Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af allt delta föregående följer ; ali, före dr 2778, 1 oäkta barn föddes för hvarje 34:de äkta; j6 Bil. till LngZJtskottets Betänkande N:o logi att, nu före år 1828, 1 oäkta barn föddes fö? hvarje 14Ide äkta; att, då 285 barn, sorn ungefärligen svara mot 750,406 personer, hvarmed folkmängden 1825 öfverskjuter folkmängden 1775, dragas ifrån 1059 barn, 775 barn återstå, hvilka, såsom oäkta mördats eller i vanskötsel spillts årligen , de senasts åren ; att, uti lika folkmassa} 318 oäkta barn blifvit directe och indirecte liksom mörda* de, årligen, före 1778, men icke mindre än 773 så mördade årligen, per me* dium, det sista tiotalet, näst före 1828; att således nu mer än dubbelt flera oäkta barn födas, än före 1778, och att bar-i namorden (om detta namn får nyttjas) äro årligen nu mer än dubbelt så manga, so/n före 1778. Nu ftågas : är nämnde Kongl. Bref skuld till allt delta onda ? Jag svarar härtill, ja } utan allt betänkande. Hvad s:dra, 3.dje, 4:de,‘ 5:te och y.de momenten af ifrågavarande? författning angar, synas de vara oskyldige} men också öfverflödiga : Desto farligare ärq lista, 6:te, 7:de och 8;de momenten; ty; d» Bil. till LagTJtskottets Betänkande N:o iog. 17. de vålla Iifs-splIlan och laster just derföre,' att de förbjuda forskning efter namnen på oäkta barns mödrar.
En sådan stiftelse, organiserad efter ungefär enahanda a38 1) c 11 7 Mara e. m. grunder, som Prins Carls inrättning, utförd i «å stor seala, att faderoch moderlöse eller fattige sjömans söner, under eii viss ålder, från alla Rikets sjöstäder der kunde intagas och uppfostras, skulle, på samma gång som den lemoade näringarna, synnerligast sjöfarten, en väl uppfostrad och dertill från spädare åren danad ny generation idoge medborgare, äfven i krigets stund skänka trogne försvarare åt det land, som vårdat deras ungdom; och välsignande1 skall den adle Ludvig De Geer från högre rymder se ned på den lefvande minnesvård , en tacksam efterverld upprest till hans ära. Skulle sjömanna-sällskapet gilla detta directionens förslag till minnesvård öfver Ludvig De Geer, så torde en comité böra nedsättas för att utarbeta fullständigt förslag, med hänseende tili inrättningens organisation, kostnad, lämpligaste sättet för medels anskaffande, och till en erforderlig garanti att medlen blifva använda endast till det afsedda ändamålet; hvilket förslag, jemte den blifvande directionens utlåtande deröfver, torde af sällskapet i extra sammankomst ytterligare granskas. Bilaga Litt. B, Förslag. § '• Inrättningen stiftas till tacksamt minnes bevarande af Louis De Geer. Dess ändamål är, att emottaga och uppfostra fattige eller aflidne sjömäns barn till nyttige medlemmar i samhället. § a. Sådana barn från 8 till i t års ålder finna inträde i denna skola. Ansökningar till inträde böra, åtföljda af prestbevis och läkarebetyg, inlemnas till inrättningens direction, som åge rätt pröfva barnets antaglighet, enl. det särskildta reglemente, som för direetionen blir utfärdadt. Sjömän kunna äfven emot särskild betalning vinna inträde i skolan för sina barn, i enlighet med samma reglementes stadgande. Den blifvande direetionen bestämme afgiften för dessa betalande barn. s 3.
Så vidt jag rätt fattat mellin - Den 15 Juni c. m. ningen af de ifrågavarande besluten, så är betänk. redan bifallet af 3 Stånd, d. v. s., om man sammanlägger de beslut, som blifvit fattade öfver det förra betänk, i ämnet och öfver det nu föredragna. Jag anhåller att Hr Ridd.Secret:n, som har diarierna i siu hand, måtte upplysa om icke så förhåller sig. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, alt förhållandet med detta mål var, alt målet blifvit ålerremilleradt af R. o. Ad. samt BorgareSt., första gången målet förevar, men bifallet af Presteoch BondeSt:n. Nu hade BorgareSt. bifallit utlåt. Nto 5g6 och BondeSt. lågt detsamma till handlingarna. Hr von Hartmansdorff: Således hafva 3 Stånd redan afgjort frågan. Jag får dock förklara, det jag vidbtifver min redan yttrade mening om billigheten att gifva åt denna tjensteman det arfvode, som riksg.fullmäktige föreslagit. StatsUtsk. har i detta afseende uppställt grundsatsen, att icke vilja ändra sitt tillstyrkande i de händelser då a RiksSt. stannat emot 2. Denna grundsats är dock helt ny bos StatsUtsk., kanske icke i4 dagar gammal; ty vid flera tillfällen och föl' icke längesedan har StatsUtsk. funnit sig föranlåtet att ändra sitt första tillstyrkande, ehuru 2 Stånd stannat emot 2. Jag tror skäl hade varit att göra det äfven nu, och yrkar afslag å betänkandet. Frih. Gederström, Jacob: Jag instämmer med den sista talaren och begär afslag å belänk. De anmärk:r, sorn 8ro gjorda mot den obillighet, som det första betänk, innehåller, äro icke vederlagda genom detta sednare. De skäl Utsk. anfört för vidblifvande af deras förra tillstyrkande, äro ganska nya till sin beskaffenhet, icke under riksdagen tillämpade, och aldrig tillämpliga. Hr Prytz, Lars Adolph: De upplysningar, som vid återremissen blifvit lemnade inom detta Stånd af Hrr riksgäldsfullinäkliges ordförande, Frih.
Jag skall skildra den stearinbelysta scenen och med dramatisk kraft framställa, hur frö- ken Laura drack en klunk — bittervatten, som jag tömt på den här flaskan, hvilken du varit nobel nog att stjäla ur mitt husapotek. » » Morbror, snälle, gode morbror skona mitt namn och rykte för — mammas skull! » » Min syster skulle nog föredraga en utskrattad dotter framför en själfspilling. Men då klockan slår tio i dag är du färdig att tillträda din plats; jag skall tala med prestfolket, och med godt samvete kan jag vittna om dig, att du kan sköta ett hushåll, om du — gitter. » » Kära morbror, var barmhertig och omtala ej detta för någon — icke för presten! Jag lofvar att lyda! » Laura vred i skam och ångest sina händer. Morbrodern såg pröfvande på henne. » Nå väl, jag skall tiga med detta upptåg. Men du är sådan, att det ej nu lönar sig att med dig tala om synd, Gud eller verklig ånger. Det säger jag dig dock, Laura, » tillade häradshöfdingen med förkrossande all var, » att om du skulle vara så förhärdad och nedsjunken i fåfänga, själfviskhet och ett vanvettigt begär efter ryktbarhet, att du fortfarande leker med själfmordsfantasier och därmed förledes att bära hand på ditt eget lif, så har du nu mitt domarord uppå, att jag, utan ringaste hänsyn till släktskapen, skall låta svepa din syndakropp i ett gammalt lakan, lägga dig i en omålad kista och låta dig i tysthet begrafvas afsides på kyrkogården, så som lag och ordning bjuda. Och for alla händelsers skull skall jag ställa om, att detta mitt ord uppfylles, äfven om jag ej själf är här på jorden och kan inlösa det; och lita du på, att tidningspressen ej skall komma att - förhärliga dig, ifall du blir en själfspilling. » Häradshöfdingen blåste ut ljusen, tog alla breflapparna samt en del af blommorna med sig och lemnade rummet. Klockan tio samma förmiddag infann sig en blek,. ung kvinna i häradshöfdingens enskilda rum.
Sparre föreslog, att försöka skrämma en hans slägting af samma namn, uppfödd af sin morbror, framlidne riksrådet Tessin. Unga Sparren hade lust att pröfva om den äldre frändens hjerta sutte på rätta stället. – «Nej, kära Henrik,« – föll konungen i talet – «det går icke an. Det kunde blottställa mig sjelf, om en högre embetsman, min egen hofkansler, blefve föremål för åtlöje, derest han, af skrämsel, bure sig alltför dumt åt.« – «Jag skulle heldre vilja qväsa fursten« – tog Munck till ordet. – «Han är ännu ej något annat, än en nybakad «Erlaucht«, men håller till godo att bemötas med alla en «Durchlauchts« utmärkelser.« – «Må ske!« svarade konungen. Och hela denna skara af utsväfvande sällar hastade under fönstren af Hessensteins rum. Man kan icke föreställa sig ett ohyggligare skrän, än det, hvarvid fursten, nyss insomnad, uppvaknade. En jamade, en annan tjöt, en tredje grymtade, den fjerde råmade, den femte hvisslade, o. s. v. När ändock ingen rörelse förmärktes derinne, tog Munck en liten sten och kastade sakta mot fönsterrutan. Hessenstein, som vaknat vid oljudet af kattmusiken, höll sig stilla i sängen tills stenen klingade mot rutan. Med blixtens snabbhet kastade han då af sig täcket, grep någonting som fanns i den bredvid sängen stående kommoden, sprang till fönstret, öppnade det hastigt och tömde innehållet öfver dem, som stodo nedanför. Baron Munck blef nästan sköljd; de öfrige – konungen icke ens undantagen – öfverstänkte. De togo samtlige flykten, medan fönstret tillslöts och fursten ånyo gick till sängs50. – «Det här var just ett angenämt äfventyr, min kära Adolf; det är åtminstone rättvist, att du, såsom upphofsman, fick brorslotten i afkastningen,« – yttrade kungen.
Alt nuvar. lagföreskrift försätter qvinnan i allmänhet uti en svär ställning inom familj-lifvet, gör henne ofta lill en träl åt snikna och härda slägtingar eller förmyndare, och qväfvcr hos henne känslan af sitt värde, det kan icke förnekas, och upplyste män hafva derföre länge i frat för en förändring i della missförhållande. I det förslag till ny civil-lag, som Lagcomilcen afgifvit, finnes en sådan föreslagen, och jag föreställer mig derföre, all en viss ålder, t. ex. 25 är, i lagen hofde bestämmas för ogift qvinnas myudighets-lillstånd. För mig är det väl alldeles ofattligt, hvarföre en qvinna, som vid 15 års ålder blifvit enka, just för det hon varit gift, möjligen några dagar eller veckor, förvärfvat så mycken erfarenhet och förnuft, att hon kan jemföras med den 21-åriga mannen och vara öfverlägsen i förstånd den 60-åriga ogifta qvinnan; och jag skulle således vara benägen tro, alt enka icke borde få anses myndig förr än åtminstone vid samma ålder sorn mannen. Men då likväl flere förhållanden göra en sådan inskränkning af enkors nu stadgade rätt betänklig, vill jag blott öfverlemna den delen af frågan till Utsk:s upplysta pröfning, utan alt föreslå något bestämdt villkor af ålder, o. s. v. Jag vågar således härmed föreslå följande nya redacliou af cap. 19 Arfda-b:n: 1 §. Man vare myndig, dä han fyllt 21 år: är han gift, in nan lian denna ålder uppnått; vare ock dä myndig. 2 §. Ogift qvinna vare myndig, då hon fyllt 25 är. Enka vare myndig ändå att hon den åldern icke uppnått. Om hustru, sorn frän mannen lagligen skild blifvit och icke uppnått 25 år, skall gods sitt sjelf värda, det må af do marens pröfning bero. 3 §. Kan den, som omyndig är, genom eget arbete sig något förvärfva, råde deröfver sjelf, dä han eller hon 15 är gammal är. 4 §. Den vanvettig är, staude alltid under förmynderskap. 5 §.
måste underskrifvas. För en vansinnig hustru OSCAR. Hör hvad jag säger, Oscar. Det här papperet REKTORSKAN. eger mannen full handlingsfrihet. Skrif under sjelf! Jag! härma. Violas namnteckning är inte svår att efterOSCAR. REKTORSKAN. Du talade således inte i yrsel nyss, min mor! Hvad menar du? REKTORSKAN. OSCAR. förbrytares alla talanger. Ingenting. Jag beklagar att jag inte har en REKTORSKAN. OSCAR (bittert). Det borde du ha nu. jag hade så många »ärftliga» anlag att taga reda på. Mamma, mamma! REKTORSKAN. Jag inser det men jag visste aldrig att (sjunker ned på en stol) Seså, tårar till på köpet! sjelf. Viola hade rätt. Det är du, som gjort mig till hvad jag är. Det är du, som aldrig tröttnade att påpeka mannens förstfödslorätt. REKTORSKAN. OSCAR. Ja. jag må väl gråta öfver dig, öfver mig OSCAR (stiger upp). Förebråelser? Svaga själars nödankar. Förlåt mig! Jag har ingen annan att föreREKTORSKAN. brå än mig sjelf. arbetar. Förstår du då inte, att det är för dig sjelf jag Alm måste ge oss anståndstid när han OSCAR. Säg honom... får se det här papperet. är en krossad man, min mor? Låt mig vara i fred! Ser ni då inte att jag REKTORSKAN. OSCAR. Har äfven du blifvit vansinnig? Nej, klok till min olycka, klok! _________ Tionde Scenen. DE FÖRRA. VIOLA. Hjelp, hjelp, mitt barn dör! Hvad fattas honom? VIOLA (hastigt från renster). OSCAR. andas. Kommer då inte läkaren? (Oscar rycker Gud! Du kan inte vara så grym! (Sjunker ned på en stol.) REKTORSKAN. Jag vet inte, jag vet inte! Han kan inte VIOLA (vridande händerna). till sig sin hatt och skyndar ut). O, min Gud, min den onaturliga makan tätt i spåren. Dör Alf blir felet ditt.
Till jemförelse må ock nämnas att. ifrågavarande lagsökningsbalans vid 1861 års utgång uppgick till 63,050 R.dr 59 öre, hvadan densamma under nästlidet är förminskats meri 12,441 R:dr 94 öre, eller med nära 20 procent. Balansen frän år 1861 af Diskont-verkets inom linien förda fordringar, grundande sig på lån mot hypothek af löpande lörskrifningar. utgjorde Runt 24,242: 49. hvilken summa under är 1862 blifvit förminskad genom influtna inbetalningar ä 715: 26. till ett vid 1862 års slut återstående belopp af R:mt 23,527: 23. Uti 2 vid Stockholms och 1 vid Westerås Rådstufvu-rätter anhängiga konkurser äro under äret bevakade 3 lån mot hypothek af löpande förskrifningar å tillsammans 5,901 R:dr 42 öre. C. Utlåning mot hypothek af aktier och publika papper. Vid 1861 års utgång uppgick beloppet af utestående dylika lån, oberäknadt ett inom linien fördt. ä 807 R:dr 48 öre, till R:mt 258,410: — Under är 1862 äro 95 stycken lån utgifna å tillsammans 430,930: S:gr 689,340: — hvaremot under samma tid inbetalningarne utgjort 473.190: — så att till innevarande är 1863 blifvit utbalanserade lån å en summa af Runt 216,150: — På utsökning berodde vid 1861 års slut, utom ofvan omförmälda inom linien förda län. hvarå någon afbetalning under ar 1862 icke egt rum, endast ett lån å 800 R:dr. hvilket under årets lopp blifvit till fullo 1 iq videra dt. De för ofvannämnde 95 särskilda län hypothiseradc säkerhetshandlingar haf - va utgjorts af: Antal Summa lån. Riksdaler. Smålands dito dito - 19. Antal Summa lån. Riksdaler.
Utaf en af styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader uppgjord tablå inhemtas, bland annat, att, i den nion företagen hinna blifva färdiga, vägomläggningar, hvilka under åren 1845, 1846 och 1847 blifvit af statsmedlen understödda med 369,598 r:dr 1 sk. 2 r:st., skulle komma att verkställas till ett ungefärligt arbetsvärde, enligt uppgjorda kostnads-förslag, al 489,650 r:dr 25 sk. 3 r:st., och hvarigenom tillsammans omkring 473,343 alnar väg inom riket blefve omlagde och förbättrade; varande för dylika företag, enligt föregångna undersökningar och upprättade förslag, erforderliga ytterligare från det allmännas sida 346,190 r:dr 44 sk., utom anslag för undersökta väg-arbeten, derom planerne ännu icke hunnit utarbetas; — och har E. K. M., uti Dess nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof iöreslagit, att Rikets Ständer måtte, för ifrågavarande föremål och med bestämmande af vissa iakttagelser, anvisa 166,666 r:dr 32 sk. årligen i tre år, eller tillsammans 500,000 r:dr. Enligt Rikets Ständer meddelade upplysningar, hafva ansökningar om statsbidrag för omläggning och förbättring af backiga samt anläggning af nya vägar blifvit till betydligt antal af menigheter gjorda; och då sådana arbeten, utom det att derigenom beredas tillfällen till arbetsförtjenst för den fattigare befolkningen, äfven i väsendtlig nion bidraga till rörelsens och transporterneS underlättande och spridande af välmåga i landet, och således torde framför öfrige af E. K. M. i sammanhang härmed ifrågasatta arbeten böra understödjas, hafva Rikets Ständer, så vidt de för handen varande inskränkta tillgångarna. sådant medgifva, ansett sig böra till förstbcrörda arbeten anslå fortfarande bidrag af allmänna medel, samt i öfverensstämmelse härmed beslutat att till E. K.
[33g] En ung flicka med gladt o. jemt lynne kan erhålla ett godt hem hos Plats som skrifbiträde eller en bildad familj på landet, nära stad, sällskap o. hjelp i familj önskas af en mot att lemna undervisning åt en 8 ung flicka af god familj. Svar till års flicka. Snart svar t. » Ingrid », Grena. » Josefina », Iduns redaktion. [345] [343] Hvardagar ' / sS — 7z4. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. Moltagningstid helgfria dagar 10 — 2 och 4 — 6 e. m. OBS! Verkställer allt, som hörer till tandläkarekonsten. Idn. kottar endast en kr. för qvartaiet, b * ' ordring * a " g. Inberäknad. Anordnar hvarje qvartal pristäflingar för sina prenumeranter. Annonter Wottaga » genom 8. Qumaeiius annonsbyrå iOc / i no * r«daktlOn » r » till 2 6 öre pr 4-spaltlg petltrad ( Profyer iostnaåsfritt. jKlädningsRepisitioaer fraktfritt. Fr. MarcusJ O Ds.! Ett aiDnai modeKongl. Hofleverantör Mm t y g e r plansclier Mfoljer. Stockholm. S U C H A R D. 17 Guld-^och Silfvermedaljer. SuchartTs Chocolat. Idun Stockholm, Iduns Fredagen den 29 november 1895. N:r 48 (415) Prenumerationspris p r å r: Idurt ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktör oeh utgifvare: FRITHIOF Träffast säkrast kl. 2 — 3. tid är pånyttfödelsens. SAÅ nya V JQ?
— SMforen för brannnnd tillloert* ning od) förfötjning 44. Unberb. ffrifroelfev i Seimttningöfrd* gor 45. Sing. förhöjning i beloppet af be lätt reatifabta förbinbelfer, Santén bör inneljafioa 46. — SanfoloinftenS antoänbanbe . 46. — ntfträctning af Santofuttmäf* tigcb rätt att topa od) fät ja toep — Scloppct af Sanfenb beljätlnin* gar å utrifcb ort 47. — Santenb £dne — Slftöningöftaterne för Santcnö Embetb* od) Sjenftentän famt betjente 50. 85 § 41. Sing. föräitbrab organifation af §ty* potl)ctö Santoärcn* ben 50. § 43. Sing. föränbring i föreffrifterne rö* raabe äftcnftapöftillnnb 50. § 44. — tillftyn d förloaltningen af omtyn* bigö egenbom 51. § 45. — inffräntning af rättigheten att börba jörb d lanbet 52. § 46. — uppf)äfiuanbe af 7 Sop. Stygg* ninga*Satten 52. § 47. — nty Sonturé*£ag 52. § 48. — nty författning röranbe lodrb af bob mand bo 53. § 49. — nty 8ag om tioårig prcefcription otty om drbftämning
Utskotten haft lill sitt första ögonmärke, uti den föreslagne begränsningen af sedel-emissiomm, vunnit en garanlie mot förluster på Bankerne och deras rörelse, hvilken, då den lika mycket stärker dessas credit, som allmänhetens säkerhet, sä myc - 4 Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtandej N\o 5, let mindre ansetts böra rubbas, som Utskottens ifrågavarande stadgande fullkomligt öfrerensslämmer med det beslut, hvaruti Rikets Ständer vid förlidne Riksdag, efter många öfverläggningar, i denna fråga slutligen stadnade. 10 §. Då tvifvel tilläfventyrs kunde uppstå, huruvida medel, som Banken på Creditiv upplånat, eller som genom deposition till densamma influtit, borde inbegripas under det belopp, som Bank eger högst upplåna; så hafva Utskotten, till förekommande af allt missförstånd härutinnan, ansett nödigt, att sådant bestämdt uttrycktes; och då Utskotten våga tro, att §:n, sådan den lyder, tydligen återgifver denna mening, har den blifvit bibehållen oförändrad. Att den egentliga fördelen af Bank-rörelse skulle gå förlorad, oin npplåningsbevisen ej blifva löpande, hafva Utskotten icke kunnat inse. 11 §. Det torde tillåtas Utskotten att erinra, det såväl lånetiden, som räntan endast blifvit vilkorligt bestämd, eller så vidt Bank skall ega vid utlåning förskottsvis afdraga räntan; och hafva Utskotten så mycket heldre ansett sig böra vidblifva de i dessa afseenden gjorde bestämmelser, som Utskotten, i fråga om lånetiden, gått en medelväg emellan de härom yttrade olika meningarne, och beträffande räntan antagit samma procent, som för Riks-Bankens rörelse är bestämd. Och torde det icke vara mera afvikande från Lag, att enskilde Banker tillerkännas rätt till straffränta, än att Riks-Banken en sådan förmon åtnjuter. Skyldigheten alt utgifva denna högre ränta grundar sig dessutom på ett emellan långifvare och låntagare träffadt frivilligt aftal, som icke bör vara mindre bindande än andre contract; dock hafva Utskotten icke ansett nödigt eller lämpligt, att densamma beräknas för längre lid, än högst 6 månader.
Lifvade af samma anda, går Ridderskapet och Adeln de stundande Rådplägningarne till mötes, och skall, med Fäderneslandets bästa till sitt enda ögonmärke, utan alla enskilta afsigter, troget och verksamt understödja hvarje förslag, som dertill leder. * Ridderskapet och Adeln ber det Vällofl. BorgareStåndet vara försäkradt om Dess upp» rigtiga högaktning och tillgifvenhet. Sedan Deputationen afträdt uppropades dea Deputation, bestående af 12 personer, sorn under - Den 26 November *7 der Herr StatsRådet, Grefve Adolph Göran Mörners anförande borde till de öfrige Stånden framföra Ridderskapet och Adelns hälsning, men hvilken Deputation dock ej skulle afgå förr än Preste-Ståndets Deputation tiil Ridderskapet och Adeln ankommit. Anmältes och emottogs en Deputation från det Högvördiga Preste-Ståndet, anförd af Biskoppen öfver Linköpings Stift, Doctor Carl von Rosenstein, hvilken sålunda hälsade Rodderska* pet och Adeln: Högvälborne Herr Grefve och LandrMarskalk! HögloH. Ridderskap och Adel! Till Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Högiofl. Ridderskapet och Adeln frambär Preste-Ståndet, genom Oss sine Deputerade, sin vördsamma hälsning, uttrycket af sin sanna högaktning och tillgifvenhet. Oförmodade omständigheter hafva påkallat detta Riksmöte. Riksens Ständer åtskildes för 2:ne år med de bästa förhoppningar. Europas lugn var nyss förut återstäldt. Sverige, förenadt med ett tappert och redligt Brödra-Folk, såg sin sjelfständighet försäkrad , sina gränsor tryg. gade, sin gamla vapenära återvunnen, sin utländska Riksskuld betald, Folkets skatter förminskade; och grunden troddes lagd till NärinRidd. och Ad. Tacksamhet ten, vördnaden, den undersåtliga kärleken, sammanknyta
Örn angifvet fynd åligge tullkammaren att göra anmälan hos Konungens Befallningshafvande i lånet, som om bergningen låter kungörelse tre gånger införas i rikets officiela tidning. Kommer egare inom år och dag, sedan sist kungjordt var och visar sin rått; tage han sitt åter, emot det att han till den, som bergat, utbetalar kostnaden för godsets bergande, kungörande och vård, samt den bergarelön, som domstol kan pröfva skåligt att bestämma. Kommer han ej, tillfaller bottenfynd och gods, i öppen sjö anträffat, den som bergat, men strandvrak tillfälle KroBih. till R. St. Skrifvelse, N:o 164. nan, elter afdrag al bergarelöu och kostnader för dess bergning och vård. Kan hvad bergadt och angifvet är ej vårdas utan fara för försämring, skall det vid offentligt utrop försäljas och de influtna medlen i länets ränteri nedsåtta3. öm Försäkring. Allmänna bestämmelser. § 186. Föremål för försäkring är hvarje interesse, som kan i penningar uppskattas och är beroende deraf att fartyg eller, last icke förloras eller i värde förminskas till följd af de faror, som under sjöfart kunna uppkomma. Aftal, som innefattar egenskap af vad om sjöresas utgång, vare ogildt. § 187. Isynnerhet kunna följande föremål försäkras; fartyg med allt dess tillbehör och utredning; frakt; gods och varor; bodmeripenningar jemte premien, hafveribidrag, och för fartygs behof eller för haveri upplånta eller förskjutna medel; andra fordringar, hvilka efter lag eller till följd af särskildt aftal böra gäldas ur fartyg, frakt och gods; förmodad vinst ä varor; provision å varor; den fara, försäkringsgifvaren åtagit sig (återförsäkring). Försäkring af ett bland dessa föremål inbegriper icke försäkring af ett annat. § 188.