Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Menar svaranden, att käranden ej hör njuta dess vad till godo, förthy att han ej ställt borgen för kostnad och skada; gifve dess påstående skriftliga vid uppropet in, och Hof-Rätten höre vederparten deröfver. Häfver han det försummat, som i 26 Cap. 1 §. föreskrifvet slår, gånge derom efter thy, som der sagdt är. Finnes det annorlunda; då svaras i saken, när anslag deri sker. Vill någondera parten emot Idof-Rättens utslag *i detta fall Konungen söka; gore det å sätt, som i 30 Cap. 1 och 6 §§. sägs. XXVIII Cap. Delta Capitel varder sålunda ändrad t. 1 §• Hvar som å nyo drager den sak för Rätta, deri dom eller utslag förr är, som vunnit laga kraft; eller tadlar sådan dom för Rätten, eller utom; bote för Under-Rätts dom Tio daler; för HofRätts dom Ett hundrade daler. Är det Konungens, plikte med Fem hundrade daler. 2 §. Qväljes Under-Rätts dom för Rätta; döme deröfver den Rätt, der det sker. Tadlar man sådan dom utom Rätten; döme deröfver Under-Rätt i den ort, der brutet är. Qväljes Idof-Rätts eller Konungens dom, det skall i IIof-Rälten dömas, Bih. lill R. St. Fröt. 1840. to Sami. 1 Afd, 26 Expeditions-Utskottets Forsla" lill lind. Skrifvelse, N.o 114• XXIX Cap. 1 och 2 §§. af delta Capitel skola hafva följande lydelse: 1 §• Djerfves någor missbruka Rättegång, och emot klara skäl och bättre vett af arghet drager någon för Hätta; bote i Under-Rätt ifrån Tio till Tjuga daler, de fattiges ensak; och gällde dertill Rättegångs-kostnad, hinder och skada. 2 §.
Inom de öppna klasserna anställes flyttningsförhör i hvarje läroämne serskildt, så snart lärjunge inhemtat den del deraf, som från flyttning från lägre klass är föreskrifven; och får han, om han vid förhöret godkännes, genast öfvergå till närmast högre kurs i ämnet, men uppflyttas till högre klass först då, när han sålunda redogjort för alla till den lägre klassen hörande ämnesk urser. §• 18. Vid lärjunges afgång (rån läroverk meddele honom rektor, der så äskas, betyg om uppförande och flit, samt, efter anstäldt afgångsförhör, om hans gjorda framsteg, Afgångsbetyg påtecknes af eforus eller inspektor och afskrift deraf förvaras vid läroverkets arkiv. Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prop. 1847. Offentlig examen hålles med de slutna klasserna vid hvarje läsetermins slut samt med de öppna klasserna åtminstone vid hvarje vårtermins utgång. §. 20. Dagen efter den, då examen är slutad, kungöres offentligen de betyg öfver hvarje lärjunges uppförande, flit och framsteg, hvilka lärare, på grund af sin under terminen vunna kännedom om lärjungarne, till protokollet afgifvit; den nya ordning, som lärjungarne, hvar inom sin klass, komma att intaga, den utdelning af stipendier, premier och fattigmedel, som af kollegium beror, och bestämd är, och hvad mera, som till terminens eller läseårets afslutande må anses höra. §. 21.
— Från västkus t e n; ett sommarbref från fröken E v a; af Georg Nordensvan. KVINNAS HUS. HVARJE FREDAG HAR HON MOTSIG RÖRD ÖFVER DENNA TILL ÅREN GAMLA, TILL — I hushållspenningfrågan: Reflexioner m e d anledning af de TAGNING. DÅ INFINNA SIG ALLA, SOM INNEHAFVA SINNET SÅ UNGA DAM, HVILKEN ORUBBLIGT HÅLLER prisbelönade täflingsskrifterna i hushållsfrågan; af A. v. W. — En fråga till alla våra läsarinnor. — » Bergtagen »; EN HÖGRE STÄLLNING, UTLÄNDSKA KONSULER, FÖRFAST VID DE GRUNDSATSER, HENNES VARMA HJÄRTA (Forts.) skiss af Min Ameen. (Forts. o. slut.) — Jungfrun som sökte; en tidsbild för Idun af Corde. — Stockholms penNÄMA GREKER OCH TURKAR O. S. V. BALKONGLÄRT HENNE, OCH HVARS LIFS STRÄFVAN VARIT OCH herrskap en liten vägledning för hufvudstadbesökande damer. DÖRRARNA TILL TRÄDGÅRDEN STÅ UPPSLAGNA, OCH ÄR ATT MILDRA KVALEN FÖR SKAPADE VARELSER, sionatlif; För Idun af C. B. H. (Forts. o. slut.) — Ur notisboken — Teater och musik. — Elpis Melena, » Kretas välgörarinna »; HERRAR OCH DAMER KOMMA EFTER BEHAG. GÄ- BÅDE MÄNNISKOR OCH DJUR. af Cecilia Bdåth-Holmberg. (Forte. o. slut.) — Tidsfördrif. Bidrag mottagas med tacksamhet. LOGOGRYF. Den rike alltid hafva plär, hvad fattigman behöfver. För en gång saken omvänd är. Förvånas du däröfver? Så hör: jag aldrig blifva kan för arbetarn nödvändig, då däremot af rike man jag söks med oro ständigt.
Man bör utbilda tonen till fasthet; ty en osäker, bäfvande, rädd ton misshagar. Öfningar i sång, helst vid starka och rent stämda instrumenter, bidraga härtill. Man bemöde sig om tonens modulation, eller omvexling och mångfaldiga böjning, samt ledighet, så att den noga passar till känslorna, till deras grad och till ordens mening. Denna färdighet ger talet dess egentliga och sanna behag, lif, behörig kraft och rätta betydelse. Den ger tonerna det sköna, artiga, ödmjuka, tillgifna, öppna, hjertliga, deltagande, blygsamma, kort sagdt: den röjer bildning. Man förvärfvar densamma genom noggrann uppmärksamhet på dem, som ega en sannt hyfsad umgängeston. Det gifves skådespelare, som kunna tagas till mönster. Äfven läre man sig, att under en kännares uppsigt väl läsa och rigtigt föredraga berättelser, dialoger m. m. Man studere för sådant ändamål fulla meningen, som ligger i orden, den ställning, hvari de talas, talarens hufvudkänsla och de känslor, till hvilka han öfvergår, de plötsliga vändningar, nyck eller klokhet tager, och man tänker sig dervid noga in i den talandes karakter och läge; så skall tonen blifva behörigt modulerad. Härtill tjena synnerligast samtal i goda familjekretsar, der känslan icke behöfver någon egentlig deklamation, utan blott passande ton och beräknande eftertryck. Stundom gifvas dock fall, då verklig deklamation blir nödig i en sällskapskrets. Vi vilja t. ex. berätta något med högtidlig ton; vi skola föreläsa poemer eller prosaiska uppsatser, som skulle förlora allt, om de ej åtminstone halft deklamerades. Öfning, rigtig smak och goda mönster bidraga härtill. I öfrigt bör förnämligast den sinnesstämning, hvari den talande yttrar sig, vid uppläsningen besinnas. Att recitera verkliga sorgespel, oder, eller hymner, bör ej åstundas i sällskap. Detta erfordrar fullkomlig färdighet i en dertill passande deklamation, och kan blott väntas af den egenteliga skådespelaren. Öfverhufvud är nödigt, att man lägger rätt tonvigt på allt, hvad man yttrar.
Regeringens bemödande warit an bringa allmänna underwisnings anstalterna i harmoni Med ndehwarfwets och med nationens sa ofra högt yttrade rättmätiga fordran; och fruktlösa blifwa de, om Regeringen stulle förlora del biträde den äger > Uti tryckfriheten, begagnad af män med insigt och män med mod, till undanrödjande af de hinder för en bättre tingens ordning, som lättjan, egoismen sch stundom äfwen okunnigheten lägga i wägen. Det anföres såsom Ml för nödwändigbeicn art 812 Den 26 Juni!. att inskränka tryckfriheten, icke blott förfaktarneS kitslighet att förolämpa aktningöwärde personerMan ock dälighekcn af bokpreficng produkter i defia seiiare tider, jcmförda med hwad den lcmnat i sädane tider, dä tryckfriheten stod under Hof-CantzlerS embetets rnssection, Ibland de skrifter, som i senare liver urkommit, finnas, onekandes, skrifter af sanni och waracktigt warde. Lika sannt är, att en Mängd af däligheter kommit i dagsljuset. Ma den ädle, redan bildade, med skonsamhet askada den lange misiwärdades sträfvande art upnä en afundad bildningshöjd, Högloft. Rldderskapet och Adely, of hwilka de fleste, tidigt redan bekante med främmande sprak, hämtar sina instgker genom läsning af franska, tyska eller engelska författares arbeten« skulle ofelbart, om de kände bristcrnc i de sivcnska skrifter, ämnade till källor för insigt och bildning för swenffa studerande ungdomen, beklaga denna ungdom och icke wredgas öfwer ven mifibildnmg som stundom synes. Mä det wara mig tillåtit, att, till stöd för mitt påstående, anföra nägra exempel, lagua ur allmänna underwisningsskrifler, -utkomna icke under senaste witterhets-anarkien, utan under den tid dä bokprcfieu stod under HostCaittzlcrs embetets inspektion.
Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. G. HAMMAR, 3 0 Ma Imskilnadsgatan Tandläkaren Vid vestkusten Adolf Hörnstrcm 30 Regeringsgatan 30. O B S! Stockholm. Stor värmeförmåga. Brinna luktfritt. Briljant belysning. Dubbelt porto medsändas. Eleganta o c h enklare till billigaste priser. Elever mottagas. Med anl. — N ä r m. u p p l y s n. å Iduns Byrå. Idun StockhoLnt, Ger,&gt;cnätv P.nktr.-Akfiiib. Byrå: Prenumerationspris pr år Redaktör och uigifvare: H a m n g a t a n 1 6, 2Va t ?. Idun med Modetidning och koFRITHIOF HELLBERG. (midt för Kungsträdgården.) lorerade planscher — kr. 8 Träffas å byrån kl. 10 — 11. Idun m. Modet, utan kol. pl. sker i landsorten å postIdun ensam » 4 anstalt, i Stockholm hos redaktion. Allm. Telef. Claude (Madame * V f a g har kännt Claude v i Vignon i hela glan" Xi * aen af hennes ungdom och skönhet. Hon var allena i världen och försökte skapa sig en ställning genom sin talang och sitt arbete. V i följde alla med uppmärksamhet detta djärfva företag. Hon lyckades fullständigt och snart. Hon var på en gång skriftställare och bildhuggare, hvilket gaf henne sin originalitet. Jag vet dock ej, om icke denna dubbla kallelse var henne till något men. Man tog henne den första tiden för en artist, som gjorde sina ströftåg in på literaturens fält. Sedan, när det gällde att uppskatta henne som skulptör, sade man, att det var en författarinna, som förirrat sig in på konstens område.
Efter min tanka bör denna föreläggas tvänne alternatif, antingen att deltaga i lösningskostnaden eller ock, om han det ej vill, åligga att taga lösen för sin jord, efter mätismanna ordom, Man har anmärkt om Contracters f 652 £«« 12 Julli e. m. helgd, oell att de, som redan äro slutne, icke kunna rubbas. Men äfven här anhåller jag få nyttja samma analogie, som jag nyss hämtat från Landtmäterie-Förordningen. J3å fråga är om storskifte och någre jordägare förut slutat sig emellan en sämjedelning, så är den ej förbindande längre än Contracterne sjelfve innehafva deras hemman, utan enär annor man förvärfyar sig något af dessa hemman och vill hafva lagligt storskifte, ager ljan dertill vitsord, oaktadt hvad contracter elfer sämjedelningar, som derom emellan företrädarne i ägande-rätten blifvit afslutade, och på enahanda sätt bör ock förhållas i förevarande ämne, att den må äga vitsord, sorn vill lösa och odla. Herr Gyilenheim har trott, att ett stort skäl till hinder mot förslaget visar sig deraf, att en pfverproduetion vore att befara. Detta kan jag icke inse, dels på dosk äl Herr von Hartmansdorff anfört, att nemligen nian odlar icke ansamt för att få säd, utan. äfven till mångfaldiga andra företag och anläggningar, såsom för boskapsskötselns förkofran , biloch hampe-plenteringar m. m.; dels ock emedan i den nion odlingarne tilltaga, tillväxer äfven folkmängden; och om större odlingar företagas, uppkomma jemväl Nybyggen att tilläfventyrs sknttläggas, hvarigenom på flere sätt Statsintraderne onekeligen förstoras. Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja, i fall Betänkandets återremitterande beviljas. Herr Ribert, Carl Wilhelm'. Jag är icke sinnad att yttra mig emot Utskottens Betänkande: jag tror, alldeles i motsats af Herr Gyllen.-!
Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. ”Jern, smidt, Ankrar, Ankarflyn och ”Draggar , Armboltar , Hamrar, Rodderjern , ”Skeppsknän och Smedjestäd, större eller min”dre ; Utgående Tullprocent i.” Friherre Cederström: Jag skulle förmoda, att här är uteglömt en siffra, nemligen 100 uti coiumnen, som innefattar inkommande tullprocent. Herr Hjerta’. Det är i allmänhet iaktagit, att, då en vara till erforderlig qvantitet tillverkas innom landet, och utgör ett föremål för export, den belägges med 100 procents införsel tull. Friherre Cederström: Det är just, hvad jag tror, och får derföre blott yrka, att denna siffra måtte införas i taxan, såsom uteglömd. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde , om icke , enär Smidt Jern i Tulltariffen förekom näst under artikeln Jern i allmänhet, hvarå inkommande Tullprocenteo blifvit bestämd till roo; Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att inkommande Tullprocenten Den 18 Ju gusti e, m. jift S smidt jern äfven, finge på sätt Friherre Ce« tierström föreslagit, utföras till 100. Bifölls. ”Stångjern, platt, gröfre eller finare, rakt ”eller krökt, tre åttondels tum tjockt och der* ”öfver, af större eller mindre bredd och längd ”fyrkant öfver fem åttondedels tums längre elller kortare ; Utgående Tullprocent 4.” Friherre Ceder/hörn: Det ar på samma Sätt med denna artikel. Införsel tullen torde äfven här få införas. Har Grej ven och Landt Marskalken föreslog , att Inkommande Tullprocenten å Stångjern, älven mätte till too bestämmas, och I Tulltariffen intöras. Ropades Ja.
Irrlellertid måste jordbrukaren utan förskoning anskaffa penningar till skatter, tjenstfolks löner, sill och salt m. m.j hvar skola de tagas uti aflägsna provincer, der både embetsoch tjenste-' män, stadsoch landboar, alla hafva spanmål att sälja, men' ingen behof att köpa deraf > helst enskilta speculationer på denna vara icke äro förenliga med det monopolium, som de facto uppkommit i följd af en felagtig inagazins-inrättning. På sådant sätt uppkommer förlägenhet så väl uti jordbruket, sorn i handel och andra liäringär, hvilka dermed stå i det närmaste samband och genom en för länge fortsatt förlägenhet uppstår fattigdom och nöd. Herr Grefve Mörner har åberopat TabellCommissionens senasteuppgifter och glädersig åt den tillvext i befolkning som ägt rum ifrån 18 '5 tff! 1S20, förnämligast inom jordbruksclassen, hvaraf Staten, enligt den värde talarens tanke, skulle vid kritiska tillfällen få påräkna sitt säkraste stöd. Denna tillvext i befolkning skulle för oss alla hafva Vant mera tillfredsställande, om den icke inträffat pä en tid, då allmänna välståndet v^rit i synbart aftagande och om den icke utgjordes till mer än en tredjedel af brottslingar* fattiga och utfattiga, hvilket inhämtas af samma TabellCornmissinns åberopade uppgifter. Attdess» fattige äro mera en börda än en vinst för Staten, derBil. till Ridd. o. Ad. Pr. 1 Band, 16 Den Io Februarii, uti lärer Herr Grefve Mörner instämma med alla upplysta Statsmän och Ekonomer, älven som att det är både för de styrande och de styrda säkrare och lyckligare att räkna inom landet ett inskränktare antal bildade, verkr samma och nyttiga invånare som lefva i välstånd, än ett dubbelt antal hvaraf 3 äro fat tige eller nära att blifva det. Alla laster och brott äro merendels följder af vanvårdad uppfostran, lättja och fattigdom.
JVl 131, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående begrafningsoch öfriga kostnader, med anledning af hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias dödliga frånfälle. Ståndet beviljade för sin del ett anslag i och för berörda ändamål af 26,390 R:dr 94 öre R:mt, men afslog den af Utskottet förordade och till 14,000 R:dr beräknade ersättningen till Kongl. Theater-direktionen för inställda skådespel under sorgetiden efter högstbemälda Enkedrottning. JV2 132, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om vilkoren för det till byggande af en jernväg mellan Köping och Uttersberg anvisade lån. Den af Utskottet uti delta memorial uppställda voteringsproposition godkändes, äfvensom Utskottets i öfrigt afgifna yttrande. JV$ 133, angående fortfarande understöds beviljande för Riksgälds-kontorets Enkeoch Pupillkassa, bifölls; M 134, i anledning af motion, om inlösen för Statens räkning af det s. k. Köping-Hult-boIagets jernbana, bifölls; JVs 135, i anledning af motion, om låneunderstöd till uppförandr af ny kyrka i Åryds socken af Blekinge län, bifölls; M 136, i anledning af motion, om statsbidrag för uppförande af ett kapell och anskaffande af boställe åt en kapellpredikant för en del af Augerums försam ling i Blekinge, bifölls; samt M 157, i anledning af motion, om låneunderstöd åt Torrskogs församling för fullbordande af samma församlings kyrkobyggnad, bifölls. 494 Prot.-Utdrag den 1 Augusti 1863. S. D. Föredrogs Banko-Utskottets Utlåtande, jy° 43, i anledning af erhållen återremiss af åtskilliga punkter i Betänkandet, JV2 35, angående låneoch kreditivrörelsen.
Man beslöt derför att vända, men till en början omöjliggjordes detta genom fullständig vindstilla, hvarjemte en isskorpa bildade sig på öppna ställen mellan drifisstyckena. Om den angifna bredden är riktig, låg vändpunkten helt nära Asiens längst mot norr utskjutande udde. Med ett bättre fartyg och framför allt med hjelp af ånga hade Prontschischew helt säkert lyckats fullfölja kringseglingen. Hvad den obrutna isen beträffar, som flere gånger omtalas i hans berättelse, så bör detta uttryck sannolikt tolkas som temligen tätt packade drifisband. Många gånger under mina arktiska resor har jag seglat igenom isband, som, iakttagna från båt några hundra alnar från deras kant, rapporterats som ofantliga obrutna isfält. Den 5 sept./25 aug. uppstod en häftig nordanvind, som dref fartyget med omgifvande isfält mot söder. De resande förtviflade om sin räddning, men vindstötarne skingrade isen, så att fartyget åter blef fritt och kunde segla till Chatanga-mynningen, som dock redan var isbelagd. Man nödgades derför fortsätta mot Olenek, hvars mynningsvik nåddes den 8 sept./28 aug. I granskapet af den hamn, dit de ärnade sig, drefvo de till följd af motvind och drifis ytterligare omkring under sex dagar, utsatta för köld och väta samt utmattade genom ansträngningar och umbäranden af alla slag. Prontschischew, som redan förut varit sjuk, dukade den 10 sept. /30 aug. under för sjukdomen, till stor sorg för manskapet, af hvilket han var mycket afhållen. Styrmannen Tscheljuskin öfvertog nu befälet. Den 14/3 september lyckades han föra fartyget in i Olenek-floden. På dess strand begrofs Prontschischew med all den högtidlighet, som omständigheterna medgåfvo. Vid Prontschischews sorgliga öde är fästadt ett i de arktiska forskningsfärdernas historia ensamt stående intresse. Han var nygift, då han började sin resa. Den unga hustrun följde honom på hans färd, deltog i hans faror och mödor, öfverlefde honom blott ett par dagar och hvilar nu vid hans sida i grafven på Ishafvets öde kust.
Till Wetlern gränsa, såsom vi vela, flera af rikets bördigaste provinser, såsom Östergötland, Småland och Westergötland, att icke nämna Nerike, alla med fördelaktiga hamnar invid nämnda sjö, till hvilka alltså en mängd spanmål och annat tyngre gods måste lörslas. Sådant gods från Göteborg och andra aflägsnare håll, passerar ock deröfver, hvarförutan Smålands jernbruk hemta sin jernmalm från Nora Bergslag, hvilken malm alltid går öfver Askersund. Man bör fördenskull kunna hoppas, helst det ju är såsom regel för all godstrafik antaget, del allt det tyngre godset följer sjöled, så långt det kan, —- att Askersunds stad. såväl om vintern som om sommaren, blefve en större nederlagsorl för många sorters gods, hvars fortskaffande bere der jernvägen ett så godt tillfälle lill förtjenst, alt densammas anläggning säkerligen derigenom mer än rättfärdigades. Jag erinrar också, alt det vore vigtägt i andra afseenden, alt på detta sätt, elier genom en jernbana, förena rikets förnämsta kommunikationsled i mellersta landet, med Weltern, såsom varande en af rikets bästa kommunikationsleder lili sjös och som — såsom jag sagt — har öppen väg öfver sig hela vintern, ypperliga hamnar och stor trafik. Vill man härtill beräkna den stora personstrafik, som genom ifrågakomma jernbanas anläggning kommc att draga sig åt Askersunds stad, och vidare öfver denna bana, och hvilken man icke heller får förbise, sä år denna omständighet ett godt stöd till för banans byggande; erli hoppas jag det hvar och en inser, att jag nu talar af eit icke blott och bart lokalintresse; hvarföre jag ock, mod full tillit, besvarar den ofvan uppställda frågan dermed, att den jernväg jag nu omberört, blefve, derest den aniägges, för hela landet gagnelig. Jag har nu endast att tillägga några ord, väl velande att merauänmda jernväg just genom sin framstående allmänna vigt bäst rekommenderar sig sjelf i Rikets Ständers höggunstig;! åtanka. Men må det tillåtas mig att till sist beröra min hemort.
Ludde betraktade henne oafvändt med sitt stilla, mjölkljumma leende, som för 40 år sedan vann alla mammors hjertan för den snälle lille gossen. Hans nu i den runda fysionomien allt för väl inbäddade ögon lyste af en kontemplativ belåtenhet, som om denna verlden vore ett himmelrike och det, han nu betraktade, otroligt intressant och beundransvärdt. Detta stilla uppskattande förfelade icke sin verkan på Malvina. Hon kände sig som den öfverlägsna af de två. Hennes förut så blossande färg hade vikit bort och de frodiga kinderna voro icke längre mer än vanligt äppelröda. Luddes menlösa blick var ingenting att rodna för. Emellertid gick fadern ut för att göra sin aftonrond på gården och Malvinas hjerta började klappa något fortare. Hon hade läst Marlitts romaner och hon visste således, att herrar på fyrtiotalet förälska sig i unga flickor. Om Ludde bara ville se att hon verkligen inte var en skolflicka, utan att man godt kunde bli förälskad i henne och fria till henne och få en korg! Ludde hade stält pipan ifrån sig och knäppt sina korta fingrar samman öfver sin trinda mage, som pryddes af en guldkedja så röd, att inte ens Malvina tog den för guld. »Ack, nu fryser det», sade Malvina med ett nervöst litet skolflicks-skratt. »Är fröken glad för det?» frågade hvetedegsmannen. »Ja, för då blir det skridskois.» Härmed var samtalet i gång. Ludde hade anslagit en ton som om han talade med ett litet barn, hvars lekar måste utgöra samtalsämnet, men som på samma gång innebar ett bemödande att behaga och en dermed förenad vördnadsfullhet i sätt, som ingaf Malvina en mycket hög tanke om Luddes savoir vivre och en ytterst behaglig förnimmelse af att vara på rätt spår. Så småningom fick hon anförtrodt Ludde att hon hade förskräckligt tråkigt i hvardagslag, att hon gerna gick på bjudningar och att det var rysligt roligt att åka i kappsläde. Och medan hon gaf dessa förtroenden spelade hon till hälften den blaserade damen, som redan haft öfvernog af denna verldens härligheter, men som inte kunde undvara dem.
Mi isog fårefkrifne dlber, gatligbion eller fdbaneper fonér, forn njuta unberfiåb af SbarmbettigbetS.merf ocb Slllmdnna Snrdttningar, ef;tt>ab be ^afma forfmar eller icke, tranfore, fmagftnte, brdcflige ecb anbre, forn får brijkanbe arbetsfårmdga dro utur tfdnbatt fårrodrftva fitt uppehälle, famt mebbellåfe fdngar. 4:0. ^nnerodnare i ©drna ©öcken af Dffer.fDalarne. 15:0. Krono npbpggare i ©tora Kopparbergs, ©effeborgs, SBeffer* bottens, 2Beffer,NorrlanbS, Norrbottens ocb Semiton^ unter be 84 $rt. IV. §. 162. förffa gemton frihetsåren för ftg fjelfme, #uflrur och bemmamaranbe 23arn; torftige itrono.npbpggare måga unber friöeiédr tillgobonjuta tennes befrielfe äfroen febon be förjfa gemton åren tillänbalupit, efter ben prof. ning, of beras belägenhet, forn S3erebningS. och tayeringS»(£ommitteen (fall åligga. $• *6*. 83efrielfe efter 2. Art. njuta: 1:0