Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande till dem öfversända för de fattiges bispringande under farsotens härjning; att desamma derföre i allmänhet emottagils och betragtats såsom gåfvomedel; att de dermed upphandlade likkistor blifvit använda för begrafning af sådane i farsoten aflidna personer, som icke efterlemnat den ringaste tillgång; att det dertill erforderliga Siats-Utskottets Utlåtandej IV.o 3'S. 5 betydliga antal likkistor endast härigenom kunnat anskaffas; att den anmärkta afFöringen af ifrågavarande belopp grundade sig på Kongl. Maj:ts Befallnings hafvancles meddelade uttryckliga tillåtelse och öfverensstämde med det fastställda formuläret till redogörelser för de erhållna förskotten; att, i anseende till den allmänna fattigdomen inom dessa församlingar, det vore oinöjligt att derstädes tillvägabringa de sammanskott, som erfordrades för de yrkade ersättningarnes utgörande; att i sådant afseende någon annan egentlig tillgång, än den för invånarnes uppehälle oumbärliga fiskredskapen, icke förefunnes; att endast i yttersta nödfall en del af förskottssummorna blifvit använd till anskaffande af sjukföda åt utfattige, som eljest troligtvis måst dö af svält; samt att åtskilliga utgifter, hvilka varit af den beskaffenhet, att de bordt af allmänna medel godtgöras, blifvit bestridda genom communernes enskildta bidrag. Med afseende å nu anförda omständigheter och enär Kongl. Majrts Befallningshafvande vitsordat, att ifrågavarande medel blifvit begagnade till utgifter, som af behofvet varit i högsta måtto påkallade och till hvilkas bestridande bidrag af enskilda personer svårligen kunnat erhållas, helst befolkningen i flera af förenämnde församlingar till största delen utgjordes af medellöse fiskare, har också Kongl. Commerce-Collegium, ehuru de anmärkta utbetalningarne icke kunnat, emot uttryckliga föreskriften uti 1831 års Kongl. Kungörelse, af Quarantaines-Commissionen godkännas till ersättande utaf de under dess förvaltning ställda allmänna medel, likväl i underdånighet hemställt, att Kongl.
Direktion underlåter att, inom stadgad lid, fullgöra föreskrifven ränteliqvid lill Riks-banken, da Filial-banken skall de af Riks-banken försträckta medel återbetala inom ett år, efter det Direktionen derom af Fullmäktige erhållit uppsägning; och 4:o af den anledning och i den ordning mom. litt. /.) omförmäler. k.) Uti den revision, som årligen bör förrättas öfver Filial-banks räkenskaper och förvaltning under del förutgångna året, skall ett af Fullmäktige utsedl Ombud deltaga. I.) Skulle vid revisionen emot Filialbankens förvaltning göras någon anmärkning, som af Fullmäktige godkännes, bör rättelse i anmärkte hänseendet beredas. Föijer ej rättelse, vare Fullmäktige berättigade alt uppsäga till större eller mindre del den Filial-banken lemnade försträckning till inbetalning inom sex månader. in.) De kostnader, hvilka kunna ifrå■ gakomma för de af Fullmäktige utsedda ombud så väl i och för granskning och förvar af Filialbanks säkerhets-handlingar, som för deltagande i de årliga revisionerne af dess räkenskaper och förvaltning, bestridas af Riksbanken. Såsom försträckning åt de Filial-banker, som, utan ändamål att ersätta upphörd Privat-bank, redan blifvit bildade, är af Riks-bankens medel afsatt ett belopp af 1,500,000 R:dr. Banko-Utskottets Betänkande, N:o 54. 81 samt Mom. q.): »Nämnde belopp af 1,500,000 R:dr bildas dels af de 500,000 R.dr, hvarmed fonden för belåning af publika papper blifvit förminskad, dels af äldre odisponerade vinstmedel, samt dels af den från och med detta års början till och med 1853 års slut inflytande behållna vinst, under iakttagande, att det bestämda maximum för sedelstock härigenom icke öfverskrides; kommande de från fonden för publika pappers belåning anvisade 500,000 R:dr, att härtill begagnas, intilldess desamma erfordras i och för Filial-banker.» Stockholm den 18 Maj 1854.
Begärdes på bordet. Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomna Meimr och Utlåt:n, nemi. från Konstitutions-Utskottet: N:o 8, ang:de verkställd granskning af Stats-Råds-protokm; 316 Den 21 Mars. Stats-Utskottet: N:o 55, i ani. al motion om anvisande af medel till ett vägarbete i Jemtlands län och beredande derigenom al' arbetsförtjenst åt den derstädes i följd af missväxt nödställda befolkning; N:o 56, i ani. af K. Mits Nåd. Propos. angide anslag till beredande af arbetsförtjenst åt deri genom missväxt lidande befolkningen inom Pajala socken af Norrbottens län; N:o 57, angide väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta; Nio 58, angide bestämmandet al dels aflöningen för RiksStåndens och Utskins kanslioch vakthetjening. dels godtgörelsen af vissa kostnader i följd af tryckningen utaf Riks-Ståndens protokir jemte dertill hörande Bihang; B e v i 11 n i n g s - U t s k o 11 e t: Nio 7, i ard. af väckt motion om upphörande af den förde Kongl, persorierne och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet och restitution af de utaf dem erlagda tullafgilter; Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet.: N:o 72, i ani. af återremiss af lltskits Betänk. Nio 40, angide väckt motion orri särskilda föreskrifter i fråga om långtägt å hafsstränderna i Halland; N:0 73, i ani. af återremiss af Utskits Betänk. Nio 50, angide väckt motion om minskning af de för beväringens räk ning befintliga förråder al mindre munderingspersedlar, såsom skjortor, strumpor och skor; samt Nio 74, i ani. af återremiss af Utskits Betänk.
Jag ogillar icke i allmänhet detta förfaringssätt, emedan jag tror det vara hvarje Utskotts skyldighet, att, derest det finnér sig öfvertygadt om någon origtighet i sitt förra förslag, framställa ett annat. Men jag har velat fästa upmärksamheten härå, emedan Utsk., vid andra tillfällen, icke gjort afseende på 2:ne Stånds framställda anmärkn:r, utan återkommit med samma förslag som förut. Då Utsk. likväl nu gjort motsatsen: så måtte det vara okända naturkrafter, som dertill medverkat. För min del, önskar jag, att R. o. Ad. måtte vidblifva det besluf, Ståndet förut fattat, och icke antaga hvad Utsk. här föreslagit, eller dagsverks-räntans förvandling lill penningar, emedan man derigenom skulle råka in just på det system, som här, under sä många Riksdagar, blifvit bekämpadt, nemi. att förvandla grundskatterna till penningar. Ifrågavande ämne har så ofta och omständligt afhandladts, att R. o. Ad. nogsamt känner det. Men jag kan dock icke underlåta att, då vi nu äro på väg att göra ett afsteg från den bana vi hittills beträdt, genomgå vissa hufvudpunkter af frågan, på det Ståndets äldre ledamöter måtte erinra sig deras vigt, äfvensom de yngre, hvilka tilläfventyrs förut icke varit närvande, mätte komma i tillfälle att gifva akt på hvarom frågan är. Persedeln, isynnerhet när han utgör en nödvändighetsvara, är af beskaffenhet, att icke lätteligen ändras i pris. Framför allt är det förhållandet med matvaror, hvilkas värde bibehållas så att säga för alltid, emedan varan hör till lifvets nödvändiga behof. Likaså är det med dagsverken, emedan arbete till all mensklig verksamhet behöfves. Annorlunda förhåller det sig med penningen; emedan de ädla metallerna äro öfverflödsvaror och derföre omvexla i värde. I den mån tillgången å ädla metaller ökas, i samma mån faller penningens värde. Sådan är icke händelsen med matvaror; ty folkökningen är alltid lika stark, och vanligtvis starkare, än tillgången på födoämnen.
Genom antagandet skulle detta förtroende vinnas, enighet och sämja uppstå inom alla klssser och, hvad bättre är, denna enighet skulle gifva åt nationen en sådan storhet och styrka, att den skulle blifva en skräck för våra flender och lända andra nationer till ett herrligt föredöme. På grund häraf röstar jag af innerligaste öfvertygelse för förslagets antagande. Hr von Kraemer, Anders Hobert: Jag beklagar, att denna öfverläggning, som hittills förts på ett så sansadt, humant och för H. o. Ad. i allo så hedrande sätt, genom några af de sednare talarne förts in på personligheternas och de direkta anfallens hetsiga område! Låt oss återkomma till det förra lugna öfverläggningssättetl Låt oss återkomma till saken! Det är någonting eget med denna fråga, något, som jag aldrig kan erinra mig i så hög grad egt rum med något här behandladt förslag, äfven med temligen ovigtiga sådana. Här uppträder den ena talaren efter den andra och — må man ej stöta sig på uttrycket — föreger sig tala för förslaget. Knappt har han dock kommit i gång, förr än afräkningen börjar! Den anmärkningen saknar ej sin riktighet; den paragrafen kunde nog varit annorlunda; det siffertalet är visserligen godtyckligt; men i brist på bättre, så tager han det; den eller den läran, som de med mig lika tänkande påpekat, den hoppas man skall vara ett blott hjernspöke, och så tror man och tror man icke 1 Ja, jag räknade, att en talare trodde och trodde icke trettiotre gånger! Skämt åsido, betviflar jag visst ej dessa Hrr:s ärliga öfvertygelse om nödvändigheten af en representations-reform! Men nog märker man, att icke »deras hjerta är brinnande i dem» för just detta representations-förslag! En representations-reform, hvem vill ej en sådan? Jag vill ett ögonblick göra som mina motståndare, jag vill tro. Jag tror då, att i detta ögonblick ingen meningsskiljaktighet i stort råder här på Riddarhuset. Hvar och en här, eller åtminstone det stora flertalet vill en representations-reform.
Dagtraktamente efter 2 R:dr om dagen torde kunna beräknas till minst 40 R:dr, hvaraf föijer att en enda resa kostar Staten minst 178 R:dr, hvilka gerna kunde inbesparas och användas till aflönande af erforderlig tolk vid hvar och en af ofvannämnde häradsrätter. Härtill kommer att den sålunda från Luleå bortresta tolkens biträde kan under hans frånvaro vara af behofvet påkalladt. Konungens Befallningshafvande upplyser vidare att aflöningen utgått med en kappe korn af hvarje hemmansrök, såsom minimum. Så har visserligen varit förhållandet, men på de sednare 30 åren har aflöningen utgått med 4 kappar från hvarje rök, hvilket kan synas af det transsumt af en skrifvelse från Domhafvanden Carl Eric Stenberg, som jag bär tager mig friheten meddela: 728 Motioner i B onde-Ståndet 1862. N:o åSl. ”Riksdagsmannen J. 0. Almqvist!
Under år 1862 hafva vid Akademien varit anställde 11 lärare, hvilka meddelat Kongl. Musikaliska Akademien. Räkningen öfver Akademiens statsmedel visar följande förb komster och utgifter: jD ebet. Uppbörd: Kredit. Utgifter: Till inköp och underhåll af böcker, musikalier, instrumen - ning, har ej heller föranledt någon erinran å Revisorernes sida. Transport: 61. — 165 Transport: 61. från Strengnäs stift 1 f • » Westerås » 8. » Wexiö » 5. » Lunds » •••• Utaf de qvinliga eleverna hafva varit: från Stockholms stad 63. » Upsala stift 19. » Linköpings » 7. v Skara » -• » Strengnäs » 2. » Westerås » 3. » Wexiö » 1. » Lunds » 4. » Göteborgs » 3. » Kalmar » 1 • » Karlstads » 4. » Wisby » 2. Kongl. Bibliotheket. Bibliothekets kassaräkning för år 1862, utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, innehåller följande öfversigt af inkomster och utgifter: Debet. Dalans från år 1861: Uppbörd: Utgifter: För inköp och inbindning af böcker m. ra. 12,747: 27. Balans till år 1863. Vid företagne besök å de lokaler, hvaruti Kongl. Bibliothekets samlingar för närvarande finnas förvarade, hafva Revisorerne inhemta?, att för nämnde Bibliothek, som år 1768 inrymdes uti en af Kongl, slottets flyglar, redan år 1805 började uppstå behof af utvidgadt utrymme, hvilket för tillfället vanns genom ombyggnad af bibliothekssalens öfversta afdelning. Sedermera hafva tid efter annan dylika, emot byggnadens inredning och plan stridande, nödfallsutvägar blifvit tillgripne, såsom uppförande i de smala sidogallerierna af midtelhyllor, hvilka borttaga mycket af det behöfliga ljuset och gångrummet, äfvensom anbringande uti omnämnde sal af golfhyllor, hvilka likväl sedermera måste borttagas i följd af väckt farhåga för hvalfvens säkerhet.
Än klappar hon tveksamt på klostrets port för att fåfängt söka friden inom dess murar, än stämmer hon, drifven till vansinnets gräns, i underliga syner möte med make och son. Så skådar hon, huru det korsikanska jättespöket kastar sin skugga genom tidsåldrarne, och huru en hvar, i hvars ådror en droppe af Napoleons blod flyter, är dömd att vandra den väg från kejsartronens glans till landsflyktens nöd, där hennes två kära vandrat. Men prins Jéröme, den gamle libertinen, som nu har att vaka öfver namnets heder, ligger i delo med sin son, kring hvilken den åldrande kejsarinnan samlat allt sitt hopp. Och när trätorna mellan dem gå så vida, att de väcka allmän förargelse, då söker hon lägga ett medlingens ord mellan far och son. Europas olyckligaste moder har hon blifvit kallad. Kanske fallets förfärliga djup, kanske minnenas aggande mängd rättfärdiga denna benämning. Mången moder i slott och koja grät väl öfver Men den vina, där häfderna, Teba har sitt barn så bittra tårar som hon. som skönjer spåren af Nemesis Dihon går sin majestätiska gång genom skall dock erkänna, att Eugenie af betalat sin skuld. Emil Svensén. Du Vet ej af död. ' ^Wmmfi^ när drömmar fånga min ser jag förbi skiftande mig ljusa kring skrida tåg, och sig alla en bild, fjärran Din håg, minnens minnen, hvllka blida unga rena, ena som mig och ändock är bilden strålande som doftande lockar, taga och som skära, smeka veka, med sin sinnes från unga djupt i mitt hjärta gömde, åren och glömdt! du mig men * våren, de långa ej förgätet glans sans. Minne slumrar, glad: lena linier mitt Aldrig kära, likna som under Den kom i form af ett mig gifvet uppdrag att i Danmark taga kännedom om därvarande upplysningsskolor för kvinnor, skolor, hvilka genom en oafsiktlig öfverflyttning af namn, blifvit kallade folkhögskolor. Denna resa 1874 väckte hos mig beslutet att följande är under tre sommarmånader blifva lärjunge på en af dessa skolor. törnrosblad, pannans ögon, den ung läppar, år när.
På sednare åren har man dock lyckats konstruera instrumenter, efter hvad jag erfor af redogörelsen för vetenskapernas framsteg, som afgafs för tvenne år sedan på Vetenskaps-Akademiens högtidsdag, så utomordentligt känsliga, att enligt uppgift desamma, ifall ett skålp. salt blifvit upplöst i en vattenmassa så stor sorn hela Riddarholmsfjärden, skulle angifva saltets närvaro. Detta skäl torde alltså få förfalla. Den 25 Februari. Del är dock hufvudsakligen från ren humanistisk eller mensklig synpunkt, som Utsk:t handlat orätt. Utsk:t hade nemi. bort göra så stor medgift, att frågan hade fått blifva af K. Om K. M., efter sakkunniga mäns hörande, inhemtat, att förslaget icke förtjenade något afseende, så hade säkerligen icke heller K. M. vid nästa riksdag framkommit med någon Propos. i ämnet. Att Irågan skulle blifva behörigen utredd, synes mig Utsk:t icke hafva bort motsätta sig. Då nemi. honiöopathien i alla andra länder, utom Sverige, har så många anhängare, och då 4.000 läkare äro homöopather med motsvarande praktik, anser jag denna fråga äfven i vårt land böra påaktas och fordra ett närmare skärskådande, så att man går de personer till mötes, hvilka önska få begagna homöopathien, men nu nödgas begagna en läkemethod, som icke alls öfverensstärnmer med deras åsigter. Ett motsatt förfaringssätt står uti fullkomlig motsägelse mot den humana och liberala anda, som i denna tid uti nästan allt annat ger sig luft. Om t. ex. en person här i hufvudstaden, hvilken anlitar den homöopathiska läkarekonsten, jag antager att detta förhållande inträffar med en tjensteman, förflyttas till någon annan ort här i landet, hvarest ingen homöopathisk läkare finnes, blifver han nödsakad att anlita läkare, till hvilkas läkemethod han icke hyser det ringaste förtroende.
Sill sisdslttaärag ■å Såra» mara o&fe paan ©raellas3| ha?de&tv#rt» pm "Attrhr Btt9. Qes. Ut&k. Ull. N:o nyy, { $ om icke blifvit svårare fin lörr, att få Dis-» contlån. Skulle icke de 4 millioner fastighetslån för en lägre ränta lika hastigt utta* gas, som de 8 millioner Discont lån utgått. Huru långt skulle de förra då räcka? Sedan kanske mången, i hopp att af dessa lån blifva delaktig, dels med kostnad sökt att få sin ograverade jord intecknad, dels uppsagt de lån han innehar, för att få utbyta dem emot dessa måhända i procent fördelaktigare , så skulle han troligen mötas med underrättelse , det redan så många lånesökande sig anmält, att någon vidare tillgång icke funnes ; och då vore den på sin fasta egendom gäldskyldige jordegaren icke hulpen , hvarken med att andra jordegare , sorn haft ograverad jord, ökat de gäldskyldiges antal, eller dermed, att han uppsagt sina lån hos Capitalister, som uti de utgifna Siats-Obligationerna fått en anledning mera , att icke vidare utlåna, utan skrinlägga och speeulera med penningar, hvilka, förvandlade i det nya Obligationsmyntet , gåfvo ränta , der de lågo och voro tillhands, att såsom penningar användas för all slags rörelse; äfven den, gom kunde uppstå genom olika sedelmynt och agio. Denna alldeles ofrugtbara rörelse, räntegifvande för den större capitalisten , på de mindre bemedlades bekostnad, skulle dra» Siå, till Prol. 18l8_ 18JO, s Sami, •» ilidra B;t. tolde H-.t. io Allm, Bis?, o, Otc. lii si. Uti, N:o 177, ga eapitalen från landels verkliga nb' ingar.
Jag ber att få med anledning häraf erinra, att jag icke nämnde hans namn, utan sade, att mina motståndare i allmänhet förvrängt mina ord, och till ett sådant yttrande anser jag mig hafva haft fog, enär jag bestämdt påminner mig, att Hr. Carlheim Gyllenskjöld yttrade, att jag likasom önskade att Juristerue skulle taga en väsendtlig del i alla politiska förvecklingar. Gr. Carlheim Gyllenskjöld: Gr. Sparres sista ord tvinga mig att ånyo begära ordet. Jag tror mig icke hafva sagt, alt Gr. Sparre önslcade, utan att lian syntes önska Juristerne en framstående rol i statshvälfningar, oell att jag icke torde hafva upfattat Hr Gr:ns ord alldeles orätt, bevisas deraf, att Gr. Björnstjerna har upfattat dem ungefärligen på samma, sätt. Då jag nu har ordet ber jag att få göra ett tillägg till mitt förra anförande. Gr. Sparre har vändt sig emot mig och vltrat, att de af mig omtalade »unge Juristerne i Svea Hoflin 11 sjel Iva beklagat sig öfver deras juridiska bildnings bristande grundlighet. Jag tviflar icke derpå utan anser det vara så mycket sannolikare som det är en gammal erfarenhet, att ju mera man vet, desto större anser man sitt vetandes otillräcklighet och önskar dess ytterligare utveckling. Anledningen hvarföre en sådan klagan är temligen allmän tror jag mig af egen erfarenhet-kunna förklara. Jag hade nemi. ämnat att gå mera grundligt till väga med mina Akademiska studier, men jag måste afstå derifrån, emedan jag fann, att den Akademiska undervisningen bedrefs på ett sådant sätt, att man i det praktiska lifvet ej hade någon egentlig nytta deraf. Derpå har Gr. Sparre svarat, att om Akademien flyttades till Stockholm, skulle förhållandet blifva helt annorlunda. Detta är visserligen möjligt, men motsatsen kunde äfven inträffa. Först då man uti embetsverken fordrar en grundlig juridisk bildning såsom vilkor för framkomst på den juridiska vägen, först då blifver förhållandet annorlunda, och detta är alldeleles oberoende af Universitetets läge i Stockholm eller i Upsala. Hr Tham, Carl Wilhelm Äng.:
Om det icke lärer kunna bestridas alt ingen fråga kan förekomma af mera allmän beskaffenhet änden, som bör af alla 4 Stånden afgöras och sedermera lill Konungen hemställas, så torde den lagparagraph vara temligen förbisedd af Frih. Palmstjerna, hvilken bestämmer, att alla allmänna frågor skola af Utskott beredas, innan de kunna komma alt af Ständerna afgöras. För närvar, vill jag icke ingå i någon slags deduetion derom, huruvida det begärda upskofvet kan vara lämpligt eller icke. För min egen del anser jag det i högsta måtto lämpligt, föreställande mig det lill och med vara olämpligt att, då meningarne äro så delade, som de synas vara, ännu åtminstone inom detta lius, den handling som Konungen af Konungslig pligt dertill upmanad, ansett Sig böra framlägga för Ständerna, så handlöst kastas öfver bord, utan att den betänketid som tre år lemna, dessförinnan begagnas, dä grundlagen dertill lemnar tillstånd. Jag tior icke att discussionen i detta ämne bör kunna blifva vidlyftig, i synnerhet som bordläggningen var begärd innan Frih. Palmstjerna yttrade sig och att det således nu blott kan vara fråga om motionens lämplighet att till Utskott remitteras eller icke. Jag är och förbi ifver af den öfvertygelse att remiss till vederbörligt Utskott af densamma hvarken kan eller bör kunna förvägras, på den grund att sådant af lagen medgifves. Hr Cederschiöld: Huruvida det af Frih. Tersmeden väckta förslag bör till Utskott remitteras eller icke, lärer bero derpå, huruvida frågan är allmän eller icke. Mig vill det synas, som borde meningarne derom icke kunna vara delade. Med allmän fråga malle efter mitt begrepp, förstås en sådan till hvars godkännande erfordras icke blott ett Stånds, utan minst 3 Stånds bifall. Då nu för denna frågas godkännande fordras icke allenast 3 utan alla 4 RiksStms sammanstämmande bifall, så kan efter mitt sätt att se, det icke bli fattlig!:, huru denna fråga må kunna annorlunda betraktas än som varande af en allmän beskaffenhet. Jag anser det således vara alldeles gifvet att frågan måste till Utskott Den 11 December.
Bet. iV.-o Sy. lika, der partie-penningar eller betalning på annat sätt erlägges. Herr Brovallius ansåg sig alldelas icke kunna instämma i Utskottets, pag. 3o, intagna beslut derom, att Spannmålshandlande, sorn icke iiro Jordegare s Arrendatorer eller Brukare af Hemman på Landet > skulle taxeras, i förhållande till deras rörelse lika med Städernas Handlande emedan sådan bandel, i Herr Brovallii tanka, icke vore i Författningarna tillåten, Af Eric Persson från Gefleborgs Län: ”Som jag hvarken kunnat eller kan dela lika åsigt med Höglofl. Utskottet uti den förändrade redaction, nu föreslagna iSo §., eller förut 3 Art. 3 §. 20 Mom, pag. 5o af Bevillnings-Förordningen , nemligen att Husbonde skall ansvara Krono-ulskylderna för dem, som på dess egor äro boende och kan föda kreatur, nödgas jag deremot mig reservera , i afsigt att fästa Rikets Höglofl, Ständers uppmärksamhet på ett sådant förirradt beslut, hvilket skulle lända till de vådligaste följder för den fattige och mindre bemedlade fofk-classen, hvilka derigenom komma att fallaFattigvårdarne till last; ly hvilken Jordegare vågar låta sådana per - Bil. till Beviilnings-Utsk. Bet. BT.-o Sj. 69 söner nedsätta sig på sina egor, när lian skall anses skyldig ansvara för dess utskylder till Staten, eller hvarföre skall Jordegaren stå uti mera ansvar för den, sorn. kan föda och eger kreatur, än den som är utan? Den som kan föda kreatur, kan ock utgöra sin skatt till Kongl, Majit och Kronan; äfven får jag anmäla, det jag anser ofvannämnda redaction alldeles öfverflödig, då man betraktar den af Utskottet föreslagna ändring uti i65 §., förut 4 Art. 3 §.