Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid gäller dock samma anmärkning, som uti förra femårs-berättelsen, att tionde-tackjernet, enligt Kongl. Kungörelsen den 29 November 1844, angående nedsättning under viss tid af den för tackjernstillverkningen utgående tionde-algift, utgör endast hälften af det belopp, som efter fastställde grunder eljest skolat utgöras: att de utförda tiondebeloppen blifvit lösta med penningar, enligt det af Kongl. Kammar-kollegium, Statskontoret och Bergs-kollegium fastställde pris, nemligen 7 R:dr för år 1851, 6 R:dr 24 sk. för åren 1852 och 1853, 6 R:dr 36 sk. för 1854 och 7 R:dr för år 1855, samt att Galtströms, Lögdö och Bollsta masugnar åtnjutit den för svagare malmfång, genom Kongl, brefven den 21 Juni 1826 och den 5 Juni 1839 tills vidare beviljade nedsättning till 3 R:dr 32 sk. skeppundet. Vid tackjernstillverkningen äro blandade malmer använda, nemligen från Utö, Wigelsbo, Herrängs, Jerna och Norbergs m. fl. grufvor. Blandningen har per medium lemnat 41 procent tackjern och åtgången af kol har i olika masugnar varierat emellan 10 och 14, samt i medeltal uppgått till 11J tunnor per skeppund tackjern.
Hvad dernäst vidkommer 35 uti hvilken Utskottet, med anledning af Rikets Ständers år 184^ församlade Revisorers erinran, att hvarken för år 184» eller 1842 blifvit af inspecterande Fullmägtigen öfver Tumba Bruk a tgl t ne sådane förslag till arbetsplan för året, som uti Banco-Reglementet stadgas, funnit, att, efter tagen kännedom af de i ämnet afgifne förklaringar, berörde anmärkningar icke äro af beskaffenhet att böra lill någon åtgärd föranleda; har etinrats, att, som de förklaringar, hvilka afgifvits utaf inspecterande Fullmägtige, icke innefatta nöjaktiga skäl, Utskottet bör angifva de orsaker, som föranledt Utskottet, att ogilla Revisorernes anmärkningar. Som Utskottet, efter nu å nyo verkställd granskning af de skäl och omständigheter, hvilka blifvit andragne af inspecterande Fullmägtige öfver Tumba Bruk, uti de af dem till Banco-Fullmägtiges Protocoll afgifne, och vid i843 års tryckta Revisionsberättelse, sid. n3—117, fogade förklaringar, ansett desamma tillräckligen upplysa orsaken lill det af Revisorerne anmärkningsvärdt ansedda förhållandet; får Utskottet, med hänvisning till pmförmälda förklaringar, tillkännagifva, det Utskottet saknar anledning frångå det af arne Riks-Stånd bifallna yttrande, att ifrågavarande anmärkningar icke äro af beskaffenhet att böra till någon åtgärd föranleda. Emot 36 §, angående den omständighet, att Tumba Bruks papperstillverkning lemnat förlust för så väl år i84i» som år 1842, är vordet anmärkt inom både Borgareoch Bonde-Stånden, att
N:o i3i, att min röst blifvit neutraliserad. Ilr Hjärne, Harald: Jag vill ej heller bestrida remiss af denna motion, meri tager mig friheten hemställa till Hr Jtosenblad, om icke det lämpligaste vore, att han återtoge motionen, emedan den troligtvis ej kan leda till resultat. Hvad saken beträffar, anser jag den ej vara af någon vigt, och den ifrågakomna åtgärden synes ganska oskyldig. Men om BancoUtsk. afstyrker motionen, hvilket är troligt efter den upplysning, Hr Stuart lemnat, måste Utskts inkommande betänk., i fall Hr Rosenblad och Ståndets majoritet ej blifva nöjda dermed, återremitteras. Då åtgå minst 8 dagar, innan ett ytterligare betänk, hinner inkomma, oell derefter kunna RiksSt:n stadna i olika beslut, som måste sammanjemnkas. I anseende dertill, och då K. M. i nåder tillkännagifvit, att han önskar sluta riksdagen d. ao Maj, hemställer jag till Hr Rosenblad, om han anser behandlingen af denna motion kunna vara slutad d. 20 Maj. Hr Rosenblad: Jag får till Hr Hjärne endast lemna den förklaring, att jag aldrig gjort och aldrig kommer att göra en motion, som icke är allvar. Jag tänker på motionen, innan jag framställer den, och den nu ifrågavar. motionen har jag väckt, emedan den är föranledd af det beslut, R. o. Ad. fattat. Jag respecterar mycket Hr Stuarts inflytande inom BancoUtsk., hvarom Hr Hjärne erinrat, och jag har mångfaldiga gånger betygat min erkänsla för de kloka beslut, han föreslagit inom Utsk., samt erkänt de förbindelser, man äger till hans nit; men han ursägtar mig väl, att jag ej kan anse hans svar lika med ett yttrande från Utsk. För resten öfverlemnar jag min motion åt sitt öde. Huruvida något yttrande ang:de denna fråga, som icke nu blifvit afgifvet, bör medfölja till Utsk., lemnar jag derhän; jag tror det icke vara behöfligt, och för att icke uppehålla remissen, anhåller jag, att hvad jag i afton yttrat, såsom icke rör:de sjelfva saken, éj må behöfva åtfölja denna remiss.
Hvad del egentligen praktiska angår, så kunde väl dels åtskilliga öfningar ske inom seminarii egen krets, så att dess alumner ömsevis handlade såsom lärare och lärjungar, dels dessa såsom åhörare bevistade undervisningen uti det i staden befintliga elementar-läroverk, med skyldighet att redogöra för sättet, huru den fördes, och att i anledning af hvad dervid synts dem anmärkningsvärdt begära närmare upplysningar af seminariilärare; men då likväl icke full praktisk skicklighet kunde inhemtas utan tilllämpning på verkliga lärjungar, borde hvarje seminarii-elev åtminstone någon tid såsom biträdande tjenstgöra uti samma läroverk, under ledning af dess lärare oell inseende af seminariistyresman, hvilken för sådant ändamål borde hafva öfverunsseende ofver skolan i det, som anginge undervisningen derstädes. Som, enligt hvad nu sålunda blifvit anfördt , seminarierna egentligen komma att erhålla en praktisk riktning, borde icke elementar-läroverkens undervisningsämnen, utan blott deras didaktik, blifva föremål för seminariernas handledning; hvaraf följer, att kursen kunde blifva mindre långvarig, än skolrevisionen föreslagit. Deremot borde fordringarna för inträde i seminarierna bestämmas tämmeligen högt, dels i allmänhet, dels särskildt med afseende på de olika lärarebefattningar, hvartill den inträdande vill göra sig kompetent; men huru detta skulle ske, är till en stor del beroende af de förändringar med gradualstudierna inom filosofiska fakulteterna vid universiteten, som kunna komma att ega rum. 78 Jag vågar alltså i underdånighet föreslå, att vid hvartdera universitet ett seminarium till bildande af lärare för elementar-läroverken måtte få inrättas, bestående af en styresman och biträdande lärare. För styresmannen anser jag mig icke kunna föreslå lägre löneinkomst än 2,000 r:dr b:ko, och till arfvoden åt de biträdande erfordras säkerligen tillsammans ytterligare 2,000 r:dr b:ko vid hvarje seminarium, då de olika kunskapsgrenarna ej gerna kunna fördelas på mindre än 3 å \ personer och någon vedergällning äfven måste lemnäs åt de ordinarie skollärare, under hvilkas handledning i det praktiska seminarii-eleverne ställas.
Skrifvelse, N:o i9S. söneller helgedag till klockan tio om aftonen å sådan dag; gälde den tillverkningsafgift, sorn mot en dag svarar, och bote afgiftens dubbla belopp. Verkställes annat till bränneri hörande arbete emellan kl. 8 på morgonen och kl. 5 om altonen å söneller helgedag, eller öfverträdes förbud, som i 22 §. gifvet är; bote bränvins-tillverkare eller distillerings-idkare från och med 3 R:dr 16 sk. till och med 33 R:dr 16 sk. Vid de förbrytelser, nu sagda äro, vare så väl bränvins-lillverkaren eller distillerings-idkaren, som de arbetare, hvilka honom biträdl, underkastade ansvar för sabbatsbrott, enligt allmän lag. §. 73. Har justerare oriktigt stämplat redskap eller i stämplingsbelvg sådan oriktigt • beskrifvit, och är det fall icke för handen, som i 31 §. omförmäles; bote från och med 13 R:dr 16 sk. till och med 133 R:dr 16 sk. och miste tillika befattningen eller varde från utölningen deraf under viss tid skiljd. §. 74. Den tillverkare af redskap, som missleder justerare med falsk uppgift om redskapens beskaffenhet, bote från och med 33 R:dr 16 sk. lill och med 333 R:dr 16 sk. §. 75. För underlätet iakttagande af hvad i 25, 30, 32, 33 eller 34 §. eller uti 54 §. 2 eller 3 mom. föreskrifves, vare ansvaret böter från och med 13 R:dr 16 sk. till och med 133 R:dr 16 sk., och af hvad i 99 §. sägs, från och med 3 R:dr 16 sk. till och med 33 R:dr 16 sk. §• 76. Den, som underlåter att till försegling anmäla innehafvande redskap, då sådant ske bör, efter hvad i 38 §. sägs, bote från och med 16 R:dr 32 sk. lill och med 166 R:dr 32 sk. §• 77.
Ordalagen, uti hvilka denna depesch uppmanar sultan att afstå från all kurs på främmande makters handelsflaggor, äro vänliga men särdeles bestämda. Det är begripligt för ett sundt omdöme, att det nit, med hvilka engelska regeringen omfattar sultans säkerhet och välgång, är grundadt på ett rätt begrepp om Englands eget intresse. Detta äratt i dessa farvatten bibehålla status quo, sd vidt som möjligt att söka förekomma all kollision emellan Marocko och andra makter, som skulle kunna gifva anledning .till förevändning att störa lugnet i Gibraltar sund. Utan att nämna denna fästnings beroende för sina lifsmedel på Marocko, som under alla system är detsamma, har England ett fördubb-ladt intresse uti att se sultan i Marocko i fredliga förhållanden till kristenheten, efter Frankrikes ockupation af Älgier och efter den riktning verldens kommersiela politik tagit under de sista 10 åren; och sedan Barbareskstaternas system, redan till största delen förstördt af Frankrike, nu dertill är utdömdt på goda materiela grunder af England, hvarifrån dess be-ifrare väntade sitt enda stöd, så kan man antaga för gifvet, att det har tagit en ända för evärdliga tider. Sålunda är hvårje timme, som vi svenskar hädanefter fortfara att erlägga vår nesliga tribut, en synd, och skall till och med hos vederbörande kallas förräderi mot fäderneslandet. Med vederbörande menar jag för öfrigt dem, som äro i tillfälle att känna sanna förhållandet, och som blott inspirerade af egna intressen, behålla denna kännedom för sig sjelfva, utan att gifva dem del, som sig vederbör. I anledning af hvad vi i det föregående yttrat om att G: s chef mindre än många andra personer af facket uppskattade hans nit och arbetskraft, tro vi det vara i sin ordning att framlägga bevis härpå. G. hade under sina resor och korrespondenser i och för tjensten med utländska makters ombud, i anledning af ifrågavarande traktat, äfven formerat bekantskap med engelske vice konsuln Mr Drummond Hay. Han antecknar derom: “ 24 Oktober 1840. Sedan i början af veckan, har jag lagt åsido mina arabiska studier och min vanliga sysselsättning, för att tjenstgöra som engelsk ^ice konsul till den nyss utnämde vice konsulns ankomst frän London.
Af ett den Nådiga propositionen bilagdt stats-råds-protokoll af den 29 September nästlidet år inhemtas, att, uppå derom gjord framställning, Götheborgs magistrat och äldste förklarat sig villige att i det stora sjukhus, som i denna stad vore under anläggning att nästkommande år för sjukes emottagande öppnas, upplåta den derstädes tillämnade särskilda afdelning för barnaföderskor till beredande af praktisk undervisning för barnmorskor samt lemna ruin inom sjukhuset för 6 barnmorskc-lärlingar, jemte en lärosal, under vilkor, att sjukhuset icke vidkändes någon utgift för elevernas kosthåll eller öfriga behof; att servis, ved och ljus till deras boningsrum äfvensom till lärosalen anskaffades antingen på allmän bekostnad eller af sjukhus-direktionen, emot den ersättning derför, sorn kunde öfverenskommas; att den lärare, som för barnmorske-undervisningen blefve utsedd, jemväl öfvcrtoge och ensam ansvarade för läkarevården inom afdelningen för barnaföderskor, med skyldighet att dervid ställa sig till efterrättelse de föreskrifter, som ett blifvande reglemente för sjukhuset kunde komma att innehålla, men utan rättighet till lön eller arfvode af sjukhusets medel, samt att denna lärareoch läkare-befattning icke innehades af någon bland öfrige läkare vid sjukhuset; hvarjemte föreslagits, att kontraktet om lokalerne för lärosal och elever ställdes på ett års ömsesidig uppsäg ningstid före laga flyttning; — och har Kongl.
Doktorn var emellertid just inne hos henne, och de ville fraga honomUnder tiden bådo de oss stiga in till prinsessans sonhustru. %Se sås, sade fru F., &amp; napp nu upp er kapra, sh rott brosch och imkedja synas! Smycken ar alltid det första, dessa dame? se p %.n Vi infördes nu i ett stort rim, d&amp; flera nnga k ~ n n o r sileto och pysslade med en nyfödd världsborgare. Hverns barnet var, kunde vi icke få veta, men det underliga var, att de sågo lika moderstolte ut allesammans. Efter några minuter kon: priasessrx Hon r a r helt ung med vackra drag och ett par kloka ögon, men hiiru slappa hangde icke linierna vid munnen, hnr vissen och inattgul .rar icke, trots hen. nes ungdoni, hyn! Denna skvallrade om ett osundt Ii£ inom fyra vaggar, och det apatiska uttrycket röjde, att: illraron för den unga kvinnan ej längre ägde nigon lockelse. )) Dir: stackare&gt;, tankte jag, &gt;glädjens blomster gro nog ej inom harems murur, ej ens för en prinHon var mycket smart och förstod att med stolt viisdighet sessa,. röra sig i en dräkt - hvita knabpor oc5 zzii~jacka - hvari en europeisk kvinna skulle Fara omiijlig. Sito lilla hiifviid med det guld broderade hornet satte hon därtill med ett visst högdraget trots i vadret. Hon l o f ~ a d e a t t införa oss till sin s-iafmos, och kost därefter fingo vi också företräde hos den sjuka. J a g trodde jag befann mig i en kyrka, s5 högt, stort ock luftigt r a r det rum, vi n11 kommo in i. Ingången var p&amp; snialsidaii, och midt emot reste sig, mot en af snik fönsterrutas niistan sönderskiiren agg, en oerhörd sang. Med sin konstigt och högtdraperade Iiimnid liknade den alldeles altaret med baldakin P en katolsk !qrka. War lag prinsessan %sa, ett medelålders fruntimmer.
Majus .Nådiga Proposition om ytterligare anslag af Allmänna Medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R:dr, afslog Ståndet Utekottens Betänkanden, under N:ris 92 och 102, samt beviljade, till förberedande åtgärder för fortsättn/!ngen af Göiha Canalarbetet, ett understöd af too.ooO R:dr B:co, att af RiksgäldsContoiret af under händer hafvande Medel genast utlemnas, under vilkor, att CanalrDirectionen blifver Kongl, Maj:t och Rikets Ständer ansvarig för medlens användande till Canalarbetet, och Bolaget för deras återbetalning, om så påfordras, på sätt Rikets Ständer framdeles må förordna. S. D. Vid förnyad föredragning, biföllos; LagUtskottets Betänkande, N:o 37, öfver Motioner orri ändring af Kongl. Kungörelsen den 18 December 1820, huru för-. Prot. Utdrag den 13 April 1829.
St. skulle fortfarande befästa proportionen 2 till 5, som hittills varit stadgad och som i min tanka för - Den 16 April f. ra. 425 förorsakat många öfverläggningar inom Bancofiillmäktige, hvarvid man icke funnit sig kunna uppfylla R. St:s föreskrifter i delta fall, utan alt förorsaka det allmänna högst betydliga olägenheter, och man måst laga sin tillflykt till sådana utvägar, som för hvar och en annan menniska än den, som ser sig nödsakad att, så godt han kan, följa föreskrifna former, skulle anses vara af den beskaffenheten, alt man icke gerna kan förena depa med sundt omdöme. Jag tillstyrker bifall till BancoUlsk:s förslag i detta fall. Frih. Cederström, Jacob: Det är just de brydsamma öfverläggningar, som ägt rum inom Bancofullm. ronde detta stadgande ang:de proportionen emellan silfver och sedlar som 2 lill 5, som gör att jag bestrider Hr von Hartmansdorffs propos. alt nu åter införa samma proportion. Hade Fullmäktige då, i st. f. att nödgas iakttaga denna proportion, ägt ovillkorlig skyldighet, icke att vänta tilldess silfverfonden föll ned till 2 millioner, utan att när den vore vid 2,500,000 r:dr, begagna de fonder, som Banken kunde skaffa sig på utländsk ort, såsom den 4 § innefattar, så hade allff sådana beslut och åtgärder om att indraga lån för att minska sedelstocken icke kunnat behöfvas, ty Fullmäktige hade då helt enkelt tagit i öfvervägande de medel att skaffa silfver inne i landet eller utifrån, som förefunnos. Det är då klart, att deticke är Fullmäktiges godtycke, som ligger till grund derför, men finnes proportionen bestämd, då äger detta godtycke rum, för att bibehålla proportionen, och då får hela Svenska allmänheten, ifall Fullmäktiges majoritet så finnér för godt, vidkännas indragningar i lånerörelsen och i creditivrörelsen, indragningar med ett ord ur rörelsen af Bankens sedlar; och jag frågar: är det på detta sätt man upprätthåller myntvärdet?
Slott, ansia, i ett för allt, en summa af 3000 Rdr Banco, deri jemväl inberäknad den uppgifna behållningen af 423 Rdr 38 sk. 5 rst. på anslaget vid förra Riksdagen, att utgå och redovisas, på sätt Stats-Utskottet föreslagit; hvarjemte Ståndet gillade Stats-Utskottets yttrande, i anledning af den utaf Herr Friherre B. Bock väckta fråga, dels om ökning i anslaget för Strömsholms Kongl. Slott, dels om Lön för nu varande Ståthållaren derstädes; men i alla andra delar, såsom innefattande ämnen, hvilka Ståndet redan afgjort, blef Betänkandet N:o 236 lagdt till Handlingarne. Den 25 samt f. m. den 28 Sept. 182g. Från Högvördige Preste-Ståndet. (Se pag. 8a.) S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Betänkande, N:o 89. i anledning af åtskilliga motioner om indragning af Lagmansoch Kämners-Rätter, samt serskilda Domstolar, så ock om förändring i vissa Domstolars organisation och i Rättegångs-Ordningen, m. m., fattade Ståndet följande beslut: i:sta punkten, om indragning af Lagmansoch Kämners-Rätter, — bifölls. 2:dra punkten, om förändring afLagmansRätternes organisation oell tiden för deras sammanträden, — bifölls. 3:dje punkten, om förändring af Stads-Domstolarnes voteringssätt och organisation, — bifölls. 4:de punkten, om antagande afLag-Comiténs förslag till Notarial-Inrättning å Landet, eller, i annat fall, stadgandet att allmänna SakProtocollet vid Härads-Rätt skall ordentligt och fullständigt föras samt genast justeras, —• bifölls. 5:te punkten, om den förändring i Rättegångs-Ordningen, att Skuldfordringsmål OchJordatvister må, genom Vad eller Besvär fullföljas från Härads-Rätt till Hof-Rätt, — bifölls. öde punkten, om olägenheterna af ^ad 88 Trot.
1809: Desutom böra för oförsedde händelser twänne serskilde tilräcklige summor afsättas och anslås, den ena at wara tilgänglig då Konungen, til Rikets förswar eller andra högst wigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Stats-Rådets tankar deröfwer blifwit inhemtade, finner den wara oundwikligen nödig; den andra at ur Riksens Ständers Banque, wid infallande Krig, af Konungen lyftas, sedan Han Stats-Rådet in Pleno hört och Riksens Ständer sammankallat. Äskar Konungen af Riksdagen särskilde Deputerade, att med Honom öfwerlägga om Ärenden, dem Han pröfwar böra hemliga hållas, utwäljas desse Deputerade af Kamrarne; dock äge desse Deputerade icke makt, att fatta beslut, utan endast att till Konungen afgifwa yttranden öfwer de mål, Konungen dem meddelar. Riksdagens ombudsmän och deras ställföreträdare väljas för tid och på sätt riksdagsordningen stadgar. Skulle den olycka tima, att hela konungahuset, inom vilket arvsrätten till riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte även statsrådet regeringen med den makt, 39 § stadgar, intill dess riksdagen hinner sammankomma och ett nytt konungahus utkora, samt den valde Konungen regeringen tillträtt. Uti alla de fall, då enligt denna och föregående tre §§ riksstyrelsen föres av statsrådet, skola dess samtliga ledamöter, där de icke äga laga förfall, vara närvarande och rösta. Riksdagen skall vart fjärde år, på sätt riksdagsordningen stadgar, tillsätta en nämnd, som äge att döma, huruvida högsta domstolens och regeringsrättens samtliga ledamöter gjort sig förtjänta att i deras viktiga kall bibehållas, eller om vissa av dem, utan bevisligen begångna fel och brott, varom föregående § handlar, likväl kunde anses böra från detta kall skiljas. Beslutar denna nämnd efter omröstning i den ordning, som i riksdagsordningen sägs, att någon eller några av högsta domstolens eller regeringsrättens ledamöter skola anses vara ifrån riksdagens förtroende uteslutna, blive han eller de därefter av Konungen, hos vilken riksdagen skall härom göra anmälan, ifrån ämbetet genom nådigt avsked skilde.
Yid aflemnandet af förenämnda sammandrag har chefen för Statens jernvägsbyggnader erinrat, att det hufvudsakligaste af den inhemska tillverkningen blifvit levereradt efter år 1860; att, om man fråndrager värdet af railer från den genom byggnadsstyrelsen anskaffade utländska jernvägsmaterielen, den sednares värde uppginge till 5,220,626 R:dr 25 öre, då deremot kostnaden för den uppköpta materielen af inhemsk tillverkning utgjorde 3,489,387 R:dr 44 öre; att, då från jernvägsarbetenas början år 1855 till sistlidet års slut tillhopa 74,744,000 R:dr blifvit för jern vägsbyggnaderna använda, värdet af hela den undertiden dertill anskaifade utländska jernvägsmaterielen af alla slag uppgått till icke fullt 20 procent af hela byggnadskostnaden; att, beträffande särskildt railerna, kostnaden derför, med inberäkning af assurans, kommissionsarfvode och i England utbetalda fraktförskott, dessa sednare till icke obetydligt belopp, öfver hufvud uppgått till 5 R:dr 60 öre per centner; att detta pris visserligen borde ökas med den fraktkostnad, som, utöfver nämnda förskott, utgått för transporten från England till Svensk hamn; men att, då det för en exakt uppgift på fraktkostnaden skulle erfordrats ett vidlyftigt och tidsödande utdrag ur alla årens räkenskaper, den uppgifna summan ansetts för nu ifrågavarande ändamål tillfyllestgörande; att, ifall Svenska railer i stället blifvit använda och kostnaden derför beräknats efter det af Motala verkstad fordrade pris af 7 R:dr 95 öre per centner, utgiften för hela det under ifrågavarande tidrymd erforderliga partiet blifvit 2 R:dr 35 öre högre per centner, och således för 1,744,578 centner skulle uppgått till 4,099,758 R-dr 30 öre mera, än hvartill de utländska railerna anskaffats.
Den minsta summan går till femtio, och den största till i5o R:dr B:co; och det är för Traktörer, som till det mesta äro fattigt folk, ej afliten conseqvens. Indrifningen deraf kan ej ske utan stor våda för vissa af dessa personer. Jag är af samma tanka, som Herr Cederschjöld, alt Rikets Ständer äro den Den ai April f. m. 37 auctoritet, som öfver dessa slags Lagar stall gifva förklaring, då sådant fordras; men här uppstår den omständighet, att desse mål i Domstolsväg äro afgjorde i KammarRätten och af Högsta Magten. Jag tror, att om den af Kongl. Majrts föredragande, som vanligen föredrager sådane mål, som desse, hade föredragit denna sak, skulle den fått ett annaj: skick. Men då öfver Utslaget ej kan uppstå någon discussion, vore det ej lämpligt, att Rikets Ständer afgåfvo en förklaring i strid med Högsta Magtens Beslut. Jag tror visserligen, att Rikets Ständer äga rätt att förklara BeskattningsLagarne, men om dessa förklaringar komma i rak strid mot Högsta Magtens domar, böra de underlåta att afgifva sådane. Derföre finner jag den mesuren vara lämpligare, att till Konungen öfverlemnas att efter sig företeende omständigheter låta afskrifva skatterne. Herr af Billbergh: Jag anmälte mig liufvudsakeligen i anledning af den motsägelse, som Grefve Cronhjelm trott sig finna emellan mitt första anförande och min reservation i Utskottet. Jag får återkalla i minnet, att jag började med åberopande af min reservation, och hade ådagalagt den åsigt, att det ej tillhörde Rikets Ständer att pröfva hufvudfrågan, då domslut hade fallit i saken. Det var med anledning derutaf som jag trodde den enda åtgärd, hvilken kunde komma i fråga, vara en under - 38 Den 21 April f. m. dånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t.