Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wid beräkningen af Riksgälds »Contoirets tillgängar är ocksä uti, ifrän Högwördige Preste-Ständet i Protocolls-Utdrag meddelte anmärkningar ibland annat anfördt, att de för Utländska skulden försallne Räntor icke äro bland Stats - Skulden upragne, och att de tillgångar hwarmed de skulle betalas icke blifivit upgifne, samc ej eller utredt om uti denna Ränte-betalning utgörande 766,784 N:d., asbetalningarne pä Amalgams-Lanen samt Prime Lokterne aro innebegrepne. Utstottet som Uti sin förklaring öfwer Baron Uiljenc ranUs Finance-Försiag utredt sammanhanget härmed, får ännu widare tillägga, akt Utstottet, som ansett att de förflmne arens skulder horde, sa midt möjligt är, med samma ärs inkomster Den 5 Zebrukrir. 255 liqvideras, har också ansett den osta omtalte 1809 ärs Bewillning, säsom ärnad att, i händelse af möjelighet till waxel-upköp och kemister, lemna RiksgaldsCsntoiret tillgäng till de utgifters bestridande, hwartill den war anstagen och den anmärkte diffcrence af 539,924 R-d. såsom igenom samma tillgäng full» komligen betäckt, Utskottet, som icke trott sig berät» tigadt, att under ett och samma namn inncbeglrips olika Articlar, har icke under namn af Ränte-betalningar trott sig kunna innebegripa Län och Amalgams afbetalningarne, men har welar, att Contoiret uti sina ägande fordringar och 1809 ärs BewillningS öfwerskott till en stor del ägde tillgäng till att smara emot deste förbindelser, ehuru, i anseende till brist pä wäxlar och narwarande Cours, Utskottet ägt alt flät förutse, att desta tillgängar till detta behof ännu längre skulle blifwa ogagnande.
Med ett qväfdt jämmerrop gömde hon ansigtet i kuddarne. Hon – som alltid vetat råd, hon, den modiga, ihärdiga, alltid färdig att uppmuntra och ordna – hon var rådvill, hjelplös som ett barn och måste söka stöd hos den, hvars första steg hon ledt. Det var, som om allt hade ramlat, och hon endast egt honom: – all den kärlek, hon utsått i hans emottagliga sinne. Hon lutade sig emot hans axel, i det han lade armen fastare kring hennes skuldror. »Gråt ut, moder, älskade moder», sade han smekande och strök med handen öfver hennes hår, »låt oss tala öppet med hvarandra, fullkomligt ärligt och utan att söka kringgå det vidriga ämnet; det skall göra allt lättare.» Han gjorde ett uppehåll, som för att invänta svar, men då hon teg, återtog han: »Den långa sjukdomen har varit en verklig olycka för oss alla, men nu är den ju förbi, och när mamma åter kan taga fast i de husliga tömmarne, skall allt bli bra igen.» »Till det yttre – kanske.» »Mamma har alltid ansett pappa så mycket bättre än alla andra, – som ett lysande undantag. »Alla andra! Ack, barn, barn, vill du dermed säga, att du skall blifva som han?» Der flög ett bittert uttryck öfver sonens ansigte. »Nej», sade han, »den der lidit som jag af förödmjukelsen att se sin far göra sig till ett åtlöje, glömmande sina år, sina pligter, sin ställning; den, som stillatigande måst smälta näsvisheter, rodna inför tjenstfolket och höra deras förstulna fnissande skära genom märg och ben – den skaffar sig icke något hem, eller också håller han det i helgd.» »Men att veta dina syskon stå under inflytandet af en sådan far, att tänka sig, hvilka böjelser kunna slumra i deras natur – och ett sådant exempel!» »Dess bättre behöfva vi dig. Ack, jag hade aldrig klart för mig, hvad du varit för oss alla, förr än denna pröfning kom, och jag tänker med fasa på, att den icke drabbar någon så tungt som dig.
Oster om dem 1 igger den Slafviska folkstammen med det obegränsade enväldet och den ringa bildningen; på vestra sidan ligger den Galliska folkstammen med den ytterliga förfiningen och det republikanska sjelfsvälrlet. I söder anfa 1 les Tyskarne af Italienare. Kan icke den dag komma, då vi behöfva Tysklands vänskap framför andras vare sig emot Slaver eller Galler. Månne vi ej således, mäste, håde för den allmänna menskliga odlingens skull och för vårt eget sjelfbestånd, önska att bibehålla fred med de högt bildade Germanerne, hvilka vi hafva att. tacka för en sä stor del af vår egen odling? Men äfven om vi sätta dessa betraktelser och bevekelsegrunder å sido, så mäste vi frana oss sjelfva: 6:o Åge vi nog styrka att anfalla Tyskarne eller rättare Tyska förbundet? hvilket är ej i fejd med Danskarne. Det äger öfver 40,000.000 menniskor, hvaremot Sverige och Danmark tillsammans endast hafva något öfver 4,000,000, Vi utgöra således endast jS af den makt, hvilken vi skola bekriga. Hvilken utsigt hafva vi således, att lyckas eller gä tinder pä ett sådant företag? 7:o Äre vi ens säkra om bistånd af mira förbundsbröder Norrmännen under en sådan strid mot öfvermagten? Enl. 25 § af deras grundlag får icke Norriges flotta eller aimeé användas till anfallskrig utan Stortbingets samtycke. Hvad är väl ett anfallskrig? är det ifråga var. icke eli sådant? Vi veta ej om Norrska storthingel blifvit bordt och ännu mindre hvilket svar det möjligen lemnat. Deltaga icke Norrmännen i striden, sä befinna vi oss ännu svagare. Om än alla Skandinaver, 5J millioner, holle tillsammans, men ändock vore för svaga alt strida med 40 millioner Tyskar, månne vi: 8o kunne -påräkna andra bundsförvanter ? Det är oss obekant.
Landskamererare , innehafva i allmänhet inkomster, inberäknadt provisioner m. m., samt lösen uppgående till och något öfverstigande 2,000 R:dr, undantagande inom Hallands, Gottlands, Jemtlands och Norrbottens lä::, hvarföre lönefyllnad är föreslagen endast uti det förstnämnda till 2,000 Hulr, och uti öfriga, tillhörande minsta länen, till 1,666 Il:dr 32 sk.; och erfordras, för denna grad, enligt sammandraget Litt. 11. till Boställs-ersättning R:dr 1,S10. och till lönefyllnad -— 1.710. tillsammans ltrdr 3,520. Landssekreterare äro, med färre undantag, och så vida löneanslagen till Länsnotarien samt lönetillökning för Lands-kanslister beviljas, icke i behof af sådan tillökning; tvertom skulle de förmåner, som på detta sätt tillskyndas Landssekreterare i alla län, kunna för vissa, der extra inkomsterne äro för närvarande betydligare, anses öfverflödiga ; men, vid betraktande af de förhållanden: att Landssekreterare i allmänhet, utom de expeditioner, sorn medföra inkomst af lösen, äro öfverhopade med trägna och besvärliga göromål, men deremot i de flesta fall åtnjuta jemförelsevis ganska ringa löner; att de måste sjelfve bekosta flere biträden, utöfver den enda på stat uppförde Kanslisten, hvilkas antal, der inkomsten af expeditions - Kongl. Muj:ts Nåd.
iiiider 300 kronors. lön, ineii så mycket oftare liirariniiorila. A t t det med iiiivarande höga lefiiadskostiiader blir en ren oinöj-. ligliet att existera pk en. dylik lön # r ju alldeles iippenbart. Vi skola söka visa detta ined några siffror. Med de stegrade kraf man iwinera ställer p i sin ås kol ep ers ona^ leiis utbildiiing, kan denna anses kosts ininst 500 kr. Raiita och miorteriiig 1i&amp;rå iilider 10 år iitgör 64 kr. (noga rakiiadt 6 3, ~ kr.) ~ @ igen. Till u ii öb ler och liiisger~cl beliofver anslgs ininst 25 kr. o111 året, hvarefter till klader ocli föda %terstår 190 kr. Brligeii. Vi Iiaf va varit i tillfalle att taga del af ~iågra s~nåskollarariiinors liiislihllskoiitoii, ined lediiing livaraf vi erliållit tabli öfver ett års utgifter, sonl nppgingo till, 184 kr., eller oinkring. 50 öre pr dag. Nar liärtill lägges ranta ocli ainorteïiiig kr. 64, inöbler och 1insgeri " d kr. ei.liål1.e~ suniim kr. Aterstir shledes sex kronor till kläder! ' lKu&amp;lig lä~ * overlcsac~t1~2kt. Domkapitlet i Liriköping har f örordoat fil. Idun Fredagen den 20 januari 1888. postarvodet Redaktör och utgifvare: FRITHIOF inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljning! Träffas ä b y r å n k l. Vänd åter till naturen! Hvi gick du bort från Lyss på de IJufva röster, dig kulla, dit igen. fi^&amp;iten, — ^öt&amp;vmne-Z! t^CuaS ät. liätf !eJi?
Föredrogs ä nyo de förenade Bewillrnngssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomi^- Utskottens gemensamma Memorial af den 2 sistledne October, hwilket den 6 i samma Månad blifwit lagdt pä bordet, i anledning af Konungens Nädiga Proposition, rörande ändring för Carlscrona Stad i den wid sista Riksdag allmänt bewiljade rättighet afBrännwinsbränning; och blef hwad de förenade Utskotten deruti föreslagit, af Hogloflrge Ridderstapet och Adeln till älla delar bifallit. Cg supra. S. D. Efter förnyad föredragning biföll Höglcflige Ridderstapet och Adeln det Särskilta Utskott:is den 6 dennes pä bordet lagda Memorial, rörande fastställande af dc wid nästledrre Rikslag fattade beslut, hwilka till den näst följan - Den 8 October. 413 följande Riksdagen skulle blifwa gällande; hwarjemte bcflöts, att, derest ibland dem nägra skulle finnas, hwilka fordrade Kongl. Mastts Nådiga stadfästelse, underdånig anhållan derom i Riksens Ständers ffrifwelse skulle införas. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Bcwillnings-Utskottets den 6 bennes pä bordet lagda Memorial, af den 4 i kamma manad, angående eftergifter af Bewitlning hwarom ansökningar för åtskilliga Lands-örter bliswit gjorda. (ic supra. S. D. Bifölls Bewillnings-Utskottets den 6 dennes pä bordet lagda Mcm-rial, rörande yrkad lindring för Gestriklands Allmoge, i afseende pä de dryga skjutsningar och inqwarterings-befwär, som under sista krig der mäst utgöras, sä wäl som ett till Utskottet remitteradt förslag om Åläggande af Caracters-afgifter. Högloflige Ridderffapet och Adeln ätffiljdes klockan half 1. In liclein krotocolli, 6. Silverstolpe. Torsdagen den n October. Ulenum klockan 11 förmiddagen.
Brefvet af den 12 Mars 1828, att den som styrker sig hafva i Eskilstuna anlagt någon ny och okänd Inrättning, der Machineri begagnas för Smidesdelars förfärdigande, må kunna erhålla förlagslån till det belopp, som kan anses svara emot Inrättningens värde och omfattning; Genom Kongl. Brefvet af den 27 Junii 1829, att räntan å det sednare förlagslånet, stort 5o,ooo R:dr, som Götha Canal-Bolag undfått, äfven bör af Nionde HufvudTiteln å Rikets Stat till Fonden betalas; och Genom Kongl. Brefvet den 27 Junii 1829, att Fabriksidkaren F. Rhode må med en tredjedel om året liqvidera återstoden af sitt förlagslån, samt, om detta fullgöres, vara fri från erläggande af förfalloränta derå. — I sammanhang härmed hafva Revisorerne trott sig, till vidare utveckling af förhållandet med det Fabriksidkaren A. J. Pochet år 1827 meddelte förlagslån å 16,000 R:dr Banco till inrättande af en Fabrik för tillverkning af Potatoesgryn, rörande säkerheten för hvilket lån ( 8 ) Rikets Högloft. Ständers Statsutskott vid sistforflutna Riksdag framställt anmärkning, böra anmäla, att sedan Herr GeneralMajoren L. Camps afgifvit sin borgensförbindelse derföre, att 11,000 R:dr af ofvannämnde lånesumma sknlle användas till byggnaders uppförande jemte macbiners samt redskaps förfärdigaude och inköp till ofvannämnde Fabriks-Inrättning, samt Kongl. CommerceCollegium derefter till Kongl. Maj:t i underdånighet inberättat, att, vid anställd besigtning af samma Fabrik, Kongl.
Och hvarken denna § eller den första lägger ringaste hinder för möjligheten eller tillåtligheten att flera, som samtidigt anmäla en sådan önskan, äfven framlägga sin trosbekännelse och församiingsordning, sådan den förra är i den stund, de önska öfvergå tili främmande reiigions-samfund, och kommer alt förblifva, om de i denna önskan framhärda, och sådan den sednare är ämnad att blifva i fall derom hos Konungen gjord ansökning bifalles. Då det vore orimligt att någon skulle Lag-Utskottets Betänkande N:o 21. 49 skulle vilja öfvergå från Svenska kyrkan till annat trossamfund, utan att veta till hvilket han vill gå, och då den undervisning och förmaning han bör emottaga, äfven måste innebära en undersökning om han rätt känner icke blott den tro, hvars bekännelse han vill öfvergifva, utan ock den han i stället omfattat, så är han ju ock redan och så länge han i sin villfarelse framhärdar, kristen trosbekännare af annan lära än den rena evangeliska, ehuru kyrkan ännu betraktar och behandlar honom såsom villfarande, icke såsom affälling, till dess han blifvit upptagen i aunat tillåtet religions samfund. Och i ett sådant blifver han upptagen, så snart Kongl. llaj:t tillåtit dess bildande, och det i öfverensstämmelse med ifrågavarande lagförslags stadganden blifvit bildadt. I nära sammanhang med den ändring, Utskottet företagit med 14 §, slår det besynnerliga stadgande, som intagits i 9 §., att om ingendera eller blott endera af makarne är medlem af främmande religions-samfund, skall vigsel förrättas af Svenska kyrkans presterskap. Detta stadgande innebär nemligen möjligheten af att också ingendera af makarne tillhörer Svenska kyrkan, ja alt ingendera har någon kristlig tro och bekännelse. Om vigseln ock ej är för oss ett sakrament, så är den dock en kristligt religiös handling, hvilken hos dem, som sammanvigas, förutsätter kristendomskunskap och kristendomstro. Men om icke ens det yttre bekännandet af kristendom finnes, kan Staten lika litet pålägga prest att helga äktenskapet genom vigselns religiösa och kyrkliga handling, som presten skulle kunna taga på sitt samvete att en sådan fordran fullgöra.
Jag har endast talat om vigten deraf att embetsmän, som dö i tjensten, och det göra många, hafva en besparing hos Staten innestående, hvilken deras enkor och barn kunna med visshet påräkna alt lyfta, för ali derigenom befordra den aflidne till sitt hvilorum. Detta har icke något inflytande på den pension, som enkan eller barnen kunna hafva att förvänta, hvilken fråga Hr von Troil inblandat i denna sak, ehuru den icke hör hit. Om man således afskiljer ifrån frågan den del, som rörer sådane embetsoch tjenstemäns begrafningshjelp, hvilka afträda ur rikets tjenst så tidigt att de derigenom gå miste om ersättning för afljenad begrafningshjelp, så kunna de, hvilka vilja afskaffa begrafningshjelpen, hafva rätt i denna del af frågan. Hade StatsUtsk. gjort skillnad emellan begrafningshjelpen i dylika fall och den, som skall äga rum för i Statens tjenst aflidne embetsoch tjenstemän, sä hade frågan kommit på den ståndpunkt, som i min tanke varit den enda rätta och sanna; men att nu på en gång vilja afklippa och beröfva enkor och barn den fördel, som de obestridligt hafva af den besparade penning, hvilken de vid mannens eller fadrens afgång ega att påräkna, blott derföre att del finnes en mängd afskedade embetsmän, som icke få tillgodonjuta begrafningshjelp, då de med döden afgå, det anser jag icke vara hvarken riktigt eller billigt. Då är det bättre att frågan upskjutes ännu en riksdag och att en uträkning sker af det ungefärliga belopp, som kan årligen hafva kommit Statsverket lill godo, efter tjenstemän sorn tagit afsked utan rätt för deras sterbhus alt få upliära begrafningshjelp, hvarigenom man kunde komma till ett sådant resultat, att dessa embetsoch tjenstemäns enkor och barn eller också de sjelfva, då de träda ur Statens tjenst äfven finge upbära den begrafningshjelp, sorn för dem blifvit innehållen.
Den andra frågan, nemi. att orden ”samt att för sådant ändamål” skulle förändras, bestrider jag äfven, emedan jag bestämdt önskar, alt kyrkoherden måtte för denna religionsundervisnings skull infinna sig i skolan, utan afseende på om han för några andra omständigheter möjligen kommer dit ändock. Om han, enligt detta reglemente, skall vara ordförande i skolstyrelsen, så bör han naturligtvis tillse skolans vård i alla hänseenden och således hafva anledningar nog alt infinna sig der; men för det ändamål, som här alses, önskar jag bestämdt att ordalagen måtte bibehållas. Hr von Rosen: Utan att våga här ingå i en diseus sion om hvilket som vore bäst, att catechesen icke lästes af skolläraren, utan endast af presterskapet, eller alt äfven denna undervisning meddelades af skolläraren, får jag dock tillstyrka, alt, hvad Utsk:n föreslagit, nerol, ordet ”bör” måtte få qvarstå, så länge det är en ren nödvändighet att barnen i skolan äfven skola lära sig cåteehesen. Utom den praktiska nödvändigheten jag finner deri, att barnen älven läsa catechesen utantill i skolan, derföre att jag ej vet när de annars skulle göra det, tror jag att den inplantade öfvertygelsen hos föräldrar i allmänhet, att catechesen bör läsas af barnen i skolan, tvingar oss att låta denna folktro (å gälla i skolan. Vi böra akta oss för att på en gäng bryta sönder, må vara de fördomar, som nu finnas, såvida detta sönderbrytande måhända skulle sönderbryta hela skolan. 3oS Den' 17 Februari f. m. Jag hemställer till R. o. Ad., 0111 icke detta skulle inträffa, då föräldrar af den arbetande classen, hvilka nu ifra för sina barns Jäsning och rikta hufvudsakligen sin åtrå derpå att barnen skola bildas till christne, skulle erfara att barnen ej fingo lära catechesen i skolan. Jag tror att de snarare skulle förbanna skolan än älska den, om det icke vore ett åliggande för läraren att lära barnen catechesen. Vi böra icke hoppa eller göra för stora språng framåt, om det vore att skrida framåt, att barnen ej kommo att läsa catechesen.
Nådiga beslut förökadt med ännu en, nemligen i Engelholm, någon ytterligare tillökning i det för nämnda skolor redan beviljade anslag, under förutsättning att pedagogien i Sköfde varder å elementar-läroverkens stat uppförd, icke för den närmaste framtiden blifver behöflig; hemställande jag likväl i underdånighet att, på det nödiga medel ej må saknas för den utvidgning af redan befintliga pedagogier medelst anställande dels af ordinarie, dels af extra lärare derstädes, hvilken redan under innevarande statsregleringsperiod visat sig behöflig och sannolikt snart ytterligare på andra ställen erfordras, Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer äska, att återstoden af det vid 1856—58 årens riksdag å Riksgälds-kontoret anvisade reservationsanslag till löneförhöjning vid samt utvidgning af sådana pedagogier, vid hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, må fortfarande af Eders Kongl. Majit få för sagde ändamål disponeras. 8:o. Hvad angår Seminarierna för folkskolelärares och lärarinnors bildande, hvilka läroanstalter hitintills varit till antalet tretton för hela riket, men med lärarekrafter och undervisningsmateriel endast svagt försedda, så hafva Rikets senast församlade Ständer i ounderdånig skrifvelse den 21 November 1863 hemställt, dels att dessa läroanstalter skulle Folkskoleväsendet: Anslag till folkskoleläraw re-seminarier. utvidgas och förses med tillräckligt antal lärare, dervid Rikets Ständer beräknat årliga kostnaden för ett fullständigt Seminarium för folkskolelärare till något mera än 11,000 Riksdaler och för ett för lärarinnor, der lärjungarnes antal antagligen blefve mera inskränkt, till något mindre än nämnda summa, dels ock att Seminariernas antal skulle förminskas, och endast fem för manliga och ett för qvinliga lärjungar, eller tillsammans sex, bibehållas och utvidgas. Då antalet manliga lärjungar vid Seminarierna under de sednaste åren ut - Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop.
St:rs Banko Diskontverk, äfvensom Revisorer och Suppleanter vid LåneKont:n — hvilka Revisioner den 1 Mars hvarje år taga sin början — har Direktionen önskat att från R. o. Ad. erhålla eli särskilt updrag att så fort ske kan samma val anställa. Den 14 Januari 1858. E. Aug. Lewenhaupt. Ordf. i Höglofl. RiddarhusDirektion. Efter upliisningen häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm, att denna nf RiddarhusDirektionens Ordf. gjorda framställning var föranledd deraf, att Chefen för FinansDepartitet aflåtit en skrifvelse till RiddarhusDirektionen, hvari han, under förutsättning af nuv:de Riksdags afslutande före den 1 nästk. Mars, anmodat Direktionen att till granskning af BankoDiskontverkets räkenskaper och förvaltning för sisth år utse 2:ne Revisorer och en Suppleant. Yid sådant förhållande och då, såsom R. o. Ad. hade sig bekant, det berodde på R. o. Ad. att förordna om dess Revisorer af Statsverkets, Bankens och Riksg:sKont:s tillstånd, styrelse och förvaltning, samt 7 § af den för RiddarhusDirektionen utfärdade Instruktion icke tydligen bestämde huruvida Direktionen tillkomme att äfven under pågående Riksdag välja Revisorer och Suppleanter uti BankoDiskontverket och LåneKontm, finge Hr Gr. o. Landtm, hemställa om R. o. Ad. behagade åt RiddarhusDirektionen updraga att, så fort ske kan, anställa val af de Revisorer och Suppleanter, som å R. o. Ad:s vägnar skola deltaga i innev:de års granskning af BankoDiskontverkets och LåneKontms förvaltning och räkenskaper. Ropades Ja. Hr Gr. o. Landtm, anmälde och lät upläsa en från Fullmäktige i Riksg:sKont. ankommen så lydande skrifvelse till R. St-.r: Till Rikets Höglofl. Ständers Statsutskott. Jemlikt 5 § af den för R.
Johannes Johansson från Bohus Län har inom Hedervärda BondeStåndet yrkat, att Fiskare eller så kallade Strandsittare i Bohuslänska Skärgården, hvilka ej hafva jordbruk eller annan näring än fiske, må ingå bland dem, som från bevillning äro befriade, så vida Bevillnings-Comiteerne ej skulle finna något undantag härifrån möjligen kunna ega rum; och som, enligt 77 § 2 inom., Bereduings-Comitéerne ega pröfva och meddela rät telse i afseende på skattskyldiges oförmögenhet att draga påförde utskylder, så finnes följaktligen redan för Taxeringsman den rättighet till undantag vid förefallande behof, som Motionairen synes åsyfta; hvadan Utskottet, för sin del, anser något ytterligare stadgande derom icke erforderligt. i6 Bevillnings-Utskottets Bet. Vid pröfning af Johan Bengtssons från Wesler-Norrland inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motion, att, då egaren till en fastighet afstått besittnings-rätten till en dermed förut förenad lägenhet eller torp, han må anses ensam ansvarig för den af den afstådda lägenheten utgående bevillning, hvaremot den afsöndrade jord-lägenhetens innehafvare skulle från all bevillning för lägenheten befrias, jemte åtskillige Ledamöters i ämnet afgifne yttranden, har Utskottet funnit föreskriften derom i BevillningsStadgan tydlig och för ändamålet mest lämplig; hvarföre Utskottet härmed afslyrker bifall till denna motion. pag. 32. Vid början af 29 § föreslår Utskottet till antagande följande förändring; i83o års Förordning. Utskottets Förslag. Af alla nedan anförde Veik, hvilka Af alla nedan anförde, samt andra uppskattas enligt föreskriften i 3 Armed dem jemförlige, men här icke tikeln af denna Stadga, erlägges — upptagne Verk, hvilka uppskattas en ligt föreskriften i 3 Artikeln af denna Stadga, erlägges —• pag. 33. Uti 29 § får Utskottet likaledes föreslå följande förändringar och tillägg: i83o års Förordning. Utskottets Förslag. Blyhvits-Fabriker.
Förordningen den 20 Februari 1764 allmänneligen påbudet, att Rikets undersåtare skola vara förbundne att sommartiderna, då vattnet är som mest utfallet, under vederbörande betjentes vård och tillsyn upprensa och vid sitt naturliga aflopp vidmagthåila alla större och mindre strömfall, bäckar och åar 3 Men denna hälsosamma Författning har genom tiden liksom kommit ur bruk och saknat verkställighet; ty erfarenheten vittnar att i många Landsorter en sådan Strömrensning på lång tid icke är förrättad; hvaraf ock följden blifvit den att många strömmar, åar och bäckar äro så igenvallade, att stora träd långt ut i vattendraget hunnit uppväxa; på andra ställen åter äro de afgärdesgårdar och annan stängsel samt dervid tillfluten vrakskog och dylikt så tilltäppte, att vattnet ej kan hafva Iritt aflopp. Allt sådant borde vid årliga Ström-rensningar upptäckas och genast executive rättas; hvilket måste vara förordningens ändamål; men nu då Ström-rensningar icke ske, har den tillgränsande och genom vattnets Uppstigning lidande Jordägaren ingen annan utväg, än att hos onungens Befallnings-; hafvande söka handräckning; och om motparten, som för sina i strömmen anlagda Vattenverk är interesserad i vattnets långsamma aflopp och dess qvarhållande i ofVanföre belägna Sjöar och andra samlingar, 634 Den 16