Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5 I 34 Sedan Advokat-Fiskalen tillkännagifvit, att, med afseende å de dagar, å hvilka berörda fyra lån äfvensom en del af öfriga lånen, enligt omförmälda af Ola Månsson företedda skrift, skulle blifvit beviljade, förevarande mål komme att omfatta Ola Månsons tjenstgöring såsom Direktör i Länekontoret sistlidne år, ej blott, såsom Advokat-Fiskalen förut trott sig kunna antaga, under månaderna April till och med Juli, utan äfven under Mars och Augusti månader, äfvensom att, med ledning afen utaf Ola Månsson till Advokat-Fiskalen aflemnad uppgift å de Direktionens sammanträden, vid hvilka Ola Månsson icke närvarit, Ola Månsson skulle deltagit i pröfningen af alla de lån, hvilka, enligt i målet företedda handlingar, blifvit af Länekontoret beviljade den 31 Mars, den 14, 16, 22, 23 och 24 April, den 6, 8 och 12 Maj, den 16 Juni och den 17 Juli, i afseende å hvilket förhållande Ola Månsson, för sin del, endast hänfört sig till den nyssnämnde uppgiften, så och med erinran, det Ola Månsson förklarat sig genom det lånsökande lemnade biträde endast hafva räckt en hjelpsam hand åt lånbehöfvande i Ola Månssons hemort, tillsporde Advokat-Fiskalen med anledning häraf Ola Månsson, huru vidsträckt han ansåg sin hemort vara. Härtill svarade Ola Månsson, att han med sin hemort afsåg de Härader, för hvilka han vid riksmöten varit fullmäktig, samt att af de lånsökande, hvilka Ola Månsson tillbandagått, de fleste varit boende i Ingelstads och Jerrestads härader, samt en del i Herrestads härad, men några äfven i Albo och Färs härader, genom hvilket sistnämnde härad Ola Månsson färdats på sina resor emellan Gårdlösa och Malmö.
Efter att hafva i förväg yttrat denna min öfvertygele, i så väsendtlig del sloljagtig med de värde Ledamöters, sorn talat i detta ämne, och som yrka återremiss, får jag utbedja mig Högloflige Ridderskapets och Adelns Dm af April. benägna tålamod, till utvecklande af mina skäl och till närmare bestämmande af det begrepp, Sorn jag,' efter min åsigt, fastar vid denna återremiss. Jag anser den innebära en rätr, som man söker att tillerkänna Rikets Ständer, att pröfva sjelfva CortstituriOns Utskottets beslut, och derigenom leda till mera omfattande följder än infordrandet af några Handlingar och offentliggörandet af en artmärkning, den Constitutions Utskottet förklarat sig icke kunna upptaga} och jag styrkes uti denna förmodan ej allenast äf den påstådde tydliga och bokStafliga slutsätt*, man söker dråga af 2:dra Morn. io? §. Regerings-Formen:; äter upprepad i 29 §. Riksdags-Ordnirtgen: Men icke af Riksrm Stånder af porat förr dn (TdnstitutinnsUtskottet deröfver blifvit hör dt; utan ock af det nödvändiga Resultat en åtsfremiSs 1 allmänhet bör äga Skall i detta fall Constifutions-Utskottet jemforas med ändra Utskott, och således behandlingssättet, i Gfundlagarrte föteSkrif/it får dessa Utskotts Betinkanden, i all deras vidd tillämpas pä Constitutions-Utskotrct, så innebär återfemiss rättighet, att först anmärka och sedan ått ändra hvad föreslagit är3 och denna rättighet kan jäg icke tillerkänna Rikets Ständer', åtminstone efter mitt begrepp om Grundlagarne, i afseende pä ett sådartt Constitutions-Utskottets Betänkande, hvarom nu fråga är. Jag har redan sagt att Constitutions-UtIkottet enligt 107 §. Regerings-Formen, om det Den s? April, 4x7 det vid granskningen af Stats-Rådefs Protocoller finner, att någon Stats-Råds-Ledamot icke i sina Rådslag iakttagit
Man har förbisett skillnaden imellan den renlärighet, som i embetsutöfning skall af religionsläraren iakttagas, och den anhängighet till den rena evangeliska läran, utan hvilken man ej kan erkännas för medlem af vår kyrka. Man har icke undersökt, huru en tryckfrihet, sådan den hos oss finnes, vore möjlig utan denna skillnad; och under det man nödgats erkänna, att ett i tryck utgifvet arbete vore inför Tryckfrihetslagen ostrafiligt, har man föreställt sig, att dess författare kunde vara straffbar för detta samma arbetes innehåll. I stället att erkänna tryckfrihetens enhet, sådan den är stadgad, eller gemensam för alla, har man företagit sig att förvandla det renläriga vetandet i Christendomen tili en enda kyrkodisciplin, efter hvilken man trott sig kunna lämpa tryckfriheten, så vidt den finge af kyrkans män utöfvas. Hvad som skulle vara vunnet för kyrkan, i fall sådan mening vore den, som Tryckfrihetslagen stadgar, eller som kunde dermed förenas, har jag icke kunnat inse; ty jag fattar ej, hvilken mindre skadlig verkan ett af tryck utgifvet arbete, som för trosläran vöre skadligt, skulle åstadkomma derföre, att dess författare icke vore en religionslärare; och det är mig lika litet begripligt, hvad större skada för kyrkan en prest skulle vålla derigenom, att han vore känd såsom författare till ett dylikt arbete, än om han i allt läll icke dolde, att han hyste samma tankar, som man i detta arbete läste. Nu förhåller det sig likväl så, att om skriften, söm hålles för skadlig och möjligen så är, dock icke är straffbar enligt Tryckfrihetsförordningen, densamma;, ej heller kan innehålla annan irrlärighet, än som för alla är lika strafflös, d. v. s. sådan, som, ehuru möjligen stridande mot satser i våra bekännelseböcker, likväl icke strider emot den i sjelfva dessa böcker antagna enda lärogrund, det heliga Ordet, och till hvilken irrlärighet följaktligen religionsläraren lika ostraffligen som någon annan kan göra sig skyldig, endast det icke sker i utöfningen af hans tjenst.
2854x6) [1013] Endast genom att använda Tandläkare C. O. Koehs 1 Flor i Ii ne erhållas vackra och friska tänder. I Erkändt såsom hittills det bästa medel till föiskönande och bevarande af tänderna och tandköttet. Pris 1 krona. VA Till landsorten mot efterkraf. I Henric Carlsons Bokhandel, OBS. nonsen! Linköping. Var god klipp ur an[1702] I VÄRDA HA DÄRNÄST SYNTS OSS SVAREN Å FRÅGORNA X I I I OCH X I V AF RESP. SIGNATURERNA OCH » Bissan ». Percy F. I M &amp; C:o » Väfvan » REDAKTIONEN. Stockholm, (AF SAMTLIGA TILL REDAKTIONEN INSÄNDA FRÅGOR, AFSEDDA ATT INFÖRAS Å VÅR VANLIGA AFDELNING FÖR » FRÅ- GOR OCH SVAR », UTVÄLJA VI TILL DET FÖRSTA NUMRET I HVARJE MÅNAD * tre, HVILKA VI NUMRERA I SÄRSKILD FÖLJD MED ROMERSKA SIFFROR. För det bästa och mest uttömmande svaret Å NÅGON AF DESSA TRE FRÅ- GOR, HVILKET INSÄNDES inom 3 veckor efter det resp. numrets datum, UTBETALAS FÖR HVARJE GÅNG ett pris af tio C H I N A THEER. Congou. PRIS PR KILO Finest Mor mg Kungchow Oonfa Moning _ _ Kaisow n:r 1 Kaisow n:r 2 Kaisow n:r 3 Congou 7: 70 6: 20 5: 25 __ kronor, Finest Souchong Lapseng Souchong Souchong n:r 1 Souchong n:r 2 PRIS PR KILO Finest Blom Pekoe 16: 50 Blom Pekoe n:r 1 9: 70 Blom Pekoe n:r 2 7: 30 Finest Scented Orange Pekoe 7: 80 Hyson (grönt) 6: Seented Orange Pekoe 6: Oolong 5: INDISKA Souchong.
Nå huru i helvete vill du vara deras bulvan ändå? SEGERSTEDT. För att få deras intressen större med tiden. BARON. Du är en fantast. SEGERSTEDT. Hvarför inte. Det fins flere fantaster än jag. BARON. Men det är ingen lönande affär, du! Och affär ska det vara nu för tiden för att gå. Det fins ingenting annat än affärer i vår tid – ingenting! SEGERSTEDT. (tankfull) Jo, det fins ..! (med tonvikt) Det fins hopp om en stor affär till allas bästa! BARON. (hvisslar) Fantast! – Men en dålig fennoman är du i alla fall, – en mycket dålig! SEGERSTEDT. Vi är öfverens i många stycken, mina valmän och jag. Vänta till landtdagen bara ..! BARON. Där får du ovett både af vänner och fiender. SEGERSTEDT. Det kan jag stå ut med. Men med generalen står jag inte länge ut mera. BARON. (skrattar) SEGERSTEDT. Hvad har han emot mig? BARON. Alt! Han har ingenting för dig. SEGERSTEDT. Men det har jag inte förtjänt. BARON. Förtjänt! Hvem lönas väl efter förtjänst? Det är för barnsligt att pretendera sådant. Nej, farbror tål dig rakt inte, det är saken. SEGERSTEDT. Och hvarför inte? BARON. Det blir en för lång förklaring på fastande mage. SEGERSTEDT. Säg den kort! BARON. Gubben är Petersburgare, ser du. Han är misstänksam redan af naturen, och lifvet där i regeringskretsarna lägger hyende under lasten. Han tror inte mänskorna om bara godt, han. Du skulle hört honom tala om kvinnan. Jag är en idealist, en romantisk trubadur i brädd med honom. Nej, han tror helt enkelt att du intrigerar. SEGERSTEDT. Han är rubbad! BARON. Åh – nej! Han är förbannadt klok, tvärsom! SEGERSTEDT. Men jag kan ingenting göra för att öfvertyga honom ... BARON. Jo, du kan göra ett slut på detta här. SEGERSTEDT. Huru då?
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på Småländska jordbrukarnes tunga roteringshörda; jag säger tunga roteringshörda, ty de rotar, som höra lill Kronobergsoch Jönköpings Regementen äro beräknade efter endast ma nial till hvarje hel Soldat, då däremot andra provinser i Riket räkna 2 till och med 2J mantal till knektehållet. En rote i Småland hetalar i ett för allt om året, då Soldaten lager penningar, 66 R:dr 32 sk.; dertill kommer 212 Den 8 December e. m. nuvarande passevolaneen 8 R:dr oelt beklädnadsafgiften l\ R:dr 3a sk., tillsammans 79 R:dr iösk. B:co, som mantal årligen betalar, eller 52 R:dr 42 s^- 8 rst* för hvarje mantal; då i andra fertila Län ej betalas af hvarje helt hemman öfver 3q R:dr 3a sk., hvilket missförhållande blir så mycket större, då det eftersinnas, att Småländska jorden i allmänhet ej afkastar mycket; och att verklig anledning till klaganfinnes för rotehållarne inom Jönköpings Län, därom torde tillräckligen vittna Konungens Befallningshafvandes i nämnde Län underdåniga berättelse om förloppet af extra rotejemnknings-förrättningarne år 1826, hvaruti det bland annat heter: ”Jönköpings ”Län består af 3,8p4 hemman, men på de ”fleste gifva åkrarne mera slö än strid säd, ”och ängarne mindre gräs än ljung och ”lingonris. Och vida sträckor äro der alldeles ofruktbara, vittnande med en sorglig ”yla om en död natur. Sällan vet landt”mannen i många af dessa bygder af annat ”än svaga skördar; också är det endast gedom tarflighet och en särdeles omtanka ”han hittills kunnat utgöra sina bidrag till ”Staten; varandes bland dessa, det ställ”diga knektehållet tyngst” &c. &c.
69 eller presterskap, Liefve häraf en följd, att hemmanets innehafvare försattes i enahanda förhållande med hvarje annan arrendator af enskild egendom, hvadan äfven bemälde innehafvare och hans arfvingar gingo i mistning af de genom ofvanåberopade Kongl. Bref af den 26 April 1826 dem tillförsäkrade förmoner, dels af options-rätt vid hemmanets utarrendering, dels af arrende-afgiftens begränsning inom visst stadgadt maximi-belopp. På dessa skäl skulle Utskottet för sin del anse den i förevarande afseende mellan Kronan samt Halländska kyrkorna och presierskapet uppkomne tvistefråga lämpligast kunna och böra afgöras genom en sådan på billighet grundad frivillig öfverenskommelse parterne emellan, hvarigenom ej mindre för hemmans-äboerne och arrendatorerne bereddes en utväg att till samma hemman förvärfva jordegandeoch disjjösitions-rätt, än ock kyrkorna och presierskapet försäkrades om framtida oqvaldt åtnjutande af de räntor, hvilka de af ålder utaf hemmanen uppburit. För tillväga bringande af en dylik öfverenskommelse erfordras dock, efter Utskottets tanka, upphäfvande af sä väl Kongl. Brefvet den 22 Maj 1819, som ock af de öfriga sedermera i administrativ väg utfärdade Kongl. Författningar och Resolutioner, hvarigenom dels städsel-rätten till Halländska kyrkohemmanen blifvit kyrkonia och presierskapet tillagd, dels serskilde föreskrifter meddelats angående dessa hemmans utarrendering. Deremot synes någon rubbning af kyrkornas och presterskapets jordegandepeli disposflions-rätt till sådana hemman icke böra ifrågakomma, så framt kyrkorna och presierskapet kunna medelst donations-bref elier annan, före år 1819 utfärdad, lagligt vitsord egande, handling en dylik lätt behörigen styrka.
— Deraf äro utbetalde: under år 1863 R:dr 4,565,000: — » 1864 Januari månad Februari Mars April Maj Juni Juli Augusti September » » )) )) )) )) )) 1865 » » Utbetalda summor utaf anslagen till sta tens jernvägsbyggnader. — 88 - Anslag till väganläggnin - gar och vägförb ättringar ■ Den från Rikets Ständers Bank under åren 1863 och 1864 med 335,000 R;dr levererade behållna räntevinsten å statslånefonden har från Riksgälds-kontoret, för arbetena å nordvestra stambanan mellan Arvika och Norska gränsen, under år 1864 blifvit utbetald. Under innevarande år hafva ytterligare från Rikets Ständers Bank af samma medel blifvit aflemnade 35,000 R:dr, som för nyssnämnde ändamål äro vidare tillgänglige. Till utgående af den för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar vid sednaste riksdag till Kongl. Maj:ts nådiga disposition ställda summa af 450,000 R:dr hade, enligt hvad af 1864 års revisionsberättelse, sid. 83 och 84, inhemtas, Kongl. Majit för 13 särskilda uti åberopade berättelse uppgifna väganläggningsoch vägförbättringsföretag beviljat tillsammans
Detta Folket, hvars rättigheter och snart sagt till - 34 Den i September J. m. varelse kanske länge varit betraktade sned liknöjdhet, upplefde en stor föiäudring under Landshöfdingen Friherre GA.Koskulls styrelse, hvilken sjelf både vinteroch sommartiden, besökte Luleå Lappmark och stadgade åtskilige der dittills okände eller förgätne ord* ningar, af hvilka omsorger dessa Fjällboer med så mycket mera skäl tacksamt bevara minnet, som hvad han började icke eller nu lämnas utan uppmärksamhet. Med det företräde jag härigenom lämnat transporten med Renar framför den med Oxar Och Hästar, har jag ingalunda velat säga , att den transport sorn skall vgrunda en verklig Bergslagsinrättning för framtiden skulle injlränka sig till denna utvägen; jag har blott velat härigenom framställa möjligheten att småningom framskrida med Landets bebyggande och befolkande, utan att under tiden vara hindrad från Malmens nedskaffande och Bergslagsrörelsens början. Afven sedan dessa Nybyggen kommit till stånd, på Linien melian Malmberget och Lastageplatsen vid Stora Luleå Eif, där en etablerad väg mäste anläggas, kunna dessa Lappman fortfara att varé till väsendtelig nytta , om de ej onödigtvis undandrifvas allt för långt; de vistas i alla fall, hela sommaren vid Norrska HLfskusten och beta sedan sina Renar i Fjällen , tills de om vintern återkomma i Svenska skogslandet på trakter, der Renmåssan växer. Att Masugnsiägcnheter finnas åt Gellivare Den i September f. m. 25 sidan, tyckes ej nu vara bestridt; och än mindre skall det låta bestrida sig sedan den undersökning förevarit, hvilken Utskottens Betänkande afse . Om möjligheten att slutligen ifiån Lastageplatsen vid Stora Luleå Elf, det vare sig med Qvickjocks eller Gellivare Jernmalm, fördelaktigt och i stort kunna fortsätta transporten tiil hafvet, därom tyckes man ock redan nu vara ense, och kan det äfven med så mycket mera skäl, sorn detta, härstädes af Forssar så litet besvärade vattendrag, utan tvifvel lärer kunna anses för det största i hela vårt Land.
KARL. Hvem har sagt, att jag gjort det? LARSSON. Jo, Gustaf kan tala om det han; mins du den qvälln, då han kom och helsade på dig? Det var ett vackert lif ni förde! I stället för att sitta och läsa, så hade du en hop studenter hos dig, som drucko punsch och skrålade som på den värsta krog. AGDA (sakta till KARL). Säg, att det inte är sant, och jag tror dig. KARL. Det är sant, att vi sjöngo och drucko några glas, men deri finner jag intet ondt, helst då man AGDA. O, min Gud! FRU LARSSON. Jo, det är snygt det! Att sitta och sjunga och dricka punsch i stället för att läsa! Kunde man tänka sig, att du skulle lefva på det viset? Och så skäms han inte att tillstå OTTO. Hvad fan är det värdt att väsnas så för några glas punsch? Inte satt han väl hela dan och bara drack heller! Äh, ni skulle ha sett, hur det gick till, då jag var på Karlberg! LARSSON. Tyst, Otto! Och så lär du inte gå i kyrkan, och så förnekar du Frälsaren och Bibeln, ja! sjelfva Gud! KARL. Det är inte sant, min far. Jag förnekar, inte Gud. LARSSON. Men du har ju ingen religion. Hur vet ni det? LARSSON. Herre Gud! Du går ju aldrig i Guds hus och läser aldrig ett Guds ord, och den, som inte gör det, han har ingen religion. KARL. Min Gud bor inte i stenhus, uppförda af menniskohänder. LARSSON. Men hvad heter din religion? Du hör väl till någon sekt åtminstone? KARL. Jag bekänner mig till kärlekens och sanningens religion. LARSSON. Den religionen har jag aldrig hört talas om. Och du tänker bli prest? KARL. Nej, min far, jag har nu slagit det ur hågen. FRU LARSSON. Se så der ja! Och jag, som nu väntat i så många år på att få höra dig predika! Det var verkligen den enda glädje, jag hade väntat mig af dig. Ack, du gör din mor bara sorg! KARL.
Enligt hvad protokollet för förstnämnde dag gifver vid handen, förklarade de fleste bland Fullmäktige sig lika litet vilja på förhand meddela något bestämdt förklarande i afseende på räntefot som i fråga om de öfriga lånevilkoren, utan ansågo sig böra uppskjuta sina beslut derom till dess de erhållna anbuden förekomme till slutlig pröfning; och borde alltså, enligt pluralitetens åsigt, ofvanberörde kungörelse endast innefatta en i allmänna ordalag meddelad underrättelse om lånets upptagning och belopp samt tillfället till anbud å detsammas anskaffande. Ehuru, enligt hvad Fullmäktige i sin berättelse anfört, åtskilliga tid efter annan gjorda förfrågningar och framställningar i afseende på sättet och vilkoren för lånets anskaffande eller öfvertagande gifvit Fullmäktige anledning förmoda, att flera anbud å detta lån skulle inom den sålunda kungjorda tiden vara att förvänta, hade vid dess utgång likväl endast två bestämda anbud inkommit. Det ena af dessa anbud, ingifvet å Stockholms Enskilda Banks vägnar, innehöll, att då, i anseende till den dåvarande mindre Angående Fullmäktiges åtgöranden för anskaffande af nödiga medel till jernrägsbyggnadernas fortsättande. 56 fördelaktiga penningeställningeu. det torde inträffa, att något för landet förmånligt låneanbud å de ifrågaställda 35 millionerna icke erhöiles, Banken ville erbjuda minst fem, högst sex millioner Riksdaler mot i öfrigt enahanda vilkor, som stadgades i 1861 års lånekontrakt (4^-procents-obligationer till 91 procent), endast med den skillnad, att Banken åtog sig att hafva, levererat beloppet inom sex månader från den dag Fullmäktige tillkännagåfvo, att obligationerna för lånet funnes i Riksgälds-kontoret att tillgå, hvarjemte Banken, under tillkännagifvande, att detta erbjudande icke blifvit framställdt för att konkurrera med långifvare, hvilka möjligen vore i tillfälle att göra hela lånet till föremål för sin uppmärksamhet, förklarade, att anbudet vore för Banken förbindande under 8 dagar samt att, om det ledde till afslutande af kontrakt, Banken ville bemöda sig att gå i författning om ytterligare medels anskaffande.
Året om råder i och omkring Hemmet eii rörelse soni i en bikiipa. På gatan skrainla Bagagevagnar från tidigt på morgonen till sent pk natten, aflieintaiide eller afläinilaiide resande dainers koffertar. Isoch proviantvagnar liålla iitianför och leverera varor ned i kallarvaniiigen. Stadsbild ila till och ifrin ined telegram och paketer. Brefbärnren bringar G-S gånger om dageii stora packor af bref och tidningar och töninier breflkdan iitaiif ör hotellet s port. I inedeltal bebos Heininet af 75 @ ter - en ständigt skiftande skara, - och af 30 einployds och tjänare. Restaurationen, ined särskild i n g h g, ar tillgänglig för livilket ' frtintiininer soin helst, iitaii att någon söker koinina iiiiderfiiiid med oin man # r protestant, katolik, israelit eller liediiing. Dagligen serveras liär friikost inellan Id. taga lunclien mellan 12-2 och efter sliitadt dagsverke spisas Iiar mellan ' 12 6-l / 2 8 niiddag af vid pass 300 kvinliga arbetsmyror. Innan porten öppnas på gifvet klockslag råder alltid stor trängsel vid ingången, i förstugan och i viintriinimet - en hygglig, tålig svärm, ehuru mycket trött och liiiiigrig. Den dubbla matsalen är rikligt iipplyst af gas och elektriska lampor. Stora ocli små bord lro placerade på mosaikgolfvet och ' inoni ett par minuter har första bordlaget p % 75 persoiier satt sig och serveras af ett tjog tjänsteandar ' i Iivita förkläden ocli hvita, spetsprydda mössor. I köket härskar en » chef * af det manliga släktet, kommenderande en Iiel liar af hjglpredor af alla nationaliteter, svenskor ej undantagna. Serveringen är siirdeles fin och maten är mönstergill s % väl till kvalitet som kvantitet.
tas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till Tant Cordula hade äfven ärft en byrå, men den En gång föreslog jag verkligen tant Ursula och vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och var i rococo, svängd och rundad efter cirkel som tant Cordula att flytta herden och herdinnan tillutbredda spridning tillkännagifvandet därigenom hon själf, på den hade hon ställt herdinnans lilla sammans på samma byrå, men tant Ursula och Redaktionen af Idun. herde. Han fick äfven en spegel bakom sig — Cordula brydde sig ej en gång om att svara, de erhåller. en spegel med smal guldram, maken till tant, sågo endast på mig, och det fanns ett stort » nej » Ursulas. — Den lilla herden hade ingen bredvid i deras långa, raka munnar. sig. — Tant Cordula hade väl tyckt, att han som Så stod den lilla herdinnan alltjämt med framkarl godt kunde stå ensam och ensam blef han. sträckt hals, som när man lyssnar efter någon, Innehållsförteckning. Det var en vacker gosse, danad af det fina, väntar på någon, och såg in i vinkelspegeln på bräckliga, sachsiska porslinet som den lilla herdinherden med en outtalad fråga i blåsippeögonen. Våra ministerfruar. (Med porträtt af grefvtiman nan, lätt och sirligt gjord som hon; de vora ju Den skära rosen, hon höll i handen, fick hon alAnna Douglas, f. Ehrensvärd, friherrinnan Hulda Akerhielm, f. Nyström, fru Hilda Wikblad, f. Norden, f r u Hedrig gifva honom, och kyssen, hon räckte honom också ett par, ' fastän tant Ursula och Cordula lena Gilljam f. Forssberg). — Skaldens gamla lampa; poem placerat dem på hvar sin byrå. Han var röd och med spetsade, röda läppar, kom han aldrig och af Chicot. — Kvinnornas utställning. — Middagar i sociehvit som en flicka, nästan för vacker och skär tog. Han stod kvar på sin byrå och såg endast teten; af .Ave. — Fashionabla bröllop.
Då presterskapets privilegier äro af frågan beroende, får man visserligen på intet sätt träda dem för nära, men deraf följer åter ingalunda att större del af frågan än som inbegripes under dessa privilegier, icke får afgöras i förstärkt StatsUtsk. Enl. min åsigt hade StatsUtsk. bordt föreslå voter:spropos:n öfver endast de räntor, hvilka icke skyddas af presterskapets privilegier, och örn StatsUtsk. så förfarit hade PresteShs privilegier icke blifvit förnärmade och frågan uti allt, hvad den icke rörer dessa previlegier, erhållit den behandling, (»9 § Reg.F. föreskrifver, hvarföre jag nödgas vördsammast anhålla om återremiss af denna voter:spropos. Hr Sandströmer: Hr Printzensköld har uti sitt sednare anförande förmodat, alt jag förbisett frågans beskaffenhet att vara beroende af K. M:s nåd. sanction, och den värde talaren har af denna omständighet dragit den slutsats att någon votering i förstärkt StatsUtsk. icke bör äga rum. Härvid anhåller jag, alt få erinra, att jag ingalunda förbisett detta förhållande, men jag har icke ansett något yttrande härom behöfligt, emedan om Ständerne fatta hufvudsaklig! beslut i frågan, det sedermera skulle ankomma på K. M. att deråt gifva Sin sanktion eller icke. Gr. Lagerbjelke har fullständigt åda - 380 Den Ti Seplember f. m. galagt, alt frågan är af den beskaffenhet, att om densamma bör voteras i förstärkt StatsUtsk., hvarföre jag anser mig icke betiöfva yttra något vidare derom. I afseende pä en här gjord anmärkn. alt ensamt den omständigheten, att StatsUtsk. behandlat frågan, ej kan föranleda till votering, vill jag hafva erinrat, att hvarken jag eller, så vidt jag hört, någon annan framkastat ett dylikt argument, och således saknar detsamma all tillämpning uti denna fråga. Jag har yrkat och yrkar fortfarande att votering skall äga rum derföre, att frågan är en statsregleringsfräga men icke derföre, att hon blifvit handlagd af StatsUtsk. Hr von Hartmansdorff: