Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Iract, oberäknad t, alt dt, tvingade af magten , betalt mera, än hvad (leid bestämmes, skall det deremot fortfarande vara brutet å Styreisens sida, då RulehuJlarne, utöfver hvad eontraclet innehåller, blifvit ålagde: 1:0 att anskaffa rolekistä och ansvara för krecktens mundering, enligt Kongl, Förordningen den i5 November 1^53, §. 7; 2:0 att beslå medicamenls-penningar till möten och mönstringar, enligt Resolutionen å krigsbefälets besvär 1731, §. 9, och Kongl. Brefvet den 19 December 177 I; 3;o att skjutsa trossen, enligt Resolution å krigs-befälels besvär 1734» §. 63 samt Kongl. Brefvet den 20 Mars 1786; 4:° a(t Kesta fäliskärs-arfvode, när karl antages, enligt Resolutionen å krigs-hefälets besvär 1734, §. 63; 5:o att bygga och underhålla trossboden, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1770; 6:0 att erlägga Passevolance, enligt Kongl. Kungörelsen den 1 December 1812 oell af år iS3o; 7:0 att underkasta sig utsknfmng, enligt Riksdags-beslutet af den 1 December 1812; 8:0 att beslå hälften al munderingen, enligt Kongl. Förordningen den 9 Juni 183o. Elter motionärens förmenande, skulle, sedan kneckte-contractet å magiens sida sålunda är rubba dt, Rotehållarne icke ega qvar några rättigheter, utan i stället mångdubblade skyldigheter, samt 80 §. Regerings-Formen vara åsidosatt, 16 §. af samma Grundlag ej efterföljd, och Konung Cari. XI:s Försäkran om contractets helgd gäckad; på grund hvaraf motionären föreslagit, att Rotehållare inom Skaraborgs
Med den största aktning för de Män, sorn nu utgöra ConstitutionsUtskottet, med samma aktning för demi som sedan Regements-förändringen utgjort detsamma, och med hopp att äfven hädanefter lika aktningsvärde Män skola utgöra det, får jag dock fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de följder, som skulle uppkomma om aö en dag skulle blifva bedragne uti det hopp, om Constitutions-Utskettet ägde stridiga tänkesätti emot Nationens , och om detsamma yttrade sådane, hvilka ej voro öfverensstämmande med Rikets fördel och Nationens frihet. Hvarföre skola vi uti ett möjeligen kommande egenmägtigt Utskotts händer lägga en magt, som tillhör oss sjelfva. Hvarföre underkasta oss ett förmynderskap, som nu öfverflödigt, vi kan hända en dag bittert finge ångra. Den magt Utskottet äger, är redan i min tanka tillräcklig; och jag tror, att det alltid är vådligt, åt Utskotten lemna så betydliga rättigheter. Dern Den 22 April e, m. 48y tillhör att gifva ledning, men ej att styra besluten, ännu mindre att (som syftningen af denne redaction mig synes) hindra all öfverläggning i de vigtigaste af alla ämnen. I följd häraf, får jag i öfverensstämmelse med de öfrige Herrar, som yttrat sig anhålla om afslag å det framställde förslaget, samt om bibehållandet af 107 §:s 2. moment, sådant det varit och är gällande. Många yttrade härtill deras bifall. Herr von Seth, Johan, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N:o 5.J Herr Grefven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall af den föreslagne nya redactionen af 2 Momentet 107 §. RegeringsFormen. Ropades Nej, I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, med ogillande af den nya redsctionen, bibehålla 2. Momentet i 107 §. oföråndrad.
Men då det är otvifvelaktig!, att det är högst angenämt för hvarje ort, för hvarje fläck af Riket, sorn kan få sig tilldelndt något af R. St:s nådegåfvor på detta sätt, så, i samma mån de utdelas, blir del äfven ovedersägligt att många anspråk komma att blifva ganska missbelåtna ined alt icke finna sig ihågkomna och tillfredsställda. Det är på dessa grunder, som jag icke vid detta tillfälle afser anslagets obetydlighet, utan principen, och då jag icke här kan blifva öfvertygad om att något väsendtligt, något betydligt föremål skall kunna för det allmänna vinnas, så mäste det ursägtas mig, om jag finner betänkligt all, tvertemot StatsUtsk;s förslag, lemna min röst till en ökad beskattning på bela Svenska folket, laget i sin allmännelighet, till fördel för en liten fläck, för ett ställe, för ett företag, hvars inverkan lill förmån för det allmänna icke blifvit ådagalagd eller för mig bevisad. På dessa grunder vidhåller jag mitt yrkande, att Ståndet måtte förena sig i min åsigt och bifalla SlatsUlskts förslag i denna del eller afslag till det ifrågavor. anslaget. Nr von Hartmansdorff: Man har yttrat att denna stad ej skulle kunna förkofra sig så alt det lönade mödan gifva den något anslag. Bästa beviset på motsatsen synes mig just bestå deruti, alt staden sjelf, ehuru obetydlig hon må vara, erbjudit sig att bidraga med mera än -jade! af ar betskostnaden. Vi hafva förut denna afton sett exempel på förelag, för hvilka Gr. Anckarsvärd sjelf talat, ehuru innevånarne icke erbjudit sig att lemna ett sådant bidrag. Att staden är liten bör icke vara något skäl att vägra anslaget. Ville man med Gr. Anckarsvärd icke gifva understöd åt andra än dem, som intaga ett betydligt rum, så skulle förmodligen fråga endast blifva om sådana, som ej borde få något understöd. Grefven har ock sagt, att statsanslag ej borde lemnäs åt en så liten fläck. Jag inser icke huru en liten fläck skall kunna blifva stor, med mindre än att de der hafva medel hjelpa den som är liten att blifva större.
I denne samme Z star Ständernes Taleman, lärer böra wara, Landtmarstalkm, och Ståndens Talmän. 27:de §. Grefwe la clarch?. Konungens Propositioner om Stats - Werkets tilständ, lära wäl ej pä annat sätt kunna Ständerna meddelas an hwad s8 och 109 g. Z. Regeringsformen stadga, endast syneS mig den tilläggning nödig, innom 14 dagar ifrän Riksdagens början. Herr^otbiisb. Uti denna Z. omtalas wäk huru förhällas Eall, när Konungen will meddela Riksens Ständer nägon Proposition rörande Grund - Den 29 Augustt. IZ09 Grundlagars och öfrige Lagars stiftande eller förändring.- men i hela Riksdags-Ordningen har ätminstone icke jag funnit ett Ord nämndt, buru^Riksens Ständer skola lämna Konungen Deras swar uppä dplika Propositioner eller hw d Ordning derwid bör iakttagas; ehuru sadanr är stadgadt i 87 §. af Regeringsformen, dit denna omständighet icke hörer. 60 Z. i Projectet til Riksdags-Ordningen kan ej hit appliceras, fastän den spnes innehälla nägvt hags stadgande r detta afseende. Den hänwisar til 8a § i Regeringsformen , som äter expedierar den forskande til 87 m-en härigenom winnes icke någon bestämd föreffrift i Riksdags-Ordningen. §011, pä flera ställen föreskrifter uti en och samma sak finnes bäde i Regeringsformen och uti Projectet til Riksdags Ordning; tror jag för min del, at denna sräga ej bordt utur Riksdags Ordningen uteslutas, säsom helt och hällit dithörande och ej til Regeringsformen. Friherre IckIjenci-Lntx, Proposition angäende Etats Werket torde Kongl. Maj:t i Räder wilja lämna sist i4 dagar efter Riksdagens utbläsande, pä det Stats-Utskottet snart mätte komma i actlvitet, och Riksdagen icke onödigtwis förlängas. Wid 23 §. gjordes ingen anmärkning. 29 T.
Befallningshafvande beträffande grunden för beräknandet af omförmälda utskyld i kontanta penningar, att, ehuru, efter den för ränteförvandling i allmänhet vedertagna beräkning af sednaste tio års medeltal af markegången, ett mansdägsverke skulle komma att motsvara endast 29| sk., likväl och enär dagsverks-lönerne i orten under en följd af år visat fortsatt benägenhet att stiga, så att för fem af de sex sista åren, och deribland 1850 och 1851, markegängspriset varit till 32 sk. fastställdt, någon lägre förvändlingsgrund än efter sistnämnda pris icke måtte antagas, helst skäl icke syntes vara för handen att till enskildes fördel förringa de för en embetsmanna-korps’ aflöning beräkneliga tillgångar. Öfver nyssbefäfde 12 Slats-Utshottels Utlåtande, N:o 307. förslag blef den 20 Juli 1852 Kongl. Kammar-kollegii underdåniga utlåtande infordradt. Detta utlåtande, afgifvet den 28 November 1853 och åtföljdt af en utaf Kongl. Kammar-kollegium uppå förekomne anledningar från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äskad förnyad förteckning å jordlotterna under Elfsborgs kungsladugård, deruti jemte andra rättelser den tillförene föreslagna jordskylden, eller grundräntan, blifvit nedsatt till 4,19 Ij mansdagsverken, innefattade, tillika med omständlig redogörelse för Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes yttrande och förslag, åtskilliga anmärkningar och rättelser, hvilka likväl ej inverkade på hufvudfrågans bedömande; och hade Kongl.
Krigs-academien, StatsUtsk. har fästat R. St:s uppmärksamhet å behofvet af en förändrad organisation af Krigsacademien. Redan långt för detta har fråga uppstått om denna academis förändring till en tillämpnings-skola. Alt detta dock hittills icke kunnat ske, härleder sig från det skick, hvari våra elementar-läroverk befunnit sig. Detta torde bäst bevisas deraf, att de enskilda skolor, som tid efter annan blifvit bildade, till meddelande af den undervisning i militär-ämnen, som fordras för att, enligt K. M:s nåd. förordnanden, vinna competence till officersbefordran, likväl alia måst inrätta förberedande classer för de ämnen, hvarpå den militära undervisningen skulle grundas. Då dessa skolor icke kunnat undvara sådana förberedande classer, har detta icke heller varit möjligt för Krigsacademien; och torde det böra tillläggas, att ynglingar, som vid högre lärdomsoch apologistskolor genomgått till och med rectors-ciass och derifrån medfört ganska vackra betyg, icke kunnat vid Krigsacademien insättas, högre än i i:sta classen. Om ock tiden nu skulle anses vara inne att tillvägabringa en sådan förändring, som den ofvan omnämnda, och K. M. dertill skulle gifva sitt nåd. bifall; så kan den likväl, såsom Utsk. ganska riktigt säger, endast ske successive, och är det af Utsk. tillstyrktaanslag i alla händelser fortfarande behöfligt. Utsk. yttrar sig ”icke hafva förbisett nödvändigheten, att, "vid K rigsacademiens upplösning i dess nu var. form, en ”mindre del af det för densamma beviljade anslag afsattes,. ”för att användas till bildande af sjöcadetter för flottans "behof.” Svårt är att fatta rätta meningen af detta yttrande. Anser väl Utsk. alt sjö-officerarnes bildning bör ske vid Den 7 Maj f. ra. 3o5 vid en särskild läroanstalt, som af anslaget för Krigsacademien skulle bekostas? I sådant fall kan jag, för ingen del, förena mig i Utsk:s tanke. Ändamålsenligast och för Staten minst kostsamt är onekligen, om arraöens och flottans befäl bildas vid en gemensam krigsskola.
Denna räkenskap, hvilken i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, är visserligen i afseende på uppbörd och utgifter under året riktig och behörigen verificerad, men genom upptagande af oriktiga balanser från föregående år och åtskilliga felaktigheter i bokföringssättet framstår förhållandet med skulder och tillgångar till nästföljande år helt olika mot hvad det i sjelfva verket befinnes. Verkliga ställningen inhemtas af följande tabell: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Balans till år 1860: Skuld . 2,172: 75. Credit. Utgifter: Aflöning och dagspenningar 15,812: 54. Pro vian tering 19,248: 98. Ved och lysning 4,936: 80. Inventariers upphandling och underhåll 12,111: 82. Balans till år 1860: Antalet å sjukhuset under revisionsåret vårdade patienter har, enligt Direktionens underdåniga berättelse, utgjort: Qvarliggande vid 1858 års utgång 163. Inkomne under året 1,638. Qvarliggande vid årets slut 128. Sjuknummern i medeltal per dag har uppgått till 165,16. Underhållsdagarne, derunder de sjuke njutit vård och spisning, utgöra för året 60,282. § 2. Sjukhuskommissarien C. W. Lindström har den 31 December 1859 utqvitterat 408 R:dr R:mt, enligt uppgift utgörande rest å 1858 och 1859 årens anslag till Garnisons-sjukhusets bibliothekskassa, men någon redovisning öfver denna kassa finnes icke Garnisons-sjukhusets räkenskaper bilagd. Salpeter-fonden. Räkenskapen, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, utvisar följande förhållande: Debet. Transport: Skulder Credit. Balans från år 1858: Skulder Utgifter: Ordinarie aflöningsstaten Expektansstaten Pensionsoch gratialstaten Ersättning för personella kronoutskylder Provisioner Uppbördskostnader Transportkostnader : Diverse omkostnader Balans till år 1860:
Den i andra Alternativet föreslagna anstalt, att hindra Öfverassignering genom det åläggande för Assignanterne att till Banken insända så kallade Avis-listor, så snart några Assignationer af dem utställas, blef redan under 1818 års Riksdag, afen Ledamot innom Vällofl. Borgare-Ståndet yrkad, och af då varande Banco-Utskott med vissa modifica tioner, (enligt dess Betänkande ]\:o 20 af den 26 Mars nämnde år) tillstyrkt; men, vid den förnyade behandling af ämnet, som föranleddes af de mot samma Betänkande gjorda anmärkningar, fann Utskottet, såsom dess senare Betänkande (N:o 42 af den 6 Maj) innefattar, så många olägenheter för penningerörelsen och den enskilda crediten, af den föreslagne adviseringen kunna befaras, att de ej uppvägdes af den nytta och confroll, Utskottet i dess förra Utlåtande åsyftat; hvarföre Utskottet föreslog alt, vid då gällande författningar om Assigneringen på Banken, utan någon ålagd förbindelse lill Assignationernes adviserande, mätte förblifva; deremot Utskottet då Banco-U t skottets tlåtande N:o 2g. hemställde, om icke en prasscriptionstid borde bestämmas, inom hvilken Assignation ner skulle hos Banken föreles, men RiksStånden stannade i beslutet häröfver Två mot Två, hvarigenom saken i dessvarande skick förblef. Uti sjelfva grund-ideen af en Assignationsrörelse på insatt fond ligger, så vidt Banco-Utskottet kunnat den uppfatta, att Talu ta för en Assignations infriande skall vara deponerad, icke nöd vändigt i den stund Assignationeii utfärdas, men ovilkorligen innan densamma varder till inlösen presenterad. Det är åt denna senare punkt, som controllerne inom Banken böra vara rigtade, och allmänhetens säkerhet kräfver att dessa controller med strängt alfvar handhafvas.
Vid granskning af allmänna ArbetshusFondens räkenskaper för åren 1820 och 1821, hafva vi inhemtat, att Fondens utgifter under dessa 2:ne år öfverskjutit inkomsterna med en Summa af 3,468 R:dr 18 sk. io r:sl., hvarigenom inträffat, att Fondens behållning, som vid 1820 års början varit 24,938 R:d 24 sk.. 5 r:st., deremot vid 1821 års slut endast utgjort 21,470 R:dr 5 sk. 7 r:st.; äfvensom vi funnit, att den minskning i Fondens Capitalbelopp, som under dessa 2:ne år egt rum, dels bör tillskrifvas det anslag af 2,398 R:dr 9 sk. 9 r:st., hvilket, genom Kongl. Maj:ts nådiga bref till Kongl. Commerce-Collegium af den 12 April 1820, blifvit af denna Fond disponeradt för tillverkning afen omgång meehaniska Spinnredskap samt till en apparat för linneväfnaders förädling, dels ock härledt sig deraf, att framlidne Biskopens i Götheborgs Stift, Doctor Win" är ds Enka, under tjenst-året och ordinarie nåd-året efter sin man, fått, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, af Arbetshus-Fonden uppbära det årliga anslag till hushyra, som Biskopen i lifstiden af denna Fond åtnjutit. I saknad af några utaf Rikets Ständer meddelade bestämda förordnanden, rörande meranämde Fond, hafva vi anmodat Kongl, Commerce-Collegium, att upplysa: 556 Riksens Ständers huruvida icke ändamålet och beskaffenheten af allmänna Arbetshus-Fonden, samt de angående förvaltningen deraf gällande föreskrifter, oundgängligen fordra, att Fondens utgifter så lämpas efter dess inkomster, att den i framtiden icke må sakna tillgångar till de behof, för hvilka densamma egentligen är ämnad. Uti svar härå har Kongl.
Med anledning häraf har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, det Rikets Ständer måtte för sin del besluta: att de postdiligenser, hvilka äro afsedda att befordras med gästgifveri-, hålleller reservskjuls, skola, innan sådan skjuts utgår, besigtigas al sakkunnige personer, hvilka böra lemna utlåtande angående det minsta antal hästar, hvarmed sådan vagn får fortskaffas; att bland besigtningsmännen bör vara minst en skjutsskyldig; samt att å vagnen skall utsättas minsta antalet hästar, som dertill må begagnas. Rikets Ständer hafva vid pröfningen af denna fråga inhemtat, alt, enligt E. K. Maj:ts nådiga Bref till General-poststyrelsen af den 21 Juni 1861, diligenserna å de linier, der postdiligens-förbindelser blifvit inrättade, skola befordras å vissa linier vintertiden med tre och sommartiden med två hästar, men å andra linier med endast två hästar under hela året, hvaremot någon förhöjning i betingslegan blifvit bestämd. Det torde emellertid ej kunna nekas, att, till följd af vägarnes olika beskaffenhet i särskilda orter och under olika årstider, del sålunda bestämda hästanlalet måste, med afseende å de ifrågavarande vagnarnes egen tyngd och konstruktion, mången gång beiinnas otillräckligt. De anförda klagomålen af en mängd skjutsskyldige, såväl hos E. K. Maj:t, som nu hos Rikets Ständer, synas ock vitsorda behofvet af den sökta lindringen, som, jemte det den afser besparing af den skjutsskyldige jordbrukarens arbetsmedel, tillika har till mål att skona djuren från en grym behandling; och Rikets Ständer hysa derföre den åsigt, att undanrödjandet af de öfverklagade olägenheterna är af omständigheterna påkalladt. För att emellertid bereda lika rätt till talan åt alla parter, synes den föreslagna besigtningen böra verkställas af en utaf Postverket förordnad person, en skjutsskyldig och en kronobetjent, den sistnämnde utsedd af E. K. Majrts Befallningshafvande, som kunde låta verkställa besigtning å de diligenser, hvilka befara inom länet varande postlinier.
O du folk, som igenom Herran salig varder, hvilken dins hjelps sköld är, och dins segers svärd! Dine fiender skola fela, och du skall träda in på deras höjder. Och Mose gick utaf de Moabiters mark, upp på berget Nebo, uppå klinten af berget Pisga, tvärtemot Jericho; och Herren viste honom det hela landet Gilead, allt intill Dan; Och hela Naphthali, och Ephraims land, och Manasse, och hela Juda land, allt intill det yttersta hafvet; Och söderut, och den breda ängden vid Jericho Palma stadsens, allt intill Zoar. Och Herren sade till honom: Detta är det landet, som jag Abraham, Isaac och Jacob, svorit hafver, och sagt: Jag skall gifva det dine säd. Du hafver nu sett det med din ögon; men du skall icke komma ditöfver. Och så blef Mose Herrans tjenare der död i de Moabiters lande, efter Herrans ord. Och han begrof honom uti dalenom uti de Moabiters lande, emot Peors hus; och ingen hafver fått veta hans graf allt intill denna dag. Och Mose var hundrade och tjugu år gammal, då han blef död; hans ögon voro intet mörk vorden, och hans kinder voro intet förfallna. Och Israels barn begreto Mose på de Moabiters mark i tretio dagar; och de gråtooch klagodagar öfver Mose vordo fullkomnade. Men Josua, Nuns son, vardt uppfylld med vishetsanda; ty Mose hade lagt sina händer på honom; och Israels barn lydde honom, och gjorde såsom Herren budit hade Mose. Och sedan stod ingen Prophete upp i Israel, såsom Mose, den Herren kände ansigte mot ansigte; Till allahanda tecken och under, till hvilken Herren honom sände, att han dem göra skulle i Egypti land, på Pharao och alla hans tjenare, och på allt hans land; Och till all den mägtiga hand, och stora syner, som Mose gjorde för hela Israels ögon. Efter Mose, Herrans tjenares död, sade Herren till Josua, Nuns son, Mose tjenare:
Oaktadt denna bekräftelse, företogs dock, mig ve terligen, inga allmänna mått och steg till försök för hämmande af sjukdomens utveckling eller vård för sådana sjuke, som saknade medel eller anförvandter för om» besörjningen deraf, förr än för några år sedan, då genom Konungens Befallningshafvandes i länet försorg, kommunerna blefvo hörde, huruvida de ville öfverenskomma om bidrag till uppförande af ett hospital eller en vårdanstalt för dessa sjuke; men då kommunerna jemte de årliga underhålls-kostnaderna, nyligen fått vidkännas kostnaden för uppförande af nya lasarettsoch kurhusbyggnader, ansågo de sig icke förmå att göra något för ifrågavarande anstalt, och detta af så mycket mera skäl som de socknar, hvari sjukdomen icke yppats, afsade sig allt deltagande deri. — Emellertid fortfor sjukdomen och synes vara mer i tillän aftagande, åtminBih. till R. St. N:o 291. stone visar det sig så, ty för något öfver 50 år sedan hörde man knappast talas om sådane sjuke, då det likväl nu, enligt provincial-läkaren Herr Doktor Hedenströms afgifna raporter lill Sundhets-kollegium, finnas 75 personer spridda i alla delar af provinsen, och då antagligt är att några finnas, som icke blifvit anmälda eller kommit med i räkningen, så torde med säkerhet antalet befinnas vara ändå högre. Huruvida sjukdomen är smittosam eller ej, är icke fullt utredt; men faktiskt är, att flera fall förekommit der 2, 5 å 4 syskon angripits deraf och ljutit döden, en del efter färre, andra efter flera års förlopp, ulan att deras föräldrar haft denna sjukdom, och utan alt deras makar eller vårdare förmärkts hafva blifvit smittade deraf.
Enka misthushalla eller wan« ivarda sin egendom, är ju wägen öppen för hennes flägkjngar, art i behörig ordning ställa henne under förmyndareJag finner således för min del hwarken någon Laglig eiler billig anledning till art ställa Enkor, som icke fyllr 2t ar under Förmyndare, och da Rid, Derskopet och Adeln under loppet af detta Riksmöte odaqalagt fa liberala tänkesätt, får jag ödmjukast hemställa, huruwida det ma anses lampcligt, att nu förmindfka, eller >ag wagar saga, framoga det täcka Könet d.st i Lag grundade pcb förwarade rättigheter. I följd häraf sar jag ödmjukast tillstyrka, att Högloft. Ridderskapet och Adel» bsallcr de twänue Respccciwe Ståndens ofgifne yrklandrn, hwarigenon» Enka, pä satt Lag bjuder och hiuilö warit wanligk, ma äga, «ut sm egendom frill rada och disponera. Herr von kkausrvolst, Larl tkustaf I^einbolck. Da dessa ämnen sta i nära gemenskap med den förut hos Högloft. Ridderfkapct och Adeln förehssde sraga om dispenser, får jag allenast nämna att jag häröfwer ytrrat mig uti ett särskilt till Lag-Ulstottet ingiswil Memorial , som redan bftfivit här pa Riddarhuset uppläst, och hwilket jag nu endast får åberopa. För öfrigt har j§3 Den 5 Januaru. 2Os jag deu aran förklara det jag till alla desar instämmer Uli Herr von Ltrokircks i dag gjorde tillstyrkanden. Herr Grefwen och) Landrmarfkalken: ef, ter gifwen anlediiing as diecvurserna, torde jag sa proponera afflag ä Lag.U.skottetö Betänkande. Ropades Ja, blandadt med ett och annat Nej. Herr kilirenlrorF, Osspsr Willielm. Lättast tror jag akt Högloft.