Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ärligt måste jag bekänna att, om de af ConstitutionsUtskottet godkände anmärkningspunkter ensamt kunde bestämma opinionen för en Ministereförändring, så skulle jag tveka att dertill bidraga genom min röst; men olyckligtvis äga Svenska Folkets Representanter långt vigtigare och grundligare anledningar, att inför Dm ia juli i e. m. Thronen nedlägga underdåniga önskningar om förändrade styrelseprinciper, och då dessa •ynbarligen bero af individuella förhållanden, äfven om dessa förhållandens förändrar de skick. I anledning af hvad jag sålunda anfört mot ConstitutionsUtskottets Betänkanden, an-' håller jag örn desammas återremitterande, åtföljde af dessa mina anmärkningar, på det Utskottet må blifva i tillfälle att fullgöra hvad det så riktigt medgifver vara sitt åliggande, då Utskottet säger sig vara förpligtadt, att vid besvarandet af remisser i anmärkningsfrågor, framlägga alla dermed gemenskap ägande omständigheter, som Utskottet ensamt är i tillfälle att hemta upplysningar från sjelfva källan! Först efter meddelandet af dessa fullständiga upplysningar är också efter min tanka FolksReprcsentanten i tillfälle att samvetsgrant rösta öfver de beslut, sorn med hänsigt till 107 §. komma att vidtagas. Grefve Mörner t Carl Stellan: Med en sann tillfredsställelse ser jag Nationens ombud i dag under utöfning af en,' bland ett fritt Folk3 dyrbaraste rättigheter, nemligen den, att granska sin Styrelses förvaltning; och näst den att beskatta sig sjelf; SOQ Dm 10 Julii e. m. kan det icke för ett lagbundet samhälle gifvas en vigtigare förrättning, än då det skall yttra sig öfver de Rådgifvare* förhållande, som närmast intill Regenten, äro både Honom och Nationen ansvarige för de allmänna ärendernes gång.
Hvad åter angår beskaffenheten af de nya lärareplatserna, finner Utskottet de utaf Friherre Fock härvid anförda förhållanden innefatta grundade skäl för den öfvertygelse, att icke allenast väsendtligen större gagn hör af dessa befattningar vara att förvänta, om de blifva lektorater, utan äfven att sådant är af verkligt behof påkallad t, för att i någon mån motverka de för real-skolornas utbildning menliga följder, som kunna föranledas deraf att, i anseende till de mindre goda utsigterna till befordran vid dessa läroverk, de dugligaste lärarne måste finna sig uppmanade att företrädesvis söka anställning vid sådana läroverk, som äro på båda linicrna fullständiga. Vid bestämmandet af det läroämne, hvarför de nya lektors-befattningarne skola afses, bör enligt Utskottets tanke komma i betraktande den olika art af bildning, som åsyftas med de särskilda linier, i hvilka elementar-läroverken äro fördelade. Hvad nemligen angår den äldre linien, der, såsom tillförene vid alla gymnasier egde rum, undervisningen i de gamla språken fortsättes genom hela läroverket, kan det icke förnekas, att studiet af dessa språk, när det bedrifves i tillräckligt omfång, utöfvar ett väsendtligt inflytande på beskaffenheten af ynglingar - 54 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 123. nos intellektuela uppfostran i sin kelhet. Man har äfven alltid ansett, att detta språkstudium, genom don redighet i begreppsutvecklingen samt klarhet i uppfattning och framställning, som det, med allvar idkadt, framkallar, utgör den hufvudsakliga grunden för den lärda bildningen; — och Utskottet tvekar icke heller att tillerkänna detta läroämne den mest framstående plats på denna linia af elementar-läroverket. — Af de ämnen åter, som ingå i realbildningen, och inom de läroverk, hvilkas hufvudsakliga uppgift är denna bildnings befrämjande, torde det vara allmänt erkändt, att matematiken intager främsta rummet.
Men minst ett par gånger i veckan kom han sprängande fram på sin svarta häst till Erdöds borggård. Julie var en ovanligt begåfvad flicka och hade fått en briljant uppfostran, men hennes svärmiska väsen, uppblandadt med ej så få drag af excentriska emancipationsbegär, gjorde att hon ansågs vara » en mycket underlig flicka ». Betecknande är, att Georges Sand var den 18-årigas älsklingsförfattarinna och Heine dito författare. Hon hade mottagit flere som det tycktes mycket fördelaktiga giftermålsanbud, men afslagit dem alla. Nu hade den rätte kommit. Alla bref, växlade mellan Petöfi och Julie Szendre} ' både före och under deras trolofningstid, har hon förstört, men fragment af hennes 1846 förda dagbok finnas ännu kvar, och af dem finner man, huru länge och häftigt hennes stolthet stridt mot dc uppvaknande känslorna af kärlek till skalden, hvilken redan efter knappast en månads bekantskap frågat, om hon ville dela hans lefnadsöden, tills hon ändtligen d. 8 februari 1847 nedskrifver: » Jag älskar dig! Älskar dig såsom min själ älskar himmelriket! Får jag ej blifva din maka, blifver mitt lif mörkt, och ingen stjärna skall lysa i mitt väsens dystra natt. Då jag skrifver detta, vet du, huru mycket jag älskar dig, vet du, huru helt och odeladt du äger mitt hjärta! » Julies föräldrar, isynnerhet fadern, lade sig dock ifrigt emot dotterns förening med en man, hvilken hade en så litet tryggad ställning som en skriftställare i Ungarn på den tiden. Nära ett år uppsköts också bröllopet, hvilket emellertid stod den 8 september i Erdöds slottskapell. Brudgummen bar en svart moaré-attila med silfverknappar, bruden en hvit sidenklädning med en tearos på bröstet och brudslöjan sammanfäst med en myrtenkrans. Bådas ansikten voro dödsbleka.
Efter först till bifall å förevar:de Mern. framstäld, men med Nej besvarad propos., beslöt R. o. Ad., i öfverensstämmelse med hvad i en, StatsUtsk:s Utlåt. JYa 188 bifogad, reservation blifvit tillstyrkt, att, till betäckande af den i tullstatens enskilda pensionsinrättning för enkor och barn efter embetsoch tjenstemän samt betjente vid tullverket upkommande brist, bevilja -en summa af högst 5000 R:dr att för hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857 af tullmedlen utgå. Hr Tersmeden, Péhr Reinh.: Jag får vördsamt anhålla, att det Betänk, ifrån StatsUtsk., som nu förekommer, måtte få upskjutas intilldess R. o. Ad. fått taga i betraktande den inbjudning, som, efter hvad jag har mig bekant, lärer vara att förvänta ifrån BorgareSt. Den 18 Oktober f. m. 319 Häruti instämde Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr, och Frih. Raab, Adam Christian. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då R. o. Ad. redan bifallit hvad Utsk. föreslagit i Utlåt. JY2 262, som innebar ett afstyrkande af Hr Rydins motion, så kan jag icke finna det nu vara lämpligt att upskjuta frågan, så vida icke den af den siste värde talaren, Hr Tersmeden, lemnade upgift stödjer sig på kännedomen om ett inträffadt positivt och faktiskt förhållande. Hr Tersmeden yttrade nami., så vida jag upfattade hans ord, att en inbjudning i della ämne lärer vara, att ifrån RorgareSt. förvänta. Ar detta verkligen förhållandet, är verkligen en inbjudning i BorgareSt. beslutad, så vill jag icke motsätta mig Hr Tersmedens förslag; men om den värde talarens yttrande endast stödjer sig på en förmodan, att en inbjudning möjligen kan komma att aflåtas, så torde detta vara ett ovanligt skäl att icke definitift handlägga en af R. o. Ad. afgjord fråga.
Är Riksförsamlingen till urtima riksdag kallad, hålles valet så snart ske kan. Valet skall i landtdistrikt minst 30 och i stadsdistrikt minst 14 dagar förut, om lagtima riksdag förestår, samt för urtima riksdag minst 14 dagar förut på landet och minst 8 dagar förut i stad kungöras. Kungörelsen skall valförrättare utfärda och låta uppläsa på samma dag i alla valdistriktets kyrkor. Är inom distriktet kyrka, der Gudstjenst ej förrättas den dag kungörelsen uppläsas bör, förhålles såsom i nästförestående § om kungörelses kringsändande är stadgadt. § 59. Vid riksdagsmannaval till Andra Kamaren, vare sig på landet eller i stad, skall valförrättaren biträdas af fyra före valets början utsedde personer, hvilka det åligger att deltaga i valsedlarnes granskning, i rösternas sammanräkning, i profningen angående de afsägelser af riksdagsmanna-uppdrag, som möjligen vid sjelfva valtillfället eller ock efteråt före uppdragets emottagande anmälas, samt i afgörande af andra frågor, som i och för valet kunna förekomma. De hafva, vid besluts fattande, hvardera lika röst med valförrättaren Till befattningen må de af valförrättaren bland närvarande valmän utses, så framt icke någon af valmännen påyrkar deras tillsättning genom val, i hvilket fall sådant verkställes af tillstädesvarande valmän medelst omröstning; hvarvid alla ega lika röst. Kongl. Maj:ts Nåd. Sedan val till riksdagsmän i Andra Kamaren för lagtima riksdag skett, skola de valberättigade vid samma tillfälle utse ledamöterna i de valnämnder, som för länsdistrikten hafva att tillsätta ledamöter i Första Kamaren, så ock deras suppleanter. Valet till den nämnd, som för Stockholm bör tillsätta ledamöter i Första Kamaren, verkställes å serskild dag i sednare hälften af Augusti månad det år, då lagtima riksdag inträffar. § 61. Val till riksdagsmän i Första Kamaren förrättas i September månad det år, då lagtima riksdag inträffar. § 62.
Memorial till Rikets Ständer;, i anledning af äterremisser d Skrifvelse-förslaget M 187. Det af Expeditions-Utskottet, under JM 187, afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående löneförhöjning åt nuvarande Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasiioch Slifts—Bibliothek, hvilket förslag Höglofl. Ridderskapet och Adeln godkänt, har af de öfriga 3:ne Riks-Stånden blifvit återremitteradt med den anmärkning, att, i stället för å sista raden af andra sidan förekommande ordet »SkolStaten», borde införas »gällande Skolordning»; och då berörde redaktionsförändring sålunda blifvit af trenne Stånd beslutad, har densamma iakttagits i nämnde skrifvelse-förslag, hvilket Utskottet uu får till justering i dessa trenne Riks-Stånd återlemna, med vördsam hemställan, att den införda förändringen jemväl måtte af Höglofl. Ridderskapet och Adeln godkännas. ( Stockholm den 22 Aug. 1851. Memorial till Rikets Ständer, angående tillägg i åtskilliga Riksdags-Besluts-§§. Sedan de af Rikets Ständer beslutade lagförändringar, hvilka omförmälas i följande af Expeditions-Utskottet uppsatte och af samteliga Riks-Stånden godkände för - Expedäions-Ulshottets Memorial, M 17. 15 slager till §§ i det blifvande Riksdagsbeslutet, nemligen: JV2 11, angående ändring i 23 kap. 1 § Rättegångs-Balken; JVJ 12, angående förlängd tid för inåls fullföljd från Under-Rätt i Stora Kopparbergs
Men äfven om hon vetat detta, Förbjudit? — A c k! Åh, det var outhärdligt, dessa stora, tårhade hon nog gjort på samma sätt: hon var skymda ögon, med den sorgsna frågan! Hvarju icke bättre än han, och när hon hade för stirrade de på henne? Hvad hade hon kunnat väckas, räddas, så - Hon afiägsnade sig skyndsamt. Hon måste, med dem att göra? Hon ville, hon måste bli fri — hon var för ung för att lida sig hem så fort hon kunde gå, ty hon kunde ej fram till ålderdom, hon ville lefva sig fram få lättnad för ångerns kval annat än vid dit, med all den rätt och den fart och den sitt sofvande barns bädd. Där ville hon invänta, i tårar och på knä, den ingående påskkraft, som det sjudande blodet krafde. Hon hade försökt att vända sig bort, men morgonen. Ty inseglet var brutet: modern hon kunde ej; en kraft, stark därför att den hade stått upp ifrån de döda. var okänd och dold, tvang henne att se dit; att i de tårarna känna igen hennes eget barns stumma anklagelse ropa emot henne — ropa utan stämma — döma utan ord — och neka henne lifvets lycka. Ännu kämpade hon emot — hade då icke hjärtats lifslust rätt, ja, just rätt att svalla så djupt och starkt det mäktar? Kvartalsprenumeranter uppmanas att ofördröj ligen förnya prenumerationen, enär upplagans storlek i god tid må- ste bestämmas och. senkommande löpa risken att bli utan ett eller annat af kvartalets första nummer. Modern erotik. Några bagateller i ett vidlyftigt ämne af A l v a r Arfwidsson. Han tror ej på männens beständighet, han ser egoism i alla våra handlingar. Egoismen kan väl slumra, menar han, men så fort hjärtat kallnar det allra ringaste, vaknar den och bryter sig fram i dubbelt brutala, dubbelt hänsynslösa former. • — • här Hvad en fransk författare tänker om kärlek denne en Men. kvinnans Paris var det för ett halfår sedan ett giftermål, som väckte oerhördt uppseende. Bourget gifte sig.
Du skall ock lägga dig på dina venstra sido, ock Israels hus missgerningar ofvanuppå. I så många dagar, som du ligger deruppå, så länge skall du ock bära deras missgerningar. Men jag vill göra dig deras missgerningars år till dagatal, nämliga trehundrade och niotio dagar; så länge skall du bära Israels hus missgerningar. Och när du detta fullkomnat hafver, skall du sedan lägga dig uppå dina högra sido, och skall bära Juda hus missgerningar i fyratio dagar; ty jag gifver dig här ock ju en dag för hvart år. Och ställ ditt ansigte och din blotta arm emot det belagda Jerusalem, och prophetera deremot. Och si, jag vill lägga hand uppå dig, så att du icke skall kunna vända dig af den ena sidone uppå den andra, tilldess du hafver ändat dina beläggningsdagar. Så tag nu till dig hvete, bjugg, bönor, ärter, hers och hafra, och lägg det alltsammans uti ett fat, och gör dig så mång bröd deraf, som dagarna månge äro, i hvilkom du uppå dine sida ligga skall, att du hafver deraf till att äta i trehundrade och niotio dagar; Så att din mat, som du hvar dagen äta måste, skall vara tjugu siklar svår; detta skall du äta, ifrå den ena tiden till den andra. Vattnet skall du ock dricka efter mått, nämliga sjettedelen af ett hin; och det skall du dricka, ifrå den ena tiden till den andra. Bjuggkakor skall du äta, hvilka du för deras ögon vid menniskoträck baka skall. Och Herren sade: Alltså skola Israels barn äta sitt orena bröd ibland Hedningarna, dit jag dem bortdrifvit hafver. Men jag sade: Ack Herre Herre! si, min själ är ännu aldrig oren vorden; ty jag hafver aldrig, ifrå min ungdom allt intill denna tiden, ätit af något as, eller det som hafver rifvet varit, och intet orent kött är någon tid uti min mun kommet. Men han sade till mig: Si, jag vill tillåta dig koträck för menniskoträck, der du ditt bröd vid göra skall;
Efter en qvarts obehaglig väntan, kom Maria ut färdig klädd, enkel men nätt som vanligt; men hon var blek, hennes ansigte bar tydliga spår af qväfd vrede. I samma ögonblick utkom äfven fadren från sitt rum, och frågade om vi voro färdiga att gå. Hedda syr ännu på sin klädning, svarade Maria tvärt, och vände sig bort. Jag erbjöd mig att gå och hjelpa henne; Maria gjorde en rörelse liksom att hindra mig, men fadren kastade på henne en ogillande blick och öppnade sjelf dörren. Det såg bedröfligt ut derinne. Hedda stod blossande röd, halfsnörd och okammad, och tråcklade ett bredt rödt sidenband i fållen på sin hvita klädning. Hon hade haft många motgångar, sade hon, först när hon skulle kläda sig, blef hon varse att klädningen krympt i tvätten, hon hade då skickat efter band; redan fastsydda såg hon att de sneddade sidorna voro mycket längre, och måste sprättas upp. Maria hade ej det ringaste hjelpt henne, «bara grälat.» Jag insåg lätt huru det kunde hjelpas, och snart var Hedda klädd; när vi kommo ut i salen, stod Maria redan påpelsad. Hon var hela aftonen utur humör, såg stolt ut, var snäsig mot systern, tvär mot mig; hos Hedda syntes snart intet spår af missnöje. Hvilken skilnad på rum och societé! Här syntes ganska få af dem som voro hos Smittens, både af damer och herrar, med undantag af militärer. Med godt utrymme, skön upplysning och god musik, blef dansen här ett nöje, på det förra stället förekom den mig som ett tröttande dagsverke. Jag dansade en rysk kadrilj med Karlowitsch. Damen till venster hade en så utringad klädning, att jag blygdes på hennes vägnar. Karlowitsch blef säkert varse min förlägenhet, ty han vände sig så, att han bortskymde henne; men i ronden såg jag de andras försmädliga blickar, och kände sjelf, huru jag rodnade. Karlowitsch sade högt nog, för att höras äfven af andra än mig:
Att vi nu kunna göra det utan fara, är till en del hans verk. Friherre Wrangel har sagt, att flera personer finnas, som bidragit till den sakernas ordning, som infördes 1809, och hvilka äfven borde komma i fråga till något vedermäle af Nationens erkänsla, i händelse den begärda pensionen blefve Landshöfding Järta beviljad. Derpå får jag svara, att jag, så vidt det på min ringa röst ankommer, aldrig skall glömma hvad Fäderneslandet är skyldigt desse män. Jag medgifver, att den grundsats, enligt hvilken Utskottet Den 12 Julii f, in. afstyrkt pensionen, är riktig, hvad Embetsman i allmänhet angarmen skall ej undantag göras vid detta tillfälle, och om så behöfves, något öfverseende hafvas med sådane brister, hvilka vanj ligen vidlåda snillen, så vet jag i sanning ej när undantag skola kunna äga rum. Jag yrkar derföre återrerniss af Betänkandet, och ber att få hemställa till dem, sorn'önska bifall derå, hvad svar de tro, att Riksens Ständer skolat gifva, om man vid 1800 eller iSog årens Riksdagar frågat dem, huruvida man borde gifva Herr Järta pension, i händelse han deraf skulle komma i behof? Utan tvifvel hade svaret blifvit jakande. Vore det väl nu dem, som redan då voro här tillstädes, eller någon af oss andra värdigt, att 1820, då händelsen inträffat, jäfva de tänkesätt man tillförene hyste för Herr Järta, och, efter mitt begrepp, icke haft skäl att ändra. Jag var icke så lycklig, att kunna deltaga i den tidens händelser; men äfven jag njuter frukten af Herr Järtas bemödanden, och skall aldrig glömma att erkänna det. Friherre fVrangel■ Ogerna talar jag örn min egen person. Jag undviker det, så mycket som möjligt; men då jag blifvit upplordrad att äfven omnämna min Fosterlands - känsla, frågar jag en och hvar inom detta hus, om mitt sått att handla gjort mig mindre vårdig medborgare af en fri Stat?
Om sa skulle hända, at 2:ne Uevisiansr skulle emellan Riksdagarne inträffa, sä anse Utskotten der blifwa nödigt, ar den sednare kevisionen bör hafwa tilgang til de föregående Revisorers krotocoller och Handlingar; men at öancooch Riksgälds Fullmägrige mage af Kevisorernes befattningar och handlingar erhålla annan del, än den kevisorerns, i afseende pa Werkens styrelse och förwaltning, finna nödigt at dem meddela, anse Utskotten desto mindre wara lämpeligt, som saoam skulle i manga fall wid en Revision kunna lägga hinder i wägen för et friare och otwungnare behandlande af de förekommande ärender. Riksens Högloft. Ständers egen pröfning underställes alt detta ^vördsammeligen. Stockholm den ii Mars iZio. Pa Högloft. Ridderskapets och Adelns Ledamöters wägnar k^erm. 6/lIenborg. Llaes kleming. Pä Högwördige Präste-Srändets Ledamöters wäg nar I. ImgLtaäius. knävig öilörnsr. * Pä Den 14 Mars. e. m. 645 Pä Wällofl. Borgare-Ständets Ledamöters wäg nar Larl kr. k.ÄNclber§. k4. kalkmsn. Pä Hederwärda Bonde-Ständets Ledamöters wäg nar Lrie kruss. A. Hindersson. dl. kröäelius. krojeÄ til InstruÄion för Riksens Ständers Revisorer öfwer Statsr Lancooch RiksgäldsWerken. § 1. Wid början af hwarje Revision öfwer StatsMerker stall der äligga Kongl. Stats - Lomoiret, ar lil de tilförordnade Revisorer aflemna en berättelse om Stars-Werkets tilständ och förwaltning för den tid som dä kommer at Revision undergå, och hwilken, hwad första Revisionen angär, kommer at beräknas ifrån och med innewarande är siler i8lv. §. 2.
Utskottet öfvergår derföre till upptagande och besvarande i möjligaste korrthet af de i andra rummet omnämnde anmärkningar, i den ordning, i afseende på ämnets serskilda delar, Utskottet följt uti dess förra Betänkande; och förekommer således först Utskottets förslag, rörande Kronoskjutsen, hvaremot följande anmärkningar blifvit gjorda: å en sida, att den af Utskottet till bibehållande föreslagna väntningstiden af 12 timmar icke skulle vara af behofvet påkallad, utan att hellre borde stadgas 6 timmars väntningstid, men utan all betalning; å en annan, att väntningstiden borde bestämmas till 8 timmar utan, samt \ timmar emot betalning; vidare att körningstiden, af Utskottet föreslagen till arne timmar på milen, icke för alla årstider och väglag vore lämplig, och att vid dess bestämmande afseende jemväl borde fästas på lassets tyngd; att stadgas borde, det icke mer än högst 3 Skäf finge vid det bästa väglag lastas efter ett par hästar, hvilken tyngd borde höst och vårtid, då vägarne äro svårare, nedsättas till högst 2 Skäf; att Besv. och Oecon. Utsk. ondassningstiden blifvit af Utskottet för korrt tilltagen; att något ansvar borde åläggas vederbörande emottagare af Krono-effecler, som onödigtvis och blott med beräkning på egen beqvämlighet uppehålla aflevereringen, så att ali väntning, som öfverskred en timme efter transportens framkomst , borde betalas med väntnings-penningar efter Gästgifveri-stadgan, forbonden fritagen att derom tvista med emottagare!!, sorn inför sina autoriteter finge urskulda sig om han vore oskyldig till uppehållet eller, i vidrigt fall, sjelf vidkännas hvad, som lill Forbondens förnöjande alltid boide af Kronobetjeningen utbetalas; att
Sp reng t porten, Jac. Willi.; Af en så varm vän af vårt sjöförsvar som Amiral Nordensköld hade jag visserligen icke väntat mig att betänkligheter skulle framställas emot ett förslag, som utgår och betraktar saken från en, jag vågar säga, storsinnt synpunkt, nemi. att lägga den liktigast säkra grunden för sjöförsvaret genom bildandet af en coopvaerdi-flotta; ty utan att vi äga en sådan, befaratjag att vålt murinväseude icke hvilar på en fast grundval. Det är äfven en annan åsigt, som utgjort en stödjepunkt för behandlingen af denna fråga. Det bär nemi icke undfallit Utsk;n att en högst vigtig näringsgren inom landet, nemi. handel och sjöfart, under närvar, förhållanden icke befinner sig på en gynnsam ståndpunkt, men Utsktn hafva å andra sidan bemärkt alt en återvända från denua mindre gynsamina ställning börjat vi>a sig, och man har trott att rätta tidepunkten då vore att icke försumma de åtgärder från Statens sida, sorn under sådana omständigheter kunde befordra en förbättring af vår handelsmarin , sorn vid alla tillfallen ar af så stor vigt för oss. Jemväl hafva Utsk:n haft den åsigt, att del är hällre att måhända något frikostigt befordra sådana föremål, soto omfatta upplysning och bildning; ty af alla de utgifter, som Staten bekostar, är del tvifvelsutan inga, som i rikare mätt återskänka Slaten sina förskotter. Detta må gälla såsom ett skäl hvarföre Slatsoch Ekon.Ulsktn icke tvekat alt lemna de anslag som fordras för alt i detta vigliga mål komma lill eli resultat, som man åsyftat. Jag niimner blott detta för att för Pi. o. Ad. ådagalägga, att man måhända skulle kunna hemta andra skäl för Utsktns behandlingssätt af denna fråga, än det att Utskrn skulle vilja gynna någon enskild varfsägare.
Hans Excellens, Herr Justitie—Stats—Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Siats-Ministern för Utrikes ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhraeus, Wallensteen. Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist. Departements-chefen, Stats-rådet Grefve Gyldenstolpe, uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner lill Rikets Ständer, nemligen: 2:o angående utbyte af indragna Militie-boställena JM 1 Steglinge och JM 8 Plöninge vid Skånska Hussar-regementet mot Höganäs Stenkolsverks egande andelar i Kronoskattehemmanen JM I Vestra Klappe och J\s 1 Östra Klappe i Malmöhus län. Enligt Stats-rådets underdåniga tillstyrkan läcktes Kongl. Majit i nåder gilla ofvanberörda förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, samt förordna, att nådiga Propositioner, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo A. Ekman. Kongl. Maj.ls Nåd. Prv\>. Jt; 2!), ii M 29. Anli. lill Exp.-Ulsk. d. 22 Dec. 1836, kl. 11 f. m. Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Stander, angående pension från allmänna indragnings-staten för Majoren M. L. hessing; Gifven Stockholms Slolt den 21 November . 1856. IIos Kongl. Majit har Majoren i arméen, Kapitenen vid Hallands Infanteribataljon och Riddaren af Kongl.