Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag upptager den, är det hvarken för impositionen från de 3 öfrige Stånden, hvilkas pluralitet i de tvänne inskränkt sig till ganska få personer, eller af någon särdeles fruktan, att detta förslag skall gjuta olja i elden; ty jag tror ej, att någon eld är å färde, och jag tror, att upplysningens ljus skall förekomma de följder, som annars kunde uppstå. Det vore således ej för förslagets skull jag skulle afstå. Kan Herr Grefven och LandtMarskalken för sin del anse j3 §. af Förslaget, att allmänna handlingar ej få användas af Revisorerne till grund hvarken för anmärkning eller godkännande af Styrelsens åtgärder, stå i öfverensstämmelse med i §. af Tryckfri hetsFörordningcn, der det står, att hvar och en får, utan några af den offentliga makten i förväg lagde hinder, yttra sig öfver hvilken handling som helst, så må jag säga, att begäran om återremiss, sedan 3 Stånd bifallit förslaget, skulle tjena till intet. Jag har förut förklarat, att det var, i denna sak, endast på Herr Grefvens och LandtMarskalkens klart seende blick, jag fästade min förtröstan, och huruvida den blir sviken, kommer att visa sig, om proposition framställes, ty den första skall väl blifva lill bifall på Utskottets förslag. Den i5 Januarii f. ni. Herr Cederschjöld: En vard Talare har ganska sinnrikt anmärkt och påmint, attingen ära vinnes utan fara. Ehuru välbekant detta uttryck är, emedan jag hört ungefär detsamma vid en föregående Riksdag yttras från granskapet af den plats den värde Talaren innehar, får jag förklara, att jag ej erkänner riktigheten deraf. Jag tror, att de Regenter inlagt ganska mycken ära, som i fred och lugn styrt sina Stater utan att blottställa sig för några faror, och en Representant inlägger mest ära derigenom, att han just förekommer faror. Jag tror, att det tinnes annan ära, än blott den blodiga. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg SiatsUtskotlets förevarande Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
På det att likväl dessa föreskrifter må synas mindre afskräckande än de för mången gjort, torde det dock vara lämpligt alt, i öfverensstämmelse med hvad åberopade nådiga föreskrifter å formulär lill sjömansrullan innehåller, lili §:n införa ett tillägg, sorn innefattar en erinran derom, att vederbörande genom särskildt aftal kunna och höra betrygga sig emot de mer eller mindre olördel* aktiga konseqvenser, sorn af föreskrifterna i denna § kunna uppstå; och får jag af sådan anledning vördsamt hemställa, huruvida icke R. o. Ad. behagade återremittera förevide §, i ändamål att ett sådant tilllägg, sorn nu af mig blifvit antydt, må i §:n inflyta. Frih, Leijonhufvud: Den 60:de §:n var vid många tillfällen föremål för liflig diskussion inom Utskit, och jag får bekänna att jag icke kan biträda Utskits förslag. Jag kan nemi. icke tro annat än att meningen bör vara den, alt Svenskt sjöfolk skall ega hemförskalTningsrätt till Sverige, men icke till utlandet; och förenar mig derföre i yrkandet om återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning och särskildt framställda proposir, blef det första monut återremitteradt och det andra bifallet. §§ 61, 62 och 63. Biföllos. Den 17 September f. m. 313 § 64. Hr von Ehrenheim: En reservant har fästat uppmärk samheten på det mindre hilliga deri, alt kostnaden fiir vård af sjuk sjöman, som blifvit å utrikes ort qvarlemnad, skall, iler han eger egna tillgångar, ersättas af honom sjelf. Moliverna till den K. Poposui åberopa visserligen en likartad föreskrift i tjenstehjons-stadgan, men om nian betänker det förhållande, att en sjömans sjukdom synnerligen ofta föranledes af ansträngningar i tjernsten, förefaller det obilligt att låta honom sjelf bestrida kostnaderna för sin vård; och anhåller jag derföre att R. o. Ad., i likhet med förut Bonde-St., behagade återremittera §:n. Hr af Ström:
Utan serskild betalning skall Justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulär, så väl öfver mätning, som stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning pä redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den dass, hvartill redskapen hörer, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och skall lian jemväl af hvarje sådant betyg månadtligen lemna Kongl.] Maj:ts Befallningshafvande fullständig del, §' *9‘ Ej må under något vilkor annan del af bränvins-brännings-redskapen än panna inmuras, hvarvid iagttages, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig, ej eller må panna och batt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning, §. 20. Innehafvare af bränvins-brännings-redskap vare ifrån allt åtal, i afseende på dess beskaffenhet, fri, derest den finnes i oförändrad enlighet med Jnsterarens betyg, och i sådant skick icke öfverstiger den panne-rymd, till hvars begagnande innehafvaren är berättigad och sig vederbörligen anmält; dock må, i händelse bränvins-brännings-redskapen genom origtigt betyg af Justeraren blifvit hänförd till lägre dass, än hvartill densamma rättligen hörer, redskapens innehafvare, vid derom yppad fråga, för det löpande året påföres den högre afgift, som för redskapens högre dass i tariffen finnes bestämd. Enär kannerymden i bränvins-brännings-redskap beftnnes större, än den uppgifvits, men öfverskoltet ej öfverstiger en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare redskapen ej derföre underkastad lieslag, utan må, vid derom yppad fråga, egaren debiteras för det löpande året med den högre skatt, hvartill pannans ökade rymd föranleder, och redskapen genom egarens försorg å n}'0 inätas och stämplas, innan påföljande år, på sätt och under det ansvar, som uti 14 §• af denna artikel utstakas. §. 21.
Han ville icke klandra, sade han i underhuset under debatten då irländska medlemmar hånade honom för hans ställning i frågan, han ville icke klandra föreningar och agitationer i och för sig, men icke alla föreningar vore lika. ” Om er förening blifvit ledd på samma sätt som vår, så skulle jag icke hafva stält mig i opposition mot er. Jag skulle hafva tecknat mig som subskribent och blifvit en af edra medlemmar. ” Olikheten var den, att den nya föreningen grundade sig på våld och uppskrämmande åtgärder; den gamla endast på politiska rättigheter. Syftet med den ena föreningen var att insätta en frihandelsmajoritet i parlamentet; syftet med den andra var att öfverflygla parlamentet genom en hemlig domstol. Föreningen mot spanmålslagarne uppmuntrade aldrig till våld, den motsatte sig och afslöjade allt sådant.ningar han gjort och uppdrog åt en underordnad att besvara Gobdens tal, med de orden: u Ni måste svara på detta, ty jag kan icke. “ Och likväl hade Gobden ingen vältalighet i retorisk mening, men han hade ett fullständigt herravälde öfver fakta och argument i samband med ämnet, hans språk var på en gång klart och sammanträngdt, hans tankegång snabb i upptäckandet och tillintetgörandet af en so-fism, han egde en rikedom a# illustrationer och anekdoter, han gick raka vägen till sina åhörares hjertan genom enkla sanningar och genom vädjande till deras känslor, han använde ofta umgängesspråkets förtroligare uttryck, men aldrig var han tråkig, platt eller svag. Hans föredrag liknade hans språk, enkelt, okonstladt och alltigenom öppet. Ofta bränmärktes han såsom en entusiast och drömmare4 men äfven hans bittraste motståndare anklagade honom aldrig för falskhet. Han var alltigenom engelsman i smak vanor och förkärlek, men i enlighet med hans tro, kunde Englands intressen icke endast stå tillsammans med, utan voro äfven identiska med hela menniskoslägtets. Han bekämpade och afskydde den läran, att ett lands lycka är oförenlig med de öfrigas. Han var djupt öfvertygad och han talade och handlade alltid i enlighet med denna öfver-tygelse, att just motsatsen utgör sanna förhållandet, och att hvarje nation är lyckligast i den mån alla de andra äro lyckliga.
5:o att understöd derefter må lemnäs åt öfriga arbeten i denna väg, hvilka af Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelning äro upptagna bland dem, sorn synas förtjente af snar verkställighet. Sammanlagda beloppet af de nya extra anslag R. St. sålunda beviljat, att under 5 år utgå, utgör: för Försvarsverket till lands z|3o,ooo: dito till sjös 120,000: samt till vattencommunicationer, m. m. 25o,ooo: — •—. R:dr 800,000: Hvilka Riksgälds-Contoret, från och med innevarande år, eger att till en femtedel, eller 160,000 R:dr, om året utbetala; och få R. St. slutligen anhålla, att, öfver användandet af de nu fastställda extra anslag, serskilda redogörelser årligen må afgifvas, till undergående af granskning i KammarRätten samt af R. St. och deras Revisorer. Hvilket allt Rikets Ständer skolat, till svar å E. K. M:s Nådiga Proposition, härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Januarii i835. Uppläst och godkänd lios Ridd. och Adeln den 22 Jan. 1835. Preste-Slåndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om förändring af den förut stadgade tid, inom hvilken den till Statsbehofvens fyllande utaf Allmänna Bevillningen anslagna summa skall uti Riksgälds-Contoret hvarje år förskottsvis hållas Stats-Contoret till handa. CStats-Utsk. N:o 389.) S. A. K.
Hus beräknas efter de inom käderne förut gällande grunder. Likafå Borgerfkapets röker i afleende på deras rörelfe. Andra invånare i kader erhålla rök i !mån af den lkatt de till Staten erlägga, varandes Ikatten för hemmantal jemnförelfe. grunden. cl) Manufakturer på landet, Hyttor, andra Metallverk än Jernbruk, Grufvor lorn tillhöra enikilda: alla deras röker beräknas efter ofvannämnde grund. e) Böra derefter alla individuer forn äro fullt fui juris äga en perlonlig rök, utom de röker de äga för fin poffesfion? — Behöl» ver noga betänkas. Jag tviflar derom. f) När man utrönt huru många röker på detta lätt kunna utgöras, låter man ett 1 visk antal röker välja 5 Elektorer, af 5 Klaffer, nemi..* En, fen ? forn «j får hafva mindre behållen in-' korali, än fora fvarar emot 150 tunnor fäd *). Två, fora ej få hafva mindre än ioo. Två, fora ej få hafva mindre än 50. g) 50 fålundä valda Eleftorer fammanträda för att välja 6 Reprefentanter, hvaraf en till Öfverhufet, och 5 till Underhufet. Bland de fiftnämnde Ikall vara en fjelf. ägande Bonde _ ej mer. h) Städerne välja för lig. Anm.: Genom Qvalificationen af Eleäorerna har jag fokt bereda, att valen fkulle fprida fig till alla Folk-klaffer. Om för hopens klentrogenhet man fkulle behöfva be, flämma, att Underhufet fkulle få ett visft an* tal Adelsmän, Prefter, Borgare, Bruksidkare, m. m., hvilket jag dock ej tror, få fkulle en fådan förefkrift höra till Eledorernas Inltru* (dion.
St:rs underd. hemställanden och något Anslag för deras bestridande icke blifvit anvisadt, har K. M:t den 20 April 1824 i Nåder förklarat samma Utgifter böra utgå af Öfverskotten på StatsVerkets Inkomster. Kostnaderne härtill, bestridde i enlighet med den af R. St:r föreslagne beräkning af Skjutsoch Tractaments-penningar för RoteringsCommitte'ernes Förordningen den 22 Julii i8o3, rörande forssellöns beräknande på all Afradsoch KronoTiondeSpannemål, som efter Markegång får lösas, har afseende endast på indeldta Afradsoch ÄronoTYon^eSpannemålen; är af K. M:t den 20 Junii 1826 i Nå Transport 292,411: n. 11. 428 Stats-Utskottets Transport 292,411:11.11. der stadgadt: att forssellön förden VacanceSpannemål, som vid de indeldta Skånska CavallerieRegementerne utgöras för befrielsen att uppsätta Soldat ej borde äga rum, då denna Spannemål efter Markegång med p:gr löses. Och sedan uppgifter inkommit på de Rotehållare vid nämnde Regementen, som de förflutna åren erlaggt forssellön för VacanceSpannemå], är restitution beviljad och godtgjord af Öfverskotten på StatsVerkets Inkomster, enligt K, Brefvet den 20 December 1826 med 1,729:31. r. a3:o Till kostnadernes bestridande, j anledning af H. K. H;t Hertigens af Upland födelse, äro utanordnade; för åtskillige arbeten, gratificationer rn. m. .. Till CabinettCassans ersättning för Courir-kost pader ’ 9,368: 34 - l5)4l2.2S.2. Räkenskaper härå, förut reviderade i K. Blifvit Utskottet tillställde samt granskade och riktige befunne. 24-° Genom Nåd.
Genom nådigt Bref af den 7 April 1830, har Kongl. Maj:t bifallit Rikets Ständers, i anledning af deras Revisorers Berättelser om granskningen af Statsverkets förvaltning åren 1822, 1823, 1824 och 1825, gjorda underdåniga anhållan, att, med hänsigt till den fullständiga uppfattning af Stats-verkets tillstånd, som genom Riks-bokslutet är åsyftad, uti Rikshufvudboken måtte särskilt balanseras alla sådana förskotter, för hvilka redo ej blifvit gjord och som rätteligen intilldess, i synnerhet de mot framdeles ersättning utgångna, borde betraktas såsom tillgång, samt att för en bättre öfversigt äfven af Nionde hufvudtitelns tillgångar, hvartill borde räknas de ifrån titeln, såsom förskott eller lån, uttagna summor, ett särskildt conto, upptagande alla från berörde titel utlemnade dylika bidrag, med balans från föregående året och ulan sammanblandning med titelns årliga anslagssumma, måtte i sjelfva Rikshufvudboken införas. Nu hafva dock 1847 års Revisorer ansett sättet för dessa posters intagande i Rikshufvudboken vara mindre öfverensstämmande med lagarne för en riktig räkenskapsföring. Till vinnande af ett önskligt slut i den stora hufvudfrågan om räkenskapsföringen af allmänna medel och derpå grundadt Riksbokslut, förnyar Stats-Kontoret sin, uti underdåniga utlåtandet af den 20
Jag tror, att det är alldeles omöjligt att noggrannt uträkna denna kostnad, och om det läte sig göra, skulle det visa sig, att den vore högst olika i Norrland, Upland och Skåne. För att vara rättvis, måste man således hafva särskilda tulldistrikter inom landet, och jag är viss på, att skillnaden mellan produktionskostnaden i olika delar af Sverige är betydligt större, än mellan den I Skåne och Tyskland. Dessutom är det mycket ovisst, huruvida vi i detta hänseende stå efter. Jernlöf jag med norra Tyskland, så stå vi ovilkorligen före större delen af Hannover, Braunschweig m. fl. länder. Ett annat förhållande eger rum i afs:de å Ryssland. Der fås arbetet visserligen för godt pris; men varorna äro också derefter. Dessutom är det klart, att om det finnes et} egendom, t. ex. i England, der spanmål kan produceras för bättre pris, än i Sverige, så har också egendomen blifvit bättre betald, och egarens ställning är således icke förmånligare än i Sverige, der han fått sin egendom för bättre pris. Då man för öfrigt tager i betraktande, att oaktadt tull icke funnits på spanmål, produktionen deraf likväl tilltagit så, att vi kunnat exportera, så bevisar detta att priset varit lägre hos oss, än på den utländska marknaden. Men skulle jordbrukaren, (och jag räknar mig ibland dem, som hafva intresse af att få den högre tullen), nu begära att få priset höjdt till det, som i allmänhet på verldsmarknaden gäller, så måste vi äfven vara beredda på att någon åtgärd från lagstiftningens sida vidtoges för att skydda andra näringsidkare. Men i vårt kapital fattiga land är det dock vida vigtigare för jordbrukaren att alltid blifva af med sin vara, än att få 75 öre mera pr tunna. Om således spanmålshandel!) i allmänhet befordras, tror jag det är vida förmånligare, än ett så obetydligt skydd som den närande tullen.
Det lilla stycket spelade i » den ej allt för aflägsna framtid », då skapelsens herrar få sköta hushållen, stoppa strumpor, städa och sy, under det representanterna för det täcka könet äro bankdirektörer, polismästerskor, riksdagskvinnor och ministrar. Visserligen finnas, som en kvarlefva från en barbarisk forntid, ännu några exemplar kvar af det släkte, som kallas » tjänande fröknar », men dessa tyckas föra en föga afundsvärd tillvaro. När fru Rika Kapitalinsky endast får sin » elektriska villa » i ordning, behöfver hon inga » pigfröknar » mer. Då kommer allt att gå med elektricitet. » Jag trycker på en knapp och borsten borstar mina skor, jag trycker på en annan och dammtrasan dammar, jag trycker på en tredje: pannorna koka min mat, på en fjärde: bordet dukar sig o. s. v. » » Ja, jag har läst om allt det där i Idun,- » svarar den stackars tjänande fröken, » men hvad skola väl då vi ta oss till? Redan när jag föddes, skref mamma in mig i » S:t Ellens förening », där jag har förbundit mig att aldrig missbruka min kvinnokraft på kontorsgöromål, författareskap, politik och sådant där otyg. Jag valde den anspråkslösa lotten att bli tjänande fröken i familj, jag tänkte på så sätt lättare kunna bevara min rent kvinnliga naturell. Men på de små usla lifräntorna från » Palmeska pigbanken » kan man väl inte lefva — 50 procent på lönen, hvad är det för skräp! » Ja — detta är nu de antediluvianska stackars » pigfröknarna », men annars äro nog dessa framtidsdamer tillräckligt försigkomna: » Nu är det kvinnorna, som männer ta, Och männerna få bara svara: ja. Ty kvinnan är det nu som makten har, Då är det inte bra att vara karl! » Damerna fria, damerna ha förmögenheten om hand och de stackars herrarne bilda en » förening för gifta mäns eganderätt ». Dock händer det både » doktorn » och » finansministern » i pjäsen, att de midt under sina ansvarsfulla värt längta efter att » rätt och slätt få vara kvinnor » och båda två äro förälskade i en liten söt linnesömmare.
Hwilka anmärkningar till Kongl. Majit af Landshöfdingen i underdänighet insändas; hwarefter Konal. Maj.t efter hwarje saks beskaffenhet Sig i Nader utlaka will. z 8- I alla mål deruti Häradet tillkäras, är Hushållnings. Nämnden Häradets ständiga laga Ombud, och äger förthy i sadan egenskap tala och smara, dess sak wärja och i allo dess bästa befrämja pä sätt i följande §. §. widare stadgas. Arv innom 1180 Den 6 Juli innom Häradet flere Socken-Nämnder, maga de gemm sammanträden öfwercnskvmma om gemensamma angelägenheter. 4 8. Warder Häradet af någon enskild utom Härader, eller af ett annat Härad hos Konungens BesallningShaswande eller inför Domstolen sölt eller stämd, communiceras ansökningen eller stämningen med Hushållnings,NamndenS ordförande, som genast kallar Nämnden till urtima sammanträdePröfwar Nämnden da efter samråd malek wara af den beskaffenhet, att den utan hela Häradets hörande kan sig i swaromalet inlåta, uppsättes förklaringen, eller om det är instämt mål, anmodas och genom utdrag af Protokollet förordnas naojon af Ledamöterne, eller befullmagtigas ssrifteligen någon , som ager dertill rättighet ester Lag, att stg a Tinget till swaromal inställa och Häradets rätt bewaka:
On delta sednare böra jordens advocater vara specielt angelägne, enär det lättande af jordens skattebördor, för hvilket, Gud bättre, mera ordas än handlas, verksammast befordras medelst möjligaste uppdrifvande af den indirecta beskattningen, hvilkens rättaste anlitande i Sverige möler nog många oöfvervinneriiga locala och andra hinder ändå. — Men allt detta beror ytterst på lullbevakningens energi. Den ovilja, som förslag till kraftiga tullanstalter bland oss möta, är icke en enstaka företeelse. Vi äro i allmänhet benägne att betvifla vår frihet, när allmänna anstalter oböjligen vidmakthållas. Få äro visserligen de, som åtrå fullt sjelfsvåld, men mänga de som vid litet deraf finna liksom en söt lukt af frihet, och som vid absolut saknad deraf förfalla i tvifvelsmål, om friheten riktigt lefver. — Språkbruken belysa ofta folklynnens veck; och vi hafva de der oöfversättliga orden beskedlighet, jemka, lagom och dettas motsats fjesk, hvilka vi så jemmerligen oriktigt (det är så olikt deras förståndiga syftning) använda på allmänna värf. — Må de vittna häri, de utmärkte embetsman, i hvilkas kraftiga 3i8 Den a4 April f. m. naitir Het legat alt uppfylla hela embetskallet, alt yrka hela lagen, neli utkräfva Statens liela lätt. Må de säga oin He alltid af' opinionen njutit stöd och tack såsom de det förtjent. Och huru synbart återfinnes icke denna vår obenägenhet för det genomgripande äfven i vårt satt att inrätta sjelfva einbetena, eller åtminstone i vårt sätt att uppfatta dem ? Skadom för exempel länsstyrelsen, den i anseende till allmanna ordningen högst maktpåliggande af alla. Är det e x. g r. ratt afgjordt, att borgmästaren, q v as i stadens ordningsman, nemi i denna sin egenskap subordinera!' ovillkorligen under länets ordningsman, landshöfdingen?
Jag anser detta så mycket mera olämpligt, som påslåendet alt saken ej skulle blifva fullständigt utredd, derest Ständerne ej finge Vttra sig deröfver, är oriktigt; ty om enskild man vänder sig till Konungen med klagomål, så varda vederbör, i anleda. deraf lika väl hörde och saken lika väl behandlad, som i andra händelser. Jag anhåller, att R. o. Ad., med underkännande af betänk. JNf:o 118, ville bifalla betänk. N:o 29, eller att motionen finge förfalla. Frih. Cederström: Med de tvänne sista talarne skulle jag visserligen alltför gerna instämma, i händelse frågan vore af en så enskild beskaffenhet, som de behaga densamma framställa; men den råkar vara af en något allmännare art och icke ensamt röra Götheborgs stad och båtförare gilletjderstädes, ulan hela kringliggande landet och hvarje skeppare, som kommer upp på Götheborgs revicre; ty hvarje sådan skeppare kan blifva tvungen att ligga der flera veckor endast i brist på möjligheten att få lossa sin last, och del derföre, att han ej kan som annorstädes anlita andra båtar än gillets och icke ens gagna sina egna. Kärman så tänker sig förhållandet, blir det samhällets, icke enskild rätt, som blott är i fråga; och bör det äfven undersökas, huruvida detta båtförare-gille kan motsvara verkliga behofvet, ifall rörelsen i Götheborg blefve starkare. Om gillet icke motsvarar behofvet, så måste det bort, men då gillets rätt ock är helig, i det all den ej rältsenligt utan full ersättning kan eller rättare bör rubbas; så måste den bortköpas så vä! som hvarje annan rätt, hvilken måste vika för det allmännas fördel. Sålunda måste vattenverk vika för odling af jord, jord lemnäs för väganläggningar. Det är nödvändigt, att verkliga förhållandet så i ett som annat hänseende, hvad denna sak angår, varder utrönt, och måste jag fortfarande yrka bifall till det nu föredragna betänk., såsom i min tanke väl grundadt. Hr von Rosen:
Maj:t föreslagit, tillstyrka, att berörde anslagssumma må med 1 0,000 R:dr om året, intill nästa Riksdag, utgå. b) Vidare har af Kongl. Maj:t blifvit hegardt, att, då 5 lägre Landtbruks-skolor redan äro behörigen organiserade, nemi. en vid Orup i Malmöhus, en vid Wäderbrunn i Södermanlands, en vid Bjädesjöholm i Jönköpings, en vid Sjögestad i Östergöthlands oell en vid Hägervall i Westmanlands Län, anslaget för dem 5000 R:dr måtte, såsom behöfligt, fortfarande anvisas. I sammanhang härmed har Utskottet till pröfning förehaft Herr Hallenborgs, C. /., och Christen Anderssons från Malmöhus Län motioner om förhöjdt anslag för Örups Landtbruks-sk ola; Herr Vult v. Stei jerns, H. TV., framställning, att 3ooo R:dr måtte årligen anvisas för den vid. Sjögestad inrättade enahanda Skola; Herr Bergenstråhles , C. G., och Samuel Sanutelssons från Östergöthlands Län motioner, att anslaget för samtlige Landtbruks-skolorne måtte ökas till 2000 R:dr för hvardera; en motion af Friherre Raab, A. C., att ytterligare Sex nya Landtbruks-skolor måtte inrättas Bih. till R. St. Prot. 1844" 4 Sami. 1 Afd. i3 Haft. 2 ro Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3g. och för hvardera af dera anslås 2000 R:dr årligen; samt Herr v. Hohenhausens, M. S., framställda förslag, att 2000 R:dr om året måtte af Rikets Ständer anvisas, för upprättande af ett Jordbruks-institut på Gottland, under vilkor, att inom Länet anskaffades genom inköp eller flerårigt arrende en för ändamålet tjenlig egendom af minst 10,000 R:drs värde.