Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtskottets den 19 sistledne Augusti under N:o 428 aflåtne, samt den 25 öerpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående RiksStåndeng serskildta beslut, i fråga om ökadt anslag å Stat för Kongl. Bibliotheket. I sammanhang härmed, upplästes PresteStåndets ProtocollsUtdrag af den 27 sistledne Augusti, hvaraf inhämtades, att bemälte Stånd accederat till Ridderskapets och Adelns samt BorgareStåndets, i detta ämne, fattade beslut; Ridd, 0, ÅdH Prof. VIII, Band. 6 82 Heil x September e, nit enligt hvilketutom de redan å Stat anviste 1000 R.-dr, ytterligare 2000 R:dr komma att för Kongl, fiibliotheket anslås. Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog, att sedan denna fråga, såsom nu mera af 3:ne Stånd bifallen, icke behöfde till Förstärkta StatsUtskottets afgörande öfverlemnas, Statsutskottets Memorial mätte läggas till handlingarne. Bifölls. Fötedrogs å nyo Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottets den 19 sistledne Augusti under N:o 169 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, om Directioners inrättande till Cavallericts beklädnad m. m. Herr Anckarfuärd, Augn fl: Jag misskänner icke den goda afsigt, hvarom OeconomieUtSkottets nu upplästa Betänkande vilnar, och jag värderar äfven Utskottets Bemödande, att genom bestämda föreskrifter bereda lindring uti de Rustandes onera , men jag tror likväl den lindring , man sökt vinna, derigenom vara i minsta nion tillvagabragdt. Till styrka för denna öfvertygelse anhåller jag att få framställa pen 1 September e, mi n Hagra anmärkningar.
Stadsnämnden har väl en byrå, der arbetssökande skulle få anmäla sig. Men med undantag af en och annan särskild åtgärd, som denna nämnd vidtagit för att bereda arbetsförtjenst medelst stensprängning och dylika sysselsättningar under vintrarna, och hvilket varit ganska förtjenstfullt samt jemväl något lindrat nöden, ehuru jemförelsevis få de varit som deraf kunnat sysselsättas, så har någon anvisning till arbete i öfrigt ej kunnat lemnäs vid den omnämnda byrån, som icke ens hålles ständigt öppen. Resultatet häraf är, att det nästan alls ingen hjelp finnes t. ex. för hustrur med flera barn, hvilka midt i vintern ligga sjuka utan tillgång till föda ii Den 4 Januari. och ved. De kunna ej vända sig till annat än församlingarnes fattigvård. Församlingen ömmar visserligen för dem och söker att gifva dem något; men jag känner speciell, att beloppet af hvad en församling kunnat lemna sådana olyckliga, vid flera tillfällen har inskränkt sig till en portion fattigsoppa om dagen (och jag lemnar derhän huru mycken kraft ligger i denna fattigsoppa), samt dertill en kappe potatis och ett halft mått ved för hela vintern. Hvilken mensklig möjlighet gifves det väl, att en hustru med 3 till 4 barn skall kunna föda sig härpå! Följden häraf är ock, att den enskilda barmhertigheten påkallas af de fattige och tiggeriet uppstår, denna beklagliga utvext på samhället, så förderflig för moraliteten, emedan den sätter den tiggande i ett förnedrande och slafviskt tillstånd till sina medmenniskor och alstrar benägenhet för sysslolöshet samt lögn och hyckleri, som sedan lätt draga alla andra laster med sig i sällskap. Då uppstår dessutom det förhållande, att den som är gifmild verkligen löper fara att, såsom jag för en stund sedan sade, blifva uppäten, under det att den hårde, som ingenting vill gifva, kan undandraga sig och gå fri. Detta kan dock ej vara det rätta. Den rike bör betala, hvar och en i proportion af sin förmögenhet, så att det ej beror af slumpen, eller hvad man kan kalla ett frivillighetssyStem, att lemna sådana bidrag eller icke.
Ännu talade de en stund i det höga ämnet, tills orden icke mera kunde motsvara känslorna och Irene och Stella blefvo tvungna att återgå till den synliga verlden. När Erik och Harald inkommo funno de att flickorna redan voro gamla bekanta, och dermed kunde de icke annat än vara belåtna. – Ser Erik och ser Harald, att Stella inte alls mera är rädd för Irene. Och fröken kallar jag henne allsintet. När Stella så sade, klappade hon med sina små, hvita händer Irenes skära och fina kinder. Ja hon nästan bultade dem, men taflan var vacker. Hade Irene nu haft ett halftannat tiotal år mera, så hade man sagt, att en öm och svag mor, efter någon liten förebråelse, som hon gjort sin goda men bortskämda dotter, genom smekningar nedtystades af denna; men, såsom förhållandet nu var, så föreföll hon Harald såsom en ung qvinna, som efter en förseelse emottager tröst och hopp af sin yngre, oerfarna och oskuldsfulla syster. Bundna af taflan, föll det hvarken Erik eller Harald in att bryta tystnaden, men denna bröts af Stella sjelf, hvilken varit taflans och tystnadens upphof. Stilla och säfligt sittande vid Irene, sade hon till hälften för sig sjelf: – Det är besynnerligt att den första jemnåriga flicka Stella sett och talat med skall vara sådan, att Stella redan är bekant med henne och redan håller af henne. – Ännu besynnerligare – inföll Harald – är det om denna första också är den enda sådana. – Jag förstår dig ej, Harald, men kanske förstår Irene. Irene hvarföre säger du ingenting. – Vi ha under tiden herrarne voro borta, roat oss med att bese Stellas klädningar – sade Irene, som i en viss förvirring icke visste hvad hon skulle säga. Harald började tala om vädret, ett visserligen likgiltigt ämne, men egentligen icke denna gång, ty dagens qvalm och vissa moln med obestämda konturer bådade icke någonting godt. Stella bad Irene komma ut att bese Stellas favoriter. De gingo först till hönshuset – äfven på ett kapellansbol kan finnas ett sådant – der Stella visade, hvilka hönor och hvilken tupp hon mest tyckte om; åt dem gaf hon då brödtuggor.
Förordningen den 19 December 282 7, böra förfalla; ined förutsättning hvaraf Utskotten nu gi att öfver de väckta motionerne afgifva deras yttrande. Beträffande således de yrkanden , som blifvit gjoide, å ena sidan, om en obegrän - Lag• samt Allm. Eesv.o. Oec-Utsk. Eet,N:o\$ 19 säd jordklyfning och, a den andra, om inskränk, ning uti de för rättigheten dertill nu gäl-' lande vilkor; så finna väl Utskotten, att ifrågavarande rättighet ytterst hvilar på den rättsgrund, att hvad, sorn ärligen kan förvärfvas, bör ock lagligen kunna egas , samt att en fri och obehindrad utöfning af denna egande rätt bör och måste i hvarje välbeställd! Samhälle främjas och skyddas.
Län, dit afsändningar af spanmål ifrån andra orter ej kunna under största delen af året sjöledes verkställas, och der endast säd af ortens växt kan till utsäde an - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 297-. Tända?, serskildt påkalla inrättandet af Sockneeller District-magasin, oberoende af hvad i andre, mera af naturen gynnade och förnjonligare belägne delar af Riket må anses af nöden, föreslagit: 1:0 alt afskrifning må beviljas af en tredjedel utaf Vesterbottens och Norrbottens Läns skuldbelopp för erhållna undsättningar efter i83_o och påföljande årens missväxter, sådant det befanns vid sistlidet års slut, och med afdrag derjemte, hvad Norrbottens Län beträffar, af den, genom högre pris tV uthorgad spanmål, uppkomna skillnad emellan Statens bidrag och Länets skuldsumma; 0:0 att denna afskrifning, i bägge Länen varder emellan undsättningstagarne fotdelad, på sätt af Landshöfdingen i Norrbottens Län blifvit föreslaget, eller att, sedan en viss andel deraf blifvit hvarje socken medgifven, i förhållande lill hvad socknen i undsättning åtnjutit, borde af vissa inom socknen utsedde Comitei’ade lämpas, först till alla de undsätinings-tagare, hvilka under tiden blifvit alldeles oförmögne att sine skulder godtgöra, och derefter tillgodo-komma -hvarje annan undsättnings^lagare inom socknen, i förhållande till det qvantum spanmål, han lill låns undfått, beräknad t efter det pris, som för hvarje år blifvit den lån tagna. span må lea åsatt; 3:o att återstående skulden roa förvandlas till spanmål, efter de derå förut i hvarf dera
Den, som till sjökrigstjenst är förbunden, må i sitt ställe sätta annan duglig och välfrejdad karl, hvars beväringspligt upphört och icke är öfver 40 år 22 Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 20. gammal; samt i lall han i stället för någon af de i mom. a nämnde personer leges, är välbefaren och skicklig sjöman.» 5:o »De under mom. a nämnde personer äro frikallade från all vapenöfning i fredstid; men de under mom. b upptagne undergå sådan antingen till lands eller sjös, på sätt Kongl. Maj:t derom förordnar.» »Om Eders Kongl. Maj:t i nåder behagar gilla dessa hufvudgrunder för sjöbeväringens utgörande och Rikets Ständer, för deras del, dem antaga, lärer en allmän författning, innefattande äfven de till ämnet hörande reglementariska stadganden, som erfordras, af Eders Kongl. Maj:t i nåder utfärdas.» Uppå Statsrådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla hvad af Departements-chefen på här ofvan omförmälde sätt blifvit föreslaget och hemstäldt, samt i nåder förordna, att nådig proposition i ämnet skulle, i sammanhang med propositionen om landtbeväringen, till rikets nästsammanträdande Ständer aflåtas, hvarom utdrag af protokollet skulle landtförsvarsdepartementet meddelas. Ex protocollo. C. O. Vougt. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 20. 23 Uppgift å de Län, Fögderier, Socknar samt Sjöstäder, hvilkas Beväringsskyldige höra till Flottan. Län. Götheborgs och Bohus Fögderi. Norrvikens Sunnervikens Oroust och Tjörn Socken.
Sanco-Vtshotleis Memorial N.-o 86. i5 *’sam Förordning, och gille samt vedertage ”densamma härmed fullkomligen, att Ban”keu härefter intet annat Foro må vara undergifven, än berörde Hof-Rätt allena, och ”det ulan åtskillnad af svarande eller kärande, eller hvad sak det vara kan, större ”eller mindre, och antingen genom Dom elller Resolution slutas må; dock att hvilkendera Parten som funne sig af Hof-Rättens ”Dom besvärad, må sedan hafva fritt att sö”ka belieficiurn revisionis under Hans Kongl. ”Maj:t, alldeles som Rättegångs-processen det ”förmår och innehåller.” (Banco-Förordn., pag. 10.) B. Kongl. Brefvet till Götha Hof-Rätt, angående Forum för Banken uti Concursmål, af den 17 Fehr. 1742, som, efter åberopande af nyss anförde punkt i 1668 års Riksdags-beslut, innefattar följande, i anledning af den speciela fråga Hof-Rätten anmält ...”Fördenskull, och på det härutin”nan icke någon rubbning må ske i Bandens privilegier, prof ve vi i Nåder skjäligt, ”att, sedan hos Eder blifvit dömdt om för”rnon och bättre rätt till then afstådde egendomen emellan öfrige Borgenärer, må Banden öppet stå uti sitt Foro, som är Svea ”IIof-Rätt, visa sin fordrans beskaffenhet, ”hvarefter bemälde Hof-Rätt kommer att sitt ”Utslag meddela, hvad rum Banken för sin 16 Banco-tJlsJiollets Memorial N.-o 86. ”fordran, ibland de andra Creditorerna egg ”bör. Hvilket J håfven Eder, vid thetia ”och slika förekommande Mål, till underdånig efterrättelse att ställa.”
Krigsfolks misshandling afskrämt hvar och en derifrån*, sä har, säger jag, härigenom Staten sjelf tvungit Jordbrukande Cla-serna där, till både odlings företag och betydlige Confante utgifter» således äfven en mängd af dem till att skuldsätta sig. Om ioco:detals tmkiftade och derföre skuldsatte Bönder i Skåne skola kallas vinglare, så har Staten således sjelf gjort dem dertill. Det var dock icke vingleri, utan för det mästa Penninge nöd som tvang Allmogen där, sistledne efterhöst och vinter, att slagta och sälja sina till en del för Åkerbrukets drifvande nödige kreatur till en sådan mängd, att oxköttet den tiden gälde knappt En Riksdaler Riksgälds Den 33 December. 42 y L:#;det, pä samma tid som det här i Stockholm gälde 4 R:dr Riksgdds L:#:det, och detta oaktadt en ymnig gröda och en betydlig upphandling för Kronans Magaziner. Gängbara priset på Hö var ändå icke 12 sk. Riksgtds för L:ft:det. De ofantliga Summor, sorn åtgingo till värfning för extra Roteringen, stadnade icke en gång qvar i Landet, utan utgingo dcn tiden för en stor del till Dannemark för Bränvin. Hurudant hade väl tillståndet varit, om ej Bönderne i det längsta linderstedt hvarannan, och om ej de fleste enskilte Fordringsägare haft mera consideration för de skuldsattes behof, än Staten sjelf. Sedan underrättelse ankommit, att de andra Respective Ståndens Deputationer voro i Secreta Utskottets Rum församlade, öfverlemnade Herr Grefven och Landttnarskalken Klubban till den äldste närvarande Grefven, Grefve Hamilton, Gustaf Wathier, samt afgick med stora Deputationen till Kongl. Slottet. Herr Munck af Rosenskjöld återtog derefter ordet och uppläste följande:
Lokalen innehkller run1 for bokutlBningen, IBsrum, studieruln och konversntionsrum. I det sistnamnda f8r man sprklra och resonera, htilla samlcviim och foredrag, med ett ord ' vara lika pratsam, som man i de bBda mdra rnBste vsra stum. PB grnnd af foretagets stora, frarnggng hyser man hopp om att framdeles Irnnne iaed detsarniix~ forella li.af6 och restauration till trefnnd och beliviimlighet for inknga foreni~lgensmedlemniar. Man tror sig Bfven kunna oks aatalet nf friglatser for mindre belnedlude men vetgirigan lrvinnor. For n$rveuaade finnas end&amp; 10 f~: iplatser, Inen vid j i b i l e u ~ s f e s t e skiinktes for detta iindamal omkring 2,200 Irr. Ifan hnr nnder .senare h e n pensionerat den, som hinge och nitiskt tjamt foreningen och under senaste hogtidigheten 11ar oclrsB pensionskassan okats med Btskilliga bidrag. Foreningens styrelse ntgores ed 5 personer: froken S. Alberti,)) fqrmtind~; fru E. Gad, selireterare; froken)) Cand. Nag. D Margrethe Thiele, knssor; frolren E. Icimboe och holcen Amette Vedel, litteriira bitrgden. Vid styrelsens sida stBr soln inspelctris froken Miiller, s o n d1tifrBn foreningens borjan stodt den lned rkd och dBd. Att i en stsd med ej storre antal innevBnare Bn IC6penhnn-1n en lzvinlig liiseforening med 1, ' 100 nledleminar kunnnt .bildas, vittnar on1 en ova11Lig torst efter vetando och en lilrn.
Allt var omvårdat. Köket i storstugan var ommålat i ljusblått — en främmande färg här uppe hos oss. I det ljusblå stodo Ragnas röda trämöbler som tunga bloddroppar. Blod och luft — var inte det en bild av deras kärlek? Erik finsnickrade vid fönstret, när jag kom. Han såg nöjd och glad ut, men knappt starkare, och djupast inne i blicken låg historien orubbad kvar. Ragna hade »lagt ut», och blicken hade fått lenhet i sig. Hon klirrade med fötterna på ett nytt beskäftigt vis, som om hon jämt hade brått med att pyssla om någon, och under hakan hade två små kärleksgropar bildat sig. Hon hade fått jord på vingarna! Roligt var ju känna sig tycka om att bli välkomnad, fast ... Nå, svallvågor betyda ingenting; deras natur är att dö, när de vidröra land! Ragna bullade upp till kalas och berättade — vi hade ju inte träffats på slik lång tid — och breven? Ja, det hade inte varit mycket bevänt med dem. Detta var också nytt i henne, att prata så mycket om sådant smått. Erik flickade då och då in fakta på sitt lugna sätt. »Och så du, Stig-skolmästare», sade Ragna, till sist, »ha vi haft två små flickor, du —, och mist dem — nästan strax.» Jag klappade sakta hennes hand. »Åh ja, visst», svarade hon snabbt, »visst sörjde jag, men som man sörjer, när man har allt man älskar på jorden kvar.» Då stack det till i hjärtat på mig, men för hennes skull. Hur skulle det gå, om hon miste honom? Vår Herre tillstädjer ju inte avgudar. På kvällen sutto vi på förstugukvisten och drogo in svalkan från bergen. Så hördes alldeles bredvid oss lärkans klara, fina, ihärdiga sång. Lärksång i augusti, mot kvällen till? Gammal skogsvandrare, som jag är, vände jag ändå på huvudet efter ljudet. Så förbyttes lärkans jubel till koltrastens djupa klunkande, då han »stämmer», så kom bofinkens korta melodi, så domherrens artiga »bjuda upp» och så till sist den gula burskrikarens halsbrytande drillar.
Den, som godkänner Utskottets förslag, att inforselstullen å Alved bör utgöra 24 sk. famnen, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, att den 1 taxan å Alved bestämda införselstull, 16 sk. famnen, bör bibehållas. Voteringens resultat har varit 66 Ja och 52 Nej samt 1 casserad sedel. Som Ja vunnit, hafva Rikets Ständer bestämt införselstullen å Alved till 24 sk. famnen. gz:dra Voteringen, (132:o). Den, som anser, att Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, angående införselstullen å Björkved, eller att den skall förblifva vid Bih. till R. St. Prot. 184S. 4 öaml., 1 /lfd. 2 Band. 27 Haft. 5 H Fontärkta Stats-Vlskottets Memorial, N;0 374- dess närvarande belopp, 24 sk. famnen, bör utgöra contraproposition i den hufvudsakliga voteringen, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, antages till contraproposition Bonde-Ståndets beslut, att införselstullen å jöjörkved skall bestämmas lika med den för utförseln gällande, eller till 1 K:dr 24 sk. famnen. Voteringen har utfallit med 74 Ja och 45 Nej ; i följd hvaraf och då Ja vunnit, följande Proposition bestämts för g3:dje Voteringen (l33:o). Den, som instämmer i Utskottets förslag, att för Björkved bör erlägges 36 sk. tull per famn vid införsel, röstar Ja; Den, det ej vili, röstar Nej. Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, att iuförselstullen å detta slags ved skall utgöra 24 sk. per famn.
Ständer vid innevarande Riksmöte antagit oell gillat; hvarvid likväl Utskotten ansett sig med fästadt afseende, ej mindre på hvad för fremmande Magter och i synnerhet för Brödra-Riket Norrige i detta afseende är stadgadt, än ock hvad Stockholms Stads Grosshandelsoch CoopvardieSkeppare - Societeterne underdånigst anfört i detta ämne, böra punct vis ocb i den Ordning, hvari §§. i ofvannämnde Seglationsordning förekomma, vördsamt föreslå de förändringar och tillägg, som närmast till ändamålet synas ledande. I allmänhet finna Utskotten sig böra hemställa, det sådane i Författningen förekommande uttryck, såsom till ineller utförsel tillätne varor förbjudet eller lofgifvet gods ^ Lurendrägeri o. d. hvilka hafva afseende på det hittills gällande Prohibitiv-Systemet, böra uteslutas eller utbytas mot andra, som stå tillsamman med livad Riksens Högloft Ständer förut i dessa ämnen antagit eller understält Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. Då stormar, lugn eller strömsättningar kunna göra omöjligt för Sjöfarande, alt be - Betankanden. Stämdt följa de i i Art. i §. angifne inlopp, till der uppräknade Städer och Hamnar, och de trafiquerande, genom den minsta afvikelse härifrån, sålunda äro hlottstälde för chicaner och ansvar, dem de sjelfve ej vållat, föreslå Utskotten, att i och 2 Mom. i samma §. måtte utgå, och i deras ställe stadgas: Att Skeppare, som komma från Utrikes ort, och ernar sig till Svensk Stapelstad eller Hamn, skall vara pligtig att nyttja lofliga eller rätta farvatten, under behörigt iakttagande tillika af hvad Quarantaines-Författningarne stadga och ej taga annat inlopp, än der Krono-Lotsstation elier Tull-Bevaknings-postering finnes.
Om nu detta är ändamålet med lagstiftningen rörande Privat-banker, — och jag vågar tro, att ingen sakkunnig skall bestrida, att så är — så följa deraf tvänne vigtiga slutsatser: den ena, att, oberoende af den personliga ansvarighet, hvartill delegarne förbindas, synnerlig vigt måste läggas på beskaffenheten af den materiela eller reela säkerhetsmassa, hvilken skall utgöra den särskilda garantien för en Banks förbindelser till allmänheten; den andra, .att, så snart dessa vilkor för bank-rörelses öppnande äro uppfyllda, hvarje stadgande, som på ett af godtycke eller misstroende bestämdt sätt söker inskränka en Banks naturliga rätt att gifva sin verksamhet den utsträckning, förhållandena tillåta och tid och omständigheter påkalla, är på en gång både orättvist och skadligt. Det är icke endast genom en öfverdrifven försigtighet man vårdar en plantas friska lif eller ingjuter uti nyttiga institutioner den välgörande kraft, hvaraf de voro mägtiga. 1 båda fallen fordras dertill ock fördomsfri välvilja. Med ledning af dessa åsigter tillåter jag mig att här nedlägga de i min tanka mera vigtiga af de anmärkningar, till hvilka förslaget gifver anledning. Uti 7 § godkännas äfven aktiebref, utan något undantag eller närmare bestämningar, såsom antaglig säkerhet för den del af grundfonden, som icke inbetalas kontant. Jag tror, att försigtigheten vid uppställningen af detta moment slumrat. Aktiers värde beror helt och hållet af den alltid skiftande framgången af det lukrativa företag, hvari de föreställa andelar, och företagets vinst och framgång beror icke allenast af affärs-skickligheten hos ledarne, utan ock i ännu högre grad af konjunkturerna. Aktiers värde kan under en längre tidsföljd alltså blifva mycket fluktuerande och egnar sig således ej till god säkerhet lör det ändamål, här afses. Måhända hade ock närmare bestämning rörande det värde, hvartill intecknad egendom högst borde få såsom säkerhet godkännas, icke varit ändamålsvidrig; åtminstone hade en sådan bestämning varit mera befogad, än åtskilliga af Utskotten föreslagna inskränkningar i afseende å sjelfva bank-rörelsen. Uti 9 § föreslås minimi-valören för Privalbanks-sedlar till 6 R:dr 32 sk. Banko.
Ridr. öre. Vaktmästaren J. E. Alik. till Exp.-Utsk. den 26 Okt. 1860, kl. 1 e. m. Memorial, angående öfverlemnande till Kongl. Mayl af det nya Reglemen tet för Riksgälds-konloret. (R. A.) Som det af nuvarande Stats-Utskott uppgjorda och till största delen af Rikets Ständer redan pröfvade och godkända förslag till reglemente för Riksgälds-kontorets framtida rörelse och förvaltning, synnerligast med hänsigt till verkställigheten af de å Riksgäls-kontoret anvisade utbetalningar, innehåller åtskilliga närmare föreskrifter, än Rikets Ständers derom till Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelser, så torde Rikets Ständer jemväl böra meddela Kongl. Majit kännedom om hvad sålunda blif - Stats-Utskottets Memorial JM 227. vit i detta reglemente stadgadt; hvadan, och då ett särskildt exemplar af meranämnde reglemente, efter dess fastställande af Rikets Ständer, icke hinner att före riksdagens nu förestående slut utskrifvas och till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, Utskottet anser sig böra hemställa: att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad under de sednare riksdagarne iakttagits, måtte uppdraga åt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, att ofördröjligen, efter riksdagens afslutande, till Kongl. Maj:t å Rikets Ständers vägnar, i underdånighet aflemna en bestyrkt afskrift af ifrågavarande reglemente, med undantag endast af de delar deraf, som handla om Riksgäldskontorets styrelse och betjening. I händelse denna hemställan varder af Rikets Ständer bifallen, torde Kongl. Maj:t, genom underdånig skrifvelse, af Rikets Ständer underrättas om det uppdrag, Fullmägtige i Riksgälds-kontoret derigenom erhålla. Stockholm den 26 Oktober 1860. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860.