Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har visserligen tyckt mig höra, alt förslaget skulle, i händelse det nu faller, ånyo framläggas; men, Mina Hrr! att framlägga ett förslag, och att enständigt yrka på dess antagande är dock något annat, ty den method, som jag hört uppgifvas, nemi. att detta förslag skall ånyo och sedermera oupphörligen framläggas oförändradt, tills det punkt för punkt blifvit antaget, vore, Mina Hrr! en tanke, som står så nära revolutionens brant, att jag icke ens vill låta den instiga i min själ. Vidare har man sagt, att Borgareoch Bonde-St:n icke skulle antaga något annat förslag än detta, hvilket för dem hlifvit en verklig trosartikel; men, Mina Hrr! jag tror icke heller detta, ty man har tillagt, att äfven om vi få ett bättre, skulle dessa Stånd icke antaga detsamma, och denna tanke, Mina Hrr! är det nu hvilande förslagets dödsdom, såvida det nu förkastas. Borgare och Bönder sända hit till Riksdagen hvad de hafva bäst och ypperst; deras ombud beherrskas icke af några passioner eller fantasier, de äro landets klokaste män, hilsända från orterna för att pröfva hvad som är för landet bäst. Om man nu säger, att de endast vilja hafva detta förslag, och icke mågot annat, som vöre fritt från de brister detta Den 4 December. 215 eger, så innebär ett sådant språk en beskyllning mot Borgareoch Bonde-St:n, som jag åtminstone icke vill göra dem. Vi hafva i en nyss utkommen statshandling fått se, att förslaget skulle vara inskrifvet i Svenska folkets hjerta. Jag bekänner att jag genast, när jag läste detta uttryck, blef förvånad, ty jag visste verkligen ej, att det gick så lätt att skrifva in en sak i Svenska folkets hjerta, detta besinningsfulla folk, som gerna pröfvar en sak, innan det antager densamma; men ännu mera förvånad blef jag, då jag i samma tidning, som meddelade denna handling, fann en annons, af innehåll att tidningens redaktion, för att göra det Kongl, representations-förslaget allmännare kändt bland folket, deraf föranstaltat en godtköps-upplaga för 10 öre.
— Dockans M 2 förlängande från 214 till 260 fot i bottnen, Transport R:dr 26,580. — Bil. JYs 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. G7 Transport R:dr 26,580. — hvarvid förekommer att denna Dockas läge mera midtför sättöppnirigen tillftter uttagandet af ett ungefär 20 fot längre fartyg, än från Dockan M 3. Förlängningens verkställande är beriiknadt alt kosta 65,000. Gamla Reparationsdoc/tans förlängning från 190 till 260 fot samt bottnens sänkning till vågrät efter längden räknadt, hvilka förändringar, nödvändiga, om ångfregatter af numera antagna dimensioner, eller större handelsångfartyg skola kunna i Dockan intagas, kunna utföras utan att hindra fartygs dockande under tiden, alldenstund arbetet endast behöfde afbrytas så länge vatten vore i Dockan insläppt för fartyget ineller uttagande. Kostnaden för arbetets fullbordande är beräknad till » 16,800. — »Enligt min åsigt borde utvidgandet af dessa 3:ne dockor, såsom här ofvan blifvit föreslaget, med det snaraste företagas, emedan både tid och kostnad skulle besparas genom att från början gifva arbetet den utsträckning, som med visshet kan förutses blifva oeftergiflig inom en icke aflägsen framtid; hvarjemte detsamma borde så ordnas, alt början skedde med Dockan JVs 2, så att denna efter ett års förlopp kunde vara så långt färdigkommen, att i densamma då skulle kunna sträckas köl till en ångfregatt af större cert och fartygsbvggnaden sedermera fortgå samtidigt med dockans fullbordande; och enär, efter hvad Förvaltningen af Sjöärendena anmält, till dessa förslags utförande ordinarie statsmedel icke äro att påräkna, vågar jag, under förutsättning af Eders Kongl. Maj:ts
_ Transport Ridr 105,230: 32. Kongl, Maj:ts Nåd. Prof), till It. St. 1847. 41 Transport R:1 r 105,230: 32. — <)) Undervisningsanstalter för handel och sjöfart: Jemlikt hvad direktionen för den lägre navigationsskolan i Hernösand i underdånighet hemställt uti till Kongl. Maj:t aflåten skrifvelse, hvars innehåll är i närlagda protokoll öfver civil-äreiulen intaget, vill Kongl. Maj:t föreslå Rikets Ständer, att, på det denna navigationsskola ma kunna förändras lill en högre undervisningsanstalt, anslaget derför må från 700 R:dr förhöjas lill lika belopp, som för de högre navigationsskolorna i Malmö och Calmar är anslaget, eller till 1,500 R:dr, och således staten ökas med ett belopp af 800: e) Jordförluster genom kanalanläggningar: Kongl. Maj:l föreslår att denna titel utan någon förhöjning i anslags-summan, som hittills årligen lemnat öfverskott, må- förändras till: jord förluster genom kanaloch vägantäggningar, på det alt delta anslag äfven må vara att anlita, då ersättningar för jord, som åtgår till väganiäggningar, böra af staten ulgifvas. I afseende å alla öfriga delar af RiksStatens 6:le hufvudlitel, föreslår Kongl. Maj:t att Riksslaten derutinnan, med bibehållande jemväl under förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus af det vid sednaste Riksdag endast till derpå följande beviljade bidrag af 100
Dernest torde jag, i afseende på hvad Herr Riben för en stund 42 Dtn 3 April. sedan anfört, få förklara, att ehvad Protocollet helt och hållet blifvit upplåst eller icke , det likvål alltid varit och enligt både 24 §. i Riksdagsordningen samt Riddarhus-Secreterarens Instruction, jemvål är RiddarhusSecreterarens pligt, att tillse det Protocollet år enligt och öfverensstämmande med hvad som verkeligen yttrats och förefallit. Om derföre, såsom nu blifvit föreslagit, den korta justerings-methoden af Ridderskapet och Adeln antages, samt i följd deraf endast rubriken på hvarje mål, namnen på de Ledamöter som tala, Herr LandtMarskalkens yttranden och^besluten upplåsas, måste sådant likvål ingalunda förändra RiddarhusSccreterarens embetspligt. Så snart hälften af sistlidne Riksdag var förfluten, fann Ridderskapet och Adeln, att det var omöjligt att vid alla tillfållen medhinna fullständig uppläsning af Protocollerne, hvadan Ridderskapet och Adeln vid hvarje justering öf. vervågnde, huruvida den kortare methoden borde följas eller icke, och hvilket berodde dels på mängden af de mål, sorn voro hvilande på bordet, dels på antalet och vidlyftigheten af de Protocoller, som skulle justeras. Når många ärenden berodde på handläggning eller åtskillige långa Protocoller skulle justeras, följdes alltid den kortare justerings-methoden , men i motsatt fall och då tiden sådant medgaf, blef Protocollet helt och hållet till justering uppläst. Med den erfarenhet jag under loppet af 5 förflutne Riksdagar haft tillfälle förvärfva, angående den för Riksdags-årendernes behandling erforderlige tid, vågar jig högtidligt försäkra HÖglofl. Ridderskapet oell Adeln, att det skall blifva alldeles o - \
Proposition gör så många anmärkningar och anföranden, samt ej afvaktar tiden, då målet återkommer från Utskottet; men jag tror den enskilta representanten bör ursägtas, om han i så vigtiga frågor med ängslan afvaktar Utskottets första Betänkande, då vi känna de svårigheter, som äro förenade med denna fråga, och den tidsutdrägt, som eiPåterremiss förorsakar. På denna grund anser jag mig uti ifrågavarande ämne, som är af så mycken vigt, böra afgifva mitt yttrande vid remissen, och fästa Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten att afse det alternativa förslag, som af StatsRådets Ledamöter blifvit uppgifvit. Jag bör icke undertrycka i5G Den i3 Mars f. m. min känsla af förundran, huru ett alternatift förslag af Konungens StatsRåd kan till Protocollet afgifvas, emedan det måtte vara en evig sanning, alt det ej gifves mera än ett sätt, som är rigtigt, vare sig efter tidens fordringar eller efter principen. Det synes mig alltså vara otjenligt, att samma Rådgifvare råda på två sätt; helst jag är öfvertygad, att ifrågavarande afgift icke bör ske genom bidrag af Rotehållarne allena. ]NTär StatsRådet tillika låtit åtfölja ett såväl grundadt Utlåtande, angående' sättet att öfverföra denna beskattning på Bevillningen, får jag endast deruti i allo instämma, och anhålla, att Utskottet från denna åsigt måtte behandla frågan. I anledning af de skäl, som uti den Kongl. Propositionen anföras emot Passevolancens utgående genom Bevillning, får jag likväl yttra, att dessa skäl troligen tillkommit af något missförstånd om våra äldre författningars mening. Först är det sagt, att mötes-afgiften vore att anse såsom ett onus af Alder tillhörande jorden, och att den ingått i dess värde.
Degerfors församling, anläggning och förbättring gar derstädes DepartementsChef'erne, Boställsrum för Depositions-medel, öfverlemnande deraf lill Riksgälds - kor.loret . Diverse behof vid Flottan, Anslag till 86. Drottningholms Slolt, kontant anslag lill, i stället för indelningar Drängespann i Färentuna härad, utgörande af .. 167, 262. Dunckers enka, understöd för 264 Durchmarschkostnader, disposition af reservationer å il 85, 186 E. Edet, Lilla, skatteköp af gamla slussen derstädes 171, 293. Edsmären, reglering af mulbetesrätt derå 119 Efterlysning, af personer, sorn häfta för utskylder 167, 262 Ehrenslams enka, pension för 90 Ekelunds, J., enka, pension för 90, 155, Element ar-läroverken, anslag för 89. Emerililöner, anslag till och reservationer derå 90. Enell, restitution af för högt erlagd lönebevillning 72. Engelholms hamn och Rönne å, anslag till 163, 226. Enkeoch Pupillkassan vid Riksgäldskontoret, understöd för 194, 320. Erasmi, G. E., rätt att frånträda arrende å säteriet Boda 114. Ersättning till Inqvarteringsgifvarc för dagportioner 85. till vittnen i brottmål, bestämmelser för 44, 265. till vittnen och parter, anslag till . 83. Eskilstuna stad, lån till 56. Exercis för Flottans bemanning, anslag till , 86, 151. Expectance-arfvoden till lurdise officerare, anslag till . 90, 155. Expencemedels-räkningarne, anmärkningar vid 30. F. 9 F. Kummen | Betänkande! m. m. Fahlu kungsgärdshjelp, utbyte deraf mot anslag ... 87, 88, 90. Fahlun och Gefle, Jernvägsanlägguing deremellan 254, 300.
Under dessa förutsättningar upptoge nyssberörda utkast följande från Stockholm utgående jernvägsstamlinier, med hvilka sedermera nödiga grenbanor skulle kunna förenas, nämligen: l:o norrut öfver Barkarby och Upsala till Gefle; 2:o vesterut med dubbel bana till Barkarby, och derifrån öfver Westerås, Köping och Orebro till Svartå öfre bruk, hvarifrån, så vida denna iinies ändamål skulle anses vara en jernvägsförbindelse icke allenast emellan Stockholm och Göteborg, utan äfven emellan begge de förenade rikenas kufvudstäder, banan borde fortlöpa: a) i sydvestlig rigtning öster om sjön Skagern, öfver Göta kanal vid Lyresta till närheten af Mariestad, samt vidare genom midten af Skaraborgs län vester om Billingen, öfver Falbygden till Alingsås och Göteborg; och b) i nordvest öfver Degerforss och Björneborgs bruk till Kristinehamn, samt vidare förbi Karlstad genom Arvika till Norge; 3:o söderut till Södertelje, och derifrån antingen genom Nyköping och Norrköping till Linköping, eller ock genom Läggsta, Malmköping och de bördigaste trakterna af Södermanland till Linköping, hvarifrån den sedermera skulle 8 fördelas i tvenne hufvudlinier, nämligen den östra till närheten af Wimmerby och derifrån genom Wexjö till Karlshamn, samt den vestra genom Jönköping, Wernamo, Ljungby, Skepparlöf, Hörby och Lund till Malmö. Sedan Kongl. Maj:t vidare omförmält, att Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader instämt uti de af Generalmajor Akrell anförda åsigter i afseende på jernvägsstamlinierna och deras hufvudrigtningar, med förbehåll af de smärre afvikelser och rättelser, till hvilka noggrannare undersökningar och beräkningar kunde gifva anledning, samt att Kongl. Majit, som den 13 November 1852 utfärdat privilegium för ett aktiebolag till utförande af jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult, den 31 Mars 1853 förehaft förslag och yttranden rörande öfriga jernvägsstambanor, påkallar Kongl.
Utskottet, sorn icke förbisett de skål, hvilka för en sådan skilnad kunna anföras, har dock, dels al öfvertygelse om vigten af att, vid national-represenfationens ombildning, kunna så nära som möjligt sammanbinda land och stad, dels af fruktan, för den utsträckning, som en sådan skilnad, en gång erkänd, skulle kunna erhålla, och för möjliga påståenden om iagttogande deraf mellan serskilda städer, mellan serskilda landsorter o s. v., funnit sig föranlåtet att afstå från detta försl <g. Den enda skilnad, Utskottet härvid trott sig böra föreslå, skall längre fram underställas Riksens Ständer. Slutligen har Utskottet hår blod att anmärka, att det längre fram skall förklara skälet, hvarföre det tillagt boställshavare samma rätt, som egare. Att den på förmögenhet grundade förmodan om de för val-rätt nödige egenskaperna växer med förmögenheten, hafva väl alla de främmande val-lagar, sorn antaga en bestämd förmögenhet såsom vilkor för val-rått, erkänt just derigenom, att de förklara detina förmodan först, når förmögenheten hunnit ett visst belopp, hafva vunnit den visshet, att den berättigar till deltagande i valen; men de bista intet afseende på tillväxten nedom och ofvan om denna allt afgörande punkt. Den Svenska val-lagen har ensam, i stället för den vanligen, såsom en skiljemur emellan idel lika berättigade å ena, och lika oberättigade å andra sidan, antagna val-census, erkänt den grundsatsen, att egendom eller inkomst, inom de båda derpå grundade Riks-Stånden, i nion af sin storlek, ger olika röst-rått. Yår Stånds bildning år en efterhämtning af utländska mönster, endast med den förbättring, att Bonde-Ståndet, som i de Stater, hvilkas exempel närmast verkat på oss, först i detta århundrade bland de representerade Stånden fått en plats hos oss, alltid enligt lag och sedan, efter medeltids-oredans slut, lagen åter blef en verklighet, äfven i sji Ifva verket hafi denna plats. Men den nu nämnda grundsatsens anor åro, thuru saken äfven i det gamla Rom var bekant, hos oss inhemska.
Fem millioner R:dr. vanligen eger till sitt förfogande öfverskott och besparingar å Statsverkets inkomster och utgifter för tvänne föregående år; så skulle, derest ändamålsenliga åtgärder till underlättande af cirkulationen i Statsverkets penningerörelse vidtoges, den föreskrift kunna lemnäs, att Statskontoret borde månadtligen till Rikgälds-kontoret leverera så stor del af de inflytande tullsamt bränvinstillverkningsoch stämpelpappersmedlen, som af dessa medel belöpte sig på den beräknade bidragssumman, i förhållande till hvad utaf samma medel vore afsedt för de å Statskontoret anvisade utgifternas bestridande. Om sålunda utgifterna för den ordinarie statsregleringen, med undantag af Postverkets utgifter, som bestridas af postmedlen, beräknas till R:mt 51,369,000: — samt derifrån afdrages ett mot de ordinarie inkomsterna svarande belopp, eller 8,978,740: — skulle alltså med tulloch stämpelpappersmedlen samt bränvinstill ver k nings-aigiften, hvilka tillsammans antagits uppgå till 24,600,000 R:dr, bestridas från Statskontoret utgående utgifter till belopp af R:mt 22,590,260: — samt på Riksgälds kontoret anvisade utgifter af tillhopa 2,209,740: — R:mt 24,600,000: — Som likväl följande ordinarie anslag utgå direkte af tulloch stämpelpappersmedlen samt bränvinstillverknings-afgiften, nemligen För Tullverket R:mt 1,800,000: Till städerna för mistad tolag 1,040,000: — Till Konvojkommissariatet 750,000: — Till stämpelpappers-omkostnader 164,000:
Då härtill kommer tillsynen öfver borgensförbindelser och deras vederbörliga förnyande, bevakningar uti arrendatorer och deras löftesmäns konkurser samt utförandet af sådane rättegångar, der brott emot kontrakter, som ej sällan förekomma, inses ganska lätt, huru mycket så väl K. KammarColl., som Länsstyrelserne och deras underlydande tjenstemän, sysselsättas endast i och för omförmälde egendomar. Men dessa olägenheter af tillökning uti statsförvaltningsbestyren äro likväl icke de enda. Påtagligt är nemi., att utarrenderade egendomar, hvilkas innehafvare måste tveka, att derå vidtaga större omkostnader, som sällan kunna under arrendetiden amorteras, i allmänhet aldrig blifva så väl skötta, som det vore möjligt, derest de innehades under äganderätt, och på dem använde upoffringar medförde ett ökadt kapitalvärde, som förblefve ägarens behållning. De band, som äro lagde på arrendatorn, utgöra ock hinder att, så förmånligt, som det för en ägare låter sig göra, besörja egendomens skötsel och begagna dess tillgångar. Ur statsekonomisk synpunkt vore det derföre af obestridlig båtnad, att de ifrågav:de egendomarne komme under enskild äganderätt. Det bör ej heller, vid frågan om den fördel Staten af dem drager, förbises, att åtskillige af de ofvann:de åtgärderne, såsom syner m. m., för arrendatorn medföra utgifter, hvilka han måste taga i betraktande i fråga om arrendets bestämmande. Otvifvelaktigt är således, att om de nu ifrågav:de egendomarne blefvo försålde, skulle af dem erhållas icke blott enahanda årliga afgift, som f. n., eller deremot svarande kapital, utan ock en, i förhållande till hvarje egendoms värde, icke obetydlig köpeskilling derutöfver. En sådan försäljning skulle följaktligen, utöfver nu utgående afgifter, inbringa Staten ett betydligt kapital, samt derjemte befria administrationen ifrån de mångfaldiga bestyr, som af utarrenderingen, och deraf föranledda förhållanden, härflyta.
Jag har trott mig böra göra denna framställning, för att närmare redogöra för syftningen af Utsk:.? förslag, och mig återstår nu endast att förnya min anhållan om bifall till Ulsk;s betänkande. Hr Westfelt: Jag är hufvudsakligen förekommen af den sisla värda talaien. Jag begärde ordet, egentligen blott för att få besvara en framställning af Gr. Anckarsvärd; men sorn den redan af den sista värda talaren blifvit besvarad, så har jag intet vidare alt tillägga i detta afseende. Frih. Cederström har yttrat, att det skulle blifva underligt, luiru den resande skulle betala entreprenörsoch hålleller reservskjutsen. Det förundrar mig verkligen, att Frilun, som sjelf varit landshöfding, icke vet, att i dagboken finnas columner för gästgifvare-, hålloch reserv-hästar. Jag ser ej, hvarföre icke der likaväl skulle kunna stå entreprenörsoch hålleller reservhästar, det blefve då ej svårt att få vela hvad slags hästar man hade. Ilr Lagerhjelm, Pehr: Jag erkänner Utsk:s välmening och instämmer i det hela uti Gr. Anckarsvärds yttrande, men jag ber att få göra ett tillägg. Det gifves nemi. orter, der skjutsen stundom, i anseende till marknader och dylika tillfallen, är ojemföi ligt större än eljest. Der bladet omöjligt alt åstadkomma entreprenader till nästan hvad pris som helst, åtminstone, efter min öfvertygelse, icke under 3a sk. b:co milen. Min mening vore derföre, att, i händelse förslaget af R. o. Ad. bifölls, man malle göra det tillagg, att då entreprenader i vissa orter ej kunna tillvägabringas, i anseende till den ojemna skjutsen, så skulle innevånarne i sådana orter äga att hos K. M. anmäla förhållandet, hemställande R. St. derjemte, att K. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 18 Juiri. 299 kerhet kunna wi frugta och ömma för de upofringar, hwarmed den dock fluteligen stall erhällan
Att kursen ej betydligen skall stiga, om nämnde inväxling antages, tror jag först af det skäl, att Bankens siifverfond derigenom ökes i ,en förmonlig^re proportion till sedelstocken än den nu be - Din 14 Juli i e. 'm', '773' finnes. Detta skäl bör åtminstone verka på dem; som tro förhållandet emellan silfver-fonden och sedelstocken ensamt bestämma värdet af sedlarne» Dessutom, genom ökad utsläppning af sedlarne emot en, förhållandet dem emellan och silfver, fonden jemnt förbättrande inväxling af silfver,’ lifvas Näringarne, productionen ökes, och i följe deraf ökes äfven exporten, men behofvet af import minkas. Jag tror, alt om man på detta sätt utsläppte aldrig så mycket sedlar, skulle ej se-i delvärdet minskas i förhållande till silfret, ty om mera sedlar ginge ut i rörelse,' så ginge också mera silfver in i Banken, och det i ett förhål* lande , som jemt ökade silfverföndens proportion, till sedelstocken; ty om på det sättet t. ex. 16 milliojier sedlar utsläpptes, så inkommo 5 millioner i silf*, ver, och vi hade då ungefär 10 millioner silfver i Banken med 4 6 millioners sedelstock , då vi nu ha ungefär 5 millioner silfver dermed 30, millioners sedelstock. Härtill kommer, att Utskotten äfven föreslagit, som medel till förekommande af sedelmyntets försämring, uppköp af silfver för en del af Bankens behållna vinst och härigenom en tillökning af silfver utan någon till* ökning af sedlar. Detta silfveruppköp, inväxlin* gen af silfver mot nya sedlar, och häraf följande ökad production genom nya penningeförlag, äro således medel som böra trygga sedelm^ntet mot försämring och emot en högre kurs. Åtminstone skulle kursen utom dessa medel stiga ännu mer.
Natiorial-Ekonomi, angående anslag till inrättande af en särskild Profession i nämnde ämne vid Universitetet i Upsala; motion af Friherre Fredrik Hermelin: se Motioner. National-Musei-byggnaden, angående inbjudning till dess beseende: IV. 414. Nattvarden, angående upphäfvande af alla lagbestämmelser rörande dess begående, m. m.; motion af Friherre Jonas Alströmer: se Motioner. —, i anledning af väckta motioner om förändring i föreskrifterna angående dess begående: B. II. 322, 373, 412, A. 414, E. 463; U. lil. 231, 270, A. 270. Nilsdotter, Anna, i Makrismåla, angående eftergift af Kronans rätt till qvarlåtenskapen efter henne till förmån för hennes syster Märtha Nilsdotter Tulpan: I. 486, 493, R. 493; B. II. 465, 482, A. 482; E. III. 58. Nilsson, J., Klockare, i anledning af väckt motion angående er sättning af allmänna medel till honom för liden förlust vid af honom verkställd omläggning af vägen förbi s. k. Norbergs jernvägsanläggning, angående begärdt anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningar å de till nämnde jernvägs-anlägsning af allmänna medel anvisade lån: I. 48, R. 50; B. II. 83, t73, 191, A. 197, U. 465, 482, A. 482, E. 256. Nordenfalk, Erland, dess yttrande: III. 545. Nordenfalk, Friherre Johan, dess yttranden: I.
Wore ater meningen den, at ett wist! ivärde mätte äsattas Banco-Sedeln relativt Ul Swensta Specie eller Banco-Myntets förhällande efter Lours emot Utländska Myntsorter; sä tro^Skats» Utskottet en sadan ätgärd öfwerflödig, dä Bsnyuen inlöser sine utelöpande Sedlar med Specie-Mynt, enär sädant päfordras, och Utlandste Penninge-tranxEioner man och man emellan, utom Wexelwäg icke hafwa nägot afseende eller äro grundade pä en högre eller lägre Wexel-Loms. At afsigten icke är det ett wistt ^gio eller stillnad emellan Langens Sedlar och dest 8pecie-MyNt mätte tixc-r-as, täger Stats »Utskottet för afgjordt, ty detta skulle wara at icke allenast nedsätta L-mcoSedelns wärde emot hwad han werkeligen repro. Lenterar, Utan ock sätta Banguen i en Mist-Lreclit, desto mera ogrundad, som Bananen icke wägrar eller wägrar, at med 8pecie-Mynt inlösa sine utelöpande Sedlar til full numeraire och valuta. enär sadanr af Sedlars innehafware äskas. Dä 556 Den iz Mars. Da Kt^Iisstionen är 1776 werkstäldes, förklarade Kongl. Maj:t uti Kongl.
Juni samma år meddelade Utslag innehållit, det honom alagda kroppsplikten rätteligen är vorden staJgad till tolf dagars dylikt fängelse; hade RådstufvuRätten och dess Ordförande inkommit med allordrad förklaring, och deri förmält, att målet blifvit afgjordt på sätt Utslaget visade, men att Borgmästaren, såsom Magistratens Ordförande, ensam ombesörjt Utslagets verkställighet, i hvilken åtgärd anmärkta förseelsen ägt rum, och hvartill således icke RådstufvuRätten kunnat anses vållande; hvarjemte Borgmästaren för egen del andragit, att, vid utskrifningen af ifrågavarande utdrag ur saköreslängden , hvarest den Anders Andersson ådömda bötessumma, men icke dess förvandling vid bristande tillgång, varit införd, misstag uti det tillägg, som skullegöras af förvandlingsstraffet, enligt Utslaget, förelupit, men att den sakfällde icke deröfver klagat, eller af den hårdare bestraffningen skulle hafva rönt ringaste olägenhet.