Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-Ständen den stadgade afgiften blifwit ansedd för ringa och ei swarandc mot den sörmohn som Kohlningen medförer, Mar dels en högst obetvdelig, dels ingen afgift för densammas begagnande erlägges; hwarförutan uppsigt emot Kohlningens utwidgande ej möjxligen skall kunna astadkommas. Med godkännande af desie omständigheter projccuras alltså förhöjning frän 4 til! L si. för hwarje Stig Kohl pa Kronans Allmänningar eller Recognitions-Skogar, och i enahanda förhållande af de öfrige» §- s r:o. Pa erinran fran Walloflige BorgareSländet bifalles, att samma tillägg sker för Glasförare som förut rörande Hästhandlare är,'aottagit. 2:0. Gärsarl-Handlandes Bewillning, rörande hwiiken anmärkning derstädes likaledes är gjord, anses ej skäligen kunna förhöjas i anseende till deras genom Författningar inskränkte Handelsfrihet, och deras redan iagttagne uppförande til! afmätt proportion med Ulricehamns Borgare. z:o. Anmärkningen mot den afgift, hwarmed de Pasi blifwit belagde, som dem till Utrikes Orter kunna meddelas, anses derigenom förfalla, att endast Handel med otjllätlige wahror blifwit dem genom Kongl. Förordningen är i8oz förbuden, men likväl ej beläget att Utrikes resor sig företaga §. 7- 2442 Den 8 Augusti. §. 7- Borgmästaren Lindes anmärkning, rörande Bcwillning af Qwarnar, seni äro i Städerne indelte elier anstagne pä Lön, observeras wid Redackionen lil! nödig rättelse, lika med hwad stadgadt är om Qwarnar, som Borgare innchafwa. §. 8. 1:0.
Under förutsättning, att de af Danderyds Skeppslags Tings-Rätt samt RådstufvuRätten åberopade §§ af 1855 års nådiga Förordning, bort tillämpas, och då uti de fall, för hvilka väl längsta, men icke den kortaste strafftiden funnes utsatt, denna sednare lämpligen måste antagas till den i Förordningen förekommande kortaste strafftid, eller två månader, hade, enligt mitt omdöme, Carlsson skolat anses skyldig till straffarbete: enligt 1, 6 och 9 §§, för stöld medelst inbrott af penningar och annat, som varit åt allmänna posten anförtrodt, under minst Två högst Sex år; samt denna strafftid skolat ökas: enligt 10 §, då stöldvärdet öfverstigit Två Tusen Daler Silfvermynt, med minst två månader högst två år; enligt 11 §, då de i 6 och 9 §§ omnämnda fall sammanträffade, med minst två månader högst ett år; enligt 14 §, för tredje resan stöld, med minst tre högst fem år; och enligt 15 §, då stölderna skett å särskilda ställen och tider, med minst två månader högst ett år; hvaraf följde, att Carlsson icke kunnat ådömas lindrigare straffarbete, än under Fem år och Sex månader, men väl, vid de mest försvårande omständigheter, sådant straff under till och med Femton år. Då nu Rådstufvu-Rätten ålagt Carlsson straffarbete endast i Fem år, hade denne derigenom undsluppit med en bestraffning, lindrigare än den lägsta, som lagligen kunnat ådömas, och enär af tillgängliga handlingar icke kunde utrönas sådana omständigheter, somföranledt tillämpning af den lägsta ansvarsgraden — hvilken ansågs icke böra tillämpas endast derföre att ej några försvårande omständigheter förekommit — vore den bestraffning, som blifvit Carlsson ålagd, i högst väsentlig mån lindrigare, än lag medgåfve.
Landstinget skall utgöras af sextio ledamöter, hvilka af Folktinget väljas för en tid af sex år och af hvilka en hälft vid hvarje lagtima riksdag ombytes. Vid hvarje lagtima riksdags slut skall Folktinget, inora sig eller ibland andra, som efter val lagen till riksdagsmän valbara äro, medelst öppen omröstning utvälja (retio män, hvilka fyllt tretiofem års ålder, att vid nästkommande lagtima riksdags början såsom riksdagsmän i Landstinget inträda och detta uppdrag innehafva intill början af tredje lagtima riksdag efter valet. Om valets utgång varde underrättelse genast meddelad åt Landstinget, hvilket ofördröjligen skall kallelsebref till de valde utfärda, och gälle om vald mans skyldighet, att kallelsen emottaga, hvad i val-lagen för annan riksdagsman stadgadt är. Dör ledamot af Landstinget eller inträffa förhållanden, hvilka tills vidare eller för alltid beröfva honom sin valbarhet, eller styrker han sig af laga förfall hindrad att Riksdagsmannakallet bibehålla, eller begär han på andra uppgifna skäl att före bestämd tid få sin befattning nedlägga, och Landstinget en sådan begäran bifaller; anställe då Folktinget, så fort ske kan, val till en sådan tillfällig ledighets fyllande, och träde den sålunda valde ur Landstinget å samma tid, på hvilken den afgå skolat, i hvars ställe han inträdt. 3. Riksdags öppnande och afslulande. § 98. A nästa? dag efter riksdagens början skola de Riksdagsmän, som till Folktinget valde blifvit, inför den äldste af Högsta domstolens ledamöter, som icke af laga förfall hindras, samt Riksförsamlingens fullmägtige i Riks-banken och Riksgäldskontoret, sina fullmakter till granskning uppvisa. Vid denna granskning, hvilken sist inom tre dagar bör vara fulländad, skall undersökas, huruvida fullmakterna i föreskrifven form blifvit utfärdade. Folktinget ege derefter pröfva såväl de anmärkningar, hvilka Konstitutions-Vtskottels Memorial N:o H. 23 emot fullmakterna blifvit under granskningen gjorde, som ock frågor angående Riksdagsmans behörighet, hvilka inom Folktinget kunna förekomma.
Med antagandeatt ingen bevillning kan, då jemte billigheten af Grunderne äfven säkerheten för Statsinkomsterne och controllen å de skattskyldiges uppgifter måste afses, blifva fullkomligen rättvis, och att grunder, som under någon längre tid med fördel för det allmänna och utan befydelig enskild olägenhet blifvit tillämpade, måste äga något företräde framför de, ännu oförsökte, så vida desse sistnämndes theoretiska värde icke är desto påtagligare, inskränker jag mig till den anmärkning, att bibehållandet af en så kallad MinimiTabeH utgör en orättvisa, 60m bör kunna undvikas, jag tror att denna orättvisa är eller kan blifva dubbel först derigenom, att Riksens Ständer icke om Provincernes production och inkomst-tillfällen samt derpå grundade nuvarande verkliga Fastighetsvärde kunna äga den kännedom, att de annorlunda än på höft kunna bestämma hvarje Läns så beskaffade värde, dertill säker grund icke eller kan hämtas af nu gällande taxeringsvärden, enär det är en känd sak, att desse till en stordal blifvit efter tillfälliga omständigheter bestämde i vissa Län, till högre, i andra till lägre belopp: och för det andra, emedan en sådan bestämning, om den ock för närvarande kudde med allsidig billighet tillvägabringas, likväl framgent korn* Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. IV Band. 9 D;:n I? Maji/ rne att afvika derifrån i samma mohn, som Skad production eller befordrad fördelaktig afsättning höjde det verkliga värdet å vissa Provincers Fastigheter, och motsatta ofördelaktiga förhållanden inträffade i andra orter. Denna så påtagliga orättvisa är icke en ovilkorlig följd af nuvarande Bevillningsgrunder utan tvärtom med dem oförenlig, så vida derigenom ett annat värde kan blifva åsatt Fastigheten, än efter samma grunder i öfrigt borde äga rum; och de gällde ock anda till 1818 åra Riksdag utan någon sådan bestämning och utan olägenhet. Äfven den, som genom minskning i påräknade Statsbidrag möjligen skulle kunna inträffa, 6ynes lätt 1 igen kunna förekommas genom rättighet för Riksens Ständers Fullmägfige, att, derest
Samma Kommitté, sorn dock är ganska gynnsamt stämd flir norra hanans läggande om Giresta (Örsunds å), yttrar dock: »Den kortaste och med afseende på den »gynnsamma terrainen minst kostsamma sträckningen af denna hana vöre olrij»eelaltligl dess framdragande frim Slockholm öster om Sigluna-fjärden rakt *pä Upsala —» samt omtalar äfven alt vägen öfver Giresta skulle blifva »2j mil längre än om linien ginae öster om Sigluna-fjärden.» Enligt Konunilléens förslag skulle kostnaden blifva för vägen mellan Slockholm och Giresta 5,223.292: — samt mellan Gil esla och Upsala 1,751,030: — Summa: 0,974,328: — hvaremot vägen öster om Sigluna-fjärden skulle kosta blott . 4,783,207: 40. Besparingen lilifver alitsa: 2,191,120: 60. Bil. lill Stats-Ulskotlets Utlåtande N:o 62. 75 om Viljen hygges lisler om Sigluna-ljärden. Således blifver vägen »ifver A Inia rest ii k och Giresta iilVer en tredjedel längre och nära \ dyrare ii/t om den lappe t öster om Sigtunn-fjärden rakt pä Upsala. Alt trafiken på hanan öster örn fjärden älven blefv.e vida större lin den pä en hana vester om samma fjärd, är uppenbart deraf, att den trakt, hvarigenom vägen skulle gä ut ål näs och halloar, är af de långt inskjutande fjärdarna begränsad.
Bristen på lagbestämmelser härutinnan har visat sig, då det någon gång har varit nödigt att hämma eller bestraffa sådana oordningar. Det är på grund bäraf och i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad förslaget till allmän Criminal-lag i 11 Cap. Straff-Balken, rörande ofvannämnde frågor, innefattar, Kongl. Majit härmedelst föreslår Rikets Ständer att, med ändring af 6 Cap. 1, 2 och 3 §. §. Missgernings-Balken, samt af nummerföljden af de i samma Capitel varande Öfrige §. §. och med upphäfvande af Förordningen den 1 Juli 1743, angående budkaflar, och af Kungörelsen den 26 November 1816, angående sättet för menigheters hörande i enskildte tillåtlige ärender, nämnde Capitel må erhålla följande lydelse: 12 La^~Vtskottets Betänkandej N.o 123. 1. §• Samlar sig menighet eller annan folkmängd tillhopa och lägger det uppsåt å daga att med förenadt våld sätta sig upp emot verkställighet af offentlig myndighets hud, eller att den till någon embets-åtgärd tvinga eller derföre hämnas: Låta de uprorsmän sig genast på offentlig myndighets befallning skingras och till lydnad bringas; då skall anförare straffas med arbete å fästning från sex månader till tre år, men de öfrige varén från straff frie. §• 2- Skingra sig ej uprorsmän på offentlig myndighets befallning; vardén dömde, anförare till fästnings-arbete från tre till sex år och andre deltagare i uproret till sådant arbete från sex månader till tre år. 3. §. Göra uprorsmän våld å person, bryta eller rifva de hus, sönderslå eller uppbryta dörrar eller fenster, eller plundra eller förstöra annan egendom; då skola de straffas, anförare med arbete å fästning från sex till tolf år, och andre deltagare med sådant arbete från sex månader till sex år. 4 §. Varder den dråpen, som vill upror stilla, då skola dråparen och alla de, som burit hugg och slag å den döde, lif mista.
De stodo några ögonblick hotande, öga mot öga, som två örnungar, hvilka stött vingarna mot hvarandra i flygten. Båda befunno sig på samma gräns mellan barnet och ungmön, femton eller sexton år; båda häftiga, stolta, djärfva, båda mätande hvarandra med samma mörka, blixtrande ögon. Det var yttre likhet och inre själsfrändskap mellan dem; jägarinnans riddräkt var knappt dyrbarare än den obekanta flickans svarta kamlottsklädning, och båda röjde nästan samma likgiltighet för den vårdade toilett, som vid deras ålder vanligen är af så mycken vikt. Lika utbildad för sin ålder, var den obekanta flickan längre till växten och hennes drag mera regelbundet vackra, hvilket företräde ersattes af ryttarinnans säkrare hållning och den öfverlägsna bestämdhet, som röjer vanan att befalla och blifva åtlydd. Axelsons skrämda häst hade galopperat bort med den toma sadeln. Det var så lugnt, så tyst, att icke ett löf prasslade, icke ett vågsvall sorlade mot strandens kiselstenar. I detta tysta lugn hördes nu trampet af hästhofvar på vägen. Göm mig! Göm mig! utropade ryttarinnan plötsligt, i det hennes vrede ögonblickligt gaf vika för en barnslig otålighet att ej blifva upptäckt af detta jagtsällskap, som hon föresatt sig att trotsa. Och när den andra stirrade på henne, utan att förstå en så obegriplig begäran, sprang hon hastigt bakom en hasselhäck, som betäckte sluttningen och dolde henne för de förbifarande. Nyfiken, men med lika förändrade känslor, afbidade den andra hvad nu skulle följa. En ryttareskara närmade sig på körvägen. Det var sex eller åtta grant utstyrde herrar, åtföljde af sina ridknektar. Efter dem redo två kammartärnor i bedröfligt skick, krampaktigt hållande sig fast vid hästarnas man. Efter dem följde åter två andlösa, förskrämda, adeliga jungfrur med sina kavaljerer och sin betjening. Hela denna skara af mer än fyrtio jägare och jägarinnor följde den flyendes spår, som förrådts af kolaren.
Tredje kapitlet om Lagmaiisting upphäfves. 4 Kap. Öfverskriften af detta kapitel ändras sålunda: Huru serskildt Häradsting skall hållas, som kallas Urtima Ting. Sista punkten i 2 § eller orden: ”om särskildt Lagmansting vare lag samma” uteslutes. Femte kapitlet om Kämnersrätt upphäfves. Kap. DeLta kapitel kommer att erhålla följande lydelse: 1 §. Staden, med de ägor, som dit lyda och inom dess rågång belägne äro, vare Rådstuf vur ätts domsaga. Lag-Utshotlets Betänkande , tV:o 56. 7 2 §. / de städer j der målens antal sä fordrar, böra Jlere af delningar af Rådstuf vur ätten vara, och göromålen dem emellan fördelas, såsom ä hvarje ställe lämpligast finnes; dock sä, att lagfarts-, intecknings , äktenskapsförords , boupptecknings-, arfs-, testmnentsoch förmjnderskaps ärenden samt frågor om rätt till börd och lösen af fast egendom för hela staden till en och samma afdelning höra. § 3. livar måndag, eller, när helgedag å måndag inträffar, nästa socknedag derefter, skall Rådstufvurätt hållas; träde ock Rätten dessemellan tillsamman, så ofta det ta rf vas och Ordföranden derom tillsäger. Då skola Borgmästare och Rådmän klockan tio till Rådstufva komma. 4 §. Vid årets början, innan Rådstuf vut ätt första gång till domsäte träder, skall gudstjenst hållas. 5 §. Rådstufvurätts dombok skall skrifvas under af alla, sorn i Rätten sitta; och varde den, med saköreslängd, till Hofrätten sänd inom Michaelsdag året derefter, vid bot tjugu daler Ager staden sjelf sakören; dd är ej nödigt sako re slän gden till Hofrätten sända. Huru med dombok, som af Rådstufvurätt i Stockholm hålles, förfäras skall, är serskildt stadgadt. 9 K ap. Fo!jnide §§ skola hafva denna lydelse: § 1.
Vid i5:de punkten:: af en Ledamot; inomi Ridderskapet: och Adeln '.-, alt, onn äfven; den föreslagna, öfver-inteckningen, skulle anses behöflig, det likväl; eji bör, åläggas delegare i: Hypotheks-Förening* att deri på något sätt qvarhållas längre tid, än. till dess det års räkenskap; undergått revision, hvarunder afträdet från Slats-Ulshotteis Utlåtande N:o 447' Föreningen skett, samt Revisorerna funnit elen afträdande icke häfta för någon förbindelse hos Föreningen, samt att Föreningens ställning i allmänhet är sådan, den bör vara; och af en Ledamot inom Borgare-Ståndet, sorn ansett elen föreslagna tiden för befrielse från Hypolheks-Förening kunna minskas till 3 år, samt alternativet medgifvas af ställandet utaf sådan borgen, sorn Hypotheks-FÖreningarne kunna godkänna; Hvad först vidkommet elem inom Ridderskapet ochAdeln gjorda anmärkning, får Utskottet yttra, att om, såsom enda hindret för frånskiljande utur Hypotheks-Föreningy stadgades, det behörig revision barde föregå; så inträffade härigenom , att fordringsägare hos Hypotheks-Förening aldrig hade den säkerhet hos Föreningen, de med skäl egde rätt alt fordra. Beträffande dernäst den senare anmärkningen, så och då Utskottet ansett sig böra förekomma, all inblandning af personal-credit hos HypotheksFöreningar, finnér Utskottet sig icke kunna till antagandeframställa det föreslagna alternativet; af godkänd: borgens ställande.. Vid i6:de punkten r af Friherre Nordin:: att detta stadgande är tvetydigt, helst dessa; slags Föreningar alltid äro under, utredning; oclv förmodar, Herr Friherren Utskottets mening hafva varit, att vid det utmärkta förhållandet ytterligareupplåning, ej får ega, r.um..
Undertecknade taga sig härmed friheten anhålla, det Redaktu godhetsfullt i sin resp. tidning ville låta vederbörande vetä hura bedröfligt stäldt det hur är med Svenska Ambassaden i allmänhet och Konsulatet i synnerhet. När en Sjökapiten hitkommer, är hån nödsakad att, såvida han ej talar franska öller italienska (hvilket sällan är händelsen), anlita en tolk, som talar något engelska, för att åtfölja sig till Konsulatet, och har han då ej annat att göra än förlita sig på denne, som vanligen ej söker annat än att sätla oss i omständigheter, då minsta anledrt. finnes dertill, såsom t. ex. i händelse af hafveri, hvilket sednare tyvärr numera ej inträffar så sällan, sedén skeppsfarten så betydligt tilltagit pä Konstantinopel och Svartå! Hafvet; man räknar sällan mindre än 50 å 60 Svenska och Norrska fartyg ständigt här och ofia i hundradetal. Då någon Kapiten ber Konsuln om en protest eller något annat vigtigt dokument öfversatt på något för honörn begripligt språk, hvilket mäh skulle tycka vara Konsulns skyldighet, svarat* KonsOln, att Kapi toftén får låta öfversätta det hvaf hart behagar och dehne får då ofta betala 2 ä 300 francs, för att få öfversäll endast några rader. En Svensk Sjökapiten Wicksell linde troligen ej vid lieinkomsten härifrån för circa 4 å 5 månader sedan blifvit förlustig sitt fartyg om han hade haft en Konsul som hade bistått honom med goda råd och uplvsningar vid upgörandet af hans hafveri. För några dagar sedan hafva flera Norrska Kaptener förenat sig och öfversändt en klagan till sitt depapart. angide samma förhållande. Detta torde vara tillräckligt för att öfvertyga Redaktm om huru verkliga förhållandet är. Högaktningsfullt etc.
Bifall till Lag-Utskotrers betänkande»: i:o. Öfwer Lric Lruke» med flere i fräga stälde tillämpning af 20 Cap. 4 H. Byggninga balken: 2:o.'angäende skärpande af straffet för tjufwar:z:o. angäende rätter beräkning af panteskilling: och 4:0. angäende förändring af Z Cap. 2 §. Byggningabalken i afseende pä stängsel-skyldigheten. Bifall till Stats-Utskottets tillstyrkande om afflag ä Friherre eberström» motion om rättighet för Kongl. Majit till läns upragaude. Äterremist till Lag-Ukskotter af dest betänkande rörande prascriptions tid i fräga om misträkning wid storoch enskiften. Afflag ä allmänna Beswärs och OeconomieUtstottets Betänkande,angäende Herr 8ksölc!ebranZ» motion i afseende pä fisteri inrättning i Cattegatt. Bifall till Allmänna Beswärsoch Oeconomi». Utskot - 54 Den 3 Juli». Ulstoktets betänkande angående rättighet till tjärn» stubbars upbrytande. Af den 22 Junii. Bifall tilt Lag-Ulstoltets Memorial, i fräga VM förtydligande af IZ Cap. 2 z. MistgjerningsBalien och i Cap. 9 tz. i inom. UtsökningsBalken. Att Bonde-Ständer i hnfwudfaken bifallit Allmänna Beswärsoch Oeconomiä.Utstottels betänkande angående uplösning af Skånsta Wargjeringen, mcn lemnat utan upmärksamhet den tlllagde önstan i afseende pä andre WargjerningsLorpser. Bifall till Allmänna BeswärSoch Occonomiä-N stoftets betänkande angående rättighet till inlösen af Krono tionden. Gillande af allmänna BeswärSoch Oeconomiä, Utstotters betänkande angående utdelande af past till stojare, rartarer och annat löst folk. Remisier till:
– En tanke föll mig in, och dervid sprang jag upp i förtjusning, – hvem vet denna nyckel skall kanske bli den trollformel, med hvilken jag besegrar och gör mig till herre öfver den trotsiga cyklopen, den gamla tystlåtna byrån Jag sprang fram, satte nyckeln i hålet, och ehuru rosten gjorde den trög, så – döm om min segerglädje – då låset gick upp, klaffen föll ned, och jag var i besittning af alla de intressanta hemligheter, min fantasi – uppdrifven af sysslolösheten, ledsnaden och emsamheten – roat sig att inrymma deri. Emellertid tvekade jag likväl ett ögonblick att så der gå i en annans gömmor då de voro lästa; att utan lof kasta nyfikna blickar i det som egaren sjelf tycktes sakna mod att se dock, just detta eggade mig ännu mera men likväl vaknade allt fler och fler betänkligheter hos mig – en känsla af det origtiga i mitt uppförande lät mig till och med slå igen klaffen men men – jag var i superlatif grad beherrskad af den smånätta synd, som, då fruntimmer utöfva den, kallas nyfikenhet, men – hos karlar får namn af vetgirighet, och således helt behändigt förvandlas ifrån ett fel till en förtjenst; ty det kan omöjligt anstå den manliga stoltheten att vara ”nyfiken.” Jag hittade således tusen ursäkter af det egna i min ställning, jag orerade och advocerade med mig sjelf, så fermt och skickligt, som om fråga varit att försvara en trolöshet emot en qvinna, och kom slutligen – alldeles som vid dylika tillfällen – så långt, att jag insåg det jag icke allenast ej handlade orätt, utan att det till och med var min pligt att följa min egen lifliga åtrå. Knappt hade jag hunnit så långt innan klaffen naturligtvis föll och nu blef jag allt för lifligt intresserad, för att vidare tänka på obehörigheten af mitt tilltag.
Rikets Ständers Hus, o.» deri förändrade inredningen a t’ dets-'Qi ma Riks-Aetea, om ändring i 7 , Riks-Archivet, om inköp och inredning af tjenlig local derför , , , , Kongl. Maj:ts Nådiga skrifyelser i frågan , , , , , , » se Hufvudtitel Andra, Anslag 5. Anslag för en gång, h). » om anslag till dess tjenstemän , Svar på återremiss , , , , Riksdag, om dagen, dä nästa Lagtima Riksdag skall taga sin början ,,, » om den nuvarandes förlängande jå en månad , , , , 9 , , 9 , » bestämmande af tiden för nasta , , » Låga om förkortande af tiden emel lan Riksdagarne Svar på återremiss , , , , , )) om bestämmande af dagen för början af den nästkommande ^ , » om tiden för dess fortfarande; förslag till ändring af 109 § Regering»- Formen och 80 § Riksdags-Ordniogen övar pä åitérremiss , , , , , » om dess återkomst hvart tredje år , » Urtima, om föremålen derför , , , » om Konungens medverkan tiil Rik - dags förlängning jdiksdagctij om dess fortfarande en månad efter den 7 Maj 1840 , f , , , Y) om vidtagande af åtgärder för densammas förkortande , , , , , » om bestämmande af dag för dess slut » Kongl.
Gr. Frölich, Dav.: Då Hr Dalman ej fullgjort sitt åliggande att skriftligen till prot. aflemna sin motion, kan jag ej finna annat, än alt motionen nu bör anses förfallen; Hr Dalman öppet lemnadt att framdeles åpyo yäcka den, om han så för godt finner. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Hr Dalman, i fal! han ville hafva sin motion underställd R. o, Ad:s bepröfvande, borde densamma ånyo till Ståndet framställa. Hr Hjärne, Harald: Bevilln-, Lagoch Oecon.Utsk:ns betänk., ang:de de reglemenlariska föleskrifterna för brännvinsbränningens utöfning har i detta plenum blifvit för andra gången lagdt på bordel och skulle således, efter hvad hittills varit vanligt, komma att blifva det sista på nästa föredragningslista. Härigenom skulle möjligen kunna uppstå ännu en veckas uppskof med afgörande! af detta angelägna ärende, och jag anhåller på grund häraf hos Hr Gr. o. Landtm, om den propos., att detta mål må uppföras först på föredragningslistan för det plenum, sorn inträffar näst efter morgondagen. R. o. Ad. beslöt, att Bevilln.-, Lagoch Oecon.Utsl : s betänk. N:o 6, ang:de brännvinsbränningen, skulle blifva första målet på föredragningslistan j det plenum, som inträffade efter morgondagen. a3ö Den ao October e. ra. Ånyo föredrogs StatsUtskis d, 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o i65 öfver den del af K. M:s till R. St. aflåtna råd. skrifvelse N.‘o 11, sora angår del vid sisth riksdag, i och för regleringen af Arme'ens accord, på Riksg.cont. anvisade creditiv. Hr von Troil, Emil, anhöll, att hans reservation raåtte uppläsas, hvilket skedde. Hr von Troil: