Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då Vi af kraftiga skäl funnit nödigt att i de med dessa afgifter i sammanhang stående förordningar göra betydliga förändringar, åberopa Vi Oss härom de af Oss beslutna förfatlningar, Vi rörande sättet och vilkoren för dessa Bevillningars utgörande till K. M:t till utfärdande i underdånighet öfverlemnat.» Då Bevilln.-Utsk:t nu hufvudsakligen upptagit och användt dessa af flere föregående riksdagar använda och derigenom legaliserade ordalag, behöfver ej Utsk:t uppbära något klander för att hafva hittat på något nytt i afsigt att förvrida ställningen för dagen, utan är det tvertom ställningar och förhållanden för dagen, som äro förvridna och tillkrånglade. Då jag nu anser förhållandet mellan de båda statsmagterna vara i vår konstitution på ett nöjaktigt och lyckligt sätt afvägdt, så följer deraf ock, att på samma gång jag är färdig att våga lif och blod för försvaret af Konungens rättigheter, jag äfven å andra sidan med den segaste ihärdighet måste motsätta mig hvarje försök till utvidgande af ministeriel magtfullkomlighet. R. o. Ad. får icke af något slags undseende, någon känsla eller servilism låta förleda sig att votera bort grundlagen. Det går icke an att för några individers skuld, om de ock vore de ädlaste i menskligheten, bryta mot denna lag och det rätta. Utan att öfverskrida det territorium, der anspeglingarne blifva sådane, att de lätt kunna förklaras vara personliga, skall jag försöka att genom liknelser påpeka hvad jag anser vara den inre ställningen för dagen. Det må då tillåtas mig att först använda följande bild. I den gamla Persiska gudaläran, i Zoroasters religion funnos tvenne gudamagter, Orniudz och Ariman, det godas och det ondas, lika mägtiga, förenade, men dock ständigt motverkande hvarandra. I vårt politiska trossystern finnas ock båda dessa principer, det goda och det onda på ett besynnerligt sätt sammankopplade, och man återfinner 508 Den 25 April f. m. denna dualism i en mängd regeringshandlingar från vår tid.
Direktionen, i fråga om den sökta eftergiften, anfört, att, då sökanden, under en lång följd af år, befunnits oförmögen att, utöfver den obetydliga utdelningen ur konkursen, åstadkomma den ringaste afbetalning å sin kapitalskuld, och således ganska föga förhoppning sig företedde, att han, vid närmare CO års ålder, med 5 oförsörjda döttrar, numera skulle kunna i större eller mindre mån fullgöra den återstående ränte-liqviden, samt beträffande hypotheks-utgifvaren, som, enligt hvad ofvan är vordet upplyst, endast förmått, genom årliga successiva afbetalningar, kapitalen liqvidera, hvilket åter förklarade anledningen till räntans höga belopp, förekomme, att denne gäldenärs förbindelser icke vore föreskrifna med ränta, så att, om äfven detta oaktadt, anspråk derpå kunde göras, deraf koinme att föranledas en till sin utgång oviss tvist, Direktionen, vid sådant förhållande och i betraktande tillika af det lyckliga resultat, att verket åtnjutit full liqvid för omförmälde större kapital-fordringar och derjemte 84 R:dr i afräkning på öfverräntan, ansåge sig ega grundade skäl att tillstyrka eftergift af återstående öfverränte-beloppet. Med fästadt afseende ej mindre å sökandens medellösa belägenhet, än hvad Diskont-direktionen i öfrigt anfört, samt då en betydlig del af öfverräntan blifvit, på grund af föreskriften i 192 § af 1841 års Banko-reglemente, beräknad efter 8 procent, har Utskottet skolat hemställa, att mcrberörde öfverränte-skuld måtte få afskrifvas. Stockholm den 15 Augusti 1854. Jianko-I tfkt>i(eis Uttalande, N:o öi. 5 ]l:o Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Aug. 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om utsträckning af den ärliga Banko-diskont-revisionen till Rikets Ständers Bank i dess helhet.
R:dr 16 r.k: B:co, hvilken summa ma af Statsmedlen utanordnas till E. K. Mits Eefallningshafvandes i Länet disposition, sorn öfver verkställigheten af inköpet torde böra hålla hand. Beträffande åter den ifrågasatte ersättningen för de ängar, som tillhört Jord-egare i Sverige, men genom Gräns-regleringen fallit utom Svenska området samt icke få af förre egarne bibehållas, utan måste hemmanen frånskiljas; sl synes väl den, i 2 Art. af den, år 18a 1 den 17 Ja nuarii, om Gräns-regleringen imellan Sverige och Ryssland afslutade Convention, bestämde ersättning af 83 Hulr 16 sk. för ett Tunneland äng, i den händelse utbyte med ömsesidig förmån icke kunde ske, vara tillräcklig, särdeles i en ort, der jorden icke kan uppskattas till lika högt Penningevärde, som i de sydliga, mera fruktbara orterne, men alldenstund det likväl skulle kunna inträffa, att någre sådane särdeles omständigheter förekomme, sorn kunde förorsaka, att den stadgade ersättningen icke fullt godtgjor-t de den tvungntf mistningen af en för något hemman måhända oumbärlig jord-ega, och det med billigheten instämmer, att Staten, i sådant fall, håller den enskilda någorlunda skadeslös för dess af Politiske förhållanden härrörande oförskyldta lidande; fördenskull hafva Riksens Ständer ansett sig böra hos Eder Kongl. Majtf. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes låta anställa undersökning på stället, hvilken' lämpligast och med minsta kostnad torde kunna verkställas af de vid Gräns-regleringen anställde Landtmätare, samt, sedan, så väl Jord-egaine* Underdåniga Skrifvelser. 857 som E. K. M:ts Befallningshafvande i Länet blifvit uti ämnet hörde, i Nåder pröfva och bestämma den ersättning, sort» till äfventyra kan finnas böra Jord-egarne tilläggas, utöfver dgt 2 Gräns-reglerings-Conventionen utsatte beloppj och låta densamma utaf Nionde Hufvud-Titelns anslags-summa komma Jord-egarne tillgodo. Riksens
Oaktadt jag således ej är öfvertygad om lagligheten af de beslut, genom hvilka icke lagfarne Ledamöter i Rådstufvurätt undgått att deltaga i ansvaret för Rättens fel och för R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättclse för år 1857. 3 I — 18 — summelser i vissa fall, har dock jag, lika litet sorn mina företrädare, ansett nödigt att i slika mål, hvaraf ett redan under den korta tid, jag utöfvat Justitie-Ombudsmans-Embetet, förekommit, draga denna tvistepunkt under Högsta Domstolens pröfning, hufvudsakligen af det skäl, att hos Kongl. Maj:t alldeles lika beskaffade frågor äro beroende på afgörande, och afsigten härvid naturligtvis icke bör vara att en eller annan Domare mera må till böter fällas, utan att ordning, stadga och klarhet i en vigtig men olika bedömd principfråga omsider tillvägabringas. De mångfaldiga olika sätt, på hvilka Domstolarne tyda nu gällande konkurslag, likasom många deruti förekommande stadgandens verkliga brist på klarhet och fullständighet samt andra föreskrifters olämplighet,— alla dessa förhållanden, hvilka under sednare tiden, i följd af inträffad rubbning i den fmanciela ställningen i allmänhet, mera än förut visat sig, och föranledt olika beslut i likartade fall, påkalla högeligen en förbättrad konkurslagstiftning, helst som den för handeln och näringarne så vigtiga allmänna krediten deraf väsentligen beror. Det är ock all anledning att förmoda, att Kongl. Maj:t med nådigt afseende å Rikets sednast församlade Ständers i detta ämne gjorda underdåniga framställning låter utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag till ny konkurslag, äfvensom till ändring uti de delar af lagstiftningen i öfrigt, som dermed stå i oskiljaktigt sammanhang. Stockholm i Maj 1858. CARL WESTER. N. A. Fröman. — 19 — BILAGA. Enligt Justitie-Ombudsmans-Expeditionens
Visserligen har, sådant oaktadt, det förut i allmänhet för Staten lyckats alt erhålla personer, som med uppoffring af egna tillgångar inträdt på denna föga lefvande tjenstebana; men senare tiders erfarenhet har visat, att detta icke är för framtiden att emotse. De många officers-vakanser, som för närvarande äro till finnandes vid Garnisonsregemeutena, der för icke lång lid tillbaka alltid antalet af officerare var öf - Bil. JVJ 5 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JY3 l, örn Statsverket tfJSfi. 5 vertaligt, ådagalägga det man nu mera icke kan hoppas få dessa plaiser fulltaligt besalta, med mindre än att anslå derföre mera tillräckliga löner. En förbättring af löntagarnes vilkor vid Garnisonsregementena påkallas således icke allenast of billighet, utan äfven af nödvändighet, hvarom ock allmänna meningen nu mera torde vara fullkomligen öfverens. Men på samma gång lön förbättring ifrågakommer, anser jag en reglering af lönerna jemväl böra ega rum, så att de jemkas så vidt förhållandena dertill föranleda, till öfverensstämmelse sinsemellan vid samtliga dessa regementen. Det kan nemligen vid granskningen af nu gällande lönestater, icke undgå att väcka uppmärksamhet, huruledes lönerna för samma eller motsvarande grader iiro högst olika till beloppen, ulan att någon giltig förklarings-grund till denna olikhet förefinnes. Yäl förekommer härvid en skiljaktighet, som alltid måste tagas i betraktande, nemligen tjenstehiistarnes underhåll, der sådana enligt slat skola finnas, men jag anser, uppå skäl som straxt skola utvecklas, denna underhållskostnad helt och hållet böra alsöndras från lönerne, hvilka uteslutande böra afses för personella behof. Om detta särskiljande eger ruin, hvilket jag i underdånighet tillstyrker, torde intet hinder möta för antagandet vid löneregleringen af den grundsats, det alla löner för samma grader, fastän vid olika Regementen, må jernnäs till samma belopp, så vidt lefnadskostnaden för personerne i hvarje grad måste å samma tjenstgöringsort vara lika vid alla vapen.
Att barnen inhemtade huru de genom flit och omtanka kunde förvärfva sig materiel bergning vore redan ett stort steg till sedlighet och sann gudsfruktan, hvadan ock en del af Englands presterskap förklarat att ifrågavarande undervisning, långt ifrån alt hindra, snarare underlättade inherntandet af cbristendoms-kunskapen genom deri skyndsamma utveckling af tankeoch omdömes-förmåga, sorn af den samtidiga undervisningen uti ett lättfattligt ämne föraniedes. Motionären har derföre föreslagit: l:o att elementar-landtbruks-undervisning måtte införas uti folkskolorna å landet; 2:o att för bildandet al skicklige och duglige lärare, hvarpå sakens framgång och åsyftade nytta ytterst beror, det måtte stadgas: a) att vid nuvarande seminarier för bildandet af folkskolelärare skola tillsättas särskilde lärare för elementar-undervisning i landtbrukets hjelp-vetenskaper; b) a't föreslåndarne vid de lägre landt bruks-skolorna skola åläggas att särskildt genomgå en passande, årlig lärokurs med de seminarisler, som erhållit godkända afgångs-betyg från seminarium, samt c) att lärarne vid dessa förberedande skolor måtte noga erinras om deras angelägna åliggande alt ingifva seminaristerna ett lefvande intresse för deras blifvande kall och samvetsgrant afråda alla sådana deiifrån, som finnas icke hafva naturliga anlag och böjelse för ett så vigligt kall, som foikskolelärarnes. Afgangs-betygen böra derföre i detta hänseende samvelsgrannt utgifvas; 3:o att vidare måtte stadgas: att alla de folkskolelärare, som genomgått fullständig kurs, sådan den här ofvan blifvit antydd, skola åläggas att hvarje onsdagsoch lördugs-eflermiddag lemna gossebarn, emellan 12 och 16 års ålder lämplig undervisning uti landtbruks-lärans första grunder och dess hjelp-vetenskaper, och bör denna undervisning, så mycket som möjligt, ske medelst mundlliga föredrag, förklaringar och frågor, hvarpå barnen få svara.
Debruari 1843 intagen kenell ning, 2 tunne20,o ligppland, tillstvrlit Nådigt bifall a (lonsistorii ak ^eademie(la neeli eren. biträdda underdäniga bem.ställan. Kongl. Naj:t, som, viel underdånig föredragning ak eletta ärende elen 10 dulii 1843, kör goelt knnnit i waeler bifalla okvanberörcle köre8lagna jordbiten emellan Ilpssla ^.eademi ä ena 8amt Upsala 8tael oeb 8lottsstat ä andra sidan, vill nu föreslå lliliets 8tänder att ät nämnde Academi upplåta 8ä 8tor r^md utak ifrågavarande, uneler Kammar-Lollegii disposition stående, jord, 80m är kör Observatorn-tomten erforderlig, pä sätt (lönns torium -Veaelemieum clerom i underdänigbet bemställt. Kongl. äbrj:t körblikver lii bets 8täncler meel all Kongl. Näd oeb ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. O. K//uers/o//ie. /Vo/ooo//ot! ö/ner/tt'e'/eE^//-./r'e/?.e/err, /rrr//et rrr/or Mrr/Vr /eo/rrr/rge/r r /-a.Ä oe/>/?o/rr?L r/e/r 5 /rrArrs^r 18ljij. Närvarande: Ikans Kveellenee dustitice 8tats-älinist6rn Herr Kriberre Narrs Lxovllenee 8tats-Mnisteru kör Dtribes Irenden» Herr Kriberre .t/a-.-tt Lrc^orition, lV.'o 8. 21. 8t8ts-llL(len:
N;o 87- Herr Stråle af Öknaholm, Nils Wilhelm, 75 d:o N:o 1798. Herr Bruncrona, Gustaf Adolph, r 103 d;o Föredrogs å nyo och gillades Statsutskott tets den 19 6istledne Augusti under N:o 403 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Berättelse, angående den af Utskottet verkställde granskning af Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning. Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 23 och 26 sistledne Augusti lif Den t September f. m under N:ris 32 och 34 afgifne, samt dan 27 darpå följde eftermiddagen på bordet lagde, tvenne Utlåtanden, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets förut meddeldta Betänkande : 1:0 Angående de å brandförsäkrade hus * Städarne och BruksEgendomar föreslagne värderingssätt. s:do Angåenda den af Städerne utgående SaluAccisen och dess upphörande; Fann Riddarskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarna. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningsutskottets den 26 sistlidne Augusti under N:o 33 afgifne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om lindring i Bevillningen för brandskadade i Madängs by af Wartofta Härad och Skaraborgs Län, Företogs till pröfning LagUtskottets den 15 sistledne Augusti undar N;o 152 afgifne, samt Den 'i September f. »t, jjj ssmt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående föreslagne ändringar uti ConcursjLagen af den 18 Julii 18 <1. Herr von Hartmansdorff \ Auguff:
Med sin lilla leksaksgondol i handen eller vid ljudet af de italienska visorna, som sjöngos vid moderns klaver, drömde barnet skönhetsdrömmar om skönhetslandet. Och när mannen slutligen ser det i verkligheten blir denna för honom ett återupprepande af de syner, barndomshemmet och barndomsfantasien framlockat och faderns minne står rörande och lefvande för hans själ. Hur ofta och hur lätt ilade ej gossen och ynglingen uppför den fria, ovanligt breda trappan, med de låga stegen och det vackra, konstsmidda järnräcket – en trappa, som han i ynglingaåren också helt tyst smög sig utför, sedan föräldrarna gått till sängs, men han själf ville tillbringa natten i någon glad kamratkrets! Den första våningen en trappa upp var festvåningen, i hvilken gossen således endast kom vid högtidliga tillfällen. Detta förhöjde än mer hans njutning af alla de glada intrycken där: stucktaken, ljuskronorna och lampetterna, de venetianska speglarna, de sidenklädda möblerna och bukiga byråarna i stilfull och måttfull rococo och de glada tapeterna, där den ljusa grunden är fylld med mångfärgade kinesiska eller andra fantastiska blommor och fåglar. Men allt detta, som förtjuste barnet, blef af ynglingen kritiseradt, när han kom hem med sin klassiskt renade syn och började tvista med fadern om »smaklösheten» i denna rococostil, hvilken nu åter i våra ögon just gör dessa rum så intagande! Två trappor upp är åter en rymlig förstuga – under sommaren hade familjen ofta sitt tillhåll i dessa salslika förrum – och innanför denna ligga hvardagsrummet. Studerkammaren – i hvars vägg ännu det lilla fönster finnes, hvarifrån fadern Goethe kunde hålla utkik öfver sonens utflykter till Gretchen i vinstugan – är klädt med böcker i heleller halffranska band. I faderns utsökta Elzevirupplagor af de latinska klassikerna och de italienska diktarna lärde den unge Goethe tidigt känna dessa och dessutom voro här äfven resebeskrifningar och tysk litteratur rikligt representerade. Mellan detta faderns rum och moderns gula rum ligger det stora tafvelrummet, hvars gröna väggar fyllas af oljemålningar i solida svarta ramar med guldlister.
Tvåtredjedels jaröster behövs för fällande dom. 10: o Är en skrift anklagad för brottslig beskaffenhet av sådan grad, att urbota bestraffning fordras och författaren av sådant stånd att han endast kan dömas i hovrätten, förvisas ärendet dit. 11: o Är enskild person angripen i en skrift utom sitt ämbete skall han begära sin rätt enligt allmän lag. 12: o Är någon skrift utkommen här eller från utlandet, med innehåll som kan föranleda missnöje hos andra makter är det Kongl Maj: t som beslutar om indragning. Då prövning skett i tryckfrihetskommittén och de inte anser att skriften bör beslagtas, bör boktryckaren få någon ersättning för sina extra kostnader. 14: o Skulle tryckfrihetskommittén bli ställd till ansvar avgörs det i Svea Hovrätt. Domen skall genast efter avkunnandet tryckas med alla hithörande handlingar och ges ut till allmänheten på statens bekostnad. 15: o Alla mål som berörs av denna lag skall skyndsamt avgöras. Är någon anklagad för flera brott, skall dessa behandlas enskilt. Är den skyldige inte redan dömd till dödsstraff eller livstids fängelse skall han undergå sin bestraffning. Böter skall inte förvandlas till annat straff än fängelse på fästning, så att 16 riksdaler motsvarar 1 månads fängelse. 16: o Böter (som är mycket höga) tvåskiftas mellan åklagaren och närmaste inrättning för de fattiga. Örebro den 16 juli 1812. Underskrivet av talmännen. Kungörelse angående Göta kanalbolags, Malmö och Göteborgs diskontverks utredning genom statens försorg. Stockholm den 18 juli 1818. Sedan Rikets Ständer inhämtat Göta kanalbolags och Malmö och Göteborgs diskonto verks oförmåga att själva fullgöra sina åtagande, har Vi beslutat, att utan att höra aktieägarna, företaga en utredning genom statens försorg. Staten har ingen skyldighet i detta hänseende, men har ändå ansett sig böra biträda, såsom ända utvägen att avhjälpa den penningförlägenhet, som annars skulle drabba både gäldenärer och borgenärer. Ständerna har förbehållit sig att göra en oberoende utredning utan fordringsägarnas gottfinnande eller lagliga anspråk, som motprestation mot att staten gör denna uppoffring. De har i ämnet fattat följande beslut: 1: o Staten övertar utredningen av Göta kanalbolags och Malmö diskonter.
Med ett blidt leende på de tunna läpparne trädde furstinnan in, vänligt hälsande åt alla sidor. Kerstin fick riktig hjärtklappning. Hon hade aldrig sett en furstlig person, och nu var hon så nära en sådan. Hon hade alltid tänkt sig någonting öfvermåttan stelt och högtidligt vid detta, någonting tryckande, besvärande. Men det var icke så. Det låg en sådan enkel och flärdfri hjärtlighet i furstinnans sätt, att hon, likasom alla andra främlingar, genast kände sig sig lugn och trygg. Så snart prinsessan sjunkit ned i den fina stolen, började examen med afsjungandet af en sång. Alla de närvarande sjöngo den stående, utom prinsessan, som icke orkade resa sig. Kerstin be traktade henne och såg. att ett drag af lidande präglade det bleka anletet. Ja, hon var mycket sjuk jämnt och ständigt, men hon bar sina plågor med änglalikt tålamod. Aldrig hade någon hört henne klaga. Här i denna omgifning, bland de glada och lyckliga barnen, trifdes hon, det kunde man se. Och hennes närvaro gjorde ej de små det minsta brydda. De sågo ju sin vänliga beskyddarinna hvarje dag, talade med henne, hade förtroende till henne. När man kom till kristendomslektionen, tog furstinnan denna om hand. Med sin blida röst framställde hon sina enkla frågor till barnen, utlade svaren och förklarade. De lyssnade uppmärksamt. Kerstin kände tårarne uppstiga i sina ögon. Så Hvad bör väl frö ' t i svartan mull? Hvaraf är himlen ofta full? Säg, hvad hon var, min lilja hvit, förr ' n något stoftgrand hunnit dit? En man, som drog på korståg ut; hans lefnad fick ett sorgligt slut. Hvem går sin väg så sakta fram? Nämn mig en släktinge till Kam. Ett ord, som nog förargligt var och är och blir i alla da ' r! Hvad vill väl liten gärna bli? Hvad står väl trädet stundom i? Säg, hvad den trötte längtar till. Hvad liten fågel » sätta » vill om våren, kärleks varm och glad. Ett » namn på namn » du ofta sad '. Illistighetens sinnebild. Ett slag af » katt » så arg och vild.
må tillkomma hvarje Svensk medborgare, man eller qvinna, som eger god frejd samt råder öfver sig och sin egendom; 5:o att gift qvinna må kunna vinna enahanda rättighet, som i 4:de punkten om förm ales, så framt mannen för hennes förbindelser ansvarar; 6:0 att jemväl omyndig må, med förmyndares samtycke och ansvarighet, utöfva sådan rörelse, som uti 4:de punkten omförmäles; 7:o alt den, som blifvit straffad för brott, som medför vanfrejd, må kunna, efter derom gjord ansökning, vinna tillstånd att, med biträde af andra än hemmavarande barn, tillverka fabriksoch handtverksarbeten till afsalu, så länge en slik rättighet ärligen begagnas; 8:o att den, som vunnit rättighet alt med biträde af andra än hemmavarande barn tillverka fabriksoch handtverksarbeten eller utöfva bageri-, bryggerieller slagterihandtering, derest han dömes till ansvar för brott, som mpdför vanfrejd, skall, när beslutet vunnit laga kraft, anses sådan rättighet förlustig; dock att honom må vara öppet att, på sätt i 7:de punkten sägs, söka rättigheten återvinna: 9:o att genom antagna arbetare eller annorledes alla slags arbeten och varor må för Kronans behof förfärdigas; och att sådana för Statens eller kommunens räkning stiftade inrättningar, hvilka afse fattigeller fängelsevård, äfvensom uppfostringsoch vårdsanstalter af alla slag bibehållas vid dem hittills medgifven rätt att såväl för inrättningarnes behof, som lill afsalu, tillverka fabriksoch handtverksarbeten; !0:o att i afseende på tillverkning af fabriksoch handtverksarbeten till efterrättelse skola vara gällande de föreskrifter, som för helsovården eller till förekommande af skada och olägenhet för grannar antingen i allmänhet, eller för vissa fall äro eller framdeles varda meddelade; Expeditions-Utskottets Förslå# lilI underd.
Ropades nej. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke förklara den anmärkning, att uti 49 § Reg.F. samt 3 § Riksd.Ordn. borde ordet tredje insättas i stället för ordet femte. Bifölls. Hr von Troil: Jag skulle vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta, huruvida icke R. o. Ad. för dess gemensamma tanka ville förklara, att de uti detta och nästföljande memor. framställda förslag böra af Constit.Utsk. framställas uti ett förslag; i hvilket fall likväl det af Gr. Frölich framställda förslag, som R. o. Ad. förklarat för dess gemensamma tanke, skulle kunna framställas uti ett särskildt memor. som, oberoende af det andra, vid nästa riksdag kunde antagas eller afslås. Om R. o. Ad. instämmer häruti, kunde Gr. Frölichs förslag slutas med orden 3:dje år och blefve följaktligen så lydande: ”R. St. skola i kraft af denna grundlag till lagtima riksdag sammankomma hvart 3:dje år,” samt det andra redactionsförslaget börjas med ordet år, då det komme att lyda sålunda: ” år till lagtima riks dag sammankomma på den första helgfria dagen i Oct. månad. Uti hvarje” etc., på sätt Utsk. föreslagit. Gr. Frölich: Jag anhåller endast att få förena mig uti hvad Hr v. Troil tillstyrkt. D cn ii September f. m. 125 H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom dess gemensamma tanke förklara den af Hr v. Troil nu framställda anmärkning. Ropades ja. Frih. Roye: Då det af Hr v. Troil sist framställda yttrande, hvaruti jag, såsom jag uppfattat det, i allo instämmer, är af mycken vigt, anhåller jag, på det vi må blifva förvissade om, att det icke blifvit oriktigt uppfattadt i prot., att detsamma må blifva uppläst. Gr. von Fersen: Frih.