Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Men, det var besynnerligt, att inte han kommer på sin vanliga tid. Hon stannar nog borta så länge hos furst Grenin, och så blir det väl äfven min lott i qväll, att få åtfölja honom när han hemtar henne. Ack", och härvid suckade Manin ånyo, "om Maritscha vore så ung, så skön och så god som hans hustru. Ack... ja, då vore hon nog inte hustru åt den fattige dworniken Manin, som nu inte har ett enda hår på sitt hufvud. Dina fingrar, Maritscha, ha gjort min hjessa kal som Ukraines stepper. Dina vredgade ord... men tyst, jag hör fotsteg", afbröt han sig sjelf och stack ånyo ut hufvudet genom porten. "Tänk om det skulle vara..." Längre kom han icke med sina tankar, emedan en groflemmad karl i detsamma stod framför honom, och sade med undertryckt stämma: "Är prinsen hemma i qväll?" Dworniken mönstrade nyfiket och på samma gång misstroget nykomlingen, och han var synbarligen mycket tvehågsen med sig sjelf hvad han skulle svara, ty den okändes hemlighetsfulla uppträdande förekom den genomhederlige Manin såsom just icke på sin plats. Dworniken ämnade också utan att svara slå igen porten midt för näsan på den okände, när denne med en hastig rörelse hindrade Manin från att utföra sin föresats. "Jag frågade dig om prinsen är hemma i qväll", sade den okände på nytt och nu med högre stämma, hvari ett tydligt missnöje låg. "Har du inte fått mål i munnen att svara när man frågar, gamle gråskägg, så vet jag ett medel att göra dig meddelsam. Se här! Tag det här! Det är visserligen en obetydlig summa, bara femtio gyllen, men nog kan du förskaffa dig något nöje med dem och din hustru med, ifall du är så lycklig att ega en sådan. Nå, är prinsen hemma i qväll?" Manin visste icke rigtigt hvad han skulle svara. Den tunga börsen vägde han betänkligt i ena handen, under det han med den andra tidt och ofta ref sig bakom örat. Han visste icke om han skulle mottaga guldet eller ej.
Län inhämtas, att Hvetet, ehuru ej mycket till utsåning brukligt, gifvit god äring; — •—1 Att Rågen, sorn blifvit väl inbärgad* varit åkertunn och vid aftröskningen litet gifvande; att jemväl deraf mindre jord kunnat förra hösten besås, af brist på dugligt utsäde, men ätt den Råg, sorn skördats, är a£ god och kärnfull beskaffenhet; —- —- Att Vårsäden af alla slag gifvit en yrning afkastning ; Äfvensom jordjrugterné) Och Tiesv. och Ekon. XJtsk. Betcink ähåéh. ^7 Stt Hö fångsten varit någorlunda formenlig. “ Understöd af R.åg tili omkring 6öo a iooo Tunnor anser landshöfdingen nästa sommar behöfva anlitas* från Kronans förråd. (Höstbrodden nämnes ej). Ifrån Östergöthlands Län är berättadfc, ått Hvetet och Rågen blifvit mindre gifvande* och att, sorn Rågutsädet förliden Höst på många ställen éj kunnat till vanlig myckenhet verkställas för väderlekens Vidrighet* Skall äfkastningen på det hela ej kunna skattas öfver medelmåttig och ringare än förra året; Äfvensom Artsndet utfallit svagt Och under medelmåttan, hvaremot Korn, Blclndkorn och Hofra säges vara förmönligare och anses* utan undantag lika med jerrtgod skörd, samt att den Spannemål Länet kan aflåta* bör blifva af fullgod beskaffenhet, I (dalmaré Läti hafva Hvete och Höstfågarne i allmänhet blifvit vackra och hvarken under växten eller inbetgningen lidit äf väderleken, så att öfverhufvud kan antagas* att 6te kornet utgör afkastningén deraf; Så skall ock all 'Hårsäd vara väl inbergad och lemna god och ymnig skörd, till visst beräknande af 5te till 6te kornet, och Länets Sädesförråd förslå äfven till afsalu, ehuruväl efter vanligheten behöfvande nästa vår skola linnas, som hafva undsättning från ICro nan af nöden.
Jag skulle således helst se, att betänk, bifölles; men för att icke anses brista i grannlagenhet eller loyaute', skall jag icke sätta mig emot återremissen, utan anhåller blott att, i händelse de under en föregående discussion gjorda anmärkn:r skola återremissen åtfölja, jemväl må bifogas, hvad emot dessa anmärkn:r vid samma tillfälle blifvit yttradt. Det lämpligaste synes mig dock vara, att återremissen endast kommer att upptaga, hvad i dag uti ämnet blifvit yttradt, helst Hr Lagerhjelm och Frih. Klingspor hafva sig öppet att uti ett sednare plenum afgifva de anmärkntr, de kunna önska få pröf\ade i sammanhang med återremissen. Gr. Frölich: Jag är förekommen af den siste talaren. Skall remissen åtföljas af hvad vid ett föregående tillfälle å ena sidan blifvit anfördt, så bör ock det medfölja, som blifvit yttradt å den andra. Bäst torde likväl vara, att endast denna discussion åtföljer, samt att de, som vilja göra ytterligare anmärk:r, få sig öppet att särskildt framställa dem. Frih. Klingspor, Maur.: Jag begärde ordet blott för att upplysa Hr Rosenblad, att jag är här närvar., samt att någon anmärkaaf mig icke är reserverad till fullföljd, utan återtog jag, hvad jag i det afseendet anförde, sedan jag upplystes derom, att frågan redan vore af R. St. afgjord. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: lag begärde ordet, dels i den tanka, att Frih. Klingspor icke var närvar., dels ock för att anhålla, det den förra discussionen i ämnet må åtfölja återremissen, i fall den beslutas, på det Utsk. icke må inledas till den föreställning, att R. o. Ad. gifvit ett tillstyrkande, som strider emot a, b, c i financeläran. Hr Stuart:
Utskrifuppgift af Prcsterskapct. Hela folkmängden af Deraf frie från mantalspengar. ningsmanskap. A landsbygden. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Göteborgs och Bohns län. I medeltal för 185G—1860. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Arter. Bönor. Potatis. Arliga beliofvet för länet till utsäde af » Tunnland åkerjord, använde till odling af Skördebelopp i korntal af ntsädet Här begagnade blandsäden består af korn och hafre. 2. Utsädet af ärter och bönor verkställes i detta län till stor del sammanblandadt. 3. Emedan uppgifter till denna tabell från kronobetjeningeu blott i ganska ringa mån kunnat erhållas, har den blifvit grundad på det sammandrag, som Hushållnings-sällskapet år 1859 insände till Einans-Komitén, med iakttagande att 30 procent, som de uppgifna beloppen af utsäden och skördar, enligt gjorda kontrollberäkningar, ansågos minst vara för ringa beräknade, blifvit tillagde, hvarefter åkerjordsarealen sedermera uträknats. 1 afseende å uppgifternas osäkerhet hänvisas för öfrigt till berättelsens telt. I medeltal för 1856—1860. Hästar. Tjurar. Oxar. Kor. Ungnöt. Får. Getter. Svin. 12 finnes anfördt, några bidrag ej varit att lemna. 56 Tabb. Göteborgs och Bohus län. Tab. N:o 5. Mårdar, Hillrar och Hermeliner. Belopp af utbetald belöning. R:dr Rmt. Hökar, Ugglor och Ufvar. Falkar och Glador. Örnar. Björnar. Lodjur. Vargar. -Jerf var. Riifvar. Skjiilar. Ar. NötFär. Getter. Svin. Gäss. Ankor. Kalkoner. Höns. Skadan beräknad i penningevärde. Egare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. och inrättÖfver 15 års ålder. Under 15 års ålder. ningar. Enskilde. Bolag.
Maj:t behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo C. F. Smerling. N:o 42 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse lf:a ii. JV:o 42. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1862, kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Stockholms Stads Magistrats underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Rank för Stockholms Förmyndarekammare; Gifven Stockholms Slolt den 14- November I8G2. Med anledning af en utaf de, till granskning af Stockholms Förmyndarekammares förvaltning och räkenskaper år 1859, valde Revisorer gjord framställning, deröfver Förmyndarekammaren blifvit hörd, har Stockholms stads Magistrat, uti till Kongl. Maj:t ställd ansökning af den 26 Juli 1861, i underdånighet anhållit, att, då Förmyndarekammaren för närvarande icke hade kreditivrätt uti Rikets Ständers Bank och derföre, med hänsigt till den betydliga fluktuationen i kontanta penningars insättning och uttagning fios Förmyndarekammaren, nödgades hålla en stor disponibel kontant kassa på deposit•äkning i nämnde Bank utan ränta, samt följaktligen hindrades att så utsträcka utlåningen af sina medel, att derför kunde erhållas en i allmänhet gällande högre ränta, än len som, enligt Förmyndarekammarens Instruktion, är för utbetalningar å omyndiges ler insatta kontanta medel bestämd, hvilket åstadkom en kännbar förlust för en hufvudstadens välgörenhets-inrättning, Allmänna Barnhuset, som är berättigadt att, efter hvarje redogörelseårs utgång, emottaga det öfverskott, hvilket på Förmyndarekammarens förraltning under året uppkommit, — Kongl.
Den uppställda hufvudfrågan åter berodde af en annan, nemligen hvilka de olikartade göromål voro, som tillhörde ett Domkapitel, nu och i framtiden. Dervid befunnes att Kapitlets befattning vore trefaldig: den materiella kyrkoförvaltningen, embetstillsättningen och den s. k. censura ecclesiastica. Den förstnämnda funktionen vore så enkel att. dess utöfning kunde anförtros åt en enda, med behörig borgen försedd person. Icke så de begge öfriga funktionerna. Till embetstillsättningen hörde, bland annat, anställande och bedömande af examina samt pröfning af lärareprof i alla möjliga skolämnen, hvilket förutsatte pedagogisk insigt, blick och erfarenhet. Under censura ecclesiastica åter hörde Kapitlets domsrätt i afseende å embetsförseelser m. m. Vid betraktande af alla dessa och mångfaldiga andra för kyrkan och skolan magtpåliggande, men olikartade göromål, syntes någon synnerlig säkerhet för ledamöternas lämplighet att deri deltaga »hvarken kunna vinnas genom en organisation, som öfverlemnade Domkapitelsgöromålen åt skolans lärare eller å andra sidan uteslutande åt kyrkans män.» Det gemensamma kallet att vara lärare gjorde det dock icke blott möjligt, utan önskvärdt, för att ej säga nödvändigt, att kyrkooch skolstyrelse löpte tillsam mans till en gemensamhet, hvilket borde och kunde ske i Domkapitlen till begges båtnad, om kyrkans män der behandlade de egentliga kyrkofrågorna och skolans skolfrågorna, samt deremot de dagligen förekommande s. k. kuranta ärendena, såsom förordnande af ombud vid syner, insamlande af berättelser om folkskolorna m. m., lemnades åt Biskopen att dels ensam, dels ock med biträde af en Sekreterare, Konsistorii-notarien, afgöra. Men på det att under Biskopens ofta årslånga frånvaro dessa göromål icke måtte ligga nere, vore det nödigt att jemte Biskopen funnes ständige föredragande, en för kyrko-ärender och en för läroverks-ärender, hvilka skulle vara Konsistoriales och under Biskopens frånvaro ega att i omförmälde ämnen besluta.
Med kännedom om svårigheten, äfven för serskildt dertill bildade och erfurne skogs-förvaltare, alt efter de sorg fä II igaste, under flere månader, stundom under år, fortvarande mätningar och värderingar af en större skogstrakt kunna med någorlunda visshet bestämma den afkastning, som bör, med skogens framtida bestånd, kunna tagas af densamma, torde det medgifvas, att de undersökningar ej kunna anses ti 11 fö. lilli ga, som för privilegiers meddelande blifvit verkställde å Bruks-egarnes skogar, genom en vandring, oftast företagen och fulländad på en, högst t\å dagar, dervid undersöknings-männen lätt kunnat af egaren toras just lill de rikaste trakte>'ne af skogen och a ('hållas från de sämre, hvilket alltid måste blifva svårt att controllera för den, som ej eger fullkomlig kännedom af localen. I de fleste fullen lära derföre dessa undersökningar vara alt anse såsom endast på papperet uppgjorda ealculer, hvilka sällan svara emot rätta föihällandet. Än mindre inträffar detta vid de tillfällen, då, till följd af någon öfverenskommelse, smidet skull till någon del grundas |å fremmande skogar, hvilkas egare någon gång för en obetydlig ersättning medgifva, alt deras hemmans skogar uppföras i undersöknings-prolocollet, såsom grund för en ny anläggning, utan att de dermed åtaga sig någon lagligen bindande skyldighet att lill Bruket lefverera 'Expedltions-XJtskoltels Förslag lill und. SkriJvelsej Tf.o 35f. Det är ock för Embetsmyndighelerne, efter Rikets Ständers tanka, omöjligt att controllera iagttagandet af hvad från början åsyftades med dessa undersökningar, eller alt skogen ej mera anlitas, än dess bestånd för framtiden medgifver.
Det är ej troligt, att någon realisation kart till* vägabringas innan Riksens Ständer å nyo flere gånger sammanträdt. Riksens Ständer kunna då tillintetgöra, hvad de nu besluta; och verkan af mynt bestämningen blir då ej annan, än blott att i dertsamma redan en liten början till myntförsämring blifvit gjord. Det synes mig derföre rådligasf, att åt framtiden öfverlemna, att vidtaga framtida åtgärder. Jag vet ej om jag bedrager mig, men . jag har trott mig ej blött i första, Utan äfven i andra alternativet förmärka en farhåga för blotta möjligheten af myntvärdets förbättring, om än aldrig så naturlig, omärklig och gradvis. För min del tror jag det vara nyttigast och lämpligast, att Den 15 Julli f. m. 799 icke i detta afseende vidtaga några anstalter hvarken för eller emot olägenheterne af myntvärdets skiftande blifva icke mindre, men orättvisan större om, vid beräkning af de två naturliga möjligheterne den till förbättring och den till försämring, vägen för den ena tillstänges, men för den andra lemnäs öppen. I det väntnlngs-Och beredelse-tillstånd, som ar en följd af uppskjuten realisation, synes det vara bäst, att helt enkelt lemna Sakerne åt deras haturliga gång; men om motvägande åtgärder anses nödige, då med Opartiskhet vidtaga dem, som kunna tillämpas mot båda ytterligheterne. För att återkomma till de ifrågavarande alternativen tror jag det således vara rådligast, att åt devid verkStällighets-tidepuncten kommande Ständer med fullt förtroehde öfverlemna, hvad de i allt fäll väl veta att taga, rättigheten att Stadga den realisations, grund, sorn må finnas för tillfället mest verkställbar, samt mest betryggande allmän välfärd och (enskijte inrättningar. Herr Lefrén, Jöhan Pehr’. Jag anhåller att få försöka utreda de skäl, som tala för första alternativets antagande* Under öfverläggningarne förliden gårdag märkte jag, att de Herrar, hvilka talade emot myntbestämning, merendels stannade vid det, efter deras tanka, hufVudsakliga motskälet: att kommande Ständer kunna förändra nuvarande Stan• ders beslut.
I förra delen af Herr Grefwe lViorut-i-5 yttrande instämmer jag fullkomligen; men hwad angar förslaget till MartialLag, bar Ridderffapet och Adeln wäl bcflutat att detsamma stulle för denna Riksdag anses bwilande, men ej att det stulle bliswa hwilande till nästa Riksdag, bwilket sednare stulle förutsätta att detsamma dä owilkorligen borde upptagas: en förestrift som utan twifwe! icke kan enligt Reaerings-Formen wara gällande för annat än Grundlags-frågor. Herr Baron och Landt-Marskalken bcmstälde om icke Ridderstapct och Adetir stulle i anledning af Grefwe törners motion anse nödigt anmoda Eppeditions-Utstottet att inkomma med förslag till en särskild §. om sädana Riksens Ständers beslut sorn röra de utbetalningar af Riksgälds-Contoirets medel till Stats-Werket, hwilka under denna Riksdag blifwit bewiljade, jemte sättet huru de framdeles komma att Riksgälds-Contoiret godtgöras. Bifölls. Juste - Zo6 Den 17 October. Justerades kleni-Protocollcrna för den iz dennes, föroch eftermiddagen. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Ade/ns Prottcoll, wid Urtima Riksdagen i Örebro, den 17 Octsber 1810. S. D. Efter fulländad justering af Riksdags-beflutet, förklarade Högloflige Riddcrffapet och Adeln för dest del sin önskan att deri en särskild §. mätte införas om sädana Riksens Ständers beflut som röra de utbetalningar af Riksgälds-Contoirets medel till Stats-Wcrket, hwilka under denna Riksdag blifwit bewiljade, jemte sättet huru de framdeles komma att Rcksgälds-Contoiret godtgöras. Ör suprs. Justerades ?ten,-Protocollerna för den 14 för-och eftermiddagen, samt ig och 16 October.
Musikaliska Academien Pehr Frigell 99999999999999 999 Svar pä äterremiss , , , , , pension till f. d. Hofmästaren Meunier 999999*99999 >>>»» 25:o om pension till Kongl. Danska f. d. ConsulatSecreteraren, private Skolläraren Ludvig Thulstrup , , , , Svar pä återremiss , , , , , 26:o om aflöningen till tjenstemännen vid det provisionelt med Kongl. Stats Contoiret förenade Maeazins-Contoiret Svar på återremiss , , , , , 2/:o om pension till Professoren Lings enka , 28:o om öfverflyttning till 2:dra Hufvud-Titeln af 1,770 B:dr med 18 tunnor spanmal 999*99999999999 99 Svar pa återiemiss , , , , , 29:o om "Numer-Lotteriet 30:o om öfverllyttning härå af åtskilige pä vissa Läns-stater uppförde löne-anslag; se Stats-U tskottets Utlåtande ]N:o 42, sid. 7, P. 31:o om arfvode lill Hof-lntendenten Röök , , 32: o om pension till Grefve Georg Adlersparres enka 99,999 , 99999», , Svar pä äterremiss , , , , , InfanteriRegementena; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 8. Ingenieur-Corpsense Hufvud-Titel 3:dje, sid. 6. Inkomsterj Stats-Verkets beräkning deraf; se[StatsVerket. Adeln. Preste Ståndet. )>Se här of van Indrag å. V 40 h. V 40 b. 40 b. 40 å. v 40 I b. V 40 Borgare Ständet. nings-Stat Bonde Ståndet. en Allman b V 40 A 40 b. Svar pä återremiss , , , , Kongl.
Jag såg upp och dolde antagligen ej en viss blygsel. Ty hon knyckte på sitt vackra hufvud och utbrast: » Ja, rodna du! Åh, hvilka dumheter! Du ser ju själf, att det är brunetterna som mest bli gifta! Hvarför bli månne blondinerna det mindre ofta, ifall de vore så förträffliga? ! » Den frågan vågar jag inte själf besvara. Jag hänskjuter den till Iduns läsarinnor af alla kulörer och afvaktar insändande af svar. Nom de plume. Återskänkt. Skiss af Mathilda ttoos. (Forts, från föreg. n:r.) » Ja, det tror jag », svarade fröken Gillberg, som ej så lätt gaf med sig, » det tror jag, pä sitt sätt. Fast jag erkänner, att det fordras mycken storslagenhet i sinnet för att fatta det. Mänsklighetens sak är ju äfven min. Således, ni sätter er in i förhållandena, ni tänker: Jag har egt Signe så och så många år, nu är hon borta, nu är hon endast ett vackert minne, men på det vill jag lefva. Och så vårdar ni det som er käraste skatt, och på så sätt är Signe i själfva verket icke död för er. Sedan släpper ni er egoistiska sorg och går upp i det stora hela, mänsklighetens stora sak och känner, att hur anspråkslös er ställning än är, hjälper ni dock till med utveckling till frihet och lycka, om ni blott gör er plikt. Och när den är fylld och ert lif är slut, blir ert öde detsamma som alla andras, hvarken bättre eller sämre: ni återgår till jord, ni såväl som lilla Signe och vi alla. Och det kan jag inte alls finna svårt eller fruktansvärdt. Ja, detta är nu sanningen, nakna sanningen, och om den än är litet karg och kärf, så kan ni dock vara säker på, att den är den bästa grund, man kan bygga sitt lif på. Men föredrar ni de vackra fablerna, så, för all del, låt inte mig inverka på er, jag ansåg det blott som min skyldighet att upplysa er, men, som sagdt, det är inte något skäl att ändra lifsåskådning.
Bet än kan den. 61 derjemte, ej allenast i Nåder förklarat, att om någon menighet elier enskildt hemman icke skulle kunna undvara nämnde förmån, utan verkligt lidande, de för den samma skulle godtgöras genom upplåtelse af lämplig andel utaf parken, utan och i 4:de puncten gjort förbehåll om undantag, från de Allmänna grunderne i de fall, då de samme icke utan entkiides lidande och ändamålets förfelande skulle kunna tillämpas; så anse Utskotten, öfvertygade att sistnämnde Nådiga förkiaranden komma att vinna tillämpning på de af Utskotten här ofvan uppgifne förhållanden, sig endast böra föreslå såsom det lämpligaste sättet för upplåtelsen, i de fall då en park till största delen skulle åtgå till ersättning åt de hemman, som derå åtnjutit mulbetes, eller och speciel utsyningsrält, att, i stället för försäljning, fördela parken emellan samma hemman, emot åsatt skattläggning, i den ordning den Nådiga propositionen omförmäler, hvarigenom äfven skogens bibehållande och vård sannolikt skall mera befordras, än om nya lägenheter, medelst försäljningen tilldanas med behof af utrymme lill odling, samt af virke och vedbrand vid nya Bosättningar. 62 Stats-Utskottets Betänkande n, k Uti Kongl. Maj:ts Nådiga proposition kar blifvit föreslaget, att de medel, som för försålde Kronoskogar inflyta, mätte för FJottornes behof användas; mea uppå de skäl Statssamt Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-Utskottens, under den 16 sisth Julii, afgifne Betänkande, angående Recognilions-skogarne innehåller, anse Utskotten, att desse medel böra, i likhet med Skattelöse-skillingarne för Recognitions-skogarne till Riksgälds-Ccntoiret aflemnas, sedan likväl deraf förut blifvit afsaft nödig fond för skogens vård och skogshushållnings-anstalters vidtagande å de parker och planteringar, sorn för Kronans räkning kunna blifva bibeballne, Hvad åter angår Landsoell HäradsAllmänningarne samt de skogar, hvilka, ehuru benämnde för Krono-Allmänningar, likväl äro af enahanda egenskap med de förre, hvilket sistnämnde förhållande på sätt Kongl, Majit i Nåder inhemtat och den nådiga propositionen innehåller, inträffar med en slör del af de i Vestergöthland belägne Allmännings-skogar; så finna väl Utskotten å ena sidan, att någre så bestämde grunder, som rörande Krono-parkerne ioke blifvit i merberörde Nådiga proposition för Allmänningarnes upplåtande uppgifne, men också, å S t a t s-U l s k o 11 e t s
Skrifvelse, N:o 113. 215 som E. K. M:t ansett lämpligast kunna utgå af Riksgäls-kontorets medel intill nästa riksdag, för att, efter det beloppet, på grund af skeende speciella utredningar och ersättningsanspråkens behöriga pröfning, kunnat tillförlitligen bestämmas, då på riksstalen uppföras. Rikets Ständer, som tagit detta ärende uti öfvervägande, hafva af handlingarne icke kunnat hemta någon säker ledning för utrönande af det belopp, hvartill det nu äskade anslaget skulle kunna komma att uppgå; hvadan och som, för vinnande af tillförlitlig kännedom härom samt för att kunna i hvarje serskildt fall ingå i pröfning, huruvida ersättning borde ifrågakomma, i händelse den sökta nedsättningen af salpeterhjelpen i de småländska länen skulle beviljas, erfordras specificerade uppgifter rörande de personer och inrättningar, af hvilka anspråk i dylikt hänseende skulle kunna väckas, Rikets Ständer i saknad af en sådan utredning, icke heller varit i tillfälle att bedöma lill hvilken utsträckning och under hvilka vilkor den ifrågaställa ersättningen bör äga rum, om densamma bör tillgodokomma endast nuvarande innehafvare af de indelningar, hvilka genom nedsättningen komma att minskas, eller utgå för all framtid, o. s. v. Med afseende på allt detta hafva Rikets Ständer funnit sig för närvarande förhindrade att bevilja det utaf E. K. M:t för ofvanberörda ändamål äskade anslag. Hvilket Rikets Ständer få, såsom svar, härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 29 Juli 1851. I 216 Expeditions-UtskoHets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 114. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Juli 1851. Preste-Ständet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående rätt för part all återfå lill öfverrätt ingifna handlingar. (Lag-Utsk. Bet., N:o 30.) S. A. K.