Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På sätt här ofvan är omförmäldt, skall den person öf ver Go år, som äger en inkomst af 100 r:dr eller fast egendom till ofvan upptagna värde, erlägga skyddsafgift; men deremot tyckes billigheten fordra, att, i den händelse han är gift, och hustrun äfven är öfver 60 år, hon från skyddsafgift bör vara lii, och skyldigheten för mannen att erlägga denna afgift först inträda, då han äger, antingen 200 r:drs årlig inkomst, eller fast egendom å landet lill 400j eller i stad till 800 r:drs värde. Intaget på Art. I, § 2. § 2. Af samma skäl som inkomst med och öfver 200 1 :dr beskattas, bör äfven sådant äga rum vid inkomst derunder. Tariffen är dessutom både för mycket summarisk och för hög, då man besinnar, att af löneinkomst intet kan undan - Dea i Februari. hållas, hvaremot annan inkomst, hvarken med den, noggrannhet kan bestämmas, eller af taxeringsmännen controlleras. Man har af sådan anledn. ansett en modifieation i bevillningen för löntagare böra äga rum; men då man antagit, att bevillning bör utgå af ali inkomst, den må härleda sig från ordinarie lön eller tillfälliga inkomster, har man ock bort frångå Tariffen i 1835 års Bevilln.-stadga, efter hvilken löntagare erlägger bevillning för inkomster, dem han icke åtnjuter — hvarå må såsom exempel anföras, att den, som har i inkomst 201 r:dr, får betala lika stor bevillning, som innehade han 3oo r:dr, och så vidare, — och i dess ställe återgå till äldre, mer rättseniiga beskattningsgrunder, der löntagaren beskattas för hvarje skilling han åtnjutit, nemi. procent-berak ning. Då man i detta project antagit, att bevilln. endast påföres redan åtnjuten inkomst, bör af ovetenhet inga misstag vid debitering äga rum, och således icke restitution komma i fråga.
Antages åter den sednare principen, eller att anteckningens befintlighet i kyrkoboken gäller såsom bevis om qvinnans erkännande, intill dess ali molbevisning sker; så synes mig, att, åtminstone i de flesta fall, en sådan mötbevisning måste räknas till del omöjliga, så framt icke anteckningens giltighet ställes i strängt beroende af vissa föreskrifter i det formella. En anteckning om maternitelsförhållandet måste med lika laglig verkan kunna påkallas långt efter det oäkta barnets födelse, som vid dennas lörsta anmälan hos presterskapet. Huru skall då, efter qvinnans frånfälle, och möjligen äfven den kyrkoherdes, som fört kyrkoboken, bevisning kunna lyckas derom, att qviunan aldrig någonsin hos presterskapet erkänt barnet såsom sitt, derest icke detta erkännande för sin giltighet kräfver iakttagande af strängt bestämd ordning, som gör en kontroll af främmande 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 35. person möjlig? På beskaffenheten af en sådan kontrollerande ordning för rigtigheten af anteckningen i kyrkoboken måste då ytterst bero, om någon säkerhet skall finnas för afliden qvinnas lagliga arfvingar emot följderna af sådana i kyrkoböckernas förande möjliga fel och misstag, som blifvit närmare antydda i ett af de yttranden inom Högsta Domstolen, i hvilka jag för min del i viss mån instämt. Om ock i allmänhet. må medgifvas, att sådana reglementariska stadganden icke äro egnade alt intaga någon plats inom allmänna civillagen, mäste jag dock, för min del, anse af den särskilda beskaffenheten i förevarande fråga, der det faktum, att qvinnan verkligen erkänt barnet, skulle utgöra enda grunden för arfsrätt ål den, som utan della erkännande skulle vara en ”filius nullius”, det vara en följd, alt för lagens antagande skall fordras ett tillförlitligt sätt för bestyrkande af ett sådant erkännandes verklighet. Det synes mig för en så vigtig angelägenhet inom civilrätten icke vara nog med ett allmänt förlitande på tillämpningen af reglementariska stadganden, de der lill en del icke ens äro på det för allmänna lagar vanliga sätt kungjorda, eller derpå, att icke den, som förer kyrkoboken, skall kunna begå ofrivilliga misstag i uppfattningen och antecknandet af muntliga anmälanden i ärenden af ifrågavarande beskaffenhet.
Det var i Mars, och nere vid Flustret stupade redan de första Islandsgubbarna glittrande och skrofliga ned utför det tvära fallet, där vattnet var grumligt och brunt med gult fradgande skum. Några unga män gingo vid tretiden utför Vaxalagatan. Grane i midten, bärande en liten rem, som innehöll pläd, paraply och käpp. De voro alla lindrigt echaufferade och talade fort. När de kommo ner till järnvägstationen, mötte de Ling. – Åh fan, hvart ska du resa? Grane tog honom i hand. – Jag lemnar Upsala. – Hvad säger du? Häm. Lemnar tjufhålet? Är buren för trång för den fria anden? Hähäm. – Jag har inga pengar. – Ja, det har inte jag häller. Häm. – Ja ... Grane skrattade lätt. – Jag har tagit en kondition. – Ja, då kommer du ju tillbaka. – Ja, d. v. s. om jag kan skaffa pengar. – Kostar på att fara, hva? Hähäm! sade Ling, och det låg en ovanlig ömhet i rösten. Känner till det där. Pengar eller lifvet, heter det förr eller senare. Pengar eller lifvet, heter det, när det gäller, om man ska få stanna här eller inte. Och i de flesta fall får man pengar. Men då får man böta med lifvet. Hähäm. Ty det kommer surt efter ända till döddagar. Tacka gud, att du inte har några pengar, så att du slipper vara här. Och vill gud dig något riktigt ondt, så skaffar han nå’n gammal idiot, som lånar dig pengar för att komma hit igen. Var lugn du. Du får dem nog förr eller senare, och då har man dig här igen. Hähäm. Ling vägde på hälarna och såg Grane rätt i ansigtet. – Ja, hvem vet? På två år förändras så mycket. – Var lugn du, här blir sig nog ganska likt. De skakade hand, och innan Ling gick, sade han: – Kom inte hit igen. Luften här inte bra för dig. Den tär på krafterna. Det lät så olika Lings vanliga ton. Men Grane hade ej tid att svara härpå. Han såg en stund efter den andre med känslan af att vilja säga något vänligt. Men Ling var redan borta.
Om den slutsats, hvartill Gral likväl kommit, icke svarar mot grundläggningen, kan sådant icke skada utan endast gagna hvad jag förfäktar. Frih. Palmstjerna bar sagt (ordalagen minnes jag ej så noga, men tanken var), att R. o. Ad:s bifall till förevar. grundlagsändrings förslag, skulle anses såsom en godlgörelse för BondeSt:s beslut i en annan fråga. Påtaglig är oriktigbeten att behandla allmänna angelägenheter pä det sätt, alt den ena frågan får betala den andra, ty det skulle k nnna bända, alt betalningen icke motsvarade hvad man undfått. Vill man dock godtgöra någon, som villfarit ens önskningar, så bör godtgörelsen tillvägabringas på ens egen, men icke på det allmännas bekostnad, hvilket i förevar, fall skulle blifva händelsen. Del förefaller mig emedlertid besynnerligt, alt man ät dem, som röstat för bibehållandet af det gamla representationssättet, vill åstadkomma en vedergällning genom undergräfvandet af samma representation, hvilket man, såsom Hr Ribbing sagt, gör, om man borttager en af hörnstenarne för hennes bestånd. Frih. Palmstjerna har vidare Den 25 Januari f. m. 167 lahl om <le vänskapliga förhållanden, sulu böra förefinnas emellan R. o. Ail. sami BnmleSi. Ja! dc böra visst finnas, och jag vill icke eller störa dera. ilen jag tror del äfven böra lill eu sann vänskap, alt icke efterkomma vännens önskningar äfven i de fall, då lian missförslår sill eget bästa, såsom förhållandet bär synes mig vara. Frilen bar slutligen yttrat, all Konungen, i händelse Han finnér förslaget skadligt, icke skall lemna Sitt bifall dertill, äfven om det blifvit af R. o. Ad. antaget. Ar nu händelsen den, att ett afslag på denna fråga föranleder missnöje inom HondeSt., så inträffar ju samma missnöje, antingen afslaget kommer från Konungen eller B. o. Ad. Bättre är då, att del drabbar oss än Honom. I sednare fallet skola måhända de förslag, Konungen till rikets bästa framställt, varda ogillade i BondeSl.
Enda utvägen skulle således blifva, att alå ,ett nytt slags mynt, hvilket åter medförer många olägenheter; Samma förhållande inträffar vid alla tal utöfver 120 sk. ända till 128 sk., då ett 2 skill, stycke gäller 5 sk. 4 r:st. Banco eller 8 sk. Riks, gäldsSedlar, 3 sk. Silfver 8 sk. Banco eller 12 sk, RiksgäldsSedlar o» s. v. 1 R:dr BaneoSedlar,' si? i Silfver, och 1 R:dr RiksgäldsSedlar, *£ Banco-ZJtskottets Betärikandefti 87^ i Silfver o s. v. Om tillika med det förr varande Speciemyntnt slås Trj,:dels och |:dels Riksdaler, blifva de lätt gångbare lika med Sedelmyntet, och ingen rubbning i närvarande räknevärde eger rum. Man afser i allmänhet, att 128 sk. är högre än det riu varande agio emellan Silfver och Sedlar. Detta är emedlertid det pris, hvartill Spe. cieinynt hitintills måst betalas hos dem, som haft sådant att aflåta, och under 2 R:dr 33 sk. BancoSedlar tror jag ej att någon kan förskaffa sig en SpecieRiksdaler. Coursen på Hamburg har väl nedgått till 122 sk. (den var, då ärendet först förehades på FinanceBeredningen, 126 sk.); men om härtill lägges: 1:0 skillnaden emellan Ham burger och Svenska Riksdalern , den sednare till faveur. 2:0 Vexlings - provision i Hamburg. 3:0 Frakt och omkostnader samt assurance för Silf* xets hitförande från Hamburg, och 4:0 Ränta under den tid operationen påstått och jäenningar» ne varit frugtlöse, lärer man till Vexelns inköpspris få lägga omkring 5 sk. och man finner då, att äfven vid 122 sk. Cours, värdet å En R:dr Svenskt Specie uppgår så nära till 12 8 sk-att man icke möjligen kan anses begå någon orättvisa mot penninge-egaren om denna grund fastställes.
Man är här fullt säker, att intet blad af dessa Attester finnes, som icke utgått för en motsvarande valuta, en valuta, sorn näst de ädla metallerna, tycks vara det säkraste, det användbaraste hypothek, så länge menniskor vilja äta, så länge missväxt och krig icke flyktat från jorden. Vid första sådant tillfälle skulle de realisera sig sjelfve, med så stor vinst, som fordras för verkets administration, måhända med större. Emot all möjlig förlust, hvilken, vid tillräckliga controiler, endast kunde uppkomma genom någon partiel eldsvåda, ägde man att ställa Rikets Ständers garantie, äfvensom man på förhand kunde bereda sig ett värn deremot, genom någon ringa årlig afgift af hvarje Hemman, samlad i en Gassa, och växande flenorn utlåning emot ränta. Vid hvarje lagtima Riksdag, d. v. s. hvart s:te är, kunde Verkets ställning af Ständerne sjelfve öfverses, och otn man så fann för godt, allmän realisation verkställas, så snart spanmålen någonstädes gällde någorlunda högt. Må man icke möta mig med det hjernspcket: Öfverprodnction, likasom vi ur Naturens skattkammare alla år hade löfte om en lika skänk; må man icke rädas, att under loppet af mångå efter hvaran följande goda år, våra Magaziner skola öfverfylla®, samt dess attester öfversvämma oss3 och genom mängden Den 21 Februarii. 551 falla i vanväde. Har man då glömt att vi bebo ett land vid nordpolen; att söderns sol icke glöder öfver våra åkrar, att sällan tre, aldrig lern goda år följt hvarandra efter? Konung Pharao afskräcktes icke för sju. Han ansågs då, må hända, af mången för en tok, men de kommande sju magre nöten gjorde honom till en vis man.
Matlagningen läres naturligtvis bäst genom praktisk öfning, menvi skulle vilja råda unga fästmön att samtidigt studera någon bra kokbok och då allra helst Hagdahls, som just nu utkommer i en ny billigare upplaga. I denna kokbok kan man hemta goda nyttiga råd, såväl för den finare som för den tarfligare matlagningen, och behöfver aldrig frukta att misslyckas i sina försök. För en god nog att kunna huru råämnena vara goda och husmoder är det emellertid ej laga maten, hon bör ock veta, skola vara beskaffade för att prisvärda. För att detta skall Utgången af Iduns stora nionde pristäfling. Inom den utsatta tiden, den 15 dennes, hade till lä / lingen sammanlagdt 30 skrifter inkommit, af hvilka endast sex behandlade del första den bästa ämnet: någon i svensk De en eller biografiska annan uppsats riktning öfver framstående kvinna. öfriga nämligen: 24 rörde sig om ämnet n:r 2, Den unga kvinnans plikter under förlofningstiden. Som ingen af de förstnämnda uppsatserna synts ensam ega öfvervägande förtjänster öfver alla de andra, ha vi efter moget öfvervägande bestulit de / a det första tvä af för pris å fyrtio biografien öfver kronor tjugu Martina Anderson Bergman-Österdel andra tillfaller fru Ellen teckningen öfver i kronor, hvilka det ena tillerkänts Blenda ber g; för priset å hvardera Lotten Byström Wennberg. Det för den andra gruppen utsatta priset å tjugufem kronor har förvärfvais af signaturen Nina, hvars uppsats å annat ställe meddelas i dagens nummer. Af stor förtjänst har äfvenså signaturen L. v. D:s artikel synts oss, oeh ha vi därför bestulit tilldela densamma ett extra pris å tio kronor. Prislagarne lorde omgående insända sina adresser till Iduns byrå, hvarefter prisen omedelbart utbetalas. Stockholm den sista februari. Redaktionen. af programmet. Nu skulle man » svälta räf » och spela » svårte Petter », hvilket den vänliga fröken var öfvertygad om borde vara en myckes angenäm och för barn lämplig förströelse. Strödda blad ur minnets album, samlade Själf fann hon spelet ohyggligt tråkigt, men då hon trodde små flickorna vara roade, uppaf M a t h i l d a L a n g l e t.
På stubbar af björk och gran finner man ofta stora trädsvampar. Om desse torkas på nå- got luftigt ställe, ban man sedan fastspiba dem på väggen till vacbra och ändamålsenliga små hyllor. (Forts.) Med dagens nummer af Idun följer som bihang ett cirkulär om ett n y t t b o t e m e d e l f ö r r e u - m a t i s m, benämdt E. W. Grönbergs reumatiska essens. Intyg om essensens nytta läsas i cirkuläret från såväl läkare som andra personer med aktad samhälsställning i Finland. Iduns läkare, hos hvilken vi förfrågat o s s om saken, anser ock, att essensen nog kan vara nyttig, För så vidt den i bruksanvisningen f ö - reskrifna sjukbehandlingen ordentligt följes. Några skadliga beståndsdelar innehåller den ej. Redaktionen. UPPDRAG TILL TJENST Ä R A D E LÄSARINNOR. Från Iduns läsekrets. Härmed ett taek för den upplysning, ni för någon tid sedan gaf om de nu så moderna » sköldpaddshårkammarne. Nära ett år hade jag haft en ovanligt vacker sådan (köpt just i Köpenhamn) och beslöt strax att vid lampan försöka, om den var eldfångd. Ganska häpen blef jag, då den fattade eld med det samma och brann med stor låga och tjock rök under den skarpaste kamferlukt. Min glädje, öfver att ingen olycka skett förr, öfvervägde förlusten af min vackra hårprydnad. En skarp hufvudvärk, som jag länge haft, misstänker jag ha med kammen att skaffa, men denna misstanke är kanske öfverdrifven, då kamfer ju är helsosam. Hos flere väninnor har jag gjort kamexperiment med samma resultat, och alla äro vi tacksamma för påpekandet. Prenumerant i Helsingborg. E t t innerligt, hjertligt t a c k frambäres härmed till fru Mathilda Langlet för » Nå- gra ord om lyckliga äktenskap » af ett par under flere års lust och nöd pröfvade, men ändock fullkomligt lyckliga äkta makar. Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos alla edra bekanta! B o s t a d e n.
Nen reclan uncler clen frän klÖALtberörcle XuNAÖrel86S utfärclancle törflutne ticl, bafva, slä Aruncl akinträlfacle LvaZare ärLväxter, suartiella tull-necl8ättnin»ar för 8e,8bilcla 8äcle8laA oeb LerLbilcla terminer, varit ounclZänAliAa , 8a8vm en följcl ak clen 8t^rel86ll äliA^ancle omtanka om lancletL betrv§^ >ncle F'/-o/ro«r^ro/r iV.-c> Z k. emot brist eller' öfverdrifven dvrbet ä födo-ämnen. lin lili» omtank» mäste »sven nu, dä fr»A»n »NAär »fAifternas bestämmgnde till ett st»diAkblifv»nde belopp, päkall» den störst» möjli»» vgrsambet, belst »lltlör bö»» »lA,fter »sven Kunde innebär» »nledniriA »tt misstro den n^» ll^örkatrninoens utloFv»de bestånd underkommande tiders vexlande skiften. linderbandläMniriAen »F ärendet b»fv», elter »nskskFade tillförlitlige nnderrättelser om sädesprisen pä inoeb utländske nite!-, jemte »ll» öfrige pä tillAanAen oell »fsättningen »f de vigtigare serskilde spanmäls-slagen inverkande omständiAbeter oelr förbällanden, noAgrann» beräkning»,- bäröfver egt rum, oelr jemväl blifvit, medell uppgjoids tabeller oell s»mm»ndrgg, FullstSndigt ordnade, bvilk» beräkninggr simi» till vederbörligt Utskott blifva ölverlemnade.
Den 4 Augusti f. ra. I händelse af återremiss yrkar jag emedlertid, att afglften må förhöjas. Vidare har Frih Raab såsom skäl för sin åsigt i afseende å afgiftens belopp yttrat, att detsammas betydliga ökande skulle starkare reta till lurendrejeri. Jag vet icke, om det kan blifva lurendrejeri eller tullförsnillning, ty man kan icke på förhand bestämma, om Ständerna tillåta införsel af kort eller icke; men i allt fall, och då XJtsk. utgått från förutsättning af förbättring i sjelfva stämplarnas construetion, samt korten måste vara försedda både med halloch bevilln:sstämpel, och utseendet af dessa kunde efter sig företeende omständigheter förändras, t;-or jag icke, att förfalskning deraf hvarken inrikes eller utomlands så lätt kunde verkställas som nu, och man ägde den vinst, att lurendrejade eller tullförsnillade kort likafullt finge vidkännas afgift till staten. Hvad beträffar den af Hr afBillbergh föreslagna underd. skrifvelse, vill jag derom nu icke yttra mig. Den skulle måhända kunna anses obehöflig, sedan uppmärksamheten blifvit väckt i detta ämne. Skulle en återremiss, den jag för min del likväl icke anser nödig, äga rum, ber jag att få förnya yrkandet om ytterligare förhöjning uti den ifrågavar. stämpelafgiften. Hr Tham, Wolrath: Då jag förmodar, att återremiss varder beslutad, skall jag bedja att få yttra mig öfver a:ne omständigheter: först den, att böter skulle erläggas af spelare, som begagna ostämplade kort. Jag protesterar häremot. Det strider fullkomligt emot de i likartade förhållanden följda grundsatser. Man har nemi. icke utfästat böter för den, som brukar en klädning, en möbel etc, af till införsel förbjuden vara m. m.; och dessutonrär det en mängd unga persöner, som endast någon gång handtera kort och äro i fullkomlig okunnighet om stämplingsstadgandena. Dessa skulle dä komma att lida fullkomligt oskyldigt, och till hvilka obehagliga fiscalisationer skulle väl icke derjemte denna lag leda? Den andra omständigheten, hvari jag ville yttra mig, var ang:de det föreslagna beloppet af stämpelafgiften.
M. Matton, C., angående restitution af lön såsom Kamererare i Banco-Discontverket, m. m MeilaiUer och Mynt, angående öfverlemnande tili Bankens MyntCabinett af åtskilige i General-Cassan, JNf:o i, förvarade Medailler och Mynt angående öfveriemnandet från Bankens till Rikets MyntCabinelt af Medailler och Skådepenningar , . Mynt, Förslag lill förändradt Mynt-system , rättelse deruti . Memorial i anledning af återremiss (Memför Kopparmynt.) Mynt-Cabinett, se Medailler. O. Organisation, angående hufvudgrunderne för Bankens nya organisation Memorial i anledning af återremiss angående förändrad organisation af Banco-fullmägtiges expedition . Utlåtande, i anledning af gjord anmärkning Memorial, med förslag till sammanjemkning af besluten dito med anmälan om utgången af voteringen i Förstärkt Utskott . IO p. PensioUj angående Sundbergs} G. TV.* ansökning om förhöjning i pension Utlåtande, i anledning af anmärkningar åt Pappersmästaren J. E. Ullander angående RlattonSj C., ansökning om pension „ förslag lill pensionsgrunder för Bankens em betsoch tjenstemän, m. fl i anledning af anmärkningar Prcescription, för inlösen af transport-sedlar, m. fl Memorial, i anledning af Aterremiss för utttagande från Banken af någre äldre fordringsposter «••••••• • Utlåtande, i anledning af återremiss angående kungörande, alt prasscription icke är stadgad för Bankens sedlar å 14 och i o skill ingar kopparmynt Reglemente , angående ändring uti dito dito uti 229 §.
Diverse omkostnader enligt Sammandrag, efter afdrag af influtne ersättningar . 35,621: 6. 8. Summa 68,131): i7. Jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 28 December 1882, hafva 2:ne Gratificationssummor otn tillsammans 800 R:dr blifvit utbetaldte af de till Kungsholms fästningsbyggnad anslagne medel, nemligen till dåvarande Majoren C. F. Meijer med 600 R:dr och till Capitainen J. G. Schander med 200 R:dr, för den utmärkta skicklighet nämnde Officerare ådagalagt vid ledningen af de till Kungsholmens befästande anordnade arbeten. Då Kongl. Maj:t, genom högstberörde Bref bestämdt förklarat, att retroactiv beräkning af den åt nämde Officerare, i och för berörde uppdrag, beviljade arfvodes förhöjning icke kunde, på sätt hemstäldt blifvit, bifallas, hafva Revisorerne ansett sig vid ifrågavarande disposition böra göra anmärkning på den grund, att, efter Revisorernes tanka, Gralificationer icke utgöra föremål för anvisning å de till FörsvarsVerkets iståndsättande anslagne Extra medel. Kongl. Ändra Lif Gardets CasscrnBgggnad. SlutRedogörelsen öfver det till denna Cassernbygnad vid 1828— i83o årens Riksdag beviljade Extra Anslag, har redan vid sistförflutne Riksdag blifvit granskad, på sätt dåvarande StatsUIskotts, under N:o a5i, afgifne, och af Rikets Ständer godkände Betänkande vidhandengifver. Kongl. Tullverket. i83a och i833 årens i Kongl. C 79 Dcbc t: B al ance från föregående äret. Beli a Ilningar och Fordringar: Tull Med el Bukoch Lots d:o ... Convoy d:o Diverse Verks d:o .. Uppbörd. TullMedel Båkoch'Lots d:o Convoy d:o . Öfverlefvereringar och Skulder: TullMedel .. Båkoch Lots d:o Convoy d:o ..
Utan beräkning af den fonderade statsskulden, för hvars liqviderande till kapital och räntor särskilda under hela amorteringstiden utgående årliga anslag blifvit af Rikets Ständer anvisade och hvilken skuld vid sådant förhållande ansetts icke behöfva med hela sitt återstående kapitalbelopp årligen upptagas i Riksgälds-kontorets hufvudbok, uppgingo Riksgälds-kontorets skulder vid början af år 1862 till R:dr 11,701,686: 22. vid början af år 1863 till » 8,061,762: 11. vid början af år 1864 till » 7,745,904: 59. och vid innevarande års början till » 14,495,654; 59. Således hafva skuldernas sammanlagda belopp under år 1862 minskats med R:dr 3,639,924: 11. och under år 1863 med « 315,857: 52. eller under dessa 2 år med tillsammans R:dr 3,955,781: 63. men deremot under sistförlidet år ökats med ej mindre än » 6,749,750: — så att skulderna vid början af innevarande år öfverstego det belopp, desamma vid 1862 års början utgjorde, med R:dr 2,793,968: 37. Den ansenliga skuldtillökningen under år 1864 föranleddes genom den i detta års hufvudbok skedda uppdebitering af då till utbetalning förfallna extra statsanslag, som vid sednaste riksdag anvisades till utgående från Riksgälds-kontoret, och genom det under samma år, med afseende å det beviljade kreditivet till försvarsverkets fullständigare ordnande, upptagna tillfälliga lån.
Men att, utan afseende på lokala hinder, ålägga alla ynglingar, ifrån 12 till 16 års ålder, att minst 3:ne dagar i veckan besöka dem, är icke verkställbar!, och dessutom för mycket ingripande i hvars och ens frioch rättigheter, om uppfostran skall ske på befallning och efter en viss method. Att vid dessa skolor borde exerceras minst 2:ne timmar hvarje skoldag efter slutad läsning, är icke heller välbetänkt, ty detta allmänna och tidiga exercerande skulle, såsom jag redan nämt, troligen mera skada än gagna, och kostnaden alt vid hvarje liten by-skola underhålla en exercitie-mästare, torde äfven förtjena att öfvervägas. Möjligheten oell kraften af ett lands försvar, — jag upprepar det—-beror dessutom icke så mycket på soldatens eller rättare bevärings-karlens utbildade färdighet i de mekaniska handgreppen, som icke mer och hufvudsakligast på befälets skicklighet. Jag har åberopat ett, i delta hänseende, talande och bevisande exempel ifrån 1808 års krig. Jag skulle kunna, ifrån denna tid, åberopa flera dylika. Men jag väntar mig en invänning deremot, tagea från det då varande Landtvärnets föga användbarhet i allmänhet, som jag bör besva - 3i6 Den 12 F e b r u a r i i e. m. ra, och tror mig icke kunna göra det bättre, än derigenom, att jag företrädesvis begagnar det till styrka för mitt påstående. Det var nemligen icke den så kallade otillräckliga och korta excercis-tiden, som gjorde Landtvärnet i det liela så litet gagneligt; det var endast och allenast den. ringa urskillning, hvarmed man tillsatte befäl vid detsamma. Der befälet var någotsånär dugligt, befanns också denna landets ungdom fullkomligt uppfylla sin bestämmelse. Att studenterj bodbetjenter och gesäller j utan afseende på konduit, utan kunskap i krigsyrket, icke kunde, såsom officerare och under-officerare, hvarken exercera , bilda eller vårda underlydande manskap, säger sig sjellt.