Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men stöde jag än såsom tänkare på en högre ståndpunkt, än jag verkeligen gör, så skulle jag ej vilja begagna min öfverlägsenhet, i en fråga äf den beskaffenhet, att bevisningen inför förståndet ej gör tillfyllest, för att bestämma de beslut, som böra vidtagas, eller för att lugna alla i afseende på beslutens lyckliga resultater. Det är slumpen, mine Herrar! icke det ordnande förståndet, som lagt i våra händer rättigheten att stifta lagar, och att stifta dem godtyckligt, för hvad, som utgör måttstocken för alla värden, vilkoren för all förkofran, och som framför allt annat borde vara oryggligt. Rikets Ständer hafva i 160 års tid, ägt att om ”Bankens förvaltande förordna och ”besluta efter som de till Verkets befrämjande och för det gemena bästa funnit ”nyttigast och rådligast vara.” Såsom för - Den i December. 53 valt? re, till endel af andras Egendom, borde väl Rikets Ständer också lämna allmänheten garantier mot följderna af en felaktig förvaltning. Men dessa garantier finnas icke. Det är Rikets fyra Stånd, som utgöra Bank-bolagets intressenter; men något Bolags-Conlraot, som bestämmer Bolags-intressenternas förhållanden till hvarandra*.finnes icke. — Ingenstädes är uttryckligen sagt, huru pluraliteten skall räknas, när intressenterna äga skiljaktiga åsigter; genom slutledningen från RiksdagsOrdningens j5 §. måste man under sådana förhållanden hjelpa sig, så godt man kan. Och huru hjelper man sig? Se här ett exempel! Folkets till denna Riksdag församlade representanter gå till öfver 700, fördelade i fyra Stånd. Af dessa 700 representanter fordras endast 5i i tvenne Stånd, för att motväga 6Ö0 andra representanters opinion, och går den tvistiga frågan till Nämnd, så fordras endast 10 röster till, eller 61 folks representanter -— Voterande i frågor örn mitt och ditt, med slutna VoteringsSedlar—för att utgöra pluralitet mot 65o andra folkets representanter, som öppet yrkat motsatsen af hvad minoriteten till antal gör till förbindande lag för dem och för allmänheten.
Är åter första dokumentet inlenmadt och afslaget under loppet af den andra respitmånaden eller under den enda respitmånaden, som för lån å kortare tid, än sex månader, eger rum, mäste det nya fullständiga dokumentet ovilkorligen inom en månad derefter ingifvas, såvida låne-sökanden skall kunna vid omsättnings-rätteu varda bibehållen. Till denna lånefond får ej någon häfta för högre belopp än 9,000 R:dr Riksmynt såsom låntagare och 9,000 R:dr Riksmynt såsom löftesman. Och skall, vid beräkning häraf, hypothiserad enskild skuldförbindelse anses lika med borgen af densammas utgifvare. Banko-reglementets 6:te artikel innefattar, under afdelning 6 § 182, stadganden om ersättande af vpphörd privat-bank samt om försträckningar till Filialbanker. Äfven vid innevarande riksdag är fråga väckt om indragning af Privat-bankerne och inrättande i stället af Filial-kontor af Rikets Ständers bank. Sålunda hafva Riksdagsfullmäktige Anders Olsson från Jemtlands, Pehr Benjaminsson från Elfsborgs och Anders Andersson från Calmar län i särskilda motioner föreslagit, att nämnde banker måtte vid oklroj-tidens slut upphöra och ersättas med antingen Filial-banker eller Afdelnings-kontor af Riks-banken. Vid behandlingen af dessa motioner har Utskottet jemväl granskat föreskrifterna i åberopade 182 §, mom. 1 och 2, hvilka bestämma huru upphörd privat-bank skall ersättas och lyda sålunda: ”Morn. i.
Nu gråter jag öfver henne. O, huru fattig har jag icke blifvit ...!» Det var efter denna tidpunkt, som Brauns medfödda anlag till sinnessjuka utvecklade sig så djupt att han om nätterna hördes gå så tunga, tunga steg, och det var ock efter den tiden, som han började skrifva de nämnda brefven, genom hvilka han satte sig i förbindelse med sin hädangångna älskade. Brefven följde en gång om året, antingen det var på hennes födelseeller dödsdag, och det är mycket lätt att förstå detta hans behof. – Med de förutgångna kunna de efterlefvande, då en sådan önskan utgör deras lycka, lefva i samma innerliga själsförhållande som här. Och det skadar ingen menniska att i sitt hjerta bikta för dem, hvilka redan äro i kunskapens land. Det skadar icke heller hennes sanna gudfruktan, om den är sann, ty kärleken är ju i allt, och vill icke låna sig till enfaldig, sjuklig dårskap. Huru Braun sjelf i lifvet dömde om denna mystiska korrespondens, som vid hans död till stor missräkning för nyfikenheten och säkerligen äfven för det djupare intresset saknades, det kan man inhemta af nedanstående intressanta bref, skrifvet af skaldens bror, kapten Theodor von Braun, till J. G. Carlén, som han önskade skulle tillägga några ytterligare blad öfver »Wilhelm». Det hade dock redan förut af denne Brauns gamle vän varit minnesblad införda i hans tidskrift »Husliga härden». Brefutdraget lyder så: Då Wilhelm och jag om sommaren 1859 gjorde en resa tillsammans i Småland sade han: »Nu skall jag säga dig något, hvad jag för längesedan skulle gifvit dig del af. Jag har allt sedan Hilmas död skrifvit Bref till den döda. Till dig, min bror, kan jag säga, att detta är det bästa som flutit ur min penna. Jag har häri satt mig i rapport med den hädangångna, hvars ande omkringsväfvat mig, som just derigenom kunnat nedskrifva hvad jag gjort. När sorgen hotar nedtrycka hela min själ, framtager jag dessa bref, läser och återläser dem och frågar mig sjelf: »Har du då verkligen skrifvit detta?» ... och fäller tårar som ett barn.
Herr Grefwe» och Landtmarstalken förklarade at densamma pä sädan grund förblefwe der hwilande. Herr Landtmarstalken anmälte at följande Herrar tilkännagifwit förfall at widare kunna wara Ledamöter, Grefwe 8x^16, Lric, Friherre 6ri^>6N8tjernL Lsri, och Friherre Lbrencrona, Larl, i Lag-Utstottet; Herr von OolkLten, LeuZt» i Banco-Utstottet; samt at Herr 44 Den Z Julik. lle^ersjerrra, Larl likaledes af giltiga ffäl nödsakades afsäga sig sit ruin bland z Clas, sens Eleetorer; i anledning hwaraf behörige wal ester desta Herrar anställas ffulle. Herr Oanguarclt lilljeström, facob ^laleom, upläste til Protokollet följande: Da nu en ny Riksdags-ordning är un, der utarbetning, hemställer jag om ej Ridderffapets och Adelns representation uti Utffotten bör förändras til lika antal med de öfrige Standens; tp nu tpckes sorn wi more blott et halst emot et helt i jemförelse emot hwarje individ» af de andre. Vm en proposition fordom och tils nu följts i afseende pä wär talrikhet, tycks den nu wara onödig. Utan at widlöftigare afhandla detta ämne fär jag anhälla om detta anförandets remitterande til Constitutions-Utffottet Herr Grefwen och Landtmarffalken Dä denna fräga, säsom Riksdags-ordningen rörande, är Constitutionel, och sädane frägor, enligt 81 §. i Regeringsformen ej fä i Plentj utan blott i Constitutions-Utffottet wäckas; sä torde Högloft. Ridderffapet och Adeln finna, at Herr liljeström bör med densamma wända sig omedelbarligen til Constitutions-Utffottet. Härtil ropades först
Underdånig Skrifvelse. t» fisa CR Vi I W o c" Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o J Kammar-Rätten, anslag för 1 4 1 88 1 b. 26 April b. 26 April b. 50 April b. 50 April 172 Kandidat, Juris, om företrädesrätt till befordran — 8 — 82 — a. 19 April b. 19 April a. 17 April b. 17 April Kansli-betjen ing : antagande deraf utöfver hvad Riksdags-Ordningen, § 24 medgifver l:o i Konstitutions-Utskottet af 1 Notarie och 2 Kanslister —, 5 1 _ b. 11 Dec. b. 7 Dec. ' b. 7 Dec. b. 7 Dec. 2:o i Stats-Utskottet af 1 Sekreterare för Riksgälds-ärenderna, 1 Kamererare samt 2 Notarier 4 1 2 b. 7 Dec. b. 7 Dec. b. 7 Dec. b. 7 Dec. i Statsoch EkonomieUtskottet af en Sekreterare — 4 2 1 — b. 21 Maj b. 17 Maj b. 17 Maj b. 17
Constitutions -förändringar dervid tnå anm diar, Committerades pluralitet har af anförde skäl *) trott, att den plan, som till Riks-Styrelsen upprättades, borde innefatta en sådan med nu bestående samhälls-förhållanden instämmande styrelsens förenkling, som utan Constitutions-förändringar, genast hufvudsakligen kunde antagas och sedermera småningom fullkomligas i det förhållande, som icke blott grunderne för den ceconomiska lagstiftningen blefvo förenklade, utan ock de hinder, som vissa stadganden i Grundlagen framställa, undanröjde: varande i följd häraf de Constitutions-förcändringar, Committerade till en början ansett nödige, särskildt anmäldte,för att grundlagsenligt blifva behandlade. Uti ett annat förslag anmärkes här emot : att Styrelseverkens mängd och form sammanhänga så nära med Grundlagens beskaffenhet, att icke en gång första ändamålet med deras omskapning, nemligen besparing i Stats-utgifterne, kan i betydlig mån påräknas utan Grundlags - förändringar. Möjligheten deraf skall nemi. åter bero pä Rikets författning och inrättningar; ty om deskulle föranleda tillvarelsen af öfverdrifvet många *) Sid 56 och följande. **) Cancelli-Rådst v. Hartmansdorffs, sid. 11. I b. 63 Ämbetsmän , och om af detta fel behof uppkommer, att söka garantier uti embetsverkens mängd och sammansättning; så fordrades, för att grundligen bota det onda, väsendtlige förändringar i Grundlagen, dem Committéen, som ej egt att Utarbeta enny Stats* författning, icke kunnat föreslå; men deremot yrkas, på flera anförde skäl, att Committéen haft förslagsrätt till sådana rättelser och förbättringar i Grundlagen, som anginge de reglementariske föreskrifterna eller sättet huru Konungens grundlagliga magt må, genom Ämbetsmän uröfvas, och Folkets frioch rättigheter, genom Styrelseverken vårdas, samt Ämbetsmännens ansvar af vederbörande utkräfvas, enligt andan af derom gällande stadgar, sådan den nu är. Häraf visar sig, att båda förslagen åsyfta Constitutions-förändringar , och skillnaden synes i sjelfva verket blott vara:
Höga disposition och warit förwaltad af en pä Stat upförd Ståthållare med biträde af en Slotts-Kammererare; Men genom en den 21 Mars 1808 emellan f. d. Konun gen och Hennes Maj:t Enke - Drottningen uprättad Bvtes-afhandling har Ulrichsdals Slott och Kongs^ gärd med dertill hörande Hemman och Lägenheter (blott med undantag af den sä kallade Stallmästares garden wid Norr Tull, Polska Udden, Storängen, som brukas unher Frescati och 2:ne nybyggda Vagnshus wid Ulrichsdals Slott, hwilka Konungen förbehällif sig akt nyttja sä lange de, i brist af andre wagnsrum, för Kongl. Hof-Stallet äro nödige) blifwit öfwerlemnad till Hennes Kongl. Masir EnkeDrotmingen, att i hennes lifstid nyttja och förmasta, samt inkomsterne deraf upbära och äknjuta, dock utan rubbning af de ingängne Arrende.Contracter, eller deras prolongerande eller nya arrendens slutande^ för längre lid, än Hennes Maj:t Enke-Drottningens liss - Den 12 Zebruarii, 547 lifstid, sä framt icke .Konungen dertill lemnar serskildt Nödigt ullftand; Hw rewot Hennes Maj:t, som swarar för alla Kongsgärdens utgifter, onera och beswär, afträdt til! Kongl, Majrt och Kronan den rättighet till besittning af Strömsholms Slott och Kongsgård med tillhörigheter, som Hennes Maj:t, enligt Heyraks Contractes tillkommer. De pä Stat för Ulrichsdals Kongsgärd anflagns 2,227 R:d. blifwa till Hennes Kongl. Maj:t af Stats - Tontouet ärligen anordnade och mbetaldte, räknadt ifrän den i Januarii 1808, dä Hennes Maj:t deremot besörjer aflöningen för de wid Slottet och Kvngsgärden antagne Tjenstemän och Betjente, enligt uprattade Stater, och later dem kill godo njuta de förmäner som kunna wara dem tillagda.
Så hade den ej tillkommit, utan såsom en beskattning i ett för allt, och ora 1812 års Bevillnings Förordning,’ hvilken utkom före i8i3 års i motionen åberopade Kongl. Bref, vöre, till och med i sjelfva termerna, enlig med 1823 års BevillningsStadga, skulle man, vid jemförelse med 1800 års Smideslörordning, finna, att någon annan afgift till Kronan för Recognitionsr smidet icke varit åsyftad än den, som under titel af recognition blifvit bestämd, men då Motionairen önskat, att detta allt måtte af Utskottet tagas i öfvervägande, har han likväl, med anledning af hvad en Bevillningsutskottets Ledamot inom Vällofl. BorgareStåndet anfört, slutligen medgifva, att han ej bestridde all beskattning derå, utan blott yrkade, att den ej borde vara så hög, som den närvarande, i jemförelse med den, hvilken drabbar annat privilegieradt smide ; och har äfven en värd Talare inom Hedervärda Bonde-Ståndet begärt derstädes: beviljad återremiss, i grund af hvad Herr Friherre Lilje-, horn i sin reservation yttrat, BeviIln>~Utslottets Utlåtande N:o 2st. låg
Till Arendernes föredragande, med undantagande af Ministeriel!* och Lommando - mäl, förordne Konungen Stats-Secreterare eller Chefer för de serstildte Departementet uti Konungens Can zli, Den 8 Augustt. L4iz zli, efter den fördelning af ärenderne till hwarje Departement, som Konungen finner för godt utstaka, samt en af Konungen utfärdad Canzli-Ordning kommer att bestämma. §. 8. Ej ma Konungen fatta något beslut, utan i närwaro af den Stats-Minister eller Stats-Rads Ledamor, till hwars Embetes befattning malet hörer. Stats-Radets samteliae Ledamöter, der de lcke laga förfall äga, stola öfwerwara alla mål af synnerlig wigt och omfattning, som i Stats - Rådet förekomma och Rikets allmänna Styrelse röra. 'Sadane aro: Frågor ech Förslag om nya allmänna Författningars widtagande; om upphäfwanbe och förändring af de förut gällande; om nya allmänna Inrättningar uti serstildte Styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. §. 9» öfwer alla mål, som hos Konungen föredragas, stall Protocoll föraS; blifwande de närwarande Ledamöter af Stats-Rådet, owillkorligen förbunde, att deras meningar öfwer de förekommande ärender yttra och förklara; Konungen dock förbehållit, att allena besluta. Skulle nägonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut wore uppenbarligen stridande mot denna Regeringsform eller Rikets allmänna Lag, åligger det da Stats.Radets Ledamöter, att föreställningar deremot göra. Der någon serskild mening icke blifwil kill Protollet anförd, anses de närwarande hafwa styrkt Konungen till det beslut han fattat. För radslagen stola Stats - Rådets Ledamöter wara answarige, såsom i tz. derom widare stadgas.. §. ro. 24»4 Den 8 Augusts. §. rs. Om Stats-Ministrarnes Embets-förwaltning vch ärendernes beredning till föredragning inför Konungen, förordne Konungen pä satt ?:de §. stadgar. §. 12.
Stander nu beslutat Allmänna Magazins-Directionens upphåfvande, år det af vigt äfven för Spannmåls-handeln, att desse hinder håfvas; och sedan de på Ridderskapet och Adelns inbjudning beslutat en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, att allt hvad som befordrar kustfarten och Communicationerne vid kusterne, måtte skyddas och lättas, synes mig nu alltså det nu af Höglofl. Utskotten fattade beslut vara i motsägelse dermed samt ganska skadeligt. Och föreslår jag alltså, att Lotsoch Båk-afgifterne för inhemska Fartyg måtte nedsättas till \ af hvad de nu åro. Det inflytande denna nedsättning kan hafva på Statsinkomsterne, år troligen icke betydligt. Ofverste Bruncrona har upplyst, att hälften af denna inkomst vore 11,000 R:dr; Men då man betraktar den ökning i Fart, som blifver en följd af flere nu vidtagande åtgärder, samt beräknar, att Lotsoch Båk-afgiften förut gifvit betydliga öfverskott af 8 dfl 12,000 R:dr årligen, samt erinrar sig, att normen för nuvarande beräkning i Stats-Utskottets inkomst Betänkande, för denna Titel, år tagen efter medium af 5 år, hvarunder de 364 Stats-Utskottets Betänhanclen. 4:ra, nemi. Ifri7> *8» *9 och 20 icke den nya taxan varit gällande, tror jag ej, att R. Stånder låra deraf låta sig förhindra i ett beslut, som skall bidraga till ett ändamålsenligt begagnande inom vårt eget land, af de krafter, som dess aflågsnaste, men för hvarandra kanske vigtigaste orter, tillbjudna.’’ Häruti instämde Herr Friherre Cederström och Herr von Heyne. 2:do Af Herr Lenning: ’’Då jag anhåller. att få reservera mig emot förevarande Betänkande, sker det äfven för att tillkännagifva: att de fleste, sorn deröfver yttrat sig, funnit en nedsättning af Båkafgiften (kallad Lotsoch Båkafgift) för inomskärs seglande Fartyg, till hälften emot hvad Kongl.
Besvärsoch Ekon.-Utshottens Betänkande, M 20. så sannas MacFarlands ord, att “Lagstiftningen aldrig begår ett större fel, än när den, så att säga, afhänder Gud sjelf fattigvården.“ Det är ock derföre, som jag ansett den Svenska fattigvården böra i tid och utan dröjsmål omsättas på en annan fot, än den juridiska, om den eljest skall kunna skötas med framgång och välsignelse. Jag har ansett den böra reformeras i andan af en kristlig menniskokärlek, och att ock derföre densamma icke borde qväfvas genom bokstaflig! lagtvång, men i stället uppväckas och lifvas af allmakten i det lefvande ord, sorn lif gifver, och som i den kristliga kyrkan har den ordnade och ordnande formen för en fri välgörenhet i kärleken. På sådan grund liar jag ansett fattigvården böra ordnas, dels i vidsträcktare afseende så, att den blefve förvaltad såsom en hvarje hel kyrkosocken åliggande församlings-angelägenhet, dervid ock derföre Kyrkoherden borde vara sjelfskrifven ledare och styrelsens ordförande, dels i dess detalj-förhållanden så, att den sköttes såsom ett familje-åliggande, hvarföre också hvarje församling borde i möjligaste måtto familjevis i små kretsar eller rotar fördelas, med moralisk förbindelse för en hvar af dessa, att om alla dithörande fattiga låta sig vårda. Derjemte till förmån för de fattiga, och till mildring af lagens, utan undantag vidhållna lika stränghet emot alla nödställda, har jag föreslagit, med afseende på den nya husbonderätten och det nya målsmanskapet, vissa förändringar i dithörande §§., på det en skillnad måtte göras emellan en sjelfförvållad och en oförvållad nödställdhet, samt emellan ett bedrägligt och ett icke bedrägligt eller oskyldigt bettlande, så att icke de, som råkat i nöd, skulle derföre alla utan åtskillnad beröfvas friheten af både armarnes bruk och talförmågans.
Maj:ts pröfning, till dess de nu gällande näringsförfatlningarne år 1846 utfärdades. De under följande riksdagar fortsatta framställningar, å ena sidan om inskränkning, och å den andra om utvidgning af den genom nämnda författningar medgilna näringsrättighet, kunde väl synas utmärka, att de stridiga meningarne ännu icke hunnit sammanjemkas; men man kan dock svårligen misstaga sig derom, att sednaste decennium, under hvilket en (örut okänd vexelverkan egt rum emellan alla nationer med utvecklad industri, och hvarunder inom vårt eget land lagstiftningsarbetet i afseende påsamfundsangelägenheter, som med de nu ifrågakomna äro nära heslägtade, fortgått i en rigtning, vida alvikande från den, som våra äldre näringslagar anvisa, äfven bragt till mognad åsigterna om näringsfrihetens företräden, och delta ej blott hvad beträffar möjligheten af industriel fullkomning, ulan äfven i fråga om yrkesmännens verkliga vinning. Grundsatserna om frihet i näringslagstiftningen hafva jemväl vid innevarande riksdag otvetydigt gjort sig gällande; och då E. K. Maj:t under sistlidet år låtit anbefalla Kommerskollegium att, efter vederbörandes hörande, afgifva yttrande angående ifrågasatt borttagande af åtskilliga i afseende på näringarna uti nu gällande författningar stadgade inskränkningar, synes äfven E. K. Maj-.t hafva ansett dessa inskränkningar hämmande inverka på näringarnas fria utveckling. Man har befarat, att införandet af ett friare näringssystem skulle medföra de nuvarande städernas undergång. Men vid närmare undersökning skall lätt inses, att de städer, hvilka icke hafva annan grund, hvarpå de kunna stödja hoppet om sin tillvaro, än del fortfarande näringsmonopolet, i allt fall icke kunna beslå Erfarenheten har nemligen visat, att idkarne af de fordom under skrå lydande yrkena icke kunnat täfla med manufakturislerna, och att städernas handtverkare icke egentligen kunna påräkna någon större afsättning pä landsbygden, utan alltjemt varit beroende af konsumtionen inom städerna.
Hvad i 16:dc och 17:de punkterna blifvit anmäldt, rörande förre Fortifikationsredogörare!] å Carlsborg K. N. Hallströms balans, och om verkställd liqvid för bröd till kommenderingar å Carlstens fästning, påkallar ej något yttrande från Kollegium, som åter, rörande framställningarne i (ilie, 9:de, 13:de, 14:de och 15:de punkterna, endast får i underdånighet åberopa Chefens för Eders Kongl. Maj:ts Ingeniör-corps bifo0* ade utlåtande. O En per mille fonden. Rörande den i l.-sta punkten omförmälda åsigt om sättet för upptagande i räkenskaperna af ett utgifvet belopp för redan upplupen ränta å inlösta obligationer, får Kollegium endast i underdånighet anföra, att redovisningen af dylika utgifter synes kunna verkställas i enlighet med Revisorernes förslag, äfvensom på andra sätt, utan särdeles vinst eller förlust i afseende å räkenskapernas tydlighet. Vidkommande 2:dra punkten, åberopas underdånigst bilagda utlåtande af Chefen för Ingeniör-corpsen. — 268 — 3:dje punkten föranleder ej till något yttrande, hvilket äfven är förhållandet ined hvad i berättelsen omförmäles angående särskilda anslaget till stalloch magasinsbyggnader i Ystad. Kollegium framhärdar, med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernåd igste Konung! Eders Kongl. M a j: t s underdånigste, tropligtigste tjenare oell undersåter, J. JP. LKFKKY. C. MEYER. S. C. NISSER. Stockholm den 19 Februari 1852. N. Becker. Chefens för Ingeniör-corpsen underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar vid Kongl. Krigskollegii Fortiflkations-afdelnings räkenskaper. Underdånigste Utlåtande! Eders Kongl.
Man skall äfven vid denna jemnförelse finna, att vid slutet af 1826 bestod linieflottan af ej mer än 7 linieskepp och 4 fregatter, utom mindre örlogsfartyg, och skärgårdsflottan af endast 169 armerade, hvaraf likväl en stor del fordrade betydliga reparationer. Nu deremot består linieflottan af 9 linieskepp och 5 fregatter, utom de under byggnad varande 2 linieskepp och en fregatt, samt skärgårdsflottan af 246 armerade fartyg, största delen i fullgodt stånd. Då i denna, på facta grundade uppgift icke är beräknad den fregatt och de 2 ångfartyg, som blifvit byggda för de särskilda medel, hvilka vid sednaste riksdag dertill anslögos,är det, efter mitt omdöme, fulleligen af erfarenheten bevisadt, att statsanslaget på 4;de hufvudtiteln, oansedt dess ingalunda öfverflödiga belopp, likväl icke fordrar uppoffring af någotdera af sjöförsvarets elementer, som Utsk. tyckt sig finna , emedan det icke allenast har räckt till bådas underhåll, utan äfven till deras här ofvan antydda betydliga förkofran. Min enskilda öfvertygelse är således, att så vida den önskvärda regleringen i våra myntförhållanden kommer att på solida grunder äga rum, nämnde anslag hädanefter som hittills ändamålsenligt och efter en riktig plan an vändt, skall äfven framgent blifva tillräckligt, ej allenast till det angelägna sjöförsvarets underhåll, utan ock successiva förkofran. Af dessa skäl kan jag icke annat finna, än att den föreslagna underd. skrifvelsen eller recommendationen för de smärre fartygen är fullkomligen obehöflig, enär skärgårdsflottans tillväxt under de sistförflutna åren är de facto samt jemnförelsevis större än linieflotlans. Denna skrifvelse torde dessutom af H. R. o. Ad. anses mindre lämplig, enär K. M., enl. 14 §. Reg.F. äger högsta befälet öfver krigsmagten till lands och sjös, och således i denna höga egenskap ensamt äger att afgöra, hvad han i nåder kan finna tjenligäst till ordnande af Rikets försvarsanstalter.