Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stals-Contoret med Kronomagasin e rne , ä f v enson i V a gStatcrne i Avesta oell Fahlun, 1842 5rs anslag 41,871:32.— Tillökning.: Arfvode för en Notarie intill nästa Riksdag 438: Aflöning för Bagerioell Magasins-Drängar 225: Ckartee-Sigiliatui-Verkct: 270. Löningar, (enligt förra Staten) 3,433:24. TilIk.: För f\ Ilande afen brist i förra anslags-be34. räkningen . 179:24. S:r 3,613:* Chartoc-Sigillata;- omkostnader, för slag s-anslag. Förra anslaget 44,000: Ti Lik. för höjning . 12,000:sfinnn._ 6,4141 - Bill, Mynt och Controll-Verken: Löningar 7,428:16.— Till Myntets drift 8,000: Omkostnader för ControU-verkct, Transport 15,423:16.— lill R. St. Penningar. Markegång på förslag. Spantnål. Indelt på förslag. Oindelt. Summa Banco. Mått. Ff;:ä 6 jll.drtaian. Mått. Löningar (enligt förra Staten 36,30S:19. 3. Tillökning: Arfvoden intill nästa Riksdag 13,075:28. 0. 764 Öfver-Intendents-Embetet Post-Verket (contanta anslaget på förslag, att af Postmedlen directe utgå) enligt förra Staten 350,000: Utgifter, för Kronans Hus i Stockholm , förilags-anslag Transportkostnader, m. m., för Stats-Verkets Bergseffecter, förslags-anslag Remisslage, förslags-anslag . Observationsoch uppbördsprocent, tirslags-anslag Stats-Ulshottets Utlåtandej N.-o 40.
Och som dessutom inom Bodums socken med detta år flera nyhemman i skatt ingått, samt prestbolsskatten på ett af dem, om så behöfves, kunde öfverflyttas, får jag, under anhållan, att, der så nödigt anses, i kameralt afseende få inkomma till vederbörande Utskott med närmare upplysningar, vördsamt föreslå, att berörda till boställe för Pastor i Bodum inköpta hemmansdelar af skattenatur i Böhle by, måtte, för att erhålla prestbols natur, från Kronans sida skattebefrias, Stockholm den 30 November 1862. J. Bernh. Runsten. Af Doktor J. Bernh. Runsten: Om anslag till brobyggnad Öjver Angermanelfven vid Sollefteå. I Sollefteå socken, der Ångermannaelfvens tvänne från fjellen nedflytande hufvudgrenar sammanlöpa med vattenmassor, som nedanföre göra elfven ända dit på 10 mils afstånd från hafvet segelbar, hafva, till lättnad för den rörelse och handel, som deraf blifvit en naturlig följd, enär derstädes verldshandeln kommer de ofvanföre liggande rika ådalarues trädvaruproduktioner m. m. till mötes, fördenskull tvänne kostsamma försök till brobyggnad öfver elfven blifvit gjorda, men utan bättre framgång, än den, att de båda, såsom för svaga att motstå ismassorna vårtiden och timmermassorna sommartiden, blifvit upprifna. Och som kommunen, efter sådana uppoffringar, ej är nog mägtig, att å nyo med blott egna medel företaga en brobyggnad, som vore stark nog att uthärda nämnda pröfningar, samt för en ändamålsenlig brobyggnad, hvad ritningar och kostnadsförslag beträffar, förberedande åtgärder blifvit vidtagna, last jag ännu icke hunnit få dem 302 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 104.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om tillåtelse för rusthållare att under krig, emot en bestämd afgift i penningar, vara befriade från skyldigheten att remontera och att ersätta förlorade bevärings-, remtygsoch utrednings-persedlar, m. m.; och få Rikets Ständer vid betragtande af, att de dryga och kännbara kostnader, som, genom af krigsti 11 fälligheler förorsakade förluster så väl af hästar, som af förutnämnde persedlar, ofta drabba serskilde rustande, skulle lättare bäras, i den mon de jemnare fördeltes, i underdånighet anhålla, alt E. K. M. täcktes infordra vederbörande rusthållares utlåtande, huruvida de skulle vilja ingå den öfverenskommelse sins emellan alt, vid infallande krig, ifrån krigets utbrott, en för alla och alla för en, proportionaliter ansvara för de skador, sorn kunde träda Regementets eller Corpsens hästar, bevärings-, remtygsoch utrednings-persedlar, m. m., eller om rusthållarne hellre önskade, att, emot en viss årlig afgift af dem till Kronan, Staten öfvertoge ansvaret för ersättningen, af så väi hästar som persedlar, i hvilket fall likväl det skulle åligga Staten att, vid krigets slut, hål la både de förre och de senare i tjenstbart och dugligt skick de rustande tillhanda; hvarjemte Rikets Ständer få framställa deras underdåniga önskan, Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 219. 499 att, sedan rusthåliarne hörde blifvit och i ämnet sig utlåtit, E. K. M., uti Nådig Proposition till Rikets nist sammanträdande Ständer, täcktes föreslå den ändamålsenligaste och således för de rustande minst betungande utvägen i förenämnde ersättningsfråga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 6 Februari 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Jan. 1841.
Mer än ett hätskt ord föll, som Kerstin fann vara ovärdigt. För henne var saken klar: hon var ingen vän af kroppslig aga, men måste sådan utdelas, borde det ske med lugn och kärlek. Endast i det fallet blefve agan uppfostrande. Hon sade också detta till Karin Löf, som till svar helt kategoriskt förklarade att » ungarna nog min själ kunde behöfva däng ibland. » Det kändes därför riktigt lugnt och fridfullt, när den vördnadsvärde åldringen Änder uppsteg i katedern och med sin darrande stämma höll ett föredrag, som han kallade » ett stycke skollif eller en skollärares ljusa och mörka tidskiften ». » Jag vill på förhand anmärka, » sade gubben, » att lä- rare och lärarinna för tidsbesparingens skulle sammanfattas under ett namn — lärare. » Rustad med nödiga förberedelser, med gåfvor och krafter, med kunskaper och färdigheter, ingår den nye läraren i sitt kall vanligen under ynglingaåren, då världen ligger för hans fötter och synes honom lik en lustvandringspark och framtiden hägrar för honom i morgonsolens ljus. Fullt besluten att offra lif och krafter åt sitt viktiga O. " W. IDUN 104 kall, ser han sedan de sköna frukterna af sitt arbete glänsa i fjärran. Viljestark, karaktärstark och kanske äfven trosstark, brinner den unge lä- raren af genomträngande ifver att vara nyttig, att nedlägga kunskaper och sedlighetsfrön i oförderfvade barnasjälar. Höga, ädla inspiration I Du är värd erkännande, du förtjänar beröm. Nyss har den unge läraren tillträdt sin tjänst; föräldrar och barn fästa stora och berättigade förhoppningar vid honom. Hans föresats är att verkliggöra dessa. Från när och fjärran hör han lof och beröm. Det klingar ljuft för hans öra, han dricker i fulla drag själfförnöjelsens dvaladryck; han känner sig lycklig och tror sig vara det. Det är gladt och ljust, det är solvarm sommarmorgon i den unge lärarens bröst. Ack, att detta sommarvarma solsken ville räcka arbetsdagen till ända I Men en vän i fjärran, som älskar den unge läraren, ser, att han är omgifven af själfförnöjelsens töcken, beslutar att rädda honom och vän der vinden.
Hvad angår omförmälta liqvid till bestämmande af det Creditivfonden tillkommande vinstmedelsbelopp, så kan densamma, efter hvad Utskottet inheratat, endast i sammanhang med bokslutet för år 1827 uppgöras, emedan en steir del af de förhållanden, sorn i liquiden böra ingå, ägt rum under nämnde år; hvadan Utskottet icke eller är i tillfälle att i detta hänseende meddela någon bestämd uppgift, men Utskottet får upplysa att prisen, hvartill Spanmål för Kronans Staters behof under loppet af åren 1826 och 1827 inom landet upphandlats, uppgått för Rågen till högst 14 R:dr och lägst 10 R:dr 4° sk. För Korn till högst 10 R:dr 32 sk. och lägst 8 R:dr 44 sk., samt För Hafre till omkring 7 R:dr. Utom den besparing i utgift, som genom denna, med ordning och omtanka utförda upphandlingsåtgärd vunnits, men hvilken till en icke ringa del härrör af den omständighet, alt all för Kronans räkning införd Spanmål ej betungats med Tull och Gonvoyumgälder har samma införskrifning medfört en ännu större och vigtigare fördel, nämligen att derigenom kunnat undvikas att in natura infordra så mycket af Afraden och Kronotionden, som behöfts för Kronans Spannemålsutgifter till Corpser och Stater, hvilken prestation säkert blifvit för större delen Räntegifvare aldeles omöjlig, vid betraktande af de höga pris som 342 Stats-Utskottets voro gällande under loppet af Februarii och Mars månader år 1827 och hvilka genom en sådan upphandling säkert skolat ytterligare stegras. Sedan Utskottet sålunda i ett helt framställt Berättelsen om de åtgärder som, till landets bispringande i följd af 1826 års missvext, blifvit vidtagne, resultaten af dessa åtgärder samt det skick hvaruti liqviden öfver de använde Creditivmedlen för närvarande befinnes, får Utskottet nu öfvergå till jemförelsen emellan de af R. St:r vid 1823 års Riksdag, för Creditivels anlitande till sädesuppköp, fästade vilkor och K.
Denna grundsats, hyllad redan i äldsta tider, såsom hos Romarne i de Tolf t a floman lag-, är äfven i vår lagstiftning antagen, ehuru hittills inskränkt till det fall att afsigten varit att begå stöld. Som denna afsigt dock oftast år omöjlig att på förhand utreda, kan Utskottet ej annat än gilla den utsträckning, denna § gifvit åt sjelfförsvaret. Men då redaktionen i ifrågavarande, från Lag-beredningens förslag hämtade § är, såsom en ledamot af Högsta Domstolen ock antydt, särdeles tung och invecklad, har Utskottet sökt gifva densamma en enklare uppställning, dervid i följd af förändringen utaf föregående §, orden sliker föröfva rån kunnat ur 56 § utgå. Vid de under öfverskriften Om skadestånd hänförda stadganden har Utskottet icke funnit skäl till någon anmärkning. Gemensamma bestämmelser. Utskottet, som redan förut framhållit vigten deraf, att ur lagstiftningen (den positiva rätten) utesluta allt, som tillhör doktrinen eller rättsvetenskapen, har i enlighet dermed funnit första momentet af 66 § höra utgå. Sjelfva ordställningen eller språket i detta moment hän tyder redan derpå, som skulle den deri uttryckta sats vara uttalad, icke af lagstiftaren, utan af rättsläraren. Satsen är ock redan antagen i lagskipningen och således här öfverflödig. Men den är öfverflödig äfven derföre, att det af Utskottet bibehållna sista momentet af §:n för den uppmärksamma granskaren indirekt tillkännagifver, hvad genom det första velat uttryckas. — Redaktionen af de sista orden i denna § är af Utskottet något jemkad för harmoni med följande §. Herr Brakels förutnämnda motion är redan af Utskottet, besvarad. Beträffande Johan Lönns yrkande om upphäfvande af 27 kap. Missgerningsbalken, får Utskottet hänvisa till ingressen i förevarande förslag, hvarigenom nämnde kapitels upphäfvande äfven är af Kongl. Maj:t föreslaget.
Beträffande först det för pensioneringens upprätthållande beviljade anslag, hade, på sätt af Statsråds-protokollet inhemtas, Direktionen öfver arméens pensionskassa i underdånig skrifvelse anmält, hurusom detta anslag, hvilket — efter afdrag af det pensionskassan tillkommande förhöjda vederlag för de uti Wadstena krigsmanshus-kassas äldre inkomster ingående, men till Statsverket indragna rusthållsafgifterna, — från och med år 1856 utgjort årligen 76,680 R:dr, till och med år 1860 varit för ändamålet tillräckligt och deröfver lemnat öfverskott för nämnda fem år af tillhopa 48,019 R:dr 34 öre, som blifvit till Riksgälds-kontoret återlevererade, hvaremot under åren 1861, 1862 och 1863 hela anslaget åtgått, och brister derutöfver uppkommit af tillhopa 20,925 R:dr 24 öre för dessa tre år; dock hade Direktionen ansett, att sedan räntan å en del af kassans utlånta kapital under nästlidet år blifvit förhöjd från 5 till 6 procent, någon betydligare brist icke vidare borde kunna uppkomma. Från och med 1856 har det för ifrågavarande ändamål afsedda kreditiv varit bestämdt till 85,500 R:dr, med skyldighet för pensionskassan att till Riksgälds-kontoret afstå det pensionskassan för hvarje år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthållsafgifterna; Och hafva Rikets Ständer i enlighet härmed samt på grund af hvad ofvan är anfördt till omförmälda ändamål för år 1867 å Riksgälds-kontoret anvisat ett kreditiv å 85,500 R:dr, med skyldighet för pensionskassan att till Riksgälds-kontoret afstå det kassan för nämnda år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthållsafgifterna; äfvensom Rikets Ständer medgifvit dels att, på sätt hittills egt ram, berörda anslag må qvartalsvis under året utbetalas, med förbindelse för kassans
Genom en sådan beräkning kan emedlertid än den ena, än den andra parten, blifva lidande eller obehörigt vinnande; och det rättaste måste ofelbart vara, att ersättningen alltid utgår i ett afmätt förhållande till skadan; att räntan bör beräknas, icke från vexelns ntgifningsdag, utan från den dag, då den bort af godkänuaren betalas. Om man länker sig, att i34 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse A.o 323. cn för 3 månader sedan, från Götheborg på Stockholm dragen och i morgon förfallen veseli dag köpes samt i morgon presenteras hos godkännareh till inlösen, ännu utan något lagligt anspråk på ränta, men då icke genast honoreras, så är det väl svårt att inse något giltigt skäl, hvarföre köparen skall vara berättigad att i öfvermorgon af öfverlålaren utfordra, icke blott hela capitalet, utan äfven 3 månaders ränta. Det origtiga häri visar sig också derigenom, att, fastän borgenären emot godkännaren icke har rätt till ränta för längre tid, än ifrån förfallodagen, han likväl emot vexelgifvare och öfverlåtare skulle hafva bättre rätt, än emot den, som, sedan han accepterat vexeln, brister i betalningen; f') att, så snart den återgångna vexeln är ställd att betalas i utländskt mynt, och liquiden här sker efter curs, det vill säga, icke med det mynt, hvarå vexeln lyder, utan efter pris å ny vexel, betalbar efter någon tids förlopp, så bör vexelinnehafvaren åtnjuta ränta under den nya vexelns förfallotid, dock med afräkning af den tid, som för den protesterade vexeln, efter dess lydelse, ännu kan återstå.
Ständer ansett sig icke böra bevilja då begärd eftergift och afskrifning af ifrågavarande kyrkobyggnadslån, å hvilket, efter sednast i sistlidne Juli månad gjord inbetalning, nu återstår i kapital 8,699 R:dr 72 öre jemte derå sedermera upplupen 4 procent ränta; och hafva Rikets Ständer, som ansett några sådana ömmande omständigheter icke heller nu vara för handen, som böra föranleda till eftergift af Statens bos en hel kommun egande fordran, ej funnit skäl att i anledning af Markaryds församlings ifrågavarande framställning bevilja någon eftergift af omförmäida byggnadslån. Hvilket Rikets Ständer ansett sig böra i underdånighet tillkännagifva; framhärdande etc. Stockholm den 20 December 1862. 6 FxpeditionsFtskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 4. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Dec. 1862. Preste-Slåndel den 27 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 27 Rikets St Unders underdåniga Skrifvelse, angående de af Rikets Ständer vid innevarande riksdag beslutade förändringar och tillägg i rikets Grundlagar. (Konst.-Utsk. Mern. N:is 2, 3 och 4.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer numera till pröfning förehaft de vid sistlidne riksdag väckta och lill slutligt afgörande vid den nu innevarande, lagligen beredda förslag till ändringar och tillägg i rikets Grundlagar, hafva Rikets Ständer, för sin del, samfäldt godkändt och antagit följande af omförmälda förslag, nemligen: om det tillägg till 12 § Regeringsformen, att Konungen icke må utan Rikets Ständers samtycke blifva regerande Furste af utländsk
ConstructionsCorpsens löningsstat må åter uppsättas ♦ill parilé med IogenieurCorpsen vid Arméen och, att detta mitt vördsamma anlörande, med Öfrige RiksStånden blir communiceradt samt till StatsUtskottet remitterad!; förbehållandes mig, att till berörde Utskott närmare lå framställa de bevekelsegrunder och ytterligare förhållanden, denna act kan påkalla. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus'. Jag har höft framställas behofvet utaf att föröka Embetsmäns löner. Jag vill ej bestrida rättmätigheten af denna fordran. Måtte tillgångar kunna beredas, som sätta Staten i tillfälle att handla rättvist mot sina tjenare! Emellertid får jag göra en motion, syftande uppå att göra slut på en, mot Embetsmän i långliga tider begången orättvisa. Jag föreslår att den del af Embetsmannens lön som vid tjen-' Den 3 Martii. 575 gtens tillträdande, afdrages, för att såsom begrafningshjelp återställas dess maka och barn, och hvarigenom hittills en inkomsttitel för Staten uppkommit, måtte efter de grundsatser som åro antagne för Sparbankslnråttningarne, administreras, sålunda att fördelen deraf tillfaller allena den, hvilken derpå allena åger rättmätiga anspråk. Herr Gyllenheirn, Eric Guftaf: Till beredande af tvånne förenade Rikens gemensamma förmon har en vis och välgörande Styrelse, jemte andra vidtagna goda anstalter, låtit anlägga en ny allmän landsväg vid vestry districtet af Dahlsland förbi Gesålers och Töftedals kyrkor till så kallade Högssundet, eller Norrska gränsen, och hvarifrån åter våra Naboer fortsatt företaget, så att beqväm framfart; till Fredricshall år banad och fullkomnad.
Derföre bar Gillet bestämd förbindelse att verkställa sådan fraktning när helst det påkallas, och betalningen derföre bestämmes icke af Gillet, utan erlägges efter taxa, som föreslås af Handels-Socielelen och fastslälles af Magistraten. Då sådane vilkor äro stadgade, synes det, som om den Gillet förunnade rättigheten icke kan hänföras till hvad man vanligen förslår med monopolier, då lill begreppet derom hufvudsakligen torde höra, all den monopolicerade näringen bedrifves godtyckligt och betalningen för arbete eller producter äfven godtyckligt beräknas. Här är egentligen förhanden ett contract, afsluladt emellan Gillet och de trafikerande, representerade af Slaten, nied motsvarige rättigheter och skyldigheter å ömse sidor, utan att godtycke å någondera sidan är medgifvet. Också saknas det icke anledning, äfven af elen inom Riks-Slånden förda discussionen, att anstalten än i denna stund anses oumbärlig för trafiken och att isynnerhet handlande och trafikerande med inskränktare rörelse, som icke äro i tillfälle att förse sig med egna fraklbålar, skulle mången gång ställas i förlägenhet, om icke berörde anstalt vore beredd, hvilket till och med af representanter från Götheborgs stad blifvit påstådt. — Det synes således påkallas både af grannlagenheten att icke förnärma enskildes rätt, och af omtankan för allmänt bästa, att en noggrann undersökning och pröfning föregår, innan man anser anstalten för förderflig och påkallar dess upphäfvande. I ärendets så beskaffade skick har Utskottet ansett, alt Rikets Höglofl. Ständer icke borde dermed laga någon befattning; men efter de inom alla Riks-Stånden nu gjorda framställningarne om verkligen kännbara olägenheter, som genom denna anstalt träffat trafikerande, och då deraf torde synas, som om anstalten tilläfventyrs icke mera är lämplig för närvarande förhållanden, utan antagit en art af monopolium, för hvars afskaffande Rikets Ständer böra medverka, så anser Utskottet sig böra förändra det förr afgifna yttrandet, i så motto, som Utskottet hemställer, att Rikets Höglofl.
I intet annat land, möjligen med undantag af Japan, ar hangifvenheten för sociala nyheter s5 stor som i Spanien och reformerna hafva varit lika plötsliga som radikala; men på samma gång kanna spanjorerna så intensivt starkt makten af traditionens förtroilning, att de alitid atervanda till det gamla såsom en trolös make till sin trogna hustru. I allt hvad som rör kvinnan ar traditionens makt öfver spanjoren starkast, ty den ar så att saga rotad i den semitiska naturen. Frin spanjorens synpunkt kan och bör allt förändras) endast k l mnan ' skall förblifva sig lik, fix som polstjärnan. Fraga den mest liberala man i Spanien, hvilka egenskaper han fordrar af sitt kvinnliga ideal, och ' han skall gifva er en malning ganska litet skiljaktig från den Fray Luis de Leon gifvit i La Perfecta Casada eller Juan Luis Vives i La Institution de la Mujer Cristiana, såvida han ej går an längre tillbaka i tiden och finner sitt ideal i bibelns höga kvinna. P5 samma ging han drager upp denna stränga silhuett och fordrar af kvinnan en filosofs och en angels egenskaper i förening, vill han satta henne i glasskåp och med tillhjälp af okunnigheten hålla henne borta från all beröring med den yttre världen. En af mina bekanta, som tillbringar hela sitt lif midt i de politiska bränningarna, stämplar som ett stort fel och gör sig löjlig öfver hvarje yttring af politiskt intresse f r h hinnor. Och hvad beträffar vetande, finnas minga som äro af samma asilit som en viss fader, hvilken, tillfrågad af sin dotter om Ryssland lag i norr, helt vresigt svarade: %Goda kvinnor behöfka ej ha reda på sådana sakera. Jag upprepar, att det sociala afstindet mellan könen ar större nu an det var i det gamla Spanien, ty mannen har vunnit rättigheter och fått privilegier, som kvinnan icke äger. Om tv; personer befinna sig på samma punkt, men den ena går framåt under det den andra stannar kvar, så blir den senare lika mycket efter, som den förra g i r framit. Hvarje ny vinning, som mannen gör p i den sociala frihetens falt, f&amp;- djupar den moraliska klyfta, som skiljer mannen från kvinnan och gör hennes lifsuppgift mera passiv och tvifvelaktig. Rat
M:ts och Rikets Stats-Contoir sig anmäla , sednast inom den 1 Julii årligen för det näst föregående året, vid påföljd att fordringen ansåges förfalla, intill dess Riksens Ständer sammankommit, och efter tagen kännedom om fordringens beskafien - Underdåniga Skrif velter i het, pröfvat, huruvida, till godtgörande deraf,' särskilde medel kunde beviljas; fördenskuld och sorn ändamålet med ofvanberörde Kungörelse, att, nemligen, Statsverkets utgifter måtte kunna inom viss tid beräknas, skulle förfelas, derest en utan laga förfall begången försummelse, attyinom den föreskrifna tiden, till utbekommande af en gifven och känd fordran, sig anmäla, icke medförde annan påföljd än den , att Riksens Ständers nästinfallande sammankomst borde afvaktas, och i öfrigt några skäl icke förekommit, att aflidne Abbé Vogler i lifstiden, eller sedermera hans arfvingar, mott verkeliga hinder för Pensionens uttagande i rättan tid; hafva Riksens Ständer desto mindre kunnat bifalla , att Abbé Voglers arfvingar må för den innehållna och redan, jemte öfrige besparingar, på UtgiftsTitlarne disponerade Pensionen njuta ersättning, som Statsverkets inskränkta tillgångar icke med; gifva något särskildt anslag härtill. Riksens Ständer framhärda etc. N.» Underdåniga Skrifvelstr. 49 Nio ig. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. <1. 7Äpr.i8s3? Preste-Ståndet d. 4 •— —• Borgare-Ståndet d. 11 Bonde-Ståndet d. 11 — —■ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående H. K. II. Kronprinsen Joseph Frans Oscars utnämnande, att, i vissa fall, föra ordet i Regeringen.
Och får Utskottet, med iakttagande af förenämnde förändringar och tillägg, härigenom till Rikets Ständers pröfning och fastställelse öfverlemna följande Förslag till Instruction för Rikets* Ständers Revisorer öfver Banco-Xfiscont-Verket, jemte f. d. Riks-Discontens utredning, samt Province-Låne-Contoren i Götheborg och Malmö. Punkt. i. Revisorerne sammanträda i hvartdera Verket den r5 April] hvarje år, eller, om Helgedag då infaller, nästföljande sökendag, legitimera sig medelst afleimiande af Fullmagter eller Förordnanden och aflägga derefter1 lifligen följande ed: ”Jag, , utsedd och förordnad, att granska Banco-Discontens (Låne-Contorets i Götheborg) (Xåiie-Contorets i Malmö) Räkenskaper, Styrelse och Förvaltning, förpligta!* mig härmedelst, att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, nu och framgént tyst Och förtegadt hålla hvad sorn rörer enskilde personers förhållanden lill detta' Verk; så sannt mig Gud) hjelpe till lif och själ!” hvilken edy skrifteligen författad, jemväl af Revisorerne undertecknas. Revisionsarbetet bör vara verkställdt och afslutadt uti Banco Diseonten inom sex veckor och i Låne-Contoren inom en månad. Punkt. n. Revisorerne skola taga en noggrann kännedom om Verkets Styrelse och Förvaltning, samt granska det föregående årets afsliitäde Räkenskaper, Cassabehållning. Handlingar och Lånedocument, dervid sorgfälligt tillses, att lånen blifvit inom fastställde tider antingen till fullo hetalde, eller, med erläggande af föreskrifne eapitalafbetalningav, omsatte; att förskottsoch öfverräntor, rigtigt beräknade, kommit Verket till godo; alt lagsökningsärendena blifvit med all erforderlig skyndsamhet och nit handlagde och bedrifne samt Verkets rätt och bästa, genom nödige bevakningars anställande, med noggrannhet iakttagits, 6 Banco-Ulshottets Betänkande N:0 jo. Punkt. 3.