Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammar-Rättens på tiden utdragne Revision af Kongi-Directionens Räkenskaper och till Den 8 Mars. 339 till slutligt afgörande ännu ej bragte oftanämnde anmärkningar, har varit ett Föremål för var underdåniga hemställan till Kong!. Maj:t, hvaruti vi anhållit om Nådig befallning till Kongl. Kammar-Rätten, att så Väl med görlig skyndsam* het afgöra anmärkningarrtä, Söm ätt hädanefter icke fördröja gransknihgen af Köngl. Directionens Räkfenskäpér. Vid öfvervägande af den uppgifna OéneralCalculen bfvfer Kongl. Allmänna Magasins Directionéns tillstånd för åt18 lo* håfve vi fUtinit den till stimtaorna tagne, så väl af HufVUd-Baken Öfver doniar,ta medlen, sorn den ändra HufvudBoken för spannmål, proviant och effecter, vara alldeles dermed enligmen som i grund af decelia calcul en förlust Uppkommer af Ihd a8,868. 5. Men deremot Hufvud ^ Boken öfver Spannmål, proviant m. m. en vinst på Spannmålen af - R:d 11,658. 55. 7j‘s Och på Brännvins-försäljningen i Kager källarne - 21,397. 18. 8. 33.056. 6. 3V. hvaraf går förlust å proviant JLa gret - 1,997- 33- i«- Så blifver vinsten för år 1810, R:d31,058. 30. 5T*B, Denna vinst, jemte ofvanskrifne förlust, uppkommer genom de i Hufvud-Roken för Contant# - Den 8 Mars’. tante Medlen afskrifne aflöningar och förluster; och som i följd nf denna Bokföring, ingen säker reda kan vinnas utan en sådan General-Calcul, sorn vid Magäzins-Inrättningen synes genom en enda redig Hufvudbok kunna ernås, och hvilken sålunda kan för Riksens Högled.
Den helgd och vördnad , h vari Majestätet alltid bör hållas. Det lärer väl vara utom allt tvifvel, att, der denna störes, der äfventyra!’ också samhället en del af sitt sjelfbestånd. Brottet är således groft, straffet måste motsvara det. Och huru kan man väl då utsätta a:ne års fästning för denna förbrytelse. I 60 Capillet 4 §• Missgernings-Balken finnas åtskillig® straff, ända till högsta kroppsplikt, utsatte för den, som ljuger lönnliga å enskild person, och jag frågar, i hvad sammanhang kommer väl Lagen, och huru söker man bevara Majestätets helgd, när man för måhända förbrytelse emot detta vill bestämma 2 års fästning, hvilken efter Lagens egen bokstaf är en vida lindrigare art af bestraffningar än kroppsplikt i allmänhet. Den ringaste förolämpning emot Konungens person måste, så vidt jag förmår fatta, inför Lagen anses svårare än den grofsta emot enskild man, och således äfven alltid hårdare straffas, hvilket dock vid beslutets fattande synes vara förbised t; 3:o Den latitud, sorn emellan de föreslagne straffen är lemnad. 2:ne års fästning och lifvets förlust äro gränspunkterne. Ingenstädes uti Lagen är en så vidsträckt pröfningsrätt Domaren gifven, sorn den här föreslagne, och månne det kan vara för Samhället gagneligt att upplåta dea. Jag tror det icke! 4:o Saknaden af ett i bestämda ordalag uttryckt begrepp om ifrågavarande brotts beskaffenhet. Då fråga såsom i förevarande fall uppstår om en Lag-förbättring, tyckes det i första rummet vara nödigt, att i. klara ord utmärka handlingen, sora skall anses utgöra brottet; att så ej här skett, behöfver jag ej erinra, ty Betänkandet med sitt förslag upplyser derom. Mer än i andra fall tyckes en sådan utmärkelse här hafva varit på sitt ställe, så framt man ej vill gifva hvarje medborgare till pris åt Lagens hela stränghet.
Hr Oxehufvud: Den siste värde talaren yttrade, att han icke ämnade höja sin röst för att gifva anledning till strid och oenighet. Jag vet då icke hvarföre han i denna fråga yttrat sig; ty mig Den 1 December e. m. 113 ty mig synes det att sådant icke kan medföra annat resultat, iin att förnya det eviga käbblet om frågan öster eller vester om Sigtuna-fjärden. Jag anser det nu icke vara rätta tiden att härom orda, utan torde frågan nu öfverlemnas till StatsUtskit, och, när den derifrån återkommer, blir nog tillfälle att vidare undersöka densamma. Motionen, jemte yttranderne, remitterades till StatsUtskrt, Uplästes en af Hr Leijonancker, Predrik Wilhelm Erik Carl, inlemnad motion af följande innehåll: Vigten af offentliggjorda kartor öfver ett lands delar, såväl för Statsförvaltningens alla grenar, för vetenskapens forskningar, för alla ekonomiska företag, såväl de större, som af Staten utföras, som de mindre, hvilka den enskilda omtankan besörjer i jordbruk, skogsoch bergsväsende m. m., är så klar och öfverfygande, att den icke tarfvar bevis. Genom Topografiska korpsens försorg hafva hittills kartor öfver sju af Rikets län blifvit utgifna. Men många återstå ännu, och bland dessa äro några redan färdiga i ritning, men kunna, med nu anslagna medel, icke på lång tid graveras och utgifva®. Likaledes äro af den af Topografiska korpsen uprättade militärkartan, så kallad,emedan den ursprungligen var afsedd till militär-behof och att hållas hemlig, men sedan 1857 tillåten att utgifvas och dérigenom göras allmänneligen nyttig, — af denna karta ligga icke mindre än 16 blad, i dubbelt så stor skala som läns-kartorna, färdiga i arkiv, men kunna likaledes icke, med den nu till karteverket anslagna ringa summa, någonsin hinna utgifvas.
Anmäldes och bordlädes: Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Utlåt. N:o 21, i anledn. af dels återremiss i vissa delar, dels liiksSt:ns skiljaktiga beslut i andra delar af Utsk:ts Betänk. N:o 7, innefattande yttrande ej mindre öfver K. M:t.s Nåd. Propos. om förnyad författning rörande utskrifningssättet och inrättningen af allmänna bevärings-manskapet, än ock öfver enskilda motioner i samma ämne; samt BankoUtsk:ts Mera. N:o 33, i anledn. af RiksStrns skiljaktiga beslut i frågan om användande af uplupen odisponerad Bankovinst. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifva. att som det icke återstode något mål att af E. o. Ad. i dagens plenum afgöras, anslaget till fortsättning deraf å e. m. komme att nedtagas; åtskiljdes Ståndet kl. V2 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Den 11 Augusti f. m. Ill Lördagen den 11 Augusti 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot.-utdrag för den 8:de dennes. Föredrogs ett från Vällofl. BorgareSt:t ankommet prot.utdrag N:o 383, med inbjudning till MedSt:n att instämma uti BorgareSt:ts beslut rörande 105:te punkten i StatsUtskits Utlåt. N:o 1 '/'i, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens Åttonde Hufvildt itel. Begärdes på bordet. Uplästes följande, utaf Hr Sandströmer, Carl Joban Albert, ingifne Memorial: På grund af tjenstegöromål anhåller jag att få, med bibehållandet af min riksdagsmannarätt, afsäga mig min plats såsom ledamot af Högloft. Bevilln.Utsk:t.
Folkets lagliga opinions yttrande, då det är föranledt af skäl; lika så troligt är det, att en önskan i denna del skulle blifva overksam, om den vore obillig, i hvilken händelse den visserligen skulle kunna af etr rådande parti möjligen blifva framförd, men aldrig af Nationen gillad: Jag förstår ej, hvartill 2. mom. uti 107. §. hade tjent, om det i:sta af Lagstiftaren varit erkändt som tillräckligt, om dess mening varit den, att Rådgifvare icke skulle underkastats någon annan opinion, än ConstitutionslJtskottets; jag förstår ej hvad som åsyftats med den åt Motionaircn lemnade rättigheten, att äfven väcka frågor i detta ämne, om afsigten ej varit att lemna Representanten tillfälle till en controll på Utskottet, och att lemna honom förmåga att fästa uppmärksamheten vid sådana kände händelser, dem Utskottet skulle vilja underlåta att sjelf-; mant upptaga. Efter den principe, man tyckes vilja införa, skulle rättigheten att väcka frågor om förändrad Ministére, vara blott ett ordspel, då ConstitutionsUtskottet genom blotta öfverenskommelsen att innom Utskottet stadna två Stånd emot två, skulle kunna låta den mest grundade, den af Nationalopinionen mäst understödda anmärkning emot Konungens Rådgifvare förfalla, och blifva u - Den 23 Maji. 187 tan påföljd; det måtte vara til! förekommande deraf, som Lagstiftaren ordagrannt förbehållit Riksens Ständer rättigheten att afgöra, om de genom underdånig önskan vilja göra sin öfvertygelse verksam, sedan man genom ConstitutionsUtskottets hörande ägt ett i Lagen föreskrifvet tillfälle att stadga den. Utom detta vore friheten ett narri, ett ord, och ej den verkställighet, för hvilken hon af oss alla prisas.
Om nu dessa till vissa bestämda föremål skola få användas, eller till större eller mindre del böra till Riksg.cont. ingå; så måste, särdeles i förra fallet, någon approximativ beräkning af deras belopp göras, och denna beräkning måste ju blifva högst felaktig, om till öfverskott hänföras medel, som äro oumbärliga för Postverkets underhåll. Den fastställda staten för Postverket innevar. år upptager en summa af 43>j443* 28. 4- Om nu härifrån afdrages: anslaget till telegraph-inrättningar nas underhåll 12,120: ersättning till ministrar och consuler för utgifvet postporto 6,000: understödet tili diligence-bolaget N:o x 8,000: 26,120: så återstår för Postverket /[o5,^i3: 28. 4- uti hvilken sistnämnda summa något anslag ej blifvit beräknadt för den tillämnade postcommunicationen med ångfartyg emellan Götheborg och England , såsom nu först d i fini ti v t reglerad, ej heller för postiljonernes beklädnad, hvilken innevar. år ej utfaller, men nästa år fordrar en utgift af 7 å 8,000 rrdr. Jag har trott mig böra anföra detta förhållande, för att ytterligare styrka otillräckligheten af 35o,ooo r:dr om året till det egentliga Postverkets underhåll, och anhåller om återremiss af Utsk:s betänk., med yrkande, det Utsk. uti afgifvande nytt utlåt., efter det ådagalagda behofvet, måtte rätta den förslagssumma, som till verkets underhåll intill nästa riksdag årligen erfordras; samt alt Utsk. måtte sig yttra öfver den af mig väckta fråga om öfverflyttande till annan hufvudlitel af anslaget till telegraph-inrättningarna i Riket, och, i händelse Utsk. ej anser sig böra en sådan öfverflyttning tillstyrka, Utsk. likväl måtte föreslå en bestämd summa att af öfverskotten å postmedlen årligen intill nästa riksdag utgå, i och för nybyggnad och underhåll af telegrapherna; hvarigenom tillgångarna för sjelfva Postverkets - Den a
Då således det nuvarande krigsbrygge-väsendet skulle vid krigstillfällen blifva af högst inskränkt användbarhet, hade Kongl. Majit ansett det ej längre böra fördröjas med åtminstone det ena nya kompaniets organiserande, saint, enär det nuvarande kompaniets stat härvid bordo läggas till grund, föreslagit, att samma belopp, hvartill denna stat uppginge, eller 17,319 Ridr 65 öre, måtte för detta ändamål af Rikets Ständer anvisas såsom tillökning i Ingcniör-korpscns nuvarande anslag, hvarförutan till den årliga underhållskostnaden för det nya kompaniets beklädnads-, remtygs-, utred ningsoch sjukvårds-persedlar, enligt den för äldre kompaniet nu gällande passevolans, beräknats ett belopp af 8,993 Ridr 20 öre, hvilket belopp alltså borde tilläggas anslaget till ”Försvarsverket i allmänhet” för Krigs-kollegii Iutendentsafdelning, hvarifrån samma kostnad för nuvarande Sappör-kompaniet utgår; äfven - State-Utskottet# Utlåtande N:o 84. 15 som Kongl. Maj:t, till undvikande af särskildt anslag för den första uppsättningskostnaden, ansett lämpligast, att första ärets underhill Isanslag, inalles utgörande 26,312 R:dr 85 öre, finge, säsom vid det nuvarande kompaniets uppsättning egde rum, härtill användas, hvarigenom den hufvudsakligaste delen af denna till 28,750 R:dr beräknade kostnad blefve betäckt. Emot den sålunda ifrågaställda anslagstillöknihgen hafva anmärkningar förekommit, dels inom Borgare-Ståndet, der Herr Björck erinrat, huruledes Rikets
Adeliga bekanta från släkten och granngårdarne hafva gifvit dem det lif de besitta. Drottning Kristina är kanske icke bara drottning Kristina utan äfven en eller annan greflig tant i familjen. Karl XIIs drabanter äro skolkamrater, kusiner och unga herrar från grannskapet. Och för att fortsätta, så är Karl XII mera Verner v. Heidenstam, när han icke är bara en missuppfattning, än han är Karl XII. Han är icke krigare nog — har icke den storartade och hårda envetenheten, som t. ex. är uttryckt i Cederströms stora tafla och så vidt jag minnes icke illa kommit fram i Topelii skildring af “Rex Regi Rebellis“. När han uppträder med något af genialitetens utrustning är det den Heidenstamska genialiteten, icke den Karl-den-tolfteska. Jag talar vårdslöst och kanske orättvist, men jag skrifver denna gången såsom skådespelare spela när de “spela på temperamentet“, d. v. s. låta infallen löpa som de behaga, och dessa kåserier göra icke anspråk på att vara annat än paradoxala. Jag tror som sagdt icke mycket på det svenska hos Heidenstam annat än i mening af det utländsktadliga på svenska herrgårdar. Heidenstams egäntliga hem är Palästina, där hans Rhengrefliga förfäder, ifall de varit Rhengrefliga, haft kärleksäfventyr med koptiskt-arabiska emirdöttrar, hvilka ledt anor äfven från alexandrinska hellener och kanske desslikes från Babylons konungaborg, dit Farao stundom sände sina döttrar som fredspanter. Sedan jag skrifvit det ofvanstående, läste jag upp det för en dam af mina bekanta, hvilken invände, att den isländska tonen i Heidenstams dikt om “Gunnar från Lidarände“ tyckes äkta och att till och med i den helleniska dikten om “Den nioåriga freden“ ett och annat erinrar om det isländska samt att således ett äkta nordiskt lynne kan vara inneboende i Heidenstams väsen.
I anledning häraf har StatsUtskottet inhämtat, ait ofvanberurde ans'ag för PensionsStäterne i allmänhet disponeras* likmätigt Kgl. Kungörelsen örn denne Inrättning af den 2g Jtinii 1798, samt efier upprättade serskildte Stater, i följande Glassér, nemligen; Militaireoch CivileEinbets* och TjenStemäns Enkor och minderåriga Kärn; Usta Classen, 5 Pensionsrltin ä 250; B:dr, 2:dra D:rt 10 Do — å 1 5 0: 3 'ije1 11 -O 11 D:o — ä 100; 4nle D:o 3 4 Dm — å 7 5; 6:te D:o 3° D:o — å So: 6 te D:0 1 2 ö D:o h 36: y-.de D:o 163 D:o — å «4: 8;de i):o 120 D:o — ä 18: (jule D:o . .3* D:o — å 7-2 Staten för Under Officerares och deras ve* derlikars Enkor och Barn: itsta Class. ioö PensionSrUttt a il R;dr.: 2idra D:o 70 D:o — å 8: — Såsom a Imäntie grunder för åtnjutande af desse Pensioner stadgar Högstberörde Nådiga Författning liufvlidsakeligen: att de sökandes behof skall vära styrkt med Boupteckning efier deras afledne Män eller Fäder jemte Prästbevis öfver Sökandernes lefnadsomständigheter: att ingen pä denne Pensions-Stat ma njuta understöd, som af annan Publik Fond eller Cassa Uppbär Pension eller underhäll, samt icke eller den, som äger förmögenhet, hvarå Fre Procent» Ränta uppgår till Pension*-b«lopp«t, och att, ait 784 Stats-Utskottets Betiinkanden. flere Sökande, sig anmäla, än Pensionsrum finnas i den Class de tillhöra, de Enkor hafva företräde, hvilka med flere minderårige
Då jag vörd samt instämmer uti de sednaste talares yttranden, att detta ämne snart matte afslutas, för att till FinanceBeredningen öfverlemnas, ville jag lika vördsamt motivera detta äfven på den grund, att öfverlåggningen år för tidig. Frågan oin en realisation, är en af de vigtigaste, och tyckes vara af allmänna opinionen så afgjord, att derest realisationen kunde ske ulan uppoffringar och med bestämdhet, skulle den vara för Riket gagnelig. Men om denna fråga med bestämdhet skall kunna besvaras, förutsåfter den en kännedom af Bankens ställning, hvilkens meddelande år emot Eden stridande. Jag hemställer således om icke frågan, om man skall realisera, må uppskjutas och icke ventileras förr ån B.mcoUtskottet inkommit med sitt yttrande rörande Bankens publicitet. Det år för talarena ovilkorligen nödvändigt att kunna åberopa de ziffror, som ligga till grund för deras öfvertygelse. Då detta år ett nödvändigt vilkor, har jag tillstyrkt att BanroUtskottet skyndsamt med frågan om publiciteten måtte inkonv? / 270 Den 11 April J, m. ma, och innan det år afgjordt, huruvida Bankens stållning kan åberopas, hemställer jag, om icke älla öfveriäggningar synas vara öfverflödiga. Jag anser mig likväl som Ledamot af FinanceBeredningen böra förklara, att jag icke i min öfvertygelse år vacklande och att jag åmnar rättfärdiga den; men jag hemställer huru detta år möjligt, då man ej får yppa Bankens stållning. Grefve von Platen'. Jag anser mig böra hafva åran tillkännagifva, att jag begärt Herr Tharns och Friherre Wrangels anföranden på bordet mera i afseende på de upplysningar som från andra mera ån jag bevandrade i detta ämne kunna meddelas, ån i afseende på dem jag kunde lemna.
Att anläggningen torde vara af någon vigt, behöfver icke af mig förordas, då Styrelsen sjelf gått sä långt, alt den infordrat de omkringboendes förklaring huruvida och i hvad män de ville till denna anläggning bidraga. Om remiss till StatsUtsk. anhålles ödmjukast. Remitterades till StatsUtsk. 4. Jag föreslår privatbankernas upphörande vid nuvar. oktrojers slut och inrättande af banko-diskonter i alla de städer, hvarest privatbanker finnas, i hvilka banko-diskonter lån böra fås mot 3 procents ränta och på 10 omsättnings-terminer. Om remiss till Rankosamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n anhålles. Remitterades till BankoUtsk. 5. Då landshmes sjelfskrifvenhet lill ordf. uti hushållssällskaperna, af orsaker som kunna bättre inses än omtalas, ofta medför stora olägenheter, vågar jag föreslå, alt R. St. för K. M. tillkännagifva den önskan, att reglementerna för nämnde sällskaper ') Den åberopade förteckningen åtföljde remissen lill Utsk., och är ej i prot. intagen, 442 Den 23 December e. m. mätte på så sätt ändras, att de föreskrifva ordf:s tillsättande genom val. Anhålles om remiss till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Begärdes på bordet. 6. Jag föreslår att hvar och en, som köper Svensk jord, i och med samma stund skall anses för Svensk medborgare och icke någon särskild ansökan om infödingsrätt behöfvas. Om remiss lill LagUtsk. anhålles vördsammast. Remitterades till LagUtsk. 7. Jag föreslår, att R. St. ingå till K. M. med anhållan, alt Höganäs i Skåne måtte erhålla stadseller köpingsrättigheter. Om remiss till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. anhålles. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. 8. I fall R.
Beservalion: af Herr Björck. A. W., som yttrade: »Sedan till följd af ett Rikets Ständers beslut, åt Kongl. Majit blifvit öfverlemnadt att vidtaga en sådan reglering med de för Landshöfdingarnes aflöning anvisade indelningar och öfrige anslag, att deraf kunde bestridas icke allenast allöningarne till erforderlige belopp, utan jemväl amortering af de ackords-summor, sorn a nsågos böra återgäldas, skedde år 1837 en reglering af berörde indelningar och anslag, på det sätt, att hvarje lön bestämdes lill visst belopp att utgå pä särskildt föreskrifvet sätt, och att derjemte stadgades, huru mycket af de Embetet förut åtföljande inkomster skulle användas till fyllnad i allöningen för annat Lnndshöldinge-embetc; eller ock ingå till ackords-amorterings-lönden. Denna reglering har icke varit underställd Ständernas särskilda pröfning och Kongl. Majit har ock tid efter annan deruti vidtagit förändringar, intilldess år 1853 en definitiv fastställelse af densamma tillkom, dock utan Ständernas föregående hörande. Det bidrag tdl amorteringsfonden, som af indelningarna och anslagen utgår, utgör således icke något afdrag å de bestämda lönerna, hvilka, der indelningarne blifvit bibehållne, i de liesta läll från början öfverskjutit de bestämda beloppen samt i sednare tider varit i jemut stigande. En nedsättning i bidragen till amorterings-fonden medför således i sjelfva verket en omedelbar löneförhöjning. Behofvet af en sådan kan dock icke bedömas på grund af den utredning, som i denna fråga blifvit leornad; utan vill det tverlom synas, att der sådant behof visar sig oafvisligt, såsom händelsen vid denna riksdag funnits vara Ii Stal -Utskottets Utlåtande X o med Landshöfdinge-lönerna i Norrbottens celi Jemtlands län, anledningen dertill är iiit söka i den misslyckade fördelningen af de betydliga indelningarne och anslagen; helst det iir obestridligt, att ålskiliige bland Landshöfdingarne åtnjuta vida högre löner iin Rikets högste Embetsman.
Och sedan jag erfarit ej mindre beskaffenheten afdeföregifna svårigheterna vid fångförteckningarnes upprättande än ock huruledes Öfverståtliållare-embetet af den omständighet, att nämnda förteckningar fått inlemnas utan att vara åtföljda af skrifvelse från Embetet, hemtat anledning ej blott att undandraga sig föreskrifven skyldighet att kontrollera förteckningaime och deras ordentliga inlemnande, utan ock att på en underordnad tjensteman vältra ansvaret derför, hade jag funnit tiden verkligen vara inne för detta missbruks afskaffande; helst jag vore fullt öfvertygad, att, om allt detta varit mina företrädare eller mig förut bekant, nämnda »ynnest» eller sedvana längesedan skulle hafva upphört*). Vid svaromålet å tredje anklagelsepunkten hade jag ingenting att erinra. Fjerde anklagelsepunkten, rörande dröjsmål med besvarande af embetsskrifvelser, hade jag förut vidrört, då förmansskapets rättigheter och *) Här bör ieke lemnäs onämndt att, sedan Öfverståthållare-embetet återkallat förrberörda underdåniga ansökning, innan densamma kommit under nådig pröfning, och efter det en fångförteckning, som, enligt ofvannämnda plägsed, blifvit af en Kanslist i Öfverståthållare-embetet till Justitie-Ombudsmans-expeditionen aflemnad, utan att vara så underskrifven, som Kongl. Kungörelsen den 25 Okt. 1839 stadgar, är vorden återskickad, en bättre ordning inträdt, så att numera fångförteckningarne på bestämda tider ochbehörigen uuderskrifna genom Öfverståthållare-embetet inskickas och hafva sedaudess, jemväl i afseende på innehållet, ytterst sällan gifvit anledning till någon anmärkning. R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1865 års riksdag.
4 Mars b. 1 Mars j g. 4 Mars b. 1 Mars — 28 — s. s* ! w sf § crq g W rH CD C} w i 03 P-> CO t-1 03 S3 > 3: 3 a p: £2 pj po Riks-Ståndens Beslut. t-i Pj >-<• CD P K. 2. y 0 CD ^ ^ O CD 2. 2 r*~ 3 3’ 05 1 ‘ CD 0“ l|' 2 CD 2. >-t p ö Cj fr « CD '• sLj» td CD eT 1 Ridd. 0. Preste; BorgareBondeKamlibetjening, antagande deraf No N:0 Sid. Adéla. Ståndet. Ståndet. ståndet. ¥cT ¥ utöfver hvad Riksdags-Ordningens 24 § medgifver: 3:o i Bevillnings-Utskottet . — 5 1 1 — b. 16 Jan. b. 14 Jan. b. 14 Jan. b. 14 Jan. 4:o i Banko-Utskottet ; — 6 1 1 — b. 22 Dec. b. 17 Dec. b. 17 Dec. b. 17 Dec. 5:o i Lag-Utskottet — 7 1 3 — b. 23 Jan. b. 21 Jan. b. 25 Jan. b. 21 Jan. 6:0 i Allmanna Besvärs0. - Ekonomi-Utskottet — 8 1 b. 10 Dec. b. 7 Dec. b. 7 Dec. b. 7 Dec. 7:o i Expeditions-Utskottet — 10 0 1 — b. 10 Dec. b. 7 Dec. b. 7 Dec. b. 10 Dec. 8:0 i Särskilda Utskottet för Bränvins-frågans
Då den högre Administrationens Ledamöter, hos hvilka torde böra förutsättas större kännedom och erfarenhet af allmänna angelägenheter och förhållanden, sakna tillträde minst i Tre, samt, derest de äro af ofrälse börd, och ej såsom Vetenskaps-Academiens Medlemmar till Preste-Ståndet invalde, i alla Fyra Riks-Stånden, hvarigenom tillfälle dem betages att, under Ståndens öfverläggningar, gå tillhanda med mången, för ett ärendes fullständiga utredande, kanhända vigtig och nödig upplysning, har Herr Grefve Lövenhjelm, Gustaf j jemväl med afseende å behofvet för en Consti tu Lionel Regent, att inom Representationen ega organer, uttryckande hans åsigter och utvecklande Slats-förvaltnings-systemet, föreslagit ett grundlags-stadgande, i kraft hvaraf samtlige Stats-Rådets Ledamöter skulle berättigas att öfvervara Riks-Ståndens förhandlingar, dock ej deras beslut. Constilutions-Ulskottet, som, erkännande både billigheten och nyttan af ett sådant icke personligt, men functionairt undantag, gillat Motionairens ide, Conslitutions-Utskottets Mein. W-o 3 g. i5 ej mindre till syftningen än till uppställningen, får således, blott roed vissa jemkningar i redactionen, och under åberopande för öfrigt af dess i Memorial N:o 34 framgifna förslag till Stals-Rådels Organisation i Departemental form, vördsamlingen öfverlemna, för den behandling Grundlagen anvisar, följande tillägg och ändring i 4' § Riksdagsordningen. "StaisBädels och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äf vensom Justitias-Cancelleren och Justitias-Ombudsmannen, kunna ej säte och stämma i deras Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds serskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro. Stats-Ministrarne och Föredragande Stats-Råd ege rätt att jemväl bivista andra Stånds Plena , än der de hafva säte och stämma. för att i frågor, som röra deras Departement. kunna upplysningar meddela. Börande de dock, före beslutens fattande , afträda.