Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då lagen, om den Icmnade afträdare tillåtelse att inom viss tid efter afträdet fullgöra den nybyggnad och afhjelpa de bristPälligheter, sorn vid afoch tilllrädessyn honom påförts, jemväl måste meddela föreskrift derom, att någon del af boställets ruin och lägenheter skulle under nämnde tid åt afträdaren och hans arbetare upplåtas, komme derigenom obehörigt intrång i tillträdarens dispositionsrätt af bostället ega ram. På grund af hvad Utskotten sålunda anfort, och då det är af vigt, att boställens åbyggnad alllid hålles i laggildt skick, samt, om det iaktlages, att bristfällighetcr, i den man de uppkomma, genast afhjelpas, större bristPälligheter icke böra vid boställen förefinnas, än att de beqvämligen må kunna iståndsättas under den tid som förflyter emellan afoch tillträdes-synen, då den förrättas i enlighet med nu gällande föreskrift, samt afträdesdagen, fö Utskotten vördsamiigen hemställa, ali motionen, hvarken i ena elier andra af seendet, må bifallas. Slockholm den 11 April 1851. STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1851. Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 11. 1 N:o 11. Ank. till Exp. Utsk. d. 28 April 1851, kl. 5 o. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring af gällande stadgande/ij i fråga om skyldighet att hygga och underhålla vägar och broar. Med framställning om behofvet och billigheten deraf, att väghållnings-skyldigheten må varda i möjligaste måtto jemnt fördelad emellan dem, som af vägarnes begagnande draga fördel, hafva uti till Hederv. Bonde-Ståndet ingifno memorial, som blifvit till Lagutskottets behandling öfverlemnade, nedannämnde motionärer yrkat: l:o Riksdagsfullmäktigen Per Hansson från Wermlands län, med hvilken riksdagsfullmäktige Olof Andersson från Wermlands, Erik Andersson och L. J. Gezelius från St.
En afton, då jag steg i en båt, rann det mig i sinnet, att jag, hvarje afton under tvänne års tid eller mer, alltid i en och samma båt blifvit öfverförd af en och samma roddare. Han hade alltid för mig visat sig i samma drägt; hade alltid mot mig betett sig tyst, stilla, vördsamt, men säkert; aldrig hade jag hört honom knota. Ej heller var han mycket språksam, men kunde väl svara på frågor om det gällde. Nu först kände jag igen båten – och mannen. Då jag en afton lemnat vattnet och kommit å land, förde mig mina fötter ofördröjligen till det ofvannämnda kaffehuset, hvilket på landets språk kallades “The Sun“. Jag steg in, tog plats vid mitt vanliga bord, och begärde – emot vanan – ett glas grogg. Och som jag sätter glaset till munnen, inträder i rummet en lång, blek, mager, svartklädd gestalt, och sätter sig helt tyst och stilla ned vid ett litet bord, ej långt ifrån mitt. Mannen syntes mig högtidlig. Han sträckte fram en hvit hand, försedd med långa, smidiga fingrar, ringde i en klocka – och en gosse kom in. Mannen anhöll om ett glas friskt, kallt vatten. Ett ögonblick derefter hördes ett starkt sorl och buller utanför dörren. Fyra muntra, glada ynglingar, efter utseendet af olika nationer, placerade sig kring ett stort bord, på andra sidan af rummet. De befallde in vin. Till hvad sort det vinet hörde eller från hvilket land det var, kan jag nu mera icke så noga minnas. En flaska vin bars in. För mina ögon glänste i detsamma någonting guldgult. “Ack“, utropade den yngling, som fattade flaskan, “om jag vore guldmakare – om jag kände den dyra, outgrundliga, heliga konsten att göra guld – nog skulle jag först skapa minst en skeppslast af sådant vin – som detta. – Den bleke mannen såg skarpt på ynglingen som talte. Och när ynglingen sagt detta, fyllde han glasen; hans trenne följeslagare klingade med honom, och det gyllene vinet försvann i deras strupar. “Är det frågan om att göra guld?“ frågade en annan af laget, den der tycktes hellre uttrycka sig på tyska än på engelska. “Jag kommer ihåg hvad den gamle hedersgubben Owenus säger.“
Den behagar och öfverraskar tant, och om hjälten sägei hon (hon har hunnit längre): nobel, fast karakter — och Ester, förstås, är förtjust. Apropos enträgenhet lär under resan Frans i skogsfrågan — till er nackdel — tillärna observationer; vi träffades ute en dag och sedan just vid sin port sa Ida att hon kommit i tal i en spårvagn med inackorderingsbekanta och hört att i höst er rike militäre granne förlofvats med den vackra, intressanta Marta — henne mins du nog. Hon brukade nästan jämt gå ensam, bese taflorna, tala vid din vis a vis och var så hemmastad på museum. Antagligen evenement nog för en tid bortåt på er ort. Det blir ett vackert par i sanning. Posttimmen sätter nu p för att vidare meddela vare sig ny eller gammal kunskap. Farewell. Idun Stockhoha, N:r 4 (423) Prenumerationspris Iduns Tryckeri Fredagen den 24 januari 1896. pr Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., mänadsuppl. Barngarderoben år: kr. » » » 5. 1 6, 1 tr. A l l m. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktör och FRITHIOF utglfvare: HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris 1 5 ö r e (lösn:r endast för kompletteringar.) Nordling. Aktiebolag. A U U U U M piis: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 Öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Hedda Andersson. Sveriges andra E j blott inom vårt land, utan äfven öfver liufvud taget torde det utan tvifvel vara ett enastående fall, att en kvinnlig läkare kan se tillbaka på en hel rad kvinnliga förfäder, hvilka drifvit läkarens yrke.
Hl. 101 Uträkning å aflöningen för befäl och underbefäl med vederlikar samt spel, äfvensom å de för vissa ändamål afsedda arvoden och anslag vid Artilleriet, enligt föreslagen ny lönestat och organisation. ay Aflöning. 3 Ofverstar (Brigad-befälhafvare) å 8,000: — 24,000: — 1 Ofverste (Fälttygmästare) 6,000 — 1 Ofverste-löjtuant (chef för artilleri-staben) 5,300 — 4 Ofverste-löjtnanter å 5,300: — 21,200 — 9 Majorer » 4,800: — 43,200 — 32 Aldre Kaptener » 2,400: — 76,800 — 32 Yngre » » 2,000: — 64,000 — 56 Löjtnanter 1,200: __ 67,200 —. 59 Underlöjtnanter » 800: — 47,200 — 3 Regements-stallmästare » 1,800: — 5,400 — 3 Regements-pastorer » 1,200: — 3,600 — 3 Regements-audilörer » 1,000: — 3,000 — 3 Regements-skrifvare » — 3,000 — 1 Sekreterare (som vid artilleriets stab gör regements-skrifvaretjenst) 600 — 3 Regements-hästläkare å 1,000: — 3,000 — 3 Batteri-hästläkare 750: — 2,250 — 54 Styckjunkare 900: —■ 48,600 — 51 Förste Härtill hommer: Lönefyllnad för 102 Sergenter, utgående såsom underhåll in natura, i likhet med artilleristens, men med tillägg af 12 öre om dagen till matportionens förbättrande.
St., i stället för att vilja minska den hugnad och tröst deras tjenare inom banco-verket, under en besvärlig och ansvarsfull tjenstgöring, nu äga i vissheten, att, om de falla undan, efterlemnade icke skola sakna en tarflig bergning, sannolikt hellre vilja öka den; så torde härvid ett lämpligt tillskott böra ifrågakomma, helst detta kunde ske utan någon tillökning i de utgifter, som för sådant ändamål ägt rum, och det enkeoch pupillcassan år 1747 beviljade anslag af 800 daler silfv.nut, (motsvarande då efter 4o m. kurs 640 r:dr b:co), nu utgår med endast (33-y r:dr b:co. Pensionerna, bestämda af delägarne, utgå nu med -Jldel of lönen, utan inberäkning af det i83o beviljade arfvode, eller al de sednare af banco-fullmäktige beviljade interimistiska löneförhöjningar* De utgöra: 1:0 för commissariers med äldre lön oell banco-secreterares efterlemnade enkor och barn . r:dr 5oo. 2:0 för commissariers med yngre lön och advo cat-fiscalens „ ^.00. 3:o för tjenstemäns i andra lönegraden . * . , „ 3oö* 4:o för alla nuvar. d:o i tredje „ 200* men för de på pensionsstat öfverflyttade eller afskedade tjenstemäns i denna grad enkor och barn finnas 3:ne andra cathegorier, nemi.: 1 med pension af 225 r:dr. 1 u >> 17$ , 1 , , 15o ,; 5:o för vissa tjenstemäns i fjerde lönegraden * . „ 125. „ andra d:o „ 100. „ bankens vaktmästare ;*. , 100. ;, kammardrängar , 75. „ husdrängar , 5o. Hvarförutan enkor och barn efter förvaltaren af Tumba, stereotyperingsföreståndaren, diverse konstidkare, äro berättigade till pension, motsvarande tredjedelen af nämnde personers lön, utgående till ganska olika belopp.
Då jag anser, att de anmärkmr, som blifvit gjorda mot Fullmäktiges förvaltning, äro af den obetydliga beskaffenhet, att de icke ens förtjena att omnämnas, så bade jag, lika med reservanten, Hr Skogman, väntat, att Utsk. skulle, i likhet med hvad vid föreg:de riksdagar blifvit yrkadt, tillstyrkt en decharge i sådane ordalag, som innefattat ett förklarande af tillfredsställelse öfver Bancofullm:s tillgöranden. När nu sä icke skett, kan jag ej annat än deröfver uttrycka min bedröfvelse, och då jag tillstyrker, att decharge måtte meddelas, föreslår jag derjemte, atf R. o. Ad. måtte lemna den opinionsyttring, att R. o. Ad., för sin del godkännande Fullmäktiges förvaltning, på sådan grund meddelar de' charge. Hr Mannerskantz: Jag hemställer, huruvida det må vara möjligt att, som den siste talaren önskat, R. o. Ad. skulle kunna godkänna Hrr Fullm:s förvaltning, annorlunda än på sätt Utsk. föreslagit. Då R. o. Ad. i en högst vigtig punkt nyss förklarat sitt ogillande öfver det sätt, hvarmed Fullmäktige uppfyllt sitt 5 11. 56 442 en 16 December. kall; så ser jag i sanning icke huru Ståndet straxt efteråt skall kunna säga sig hafva godkänt Fullmäktiges förvaltning, hvarföre jag tillstyrker, att decharge må lemnäs på sätt Ulsk. föreslagit, och i hvilket förslag intet förnärmande ligger. Hr Bildt: Jag kan ej medgifva, att i Utsk:s förslag till decharge finnes något felaktigt. Mig synes, att Hrr Fullmäktige kunna dermed vara belåtne. När man kort och godt uttrycker sig i sak och säger, att ingenting vidare är att åtgöra; så tycker jag att det är alldeles tillräckligt. Man talade visserligen i Ulsk. om alt använda några eljest brukliga fraser, men man tyckte, att dertill ej fans någon anledn., då skäl till anmärkmr mot Fullmäktiges förvaltning förekommit, såsom i fråga om silfverköpet, hvarföre man ansåg det vara nog att säga, det Fullmäktige från all ansvarighet frikännas. Frih. Raab:
Härifrån bör nu för universitet i Stockholm afdragas motsvarande löner och institutioner, hvilka redan här finnas eller Medicinska lärare 36,600 rdr. | af Bibliothekstjenster 9,000 » f af Amanuens-och Vaktmästarelöner 7,110 » 6 Professorers och 3 Adjunktslöner inom Filosofiska fakulteten 34,100 » (Naturvetenskap och Astronomi) Alla institutioner utom halfva Bibliotheket 37,748 » Summa 124,558 rdr. Återstår således, såsom minsta möjliga årliga utgifter för Stockholms universitet, 146,936, hvartill alltid måste komma några tusende rdrs pensionsstat. Således minst 150,000 rdrs årligt anslag. Troligen komma dock, såsom Hr Fåhraeus nyss sjelf medgaf, lönerna, i följd af de drygare lefnadskostnaderna i Stockholm, att höjas med 25 proc. Utgiften stiger då till omkring 200,000 rdr årligen. Icke kommer Svenska folket att deraf nedtyngas; men innan man besluter sig för en utgift, bör man väl vara förvissad om en vinst; och det är just detta jag betviflar här vara händelsen. Då således, enligt min förmening, ett nytt universitet här hvarken är af behofvet påkalladt eller till läget lämpligt; då det hvarken för studenterna sjelfva, ej heller ur vetenskaplig, politisk eller ekonomisk synpunkt vore nyttigt; och då R. St:r icke böra hos K. M:t anhålla om undersökning af ämnen, hvilka icke tarfva vidare utredning, anhåller jag om bifall till Utsk:ts afstyrkande Betänk. Hr Nordenfalk, Carl: Afven jag måste uttala mig mot det sätt, hvarpå Utsk:t affärdat en fråga af så omätlig vigt för Den 3 Januari. 15 vår nationella bildning, som den förev:de. Upptagen och återupptagen vid hvarje af de sednare riksdagarna, skall den icke länge kunna undanskjutas; den skall städse återkomma, till dess den vunnit det afseende dess vigt kräfver.
Uti ett lill Hedervärda Bonde-Ståndet afgifvet, till Lag-Utskottet remitteradt, memorial, som detta Utskott gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet till pröfning förehaft, har nu Riksdags-fullmäkligen Petter Mallsson från Wester-Norrlands län yrkat, alt stadgandet uti ifrågavarande Kongl. Bref måtte varda förändradt på ^ätt Lagsamt Allmänna Besvärsocb Ekonomi-Utskotten vid 1847 och 1848 årens riksdag föreslagit; men dä Utskotten, vid betraktande af den utgång frågan vid föregående riksmöten rönt, tyckt sig finna, att ett förslag af nämnda syftning icke af Rikets Ständer gillas, anse sig Utskotten deruti ega anledning att, med åberopande af de vid sisthållna riksdag utaf förenade Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten i ämnet anförde bär ofvan omförmälde skäl, vördsamt hemställa, alt Petter Mattssons motion ej må till någon vidare ålgård föranleda. Stockholm den 8 Juni 1854. Alik. till Exp.-Ulsk. ilen 8 Juni 18S4, kl. S e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändring i föreskrif terna rörande prestval. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling har Hedervärda BondeSlåndet öfverlemnal en af Riksdagsfullmäktigen yt aders Petterson från Jönköpings län väckt motion, af innehåll, att alla de personer, som till ledig presterlig befattning inom församling anmält sig såsom sökande och blifvit af vederbörande Konsistorium såsom behörige ansedde, må lörpligtas att prediko-prof i vanlig ordning aflägga, samt försam lith. till II. St. Erot. t SS 3 & lss/,. 7 Saini. 2 Afd. 1 Haft. 2 10 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.o 1. lingen berättigas alt derefter bland dem, som sådant prof fullgjort, utvälja den person, församlingen finner till den lediga sysslan mest passande.
Resolutionen på Allmogens besvär den 29 Nov. 1756, § 79, hvari Landshöfdingen ålägges förbjuda krono-betjeningen alt i någon måtto befatta sig med kyrkohemmans och lägenheters borlstädjande. — Att kyrkorna redan på 1600-talet och allt sedermera varit i utöfning af städsel-rätten till en del kyrkohemman vore utom allt tvifvel; men då, jemnlikt Kongl. Brefvet den 22 Maj 1819, den disposition, som tillkommit -efter provinsen Hallands förening med Sverige, vöre att anse för olaglig och icke borde ega bestånd, hyste Collegiuni den åsigt, att förhållandet vid nyssberörde tidpunkter icke kunde i förevarande fall tjena till rättesnöre, utan att måttstocken för frågans bedömande rätteligen borde hem tas - Siats-Utskoltcls Utlåtande, N:o 182. 17 las från del förhållande, som funnes hafva egt rum före och näst efter provinsens afträdande lill Sverige. Bland de skäl och bevis, som talade för Kronans rätt till kyrko - hemmanen, förekomme i första rummet 1569 års landebok, hvilken i afseende på åtskilliga af dessa hemman bestämdt innehölle, att ”dominium tillhörer Kongl. Majit,” men, så vidt kändt vore, icke rörande något enda hemman förmälde, att dominium skulle tillhöra kyrkan. Den af Rikets Ständer åberopade officiella afskrift utaf Konung Fredric ll:s i Danmark Bref af den 11 Augusti 1569 ådagalade, att landeboken blifvit på högvederbörlig befallning upprättad, och saknaden af underskrift förringade icke dess verkan, enär dylika handlingar för äldre tider vanligen ej vore underskrifne. Också hade landeboken blifvit vid åtskillige tillfällen åberopad och erkänd, icke allenast af Danske Konungar, utan ock af Svenska presterskapet och Svenska embets-myndigheter, hvarpå flera exempel af Collegium anförts.
Lika glada som de tiotusen under Xenophon vid åsynen af hafvet rusade bergklättrarne tillbaka till fartyget för att meddela Barents den vigtiga underrättelsen. Han gjorde nu allt för att komma förbi Novaja Semljas nordspets. Detta lyckades, och den 31/21 kom man med mycken svårighet till en hamn, belägen ungefär tid 76° n. br., men alla försök att härifrån segla öster ut voro förgäfves. Slutligen beslöt Barents den 4 sept/25 aug. att återvända till Holland. Nu var det dock för sent. Hamnen var spärrad af drifis, hvilken var i ständig rörelse, flere gånger pressade fartyget högt upp emellan isbitarne och slutligen helt och hållet krossade rodret. Man såg nu, att det blef nödvändigt att öfvervintra, hvarför nödiga vapen, husgerådssaker och lifsmedel fördes i land, och män utsändes för att undersöka den kringliggande nejden. Renspår syntes, och hvad vigtigare var, man upptäckte på stranden stora trädstammar med vidsittande rötter samt annan ved, som med hafsströmmarne drifvit till denna eljest alldeles skoglösa trakt. Drifveden hoplades i stora högar, för att den ej skulle blifva begrafven af snö under vintern. Man utsåg plats till ett hus och började släpa byggnadsvirke till stället. Öppningarna mellan drifisen blefvo den 25/15 sept. täckta med en 2 tums isskorpa, men den 5 okt./25 sept. skingrade sig isen åter något, hvilket dock ej gagnade de instängda, emedan deras fartyg nu var så högt uppskrufvadt på en grundis, att det ej kunde komma loss. Nästan dagligen jagade man björnar, hvilka voro mycket djerfva och stundom kommo om bord på fartyget. Den 15/5 okt. bortdref all is så långt man kunde se, men fartyget låg fortfarande orörligt, uppskrufvadt på sina grundisar. Kring dessa slöt sig isen åter, för att å nyo bryta upp på ett större eller mindre afstånd från stranden. Ännu den 4 mars/22 febr. såg man mycket öppet vatten från stranden, likaså den 16/6 mars, och den 18/8 i samma månad syntes hafvet åt ett håll fullkomligt isfritt.
Rioderfkaycl och Adeln för egen del, och wilie derjemte sine respcclive Med-Ständer wänliqen inbjuda, att till »Utväljande af den i 6i §. Riksdags-O döinge, föreskrisne Nämnd, utsätta nästkommande Mändag Len 20 Augusti, och ben nästföljande dagen, till öswerwäzanve och hejlm öfwer berörde Kongl. Majus Nådiga PrvUt tv^kA Lx protocollo ^ 6. SUverstol^s» Den »8 Aug. 57 Utdrag af Protokollet, hållet hos Bonde°Ständet, wid Urtima Riksdagen i Örebro, d. i8 Augusti 1810. S. D. ^)esiöl B'»de-Sondek, akt, i underdånig anledning af den i N.der nn rueddelle Kongl. Propositionen om Mal af en Efterträdare till S veriges Krona, och till fullgörande af Riksdags-Ordningens föreskrift, nästa Mändag, gscrom allmän omröstning, wäija Sexton Ledamöter till ten i 6i § förordnade Nämnd, pä det Tronföljare Wale:, med hvilket Ständer önskade möjligast skyndas »nätte, kunde följande dagen den si i denNe Mänad för sig gä; Likväl med willor, alt Respecnve Med-Ständer», hwilka genom en Deputation wördfamk och wänligen skulle inbjudas till fattande af enahanda b^siu , sig härutinnan förenade, Elt tux>rs Lx protocollo. Läbriel Östmann. Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protocoll, wid Urtima Riksdagen i Örebro den 4 Aug. iLio. S. D. Remitterades Till Srats - Utskottet: Kongl. Majus Nådiga Proposition angående Stars Werkeis tillstånd och behof; giswen Öreb,o Slott ben 26 Julis 18»o. Till Lag - Utskottet» Riksens Sränders Iustitiä Ombudsmans Riksdagsheräkttlst. - Till §8 Den 6 Äng.
Enär dispositionen af detta Slott, med den dertill hörande jord, blifvit af Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag, såsom ett bevis af deras underdåniga tillgifvenhet, till E. K. M., för Dess lifstid, upplåten, jemte det för byggnadernes underhåll å stat uppförda anslag, 2,000 R:dr årligen, i följd hvaraf, enligt hvad Rikets Ständer fått inhemta, förvaltningen af Rosersbergs Slott oell Kungsgård, i olikhet med hvad i afseende å de andra Lustslotten eger rum, varit och ännu är ställd under E. K. M:s eget Höga inseende, hafva Rikets Ständer funnit anslaget för Rosersbergs Kongl; Lustslott, 2,000 R:dr, böra hänföras till den Irsta afdelningen af denna Hufvud-Titels anslag och således vara, i afseende på förvaltningen, från revision fritaget. Andra afdelningen, hvilken Rikets Ständer ansett böra benämnas Kongl. Slottenj innefattar Anslagen för Drottningholms och Svartsjö Slottj 3oo ExpeditionsUtskottets Forsing till lind. Skrifvelset N.x 162. Gripsholms dito j Ulriksdals dito „ Haga Lustslott och Parkj samt Strömsholms Slott. Till denna afdelning komma äfven att hänföras anslagen för Stockholms Slottj jemte alla sådana hus och byggnader i hufvudstaden, som äro uteslutande afsatte för den Kongl. Hofhållningens behof och för hvilka underhållskostnaden nu utgår från 8:de Hufvud-Titeln, med tillägg af det ofvan omförmälda anslaget för brand väsendet, så snart närmare utredt blifvit, så väl hvilka af kronans byggnader inom hufvudstaden kunna anses vara ställde till E. K.
Men i stadsporten var honom Fatima till mötes och utgjöt en ström af klagomål öfver Miriam och hennes ondska, och en och hvar som såg Sindbad sade vid sig sjelf: "Arme Sindbad, kommer du nu hem till din onda qvinna!" Men Sindbad inträdde i sitt tarfliga hem och han sade: "Miriam, lofvad vare Profeten, jag har dig och barnen åter. Se, strängt har jag arbetat, mycket har jag icke vunnit, men dock nog för att icke behöfva se dig och barnen i uselhet. Låtom oss nu glömma sorgerna och vara glada". "Sindbad, o min herre, din maka är utskämd inför hela vår stad. Kan du lefva lycklig vid hennes sida och kan jag sjelf vara lugn? Ack, jag ville ju vara verldens perla för att vara god nog åt dig, och hvad är jag nu, ett orenadt kläde". "Miriam, Miriam, är jag dig icke nog, att du skall bry dig om en dåres prat, och dem som tro på en dåres ord. Kan du ej lefva lycklig det oaktadt, då du äger min kärlek?" "Sindbad, du min herre och min make, min sol och mitt allt, hos dig är ljus och fröjd. Allt annat försvinner inför dig. Lofvad vare Allah och Profeten, jag har dig åter och hvarje sorg är nu som strömolnet der i fjerran". Tre som flyttade till Sverge. Hvem var då "stora Bremer?" Ja, så mycket jag vet om henne, skall jag berätta. Jag såg henne, när jag var liten och följde med stora syster, som gick i pension. Gamla fröken de la Walle hade lemnat skolrummet för att emottaga en visit, och större delen af eleverna hade emellertid sprungit opp på det just invid belägna Wuoriberget. Det var nemligen i Åbo, och på den tiden ingenting ovanligt, att pensionslärarinnorna skötte sina visiter och eleverna sina nöjen, under skoltimmarna. Men denna gång utföll nöjet litet på tok; sålunda nemligen, att när den vilda skaran af små flickor skuttade utför bergets brant, föll en och stötte sin näsa.
M:s uppmärksamhet blifvit fästad å det förhållande, att, under det de af Rikets sednast församlade Ständer a flatna underdåniga skrifvelse!’, angående de serskilda hufvudtitlarne, i allmänhet och i ett sammanhang upptoge samtliga å hvarje hufvudtitel uppförda anslagsummor, såsom beviljade att utgå intill ”nästa” eller ”nästvidtagande stats reglering,’' vissa bland dessa summor, hörande till sjette, sjunde, åttonde och nionde hufvudtitlarne och uppgående till ett sammanräknadt belopp af 76,379 r:dr 28 sk. 8 rst., likväl uti samma skrifvelser serskildt omförmäldes, såsom anvisade ”till nästa riksdag,” ett uttryck, som jemväl funnes begagnadt å den af Rikets Ständer öfverlemnade riksstaten, hvilken hade till öfverskrift: ”Rikets Ständers riksstat för år 1845 och följande åren intill nästa riksdag,” under det likväl samma stat uti den åtföljande skrifvelsen benämdes: ”riksstaten för åren 1845, 1846 och 1847.” Då det öfveraisstämde med grundlagens anda och tydligen uttryckta mening, likasom det utgjorde dt vilkor för statsförvaltningens behöriga gång, alt en fastställd statsreglering måste lorlfare att gälla, intill dess en ny varder al Rikets Ständer beslutad, hade vid betraktande af tiden för Rikets Ständers nuvarande sammanträde, hvilken icke medgifvit ny statsreglerings uppgörande före början af innevarande år, någon tvekan ej heller kunnat hos E. K. M. uppstå om sednast fastställda riksstats tillämpande i dess allmänlighct jemväl för delta år, helst ordalagen i de ai Rikets Ständer om hvarje hufvudtitel serskildt aflåtna underdåniga skrifvelse!- sådant bestämdt antydde; meu enär, oaktadt i närvarande tall uttrycken ”till licibtu. Expeditions-Utskottets Förslag till and. Skrifvelse, N.-o 64.