Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ämbetso,ch Tjenstemanna-Stater i Pension bestås, skulle för de förre lämplige fi inas matte varda npprättadt och till Riksens Ständ er g granskning nast^ Riksdag öfverlemnadt: Ankommande det sedermera, vid tillämpningen (praf, uppå Riksens Ständer, att, efter sig företeende säi, sltilde omständigheter, pröfva och reglera hvilka, af de personer, som dertill kunna föresps, måga | Allmänna Indragnings-Statpn till Pension uppföras, hvilket vördsamt hemställes till Riksens Högloft. Ständprs bepröfvande. Stockholm den 12 Augusti 1823, Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloflige Ständers Stats-dJtskott den 19 Augusti. 1823. §• B. Enligt ProtocoUet den g innevarande Månad hade Herr Öfvers te-Lieutenanten Hjerda anmält sin reservation emot Utskottets da fat - jl6 Stat s - Utskottets Betänkandea. tade beslut i frågan om ett förslags upprättande till Hof-Stalernes Ämbetsoch Tjenstemäns Pen. sionerande och tillkännagaf Herr Öfverste Lieutjianten att han skrifteligen uppfattat sin särskilda tanka härom uti följande nu uppläste anförandes ”Jag inedgifver gärna att som ordnings anstallt i fall Riksens Sränder gillar den grundsatsen att Staten skall pensionera afledne Kongl* JPersoners Hof-Stat är Utskottets förslag antaget» men jag kan ej underlåta att uppf) lia min skyldighet, att genom en reservation deremot inför Riksens Ständer framställa huruvida denna ordnings-anstalt i och med detsamma innebär en skyldighet till Pensions-anslag, som jag åtmin' stone icke kan anse böra af Ständerne erkännas* En Konungs Hof dier Hus underhålles och lönas genom de anslag Riksens Ständer till Konunx gen dertill bevilja. Hans Hofman [stå derföre ej på Stat, De äro Hans egne personlige tjenare. Likaså Prinsarnes.
Upplästes erTfrån Hans Excellence HofCanzleren Herr Friherre af Wetterstedt, till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, på nådigste befallning aflåten skrifr veise, sa lydande: Sedan Kongl Maj:t, genom Dess Handelsoch FinanceExpedition, låtit sig föredragas Riksens Ständers underdåniga skrifvelse af den ix i denne månad, rörande Malmö, Götha Canal Bolags och Götheborgs Discont Verks utredning, samt dervid inhämtat kännedom om de vilkor, hvarmed Rikets Ständer medgifvit Statens biträde vid samma utredning; så har Kongl. Maj;t funnit godt, att meddela dess Nådiga stadfästelse å det . enligt berörde skrifvelse, af Rikets Ständer stadgade liqvidationssitt, samt å det om DiscontOctrojernes upphörande gjorda förbehåll, och hyser Kongl Maj:t den förhoppning, att desse Discont Verks öfvertagande af Staten, skall bidraga till en länge efterlängtad säkerhet i allmänna penningeiörelsen, och att, då Götha Canal-Arbete , genom de betydliga understöd, som Rikets Ständer, jemlikt det vid iSJ5 års Riksdag fattade beslut, fletsamma nu beviljat, hunnit närmare utvecklas, den allmänna nytta, som derigenom för Riket beredes, skall äfven för Bolaget medföra de förmoner, som med dess billiga anspråk kunna förenäs. Hvilket allt jag, på nådtgsfe befallning, härmedelst får anmoda Hans Excellence Hög., välborne Herr Grefven och Landt-Marskalj Den 18 Julii. 361 ken, att Högloflige Ridderskapet och Adeln meddela. Stockholm den 18 Julii 1818. G. af Wetterstedt. Lades till Handlingarne. Hane ExccllenceHerr Friherre af Wetterstedt^ Gustafi Jag bade i förmiddag den äran att på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning gifva Höglofl.
Han ba’ mig säga er, att han har re’n gått efter mor-si sjelfver, men han ba’ att j ska’ komma och möta’n omkring dagolsdags. – Åh, det tror jag knappt jag bryr mig om – puttrade Bengt litet förtrytsamt – när han intet trodde mig om såpass. Visst var det godt slippa att släpa kärringeskråen genom båd’ skog och snö och moras, men så tycker jag han kunde ändå betrott mej ’et. Bengt gick åter in och lade sig, men kunde icke sofva. Och hvarför hade väl Gunnar gått sjelf denna gång, då han så väl visste, att Bengt kunnat utföra detta hans ärende och företräda hans kall, och då han till och med kunde ana, att detta förfarande skulle stöta Bengt, som han höll så hjertligt kär? – Jo! magisterns ord hade ändå slutligen legat och grott i Gunnars själ, och Lenas beskedliga uppförande under denna sista tiden hade gjort detsamma, och af dessa båda motsatser hade ett besynnerligt tvifvel, en tvekan och en oro uppstått inom ynglingens själ, som han föresatte sig att nedlägga i den moderliga famnen. När Gunnar gick ur drängstugan, tog han mekaniskt med sig så mycket penningar han egde, sin klocka, och ett par skjortor under armen, och när han gick ut genom drängstugudörren, vände han sig hastigt om, tittade i kola mörkret bort åt Bengts bädd och tänkte flygtigt: «Kanske ser jag honom aldrig mer, och då Gud vare med ’en! och kanske går jag aldrig mer i denna dörr, och då Gud vare mig nådelig!» Och dermed gick han, och det med långa, raska steg, oaktadt det grufliga mörkret, men han hade så många gånger, under dessa sju år, färdats denna väg, att hvarje steg till höger eller venster var honom bekant. Inemot klockan sex var han vid mor Ingrids stuga, och han bultade genast på den stängda dörren, ty han såg, att det redan lyste genom det lilla bräckliga fönstret. Och lyste gjorde det, ty mor Ingrid hade redan uppgjort en liten eld i spisen, och stod nu framför den, tvående sitt gamla anlete med «en gnista tusker såpa», för att blifva riktigt fin, ren och skinande på sin Gunnars «brölloppadag». – Hvad!
Und hocherstaunt, seht ihr in ihr vereint Ein Ideal, das Künstlern nur erscheint. Af alla muséets kvinnliga porträtt fängslar dock mest en liten miniatyr af fru von Stein. Den kommer en att tro Goethes uppgift att han var sömnlös i tre nätter, sedan han sett endast hennes silhuett! Man förstår att denna kvinna i högsta grad varit kvinna; haft denna, all skönhet öfverträffande, mäktiga charme, hvilken hon brukade för att göra Goethe utom sig, först genom sin köld och sedan genom sin kärlek. På miniatyren är håret icke yfvigt men faller i några mjuka, askblonda vågor ned på skuldran; de själfulla ögonen äro glänsande svarta, öfver pannan hvilar en ljus och klok barnslighet; näsan stiger en smula uppåt med den täckaste lilla sväng, och detta ger den öfre delen af hennes ansikte det uttryck af ovanlig öppenhet, som flera samtida betona; medan munnen åter har en yppig fasthet, en fin slutenhet, som verka betagande. När man därtill vet, att växten var smärt och smidig, hållningen stillsamt behagfull och värdig, att klädseln utmärkte sig genom smakfull och enkel elegans – då kan man ana, hvari fru von Steins »pikanta, intressanta och egendomliga» tjusningsmakt bestod, denna makt, om hvilken hennes samtid är så enig. Bland relikerna i Goethe-muséet finnes en liten vissnad bukett, och bredvid den en pappersremsa, daterad 1894, på hvilken en gummas darrande hand skrifvit: »Detta är sista återstoden af alla de buketter, Goethe bar till mig från sina morgonpromenader i Marienbad och Karlsbad 1823». Ty ännu i sena ålderdomen såg Goethe »kärleken som lifvets högsta vinning» och »lutade sig helst ned för att plocka blommor åt sin älskade!»
Om Ständernes pluralitet nu beviljar de ?.5,ooo Tunneland jord, blir följden, att, i fall vi efter i5 å 90 år finna hela förslaget vara odugligt, äro vi ej i tillfälle att ändra oss. Dessutom har jag funnit ett yttrande, som icke bör lemnäs oanmärkt, det nemligen att man skulle kunna afhända oss vår dispositionsrätt öfver Kronans jord. Det förundrar mig verkeligen. Folkets dispositionsrätt bör väl ej vidare sättas i fråga; om Folket säger, vi skatta med penningar i stället för Eke, så är det Regeringens ovilkorliga skyldighet att antaga det. Hvad angår de Tyska beräkningarne, så har man tillräckligen sett dem , för att känna deras halt. Vanligen är det någon liten Ober-Forst-Meister, eller Ober-HofForst-Meister, som vill göra sig märkvärdig hos de skatter behöfvande små Tyska Furstarne, och som då lagar så, att han får någon Professor, som skrifver Förslaget åt sig, och visar beräkningen så mycket förmonlig som är möjligt. Om han ej räknat i t go D e n 15 J u n i i e. m. rätt, kommer det sig ej så noga; ingen annan tror i alla fall på dessa räkningar. Så synes det nu vara hos oss. Alltihop är stäldt på så låga värden som möjligt, och Utskottens ändamål synes hafva varit, att Ständerne skulle hjelpa sig fram i beräkningarne, så godt de kunde. Herr Crusenstolpe har sagt, det jag yttrat, att BispMotala vore den bästa localen; jag har ej sagt det, ty jag vet, att i de södra Provincerne finnas tjenligare ställen. Mitt ändamål har för öfrigt endast varit att försöka, det vi så snart sorn möjligt måtte komma ifrån hela den stora planen för Ekeplantering på Statens bekostnad och för dess räkning. Friherre Jnckarswärd} Carl Henrik: Det är utan tvifvel ett bland de vigtigaste föremål för den Ekonomiska Lagstiftningen, det ämne, som afhandlas uti förevarande Utlåtande. Hufvudsakligaste hindret för våra Ekeskogars tilltagande har otvifvelaktigt legat i författningarne, som frånkänt Skattemannen äganderätt öfver den på hans eget hemman växande Eken.
Förmedelst de genom dessa formers bestämdhet af förståndet uppkomna s. k. transscendentala schemata kunna åskådningarna af förståndets rena begrepp bestämmas21. — Emellertid är här problematiskt, huruvida den bestämbarhet hos den empiriska åskådningen i förhållande till förståndets begrepp förmedelst de transscendentala schemata, som här är uppvisad, är tillräcklig i och för kunskaps möjlighet. Den bestämbarhet, som här är uppvisad, är egentligen endast den, som erfordras för att åskådningen öfverhufvud skall vara medveten. Därför erfordras nämligen, att den samma är ett syntetiskt helt, och då förståndet är den enda syntetiserande förmågan, af dess begrepp bestämd. Men en dylik bestämdhet är tydligen endast en formel bestämdhet, i hvilken bortses från den empiriska åskådningens särskilda beskaffenhet. För att en empirisk åskådning skall gifva kunskap, fordras icke blott, att den i allmänhet är af förståndet bestämd, då den kan i afseende på sitt bestämda innehåll vara på ett för den samma tillfälligt sätt bestämd, utan därjämte, att insikt förefinnes i, att den med hänsyn till dess egendomliga beskaffenhet och dess förhållande till andra empiriska åskådningar måste på ett visst sätt af förståndet bestämmas. Den förra formella i afseende på åskådningens innehåll likgiltiga bestämdheten gifver endast en idéassociation. Förbindelsen mellan åskådningen af solen och af värmen är en blott idéassociation, ehuruväl af förståndet bestämd, såvidt icke inses, att dessa åskådningar måste med hänsyn till sitt bestämda innehåll på ett visst sätt, här enligt kausallagen förbindas22. Alltså fordras för möjligheten af kunskap den empiriska åskådningens bestämbarhet i afseende på förståndet ej allenast i den meningen, att den formaliter med bortseende från dess gifna innehåll är bestämbar, utan äfven att den är realiter med hänsyn till detta innehåll på ett visst sätt bestämbar. Den förra bestämbarheten kan apriori tilläggas åskådningen såsom fallande inom medvetandet, däremot ej den senare.
GeneralTullStyrelsens Resolution den 14 Januarii 1829 afskrifvit uti Uddewalla Tullkammares Räkenskaper för samma år, sedan detsamma i följd af varans förpassning till Stockholm, blifvit härstä\ des erlagdt och redovist år 1828. ( 7 ) Transport Piteå. 50,054 10 3 3,397 Förskott till Landsfiskalen Baudin enligt Kgl. GeneralTullStyrelsens Ordres af den 17 Maij 1826 70 16 4 Summans ersättning beror på slutelig Dom uti ett emot Tullförvaltaren i Piteå C. G. Furtenback instämdt mål, angående af honom begångne tjenstefel; är för närva, rande under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. Deponerade Confiscationsmedel i Norrbottens Ränteri 455 28 Medlen lyftadc, lefvcrerade och redovistc år i83o. Carlstad. Balan ce efter aflidne Tullförvaltaren D. Bergenhem 210 2 9 Deponerade medel hos Herr DistrietChefen v. Matern för Bergenhems Sterbhus räkning 555 16 beror på utredningen af den efter Bergenhem anmälte Concours. Utgörande anordnad men icke afskrifven Begrafningshjelp och 2.'ne månaders Lön efter bemälte Bergenhem, Lön R:dr 85: 16. - Begrafn.hjelp 280: — - Wennersborg. B al ance lios f. d. Tullförvaltaren Hr Öfverste-Lieutenanten och Riddaren Modensvärd — _ 38 - Stlmman innehållen af Tit. Modensvärds Pension, samt lefvererad och redovisad uti 1829 års Räkenskaper. Örebro. Balance. Förskjutne Tullhus-Reparationskostnader ... 508 22 Anordnade och afskrifne år 1829. Dito hos f. d. Tullförvaltaren, Inspectoren N. P. Lindström -—- 161 32 i LefVerefade och redoviste är i83o efter verkställd innehållning af Lindströms lön.
II. A. 654. lil. E. 7- 37. — 59 §, angående det, från sista Riksdag hvilande förslag till tillägg i. I. B. 499. II. A. 654. — 59 §, och Riksdags-Ordningen 27 § 1 mom. rörande Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, om förslag till ett tillägg i. VII. B. 377, 447, 5f3. A. 515. VIII. U. 101, 104. U. 257. A. 409. XI. U. 306. 320. — 69 §, angående det från sista Riksdag hvilande förslag till ändring i. I. B. 499. II. A. 654. III. E. 7, 37. — 72 §, om förslag till ändring i, angående, inlösen af Rikets Ständers Banks Sedlar. VII. B. 377. 447- A. 510. VIII. U. 100, 104, 109. U. 257. A. 409, XI. U. 306, 320. — 85 § i afseende på Tryckfrihets Eörordnipg -ns egenskap af Grundlag, om det från sistlidne Riksdag hvilande Grundlagsändringsförslag angående. I. B. 499. II591. A. 633. III. E. 7. — 98 § och Riksdags-Ordningen 63 § 4 morn., angående Suppleant för Rikets Ständers Justitie-Ornbudsman, om det sedan sista Riksdag hvilande förslag^ till ändring af. I. B. 499. A. 654. III. E. 7, 37. — 108 § och Riksdags-Ordningens 65 § om förslag till tillägg till i sammanhang med förslag till ändring i vissa delar af Tryckfrihets-Eörordningen.
Derföre kan det icke, såsom grundskatten, tagas i egentlig beräkning vid afgörande af ett hemmans värde vid köp och salu, och Ulskollet kan på denna grund icke dela den meningen, alt skjutsnings-skyldighetens upphörande skulle obehörigen leda lill fördel för nuvarande innehafvare af skjutsnings-skyldige hemman på andras bekostnad, så vida icke andra hemmans besvär derigenom ökas. 8 jBlm. Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 26. Om de trafikerande derigenom få vidkännas en ökad kostnad, sker detta i full enlighet med hittills följda grundsatser, enligt hvilka man, på sätt Utskottet redan anfört, väl ansett jordbruket böra ansvara för skjutsanstaltens tillvägabringande, men med alltid dervid fästadt vilkor, alt de trafikerande, för begagnandet deraf, böra lemna full ersättning genom fegan. Hvad beträffar de allmänt menliga verkningarne af skjutsbeslyrets förening med jordbruket, samt angelägenheten att söka upphäfva denna förening och medlet dertill, instämmer Utskottet fullkomligt i de åsigter, som af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet vid sisla Riksdagen blifvit framställda och af det då afgifna Betänkandet N:o 98 får Utskottet således åberopa följande yttranden: ”Utskottet bade, vid granskning af då framställda motioner, funnit den öfvertygelse inom de Respeclive Riks-Slånden uttalad, alt skjulsningsbesväret fortfarande ulöfvar på landets tillstånd och allmogen i synnerhet ett högst menligt inflytande, hvarföre det ock allmännast varit yrkadt, dels på ändring, dels på upphäfvande af det samma, såsom icke grundadl på någon naturlig rällsenlighet eller häriedt från det förhållande, som ett stadgadt och ulbildadl samhällsskick förutsätter emellan Staten och dess medlemmar.” ”Vid flere Riksdagar hade under loppet af tvänne sekler, fråga förekommit 0111 förändring i delta åliggande, men de stadganden, hvilka blefvo vidtagna för alt befordra ett sådant ändamål, hade föga förmått motverka denna praestalions menliga inflytande.
DragonTorps utsynande och med full föresatts ad befordra Dragonen sedermera Soldaten til jord uti aker och äng, men beskaffenheten bär lagt oöfwerwinuernga hinder i wägen, och som med en sadan Rotes beständ, somssiti andra delar kan wara gynnad, Soldaten i alla fall bör hällas skadeslös, sä böra säwäl i desta äberspade, som andra dylika händelser, Compagnie-Fullmägtige derom underrätta och riktigheten deraf attestera, ankommande sedermera pä Landshöfdingen^ bepröfwande om någon widare undersökning derom finnes nödigt at anställa, och bor hwad om Protocollets förande och utlemnande uti osman» nämnde toche punct finnes anfört, äfwcn här observeras. 8w Som hos en del Militaire Tjenstemän, okunnige om all den börda som ligger pä Rustos) Rotehällarens skuldror, och intagne af den tanka: at deras Åliggande är, at endast befordra Ryttarens och Soldatens personelle förmän, sä torde det wara nödigt at wäcka deras upmärksamhet pä en annan sida, och at bibringa dem den öfwertygelse: at Konungen skyddar'sa den ena, som den andra Undersäten och at ingen förmänsrätt gifwes Soldaten til Konungens Näd pä den skattdragandes bekostnad, sä torde det wara til ändamälet tjenande, dä en underdänig hemställan gjordes om Nödige Circulair-OrdreS expedierande til indelta Armeen, innehZllande en Nädig Befallning, at ingen Militair Ämbetsman mä understödja en Ryttare eller Soldat., i sine 0- billige pästäenden, hwarken wid Recrsit-Contrac» ters
Cn Kammarstrifware-Lön wid Hof-Contoiret, HostQwartermästarenVco Vem^, Lif Chirurguö benner, Kammereraren Löbel, HvstBagaren v^ckou, Kammar-Frun krlediein, Smderskorne Lkrenreick och Vöken, Löparen vittlings Hustru, Hof-Trumpetaren Munssän ken VorALteclt, Källardrängen äström, Löparen lstttlinA, Hof-Lagueijerne Vekn, Kloström, VmZ, öKrlinF och iVlägren, Tältmakaren volin och Conditvrie-Gesäln l^/mark. Afloningen wid Rongl. ° Stallet. För 1 Förste Hof-Stallmastare, 1 Hof-Stallmästare, 1 Oeconomie Stallmästare, 4 Stall Pager, 2 Beridare, l Kammererare wid Stall-Contoiret, 1 Secreterare hos Förste H >f Stallmästaren, 1 Stall Skrifware, 2 Häst Läkare, Fodermaffar, Wagnmästare, Sadelknekt, Hingstridare, Lifkustar, Lifförridare, Port-äktare, Hof-Smeder, HöbinLare, Hackelse-stärarc, Kuffar, Förridare, Rid« drängar, Wagnmakare, Remsnidare, Smed, Arbetsmanffapets dagspenningar wid Höets rrplastande pä Host Stallets ffullar, Skrif-Materialier och diverse Utgifter, Lyshällningen i Kongl, 'stallet, de iM Listp. Hö som för ett särjkildt Ställets behof bestätts. Den 09 Augusti. 1411 Följande Extra Löner och Utfodringar. För Öfwer Hof Stallmästaren Grefwe Uov^nNauxc, Förste Hof' Stallmästaren Friherre Uä1?mk, Hof Stallmästaren Grefwe lOölich, HofStallmästaren Friherre von Schvedin, OeeomieStallmästaren ^el-^cnLrLucs, Under Stallmästare ne 1! ILÖ8 Lruco och o. L.
I afseende på formen, så erkänner jag visserligen, att det icke skulle vara olämpligare för R. o. Ad:s minoritet att till K. M. ingå med en reservation emot majoritetens beslut, än för sjelfva denna majoritet, som utgör mi - Den 42 Februari. 323 noriteten af R. St., alt göra det. Jag anser tverlom, att det ena vore en fullkomligt conseqvent utveckling af det andra, och skulle lill och med icke finna något underligt, om eii sådan propos. skulle komma i fråga inom denna minoritet, som t. ex. icke gillade ordalagen i denna reservation, och så skulle det kunna komma att gå i oändlighet. Jag kan verkligen icke förutse hvad som i tidens fullbordan skulle kunna blifva följden af en sådan complett utveckling af splittringssystemet. För närvar, torde likväl saken icke vara så farlig, och således en sådan enskild opinionsyttring icke vara sä mycket alt tvista om. Jag skulle vilja deltaga deruti, men öfverläggningen derom finner jag icke vara pä sitt ställe inom detta rum, och det sätt, som nu här blifvit salt i fråga, anser jag innefatta åtminstone en nyhet, kanske litet nyare än hvad sjelfva ski afvelsen innefattar, och derföre skulle jag för min del vilja afstyrka den. Gr. Frölich, David, anförde skriftligen: Då grundlagen tillåtit en representant, som stannat i minoritet, att afgifva sin reservation, så liar meningen med denna lilllätelse icke kunnat vara endast den, att han skulle få tillfälle freda sin personlighet eller sin politiska karakter såsom representant från delaktighet i majoritetens beslut, eller för det han mätte kunna för sin egen förkastade mening utveckla nya skäl. Lagstiftaren har icke kunnat bedömma reservalionsbehofvet ur så inskränkta motiver, helst det ofta leder lill vidlyftighet och tidsförlust. I förra afseendet, kan man alltid sätta i fråga, hvad det väl för det allmänna betyder, antingen en enskild man anses hafva rätt eller orätt. Och i det sednare är det representantens eget fel, om han ej, medan beslutet stod öppet, förmådde så framställa motskäl i fullständigt skick, att hvad som deri var förnuftigt och rätt, gjorde behörigt intryck på de rådslående och verkade lill sanningens seger.
Detta formulär igenfinncs uti en tryckt beskrifning oell charta öfver Bromma Socken, stin medföljde motionen vid remissen till StatsUtskottet. aS Den i Mars f. m. nader af äret ganska träget sysselsatt med de elevers undervisning, sora ämna undergå landtmäteri-examen, dels äro de vid Contoret anställde 5 Ingeniörer, på hvilkas biträde han förnämligast skulle räkna, så upptagne med revision al skattläggningar och till Contoret inkommande char tor, att något betydligt tillgörande i och för geographiska chartverket af dem icke är att förvänta. Ifrågavarande Ingenörer hafva dessutom så ringa lön (3g5R:dr), att de för densamma icke skulle under sommarmånaderna kunna uppehålla sig på landsbyggden för fullbordandet af ofvannämnde Sockenchartor, hvilket dock vore alldeles oundgängligt. Om således detta angelägna ärende i någon betydligare män skall kunna fortskyndas, är det nödvändigt, att ett särskildt anslag af statsmedlen i och för detsamma beviljas; och det är på denna grund jag vördsammast anhåller, att, derest genom en ökad brännvinsafgift, eller eljest på annat sätt, tillgångar skulle kunna beredas, R. H. St. ville benäget anslå 5ooo R:dr B:co, att årligen intill nästa Riksdag utgå, för att ensamt användas till upprättande af Sockenchartor. Arbetet kunde börja på ömse sidor om Stockholm och fortgå så långt tillgångarna msdgåfvo, samt räkenskaperna vid hvarje års slut inlemnas till K. KammarRättens granskning. Genom de förbättrade methoder lithographien synes erbjuda, kunde måhända ifrågavarande Sockenchartor genast genom trycket allmängöras och följaktligen utan tidsutdrägt komma till allmän nytta. Skulle det vid nästa Riksmöte befinnas, att företaget vore för kostsamt och fordrade allt för lång tid att fullbordas, eller icke vore med behörig drift och omtanka utfördt, så äro R. II. St. då i tillfälle att indraga anslaget.
1 trenne motioner, som under denna Riksdag afgifvits, angående ändring, den ena i författningarne om Expeditions-Lösen, de andra båda i Förordniugarne om bränvins försäljning och omåttliga bruk, är, särdeles i den första, tämmeligen tydligt ådagalagdt, att genom våra felagtiga, men lätt rättade författningar födes och näres en stor del rättegångar, som eljest skulle saknat tillvaro eller ock, genom förlikning, genast i deras början försvunnit; och om Rättegångsmålen minskas, behöfver icke > Dorna - Den 4 December f. m, 225 Domare-personalen ökas. Härtill kommer, att Götha HofRätt icke begärt någon tillökning, utan synes det tvärtom varit fråga om minskning, sedan denna HofRätt, med bibehållande af ett lika antal Ledamöter, mistat af sin Jurisdiction först Wermland och sedan Skånska HofRättens hela juridiska område. Likväl och då den emotsedda allmänna minskningen i Rättegångar genom ändamålsenligare författningar, icke torde tillräckligt nedsätta målens antal inom Svea HofRätt, för alt af nuvarande Domare-personal kunna medhinnas, sedan denna HofRätt äfven skall uppsätta och afkunna Domar i mål, som förr tillhört Bergsech Commerce-Collegierne, så torde Wermland från Svea HofRätts böra återgå till Götha HofRätts jurisdiction, hvars omfång ganska väl tål denna utsträckning, sedan, på sätt sagdt är, en så ansenlig minskning i söder ägt ram; och härmed är jag, för min del, lika öfvertygad om, att ali tillökning i HofRätternes Domarepersonal kan undvikas, som viss derpå, att om den verkeligen blir nödig, det ej eller kan undvikas, att taga mått och steg för förökande af Högsta Domstolens arbetskraft.