheten är, att forsta inteckningshafvaren kan ålägga ett brådstörtadt salu, i afseende hvarpå Utskottet föreslå’ git det första vilkoret, att aldrig taga inteckningar efter andra Cassör än der uppsägning ej befaras. Vidare har inom Utskottet blifvit anfört, att Bancolån försvinna småningom, och andra Cassal ån fortfara, till sitt hela belopp; Utskottet har derföre föreslagit det ytterligare correctivet, att i alla dessa fall minska belåt ningsrätten med en tredjedel. Jag tror för min del, att då man i alla fall icke utlånar mera än § på Säteri, och * af värdet på hemman af annan natur, är ytterligare nedsättning icke nödig, då blott Cassalån företräder den inteckning, som aökes; naturen af ett Bancolån, som med några få pro-: cent årligen minskas, ger härtill i min tanka icke tiilräckelig anledning. Det fordras så mån-i ga år, innan Bancoifbetalningen sätter den sednare inteckningshafvaren i samma ställning, sorn om primitiva gravationssumman varit en tredjedel mindre, att innan dess, kan i alla fall egendomsvärdet hafva mångdub belt förändratsig. Det är dessutom ingen princip i attlgrunda sitt beslut i afseende på Creditgifning, på den ställning, som många år hädanefter skall blifva^ detta beslut bör grundas på närvarande ställning ensamt. Långt innan Bancolånet hunnit afbetalas, kan en senare prioriterad fordrings-, ägare, eller ock en ägarens enskilta borgenär, jBil till Ridd o. Ad, Pr. IX. Band. 3 34 Den 3 October e, m. tvinga egendomen att bortgå under utmätningsklubba; och anser man i sådant fall erssan löpa fara, när den efter en annan Gassa har beviljat
Han svarar icke, han är alltför upptagen, det afgörande ögonblicket är för viktigt, men modren vänder sig om, och med en blick på oss, som stå omkring oss, säger hon leende: » Han har två sous, och han funderar pä hvad han skall välja! » Och det är för att tillfredsställa dessa naiva, dessa lyckliga, som tillverkningen af en leksak uppdrifvits till en industri, där ingifvelserna uttränga hvarandra och arbetare bekriga arbetare i en kamp för lifvet! Från Iduns läsekrets. Ja, läser man vär almanack, då kan man ropa ve o c h a c k; där finns nog namn i mängd och massa, men ingen kan väl påstå just, att de för många män ' skor passa; — jag skulle gärna vilja veta, om någon finnes, s o m har lust att Probus eller Fokas heta V Nu komma kvinnonamn sä fina, Korsmässa, Fausta och Krispina, Zenobia är ett också, och vill du veta ännu flera, nog kan jag flera hitta pä, men aldrig har jag gjort det rön, att dessa namnen existera för någon af värt » tackan kön. Om du i almanackan ser, du snart upptäcker något mer: att ibland namn, du där skall finna, det är tvåhundrasjuttitvå, som icke duga för en kvinna, ithy de passa blott för män. Att kvinnonamn finns mycket fä, det ser du j u däraf, min vän. IDUN 1804 Hvad kan dig detta faktum lära: att kvinnan förr ej hölls i ära. På nåder fick hon följa med, för männens dumhet tyst sig böja; men annan lid har annan sed. Var förr vår lott så tung och svår, nu skarp protest vi vilja höja mot kvinnans ok från gångna år. Hvad nu vår bön och vilja är skall kort och klart förkunnas här: latinska namnen strykas må, en gängen tid de passa bara, och svenska i dess ställe stå; utaf de nya namnen se ' n skall hälften för oss kvinnor vara och andra hälften bli för män. » Sessans » silfverbröllop. 1 år firar danska kronprinsparet sitt silfverbröllop, i det kronprins Fredrik den 28 juli 1869 ingick förmälning med Carl XV:s dotter, kronprinsessan Lovisa.
I anledn. häraf, och då Gr. Frölich, hvars åsigt först blifvit framställd, särskildt medgifvit, att Frih. Kantzous anmärka, framför hans finge underkastas afgörande, ansåg H. Ex. denna sistnämnda, hvilken äfven af Hrr Dalman och Hjerta blifvit biträdd, böra blifva första föremålet för propostn. Frih. Cederström: 1’å grund af milt yttrande vid början af denna öfverläggning och med åberopande af hvad 0 «D Oe toli ur c. iu. 4*9 sedermera i öfverensstämmelse dermed af Hrr Lagerhjelm och Cederschjöld blifvit framstäldt, får jag till prot. protestera emot det sätt att upptaga frågorna, som Hr Gr. o. Landtmnu framställt och som kommer att medföra möjlighet för R. o. Ad. att besluta frågor om ändringar i grundlagarna, hvilka blifvit väckta directe i Ståndets plenum, der de dock, enligt 8i § Reg.F., icke få väckas. Hr von Hartmansdorff: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos II ö g 1 o fl i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Fyr ationde sjette Häftet* STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörbergs i833. Plenum klockan g Förmiddagen. -Friherre Rantzou Johan Albert> anförde skrifteligen : Då Myntbestämningen nu mera blifvit, på sätt Statsoch Banco-Utskotten föreslagit, af alla fyra RiksStånden beslutad, har jag ansett mig böra emot ett sådant beslut anmäla min reservation. Grunderne för min öfvertygelse i detta ämne bär jag utvecklat i det anförande, jag vid PrincipBetänkandets afgörande till Ridderskapets och Adelns Protocoll afgaf. Dessa grunder hafva icke blifvit rubbade af hvad som deremot anförts. Det enkla blir altid det sanna — och att genom onaturliga mesurer åstadkomma ett godt ändamål, torde sällan lyckas.
Directionen lånte nemligen till Major Prinsensköld på ett konstigt betyg af Major Matärn, af hvilken Prinsensköld köpt fastigheten. Betyget innehöll, att köpesumman var betalt på sätt köpebrefvet utvisade. Detta innehöll, att sådant skett genom skuldsedlar Directionen lät således narra sig, och följden deraf blef, efter yppad Concurs, en förlust för Cassan, som Directionen bi Iligt vis bör betala. Den har liqvist år 1818, fått decharge och dessutom L,edamöterne till en del med döden afgått. Men nu är åter fråga, om icke de personer, som vid sista Riksdag utgjorde RiddarhusUtskottet, och lem. nät denna decharge, böra träda i ansvarighet. Jag underställer detta Ridderskapets och Adelng eget bepröfvande, och supplicerar om proposition derå, under protest mot ali Capitations-afgift till betäckande af bristen. Ren 4 Oclobcr e. ns. Herr von Hohenhausen: RiddarhusUtskottet h*r med ledsnad funnit sig föranlåtir, att föreslå Ridderskapet och Adeln en utgift, men det har trott sig vara skyldigt sådant åt den ädelmodiga känsla, som bör vara rådande inom Ståndet. En JLegataire har anförtrott åt Ståndet att besörja val. gerningar, denna Cassa har lidit förlust genom ovarsamhet hos Directionen, hvars förvaltning blifvit granskad af ett Utskott, hvilket för den förra tillstyrkt decharge, som ook af Ridderskap pet och Adeln vid 1818 års Riksdag lemnats. Jag nämner detta, för att besvara Herr Berghman* anförande, och påminna att det icke är Utskottet, som gifvit decharge, och, att då frågan är om att i laglig väg åläggas betala en penningsumma, hvarken Directionen eller CJtskotfet nu mera dertill kan förpligta*.
Då syftemålet med dessa odlingar, likt andra enskildas näringsföretag, varit förhöjd inkomst för ägarne, har dea, såsom det eljest vill synas, naturliga följden deraf, eller ökad trefnad för ett ökadt antal invånare, ännu icke inträffat. Man torde emedlertid böra finna någon ersättning i den obestridliga fördel för det allmänna, landels stigande uppodling, medförer, samt förvänta, att en lyckligare verkan deraf, äfven i förevarande afseende, skall, i sin ordning och i sin tid, framkomma. Vidare upplyses orsaken till det anmärkta förhållandet med populationen genom betraktande af de arbetares vilkor och belägenhet, som, i landsböndernes och de tili stor del äfven försvunne jordtorparnes ställe, nyttjas vid jordbruket. Dessa äro gemenligen drängar, stadde på årstjenst mot lön och så kallad stat. Såsom lefvande med egen hushållning, ingå de vanligen äktenskap, och sålunda tillkommer väl en mängd hjonelag, men till föga båtnad, så för dem sjelfve som för populationen. Barn saknas sällan i dessa familjer, men föräldrarnes fattigdom och deraf följande oförmåga och sorglöshet för deras vård och uppfostran förorsaka, att de till större delen i spädare år dö, eller komma fattigförsörjningarne till last, eller på flerahanda sätt förspridas, så att ett högst ringa antal af dem vid den uppvuxna åldern igenfinnes i födelse-bygden och der hafva utkomst. Öfvertygande bevis härom träffas vid de årliga bevärings-mönstringarne, då från dessa trakter alltid ganska få bevärings-ynglingar inställas, och från Danderyds socken år i83a icke en enda. Utan att Länets allmoge kan i allmänhet rättvisligen beskyllas för misshushållning och öfverflöd, hafva dock hufvudstadens och de bildade klassernas ständigt för ägaren varande exempel ej kunnat undgå att väcka llya behof och inleda i lefnads-utgifter, som, måhända i sin mohn, äfven motverkat en allmännare förkofran och talrikare bosättningar.