Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— För hvarje lagtima riksdag anordnas dessa arfvoden och ersättningar till de belopp, som å föregående lagtima riksdag blifvit bestämde, och hvilka äfven böra gälla för urtima riksdag, som under mellantiden inträffar. § 158. Fullmäktige i riksbanken och riksgäldskontoret samt Riksförsamlingens revisorer kunna ej, i och för deras befattning, emottaga befallningar, utan af Riksförsamlingen och i enlighet med dess instruktioner; ej eller till ansvar och redo ställas, utan efter Riksförsamlingens beslut och i laga ordning. De njuta för sina gerningar och yttranden, under samma befattning, den säkerhet, som riksdagsmän enligt denna grundlag tillkommer. § 159. De hos Riksförsamlingen eller dess afdelningar anställde tjenstemän och betjente njuta, under riksdagen, samma säkerhet som riksdagsmän, och erhålla af statsmedlen en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning, som af Riksförsamlingen för hvarje riksdag bestämmes. Kontjl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o So. 47 Serskild Artikel till iakttagande vid det riksmöte, dä den föreslagne Riksdags-Ordningen varder af Bilaga till Konungen och Rikets Ständer slutligen antagen, äfvensom derefter till nästa Riksdags. j , Ordningen. riksdag. Å den riksdag, då ofvanstående Riksdagsordning varder af Konungen och Rikets Ständer antagen och fastställd, utsätta Rikets Ständer tiden för Riksförsamlingens första lagtima sammanträde. § 2. Rikets Ständer upprätta, under samma riksdag, den reglementariska ordningsstadga, som kan för riksdagsgöromålen och ordningen vid riksdagarne anses till iakttagande, jemte grundlagarnes föreskrifter, nödig. § 3.
Akademiens försorg, inkommit, och ett, icke obetydligt, antal deraf lärer under medlet afår 1816 afgått till LäneHushållningsSällskapet i Götheborg, hvilket Sällskap skall af Kongl. Maj:t fått emottaga en Summa af 5000.Rd. Banko, hälften till skänks, hälften mot låg renta, som Leiditz förmodar böra användas till förmon för Länets Vettgirige Landtbrukare, den anstalt matte vidtagas, att ett exemplar af de nödvändigaste bland förbemäldta redskaper, till befordrande af Allmogens kunskap om dem, vore att tillgå i hvarje Härad af Bohus Län, eller, som de äro så ovanligt dyra, åtminstone en omgång deraf, utom i Götheborg, äfven funnes i Uddevalla, och att från Predikstolarne kungjordes, när och hvar dessa redskap af Allmogen obehindradt kunde få beses; tilläggande derjemte den önskan, att merberörde nyt - ^340 Bet», och Ekon*' Utsh. ftetänknnäen. tiga Åkerredskap malte, ej blott inom Bo,-. Ju isLän, utan inom hela Riket skyndsaK&k kringspridas.
M:t i underd. anhöllo om uprättande af förslag till författning om Landsting eller en länen omfattande kommunalrepresentation och, i sammanhang dermed', om öfverseende af de ang:de menighetsstyrelse så väl på landet som isynnerhet i städerna gällande författningar, instämde äfven jag till alla delar uti ifrågav:de anhållan. Jag har nemligen redan tillförene omfattat den åsigt, för hvars rigtighet jag under utöfningen af det embete, som jag nu bekläder, vunnit ännu mera stöd, att en ordnad länsrepreseutation är en nödvändig institution. Med största upmärksamhet har jag fördenskull genomläst såväl komiterades underd. betänk:de och förslag i ämnet, som Utsk:ts, i sammanhang dermed, afgifne Utlåt. Och om jag också vid vissa delar deraf måste framställa åtskilliga anmärkningar, så anhåller jag att dessa icke måtte erhålla den tydning, att jag i något hänseende vill motsätta mig kommunalstyrelsers bildande. Skälig ani. synes dock vara, att noga granska en fråga, på hvilken samlnillsförfattningarnes vidare utveckling väsendtligen skall grundas. En sådan fråga måste nemi. vara af synnerlig vigt; och då jag måste betvifla möjligheten för representationen att kunna, uti en fråga af så grannlaga natur; fatta ett moget beslut, förrän man hunnit inhemta de uplysningar i ämnet, som vederbörande myndigheter åligger afgifva, har jag icke kunnat undgå att känna mig tveksam, huruvida frågan bör i dess närv:de skick godkännas. Det är likväl icke allenast denna allmänna sida af saken, vid hvilken upmärksamheten bör fästas. Afven i innehållet af förev:de förslag har jag funnit anledning till åtskilliga betänkligheter. Den 15 September e. m. Hvad som således först och främst i förslaget förekommit mig betänkligt är, att detsamma synes mig vara för mycket detaljeradt, att, på samma gång det underlåter att lägga vissa grundvalar, hvarpå kommunalstyrelse bör hvila, det onödigtvis i detaljerna förändrar de institutioner vi ega, och alltför noggrannt stöper dem i en form, utan att lemna kommunerna någon frihet att organisera sig sjelfva.
Under de senare åren hade väl mått och steg vidtagits att anlägga planteringar på dessa öde fält, hvilkas areal i Skåne med sannolikhet kunde uppskattas till 3o,ooo tunnland; men Bihang till R. St. Prat. 1834. 4-cle Sami. 2-dra Jfd, . ± 4 '-de Häftet, 3 Statssamt Allm. Besvoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o 16. som medlen härtill varit inskränkta, hade de största sträckorna ännu förblifvit oplanterade; och då till en fullständig plantering å nämnde sandfält erfordrades icke blott en ganska kostsam stängsel, ulan ock uppbyggandet af vaktarehus, aflöningar för vaktare, betydliga qvantiteter af goda frön, kunnige föreståndare, för hvilket allt kostnaderna vida öfverstego enskilde menigheters förmåga, ansåge Motionairen sig böra, för vinnande af en god hushållning med dessa fält, föreslå: 1 :o att Forstväsendet i Sverige ställdes på samma fot som uti Preussen, med egen chef och förvaltning, hvarunder hela jägeri-betjeningen subordinerade; 2:0 alt uti hvarje Län cliartor upprättades öfver alla större sandfält, med fullständiga beskrifningar öfver dessas natur och öfriga beskaffenhet; 3:o att ett årligt anslag af minst 20,000 R:dr beviljades till planteringars anläggande å Skånska sandfälten * och hvilka medel Motionairen ansåge kunna tagas af den årliga räntevinsten i Malmö Discont; samt 4:o alt» då en plantering, så vida densamma icke vid sin första anläggning skulle sköflas, måste slå under en enkel och kraftfull Styrelse, ordentliga contract borde uppgöras emellan Kronan och de menigheter, som hade del i sandfälten, dels om ersättning för förloradt bete, under den tid skogsplanteringen icke något afkastade, dels om bestämd andel eller utsyning af skogen, så snart den hunnit så långt, att den lemnade afkastning. 2:0
Domstol anklagad eller lagligen förwunnen för Brott, som ä dest heder och ära ga, bör honom för dest person ej inträde a Riddarhuset tillatas, förr än han derifrån fullkomligen befrielse wunnit; äge cj elter förr magt Fullmägkig förordna, utan tilkommcr dä den närmaste af Attén denna rättighet. Ar han ater den ende af Slägte», blifwe den Ättens rum ledigt. Samma lag ware med den, som bljswit för andra sel förklarad säte och stamma bland Rldderskapet och Adeln förlustig. §. 7- Om Huswudman, som läckt sig för Ätten anteckna, dör under påstående Riksdag, äge den, som Huswudmanna-rätten undsatt, at stg anteckna lata, - 95l eller Fullmägtig förordna» Men om alle öfrige af Alten redan intagit säte och stämma för andra Ätter, biifwer ÄttenS rum hela Riksdagen ledigt, Z. 8. Biifwer någon af Tredje Clasen under påstående Riksdag af Konungen i Nader utnämnd til 6ommsn6sur af Kongl. Sivardseller Nordstjerne» Oräsn, och såmedelst inflyttad i Andra Clasen, in. tage närmaste Hufwudmannen, foni af Atter, är wid Riksdagen närwarande, dest säre och stämma j z:dje Clasen, eiler förordne Fullmägtig i sit ställe. Lag samma ware, om någon frän Riddare, och Swenneeller af andra och tredje Claflerna bliswer uphöjd kil Friherre, eiler derifrån til Grefwe, sedan ImroäuAion är bewilijad. §. 9» Afiviker den utur Riker, fcm innehaft sate och stämma pä Riddarhuset, stände da den fritt, som af Ätten närmast ar, at intaga säle ä Riddarhuset, eiler Fullmägtig antaga. Reser ater huswudman utrikes, antingen i Konungens ärender, eiler pa sätt 4. Z. af Adeliga Lrlvilegierna utstakar, förordne da en annan i sit ställe» 10.
Förändringen afser användandet af tvååriga klöfveroch timothejvallar, i stället för enårig enbär klöfver, som visat sig mer och mer osäker och derföre måst öfvergifvas. Beträffande mjölkhushållningen eller resultatet af sjelfva mejeriskötseln, så inhemta® af räkenskapens mjölk-, smöroch ostkonto, att af de till mjölkkammaren under aret inkomne 34,638 kannor mjölk, hafva efter 6,708 kannor, som användts till ostoch smörberedning, erhållits 151 lispund 3 skålpund smör, 35 lispund 10 skålpund sötmjölkssamt 109 lispund 14 skålpund skuinmjölks-ost, 2,850 kannor vassla och 912 kannor tjärnmjölk, som realiserats till en summa af 2,921 R:dr 71 öre. Afdragas härifrån af mejeriförestånderskans lön 100 R:dr, hennes kosthåll 200 R:dr — Stat och lön för 3 pigor (lön ä 50, stat å 125) 525: — För salt, löpen och kryddor 30: — Ved till mejeriet och boningsrummen för förestånderskan och pigorna, efter hvad häröfver å mejeriets konto uppdebiterats 388: 8. Summa R:mt 1,243: 8, så, återstår 1,678 R:dr 63 öre, som gör något öfver 25 öre per kanna för den till mejeriet lemnade mjölken. Då Revisorernes Delegerade vitsordat, att mejeriskolan befunnits vara på ett »tillfredsställande sätt ordnad», torde sjelfva mjölkhushållningen, som utgör hufvudsaken för skolan, äfven få anses förtjena samma vitsord, i all synnerhet då den till mejeriet lemnade mjölken kunnat i ost och smör m. m. realiseras till förbemälde pris. Hvad som angar gödoxame och det vid deras konto blifvit anmärkt, så vidhåller Styrelsen sin förut häröfver afgifna förklaring, att detta endast är en bokföringsfråga, vid hvilken mindre afseende torde böra fästas, då Institutet varit såväl producent som konsument af de genom gödningen vunna produkterna.
— ett läseår — hinna inhämta och smälta allt det vetande, som bjöds oss. En lärd professorska dref oss genast in på den törnbeströdda författarebanan; och hvad där skrefs: krior, uppsatser, mer eller mindre poetiska utgjutelser, hvilka tyvärr undandragits en lysten samtid och eftervärld. En prostänka invigde oss i den för många så krångliga matematiken, hvarvid det hände att en och annan af oss, som tog saken för allvarsamt, snart nog gick förbi sin mästare. Följden af allt detta blef därför, att våra kunskaper, huru omfattande de än voro, att döma af de många läroämnena, blefvo minst sagdt något fragmentariska. Lyckligtvis fingo vi dock en god handledning i det viktigaste, nämligen i pedagogik och metodik (hvarmed förstås de ämnen, som behandla själfva konsten att undervisa). — Slutligen voro vi färdiga och förklarades kompetenta att nu i vår tur undervisa andra. * Redan samma år sökte och erhöll jag plats som småskollärarinna på landet. Här hvarken tillåter utrymmet, ej heller är jag mäktig att skildra de skiftande vemodsfulla känslor, som gripa hvarje ung flicka, då hon första gången skall ut ur. boet. Jag tröstade mig emellertid med hoppet att komma ibland goda och vänliga människor och erfor en viss känsla af glad tillförsikt vid tanken på, att jag nu skulle reda mig på egen hand och intaga en fri och oberoende ställning — » i samhällets tjänst ». Nyfiken kände jag mig också, undrande, hur det skulle arta sig för mig där borta på främmande ort; jag hade tagit reda på ett och annat rörande min plats; den landsförsamling, som nu skulle bli mitt första verksamhetsfält, var stor och folkrik, men hade föga att bjuda i fråga om naturskönhet; befolkningen eller » folket » var kändt för sina egendomligheter: gammaldags seder och bruk, sin breda och fula dialekt, samt sin ovanliga gästfrihet, rättframhet och hjärtlighet. Så var jag ändtligen framme vid min bestämmelseort och snart nog med mina få och anspråkslösa inventarier installerad i min » tjänstebostad », som jag kallade den, utgörande ett rum och kök, ett för mig ovanligt stort svängrum.
Maj:ls vederbörande Befallningshafvande undfå befallning att upplysa, huruvida understöd för någon rote vid inom länet förlagdt regemente må, utöfver hvad som redan i slikt hänseende utgår, vara af behof påkalladt, hvarefter ärendet kunde komma att handläggas af särskilda Roterings-kommissioner; varande slutligen, i sammanhang härmed, af Kollegierna anmäldt, att rotehjelp, utom i Kronobergs och Kalmar län, utgår till åtskilliga andra regementen, såsom, enligt Kongl. Brefvet den 23 Januari 1683, en tunna spanmål till hvarje rote vid Södermanlands regemente; enligt Kongl. Brefvet den 7 Juli 1841, sex kappar spanmål till hvarje Vsj rote vid de begge Skånska infanteri-regementena, som deraf funnits vara i behof; och till 247/i« rotemantal i Westerbottens och något öfver 23 rotemantal i Norrbottens län, enligt det för dessa län den 23 Augusti 1846 fastställda Roteringsverk, med ett belopp, som i förhållande till rotevakans-afgifterr enligt Markegångstaxorna bestämmes. Då Krigsoch Kammar-Kollegierna, på sätt här ofvan blifvit omförmäldt, åberopat Kongl. Maj:ts beslut af den 13 Januari 1857, hvarigenom en då förevarande fråga om lindring eller jemkning uti roteringsbesväret för provinsen Småland funnits icke erfordra någon Kongl. Maj:ts ålgård; vill Kongl. Majit, i anledning deraf, nu Rikets Ständer meddela, att Kongl. Majit, uppå gjorda framställningar i detta ämne, redan den 23 Augusti 1854 i nåder uppdragit åt bemälde Kollegier alt undersöka och utreda, i hvad mån roteringsskyldigheten kunde anses vara i Småland mera betungande och ojemnare fördelad, än uti andra Rikets landskap; samt att Kollegierna, för sådant ändamål, låtit upprätta och lill Kongl. Majit öfverlemna! 5 särskilda Tabeller, rörande rikets rotering, hvilka här bifogas, nemligen:
Jag tvekar likväl icke att, i detta afseende, höja min röst; samt att, efter bästa förstånd och med ett älskadt fosterlands väl, hvilket torde säkrast vinnas genom bemödandet att söka bereda hvarje enskild Samhällsmedlems, — till ständigt föremål, ifrigt påyrka förbättringar uti hvad som rörer de underordnade och de extra ordinarie tjenstemännens f. n. högst beklagansvärda och ovissa ställning; hvarigenom så månget subject till duglig embetsman galt för Staten förloradt, då sjelfbeståndet ofta tvungit den unge Extraordinarie, eller Tjenstemannen i de lägsta graderna, att till följd af gäckade förhoppningar, eller i öfrigt brist på utsigler i tjensteväg, beträda banor, som föga, i moraliskt afseende åtminstone, gagna dem sjelfve, och uti intet Fosterlandet. För att bestyrka denna min sednaste upgift, tager jag mig friheten hänvisa till nu varande Stater för embetsverken i allmänhet. Äfven det uti K. M:s förbesagde nådiga propos. intagna förslag till nya Stater för Svea, Götha och Christianstads Hof-rätter uptager ökede löneförmåner för alla grader, med undantag af den lägsta, eller för Kanslisterne. Det är således medelst skuldsättning, uti (Tillhör 2 H. pag. 331.) Bilaga N:o 1. köneoch Pons-Stat för Tjenstemän och Betjente vid Kongl. Arméens Pensions-Kassa. Ombudsmannen Sekreteraren Advokat-Fiskalen Kassören Revisoren („„m o„n,M„in.s-proMnl 8 [ [[ ' | En Kammarskrifvare En Kammarskrifvare * ***•••*, * (Tjensten kan lemnäs vacant dä anfon t ,■ aifvodet disponeras af Direktn). litt Kammarskifvare-arfvode rot ste Vaktmästaren (Åtnjuter ^ ^ Andre Vaktmästaren (Erhåller efter nw «... nya Staten rum och vedbrand). Smma Gamla Staten. Nya Staten. Pensions-Staten. Primitiva löne-anslag.
Rlsjrt liar likväl an8ett nöcligt oek lämpligt, att, innan clelinitivt Ke8lut i ämnet af Kongl. IVlapt fatta8, kiiket8 8läncler ma lemna8 tillfälle att af K'ör8.Iaget taga kanneclom oell clervicl, Ilian cl annat, meclclela vttrancle, angäencle ej inincire lien er8ättning för eliart!e-förteekningar8 upprättauäe, m. m., 80M, i Iläittlel86 af köi8laget8 antagancle, 8käligen koilte Domare 8amt »nöre Kmket8- oell '?jen8temän tillkomma, än äfven <ien törim c! racle keiäkning oell köräelning ak köter för öfvertläclel8er ak t,'l>art:e-8igil!at:e-tör«n'«li>iicgen, l>varom Kammar-Kätten vackt kräga; oell later Kongl. lVlsj:t i 8ääant ai^eeinle nu till kiket8 8tsnller8 Levilining8-I.It8kott öfverlemna Kamn>ar-lliätten8 förenämncie betankancle, för att, i 8ammanllang mecl krägan om en köinvacl Körkattning, augäencie 8tampla<le paj>per8-afgiften, komma uncler ökvervägancie. Kongl. l>Iaj:t förlilikver Kiket8 8täncler meä all Kongl. Xäci oek Vnne8t 8täll8» väl lie vägen. Lon-k. §Lrr/oe/«s, /V:o 4f. a/ ^/-o^oeo//e« ö/ve/- /^>ronee-^e,rc/en^ /rc?//et /n/ö> /7«n^ ^,/-t /conttn^en r ^a^-^clc/et c!
Ja; den det ej vill, röstar Nej; Förstärkta BeviUnings-Utskottett Memorial N:o 28. 27 Vinner Ney, bestämmes, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, utförsels-tullen för denna artikel till 50 öre per centner. Voteringen har utfallit med 54 Ja emot 65 Nej; och hafva Rikets Ständer sålunda beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionen. 83:dje omröstningen (92 prop.). Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, att Ved, alla slag, Trävaror. skall vid utförsel vara tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antagas i afseende på afgifterna vid utförseln af denna artikel följande af Borgareståndet beslutade bestämmelser: Utförsels-tnlL Famn. B:dr öro. Bok och Ek 1 5: — alla andra slag 1 i: — Anm. Famnen beräknas till 8 fots längd, 6 fots höjd och 3 fots bredd. Enär denna votering utTällit nied 58 Ja och 64 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. Hvilket allt Förstärkta Bevillnings-Utskottet iar hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 5 November 1857. STOCKHOLM, tryckt hos N. Bevillning sUtskottets Memorial N:o 29. 1 Auli. lill Exp. Ulsk. den 9 No v. 1857, lil. 2 e. m. Memorial, rörande vissa ännu oafgjortla delar aj lulllaxe-underrättvis erne.
I händelse jag misstagit mig, anhåller jag att blifva derom upplyst. Jag får emellertid underrätta den värde Ledamoten, att jag för min del alldeles icke deltagit i Ridderskapets och Adelns Beslut, Friherre Cederström: I händelse den värde Ledamoten emot hvad han förut yttrat, icke instämt i Beslutet och således förenat sig nied Herr Hierta, är intet hinder för honom att jemväl låta sin särskilda tanka åtfölja Protocolls-Utdraget. I annat fall äger han icke rättighet dertill. Herr af Uhi'j Gustaf: Det Grund lags stadgande, hvilket nu är i fråga, har ofta Den 7 November /. m. 123 blifvit förklaradt, på sätt Friherre Cederström nu gjort; men jag tror, sådant oaktadt, att denna tolkning ej ar den rätta. Man kan nemligen ofta deltaga i ett Beslut, utan att godkänna de grunder, på hvilka detsamma blifvit fotadt. För min del fårj-ag också förklara, att jag deltagit uti nämnde Beslut, men af helt andra skäl, och detta yttrande anhåller jag äfven må få till de öfrige Riks-Stånden åtfölja. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag kan ej begripa på hvad skäl Friherre Cederström kan påstå , alt jag instämt uti ifrågavarande Beslut, då jag likväl flera gånger talade deremot; jag voterade med minoriteten, och sedan voteringen var fulländad, besvarade jag frågan om inbjudningen till de öfrige Stånden med ett högljudt Nej. I dag har jag högtidligen uttryckt min reservation emot Beslutet; och Friherre Cederströms anmärkning lärer således sakna all anledning. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till godkännande af ofvanberörde Protocolls-Utdrag; hvilken proposition med Ja besvarades. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att, jemlikt 57 §. Riksdags - Ordningen, Herr Hjertås samt Grefve von - Schwerins och Herr Munck af Rosenskjöld^ serskildta tankar, äfven Deri 7 November f. m. måtte Protocolls-Utdraget åtfölja, för alt de öfrige Piiks-Ståliden meddelas. Bifölls.
lia Bevillningen, såsom i Stockholm 12 § pro* cent af g:dra Artikelns Bevillning, i Jönköping so procent och i Linköping 33 | procent af Bevillr. ingssumman för året, jemte andra större och mindre afgifter för Hus, Tomter och Jord, men stundom efter andra grundar, såsom i Norrköping efter beräknings-sätt af Fastighetsfyrk och Borgerlig fyrk, samt i Götheborg till ett bestämdt årligt belopp, fördeladt till * på Ståndspersoner och Handlande och till i p| Handtverkerierne, hvarjemte Götheborgs Stads Fattigvårds-Inrättning, särskildt njuter så väl 4 sk:s afgift för hvarje läst utaf främmande dit ankommande Handelsskepp som ock Extra tullmedel för öfverflödsartiklar, äfvensom alla Sjöstädernes Fattig-Inrättningar afgifter från Skeppare och Sjöfolk: att dessutom i en och annan Församling finnas andra ytterligare bidrag till Fattigkassorne, såsom i Nicolai Socken af Södermanlands Län, der hvarje Torpare årligen dit betalar så många gånger 16 sk. sorn han förrättar dagsverken i veckan till jordegaren, samt uti Alsters Församling af Wermlands Län, hvarest, med undantag af dem, som ega a minderåriga barn eller äro stadde i torftighet, hvarje Torpare med jord erlägger till Fattigkassan årligen, i mån af lägenheternas godhet, frän 32 till 16 sk., dagkarl eller Inhyseshjon 16'sk. dräng öfver 18 år 8 sk. och arbetsför enka eller piga 4 sk: att jemväl flerestädes dels Sockne-magaziner, dels särskilde Fattig-magaziner på ett eller annat sätt bidraga till de fattiges understöd: men att på några ställen ingen bättre utväg blifvit vidtagen, än att de fattige genom tiggeri få söka sin bärgning. Betänkande om Fattigvården i Riketi *01 Fattigvårdsanstalterne sträcka sig i allmänhet äfven till fattiga Barns försörjande och undervisande i Christendomen.
Om nu Landsh:n icke hade en sådan makt., som blifvit honom genom både den gamla och den nya Instruktm tillerkänd, så förstår jag sannerligen icke, huruledes han under vissa möjligen inträffade förhållanden skulle gå tillväga. Om t. ex., i följd af en tvist emellan Landshm och de honom biträdande Depart:tsCheferne, desse skulle förklara, det de icke ville kontrasignera någon expedition, så, ehuru detta icke voro att hänföra till brott, och följaktligen, efter Hr Dalmans åsigt, icke kunde berättiga Landshm alt suspendera de tredskande, hemställer jag, om icke derigenom all Landtregering blefve omöjlig, ty innan den person, som skulle kontrasignera, blefve genom laga dom suspenderad, kunde Landshm icke förordna någon annan att verkställa dennes expeditions-åligganden. Landshm får dessutom ganska ofta under sina resor i Länet använda en Kanslist som Sekret., då den ordinarie ej är tillstädes. Den värde talaren har också sagt, att det åtminstone borde vara Landshms skyldighet att underställa sitt åtgörande domstolens pröfning, likasom om en dylik åtgärd skulle kunna ske i hemlighet, eller den suspenderade icke skulle kunna begagna sin rätt att klaga, eller en Landsh. icke, likasom andra embetsman, vara utsatt för ansvar, om han i oträngdt mål skiljt Den 4 April e. m. 155 sitt biträde från tjensten. Den värde talaren yttrade äfven bland annat, att dessle Landsbrns embetsbroder, såsom han kallade dem, kunde, med stöd af den klandrade Instruktin, af den förre behandlas såsom drängar. Det var ett något skarpt uttryck. Jag beklagar den Landsh., som, såvida han har skickliga underlydande, icke egnar dem den aktning de förtjena, och icke ställer sig till dem i ett vänskapligt förhållande, om äfven titeln embetsbroder aldrig, efter min åsigt, kan blifva den fullt lämpliga.