Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s förslag, har sagt sig vara mycket belåten med detta mvnls utseende. En känd förf. rörande myntväsendet, Hoback, upgifver att just detta mynt är endast 4-lödigt och såjedes vida mera underhaltigt än det af K. M. föreslagna 10 Öret skulle blifva. Delta torde styrka att utseendet af underhaltiga silfverskiljemyutet ej är så fult som den värde talaren föreställt sig. Jag yrkar bifall till K. M:s förslag i denna fråga. Frih. Stjernstedt: För den händelse att R. o. Ad. skulle bifalla K. M:s förslag i denna fråga, får jag hemställa, huruvida det icke blifver nödvändigt att under detta beslut inbegripa och således jemväl bifalla den ti:le punkten af K. M:s Propos., hvilken innehåller följande: ”att i sammanhang med beslutet om präglingen af del föreslagna nya skiljemyntet, hvartill räknas så väl det Den 22 Februari e. m. 251 minsta Silfvermynlet på JO Öre, som de nya kopparmynten, bör, i öfverensstämmelse med hvad nu är stadgadt, förklaras, att ingen är pligtig i betalning eller vesling på en gång emottaga mera af delta skiljemynt än 1 R:dr Riksmynt.” Om delta sker, så hoppas jag, att alla de, som anse präglandet af det ifrågavande 8-Iödiga silfverskiljemyntet vara en återgång till de förhatliga mynttecknen, skola finna förslaget icke innebära sådana förespeglade vådor. Jag känner ganska väl, att i Frankrike präglas halfva och fjerdedels Francslycken lill lika lödighet med en hel Franc, men den talare, som framdragit detta exempel, torde äfven höra ihågkomma, att det var en lid, dä i Frankrike präglades silfvermynt å JO Centimes, som voro mycket underhaltigare än det föreslagna 10 Örestycket. Del Bayerska Kreuzermynlet är éffdast 2-lödigt och vore aldeles ohandlerligt, oro det ej hade så stark tillsatts af koppar. Jag fortfar all anhålla om propos. å bifall till K.
Hr Gr. o. Landtm., att, enär ingen af de ledamöter, sem yttrat sig i ämnet, yrkat förhöjda anslag för Lunds cathe - Den 7 December e. m. 227 dralskola, och Wisby högre lärdomsskola, propos. komme att framställas särskildt helräffande dessa skolor och särskildt i fråga om Upsala cathedralskola, och H. Ex. na finge först hemställa, om R. o. Ad. hifölle Utsk:s utlåt., ang:de löneanslag för Lunds cathedralskola och conrector vid Wisby högre lärdomsskola. Ropades ja. Propos. till bifall å Ulslcs hemställan i afseende på löneanslag för Upsala cathedralskola, hiel' härefter framställd, men besvarad med starka nej, jemte ett eller annat ja; hvarpå H. Ex. Ur Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., med afslag å Utsk:s hemställan i denna del, behagade besluta, att ett anslag af 3000 r:dr årligen beviljas till nödige arfvoden för lärare vid sistnämnde skola, intilldess K. M. finner för godt att i ett sammanhang pröfva frågan om behofven för såväl denna skola, sorn öfrige elementarläroverken i Riket; hvilket bifölls. 8:de punkten. Lades till handlingarne. (jule punkten, ang-.de ifrdgasläldt ökadt anslag för Gymnastiska central-institutet. Lades till handlingarne, med förklarande, alt R. o. Ad. lät dervid bero. io-.de Lades till handlingarne. Litt. c), ang-.de anslag till den för sjukas behandling med electricitet och galvanism i Stockholm stiftade inrättning. Lades till handlingarne, med förklarande, att R. o. Ad. vidblef sill i ämnet fattade beslut. ir.le, inte, Lades till handlingarne. 15-.de liga arbetens ut gifvande. Utsk:s härom i utlåt. N:o 75 afgifna yttrande blef af R. o. Ad. bifallet. 16-.de döfstumma. Hr Bildt:
Stuteri-öfverstyrelsen för att derstädes göras fruktbärande, ansåge Chefen för sin del det vara öfverensstämmande med rätta förhållandet att, på sätt som skett, upptaga ifrågavarande belopp i Flyinge Stuteri-inrättnings räkenskaper såsom dess fordran; hvaremot Stuteri-öfverstyrelsen, uti sitt underdåniga Utlåtande, förklarat sig dela den af Revisorerne yttrade åsigt om olämplighelen af att i Stuteriets räkenskaper såsom deponerade upptaga de medel, hvilka, vid inrättningen umbärliga, blifvit till Stuteri-öfverstyrelsen aflemnade, helst så beskaffade medel, om behofvet skulle kräfva deras användande företrädesvis till de öfriga Stuleri-inrättningarne, icke ovilkorligen komma Flyinge till godo. Med Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o i37. Med afseende å hvad sålanda blifvit af såväl Revisorerne som Stuteri-öfverstyrelsen anfördt, och enär ifrågavarande medel, enligt hvad af räkenskaperna för Stuteriöfverstyrelsen inhemtats, derstädes upptagas och redovisas, få Rikets Ständer, som anse det vara olämpligt att samma medel balanseras såsom tillgång både i Flyinge Stuteris och i Öfverstyrelsens räkenskaper, i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes meddela vederbörande befallning att utur räkenskapen för Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt Stuteri-inrättning ifrågavarande medel afföra. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Okt. 1860. Återremitterad! hos Preste-Ståndet den 5 Godkändt hos Borgare-Ståndet den 5 , „ Bonde-Ståndet den 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anställande af jemförelse emellan Svenska och Engelska för Statens jernbanor inköpta jernv äg sskenor. (Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 156.) S. A. K.
Den godhet Ridderskapet och Adeln visat mig, gör att jag begär, att få rätta en omständighet. Med erkännande af hvad Herr Hjerta så val yttrat, tyckte jag mig finna en påminnelse, som skulle jag hafva yttrat att 1776 års realisation stannat vid år 1789. Om jag så yttrat mig, erkänner jag, att det aldrig varit min tanka, men jag delade 1776 års realisation uti tvenne perioder. Den ena var från 1776 till 178g, och var dess stigande period, ty 1788 var Bankens silfverfond i sin höjd; och jag önskar mitt Fädernesland, att det på 13 år måt-v te så stiga, som det då steg; men för öfrigt anser jag Grefve Iuljecrants’8 realisation hafva fortgått ända till 1800, vid hvilket års Riksdag den andra perioden slutar. Det .var det förhållande jag uppgaf, att i silfverfonderi då var en skillnad af 40,000 Rldr mindre. Den sorn vet, hvad en utelöpande sedelstock vill säga, vet ock att desse 40,000 Rldr aldrig kunnat komma fram, utan att Ranken således kunnat fullt liqvidera. När jag yttrade, att Bankens goda förhållande val' i stigande, var det om 1800 jag talade; ty när den 1778 hade en skillnad af mer än sj millioner emellan sin silfverfond och sina sedlar, var denna skillnad år 1800 endast 40,000 R:dr. Herr Hjerta 5 Friherre Cederström har it början af denna discussion framställt en proposition till åierremiss, som jag anser så billig att jag tror man kunde förena sig derom. Defc vore ej riktigt, att jag eller någon annan villo 78a Den 14 Julli e. ni. inverka på meningarne, så, att en rea lisa (ion skulle beslutas, utan att man kunde (rygga dess bestånd. Det skulle ej vara min afsigt att tillvägabringa en sådan, om man ej genom xeservatioaerne och den detuti skedde utred-. ping af ämnet blef af den tanke, att dess varaktighet kunde tryggås.
Trippiska arfvingarnes egande-rätt till förenämnde hemman, och således ännu obestämdt är, hvad rätt Kronan verkligen eger till hemmanen, men en sådan närmare bestämning icke torde stå att erhålla annorlunda än genom domare-maktens åtgörande, Utskottet, för sin del, anser förevarande fråga icke vara af beskaffenhet att böra utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning; hvadan Utskottet tillstyrker, att ifrågavarande motion icke måtte till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 26 Maj 1854. Ank. til] Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 6 e. tu. Utlåtande, i anledning af erhållen åtcrremiss å Betänkandet N:o 19, angående upplåtelse på viss tid ät enskild man af en Kongl. Maj:t och Kronan tillhörig, intill Kongl. Operahuset i Stockholm angränsande tomt. (I. A.) Förenämnda betänkande, deruti Stats-Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer bifalla, att, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, ofvanomförmälda tomt måtte på vissa i betänkandet upptagna vilkor, för en tidrymd af 50 år för bebyggande åt enskild person upplåtas, har blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet samt af Borgareoch Bonde-stånden afslaget, men är af Preste-ståndet återremitteradt, i följd af dervid gjorde anmärkningar, gående hufvudsakligen derpå ut, dels att Staten måhända i en ej långt aflägsen framtid kunde för sig yppande behof af byggnadsplats finna ifrågavarande tomt, i anseende till dess förträffliga läge, företrädesvis önskvärd samt att tomtens nuvarande vanprydlighet kunde utan dess bebyggande afhjelpas, om den blefve planerad och försedd med någon passande plantering, dels ock att ärendet saknade tillräcklig utredning. Då emellertid Utskottet icke är i tillfälle att lemna någon närmare utredning af ärendet, än dess förut afgifna utlåtande innehåller, samt Utskottet vid frågans förra behandling tagit i öfvervägande öfriga till stöd för återremis
SD. 8öredrogs a nvo Allmänna Beswärs, och Economie,Utskottets den »z sistledne Ju!» pä bordet lagde Memorial, rörande Saltpeter.tillwerkningen i Riket, och dä derwid sädana anmärkningar giordes hwilka Ridderskapet och Adrin ansäg hlndrS betz antagande, blef detsamma, ätsöljdt af besia an. Märkningar, till ofwanberöröe Utstött, äterremitteradk. Ut 8upr»« Lx protocollOj 6. LilvsrgtolpS. * * Ut - »7->o Den i6 Julik.' Utdrag af protocollek, hällit hos Högloft. Ridderstapet och Adeln wid Urtima Riksdagen L Orebro den i6 Julii 1812. S. D. 8öredrogss a nyo och biföllos följande Banco-Utskottets den iz sistledne Julii pä bordet lagde Memorial, nemligen: »:o. Angående Län-biträde till Uddewalla Stad. 2:0. Angående tlllökt försträckning af Banken till Manufaktur-Diskonten. z:o. Innehållande swar pä den ifrän Ridderskapet och Adeln gjorde äterremitz af Banco, Utffotrcts Betänkande, rörande Discontina. lllt supra. Lx krotocollo, 6. 8ilkvcrstolpe. Utdrag af protocollek, hället hos Högloft. Ridderstapet och Adeln wid Urtima Riksdagen j Örebro den 16 Julii 1812 SD. oöredrogS ä nyo Banco-UtffottetS den 9 sistledne pä bordet lagda Utlätande om Bancowerkets tiilständ och förwaltning; och blef detsamma, sedan anmärkningar derwid blifwit giorde, ätföljdt af detza anmärkningar, till Banco-Utskottet äterremittcradt. supra. Lx krotocollo, /r. 6. 8 i Iverstolpe.
Men här skulle första tenoren och il basso profondo ej slafviskt biträda i resp. körstämmor, här skulle de fristående briljera, den ena knipa sitt höga C, den andra sitt låga F. o. s. v. Denna komposition lyckades. En vacker melodi understödes af en fint arbetad harmoni och nobel rhytra, solisternas inlägg äro ädla och effektfulla. Härmed hade nu » Den Stumma » genomgåtts. I » Tell » fanns en kärleksduett, som Meyerbeer derpå erinrade sig, ett amoroso och ett eroico, bägge med koloratur. Voyons! Roberts och Isabellas koloraturduett kom sålunda till stånd, ett chevalereskt, smekande lätt behagsjukt andantino med ett blänkande fyrverkeri af duovokaliser i slutet samt ett krigiskt briljerande allegro con spirito med koketta kromatiska imitationspassa-ger och rätt mycken ridderlig bravur öfver det hela. Ur Tell togs också, beklagligen not för not, Roberts tirad om Rosaliaqvisten midt i 3: dje aktens recitativ, en ädel ridderlig melodi, hvartill originalorden i Tell lyda: O Ciel, tu sais si Mathilde m * est chère ». Sutim cuique. Efter att sålunda ha kikat in (litet smått indelikat) bland den Meyeerberska musikens kulisser, så görom rättvisa åt det myckna goda, hvarmed Meyerbeer sjelf riktat den dramatiska musiken. Vi ha redan nämnt« att han skrifvit många stilfulla nummer, der hans egendomliga stil korrekt och klart utvecklar sig. Meyerbeers preludier som ersätta ouverturen, utmärka sig alla för konstnärligt populariserad vetenskaplighet, så ock det till Robert med dess magnifika besvärjelsethema och dess lika lärda som klara kontrapunktiska behandling. Réentrén i slutet af motivet för full orkester forte fortissimo är ett genidrag, som imitatorum pecus, af hvilka Meyerbeer egt.
N:o 19, i anledning af väckt motion om förändrad boningsort för Provincial-läka ren för Gottlands södra härad. Bifölls. N:o 20, i anledning af väckta motioner om två sqvadroners af indelda Skånska kavalleriet och Smålands hussar-regementes afsittande emot erläggande af hästvakansafgift. Bifölls. N:o 21, i anledning af väckt motion om skyldighet för hvarje till full arbetskraft kommen person att årligen bespara något för sin egen framtid, intill dess densamma kan anses nödtorftigt betryggad. Ståndet lät vid Utskottets hemställan bero. N:o 22, i anledning af väckt motion om förtydligande af 5 § uti Kongl. Maj:ts Nådiga förordning om sockenstämmor i riket den 29 Auausti 1843. Bifölls. N:o 23, i anledning af väckt motion om anskaffande af sådane postvagnar, att resande kunna desamma åtfölja. Bifölls. och N:o 24, i anledning af väckt motion om upphörande af mätarepenningar för stenkol, stenkols-stybb och coakes, som till riket införas. Bifölls. S, D. Vid ånyo skedd föredragning af meddeladt utdrag af Högloft. Ridderskapet och Adelns protokoll den 21 sist!. Januari, (N:o 68), med kommunikation af Herr Stjernsvärds, Gustaf Mauritz, anförande, i anledning af Friherre Leyonhufvuds, Acrel Hjalmar, motion, angående erläggande af vakans afgift för vinnande af befrielse från Bevärings-skyldigheten, lades nämnde Protokolls-Utdrag och anförande till liandlingarne. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsliottet följande anföranden: l:o af David Andersson från Hallands län, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiaa Proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förvandling; och 2:o af Anders Sundholm från Stockholms län, i anledning af Rikets Ständers revisorers berättelse för åren 1848 och 1849 om förvaltningen och vården af Drottningholms och Svartsjö Kongl.
Om målet behandlas i laglig förm, såsom annät ConcöUfsmål, så kan DiscOntens skuld icke betalas fortare, än i mån af DiscOntlånens ingående, hvilket inträffar 2 gånger om året, Och slutar med den 1 Januarii 1823- BanquenSmellankomst gör således icke någon väsendtelig skillnad i tiden, meri är i så måtto välgörande, att eri stör del af omkostnader, sorn alltid åtfölja Concourser, blir härvid beftpard och till massans fördel, Och ingemaf enskilda Fordririgsägarenä kati äga fog att klaga öfver denna tillställning. Mert den uppgifna bristen af R:dr 235,222 är och blir en förlust, sorti efter espriten af Concourslagen skall delas mark om mark af alla Fordringsägare: Nu hafva Respective Utskottet! i sina Calculer öfver båda Disconterne uppta - Den 17 Mariii, /. m. 111 git Banquens fordran för Creditivet såsom god för hela sitt Capital, men med ett streck afskrifvit alla Räntor för de Enskilda, hvarigenom uppkommer den utförda bristen i båda massorna. Frågan om fördelningen af de bokförda bristerna emellan Ranquen Och de öfriga Fordrirtgsägarne, torde kunna besparas till dess detta Mål kommer att till slutligt afgörande företagas, efter det behöfliga upplysningar Vunnits ifrån de Respective tLskotten. Hvad jag anser Vara utom all anmärkning för det närvarande , är Respective Utskottens förslag att genast gå i författning om inlösande af de utelöpande AsSignationerne till ett belopp förCanalDisconten af R dr 643,262:46: 2, samt för Malmö af R:dt* 94,425^ Detta är blott ett Förskott på Massornas tillgångar, Och af dén beskaffenhet att det kan snart återfås, ehvad utväg ock sluteligen må af Lagstiftningen godkännas för utredningen af dessa visserligen anmärkningsvärda bedrägerier. Enär Högloflige Utskottens Förslag i det förevarande Betänkandet går ut på att öfvertaga de falliserade
Men då nu Herr Berghman citerat 5^ §. i RegeringsFormen och på ordalydelsen deraf grundat sitt Anförande, följer också deraf, att antingen innebär sådant en Anmärkning emot Föredraganden, som contrasignerat den Expedition, uppå hvilken en sådan mesure stödjer sig, och då hade Anmärkningen under en annan form bordt till ConstitutionsUtskottet remitteras, eller också är afsigten att föreslå en ändring eller förklaring af Grundlagens stadgande, och då måste det i vanlig ordning hos ConstitutionsUtskottet anmälas. I båda fallen kan denna Motion i sin närvarande Form, då 57 §. i RegeringsFormen tages till grund, icke i Ståndens Plena förekomma. Herr Berghman förklarade, det lian vore oroad deröfver, att den af honom i Memorialet åberopade 57 §. i RegeringsFormen anså ges - Den 10 Januarii. 64I såsom en Stötesten, då han deremot trott, att densamma vore en Hörnsten, men yttrade likväl, det han vöre beredvillig alt denna utur Memorialet borttaga, så vida Riddcrskapc'k och Adeln sådant åstundade. Grefve Mörner: Jag ber ödmjukast att man icke måtte förblanda Saken med Formen. Hen af Herr Berghman föreslagne Författning Sr, enligt min öfvertygelse, alldeles icke skadelig, utan snarare, nyttig, då den bestämmes inom behöriga, gränsor, så att den ej' hindrar sådana enskildte aftal och öfverenskommelse!’, hvilka i oeconomiskt afseende äro ibland för Menigheter oundgängelige, och jag tror således, att Ämnet i och för sig sjelf, då 57 §. utcslutes, alltför väl kan både remitteras och härstädes komma under öfverläggning. Men derföre tror jag ändock icke, att saken bör till StatsUtskottet remitteras. Är frågan att förklara Grundlagen, så har jag redan haft äran nämna, huru sådant bör tiIIvägabringas.
Gällande ekonomiska lagar utestänga för alltid den vanfrejdade från utöfvandet af vissa yrken och tjenstebefattningar, och enskilde om ån aldrig så varma vånner af menskligheten, måste dock med afseende å sin egen säkerhet hysa farhågor att i sin tjenst eller sitt arbete använda personer, hvilka oskiljaktigt föra med sig ett å det allmännas vägnar dem meddeladt bevis, att de åro brottslingar Dertill kommer, att den som möjligen en gång af svaghet felat, och derför af Staten, på enahanda sått som den grofsta brottsling, stämplats till missdådare, gripen af förtviflan, förhärdas och anser sig för sin återstående lifstid hänvisad uteslutande till brottets bana. I detta afseende verka nuvarande förhållanden med frejdebetygen på alldeles samma sått, som de, just med hänsyn dertill, för längesedan ur lagstiftningen utdömda skamoch kroppsstraffen. Under striden mellan den förödmjukande känslan af vanära och omöjligheten att blifva ansedd såsom en redlig samhällsmedlem å ena sidan, samt, å den andra, begäret att förbättra sin ställning och återvinna förloradt anseende, kommer den straffade ofta i frestelse att genom förfalskning af sitt prestbetyg begå ett nytt brott. Detta slag af förfalskningar åro de talrikast förekommande af alla olika förfalskningsbrott, och deras bestraffande år deri motbjudande, att de ofta stå i samband med det allvarligaste uppsåt till bättring. I betraktande af alla dessa omständigheter, måste det för lagstiftningen vara en vigtig uppgift att söka utfinna något medel, hvarigenom, utan kollision med öfriga statsändamål, ofvanberörda för rättstillståndet menliga förhållanden må kunna undanrödjas. Osäkerheten i lagstiftningen angående vanfrejd har äfven i väsendtlig mån bidragit till de öfverklagade svåra olägenheterna i detta hänseende, äfvensom sammanhanget mellan denna lagstiftning och åtskilliga för andra ändamål gifna stadganden, hafva utgjort de hinder, som hittills stållt sig i vågen för en förändring af nuvarande förhållanden. Men genom det af Rikets Ständer antagna nya Strafflag-förslaget har vanfrejdsbegreppet erhållit en ny och af behofvet påkallad närmare bestämning.
Som hvar och en känner, existerar för landet i allmänhet den lagen, alt derest delegare af ett skifleslag fordrar laga skifte, så måste detta försiggå, äfven om alla de öfriga skiftet bestrida. Denna regel gäller icke för Gottland utan der gäller en alldeles motsatt lag. Gottlänningarne hafva nemi. flere gånger erhållit försäkringar derom att icke rubbas i de storskiften, hvarunder ön vore lagd, så alt intet nytt skifte kan verkställas med mindre än att alla skiflesdelegarne enhälligt derom sig förena, och en sådan enstämmighet lärer väl sällan förefinnas. Häruti lorde man böra s"ka deu egentliga orsaken, hvarföre skiftesverket på Gottland icke gått framåt, och det är föga förhoppning, att »det oeftei rälllighels-tillstånd, som benämnes ägoblandning och af föreg:de talare blifvit med ingalunda alltför mörka färger skildradt, skall uphöra, derest icke Slaten träder emellan och anslår medel för befrämjandet af en ändamålsenligare ägodelning. Då något tvång icke kan i della fall Gottlands allmoge påläggas, lärer det väl ej gifvas något kraftigare medel än att inverka pä deras öfvertygelse och man lorde nogsamt känna atl på bondens öfvertygelse intet verkar kraftigare än ett för hans ögon liggande exempel af en åtgärds ändamålsenlighet. Jag tror således Den 20 April. 223 att den föreslagna utvägen, att genom mönsterskiftens verkställande på Statens bekostnad för Gottlänniugens ögon framlägga vigten och nyttan af ägornas läggande i ett mindre antal skiften, är det kraftigaste medel för skiftesverkeis framgång derstädes, som Kan påfinnas. Genom de uplysningar, jag nu hafi äran lemna tror jag mig äfven hafva vederlagt det inkast, som Disk. gjort, dä det säger, att Statsmedels anslående lill skiftesverket å Gottland skall framkalla enahanda anspråk från rikets öfriga delar, hvilka alldeles icke uti frågakomne hänseende stå i samma förhållande som Gottland, hvarföre äfven åtgärden ej kan såsom prejudikat blifva skadlig.
Bland våra nu tillvarande elementarläroverk qvarstå ännu fyra blott på reallinien fullständiga. Ursprungligen flera, hafva de småningom och utan tvifvel med rätta till nyssnämnda ringa antal förminskats. Tillräckliga skäl torde finnas dertill, att äfven dessa återstående genom en lika förvandling, som deras fordne samslägtingar redan undergått, alldeles försvinna ur systemet. Deras tillkomst låter sig utan svårighet förklara, till och med på visst sätt rättfärdiga; men svårligen låter det tänka sig, att denna skulle haft sin grund uti någon hos sakkunnige män tillvarande fast föreställning om deras ändamålsenlighet i längden. Orsaken till deras upprättande torde sannolikast hafva legat inom ekonomiens område och deras bestämmelse lika sannolikt varit att utgöra en öfvergängsfo mation. Såsom ett steg till öfvergång torde väl ock det få anses, att man snart åt dessa 196 .Motioner i Preste-Ståndet 4865. N:o 90. läroverk anslog' löner till lektorer på stat och dermed öfvergaf antydda sparsamhetshänsyn. Men deras ändamålsenlighet har knappast i högre mått derefter än tillförene blifvit genom erfarenheten ådagalagd. Jag vill i fråga härom ingalunda gå mera behörige domares omdöme i förväg, men icke hafva tecken visat sig dertill, som skulle bemälde domare om dessa läroverk hafva hyst eller hysa några större förväntningar. Och gå vi till de samhällen och de orter, der sådana läroverk befinnas förlagda, icke finna vi dem der vara föremål för någon särdeles belåtenhet. Icke hos flertalet af de vid dem anställde lärare, hvilka, ehuru i afseende på aflöning och andra förmåner blott likställde med adjunkterne (underlärarne) vid de helt fullständiga läroverken, likväl hafva framför desse sine jemlikar drygare åligganden, såsom af nödvändigheten förpligtade att meddela undervisning äfven uti de öfversta klasserna, hvilken omöjligen kan af rektor och de två lektorerne allena medhinnas, och hvilka detta oaktadt ännu dertill äro i uudervisningsväg belastade med ett högre timtal än som annars är för lärare vid de öfre klasserna föreskrifvet.