Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
17 vid skriftermål och nattvardsgång ej måtte inskränkas lill endast det fall, att flere så önska; — dä eli förtydligande i sådan syftning jemväl loide vara behöfligl, helst ineningarne synas vara stridiga derom, huruvida Presterskapel eger alt i förevarande fall afvika från den påbjudna liturgiska ordningen eller att, efter Utskottets föreställning, om någon enskildt påkallade dess biträde, lämpa sig efter dennes religiösa uppfattning; — ocii dä ifrågaställa förändring, vid sådant förhållande, följaktligen skulle, säkrare leda till del mål, som Utskottet åsyftat med sitt i denna del framställda och af Borgareståndet olurändradl antagna förslag eller till belastande af den räll, om hvars medgifvande tre Stånd och följaktligen Bikels Ständer äro eniga, får Utskottet, sorn deremot anser en föreskrift derom, alt dä den äldre handboken vid skriftermål och nattvardsgång begagnas, dessa förrättningar skola särskildt ega rum, vara olämplig, ulan afseende derå alt Presle-slåndet ej velat ingå pä någon underdånig framställning i ämnet, vördsammast hemställa, om icke Borgare-ståndet behagade gilla den af Bidderskapet och Adeln beslutade och af Bonde-ståndet påyrkade förändringen i förenämnde hänseende, samt således tillstyrka: det måtte Borgareoch Bonde-stånden, lika med Bidderskapet och Adeln, besluta en underdånig skrifvelse, derigenom Rikets Ständer anhålla, att Kongl. Maj:t läcktes förordna, det må 1693 års kyrkohandbok begagnas vid barndop, om barnets målsman sådant begär, samt, derest så önskas, skriftermål förrättas och Herrans Nattvard utdelas jemväl i enlighet med samma handbok. Stockholm den 20 Januari 1858. Reservationer: Af Herr Domprosten Bring: "Villigt erkänner jag svårigheten af den uppgift, Sorn Lag-Utskottet, under det arbete, hvars resultat Utskottet nu går att inför Ständerna framlägga, föresatt sig alt lösa.
Tvänne häften äro redan utkomna till det billiga priset af 50 öre stycket; sex ytterligare följa innan julen. Man hör ofta nog den klagan uttalas, att man midt upp i det nu för tiden så öfversvallande julflödet af likt o c h olikt, godt och underhaltigt, står mer än rådvill, när det gäller att göra lämpligt val vid boklådsdisken. Men sannerligen detta bör vara allt för svårt, när exempelvis sådana verk som det här nämda föreligga. En renare, sundare och friskare läsning för gammal o c h ung kan ej bjudas. * Från Jos. Seligmanns förlag anteckna vi en bok för flickor och qvinnor 5, öfversatt från den andra engelska upplagan och benämd » Qvinnans fem gåfvor ». Förf. har redan förut presenterat sig för svensk publik genom ett arbete med den långa o c h något egendomliga rubriken: » Konsten att vara lycklig, fastän gift. » » Qvinnans fem gåfvor », säger förf. » äro de, som sätta henne i stånd 1) att behaga menniskor; 2) att föda dem på ett läckert sätt; 3) att kläda d e m; 4) att hålla dem ordentliga och snygga; 5) att undervisa och lära dem ». Det ganska vidlyftiga arbetet innesluter obestridligen bland åtskilligt, som är en smula pjunkande eller sökt, en stor fond af praktiska och sunda åsigter och torde böra kunna påräkna vidsträckt läsekrets. Vi ha på annat ställe i dagens n:r tillåtit oss som prof för våra läsarinnor aftrycka kapitlet om » Qvinnans bref ». * * Från Abr. Lundquisls af gammalt högt renommerade musikförlag föreligga för närvarande flere värdefulla musikalier inom skilda brancher. Så- som af specielt stockholmskt intresse nämna vi särskildt en vals * Douce espérance » af markisinnan de Guell, hvilken tillegnats drottningen af Spanien, tonsättarinnans hemland. Markisinnan de Guell är förmäld med sekreteraren vid härvarande spanska legation, markis de Guell, hvilken står i nära slägtskapsförhållande med det spanska konungahuset.
Den vill äfven jag befordra och det är ur den synpunkten, som jag har velat fästa upmärksamhelen på hans reservation. Hr Rosenblad: Endast med några få ord skall jag besvara hvad den siste värde talaren har anfört. Skillnaden emellan ett bestämdt anslag och ett förslags-anslag är den, att det bestämda anslaget icke får öfverskridas, hvaremot förslagsanslaget får öfverskridas, om så fordras. Om nu denna summa skulle, i st. f. förslagsanslag, blifva ett bestämdt anslag för upgifvet ändamål, nemi. fouragering för indeldta Kavalleriet, så finge naturligtvis för det ändamålet icke användas något utöfver den summa, som voro anslagen, och i händelse det togs af en annan fond, nemi. för fouragering i allmänhet, så skulle delta vara ett användande af en annan tillgång för det speciela behofvet, hvilket hvarken vore rigtigt eller lagligt. beträffande räkenskapsberäkningen, så har Frih. Raab ansett den fordra ett bestämdt anslag i st. f. ett förslagsanslag. Syftningen af förenklingen här är icke endast att tillgångarne må ingå till en serskild fond, utan att de gemensamma tillgångarne skola ingå till Slats-kont.; men i detta hänseende får jag hemställa huru det skulle hafva sett ut, om man hade följt denna grundsats med en annan fond till utgifter, som icke kunde hafva bestämts på förhand. Vid 1844 års riksdag t. ex., då man anslog 450,000 r:dr till fängelserna och det behöfdes 700,000 r:dr året derefter, så hade man slått i en vacker dilemma, om nämnde anslag icke varit ett förslagsanslag; ty antingen hade man fått lof att låta fångarne svälta ihjel eller också släppa ut dem på bygden på bete, hvilket haft sina stora olägenheter, och då man icke heller kan slå ihjel hästarne eller inskränka den nödvändiga rationel! för dem i förhållande till prisernas dyrhet, så kan jag icke annat än vidblifva mitt yrkande af bifall till Utsk:s betänk. Hr Lefrén: Den siste värde talaren har yttrat hvad jag ämnat svara Frih. Raab.
Någon gång lyckades det att på detta sätt få ett vackert, snällseglande fartyg; men oftast bände, att det nästa, ehuru ämnadt att blifva lika bra, gick ur mästarens hand som ett verkligt missfoster. Nutiden fordrar ett helt annorlunda byggnadssätt. Den mest fulländade construetionsritning och det noggrannaste utförande deraf äro oeftergilliga villkor, så framt fartyget skall blifva begärligt till salu eller få borlfraktning. 4 II. '4 Dan ia Mars. Fartyg behöfva byggas för olika fart af skiljaktig construction. Somliga måste uteslutande beräknas för skarp segling, utan afsentle pä stort lastrum. Hos andra önskar man se egenskaperna, snällsegling och rymlighet samraanjemkade. Vissa fartyg måste, ehuru med bestämd storlek, likväl inskränkas till en viss vattendrägt o. s. v. Det är vid uppgörande af constructionsritningen, som fartygets form etc., större och mindre djupgående, med noggrannhet måste rättas efter beställning; ty eljest kunde hända, att fartyget blefve oanvändbart för den bestämda farten, hvarigenom en betydlig förlust skulle uppstå för redaren. Allt detta förutsätter emedlertid, att vi skulle äga ett tillräckligt antal skeppsbyggmästare, med erkänd theoretisk och praktisk skicklighet i yrket, till användande vid de många varf, hvarest skepp byggas, samt derjemte en mängd bildade qvartersman, hvilka, efter fulländad lärotid, skulle kunna ersätta bortgående byggmästare eller mottaga ledning af nya varfsanläggningar. Så är ty värr ej fallet. De större varfven i Riket, efter att hafva inom Sverige fåfängt sökt skicklige constructeurer, voro nödsakade att med dryg kostnad införskrifva unga skeppsbyggmästare från Danmark. Förlidet år användes 4 sådane i Sverige, hvaraf dock en redan åter vändt till hemorten. De öfrige torde ej heller qvarstanna längre, än till dess dem i eget fädernesland erbjudas samma förmåner, som de nu äga här. I Sverige lär emedlertid ej för närvar, finnas någon enda skepps bygger i-elev, som kan ersätta de Danska byggmästarne; och, hvad än värre är, i Danmark lära ej heller lieie fullärde unge byggmästare vara ledige.
Såsom tillägg till hvad jag haft äran anföra, torde jag äfven få föreslå, det, genom ändamålsenliga författms-stadgar, måtte beredas tillfälle till utförsel af bränvin, dervid drawbak torde få anses såsom väsendtligt bidragande, hvilken utväg till utförsel äfven beredes, om hvad jag i 7:de punkten anfört, blir antaget. Remitterades till Bevilln.Utsk:t. 164 Den 9 November e. m. Frill. Creutz, Steffan, anförde skriftligen: De olägenheter, som upkommit genom de undantagslagstiftningar från vanlig menniskorätt. som man under tidernas lopp trott sig kunna utöfva mot qviunan, hafva varit så stora, att på dem torde kunna skjutas skulden för mycken brist i de allmänna sederne, såväl som den ringa lycka, menskligheten njutér under den korta vandringen genom tiden. Ehuru icke anhängare af någon annan frihet för qvinnan, än den, som naturen och med densamma ouplösligt förenade kristendomen bjuder, så har lifvets högsta upgift på jorden, som är äktenskapet, och dess förhållande till lagstiftningen, länge gifvit anledn. till bekymmer och missnöje. Ibland det mest motverkande för äktenskapets kontraherande, har varit qvinnans omyndighetstiilstånd, hvilket nu är uphäfdt, till en nationens seger, och till en evärdelig åminnelse af Konung Oscar I. Om qvinnan begagnar sig personligen af denna myndighet öfver sitt ärfda eller förvärfda gods, står henne nu fritt, men ock för hennes räkning, om lion, emot qvinnans natur, begagnar denna frihet till andra ändaihål, än qvinnans högsta upgift. Ar denna hennes myndighetsförklaring ett stort steg framåt, så är dock visst, att ett icke mindre, och mera inflytelserikt återstår att uttagas, och hvilket steg icke gäller döda ting, hennes egodelar, utan hennes personliga menniskorätt, hvilken lion icke har rättighet att låta inskränka, utan pligt att utöfva fritt och obundet af alla yttre förhållanden, af hvad beskaffenhet som helst, såvida hon vill respektera sin natur. Hon har nu frihet öfver sitt gods, men hennes person ligger fjettrad under lagarnas träldom.
Men nu var det helt betäckt med stora, ljusa blommor, som upplyste och prydde det, så att man tyckte, att det var klädt till fest, och man kände hur en berusande glädje strömmade ut från trädet. Och donna Micaela blef som bedöfvad och kände, att en främmande och oemotståndlig makt tog väldet öfver henne. Hon drog ned till sig en af de styfva kvistarna, bredde ut blomman, som den bar, utan att bryta den, tog en nål och började pricka in bokstäfver i blombladen. — »Hvad gör du, svägerska?» frågade donna Elisa. — »Ingenting, ingenting.» — »På min tid brukade de unga flickorna pricka in kärleksbref i magnolieblommorna.» — »Kanske de göra så än.» — »Akta dig, jag skall nog se efter hvad du skrifvit, då du är gången.» — »Du kan ju icke läsa.» — »Men jag har Gaetano.» — »Och Luca, det är visst bättre, du vänder dig till Luca.» Men då donna Micaela kom hem, ångrade hon sig. Skulle nu donna Elisa verkligen visa blomman för Gaetano? Nej, nej, donna Elisa var för klok. Men om han själf sett henne från sitt verkstadsfönster. Nå ja, han komme ej att svara något. Men det var hon, som gjorde sig löjlig. Nej aldrig, aldrig mer skulle hon göra något sådant. Det var ju bäst för henne att ingenting veta. Det var bäst för henne, att Gaetano ej frågade efter henne. Dock gick hon och undrade hvad svar hon skulle få. Men det kom intet. Och så var åter en vecka gången. Då fick don Ferrante det infallet, att han ville fara ut och åka om eftermiddagarna. Det fanns i sommarpalatsets vagnskjul en ålderdomlig galavagn, som säkert var mer än hundra år gammal. Den var mycket hög, den hade en liten och trång vagnskorg, som gungade på läderremmar mellan bakhjulen, hvilka voro så stora, som vattenhjulet i en kvarn. Den var hvitmålad med förgyllning, den var klädd med röd sammet och hade vapen på vagnsdörren.
Det vore derför knappast skäl att syssla mycket med denna nya tillökning i salongsprydnader, om icke författaren flerestädes visat alltför starka symptom af en sjukdom, som visserligen länge varit epidemisk inom skalders och qvasiskalders kretsar men som här framträder i en synnerligen elakartad form. Det är sångare • högfärden. Se här ett prof: » För tidens söner — utom i templets hamn Sig röjer evigheten blott trenne gånger Med helig glädjerysning: i brudens famn, I dödens stilla stund — och i skaldens sånger. » Om icke af andra skäl, så är det rent af » for at opretholde moraliteten mellem Dyrene » nödvändigt att icke låta ett dylikt yttrande gå opåtaldt hän i en sådan diktsamling. Mycket har man nog med smak lurat i det beskedliga svenska folket, men att det skall svälja en sådan kamel — det är verkligen för galet begärdt Låtom oss således litet närmare skärskåda dessa » skaldens sånger » .Samlingen börjar med » Blandade dikter ». Dessa innehålla åtskilligt som författaren tänkt på under lediga stunder; gamla aktningsvärda tankar som litet hvar har, utan att man i allmänhet behöfver skämmas för demf men som det just inte fins något skäl att sätta i meter och rim. Något blandade känslor väcker den gamla Wirsénska meningen, att man bör bekänna Gud och vara barmhertig, derför att det får man stor belöning för — men vidare originelt är ju inte det heller. Allt detta föredrages med en känsla, som är ungefär lika djup som hos andre kälkborgare, och i en form, som icke på något sätt är egnad att qvarlemna ett lif-ligare intryck. Ju längre man läser, dess mera undrar man hvarför icke herr W. följer sitt eget råd: Refva ditt segel, barn, styr i den lugna hamn! — och ge författandet af dikter på båten. Vill man ha ett prof på denna » skaldeyra », kan man slå upp i dikterna hvar som helst, det är temligen likgiltigt hvar det faller sig. Vi välja ett par strofer, som synas bland de bättre, om man nu vill skilja på brokig och blackig. Dikten » Förbarmande » (vid en bazar): Hur kan ditt hjerta stå emot En bön af dem som utan bot I lifvets morgon dömts att lida?
I detsamma k o m en ung officer fram till d e m o c h sade lifligt: » Nå, ändtligen finner jag er, fröken Hallner! Tycker fröken att det var något underligt? Jag skall b e o m första valsen! » Löjtnanten tog hennes program o c h skref ett oläsligt namn. » Tack, fröken! N u skall jag skicka hit ron Minoff. » Han bugade sig o c h gick, utan att Ida lade märke till det. Löjtnant v o n Minoff här på balen! H u r kunde han, hur kunde h a n? Nu såg hon h o n o m komma, men det gick långsamt, han hejdades flere gånger på vägen af damer o c h herrar, s o m hälsade på h o n o m, tryckte hans hand, i det de sade några ord o c h sågo deltagande ut. V o n Minoff smålog o c h bugade sig tacksamt. Hur kunde han? H u r kunde han? » G o d afton, fröken Hallner! Jag tror att ni leker kurra g ö m m a i kväll I » Ida kunde icke svara, utan såg blott på hon o m m e d sina stora, allvarliga ögon. » Nå, det blir utmärkt, andra polka, o m ni tilllåter! Jag hade hoppats att s o m vanligt få supé o c h kottiljong m e d fröken, men så lade öfversten beslag på mig för en ung släktinge. Lifvet är en strid, fröken I d a! M e n hur är det fatt, ni ser så allvarsam u t? » » Jag trodde verkligen icke, att jag skulle få se er här i afton, » sade hon sakta. Löjtnanten rodnade o c h rynkade pannan. » Det där låter nästan s o m en förebråelse! Mina andra vänner äro i stället glada öfver att de se mig häruppe, frisk o c h färdig, » svarade han litet häftigt. » L i k s o m icke jag v o r e det också, men, när man har varit i lifsfara, när man har lidit en sådan förlust, så, — så, » — h o n stannade, rädd att säga för mycket.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde prqposition till bifall å hvad StatsUtskottet i dess första Betänkande i afseende å denna titel föreslagit. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, oin Ridderskapet och Adeln behagade afslå StatsUtskottets berörde förslag, samt antaga hvad Herr Cederschjöld yrkat, eller att denna titel borde beräknas till 600,000 R:dr. Ropades starka Nej, jemte några Ja. 8* 116 Den 3o April e. m. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förnyad proposition, blef StatsUtskottets ofvanberörde förslag af Ridderskapet och Adeln bifallit. 3g:o. Restantier. StatsUtskottets, i afseende å denna Titel, i dess sednare Utlåtande föreslagne beräkning blef af Ridderskapet och Adel antagen. Sluteligen företogs till pröfning Herr Hjertås, Gustaf, framställning om anvisande af ett Crediliv på RiksgäldsContoret, för att tillitas, i den händelse SlatsVerkets Inkomster ej skulle ingå till påräknadt belopp; hvilken framställning StatsUlskoltet afstyrkt. Herr Hjerta^ Gustafj hade iplemnat ett så lydande anförande: Det Crediliv, som jag ansåg mig böra vid första Betänkandets återremitterande göra till ämne för Utskottets närmare pröfning, att, i likhet med hvad InkomstBetänkandet vid i8a3 års Riksdag innehåller, anordnas pä RiksgäldsContoret, för StalsContorets räkning, i händelse under något aide ordinarie Statsinkomsternes totalbelopp skulle understiga beräkningen; kan jag nu mera icke tillstyrka. Jag hoppades, att få de origtigast fördelade, och lägre folkklassen mest betungande, äldre skatter hafde.
Banko-Utskottet, efter verkställd granskning af BankoDiskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1853, uti den till Rikets Ständer afgifvna Berättelse N:o 53, framlagt resultaten af nämnde års rörelse, få Revisorerne nu endast meddela nedanstående sammanfattningar af BankoDiskont-Verkels räkenskaper för år 1854 samt Låne-Hontorens i Götheborg, Malmö och Wisby rörelse under båda revisions-åren: A. Diskontering och Utlåning Jör Handel och Näringar. I:o. Viii Banko-Diskont-Verket i Stockholm. Inkomster: Af Vexel-diskontering: Ofverräntor — 9. i. Inbetalningar å inom linien förda lån: Omkostnader 287: 8. t. 1,287 8 1 Behållen vinst B:ko R:dr| 75,015 59 6 Skuld vid årets slut: Rikets Ständers Banks förlag B:ko R:dr 1,967,900 — Tillgång vid årets slut: Behållning på räkning i Bankens Depositions-Afdelning 216,614: 38. 8. Utestående Osäkra Lånefordringar . 18,296 10 !_ På lagsökning beroende, men bland säkra fordringar upptagna: Bankoverket. S:o. Wä«t liäise-IioHios-et 5 GsiiSieljorg. Inkomster: Upplupen ränta 190: — 20,190 Summa B:ko R:dr 867,568 28 11 822,292 8 Tillgång vid årets slut: Iiåne-Iioi»t«ret I Maäm®. Inkomster: Af diskontering: Innehållna räntor Af utlåning mot hypotliek: Förskottsräntor Öfverräntor •_ Summa Utgifter ; Omkostnader Behållen Vinst 9:ko R:dr Skuld vid årets slut: Rikets Ständers Banks förlag Tillgång vid årets slut: Utestående Inkomster: Af Diskontering: Förskotts-ränlor Öfver-räntor Af utlåning mot hypotliek : Förskotts-räntor Öfverräntor - •
Sammandrag öfver dc: till Banko-Diskont-Verket för utlåning, dels under Omsättniiigs-rlitt, dels på Publika Papper, upplåtne Fonder, hvardera rörelsens afkastning för åren 1845 och 1846, samt huru densamma blifvit använd. S k u 1 d. Deponerade medel till liqvid af ett år 1844 utgifvet län 200 _ 200 _ _ Rikets Ständers Banks Föi lags-kapital åt Banko-Diskonten för Lån pA namn och reverser 5,800,000 — _ 5,800,000 — Fonden för belåning af Publika Papper . 300,000 300,000 — _ Återstod af 1844 års vinst 225,704: 45. io. D:o af 1845 års d; > 29,483: 42. 4. 255,188 40 2 — Summa Banko R:dr 6,355,388 40 2 6,100,200 - Till g a n g. Behållning på Räkning i Bankens DepositionsAfdelning ö 148.514 27 6 391,991 .38 8 T ransport 148,514 ■ >7 6 391,991 33 8 43 Den 31 December. 13*5. 1846. Ig i ft. Lån på namnsäkerhet med omsättningsrätt, enligt gjorde anteckningar. Distrikter. Antal. Summa Antal. Summa. Stockholms Stad . Antal. Summa. Antal. Summa. Näringar och Yrken.
Likväl måste jag sluteligen säga, det jag är högst ledsen öfver de ofantliga anslag, som nu dagligen beviljas, och hvartill jag ej känner några tillgångar; ty folket uthärdar ej ökade skatter. De, som ej gått längre ur Staden, än till Djurgården, känna ej förhållandet; men jag vet bättre, hvilken fattigdom råder i provincerne. I en enda hafva nyligen öfver 80 lagsökningar skett för Krono-ulskylder. Landtmannen är alltid vanlottad, men i synnerhet i Sverige, der klimatat är så hård t. Dess undergång blifver följden af dessa ökade pålagor. Jag vill derföre freda mitt samvete, och anhåller om proposition, att ifrågavarande anslag må afslås. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: För att j min nion bidraga till förkortande af diseussionen, vill jag inskränka mig till att instämma i hvad Friherre af Nordin nyss yttrat; och blott tillägga den upplysning, att föga tillgång af besparingar å 3:dje Hufvudliteln hädanefter kan påräknas, emedan hvar och en till denna Hufvudtitel hörande särskilt mindre titel eller utgifts» rubrik är nedsatt till det belopp, som de sednare åren verkligen åtgått; och hvarigenom det måste blifva en följd, alt besparingarne derå framdeles blifva högst obetydliga. Derföre har Utskottet ansett sig böra uppföra på Stat de nödige utgifter, Den 2 October f. m. 4' sorn förut blifvit bestridde af då tillgänglige besparingar; och sådant är äfven förhållandet med ifrågavarande r)oo R:dr för ÖfverCommendants-Expeditionen; hvilket anslag jag således anser böra beviljas. Friherre af Nordin: Då jag anhöll att frågan om Konungens dispositionsrätt öfver besparingarne af Titlarne skulle uppskjutas, till dess io:de Hufvudtiteln förekommer till afgörande, var det derföre, att jag trodde, det stridiga meningar om Konungens rätt i detta fall möjligen kunde uppstå.
Här finnér man således två fall kunna förekomma, det ena alt frågan är klar och tydlig, det andro att nödiga upplysningar saknas. ! förra fallet afgör Bih lill Ii SI. 3 Sami. 3 fllifl. ‘2 10 Kansli(utions-Utskottets Memorial M 4, Ståndet den, i det andra förvises den till »laglig åtgärd». Nu frågas om med något skäl kan antagas, att dessa två sista ord iiro liktydiga med undersökning och införskaffande af upplysningar? Redan deras plats i meningen "såsom motsats till orden »hos Ståndet afgöres» utmärker tydligen att detta förvisande till laglig åtgärd innebär frågans hänskjutande till vederbörande embetsmyndighelcrs afgörande. Detta öfverensstämmer äfven med det juridiska språkbruket och då Riksdags-Ordningen redan i 19 § bestämt huru och af hvilka myndigheter tvister om riksdagsmannaval skola handläggas, kan någon tvekan om frågans vidare behandling ej uppstå. En skrifvelse fran Ståndet till Juslitie-Ombudsmannen med begäran att han förordnar ett ombud för densammas anhängiggörande och utförande torde vara allt livad som från Ståndets sida erfordras. Jag finnér således de af Grundlagen i 19 § bestämda domstolars befogenhet att pröfva behörighet alt vara Riksdagsman genom nyss anförda stadganden i 21 § Riksdags-Ordningen vara tydligen ådagalagd och derigenom anser jag äfven den nya teorien med dess vågade tolkningar af 18 och 19 §§ Riksdags-Ordningen hafva fallit. Med den liar äfven fallit flere svårigheter, som vid Grundlagarnes tillämpning eljest skolat uppslå. Jag vill i sådant afseende blott anföra en, dervid jag ställer mig på den nya teoriens ståndpunkt. Då enligt 18 § Stånden endast hafva rätt vägra en ledamot inträde på grund af de i samma § upptagne omständigheter, och 21 § allenast tillägger sådane, som härflyta från 14 §, ulan att 13 och 15 <§§ finnas omnämnde, huru skall ett val kunna ogillas, dervid t. ex. ett stift valt en obefordrad prestman, eller allmogen i ett härad en af skedad militär til! Riksdagsman?