Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. vid förliden riksdag förklarade sig icke kunna bevilja någon tillökning för gardesreg:ternas befäl, men att icke desto mindre straxt efter riksdagen på besparingarna anvisades 18,000 l"dr för detta ändamål. Frih. Boye, Ludv.: Då nu Regeringen fullgjort sin pligt att till Representationen uppgifva statens, d. v. s. fäderneslandets behof, vidtager Representationens pligt, visserligen å ena sidan att med rättskaffenhet pröfva de uppgifna behofven, men också å den andra ovilkorligen att fylla de behof, som bestått pröfningen; och Representationen står följaktligen inför Nationen i alldeles lika ansvar för hvad hon afslår, som för hvad hon bifaller. Då jag, i enlighet med denna grundsats och erkännande ingen annan, går att pröfva StatsUtsk:s förevar, princip-betänk, i de delar, deri jag tillåter mig ett omdöme, hoppas jag, att sjelfva mitt sätt att fullgöra granskningen skall bevisa, att rättvisa och måtta äro de ändamål, jag söker. Hvad irsta punkten af det under N:o 78 ingångna betänk. angår, får jag förena mig i det yttrande, Hr Cederschjöld afgifvit. På de af honom anförda skäl begär jag återremiss och önskar, att StatsUtsk. ville antaga den nåd. propos., K. M. derom afgifvit; men jag utber mig att i anleda. af det yttrande, soin den förste värde talaren afgifvit, få dervid göra några anmärkningar. Det är möjligt, att jag fattat saken oriktigt, och i sådant fall emottager jag gerna rättelse; men bland de flera alternativer, lian framställt såsom antagliga, i stället för den utväg, K. M:s propos. föreslår, tyckte jag mig äfven höra nämnas, att jemväl sådana embetsmän, hvilka ej kunna få någon löneförhöjning, skulle kunna, till följd af JK. M:s propos. och förevar, betänk., förlora den fördel, de hafva af spapnmålsranslaget under lönerna. Jemte det jag bestrider detta, öfverlernnar jag till Utsk. och R.
Ja, tyvärr, i nio fall af tio. Erfarenheten ar sorglig och bevisas endast allt för lätt. Utan att vilja inga p&amp; någon undersökning af de svhrig-. heter, som jord och klimatförhållanden resa i odlarens väg, sill jag här endast phpeka, att det ekonomiska resultatet af trädgårdarne i södra och mellersta Sverige ar ungefär detsamma. Och likväl arbeta de urnide? i s$ hög grad skilda klimatiska inflytanden. Nej, orsaken till det klena resultatet %r nog en annan, och rna vi se till att finna den. Valan, du har en trädgård. Alltsii mkste du skaffa en trädgiirdsmästare. P&amp; dylika ar ingen brist, SH att sk till vida bjuder saken inga svtigheter. Du ar intresserad för din tappa. TriidgArdsmastaren får sina order - och nya kvastar sopa alltid bast - han utför dem till din belktenhet. - .VAren kommer. Grönsakerna spira dugtigt under bankfönstren, och solen slösar med värme och ljus i dina växthus. Du vill se frukterna af vinterlångt arbete och skickar master till staden att torga. Det ghr bra! Förhoppningarna tyckas slå, in och med dubbelt så stort lass &amp; ker han in nästa gang. - Du beräknar naturligtvis dubbla inkomster och motser med otålighet triidgårdsmastarens återkomst. h d t l i g e n star lian i din förstuga och räcker dig en nota jämte försäljningssumman, endast nkgra, öre öfver hvad du förra g h g e n fick för hälften så mycket produkter. - Du häpnar och mumlar sakta ett: " bättre lycka nästa g&amp;ngn. en äfven da missräknar du dig, t y ännu mindre än sist blef förtjänsten. Du börjar tvifla p&amp; trädgårdsmästarens arlighet och misstänker att han suger, t y du vet ej om att tillförseln sista torgdagen sax tio gånger större än den första, och du har ej lagt märke till att dageii varit en riktig April-dag, med bade storm och snö och slask. När han ändtligen shlt ut och genomvft skulle bcgifva sig hem, kunde han ej motstå. begiiret att stilla hunger och törst.
Commistarierue sammanträda till Session, sä ofta någor förefaller, som kräfwer deras gemensamma hfwerläggning och ätgjärd. Witz 654 Den 14 Zobruaril. Wid desta sammanträden hålles ordenteligt Prolocoll öfwer alla förekommande mäl. Skulle stridiga meningar upsla, i afseende pä de uklätanben eller förslag, hwilka till Fullmäg ige skola afgifwas, bör det hällne Protokollet in extenlo ätfölja Expeditionen. Commistarierne stalla sig till noga och ofelbar efterrättelse förfarmingarne och den Jnstructivn svin af Fullmägkige utfärdas, jemte de Beslut, hwilka as Fullmägkige sä-rftildt widtagas. Begärdes pä Bordet. Uplästes ett ifrån Stats«Utskottet ingifwit sa lydande: Wördsamt Memorial! Wid en nu anstäld närmare granskning af Wadstena Krigsmanshus-Castas inkomster och Utgifter, samt med anledning af Herr Krigs-Rädet och Riddaren Uorick8 frän Högloft. Ridderskapet och Adeln till Stats - Utskottek remitterade Memorial, deruti upgifwes, huru otillräckelige denne Castas inkomster arv för att kunna med nödtorftigt underhall förse åldrige förlamade eller i kriget särade Krigsmän, Hwilkas antal efter senaste krigsåren ansenligen ökats, och Den 14 Zebruarii. 655 och huru som Cassan dessutom med ökade utgifter får »vidkännas förlust af dess frän Finland tillförene upburne inkomster, har Stats-Utffottek ansett vetta ämne förtjena Riksens Högloft. Gränders ömma behjertande , och får derföre af sädane anledningar söreftä de fair till förökande af denna Cassas inkomster, scin, i Nlsiottets tmrka, aro enlige »ned rälkwifa och pä det minst kännbara sätt kunna utgöras.! Bland de förbindelser som äligga ett samhälle, är onekeligen den en af de heligaste och ömmaste, att draga försorg för de olycklige
Meservationer emot Utskottets uti Ingressen till Betänkandet intagna beslut att afstyrka bifall å det af flere motionärer framställda förslug, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att Ok~ trojer för Privat-banker icke vidare må af Kongl. Majit i Nåder meddelas: af Herr von Printzencreutz, B. IV.; af Herr Biskop Genberg; af Herr Professor Agardh'. Inledningen till Utskottets betänkande återkallar i minnet, hurusom Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 28 Juni 1848, för Kongl. Majit uttalat den öfvertygelse, att de i riket inrättade enskilda banker i sitt nuvarande skick icke lemna de för rättigheten lill idkande af en så vidsträckt penningerörelse nödiga garantier; till följe hvaraf och med fästadl afseende på nödvändigheten, alt, till bedrifvande af den verksamhet Privat-bankerne utöfvat, andra för ändamålet mera lämpliga åtgärder klefve vidtagna, Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, dels att Kongl. Majit mätte täckas låta utarbeta förslag till åtgärders vidtagande, hvarigenom penningerörelsen i landet på säkrare och mer bestående grunder kunde så ordnas, att vid de stadgade oktroj-tidernas slut Privat-bankerne, utan olägenhet för det allmänna, kunde upphöra, dels ock, att oktrojer för nya Privat-banker under tiden icke måtte meddelas. Vid påföljande Riksdag gjorde sig samma åsigt gällande, då Rikets Ständer, i ändamål alt ersätta upphörda Privat-banker eller eljest underlätta allmänna rörelsen i någon ort, anvisade tillgångar för inrättande af Filial-banker under Riks-banken, och med den befogenhet 72 §. Regerings-Formen innebär, meddelade i sådant afseende erforderliga föreskrifter.
Jag icke blott förmodar utan är viss uppå, alt den värde ledamoten skall häpna för desse slutföljder af bans politiska eller rättare lagstiflningsaxiom, och jag trotsar bans förmåga alt kunna visa, det icke de sini följder, jag nu deraf dragit, äro lika logiska, som den tillämpning han af samma förmenta axiom gjort i andra afseenden, såsom när han förfäktar ständsskilnadsprincipen, hufvudsakligen derföre att den har ett sekels historia till underlag. De som resonnera så, antaga alltid det faetiska för att vara det rätta eller så nära nog det rätta, alt man aldrigmå vidröra principen utan blott utveckla den. Oaktadt all deras upplysning och oaktadt tydligen ådagalagde brister i det fa etiska, just härrörande, icke af brist på utveckling, ulan af oriktiga grundsatser, hysa de en sådan vördnad för förfädrens oftast principlösa och blott tillfälligtvis antagne grundsatser, att de låta binda sig af slika axiomlika men odugliga allmänna satser och icke förmå derifrån lösgöra sig. Nu mera speciell till Gr. Mörners åsigler, dem jag tagit Den 28 A pi il. 203 mig fri li cl en klandra såsom allt för litel politiska, helst de äro i inskränkt mening juridiska och icke legislativa. Efter min förmening bedömmer Hr Grefven de nya lagslifluingsprinciperne för brottmål såsom voro de kallade alt stå till rätta inför en domstol, som endast hade 1734 års lagbok jemte lagförklaringar på sitt dombord liggande. Efter de föreställningssätt, sorn desse äldre lagar till en del alstrat, bedömmer han hvad sorn skulle inträda under nya. Med andra ord: han går icke gerna en hårsmån ifrån inverkningen af de gamla satserne, hvilka genom häfd antages hafva blifvit riktiga. Del är klart, att hvad sorn dä strider deremot i de nya skulle vara oriktigt. 1 allt kail naturligtvis icke Hr Grefvens omdöme hafva vidhållit denria regel, och det vore således ej korrekt att säga, det alla hans skrupler voro sä beskaffade, men jag tyckte mig märka att de Heste voro del.
Maj:ts den 29 sisth Juli på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, med förslag till Grufve-stadga. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, Stats-Utskottets den 2S och 29 sisth Juli på bordet lagda Utlåtande, N:o 188, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om understöd af allmänna medel åt Tull-statens enskilda pensions-inrättning.
Af fordringar och ksntante penningar: arliga ranka», utdelmngs-procenter af 2kccier, Ltfränkor, Grarialer och Pensioner m. m. Hwar - Den 5 Ianuarir. 245 Hwarjemte olla dessa Skattdragande äga fran deras arliga fvrlftnst afräkna , fä mai, pa fält redan vfwanförs sagt är, räntan ä deras bulid, jorn lill andre urberarre HuShyror för egit och sin röreljes behof. 2 Morn. För ali här anmärkt eller hivad widare inkomst, som erhalles och hwarisrän icke får ofdragas det som äcgar tili ens egir, dess Famiues och alie sadane perla,ires underhal!, hwilka i och för Utökningen al ens yrke, tjenst, rörelse och närmgsfäng, icke äro onndlvikcslgen nödige, hänföres hwarjs statrstpldig kill den af de i Tariffen R.o r beftnttlige 48 CiaSftr, enior hwilken hans rewenue närmast kommer, elier om samma öswerstiger tjugu tusende Riksdaler, da til! den precsnts jörhäfning utöswer Esaszen, sm likaledes uxatt ar. För behållen inkomst under 16 och rwA tredjedels Rchr erlägges ingen afgift; för inkomj! emellan någon af de fp rise.raae 48 olika Clasftr, hänföres den Skalifkyldige till den tzstass, hwars summa han komm-.r narina it, och inträffar hans belMniuc rnut emelian rure Sasser, päsör.s hor.oiri Len högre Clas, fens afgift. g Mom. Arf, Testamente ejler Gaswa räk, naS ej bland arets inkomst för den, som samma erhaillt, men Gffwaren elier Sterbhuset äger ej ester derföre störa afdrag fran fin inkomst samma ar. 2. §. Taxering för person och Egendom.
Prof. 1828 och 1829. 1 Sami. 3 Bandet. 4-de Haft. 5 66 Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o <?3. rings-Formen uttryckt, nämligen att rättigheten att förklara Lagen, endast emellan Riksdagarne, tillkommer Högste Domstolen, och, för att förekomma ali möjlig deremot stridande tolkning af ipide och 31 :sla §§:nas närvarande innehåll, har Kongl. Maj:t vidare ansett ett tillägg i öfverensstämmelse härmed behölligt, så väl i de båda sistnämnda §§:ne som i r:sta perioden af 88:de§.; och då Kongl. Maj:t derjemte finner, att det närvarande innehållet af iegde §. RegeringsFormen, i kraft hvaraf Högste Domstolen eger gifva förklaring om Lagens rätta mening i sådana fall, som till Domares åtgärd höra, uti denna dess allmänna och obestämda ordalydelse, står i någon motsägelse, med Konungens rätt, att Sjelf stifta Lagar, som röra Rikets allmänna hushållning, och att dem jemväl förklara, enär till Domares handläggning flera ärenden kunna höra, hvarom Författningar utgå i den väg, 8g:de §, Regerings-Formen stadgar, samt då Kongl. Maj:t slutligen anser, att Högste Domstolens både rättighet och pligt, att förklara Lagens mening, då den kan Synas tvåtydig, icke bör inskränkas endast till de fall, då Domstolar och Embetsman med förfrågningar derom till Konungen inkommit, utan äfven utsträckas till de händelser, då, vid förehafvande äf serskilda ärenden, Högste Domstolen, i anledning af befunnen olikhet i me - Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.o 83.
Af Stuteri-öfverstyrelsens den 20 Mars 1861 afgifna underdåniga berättelse om tillståndet och förvaltningen vid rikets stuterier under revisionsåret inhemtas, bland annat, att vid anställda mönstringar med de till sqvadronsoch kompani-hingsthållningen hörande hingstar fem blifvit kasserade, en ställd på förbättring och 6 nya antagits, och att samtlige dessa hingstar vid revisionsårets slut utgjort 66 stycken; — 148 — att premiehingstarne inom Malmöhus och Christianstads län, till antalet 14, på vanligt sätt blifvit inmönstrade af t. f. Chefen för Flyinge stuteri, samt att, enligt bemälde tjenstemans uppgift, utaf dessa hingstar sedermera 523 ston blifvit betäckta; att, utom det gagn omförmälde beskällare, hvilka antingen omedelbarligen af staten underhållas eller genom dess försorg äro tillgängliga för allmänheten, tillskyndat hästafvel, densammas befordrande i väsendtlig mån underlättats genom de afvelsdjur, som tillhandahållits åtskilliga hingstföreningar; att genom Stuteri-öfverstyrelsens försorg dessa föreningar under sednaste åren från rikets stuterier erhållit ej mindre än 46 fullgoda beskällare, utom de hingstar, som på annat sätt blifvit för föreningarnes räkning anskaffade; och har Styrelsen för sin del ansett det kunna med säkerhet^ antagas, att tillfällen till bedrifvande af hästkultur ökats i mån af ett tilltagande åkerbruk och dermed följande anspråk på dragare, likasom Styrelsen yttrat den åsigt, att om dessa föreningar lyckas att, medest tillhandahållande af dugliga hingstar, väcka allmogens uppmärksamhet på vigten af att rätt välja och väl vårda de ston, som till afvel begagnas, dessa föreningar böra blifva af stor nytta för Sveriges hästkultur. För öfrigt omförmäler Styrelsen, att sedan Rikets Ständer beviljat 50,000
Sådane personer, som i förra tider, i trasig och usel belägenhet, dagligen besökte Lands-Kans - \:\ lict med sill i flerfaldig;! stycken slitna resepass, äro numera högst få och merändels härstammande från utländsk ort, så att man med fullt skäl kan intyga att denna Förordning medfört åsyftad och önskad verkan. Räddningsanstalten i Råby för vilseförda och vanartiga gossebarn fortsattes i samma goda riktning. Bibehållandet af denna anstalt i dess närvarande goda skick kan åtminstone påräknas så länge Öfverste-Kammar-Junkarn, Friherre G. Gyllenkrook åt densamma egnar mycken tid och betydliga uppoffringar. Flera gossar hafva utträdt ifrån inrättningen och deribland 2: ne, som, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd, förflyttades från fästningen bär i staden, der de voro för 3:dje resan stöld insatte på tre års arbete. Af dessa ynglingar inlärdes den ena uti trädgårdshandtering och, efter inhemtade nödiga insigter häruti, återvände till hufvudstaden för att inträda i erhållen trädgårdsmästare-befattning 5 hvaremot den andra ynglingen, härstammande ifrån Dalarne, qvarstannade här ä landsbyggden i ordentlig årstjcnst, hvarmed han ännu fortfar Lill husbondens synnerliga belåtenhet. Visserligen påträffas individer, hvilka dels gång efter annan rymma från inrättningen och dels icke kunna förmås mottaga den bildning, som lemuas: men sådana höra till sällsyntheten och afskräcker ingalunda enskilda välgörenheten ifrån att bidraga till uppehållandet af denna till sin idé och plan högst välgörande inrättning, hvars hufvudsakliga bristfällighet består deri, att den är för inskränkt. För utvidgning deraf äro inga synnerliga tillskott att påräkna af all mänheten; men som Eders Kongl. Maj:t uti 2 mom. 5 §. af ofvanåberopade nådiga Förordning rörande försvarslöse personer täckts i nåder yttra, att Eders Kongl.
Men nu är man icke höjd med att bibehålla de understöd, sorn man hitintills haft, utan man vill passa på tillfälle, du fråga är att sätta Rikets financer i ordning, att gripa nya bancolån med båda händerna; och om man vill hindra detta, heter det, att man vill strypa näringarna. Jag kan således icke finna annat, än att näringarna böra blifva belåtna, då de bibehållas vid de Jånetillgångar, som de hitintills åtnjutit, och åtnöjas med den större enskilda credit, som ordning och stadga i myntväsendet nödvändigt skola medföra; men de äro ej nöjda härmed, de vilja hafva extra förmåner. Detta förekommer mig lika som då en föreståndare för en nykterhetsförening anmodade en person att gå in i föreningen, och denne frågade: hvad får jag derför? Jag får väl åtminstone en sup? Jag förnyar min begäran om propos till afslag å den ena punkten efter den andra t. o. m. den g:de, med anhållan, att mitt redactionsförslag derefter må blifva antaget. Frih. Rantzou: Jag anser mig böra nämna, att jag anmälde mig straxt efter Ilr Stråle, i anledning af ett yttrande af Frih. Ehrenborgh. I hnfvudsaken får jag anföra, det jag ganska val finner, att Frih. Ehrenborgh har skäl att förundra sig, att en affärsman yttrar sig, som jag gjort; men hans förundran bör inskränka sig dertill, att denne affärsman icke vill inse sitt eget interesse, då han handlar bestämdt deremot med afseende allena på allmän nytta. Jag har yttrat mina betänkligheter. Frih. Ehrenborgh och Hr Lefrén torde benäget ursägta min uppriktiga välmening dermed. Jag öfverlemnar åt 11. R. o. Ad. att finna dessa mina betänkligheter förtjenla af uppmärksamhet eller icke. Så länge stadgandet i BancoUtsk:s förslag qvarstår, tror jag, att man afböjer coursens möjliga naturliga läll under 128 sk.
Jag ingår ej i någon pröfning af CantzliStyrelsens mer el - Ben 7 Marlit. *47 ler mindre umbärlighet, icke eller vill jag vidlyftigt inlåta mig i någon vederläggning af de förmenta skäl hvarpå ifrågavarande motion sig grundar, emedan, om någre sådana ens deri finnas, de äro af den beskedliga beskaffenhet, att de sjelfmant förfalla, och jag tror det icke eller vara af nöden, enär jag är öfvertygad att CantzliStyrelsen hvilar på fastare grundvalar, än att de skulle kunna skaka* af den värde Ledamotens lösliga framställning, eller falla på vinken af dess yttrade vilja» Lika litet vill jag ingå i någon undersökning, emedan det kan vara mig likgiltig, om orsakerna hvarföre den värde Ledamoten ifrar för upphäfvandet af just detta embetsverk, antingen af egen drift och åstundan att befrias från det inseende, och den till äfventyrs någon gång obehagliga tillsyn öfver Kongl Bibliotheket, CantzliStyrelsen har sig Hppdragen, eller af någon främmande impuls. Jag vill blott inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln framställa otjenligheten af berörde motion, enär Kongl. Majit i Nåder förordnat ea Comitté till reglering af Rikets Styrelseverk i allmänhet, hvilken troligen icke lärer förbisett CantzliStyrelsen; men om Herr Hammarsköld, som förmodeligen icke varit i okunnighet om berörde Comittés tillvarelse, hyst någon farhåga i sistnämnde afseende, hade den i fråga varande motionen mera lämpligt såsom en angelägen erinran till berörde Comitté bordt inlemnäs.
Han blef vår ledsagare i Cöln och gjorde oss under vår korta sammanvaro alla tjenster i sin förmåga. Vår första gång var till Domkyrkan. Hvad skulle jag säga om detta byggnadskonstens underverk, om detta största monument i sitt slag? – Ord äro i allmänhet otillräckliga, der åskådning fordras. Huru mycket mer här, der sjelfva åskådningen är ofullständig; ty jätteverket står ofullbordadt. – Det begyntes 1248: ännu 1499 fortsattes det. Kranen, som arbetarne nyttjade till byggnads-ämnenas upphissande, ses ännu på det ena halffärdiga tornet, och förnyas tid efter annan till ett everldligt tecken. Tornen skulle bli två, hvardera till 500 fots höjd. Det andra är knapt påbörjadt. Till sin längd, men ej till sin hela höjd eller bredd är äfven sjelfva kyrkan uppförd, med undantag af choret, som är det enda färdiga. Och likväl väcker hvad man ser häpnad, ehuru tillika en slags obehaglig känsla. Att begränsa och till åskådning bringa ett oändligt innehåll är i allmänhet den sköna konstens uppgift och hemlighet. Här fattas begränsningen, intrycket af det hela, och anläggningen är så stor, att inbillningskraften förgäfves bemödar sig med det felande. Jag vill blott nämna, att längdbalken i öster och vester af kyrkans kors är 400 fot, tvärbalken var ämnad att bli 200, enligt ännu befintliga grundritningar. I midten är choret. Detta, fullbordadt, uppbäres af 14 pelare, till 150 fots höjd och till dessa sluta sig, nästan i form af en ros, 14 capeller. Den öfriga rymden af kyrkan bäres af 64 ofantliga pelare, Bibliska och Helgonahistorien, Cölns egen historia, glänser i de stora målade fenstren. Omkring på alla sidor en oändlighet af bilder, blommor, sirater af alla slag. Det är en verld, vext i sten. Allt, såsom i naturens verk, det aflägsnaste från ögat, såsom det närmaste, vittnar om lika omsorg. Jag var uppe på det halffärdiga tornet, hvilket, äfven såsom sådant, har en svindlande höjd.
En förändring i detta förhållande låter emellertid, i Utskottets tanke, lätt verkställa sig derigenom att, i motsvarighet till hvad enligt § 56 gäller om Taxeringskomitéens protokoll, det stadgas,' att församlingens utskrifna utdrag af Pröfningskoraitéens protokoll, utvisande alla af bemälda komité beslutade ändringar i och tillägg till de af Taxeringskomitéen påförda bevillningsafgifter, skola till vederbörande magistrater och kommunalstämmors ordförande aflemnas, för att hållas de skattskyldige tillhanda. Om dessa protokolls-utdrag aflemnas inom årets slut, bör besvärstiden kunna bestämmas till tre månader derefter och således vara utlupen med Mars månad påföljande året. I enlighet härmed äro förslagen till förändrad lydelse af §§ 69 och 71 affattade, och hemställer Utskottet, att dessa förslag må af Rikets Ständer gillas. I öfrigt har i § 69 vidtagits en mindre redaktionsförändring, för att i texten inlägga en mera direkt hänsyftning på formuläret N.-o 8, uti hvilket de af Pröfningskomitéen beslutade förändringar skola införas; hemställande Utskottet att denna redaktionsförändring må, enligt bilagda förslag, godkännas. § 72. Jemväl i denna § har en redaktionsförändring funnits påkallad af det här ofvan i § 61 införda stadgande i afseende på tiden för Stockholms stads Pröfningskomités sammanträde ; och torde äfven denna redaktionsförändring, på sätt den i bilagda förslag finnes upptagen, varda gillad. § 76.
I min motion lemnade jag den upplysning, att skärgårdsboerne betala i årliga utskylder till K. M. och Kronan 6ri5 r:dr, till gymnasium 752, till presterskapet 0^06, lill kyrkors underhåll 210 r:dr — summa 9,483 r:dr b:co. Jag hemställer således till ‘eder, mine herrar! örn man väl med billighet ltan jemföra delta folk med en vanlig tiggarehop, då det, som de fleste göra, för det att de få bo på stenklippor, hvarest knappast finnes en hand full jord, och uti det vilda hafvet, hvarest dessa klippor äro belägna, hemtar sin Iifsnäring, derför uti årliga utskylder betalar så betydliga summor, och dessutom, när sjöförsvar kommer i fråga, måste lemna de kojor, som troligen ingen fiende skulle vilja fråntaga dem, för att försvara de på fasta landet boende bättre lottade innevånare, som nu klaga öfver tryckande utskylder, oaktadt de hafva jord att bruka, hvarutaf de hafva sin bergning, om de vilja arbeta den och afstå från öfverftödiga luxartiklar, samt sådana njutningar, som förstöra menniskan så väl i ekonomiskt som moraliskt hänseende. Hvad strandvraksgodsen beträffar, så beslå de uti sådana effecter, som antingen från fartyg eller från annat land galt förlorade, och derefter uppflyta antingen på land, eller ock inflyta i vikar eller emellan skären. De personer, sorn berga eller tillvarataga dylikt gods, äro skyldige tili Den 7 O c to be r f. m. 99 att derom göra anmälan hos kronobetjeningen eller vid tullkammaren inom districtet, hvars tjenstemän genom Konungens Bef:h:de låta kungöra alt varor af den beskaffenhet på uppgifvet ställe blifvit tillvaratagna.