Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med förklaring gifver, kunna ogillas af först derefter sammanträdande Riksdag, så ock, om förklaring angår ämne, som till kyrkolag hörer, af det allmänna kyrkomöte, som efter förklaringens meddelande först hålles, och må dylika förklaringar, der de sålunda ogillade blifvit, ej längre gälla eller af domstolarna iakttagas och åberopas. § 89. Uti Riksdagens Kamrar må frågor alla slag. Riksdagen ege dock icke makt finnér. Vill Konungen åt Riksdagen öfverlemna angående lagfrågor är i 87 § I mom. stadgadt. 38 Konstitutions-Utskottets Memorial M 2. § 90. Under Riksdagens, dess Kamrars eller Utskotts öfverläggningar annat sätt, än Grundlagarne bokstafligen föreskrifva, komma frågor inrättning. § 91. I den händelse sammankalle Regenten eller Stats-Rädet, då det Riksstyrelsen förvaltar, genom öppet påbud Riksdagen, och late återkommit, tage Riksdagen den författning om Rikets styrelse, hvilken Riksdagen nyttigast finner. § 92. Lag samma icke befattat. § 93. Då Konung kallelse å Riksdagen, hvilken kallelse — kungöras. Riksdagen ege förordna en, tre eller fem Förmyndare må utöfva. § 94. Skulle den olyckliga utginge, sammankalle Stats-Rådet död, Riksdagen, som då skall ett nytt Konungahus utkora, Regeringsform. § 95. Om, emot förmodan, Regenten eller Stats-Rådet omförmäla, Riksdagen genast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Rikets Hofrätter att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på det Riksdagen må kunna sammankomma, att sin och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag sammanträder å tretionde dagen efter den, då Regenten eller Stats-Rådet kuugöra. § 96.
Då både fransyska, engelska och flera andra af de lefvande språken härleda sig från det latinska, och detta dessutom är nödvändigt att känna för dem, som skola studera grekiska eiler hebreiska, torde latinska spi’åket böra antagas såsom ett ovilkorlig! läroämne för aila, som qvarstanna i läroverket utöfver fjerde klassen, men alla, som ej söka egentlig embetsmannaeller lärd bildning, böra erhålla rätt att afbryta dess studerande, så snart de kunna redogöra för en lätt författare, såsom Cornelius, Julius Cresar elier någon dylik. Erfarenheten både inom och utom fäderneslandet har nemligen, hvad fransyska språket angår, visat att den, som läst något latin, i allmänhet inom ganska kort tid icke allenast upphunnit den, som på fransyska språket ensamt an vändt samma tid, som den förre på både latin och fransyska, utan ock förbigått den sednare, och dessutom sedermera vid studium af andra lefvande språk haft en betydlig lättnad. Då dertill äfven kommer, att för många af de praktiska yrkena och de förberedande studierna dertill, någon kännedom al latin är nästan oundgänglig, visar sig tydligen, att äfven för den, som åt apopologistsidan söker sin högre bildning, det måste blifva en väsendtlig fördel att hafva inhemtat de första grundbegreppen af latinska språket. För den stora del af lärjungar, som inom 4 å 5 år lemna skolan och så - 20 ledes ej hinner längre än att på sin höjd genomgå fjerde klassen, synes det deremot vigtigare att på kortare tid vinna den mindre fullständiga kännedom af lefvande språk, hvilken de kunna i dessa klasser erhålla, än att inhemta fastare grunder för språkstudier, hvilka de sannolikt aldrig komma att fullfölja. För öfrigt torde full frihet böra lemnäs iärjungarne att afsäga sig latinet utöfver ofvan bestämda grad, samt grekiskan och hebreiskan, och för dem, sorn studera grekiska, att afsäga sig engelska.
9:de punkten, rörande det å allmänna indragnings-staten uppförda årliga anslag af 10,000 R:dr till expektans-arfvoden åt lönlöse officerare af arméen, bär af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitterad, men af de öfrige 3:ne Riksstånden bifallen; och då, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. Uti 12:te punkten hade Utskottet förklarat sig afstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, att medicine doktorn Johan Erik Nybleaus måtte från allmänna indragnings-staten, uti sin återstående lifstid, såsom pension åtnjuta ett belopp af 250 R:dr. Denna punkt, som Bonde-Ståndet bifallit, har blifvit af de 3:ne öfrige Riksstånden återremitterad. Af de talare, sorn yttrat sig, har yrkats, att den ifrågavarande pensionen måtte å riksstatcn uppföras, enär Nybleaus, under en tidrymd af nära 50 år, emot en ringa lön, tjenat dels vid norra korrektions-inrättningen i Stockholm och dels vid allmänna Barnhuset samt nu uppnått en ålder Slats-Utsi; ot tets Memorial, N:o 155. 29 af öfver 70 är, hvadan det vore sannolikt, att statsverket icke länge skulle komma att betungas af det understöd, som kunde at Nyblceus blifva lemnadt. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, föranlåtes Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte å allmänna indragningsstäten upp föra medicine doktorn Johan Erik Nyblaeus, till åtnjutande under hans återstående lifstid af en årlig pension, stor 250 R:dr. 13:de punkten, angående pension åt öfversten m. m, G.
För inlösen af 11 stycken, sedan längre tid tillbaka förfallna och i Riksgäldskontorets räkenskaper balanserade obligationer med 5 procents ränta å tillsammans 3,633 s:dr 21 sk. 4 rst., har, i enlighet med Rikets Ständers vid sednasle riksdag fattade beslut, en preskriptions-tid af 10 år blifvit stadgad genom Kongl. Maje s nådiga kungörelse af flen 12 Docember 1851; kommande, efter denna tids förlopp, iuuehafvarne af berörde obligationer, jemte åtskilige i samma kungörelse uppgifna attester och asaiguationer att anses hafva förlorat all rätt till betalning för dem. Stäts-Ulskolfets Memorial, N:o B. 7 Sedam kapital-beloppet, 32,833 r:dr 16 sk., af de för tillskott till Trollhätte slussverks byggnad,under den 1 Mars 1750, utfärdade lottsedlar, enligt. Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag, blifvit fördt inom linien i lliksgälds-kontorets räkenskaper, och dessa lottsedlar, hvilkas innehafvare skulle “de 3 första åren njuta 6 procenttnn årligt intresse och sedan, från den 1 Mars 1753, i ett hundra år 12 procentum årligen" — vid samma besluts fattande förklarats, enligt sitt innehåll, icke kunna betraktas annorlunda än som annuiteter, för hvilka någon kapital-betalning icke skäligen borde kunna ifrågasättas; så och enär ordningen synes fordra, att ifrågavarande förbindelser vid slutliqviden, varda af innehafvarne återställda, hafva fullmäktige föreskrifvit, att någon utbetalning från Riksgäids-koutoret af det å nämnde lottsedlar upplupna belopp, efter ingången af Mars månad detta år, icke får verkställas, med mindre den lottsedel, för hvilken sådan utbetalning äskas, till Riksgälds-kontoret afiemuas, för att öfverkorsas och lika med andra af detta verk infriade förbindelser förvaras.
Några ledamöter yttrade härtill bifall. Hr Tersmeden, Nils. Den siste värde talaren vill icke medgifva detta förslags antagande. Han har dock erkänt pressens missbruk, men på samma gång lian påstår att borgens-systemet icke skulle vara ett korrektiv deremot, säger han dock att det skulle utgöra ett band på pressen. Jag har icke kunnat följa honom i hans bevisning, men jag vädjar till er, M. Hrr, huruvida icke denna press är groft missbrukad, och om icke något medel deremot är bättre än intet? Vi böra derföre icke försumma detta tillfälle att åtmistone få något korrektiv. Jag begär bifall på förslaget. H. II. 23 Den 14 December e. lin. Frill. Stael von Holstein, Fabian Wilhelm: Lika med elen talare, som yttrade sig näst före den siste, anser jag att detta förslag, sorn emot Grundlagens föreskrift söker upställa i förväg lagda hinder för skrifts Utöfvande. icke böra bifallas, och det så mycket mindre, då man ser, att orsaken hvarföre man begär denna borgen, skulle vara i och för den skada och kostnadsersättning, sorn en utgifvare möjligtvis kan blifva ålagd att betala, i fall han missbrukar tryckfrihetslagen. Jag vet icke något fall, der det före* kommer att ställa borgen för böter, som man möjligen kan blifva ålagfl att betala, och då det ej så är stadgadt för någon annan person, inser jag icke hvarföre det skal! vara så för utgifvare af en tidning. Jag vill icke vidare yttra mig i saken; jag har blifvit förekommen af Hr Tersmeden, och yrkar således afslag ä Betänka. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Afven jag förenar mig till alla delar med Hr P. It. Tersmeden. De försök till vederlägg* ning, som hans namne här bjudit till att lemna, äro högst ofullständiga. Det förvånar mig, att lian med den tydliga stämma, som Hr P. R. Tersmeden uttryckte sig, icke kunde fatta hans be* visning, eller inse det odugliga i sitt försök till vederläggning. Han har nemi. fästat sig dervid att Hr P. R. Tersmeden skulle ansett den föreslagna borgen såsom ett band på tryckfriheten.
Län och böra Skogsplanteriugs-Cassan tillfalla; hvarigenom hela Siats-Utskottets Utlåtandej IV:o 42. 7 lonetillöknings-anslaget skulle komma att utgöra 40,093 R:dr 9 sk. 1 r:st.; lärande, i händelse af bifall till hvad Utskottet sålunda föreslagit, Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att, efter det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länen samt Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoret hörde Blifvit, låta verkställa den slutliga reglering med Länsmans-tjensterne i Riket, att vidare fråga om anslag för dylika befattningar icke må uppstå; Och torde Rikets Ständer tillika finna lämpligt besluta, att de besparingar, som å det tillökade anslaget kunna uppkomma, intilldess berörde reglering varder tillvägabragt och lönetillökuihgarne till vederbörande anvisade, utan sammanblandning med Hufvud-Titelus öfrige besparingar, böra till RiksgäldsContoret ingå. Beträffande den. pension, sorn, enligt författningarne, bör Länsmännen vid afskedstagande! tillkomma, tillstyrker Utskottet, att densamma endast må utgå till enahanda belopp, sorn tillförene, eller 100 R:dr. Genom hvad sålunda, i fråga om löneförbättring för Länsmännen blifvit föreslaget, anser Utskottet sig jemväl hafva, besvarat, de i detta.ämne väckta, här förut omnämnde, motioner. I afseende å det till Kronofjerdingsmännen utgående Stats-anslag af 8,563 R:dr 19 sk. 8 r:st., har Kongl. Majrt i Nåder föreslagit, att detsamma widdén ifrågaställde nya löneregleringen för Landt-staten skulle indragas, likväl under förutsättning, att Fjerd ingsmännen icke må besväras med sådana göromål, sorn rätteligen tillhöra Kronobetjeningen, hvaremot, på sätt här förut nämndt är, enskilde motionärer yrkat, att Fjerdmgsmännen mätte af löner fortfarande komma i åtnjutande.
Med glädje skall jag se mitt förslag öfverträffadt 554 Den 21 Februarii, af något bättre, emedan det blott anstår mästaren, att, såsom en annan Pygmalion, förälska sig i sitt verk} hvad jag dock med visshet vet, är att jag icke misstagit mig öfver graden af det onda; och om det anstod mig, att på detta vördnadsbjudande rum orda om något så ringa, sorn mig sjelf, skulle jag tillägga, att min framställning af landets nöd, icke är genljudet af någon egen. Desto heligare anser jag den pligt, emot betryckta medbroder, att afhölja taflan inför dessa Rikets Ädle, som äro Statens första män, derföre att de alltid varit de första till dess bistånd. Skulle man åter finna öfverdrift i min tekning, då bevisen omgifva oss, skulle jag förgäfves höja en ropandes röst i öknen, då jag påkallade hjelp åt den dignande iandtmannen, åt de aftynande näringarne, är det åtminstone en tröst, att icke genom tystnad vara medbrottslig i deras fall. Dixi, et salvavi mimoni meam. Friherre Sture, Guftaf Herr von Beckers ypperliga anförande, hvaruti han utvecklat med sann patriotisk anda och med snillets kraft, landets ställning och hjelp deremot, kan jag, för min del, ej nog värdera; så mycket mera sorn Friherre Björnstjerna, i sitt grundeliga och med sakkännedom goda anförande till FinnsnceComi - Den 21 Februarii, 555 téen, vidrört sitrima ämne. Ett radicalare botemedel lör den vanlottade landtmannen är efter min tanka svårt att förete, man må kalla dess betryck nöd eller förlägenhet, lika godt, målningen är elter ratuten och sista rapporten ifrån Malmö förråder äfven der, en tafla af lika beskaffenhet. Man har hotat med en tillämnad realisation, andra om credit-sedlar, stats-obligationer eller dylikt. Det förra är väl ej tänkbart innan nationen samlat krafter dertill , genom enskildt välmåga , utan att förstöra en del deraf, eller det hela.
St-.r böra bevilja hvad K. M. för detta ändamål begärt, ty i motsatt fall blifva R. St:r ansvarige för nationen, ifall vid ett inträffande krig vårt sjöförsvar skulle befinnas vara i ett ofullständigt skick. På grund af hvad jag anfört, får jag anhålla om bifall till K. Propos, samt att anslaget må utgå efter behof och icke efter år. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, utan förändring, dels bifall dertill med den förändring, att summorna 1,800,000 rdr och 000,000 rdr skulle, i enlighet med K. M:s Propos., förhöjas till 2,208,000 rdr och 736,000 rdr, dels af Hr Blomstedt bifall till Utsk:ts hemställan med den förändring, att hela det af K. M. äskade extra anslag till flottans nybyggnad, 2,208,000 rdr, skulle 544 Den 18 April f. m. beviljas att utgå efter behof, och dels slutligen af Hr Brakel, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte för sin del besluta, att R. St:r, jemte bifall till K. M:s Nåd. framställning, i hvad den afser beredandet af nödiga tillgångar för ny sjökrigsmatericls anskaffande under nästa statsreglerings-period, skola å riksstaten låta uppföra ett ordinarie nybyggnads-anslag, stort 900,000 rdr nnt, samt ställa samtliga dessa medel och tillgångar till K.
Alla Förstoringsplaner höra för alltid försvinna från dess afsigter, och hela dess verkningskraft bör ej hafva annat föremål, än den enskilta välmågans förökande, som enda medel till egna Frihetens försvar. Om Sverige länge, genom en felaktig riktning för sin Politiska verksamhet, bered t sig det inskränkta rum det nu innehar ibland Europas Magter; om Folket länge varit offer för Regeringarnes misstag, så är det FolkRepresentationens pligt, att fördomsfritt betrakta sin belägenhet, att fästa Regeringens uppmärksamhet derpå, att Landets bästa fordrar för sin Politiska bestämmelse den medelmåtta, den inskränkthet, som fattigdomen påkallar. — Friheten, ej Ärelystnaden, är Folkets goda ! Statens ära , Statens anseende, äro ord, som Folken ofta dyrt betala med hela fruktan af sitt släp och med förlusten af sin frihet. Om Seclers erfarenhet skulle öppnat ögonen på Folket; omdetskulle börja fråga hvad båtnad till dess förmon följt af de ofantliga StatsBidrag, som vållat dess belägenhet, öm det skulle finna, att en emot Statens Grundidé' stridande Politisk riktning påkallade behofverne, om det skulle börja tänka, att dess trefnad och välmåga undergräfdes, för att gifva åt Staten ett yttre anseende, som motsades af dess inre kraft, om 502 Den g Januarii. det af Häfderna skulle låta leda sig till den slutsatts, att de mäst lysande Tidehvarfven för Folket varit de olyckligaste, de tyngsta; om det, af framfarna olyckor vavnadt, skulle begära en fredlig njutning af sitt öfverskott, i stället för alt offra det åt ett fruktlöst sträfvande efter ryktbarhet; om det skulle anklaga sina Representanter, att vid bördornas påläggande ej afse Folkets förmåga att bära dem ; om det, vid jern fö reisen emellan förr och nu, ej skulle finna anledning alt erkänna sig lyckligare; då skulle det blifva en smältande förebråelse för Representationen, att ej hafva framfört Folkets röst, och att ej för dess välstånd hafva tillvägabragt en på Sanning och Naturförhållande fotad Statshushållning, som bär ökad välmåga till föremål, och Frihetens försvar till enda afsigt.
Biträder man åter Utsk:s förslag, ser man frågan i sin omfattning, i sin allmänhet, och man har då skälig anledn. till den förmodan, att man på den vägen skall kunna vinna en allmän reglering för hela presterskapet inom kyrkan. Derföre, mine Hrr, är det af mycken vigt, att hvar oeh en, som i denna fråga gjort sig reda för hvad han vill, icke sa hastigt stannar vid Hr Tharas förslag att blott reglera kyrkoherdelönerna inom hvart pastorat; ty frågan är i sanning mycket djupare och, som jag nyss sade, af den beskaffenhet, att den angår hela svenska presterskapets icke blott aflöning, utan ställning till församlingen, och i detta fall skola konventioner möjligen kunna upfylla ett af de afsedda ändamålen. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag tillstyrka, att Utsk:s Betänk, i sin helhet måtte bifallas: Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl: Jag beklagar att jag upkom först då Hr Tham slutade sitt anförande med yrkande om bifall till Doktor Nordlanders reservation. Jag anhåller att med anledn. af detta yrkande få fästa upmärksamheten derpå, att .ifrågav:de reservation endast afser att anbefalla en lönereglering för presterskapet inom alla församlingar i Itiket, der sådant icke skett, men att TTtsk;s förslag, som slutar med en underd. anhållan till K. M. att en komité måtte nedsättas, afser icke allenast presterskapets löner, utan äfven och hufvudsakligen att reglera emellan löngifvare och löntagare, på samma gång som det borde undanrödja det mindre lämpliga sätt, på hvilket lönerna nu utgå, och som jag tror att allmänna opinionen tetnligen bestämdt anser verka menligt i många hänseenden. Det synes nogsamt af de många motioner, som Utsk. i detta hänseende fått emottaga, att en opinion är ganska allmänt ense derom att en förändring i detta hänseende är af behofvet högeligen påkallad, och under de långvariga öfverläggningarna, som inom Utsk. öfver ifrågav:de ämne egde rum, har man funnit att för frågans lösning den åtgärd, som Utsk. föreslagit, lärer vara den lämpligaste.
Preste-Ståndet väckt och till Utskotten remitterad motion, anfört, hurusom, genom Kongl. Circulairet den 27 September 1834» Presterskapet väl erhållit portofrihet för alla sina embetsbref till Konungens Befallningshafvande, men ändock pä manga ställen iemnat denna rättighet obegagnad i anseende till de många omvägar och besvär, sorn dermed vore förenade. Sådane bref borde nemligen, försedde med anteckning om innehållet å omslaget, först sändas till närmaste kronobetjent, som vanligen vore Länsmannen, och sedan af honom till Kronofogden, hvilken andtligen affärdade dem till Post-Contoret, hvarifrån de, på Kronofogdens fribrefs räkning, afginge till Konungens Befallningshafvande. Denna omväg utgjorde ofta flera mil, och mäste, jemte det den förorsakade vederbörande Kronobrefbärare mycket besvär, äfven medföra betydlig tidsutdrägt. Då emedlertid ett sådant bref ändock afginge på fripost, vore det svårt att inse, hvarföre icke afsändaren sjelf blifvit berättigad att till undvikande af berörde olägenheter, låta directe inlemna det pä Postcontoret För alla embetsbref åter till Consistorium saknade Presterskapet portofrihet och måste alltså för dessa, som i sednare tider lill antalet betydligen ökats, årligen vidkännas en dryg porto-afgift, hvarifrån de fleste andre tjenstemän vore befriade. På grund häraf har motionären föreslagit, att alla Kyrkoherdar måtte tillerkännas fribrefsrätt för sina embetsskrifvelse!’ till så väl Dom-Capillet som Konungens Befallningshafvande, men, om en sådan förmon icke kunde alla Pastorer medgifvas, den åtminstone måtte beviljas Contracts-Prostarne, för hvilka saknaden deraf vore synnerligen kännbar, i anseende till de många expeditioner och penninge-remisser, som från dem måste afgå. liäi. till R. St.
Sist har Utskottet, med anledning af de manga inkomna motioner, om ytterligare och de allvarligaste medels vidtagande till förekommande af bränvinets missbruk och öfverflödig förtäring, genomgått den sednastutkomnaoch nn gällande Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, emot fylleri och dryckenskap, af den 2/;de Augusti 18155 men då Utskottet å ena sidan lika med hvarje re dlig Svensk man fullkomligt delar den önskan, att alla möjliga utvägar måtte vidtagas till hämmande af fylleriets olycksaliga följder; både på sederna, nationallynne! och kroppsstyrkan; är det å den andra lika öfvertygadt, att dessa utvägar alltid skola förfela sitt ändamål, om de möta för stora svårigheter eller snart sagdtomöjligheter i verkställigheten. All Lag hämtar sin styrka af opinionen, och blifver med säkerhet åtlydd, samt förbrytelser deremot åklagade i samma nion, som de ålaggda straffen äro med allmänna rösten enliga. I motsatt förhållande förlorar den all sin kraft och blifver en tom 1 skuggbild, för hvilken ingen rädes, heldst den i brist af Åklagare sällan träffar sin man, samt äfven i detta fall, i stället för varnagel, framkallar menedare, åklagares framtida aflägsnande och ett otidigt medlidande, det farligaste för ali laglydnad. Utskottet anser de i ofvannämnda Kongl. Förordning ålaggda pligter ech straff varå så allvarsamjna samt den åt j/(g JBcsv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. executiva magten uppdragna Domsrättighe» ten sä enlig med sakens fordran, att icke något annat lemnäs öfrigt, än en ifrig önskan, att denna Författning oförändrad alltid och allestädes må i hela sin kraft handhafvas. Hvilka heldst Lagar kunna vidtagas, så ligga förnämsta medlen till oinåtilighetens förekommande uti Länestyrelsernas egna händer, och så val Hufvudstaden, sorn flera Län i Riket, Lafva i sednare tider bevisat kraften och verksamheten af dessa åtgärder.
y$ i 04, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående folkskolelärares pensionering; M ä05, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för d n mdelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméens vapenöfningar och underofficersbild ningen; M 115, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående disposition af kronotionden på Gotland för dervarande presterskaps aflöning. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 4, i anledning af väckt motion om upphörande eller nedsättning, i vissa fall, af nu stadgade Iransitoalgift och maga sinshyra för transitogods. Från Hoge. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedan omlörmälda Betänkanden och Memorial: M 51, i anledning af väckta motioner om ändring af lagens bestämmelser angående tiden för fullföljande af vad och besvär emot utslag, meddelade af Underrätt å Gotland. lii fö Ils. M 52, i atdedning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande M 34, öfver väckta motioner om förändrad lagstiftning angående förvaltningen af omyndiges egendom, samt kontrollen å förmyndare Lades till handlingarne. M 53, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande M 37, öfver väckta motioner om förändrade stadgande!) i afseende på böters förvandling. Lades till handlingarne. M 54, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande M 58, öfver väckta motioner om ändringar i konkurslagen. Lades till handlingarne M 55, i anledning af väckta motioner om ändring af lagens stadgande!) angående borgen för annan mans gäld. Bifölls. M 56, i anledning af väckt motion om ett lagstadgande angående belåning af varor, som af egaren blifvit under visst vilkor hos annan man eller allmän in rättning i förvar upplagda. Bifölls.