Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande j i anledning af väckt motion om öppen rättighet att i Staden Sigtuna anlägga Fabriker, och om frihetsår för dylika anläggningar. Uli ett lill Wällofl. Borgare-Ståndet ingifvet och till detta Utskott remilteradt memorial har Herr Trolin} Johan j under förutsättning, att en af honom uti serskild motion föreslagen Brobyggnad emellan Sigtuna Stad och Steningelandet kommer till verkställighet, och att dymedelst borgerliga rörelsen i staden upphjelpes och utvidgas, framställt den önskan., att inom nämnde stad, der ali beqvämlighet derföre skall finnas, sådåne fabriker matte få anläggas, som icke förnärma handtverk erieny äfvensom att en hvar, sorn vill sådan fabrik anlägga, måtte åtnjuta tio års frihet ifrån, dylika företag åtföljande onera, med vilkor att efter berörde tidé. förlopp ej ega fabriken ifrån staden bortflytta. Utskottet, som ej har sig bekant, att någre gällande Författningar lägga hinder i vägen, för dertill hugade personer, att i Sigtuna så välsom å andra orter inom Riket anlägga fabriker, finner af sådan orsak någon ytterligare eller vidsträcktare tillåtelse i berörde afseende ej behöflig; och beträffande förslaget om frihets-år för fabriks-anläggningar i Sigtuna, emot uppoffring af rättigheten att fabriken från staden bortflytta; så'anser Utskottet det lika olämpligt, att genom frihets-år, i likhet med livad för bosättning och odling i Rikets Lappmarker är medgifvet, enskildt för Sigtuna stad befrämja anläggningar af angifne beskaffenheten, sorn i egandeoch förvaltningsrätt af egendom ingripande, att genom något påbud inskränka hvar och en medborgares rättighet, att på det sätt och dfen ort, han för sig förmonligast finner, emot redan föreskrifne vilkor sin näring eller rö* reise idka; hvadan Utskottet vördsamt hemställer, att Motionairens förslag om rättighet för hvar och en att i staden Sigtuna anlägga fabriker, hvilka icke förnärma liandtverkerien, och om frihets-år för dylike anläggningar, under vilkor att fabriken ej finge ifrån staden bortflytlas, icke må lill någon Rikets Höglofl.
Kronprinsen, ansåg jag detsamma fullt ut lika godt som Södra Skånska Infanteriet, hvilket jag år 1812 i egenskap af Bataljons-Chef biträdde att uppsätta med endast rekryter. Hvad Nerikes reg:te vidkom, hade det sin gamla nummerstyrka, hvilket i sanning var en ganska god hjelp. Jag är fullt öfvertygad, att första årets beväringsexercis är nödvändig, ingalunda för dess inverkan på soldatbildningen, men som ett medel att hos allmänheten bibehålla hågkomsten af beväringspligten M. Hrr! jag tror att knappast någon infanteriofficer skall kunna jäfva mig i denna min åsigt att den beväring, som stickes in ibland stamtrupper, inom 6 veckors tid skall vara vida mera försigkommen, vida mera tjenlig aft gå i fält, än den någonsin kan blifva genom dessa 2:ne års exercerande. Jag har med detta mitt yttrande ingalunda velat inverka på opinionen och ämnar icke heller motsätta mig det beslut, som här fattas; men ansett såsom min pligt att yttra mina åsigter i frågan, på det att man må finna att den talare, som yttrat sig i enahanda syftning som jag, icke är ensam i sin öfvertygelse, utan att den äfven delas af andra 392 nen 23 Maj f. m. De medel, som utgifvas för denna dubbla beväringsexercis, vore enl. mitt förmenande mycket lämpligare att använda på uppköpandet och upphjelpandet af krigsmaterielen, hvarpå hittills vid våra krigsrustningar varit en ofantlig och i högsta måtto kännbar brist. "Vidare anhåller jag att på förhand få upptaga ett inkast, som säkerligen kommer att göras, nemi. att man icke har dessa 6 veckor till sin disposition. Hvarken någon viss erfarenhet eller historiens vittnesbörd gifva vid handen att den tid, under hvilken ett krig varar, är så kort att icke sex veckor finnas tillgänglige, för att exercera den uppbådade beväringen så mycket att den blir fullt tjenstbar, äfven sorn att det kan ske med vida mindre kostnad, än som den nuvarande beväringsexercisen förorsakar.
Ridderskapet och Adeln val af Fullmäktige i Rikets Ständers Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, Kapiten, R. S. 0. Herr von Hartmansdorff, August, President, K. M. 0. m. st. K. och Herr Skogman, Carl David, President, K. N. O. m. st. K. S. D. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Lagerbjelke, Gustaf; Herr Printzensköld, Carl, Protokolls-sekreterare, R. N. 0.; och Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, Professor, R. N. O. S. D. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af Suppleanter till Ridderskapets och Adelns Fullmäktige i Rikets Ständers Bank, och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Friherre Prot.-Utdrag den 11 Mars 1854. 153 Friherre Stjernstedt, Jakob Theodor, Kapiten. 1\. S. O.; Herr Lilliehöök, Carl Bertil, Kapiten i Kongl. Maj:ts Flotta; och Herr Nordensvan, Otto, Major. S. D. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af Suppleanter till Ridderska pet och Adelns Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Wirsén, Axel Emil, Major; Herr Edelstam, Fabian, Lagman, R. N. O., R. W. O.; och Herr Reenstjerna. Abraham, Kammarherre, R. N. 0. S. D. Företog Höglofl.
Artigheten skall förestafvas af välviljans, aktningens och blygsamhetens goda ande, och j u mer den förenar sig med uppriktighet, skola dess gamla bud icke upplossas, men utvidgas och förnyas under friare former. Sann noblesse och god uppfostran kännetecknas af ett vördnadsfullt bemötande af föräldrar, lärare och kyrkans tjänare, på grund af hvad de representera; af en vänlig uppmärksamhet mot gamla, bräckliga och förbisedda, sådana hvilkas lycka är i nedan; af hjärtlighet utan nedlåtenhet mot dem, som bero af oss; af ett vänligt tilltal af en körsven eller en handtverkare, af att man undviker att vidröra något för den andre ömtåligt ämne och i stället för på tal det, som är honom angenämt o. s. v. P å nu nämnda stycken hafva vi att rikta vår uppmärksamhet, och särskildt åligger det föräldrar och uppfostrare att visa barnen och ungdomen på dem, ty det släkte, som nu växer upp, tyckes, i stort sedt, verkligen visa en beklaglig tendens till ett kärft, pietetslöst och själfviskt sätt att vara. Man borde säga de unga, att det är simpelt att vara oartig. Den kvicka madame Staél har på något ställe yttrat: I l n ' y a d ' impolies comme les servantes parveunes et les ' filles de duchesses descendues. Han I sett denna pösande fru, som gift sig till penningar och från intet blifvit » hög ». Flyr man ej, om man kan, ur salongen, när behagliga, lätta, ljusa, men understundom nå- got frivola målningar. K o m så revolutionstiden med dystra färger och tunga bilder, därpå Napoleons envåldsara med sin torra, geometriska stämpel på smaken. Därur har sedan konsten sträfvat att framgå renad och förädlad. Denna bild har sin tillämpning på vårt ämne.
Nådiga fullmagt på ”något af berörde Embeten, detsamma för”rätta, och sålunda icke tillgodokomma dem, ”hvilka endast på obestämd längre eller ”kortare tid till föredragning inför Kongl. ”Majit constitueras,” att, säger jag, detta villkor äfven må utsträckas till HofCanzleren och Justitias-Canzleren. Jag anhåller om proposition härå. Herr Tham, Wollrath: Jag får lill alla delar förena mig med hvad Grefve Posse anfört, så väl i tillstyrkan af bifall å Utskottets förslag i denna del, som i afseende å fördelningen af lönen och laffelpenningarne, desto häldre, som jag tror, att det öfverensstämmer med den fördelning, hvilken Ridderskapet och Adeln faststälde för JustitiasRåden. För Öfrigt är frågan så tillräckligt utredd, att jag anhåller om proposition till bifall å Utskottets förslag, då contra-propositionen, i händelse votering begäres, lärer blifva Herr von Hartmansdorffs förslag. Herr Hjerta: Jag bör bekänna, att jag ej skall söka motverka Grefve Posses för - I72 Den 25 September e. m. slag, eller derom serskilt begära votering, inen jag tror, alt Grefve Posse misstager sig deruti, att lönen nu är 2786 R:dr 32 sk. En del af denna summa har utgått, såsom taffelpenningar. Då Utskottet ej åtskiljt detta, blir en fördelning nödig. Jag föreslår derföre, att 2000 R:dr må bestämmas såsom lön, men skall visserligen icke yrka särskild proposition, om Ståndet vill hafva den till 3ooo Rtdr, Herr Rosenblad > Bernhard: Först får jag lemna upplysning rörande ett misstag af den siste talaren, att StatsSecreterarne skulle hafva taffelpenningar. De finnas ej uppförde bland de högre Embelsmännen, utan bland Canzliet, och hafva hela lönen såsom lön, utan afdrag.
Man ansåg sig för ifrägavar. arbetes företagande böra afvakta tiden, dels då de tillförordnade lagcomilerade slutat deras uppdrag med lagverket, hvarvid blefve närmare bestämdt, hvad af ekonomiska föreskrifter borde ur allmänna lagen utgå, äfvensom desse i dylik befattning bevandrade personer då blefve alt för berörde arbete tillgå, dels ock när den anbefallde, förändrade regleringen af rikets collegicr och administrativa embetsverk, efter de judidel la målens afskiljande derifrån, försiggått, och desse collegicrs och embelsverks form och verkningskrets i nya instruetioner blifvit närmare bestämd. Emedlertid och redan år 1828 framställde jag, såsom föredragande vid den Statsexpedition, der dessa vigtiga frågor hufvudsakligen handlades, angelägenheten alt vidtaga förberedande åtgärder för verkställigheten af denna sednare del af ifrägavar.,- af K. M. beslutade författningsarbete, och jag uppgjorde dertill ett delaljeradt förslag, innefattande äfven uppgift ä den kostnad, som dertill af II. St., vid den då för hand varande riksdagen, skulle begäras. Detta förslag blcf väl i allmänhet godliändt; men man ansåg dels dermed än vidare kunna anstå, då ofvannämnda lill uppskof verkande förhållanden ännu fortforo, dels medel för ändamålet, utan B. St:s anlitande, kunna erhållas, hvilken sednare tanke jag icke delade och derföre' trodde frågan böra hos II. St. anmälas. Deu lemnades likväl af nämnde auledn. dä i samma skick; hvilket äfven blef förhållandet vid heredelserna lill 1834 års riksdag, då, i brist af tillgångar, de fleste angelägna frågor om nya anslag måste undertryckas; och i detta ohandlagda skick står ännu denna vigtiga sak. Då jag nu härmed tar mig friheten å densamma fästa R. St:s uppmärksamhet, torde det vara alldeles öfverflödigt att vidare orda om angelägenheten af detta arbetes företagande och utförande, såsom allmänt erkänd; hvarföre ock verkställigheten deraf långt för detta af Regeringen blifvit beslutad.
Under rubrik ”underhållsoch aflönings-kostnader” uppgifva Revisorerne, att af ordinarie statsmedlen för omförmälda frenne år utgått tillsammans 63,769 R:dr 42 sk. 5 rst., hvaremot förhållandet, enligt hufvudböckerna, befinnes vara: att år 1843 skuld för år 1842 blifvit godtgjord med 3,354 R:dr 13 sk. 5 rst., som icke tillhör kostnaden för de 3:ne åren; att från förlags-conto afförts Ur använda materialier 3,178 R:dr 43 sk. 10 rst., och dertill för ny studsare-tillverkning utgifna 12,084 R:dr 15 sk., samt till andra gevärspersedlar 1,563 R:dr 45 sk. 2 rst., derefter beloppet för aflöning, förvaltningsoch husreparations-kostnader, transport och flera utgifter utgör fyllnaden i arsutgiften 22,074 R:dr 23 sk. 11 rst., elier 8,426 R:dr 11 sk. För år 1844 utgingo af ordinarie stats-medlen 6,115 R:dr 30 sk. för nybyggnads-behofven, rnachineriers och verktygs anskaffning, 3,000 R:dr för den fortsatta studsare-tillverkningen, samt 5,828 R:dr 28 sk. 5 rst., lill aflöningsmed flera utgifter, eller tillsammans för året 14,934 R:dr 10 sk. 5 rst. För år 1845 uppgick hela utgiften till 7,095 R:dr 25 sk. 4 rst., deraf för Faktoriets särskilda behofver och byggnads-kostuader 1,666 R:dr 32 sk.; för studsares skottställning, modellers tillverkning — 344 — med flera utgifter 405 R:dr 25 sk. 4 rst., samt till aflöning 5,024 R:dr 4 sk.
Det är sålunda gifvet att riksgrskont. väl i afseende på förslagsanslagen kommit i en fördelaktigare ställning, men likväl ej så fördelaktig att riksg:s-kont. kan på dem göra någon vinst utan tvertom på dem kommer att något förlora, hvilket måste beläckas med öfverskott på inkomsterne. Om nu inkomsternas beräkning sättes så hög att intet öfverskott blir på dem, snarare förlust, så har riksg:s-kont:s ställning icke blifvit förbättrad, möjligen till och med något försämrad. Hvad åter beträffar det skäl som samme värde talare har anfört, nemi. att man ieke genom en låg inkomst-beräkning bör tvinga till förhöjning i allmänna bevillningen ; tror jag det vara en högst vigtig princip att Statens inkomster så regleras att inkomsterne beläcka de ordinarie beständiga ulgifterne och att låneutvägen icke tillgripes för annat än tillfälliga och extra utgifter. Alt på förhand föresätta sig, att icke öka den allmänna bevillningen och sedan med afseende endast deruppå, men oberoende af det verkliga sakförhållandet uppgöra inkomst-beräkningarne, har ingen annan effekt än alt statsreglcringen går i hop på papperet, hvaremot riksg:s-kont. får medelst lån betäcka hvad som brister, samt ytterligare upptaga nya lån för räntan af hufvudlånen. För den händelse att vid en noggrann beräkning af inkomsterna, dessa skulle befinnas icke betacka utgifterna, men man det oaktadt icke vill öka allmänna bevillningen, är det i sådant fall vida bättre att ärligt och öppet besluta att fylla bristen me - 144 Den 5 Augusti. deist län, till ränta och amortering, hvarå nödiga medel anslås. Såsom jag sagt anser jag denna väg oriktig, ty Staten bör så regleras att inkomsterne belacka utgiflerne, men vill man icke så reglera Staten, så är det bätre att sålunda hafva rent spel ån att bedraga sig sjelf medelst öfverdrifna inkomst-beräkningar.
Directionerne af den 11 Junii 1822, meddelade stadgande att slitningspenningar reqvireras och utfalla hos Krigs-Collegium för den tid, utöfver en månad, militär-commendering tjenstgörer utom Regementets Stånd eller Provinsen, hvarinom Regementet är roteradt, efter beräknad y|-:del af persedlarnes värde för hvarje dag; samt efterberörde grund, utaf serskildta Bolag och Corporationer, för munderingens nötning under marschen till och ifrån arbets-stationer, synts Rikets Ständer alltför obestämdt och inskränkt, samt icke eller med billighet öfverensstämmande, serdeles i fråga om ersättning för det arbetsbiträde af indeldta Infanteriet, som i Nåder varder enskildta Bolag förunnadt, hafva Rikets Ständer ansett en ny och fullständigare Förordning i berörde afseenden vara af behofvet påkallade. Rikets Ständer hafva visserligen inhämtat, huruledes E. K. M., genom Nådigt Bref den 12 Juni sistlidet år, anbefallt Dess och Rikets Krigs-Collegium att inkomma med underdånigt förslag till ny instruction för Beklädnads-Directionerne vid indeldta Infanteri-regementena, i anledning hvaraf således äfven förändring i afseende å föreskrifterne om slitningspenningars utgående för arbets-commenderingar kan vara att förvänta; men då det är Rikets Ständer obekant, huruvida Krigs-Collegium ännu afgifvit ett sådant underdånigt förslag, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, dels att E. K. M. täcktes i Nåder bestämma någon skälig ersättning att, vid tillfällen af arbets-Commenderingar för enskildta Bolags eller Corporationers räkning, på sätt E. K.
Och I skolen hafva denna dagen till åminnelse; och I skolen hålla honom högtideligan Herranom till en fest; I och alle edra efterkommande i en evig brukning. I sju dagar skolen I äta osyradt bröd, nämliga, på första dagenom skolen I upphålla med syradt bröd uti edor hus. Den som syradt bröd äter, ifrå första dagen, allt intill den sjunde, hans själ skall förgöras af Israel. Den förste dagen skall vara helig, att I sammankommen, och den sjunde skall ock vara helig, att I sammankommen; intet arbete skolen I göra på dem, utan det som till maten hörer för allahanda själar, det allena mågen I göra för eder. Och håller eder vid osyradt bröd; förty på den samma dagen hafver jag utfört edra härar utur Egypti land; derföre skolen I, och alle edre efterkommande, hålla denna dagen i en evig brukning. På fjortonde dagen i första månadenom, om aftonen, skolen I äta osyradt bröd, intill en och tjugonde dagen i samma månadenom om aftonen; Så att man i sju dagar intet syradt bröd finner i edor hus; ty den som syradt bröd äter, hans själ skall förgöras utur Israels menighet, ehvad han är utländsk eller inländsk. Derföre äter intet syradt bröd, utan allenast osyradt bröd uti alla edra boningar. Och Mose kallade alla de äldsta i Israel, och sade till dem: Leter ut och tager får, hvar och en för sitt husfolk, och slagter Passah. Och tager ett knippe isop, och dopper i blodet i bäckenet, och stryker dermed på öfra dörrträt, och båda sidoträn; och ingen menniska gånge ut genom sins hus dörr intill morgonen. Förty Herren varder gångandes der framom, och skall plåga de Egyptier. Och när han får se blodet på öfra dörrträt och på de tu sidoträn, går Herren framom dörrena, och icke låter förderfvaren komma uti edor hus till att plåga. Derföre håll denna seden för dig och din barn till evig tid.
Flera 52 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 73. händelser af denna art hafva förekommit, utan att fniga uppstått om Lagens förändring eller tillökning, hvartill orsaken varit den, att brottet ansetts såsom en serskild händelse, hvilken ej borde föranleda ett allmänt lag-stadgande. Med antagande af denna allmänna synpunkt för frågans bedömande, skulle det tyckas, som, innan man ingår i granskning af de gjorda Lag-förslagen, det borde undersökas, huruvida hehofvet af en fullständig Straff-lag för barns olofliga bortförande nu är af inträffade händelser fullt ådagalagdt eller icke. — Högsta Domstolen trodde, för sin del, att, ehuru en eller annan gång inträffat, att brott af förenämnda egenskap blifvit begångna, det deraf likväl icke kunde med säkerhet slutas, hvarken att sådana förbrytelser vore i tilltagande, ej eller att det straff, som dervid blifvit ådömdt, vore otillräckligt förbrottets förekommande, så vidt sådant af straffet beror; men då likväl Lagar i detta ämne hos andra folkslag redan finnas, och det således är att förmoda, att äfven uti Sverige i framtiden torde behöfvas en bestämd Lag att i dylika fall tillämpa, ansåg Högsta Domstolen sig böra till Kongl. Majrts visa ompröfvande hemställa, hunt och när det må vara lämpligt att fylla den brist uti Lagen, som för det närvarande eger rum. Lag-Comiten har uti motiverna för dess Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 73. 53 först inkomna förslag sökt utreda, att den, som med våld bortförer andras barn, icke kan, efter nu gällande Brottmåls-lagens rätta grund och mening, beläggas med svårare straff, än det, som för närvarande är satt å Edsöre-brott. Uti Coruite'ns för öfrigt utförliga Utlåtande tyckes en vigtig omständighet hafva blifvit förbisedd, den nemligen, att Lagen i allmänhet belägger brott, då de föröfvas mot barn, med strängare straff, än då de begås emot andra. Uti 12 Cap. 2 §.
Ett omdöme och en uppmuntran, begär jag för ett försök; ett namn och en belöning, endast för det goda, sköna, fullkomliga. I lugnet och skuggan bör Snillet danas; offentligen, redan vara det. Man bör ej bland namnen af Landets Snillen räkna blotta Försökare. Jag har, egentligen, icke vädjat till en annan Domstol. Det ”urskiljande” Publicum är, till en ganska betydlig del, just mina förra Domare; och rätta beskaffenheten af mitt vad är: Från Sällskapet såsom en Domstol, till Sällskapet såsom fria Snillen; från deras icke nog fullkomliga lagar, till deras vördnadsvärda, högtbevista känsla af det i Naturen rätta och sköna. Jag har icke tillagt Sällskapet annat än en origtighet; men detta har jag sagt, fritt och öppet. Huru kunde jag vara otacksam mot ett ädelmod? Men ock: huru kunde jag vara nöjd med ett namn, som hade så mycken skugga? Anmärkaren tycks ej begripa, att man kan förena tvenne passioner, och att man bör det, der ämnen för tvenne äro gifna; att ett hjerta kan vara tillräckligen rikt på känsla, för att svara mot allt. Jag har icke skrifvit detta stycket för att genast namnges. Men det tål en granskning af första styrkan. Det skall med det snaraste komma. Jag har emellertid förut den äran, att i form invitera alla landets Granskare, Philosopher, Vittre, och framförallt de förståndige och ädle, för hvilka jag egentligen anställer denna vittra caroussellen. Ej af förmätenhet. Men poeten utgör en för liten del af min varelse. Jag uppoffrar honom gerna: för mitt nöje; för det Högre Allmännas; och för Vetenskapen. – Det är onyttigt, och för sent, att bestrida mig Snille. Mitt uppförande må visa, om jag har Förnuft. Men ”Högmod” – det kan jag då icke undvika! Högmodet, i sin natur, är detsamma, som själens spänning och styrka, som kraft. Denna, utan upplysning, verkande på små och onyttiga, eller vilda, skadliga och oförrättande storheter, är det egentliga ”högmodet”.
Och har Utskottet derjemte till behandling förehaft följande inom Riks-Stånden väckta frågor och gjorda framställningar, som med detta ämne hafva sammanhang, nemligen: inom Ridderskapet och Adeln: af Friherre af Ugglas, G., som (uti motion N:o 96) föreslagit: i:o, att Rikets Ständer måtte besluta, att verkställandet af all den upplåning, sorn hädanefter erfordras för utförande af Statens jernvägsbyggnader, må öfverlemna» till Kongl. Majit, att genom Chefen för Finans-departementet ombesörjas; dock att, sedan aftal om de erforderliga lånesummorna blifvit afslutadt, det ankommer på Kongl. Maj:t, att förordna, huruvida de upplånta penningarne böra direkt genom Fullmägtige i Riksgälds-kontoret indragas eller på annat sätt komma Riksgäldskontoret till godo, i utbyte mot i behörig ordning af bemälde Fullmägtige utfärdade räntebärande obligationer af den lydelse, som låneaftalet bestämmer, och hvilka derefter, i hittills vanlig ordning, borde med de till Riksgälds-kontoret inflytande medel af nämnda Kontor till kapital och ränta behörigen liqvideras; 2:o, att Rikets Ständer jemväl mätte åt Kongl. Majit öfverlemna att bestämma under hvilka vilkor upplåning för sagda ändamål må ega rum, äfvensom tiden för lånets afslutande; 3:o, att, om och när lån kan erhållas på sådana vilkor, som Kongl. Maj:t an - ser för Svenska Staten förmånliga, Kongl. Majit må ega att afsluta ett eller flera sådana lån, uppgående till ett sammanlagdt belopp af 24 millioner R:dr Rimt; samt att, derest nödiga medel på sådant sätt erhölles, deraf må, i män af behof och på de tider Kongl.