Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här gäller att rida sig till konsulatet eller bryta halsen af sig på försöket. Då Annæus Domitius red in på Tripodgatan, var hon uppfyld af menniskor. Men dessa iakttogo en stillhet, som förvånade honom. Hvad betydde det? Hade han kommit för sent? Deruppe på öfversta sluttningen af Akropolis stod en skara af bäfvande åskådare, Krysanteus’ trosförvandter. Annæus Domitius förbannade deras feghet; de hade måhända, utan att röra sig från stället, sett hans hus stormadt, honom sjelf och hans dotter, den af Hedningarne älskade Hermione, sönderslitna af fanatiska Kristianer. Och ändå skulle ett plötsligt angrepp af en beslutsam skara, nedstormande från denna höjd, hafva krossat den sammanpackade hopen på gatan dernedanför. Prokonsuln hade dragit kåpan tillbaka, för att vara igenkänlig för massan. När han banat sig väg ett stycke genom denna och närmat sig arkontens hus, der trängseln var starkast, såg han framför porten till detta en man till häst, omgifven af soldater, hvilkas spjut och hjelmar syntes öfver hopen. Ryttaren var Pylades. – Gif rum för prokonsuln af Akaja! Hvad är på färde? Hvad betyder denna folkskockning? Gif rum, i kejsarens namn! Annæus Domitius ropade detta och lyfte öfver sitt hufvud en breftafla, på hvars skulpterade och förgylda ram man igenkände ett kejserligt dekret eller en regeringsskrifvelse. – Lefve Annæus Domitius! skreks i hopen, ty prokonsuln var Homoiusian och hade alltid bemödat sig om massans gunst. – Lefve prokonsuln af Akaja! Lefve Homoiusion! Dessa rop efterträddes omedelbart af andra, som höjdes längre bort på gatan: – Ut med kättarne! Död åt hedningarne! Den tystnad, massan iakttagit vid prokonsulns ankomst, hade endast varit tillfällig. Man hade lyssnat till en prest, som just i det ögonblicket slutat att tala till folket. Presten hade nu försvunnit genom dörren till Krysanteus’ hus.
Härjemte är att betrakta den högst besynnerliga ställning , i hvilken Hof-Cancelleren befinner sig i Utrikes Departementet. Här är åter ett slags status in statu. Hof-Cancelleren är hvarken Utrikes Ministerns underhafvande, eller dess Collega. Han har ett litet eget Cancelli , som uppsätter notificationer och etiquettehandlingar : en befattning , som i sin natur tillhör en Bureau i Utrikes Departementet} men i Cabinettet har Hof-Cancelleren ingen ting att befalla.' Han äger icke att af Konungens Ministrar infordra någon rapport. Med hvad sakkännedom kan han väl då utöfva det honom ålagde deltagande i öfverläggningarne med Konungen otn Utrikes Arenderne ? I hvad män än personlig ömsesidig välvilja och förtroende nu kunnat neutralisera olägenheterna af en sådan tammansättning , kan sådant aldrig bli ett argument i organisationsviig. För att deri ar - 93, Den 1 December f. m. gumentera rätt, böra vi tvertom föreställa oss , huru det skulle gå, om ett motsatt personligt förhållande ägde rum emellan Utrikes Ministern och Hof-Cancelleren. Att i möjligaste mån göra Statens tjenst oberoende af transitoriska förhållanden , är just ett af organisationens föremål. Allt hvad Hof-Cancelleren nu gör , är idel sådant, som efter sund organisationsprincip evidenter tillhörer andra Embetsman. Inseendet öfver Boktryckerierna tillhör EcclesiastiqueDepartementet. Communicationerne med Riksens Ständer borde tillhöra den FörvaltningsChef, till hvars Departement communicationen hör, och allmänna meddelanden ske genom högsta Ledamoten i Stats-Rådet. Huru skulle Hof-Canc:lleren detta förmå, om en gång vi hinna till den önskliga ändring i Grundlagen, att Regeringens Ombud till alla 4 Stånden utsändas , att öfvervara Debatterne öfver Konon, gens Propositioner, och lemna de upplysningar, som vi nu allena få, och till hvilka alla våra Medständer äro, genom sakens natur och nyttiga ändamål, lika berättigade som vi. Jag tillstyrker Hof-Cancellers-Embetets indragning. Herr von Hartmansdorff:
Jag anser derföre billigt att begagna hvarje utväg, Den 19 Maji. 9 sorn Grundlagen kan medgifva, för att i närvarande ögonblick söka fö-,kona Svenska Folket från ytterligare förökning i Skatt-bör dorna; och förenar mig således med Grefven Spens i den anhållan, att de Respective MedStanden måtte genom Frotocolls Utdrag inbjudas, att på de skäl, som nu blifvit uppgifne , utan afseende på det bifall de förut lemnat till Utskottets provisoriska Betänkande, medgifva, att Bevillningens belopp må förblifva oförhöjdt, så framt, med FinanceRegleringen, andra utvägar skulle kunna utfinnas, till fyllande af StatsVerkets behof, Hans Excelterice, Herr Grefven och Landt« Marskalken förklarade, att den af StatsUtskottet å den förra Bevillnings summan föreslagne tillökning tillkommit genom å tredje Hufvudtiteln uppförde, och af samtlige RiksStånden redan fastställde nya Stats-anslag, samt tilläde, att sedan de öfrige RiksStånden redan bifallit StatsUtskottets Utlåtande , hvilket en gång från Ridderskapet och Adeln återremitteradt, nu vore för andra gången härstädes under pröfning, syntes någon annan åtgärd numera icke återstå, än att, derest Ridderskapet och Adeln ej ville hvarken gilla Betänkandet, eller låta dervid bero, anmoda StatsUtskottet, att, enligt 09 §. Regeringsformen, utnämna vissa Deputerade, hvilka borde hos Ridderskapet och Adela företräda och närmare upplysa förhållandet; hemställande Hans Excellence, hu« ruvida en slik åtgärd, som endast skulle bereda tidsutdrägt och uppehåll för Bevillnings. IO Den 19 Maji. Utskottet, uti uppgörandet af Bevillningens fördelning, Kunde anses nödig. Herr Cederskjöld: I anledning af hvad H.
Det gåsiga i saken är i mitt tycke endast det, att hon ångrar att ha stött honom tillbaka.”245 Mor Knülke, mor Jansson och mor Lans bo i samma hus. En gång hade mor Jansson bjudit Jöns Pers’ på backen in på kaffe. Detta förtröt mor Lans. (Lans’ ha köpt halfva huset af mor Jansson.) Derför stod hon i sin förstugudörr och ropade så högt att mor Jansson skulle höra det: ”Jag kan också sälja halfva huset och sen göra kaffekalas för de store.” Jönsson hade talat om för Elise Trädgård att en af hans vänner varit förlofvad 5 år, emedan hans inkomster ej voro sådana att han kunde sätta bo och försörja familj. Men i hemlighet och med försigtighetsmått hade fästmön och han lefvat som gifta. Jönsson slutade sin berättelse med denna fråga till Elise: ”Gjorde hon rätt i detta? Eller anser fru Trädgård att hon gjort mera sin pligt genom att visa honom till fala qvinnor, utsätta honom för smitta och genom detta sig och sina barn? – Elise svarade naturligtvis ”det vet jag inte.” – ”Men nu äro de gifta och ha starka och sunda barn,” tillade Jönsson med en triumferande slutkläm. Det var roligt att se på Elise Schröder när det blef tal om att jag skulle resa till Stockholm. – ”Ack herre Gud!” och så himlade hon med sina skefva ögon, ”hvad du får roligt der!” – Så sjönk hon sentimentalt halfblundande ned i hvad hon kallar sina ”minnen”. D.v.s. små förstulet sinliga kurtishistorier, hvilka hon efter hand lagat tillhopa af hvad som händt och hvad som möjligen kunnat ske, om det velat sig väl. – Blotta ordet ”Stockholm” har nu för henne blifvit inbegreppet af allt sådant. Att det för mig betyder något helt annat, har hon icke någon aning om. Jag skulle i fullkomlig frihet få råka unga herrar här, det är allt hvad hon förstår. Och derför afundas hon mig. En dag strax innan jag reste kom hon in på bokhandeln med guvernanten med sig.
Det förstärkta SlatsUtsk. har alldeles icke någon rättighet att ålägga oss att företaga BorgareScs inbjudning. Denna inbjudning finnes dessutom icke nu på föredragningslistan, hvarföre all öfverläggning derom är obefogad. Allt utlåt, i afseende på denna inbjudning bör således uppskjutas till dess inbjudningen blifver i vanlig ordning föredragen. Deremot anser jag, då icke allenast af ordföranden inom det förstärkta SlatsUtsk. blifvit anmäldt livad sig inom della Utsk. tilldragit, utan äfven ett prot.utdr. derom från Utsk. till oss blifvit afsändt, alt det är ganska lämpligt, att detta Utsk. äfven erhåller ett svar, och della svar tror jag och böra innefatta någonting annat, äu de enkla ord Hr von Hartmansdorff föreslagit. Gr. Horn: Att jag önskade det inbjudningen varit afgjord, innan voteringen inom det förstärkta SlatsUtsk. företogs, följer tydligt deraf, att jag, då inbjndningen inkom, yrkade, att den skulle omedelbart företagas till pröfning. Denna min åsigt blef dock undertrycki, och R. o. Ad. beslöt att uppskjuta densammas föredragning lills vidare. Del var mig icke heller obekant, att densamma afven inom PresteSt. hvilade oafgjord. Såsom ordförande inom det förstärkta SlatsUtsk., var det min skyldighet alt göra efterfrågan derom. Till följd deraf ansåg jag mig äfven i det längsta böra uppskjuta voteringen öfver dessa frågor; men jag ägde äfven en annan skyldighet, vida utöfver denna grannlagenhet, nemi. att ställa mig till efterrättelse 6g §:n Reg.F:n, hvilken icke medgifver att uppskjuta voteringar inom förstärkt SlatsUtsk., derföre att inbjudningar blifva oafgjorda; ty sådana kunna möjligen ligga oafgjorda till nästa riksdag; och jag vet icke, huru en ordförande inom förstärkt Ulsk. skulle kunna finna någon ursägt, om han, i afvaktan på afgörande! af en inbjudning, dröjde så länge med alt företaga votering, att den möjligen icke komtne ali äga rum under 43o D c 11 39 Maj f. m. loppet af riksdagen.
Embetsoch Tjenstemän . Handlande och Handtverkare Diverse personer utan näring Stadens allmänna Kassa Lindesberg. Hus och Tomter Jord Embetsoch Tjenstemän Handlande och Handtverkare. Diverse personer utan näring Stadens allmänna Kassa Berättelse öfver Örebro län för åren 1842—1847. Uppskattadt värde. a s B d a U5 er o pr Q3 St. E3 TT 03 - ” & ~ iE, TT TT cr. c 3 3 St. Kostnad för Städernas styrelse. Klereci-statens underhåll. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. allmänna besvär. Diverse afgifter, onera och Summa Statsbidrag. Pastorers. Komministrars. Kyrkobetjenings. 1 ; p i 3 0 rst R:dr sk. rst R:dr sk. | rst R:dr sk. rst Rdr sk. Rdr sk. R:dr sk. rst R:dr sk. rst Rdr sk. R:dr sk. 'V: I :~ .! :-i ili:U -i' • li •>! b!> [ V ItW •'! É • . >; •!.t ' x& !):•.■ «i r>i> _ • ; -i» <>) 8 •.. v « ■i... ; no.: - ■0 ■ (Ii f v .1 <■ i ! , f! .v: . i’ «S 01! V; 'lii - :*i i;. i t •••: ■ ■ c-' »t ess Dl ti 81. Kiv: ..sr; - ’ IV. I I v; Otö I ;m ■—Mi raBoSf i t (ii; , —. ■ oe<* <■ <.<: TV.) Ö X • I fOo.t 1.0)0 * - '<» >. Of: ... (ii m — !rU - & 0; CW — Kl ... .. I KONGL MALTS 0 FÄLLNING SKAF VANDES uti ID 11 m l a u i» 0 finn till KOSTCHL. MAJ:
Jag vill söka utreda, huruvida garanti kan gifvas tor ds orubbliga förhållanden, som vilja fastställas, huruvida realisation, som anses för förnämsta medlet till myntbestämningen kan verkställas utan våda, och sluteligen huruvida icke ett varaktigt förhållande emellan Banco - jso Den 17 April f. m. sedlar och Silfver kat etableras utan användande af Realisation. Garantien för ett orubbligt förhållandeskulle vinnas derigenom) att privata actieägare skulle bli delägare i Banken för |:delar och Nationen för f:delar. Skulle pluraliteten bestämma åtgärderna för Bankens styrelse, hade Nationen lagligen samma magt, som förut och kunde, när som hälst förändra Styrelsegrunderne. Skulle åferde private rösteme gälla lika med nationens, uppkomme overksamhet, i stället för verksamhet, och Rikets magtägande Ständer skulle lika så väl kunna bryta contractet med Bankens privata delägare, som de förr kunnat göra det med dem, som i Banken på god tro insatt silfver. Den verkliga garantien för contractets och i följd deraf, myntförhållandets orubblighet, ligger då uti det moraliska band, som nu, mera än förr, skulle anses afhålla Nationen eller Ständerne från en orättvisa. Om än jag ville antaga denna garanti för tillräcklig, skulle ändå de fleste icke anse den så. Bankens Styrelse kunde alltså komma att sakna förtroende. Man anser Bankens fond i Silfver tillräcklig för utväxlingen, men man anser den böra ökas, för att stärka förtroendet. Jag tror också att Bankens närvarande Silfverfond vore mer än tillräcklig för utvexlingcn, om den aldrig varit inställd och således förtroendet al* drig rubbadt, men olika är förhållandet nu. Det Den 17 April f. mi 321 Det nr lått att bibehålla ett förvärfvadt förtroende, men det är svårt att återvinna ett en gång förloradt. Man må antaga, att fonden är 5 millioner och att den på ett eller annat sätt ökades med 3 millioner och såmedelst gjordes vederhäftig efter 120 sk. cours för -|:delar utaf den utelöpande Sedelstocken. Jag tror icke att någon Bank äger i förhållande så stor reel valuta. Men den vöre ändå otillräcklig till inlösen af hela Sedelstocken.
I Utskottets Betänkande N:o 55 äro skälen för upphäfvande af Lagens stadganden, angående summa appellabilis, upptagna, hvadan Utskottet får till deni hänvisa; och vid granskning af ofvanomförmälde skiljagtiga yttranden, i fråga om vadeskillingens belopp vid Härads-Rätt samt verkställighet af Under-Rätts dom,. sona öfverklagas, har Utskottet ej funnit anledning att förändra dess förra, tillstyrkande, hvarigenom åsyftats, å ena sidan, att sätta en gräns för parters försök att, genom måls dragande under högre Rätts pröfning, en längre tid undvika uppfyllandet af ingångna förbindelser, samt, å den andra, att icke betaga, mindre bemedlade parter utväg att i Under-Rätts dom: söka. rättelse. Förslaget, att en och samma afdelning af Rådstufvu-Rätt alltid bör handlägga lagfarts-, intecknings-, med flere här ofvan uppräknade ärenden, Lag-Utskottets Utlåtande, N.o 110. Lar tillkommit dels för det sammanhang, som dem emellan ofta eger rum, dels ock emedan det är nödigt för de rättsökande att i dylika vigtiga mål vela, till hvilken afdelning de ega alt sig vända. Då erfarenheten visat, att i många eller till och med de flesta städer endast en rättegångsdag i veckan är för Rådstufvu-Rällen behöflig, har Utskottet ansett bibehållandet af Lagens nuvarande föreskrift om tre sådana dagar i allmänhet leda till onödig tidspillan för Rättens ledamöter. Dessutom är det öfverlemnadt åt Ordföranden, att utsätta flere sammanträden i veckan, om sådant larfvas, — en rättighet, som bör Ordföranden ensam tillkomma, enär behofvet af extra sammanträden kan yppas vid andra tillfällen, än då Rättens ledamöter äro församlade. I anledning af de anmärkningar, som äro rigtade emot förslagen till ny redaclion af n Cap. 5 §., i3 Cap. 4 §. och 14 Cap. 1 §.
A. motion om bestämmande af eu prescriptionstid för dt: gamla sedlarnes gångbarhet, afslogs; N:o 95, angående af Bankens husdrängar sökt arfvode såsom ersättning för den minskning i arbets-förljenst, sorn de genom upphörande af den så sallade sedelhvltstämplingen måst vidkännas, bifölls; N:o 96, i anledning af så väl Herr Rosenblads} B.y motion, angående grunderna för befordringar inom Baneo-Verket} som i sammanhang dermed företagen granskning af stadgandéna i 1 och 2 afdelningarne af Art, 3 i i83o års Banco-Reglemente, bifölls, S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-JJt kottets Utlåtanden: N:o 144» i anledning af väckt fråga om förklaring af Kongl. Kungörelsen den 2:8 Augusti i834, angående närmare bestämmande af Landtm ans och städernas Handtverkares bandels-frihet; N:o x45, i anledning af vackt motion, om tillägg och förändring i nu gällande Quarantaines-Författningar, samt om inrättande af en fullständig Quarantaines-anstalt vid Rikets östra kust. S. D. Sedan upplyst blifvit, att i de flesta Utskotten göromålen blifvit betydligen minskade och i några Utskott ganska få ärenden återstodo att förbereda, beslöt Ståndet, på derom vackt fråga, att anmoda samtliga Utskotten, att, lili minskning i de dryga Riksdags-kostnaderna, så fort sig göra later,- af sin Cancellie-personal afskedaså många, som, utan hinder för de återstående målens ordentliga expedierande, möjligen kunna umbäras, och skulle respeclive Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut med Presle-Ståndet sig förena. Från Vrot. Vt dr. d. 19 Fehr. i835j 33 Fr åm Wallof]. Borgare-Ståndet.
Fordom sjelf ibland deras antal, åt hvilka utöfningen af smickrande, men vidsträckta och äfventyrliga pligter är 33 II. 27 4i8 Den 18 Julii e. m. anförtrodd, vill jag dock cj frånkänna mig ett visst deltagande i förhållanden, som varit, eller kunnat vara mina. I hänsigt till dessa, hår jag visserligen endast en ganska korrt egen erfarenhet att åberopa; men denna, sammanlagd med andra iakttagelser, iir tillräcklig att afvända mitt omdöme från ali öfverflödigt sträng tydning af andras handlingssätt. Mine Herrar! uti hvarje Constitutionelt samhälle är åliggandet att vara sin Konungs Rådgifvare, odi det i ärender af snart sagdt oändlig mångfald, ett ej mindre svårt än högvigtigt kall. Äfven med förutsättning af ett städse undgånget materielt ansvar, huru oundgänglig är icke den alldagliga, stundeliga moraliska ansvarigheten, att inför ailä opinioner, i deras mångsidiga förbistring, inför alla intressen, i deras flerfalldiga; ofta rakt motsatta rigtningar, oupphörligt svara håde för sitt tal och sin tystnad, både för sina geriiingar och sin begränsade verksamhet, för gissade härledningar och uppdagade följder, ja, ofta nog för sjelfva händelsernas ojämbara lopp och ödets möjliga vindskiften; sådan är dessa Rådgifvares säkerligen icke afundsvärdå, och dock ej sällan afundade, bestämmelse. Huru de uppfyllt de pligter, sorn denna ålägger dem, är närvarande öfverläggningsforemål. Jag har dervid hört yttras, att man bör öfverskåda de Rådgifvandes hand - Deii 18 Ju 1 ii e. m. 4i9 lingssätt i sitt sammanhang, oell Styrelsesystemet i sin helhet. Jag delar denna åsigt, och tror, att, vid nagelfarandet med enstaka fakta, sjelfva rättvisan lätt kunde äfventyra att urarta till obillighet. Såsom vägledning för detta allmänneligare öfverskådande, har man upprullat 110g mörkt beskuggade lador, framställande skildringen af en mängd missförhållanden, af bekymmer och vantrefnad, af ett än stationärt, än tillbakaskridaiide Samhälls-tillstånd.
Genom förberörde Tratta! är tillika befrielse frän alla hamnoch stepps-umgälder ömsesidigt bewiljad de respective Magiernas handels-fartyg, da de af sjönöd eller andra twingande orsaker söranlätas att anlöpa hwarandras hamnar. En med Kyrko-Staten förlidne är ingängen Convention har derstädes beredc Swensta och Norrsta fartyg, samt deruti intagna laddningar, lika behandling nied inhemska. Genom ömsesidig ministeriel declaration, som dock ännu icke hunnit utwexlas, äro, emot fastställd reciprocitet, Swensta och Norrsta fartyg, samt af dem införda waror, tillförsäkrade enahanda rättigheter i Stor-Hertigdömet Toscanas hamnar, som egna fartyg, sä wäl i afseende pä tullsom öfrige umgälder. En lika beskaffad öfwerenskommelse är jemwäl träffad med Stor-Hertigdömet Oldenburg. Detza jemlikhetsbestämmelser hafwa slutligen blifwit tillämpade wid de förenade Rikenas handelsförhållanden med Hamburg och Bremen. Med Neapolitanska och Portugisiska Regeringarna äro underhandlingar in» ledda för samma nyttiga ändamål, och ali anledning är att förmoda, det de snart skola bringas till ett lyckligt flut. Som Civilisationens framsteg i Turkiska Riket förebåda en större liflighet i Europas handel pä Levanten och friare, med tidens behof i förberörde afseende mera öfverensstämmande, äsigter der börjat göra sig gällande; sa har Kongl. Maj:t ssyndat att jemwäl i denna rigtning söka förskaffa Swenssa och Norrska flaggan. tillfälle till en obehindrad, troligen förmånlig, täflan med främmande Nationer. Underhandlingar, syftande derhän, hafwa blifwit öpnade med Ottomanissa Porten, hwilkens härutinnan redan tillkännagifna allmänna grundsatser icke lemna något twifwelsmäl om en önskad utgång.
Jag har derföre öfvergifvit dessa redan pröfvade banor och sökt bryta en ny väg, hvilken måhända af en eller annan skall benämnas goillyekets; — jag vill kalladen riddcrlighetcns, och tror att väl vore om densamma oftare följdes såväl i detta, som i andra fall. Med densamma till ledning får jag föreslå följande tillägg i Riddarh.Ordn., nemi. I slutet af H:te § i: dr a morn.: efter orden: ”Ej må nå”gon antecknas, ellef pollct erhålla, som icke personligen sig ”anmäler” införes: Riddarli.Direkt., eller Riddarh.Utsk. må kunna pollet vägra, ifall Direkt:s eller Utsk:s samtlige, vid tillfället närvande ledamöter, anse den sökandes vandel eller rykte vara af sådan beskaffenhet att det vore mot R. o. Ad:s sanna värdighet och anseende såsom Riks-Stånd stridande, att honom säte och slämma å Riddarhuset bevilja. Politiska åsigter må dervid, under ingen förevändning, lagas i betraktande, utan endast huruvida den sökande genom sitt upförande anses hafva förverkat rätt till allmän aktning och medborgerligt förtroende. Direkt:n eller Utsk. må, till nödiga nplysningars inhemtande, upskjuta en tvetydig frågas afgörande till nästa anteckning, i hvilket fall den ifrågav:de polletten ej får till annan man utlemnas innan den förres rätt blifvit pröfvad. Skulle vid någon anteckning blott en mindre del af Utsk:s ledamöter tillstädesvara, antydes den, mot hvilken anmärkn. af ofvannämnde beskaffenhet förekommer, att hans ansökan skall, af Utsk. tagas i öfvervägande och svar lemnäs vid nästa anteckning. Den, hvars anhållan om pollet blifvit 218 Den 14 December. afslagen vare berättigad, om han det äskar, att på sätt 15:de § föreskrifter, få förhållandet inför R. o. Ad., in pleno, anmäldt; och erfordras, såvida omröstning derstädes begäres, för bifall till Direkt:s eller Utsk:s åtgärd, minst tre fjerdedelar af det dervid afgifna röstetalet.
l:o angående förändring i gällande bestämmelser om godtgörandet af kostnaden vid laga skifte å boställe; och 2:o angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, om rättighet för deri indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked samt om arméeus vapenöfoingar och underofficersbildningen. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts den 22 dennes meddelade nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Styrelsens för Allmänna Hypoteksbanken underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för Allmänna Hypoteksbanken, jemte ett med anledning deraf af Doktor Sandberg algifvet yttrande. Från Vallofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Proposition af den 10 dennes, angående förändring i gällande bestämmelser oro godtgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarna utdrag af Höglofliga Ridderskapets och Adelns protokoll den 14 dennes, innefattande, bland annat, kommunikation af en utaf Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, väckt motion (JV2 27), sorn blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad, angående sparbanksräntans höjande till procent, m. m. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial: JSs 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullraägtige i Riksgäldskontoret afgifna berättelse. Lades till handlingarne. M 4, angående riksdagskostnadernas bestridande af Riksgälds kontoret. Godkändes. iNl 5, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns riksdagskostnader Godkändes. och JV2 6, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening. Godkändes.