Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelse om när nästa inbetalning på den tecknade aktiesumman skall ske kungörs 2 månader i förväg. Försummar aktieägare inbetalningen dödas aktien, vilket meddelas i tidningarna. Ordförande i direktion blir ensam ansvarig för arbetet med kanalen som beslutats. Anses han inte kapabel till detta står det Bolaget fritt att hos Kongl Maj: t anhålla om hans entledigande. Varje år skall revisorerna upprätta ett sammandrag dels över Kanalverket dels över Diskontoverket. Diskontoverkets vinst skall under byggnadstiden tillfalla Bolagets allmänna kassa och aktieägarna får 5 % i ränta på sitt inbetalda kapital. När kanalen är klar skall den vinst som överstiger 9 % fonderas till 2 / 3 för framtida kanalanläggningar och avtappningsföretag i Sverige. En reparationsfond på 20.000 riksdaler skall samlas och lånas ut till lindrig ränta och med endast 1 månads uppsägning, En förrådskassa skall också finnas till reparationer. Efter 3 år skall de aktieägare utses, som skall bestämma taxa och reglemente för dem som skall använda kanalen. När kanalbygget är fullbordat skall aktieägarna ha rätt att föreslå förändringar i Bolagsreglerna som kan leda till aktieägarnas egen säkerhet och nytta samt kanalens underhåll och bestånd. Förslagen skall dock lämnas och kungöras 2 månader i förväg. Stockholms slott den 11 april 1810. CARL Förordning angående värdering och försäljning av fastighet på landet, som för gäld i mät tages; Stockholm den 27 april 1810. Rikets ständer stadgar, att krono-, eller bergfogde som verkställer utmätning av fastighet på landet, bör upprätta fullständig beskrivning däröver. Han skall med biträde av två nämndemän värdera. Ägaren får kalla andra gode män eller på egen bekostnad söka värdering hos domaren. Kommer borgenär och gäldenär inte överens om stället där auktionen skall ske, beslutar gäldenären om det skall ske på landskansliet eller tingsställe i det härad där fastigheten är belägen. Stockholms slott å Rikssalen den 27 april 1810. CARL. Förordning angående inskränkning i friheten att stifta fideikommisser, samt den tilläggning, som i anledning därav vid 16 kap Ärvdabalken kommer att äga rum; Stockholm den 27 april 1810. På grund av det missbruk i friheten att göra fideikommisser har ständerna anhållit om följande tillägg till ärvdabalken kap 16.
Medan vi stodo där och med tårade ögon följde de stackars idioternas besynnerliga rö- relser, afbrötos plötsligen våra betraktelser af ljudet från ett positiv, som därute på gården spelade upp en valsmelodi. Medan jag stod där och öfverlemnade mig åt dylika tankar, fick jag höra en röst bredvid mig, som sade: » Nu bli barnen så glada; det roar dem så, när någon kommer och spelar för dem. » Det var den vänliga sköterskan, som visat oss hemmet, och då jag nu vände mig mot henne, såg jag, hur hela hennes ansikte strå- lade af glädje vid tanken på barnens nöje. Vi gingo ut på förstugubron och sågo därifrån, hur på trappan till stora huset, vid hvilken positivspelaren stannat och i rask fart vefvade på sitt instrument, samlats hela skaran af de barn, som voro i stånd att själfva röra sig. Krymplingar af alla slag stodo där om hvarandra; bleka kinder och tärda drag mötte blicken, hvart man såg, men öfver de flestas ansikten låg ett det mest rö- rande uttryck af barnslig glädje. Ett par af de relativt friska klappade i händerna och hoppade skrattande omkring. Jag vände mig emot min följeslagarinna; men hon mötte ej min blick, hon hade gömt ansiktet i näsduken och snyftade sakta. Och positivspelaren vefvade oförtrutet på; de lekande valstonerna ljödo ut öfver den stilla gården med de små dansande krymplingarne, de gula höstlöfven, som föllo det ena efter det andra, och den mörka himmelen, bakom hvilkens tunga skyar solen gömt sig undan. I detsamma kom sköterskan ut på förstugubron med en af idioterna i sin famn. Den lille gossen höll sina armar om hennes hals med en kraft och en innerlighet, som vittnade om, att denna rörelse åtminstone var fullt medveten. Öfver hans bleka ansikte med de stora, öppna, blinda ögonen låg ett nästan soligt uttryck; han log, såsom man ler, då i hela ens varelse kännes endast välbehag, under det han hårdare och hårdare tryckte sig emot sin sköterska.
Hamiltons förslag — jag erkänner att begge dessa förslag kunna hafva sina brister och företräden — har jag noga sökt alt göra reda för mig sjelf livilketdera af dessa förslag jag helst borde biträda, och bland dem lemnar jag mitt votum åt det förslag Hr von Hartmansdorff framställt, dels derföre att jag icke anser det vara nödvändigt att utgå från den princip, att bilda en kammare, bestående endast af landets yppersta män, hvilket utan tvifvel blefve följden, om den nedre kammaren valde den öfre, men hufvudsakligen derföre att jag förutser, att då majoriteten af den nedre kammaren komme att tillsätta den öfre, skulle följden deraf blifva, alt, om samma majoritet klefve herrskande under 2 eller 3 riksdagar, slutligen all minoritet komme att uteslutas ur andra kammaren; hvaremot jag, särdeles om afseende gjordes på den omständighet, att det kan vara nödvändigt att valfriheten utsträckes för andra kam - Den 28 October e. m. 35j maren äfven utom districtet oell Ståndet, för ingen del finner, alt något hinder uppslår för dislrictena alt kunna nise personer, som både äga skicklighet och föröfrigt äro qvalificeiade alt representera. På dessa skäl finner jag mig kunna tillstyrka antagande af det förslag Frih. Hamilton framställt, att bilda den andra kammaren genom val af den första. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få göra några anmärkningar emot Frih. Hamiltons förslag till en öfre kammares bildande. Det åsyftar 1:0 att den ena kammaren skall få välja ledamöter till den andra, nemi. den kammare, hvars åtgärder skola granskas af den andra, skall sjelf få välja sina granskare. Detta är ungefärligen detsamma, som om Stalscontoret, om fullmäktige i banken och Priksg.cont. finge välja R. St:s revisorer. R. o. Ad. lärer finna, huruledes en sådan kammare skulle blifva sammansatt. Troligen icke af andra personer, än dem, hvilkas tänkesätt öfverensstämde med den väljande kammarens. Den öfre blefve då icke annat, än hvad en värd talare yttrade för några dagar sedan, en ny upplaga af den väljande.
Han hade en ovanlig förmåga att sätta sig in i dens tankegång, med hvilken han talade. Detta gjorde, att han sågs med lika blida ögon hos professorn i symbolik, där han uppträdde som fanatisk läsare, som hos professorn i exegetik, där han visade sig som en lika fanatisk beundrare af Napoleon Bonaparte. Bobbe hade ofta sett honom på terrassen utanför universitetshuset med sitt nya testamente under armen promenera af och an i sällskap med någon af de teologiska fäderna. Han hade sett en slät guldring glänsa på hans vänstra hand. Man slog sig ner kring ett bord och fick in kaffe och punsch. Kandidat Linde var värd för första buteljen. “Du är blek“, sade Flunsen, i det han klappade Bobbe på knäna. “Hvad går åt dig? — Är du vid trist humör? Drick! Det hjälper!“ Man klingade, och kandidat Linde bad att få “göra undan titlarne så väl först som sist“. Segerpiil instämde med dämpad, lidelsefri röst. Bobbe tackade. Flunsen förklarade sig villig att åtaga sig fadderskapets ansvar, men Bobbe skulle inte skolka. “Asch! Botten opp! Hvad är det där för ett sätt?“ Bobbe tömde glaset. Han tyckte, att han blef så varm af det. Och han mådde så väl nu. Här var ungdom, intelligens och kamratskap. Här måtte väl glädjen trifvas! Han satt i feberaktig förväntan, längtande efter att den skulle komma. Här voro ju alla förutsättningar. Tiden led, man förtärde mycket punsch, man började berätta anekdoter och skabrösa historier ur dagens krönika. Segerpiil visade båda raderna af sina grönaktiga tänder, till hvilka aldrig en borste tycktes ha hittat vägen. Att glädjen icke infann sig! Bobbe satt allt jämt i spänd förväntan. Linde började deklamera. Den magra gestalten sträckte sig och försökte intaga en majestätisk hållning, stämman ljöd i klangfullt tremulando och fylde hela rummet med sin patos. Man fnissade vid borden i närheten, men det generade honom icke. »Nyss på löddrig häst ett ilbud sprängde in i Pallas’ stad» Var detta glädje! Kanske den icke fans sådan han tänkt sig den?
Skri/velse N:o 496. 133 Transport 51,846 — för de kronofogdar, som icke redan innehafva minst 2,500 R:dr 65,232: — „ en Expeditions-kronofogde 250: — de Häradsskrifvare, sorn icke redan innehafva minst 2,000 R:dr 51,559: — , de Länsmän, som icke åtnjuta minst 600 R:dr 91,441: — „ 10 nya tjenster 7,850: — och då härtill lades dels det belopp, som, enligt Stals-konlorets förslag, erfordrades till fyllnad i tillgångarne för den af nämnda embetsverk utarbetade nya aflönings-stat, hvarpå de föreslagna tillöknings-suinmorna äro beräknade eller 51: 11. dels ock föreslagen tillökning i anslaget för tryckning af E. K. M:ts Belällningshafvandes kungörelse 3,600: — uppkomme en summa af R:dr Runt 271,829: II. hvilken E. K. M:t nu äskat lill förbättring af Lands-slats-personalens aflöning. Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets Ständer funnit att, ehuru vid sednaste riksdag blifvit anvisadt ett årligt reservations-anslag af 77,000 R:dr banko tili förbättrande, enligt då framlagd plan, af löne-vilkoren lör Lands-stalens tjenstemän och betjente, har Lands-stats-personalen i allmänhet derigenom icke kommit i den ställning i afseende å sina löneförmåner, hvarpå den, såväl med afseende å dess genom landels tilltagande odling, folkmängd och framsteg i industriell hänseende ökade göromål, som i anseende lill den stegrade lefnadskostnaden, billigtvis kan ega anspråk, och att det således bli Iver nödigt att, utöfver förenämnda summa, ytterligare anslag till reglering af denna personals löner nu beviljas.
Allt tyckes af Utskotten emedlertid vara beräknadt så alt stora quantiteter bränvin skola komma i omlopp för obetydliga priser; men detta är helt naturligt, då bland lagstiftarne finnas personer, som ega snart sagdt de största bränvinsfabrikerne i landet, och icke en, utan flera. Uti en annan punct, nemligen den, som förbjuder husbonde att sälja mindre än i kanna bränvin till tjenstefolk, anser jag äfven Utskotten hafva begått ett misstag. Det är visserligen lättare för husbonden att minutera ut i kanna än t qvarter, men jag tror ingen klok husbonde till något, som älskar denna dryck, lemnar ut halfslopstals, utan på sin höjd i qvarter, emedan man icke helt och hållet kan förbjuda eller förhindra en dryckenskapsälskande person en eller par supar om dagen. Jag anhåller att dessa anmärkningar måtte få åtfölja Betänkandet till Riks-Stånden.” 48 Be t'.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Eicon. -Utskottens Betänkande, N:o 1. Af Pehr Mattsson från Wester-Norrlands Län, Johan Persson från Upsala Län, Petter Classon från Elfsborgs Län, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län, Lars Olsson från Stora Kopparbergs Län och Ephraim Larsson från Elfsborgs Län: ”Emot sammansatta BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens beslut i frågan om beskattningen i den så kallade husbehofsbränningen, anse vi oss, vår pligt likmätigt, böra anmäla reservation, samt till alla delar instämma uti det af Herr Friherre H. Hamilton framställde, på rättsenliga grunder fotade, förslag, hvilket förslag nu blifvit af majoriteten förkasladt, och ibland hvilken besynnerligt nog finnas ledamöter af det Högv. Ståndet, hvilka minst hade bordt vara i okunnighet om landets verkliga ställning och behof i denna så vigtiga fråga.
Då man under sednare tiden förmärkt, en icke ringa benägenhet hos såväl Rikets Ständer som den af Ständerna tillsatta Styrelse öfver Riksbanken, att i tidsenlig rigtning reformera denna Riksbank, så torde man numera kunna hoppas att förslag i sådan syftning kan hafva utsigt att vinna det afseende, som sakens vigt kräfver. I allmänna statshushållningen är den regel numera antagen, att icke anslå någon särskild inkomsttitel för något visst ändamål. Denna regel har dock icke ännu hunnit göra sig gällande vid förvaltningen af Riksbankens 96 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 64. medel. I bankoreglementet finnas ännu qvar detaljerade föreskrifter huru hvarenda riksdaler skall användas för de olika ändamålen. Bankoreglementena, särdeles de äldre, synas vara tillkomna under inflytelsen af det största misstroende mot Bankstyrelsens affärsskicklighet och förmåga att i förefallande olika omständigheter handla på det sätt, som står i förenlighet med det allmännas bästa. Man synes ock, vid uppgörelsen af sednare riksdagars bankoreglementen, hafva helt och hållet förbisett tillvaron af de mångfaldiga källor till låneförskotter, som i sednare tider uppstått vid sidan af Riksbanken Om det i en förfluten tid kunnat vara behöfligt att åt de särskilda yrkena tillförsäkra ett visst låneförlag; så synes den tiden numera vara förbi, sedan enskilda banker och penninge-associationer slagit ned sina bopålar snart nog i minsta småstad. Det stöter mången gång örat, då man får höra de högljuddaste klagomål öfver svårigheten att få låna behöfliga rörelsekapitaler. under det tiduingarne fyllas med annonser om uppoch utlåningar hos de mångtaliga bankiranstalterne. Men förhållandet är verkligen behjertansvärdt. Äfven om man frånräknar den del af svenske medborgare, hvilka under de svindlande spekulationernas tid tog sig, som man säger, vatten öfver hufvudet, och hvilkas affärsställning är sådan att den icke kan genom låuade medel upphjelpas; så återstå dock ett alltför stort antal jordbruksidkare, hvilka för närvarande befinna sig i den svåraste belägenhet.
Brister. Från utgiftsanslag öfverförde. Enligt räkenskaperna utgörande. E. till 1861 års revisions-berättelse, angående stats-verket., »id. 5. Extra statsregleringsfonden för år 1859. Debet» Ingående balans: Fondens behållning vid 1859 års ingång, bestående af: Reservationer å extra stats-anslag: I 5,657,177j22i Biksgälds-verkets fond: Anslag Extra statsreglerings fondens inkomster: Extra statsregleringsfondens utgifter: Fängelsernas förbättrande . Försvarsverket till lands Dito till sjös Kommunikationers och näringars befrämjande 7,983,433: 9. Riksgälds-verket» fond: A diverse extra stats-anslag uppkomna besparingar Utgående balans: * Fondens behållning vid 1859 års slut, bestående af: • Reservationer å extra stats-anslag: T. till 1861 års revisions-berättelse angående siats-verket, sid. 5. Riksgälds-verkets fond för år 1859. Debet. Ordinarie statsregleringsfonden: Bidrag tili bestridande af de på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter för år 1859 Extra statsregleringsfonden: / o A diverse extra stats-anslag uppkomna besparingar Fondens inkomster Allmän bevillning Tidningsstämplings-afgift - Kortstämplingsdito Observationsmedel Skatterätts dito Manufaktur-diskontens vinstmedel Bankovinst Intressemedel Depositionsmedel Extra, inkomster Utgående balans: Fondens skuld vid 1859 års slut, bestående af: Ofverlevereringar Skulder: Till stats-verkets grundfond: Återstod å 1842 års statsfyllnadssumma Brister i statsregleringen: Till extra statsregleringsfonden: Reservationer å extra stats-anslag 2,816,307: 21. Kontanta behållningar Utlånta medel 10,904,982: Resterande den 1 September samma år _ 41,121: 74. Förskotter Proprie-balanser Fordringar: — Andel i öfverskott och besparingar för år 1857 2,400,000: Ingående balans:
Maj:ts Nådiga Förordning angående sättet, huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika tili det andra ; Så hade Kongl. Majit, i afseende på den skiljaktighet, som nämnde förslag, medelst den der införda 10 §. innefattar, emot den uti Ivonunga-Riket Norrige, redan den 11 sistlidne September, uti omförmäldte ämne utfärdade Lag, förordnat, att anmälan och öfverläggning skulle uti gemensamt Svenskt och Norrskt Stats-Råd ske, och upplästes nu berörde 10 Hvarefter Kongl. Maj:t befallte, att i likhet med det kungörande 10 §. innehåller, ej mindre om hvad genom den Norrske Lagen blifvit stadgadt, än angående det motsvariga förhållande, som å ömse sidor eger rum, jemväl borde, sedan den Svenska Författningen utkommit, i Norrige göras bekant, att enahanda föreskrifter blifvit i afseendepå Svenske Undersåler fastställdte, som den Norrska La - 686 Proposition om personers anhållande m. m. gen, i anseende till nämnde Rikes Undersåter, innehåller. Ex Protocollo Carl Ant. Kock. Utdrag af Protocollet, öfver JustiticeÄrenden, hållet på Stockholms Slott den i Junii 1819, inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet. I Närvaro af: Justities Stats - Ministern, Hans Excellens, Herr Grefve Gyllenborg. Stats - Ministern för Utrikes Ärenderne i Hans Excellens, Herr Grefve von Engeström. Stats-Råderne, Deras Excellenser: Herr Grefve Fleming. Herr Grefve Lagerbring. Hof-Cancelleren, Hans Excellens, Herr Grefve af Wetterstedt. Stats-Rådet, Herr Grefve Mörner. Justitiae-Råderne Torén. Grefve Strömfelt.
Men nog tusan tycker jag, att ni, fröken Ester, kunde låta bli att vara banal!» Ester såg på honom tankfullt med sina klara ögon. »Ja, jag tänkte värkligen på honom», sa hon sedan. »Han är en af de mest tragiska personer jag vet.» »För det han blef skjuten, hva?» Ester log nästan omärkligt. »Nej, inte för det», sa hon sedan. »Min tro är, att om han fått välja dödssätt, skulle han ha föredragit det han fick, framför alla andra. – Människor är i allmänhet mycket orättvisa emot Kungar», tillade hon efter en liten paus. »Hä! Orättvisa? Villy stannade, så häpen tycktes han bli. »Ja, furstebarn eller rättare – konungabarn – och tiggarbarn är ju de enda hos hvilka man inte får bry sig om anlagen. Tänk er, till exempel, just han, teaterkungen! Han var nog en full-lödig konstnärssjäl, och så ställer historien sig till doms öfver hans fel utan att beräkna hvilken kraft, hvilket öfvermått af intelligens han förbrukade bara under kampen att tvinga konstnären till ro under purpurkappan.» »Purpurkappa – konstnärssjäl – tvinga till ro?» sa Villy. »Hvar fan har ni fått de gamla flosklerna ifrån, fröken Ester?» Ester teg. »Och så är ni rojalist därtill! Förr kunde jag ha trott att månen skulle bli ärtgrön!» Villy slog förargad med käppen mot benen. Ester teg fortfarande. Villygossen, Villygossen, nu skar du i, och det så att själfva tant Lova kände’t! »Nej», sa slutligen Ester i sin vanliga lätta ton, »jag är fortfarande inte rojalist, i dess vanliga bemärkelse.» »Lefve den stora världsrevolusjonen!» väsnades Villy och kastade käppen i luften, naturligtvis bara för att reta oss. »Då ska man få se underliga ting.» »Det ska man», instämde Ester lugnt. »Och bland de allra underligaste blir kanske dessa skaror från höjden, som tågar ner i dalarna, tackande Gud att deras pröfvotid är slut.»
Såsom exempel derpå, att såväl Bevillnings-Utskottet, som samtlige Riks-Ständen vid innevarande riksdag ansett omröstning öfver reglementariska frågor icke kunna ifrågakomma, då två Stånd stadnat emot två, får jag hänvisa till Bevillnings-Utskottets Memorial JVs 39, sidd. 15 och 16, der tvänne med förevarande fråga likartade fall förekomma. Vidkommande åter förändringarne i formulärerne N:is B, 9, 13, 14 och 15, så faller det af sig sjelf, att, om mina nu yttrade åsigter rörande formuläret JVS 7 äro riktiga, så böra förstnämnde formulärer, (dock med den af 3 Stånd beslutade förändring af formuläret JV2 15,) förblifva oförändrade sådane som de af Utskottet blifvit föreslagne, enär de af 2:ne Stånd beslutade fördelningarne af ofvanomförmälde kolumner uteslutande grunda sig på de af samma Stånd beslutade förändringar i formuläret -J\r° 7 samt de af mig, i afseende på sistnämnde formulär anförde skäl, ega full tillämplighet äfven på formulärerne N.is B, 9, 13, 14 och 15. På de skäl jag sålunda anfört anser jag frågan, utau att omröstning får ega rum, vara afgjord och att de nu ifrågavarande formulärerne böra expedieras sådane som de, af dels tre dels fyra Stånd blifvit beslutade och med uteslutande af de kolumner, om hvilkas införande frågan förfallit, då två Stånd stadnat emot tvä». Häruti hafva instämt: Herr Friherre Leijonhufvud, C. G., Herr Reutersvärd, P. O, Herr Westerstrand, C. A., Herr v. Talmannen Schwan, Herrar Sv. Renström, E. I). Grape, R. Cramér, J. Odmansson, A. F. Ericson, L. Wistelius, J. K. L Eneman, G. Widell och C. F. Carlson.
Jag tror, att hufvudorsaken lill förevarande tvist, år den, att man ej fäster nog vigt och uppmärksamhet på Allmänna Lagens stadgande , i följd hvaraf skuld skall mot skuld qvittas, och, vid hågkomst af detta stadgande, skall man finna att Låntagare i Malmö och Götheborgs Disronter ådagalagt en foglighet, en resignation och ett förtroende till Riksens Sander, som berättigar dem, att åtminstone icke få mindre förmåner, är Lagen tillägger dem; Jag vill visa det, genom ett exempel. Om en låntagare infunnit sig i Disconten, och bjudit DiscontSedlur till full liqvid af ett erhållet Lån, Den 3 Junii, 79 och DiscontDirectionen allenast såsom hypothek velat nämnde sedlar emottaga, så ägde Directionen icke rätt dertill, enligt Lag, utan tvärtom hade Låntagaren kunnat såga; viljen J ej låta mig qvitta gäld mot gäld, utan behålla min revers, så år jag ock från depositionsdagen fri både från ränta och öfverränta på mia Discontskuid. Nu år fragan, om man för Discontpapper, sorn blifvit deponerade, skall er-f hålla ränta längre ån tiil den i Oetober 1817, och huru vida de, som försummat att deras Discontpapper deponera, böra erhålla mindre ränta, ån de förra. Jag kan ej finna det vara annat ån högst billigt, att gå in på hvad Friherre Cederström i detta afseende föreslagit; och i händelse Ridderskapet och Adeln skulle besluta, att rånteberåkningen, i enlighet med Utskottens Betänkande, skulle gå endast till den 1 Oetober 1817, följden blifva den, att med dagens post mångfalldiga Lagsökningar till Malmö och Götheborg expedieras. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Om Herr Rosenskölds princip antages, skulle deraf uppkomma dea följd, att hvarje innehafvare af tre procents sedlar äfven skulle yrka och vara berättigad att utbekomma fulla räntan; ty lagen bör icke gälla blott i ett fall, utan i alla.
Den af Herrar Fullmäktiges Sekreterare efter sednaste riksdags slut upprättade och sedermera fortsatta anteckningsbok öfver alla de till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade utgifter har likaledes funnits vara förd med fullständighet, ordentlighet och noggrannhet. Enligt Riksgälds-kontorets hufvudbok för sistlidet år hafva de till förvaltningskostnader vid Riksgälds-kontoret hänförliga utgifter samt derifrån utgångna pensioner under samma år uppgått till efterföljande belopp, nemligen: Aflöning (Herrar Fullmäktiges honoraria deruti inberäknade) R:dr 64,845: 83. Resekostnadsersättning till de utom Stockholm bosatte Fullmäktige » 381: 4. Gratifikationer och begrafningshjelp » 1,090: — Ljuspenningar » 1,230: — Pensioner » 4,563: 16. Riksgälds-kontorets enkeoch pupill-kassa tillkommande lönebesparing för år 1859 » 79: 17. Postporto » 473: 38. Redovisade expenser » 7,472: 23. Af en 1860 års hufvudbok bilagd redogörelse öfver de intill samma års slut utaf Kiksgälds-kontorets medel, i egenskap af förskott, utbetalda summor till bestridande af kostnaderna för 1859—1860 års riksdag hafva Revisorerne inhemtät, att dessa utbetalningars sammanräknade belopp uppgått till 570,253 R:dr 29 öre. Sedan ofvannämnde redogörelse uti Riksgälds-kontorets Revisions-kontor blifvit utan anmärkning granskad, har detta belopp uti sistlidne års hufvudbok blifvit afskrifvet. Revisorerne, som äfven genomgått denna redogörelse med dertill hörande verifikationer, hafva icke funnit anledning till någon erinran vare sig emot utbetalningarnes behörighet eller sättet för deras verificerande. Till fortsättande af uppgiften om samtlige kostnaderne för sistlidne riksdag, hafva Revisorerne låtit upprätta hosföljande sammandrag (Bil. B.), hvilken upptager, särskildt för hvarje Riksstånd och Utskott, de intill innevarande månads början från Riksgälds-kontoret godtgjorde kostnader för samma riks - — 53 — dag.