Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får anmäla att jag och de öfrige af Ståndets ledamöter, hvilka fått sig anförtrodt att såsom R. o. Ad:s deputerade frambära R. o. Ad:s välkomsthelsning till MedStm, fullgjort detta updrag, dervid vi blifvit anmodade att tili R. o. Ad. återföra uttrycken af de öfriga Ståndens högaktning, vänskap och förtroende. Då nu voteringspropos:n hunnit blifva utskrifven och anslagen, företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit, som följer Ja 46 , Nej 14. Härefter justerades en sålydande voter:spropos.: Den, som bifaller Gr. Lagerbjelkes motion om tillsättande af ett särskildt Utsk. för behandling af frågor, rör:de Bränvinstillverkning och försäljning, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer berörde motion att remitteras till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Efter det voteringen härom försiggått, befunnos rösterna hafva utfallit sålunda Ja 32 Nej 6. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Den 23 November. 27 Onsdagen den 23 November. Plenum kl. | till 12 f. m. Anmäldes och emottogos 2:ne K. M:s Öfverste-Kammarjunkare, Gr:ne Ludv ig Ernst von Stedingk och Erik August Lewenhaupt, hvilka å II. M. Konungens höga vägnar kallade och bjödo R. o. Ad. att i morgon kl. \ lif. m. infinna sig i Storkyrkan till bevistande af Gudstjensten samt derifrån begifva sig till K. M:s rum i det Kongl. Slottet för att beledsaga II. M. till Rikssalen. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Ofverste-Kammarjunkare, att till K.
Utstött, till Jernwerks. rörelsens upprätthällande sä föranstalta, det de ifrän längre tid tillbaka utfär. dadé Stadganden till desi understöd genom Ban co Län pä Bruks.Effecter, blifwa i sä mätto förändrade, samt till närwarande omständigheter lämpade, att Bankens utläning pä berörde Effecter sär fortfara utan uppehäll alla tider pä äret; och därjämte, att sä länge närwarande för Rikets Export-Handel menliga conjuncttw fortfar, Banco-Länen ä Bruks-Effecter fä wid wisia terminer, emot inbetalning af upplupen Ränta, och om belänings-prisen möjeligen ned sattes, af differancen dem emellan, omsättas pä förut ingifne Wäg-Attester, och nya Bewis af Magistraten och Wäg. Betjening, att Panterne more orubbade; Dä Magistraten och Wäg, Betjening kunde för de nya bewisen fä ätnjuta ffamma Den 7 October. zor samma afgifter som för hittils wanlige Wägattester, och säiunda erhälla en beräknad wedekgällning för dnaS moda och answar wid en förlängd wärd af Bankens Panter. Högstberörde Nädiga framställning hafwa de Respectiwe Ständer» behagat remittera till Banco Mstottets utlätande; och har Utstottet ej kunnat undgä, att öfwer detta för Banken magt päliggande ämne, med all möjelig ffyndsamhet inhämta Herrar Banco Fullmägtiges Attrande, som härhos bifogas. Bruks. rörelsens nuwarande, af Kongl. Maj t i Räder framställde bekymmersamma be. lägenhet, samt de flere deraf befarade menliga följder, kan Banco-Utstottet ej utan oro och werkeligt deltagande sig föreställa: Bankens ätgärd till häfwande eller blott lättande deraf, fär emedlertid ej rubba Werkets för alla tider stadgade första och förnämsta werknings-ffylldig. het eller sträckas utöfwer desi närwarande werk. nings-sörmäga.
Jojo, tåcke har jag varit rädd för, jag, och för att Erik inte ska få råke Anna förr än han är gift karl, har jag sagt honom, att han i måron dag ska fare bort te gamla mormor i Segersta, som du vet har skrifvit så mycke och bedt, att han skull’ helse på henne. Lisa. Kors, det var präktigt påhettadt. När gamla mormora si’ får han bli qvar ända te bröloppe. Du är mej en knif te kunne ställe med sakera. Sven. Så skull’ jag också tro, mi’ gumme. Går trolofninga lyckligt och väl för sej i qväll, så kommer inga rese i fråge, förstås; men det är imellertid godt, att han är beredd på te fare. Lisa. Men hör en ting, Sven. I fall vi nu begär lysning, utan att Erik vill eller vet åf saka; tror du, att Prosten går in på tåcket? Det är ju bare fästman, som får ta ut lys-sedel, eller också ska han lemne liksom nå’t skreftligt, att han inte är imot giftermåle? Hur ska vi ställe med dette? Sven. St! var du obekymrad; jag vet nock råd för den saka, jag. – Men se der ha vi nu Ola i Gyllby och Britta. ANDRA SCENEN. OLA i Gyllby. BRITTA. De förra. Sven. Välkommen, käre fader Ola! Välkommen, Britta! Ola. Tack, tack vackert! Lisa. Pina rassa tre! hvad du är grann och fin, Britta! Du ser ståtlig ut som sjelfve Drottninga, när ho reste härigömmen Wermland. Britta. Jojomen, mor Lisa. En ska foll ta på sej det rareste en har, då en kommer te fästman sin. Sven. Och råd har du ock te vare grann, Britta. – Är du nöjd med att få son vår te man? Britta. Det var e fråge, det. Jag kan fälle just inte se, hvem ann’ utåf bonnfolk som skull’ passe sej åt mej, än Erik. Lisa. Det kan du nock ha rätt i, käre Britta.
I sammanhang härmed har hos Riksens Ständer kommit i öfvervägande , att, ehuru Finland nu mera är från Sverige skildt , beräknas likväl Postporto till Finska Orterne på samma sätt, som under Finlands förening med Sverige eller i enlighet med 1807 års Bref-Taxa, hvaremot Bref från Finland till Sverige måst af dem, till hvilka de äro stälde, lösas efter den för Bref till Haparanda och Grisslehamn antagne beräkningsgrund. Uå detta förhållande ej är lämpligt, enär Svenska Postverket ej ombesörjerBrefvensTransport längre än öfver Grisslehamntill Eckerön.samt Norrom i i 11 Haparanda, men Finska Post-Amtet deremot befordrar Brefven påSverige dels öfver Ekerön till Griss. lehamn och dels Norra vägen tili Haparanda, hvadan äfven det Postporto, sorn erlägges, endast bör beräknas för den våglängd brefven på Svenska Post-Verkets bekostnad framskaffas , hafva Riksens Ständer häruti beslutit den förändring: att bref från Stockholm till'Finland må, utan afseende på den Ort dit de äro ställda , så framt de gå öfver Grisslehamn , betalas med sex skillingar Imdet såsom en billig ersättning för Transportkostnaden till detta ställe, hvilken hitintill bestigit sig till 2 skill. 3 runst., och derifrån öfver hafvet till Eckerön, men, derest de afgå Landvågen Norr om , betalas i likhet med hvad Post-Taxan för Bref till Haparanda utsätter : samt att för öfrigt lösen för ankommande Finska Bref ina fortfara att utgå efter vanligheten eller i likhet med hvad Post-Taxan bestämmer för Bref tili ofvannämnda Post.Kontor: Komr C6a Underdåniga Skrifvelser. mande Post-Taxorne för de öfrige Orterne I Riket att lämpas och förändras i enlighet med det här ofvan rörande Stockholms Post-Taxa fattade Beslut.
Om ej Utskottet skulle vara förbundet att uti Banco-Utskottcts Utlåtande^ IV-o 119. 5 ett helt behandla hela Bankens lånerörelse, genom någon serskild föreskrift, så anser jag, att Utskottet dertill skulle föranlåtas af sjelfva sakens natur. Öm vid förlidne Riksdag Rikets Ständer lemnade Bankens låne-rörelse i det skick, den sig befann under det oefterrättlighets-tillstånd, hvaruti landets penningerörelse allt sedan 1809 sig befunnit, så måste detta förklaras dels deraf, att icke tiden efter den verkställda realisationen för en sådan reglering vid Riksdagen var tillräcklig, dels deraf, att man ansåg sig böra lemna myntbestämningen tid att sätta sig och erhålla stadga. Men det vill synas mig, att, vid den nästföljande Riksdagen eller den närvarande, lånerörelsens reglering i ändamål att gifva åt realisationen dess hufvudsakligaste stöd, vore af den yttersta angelägenhet; och att det vore ifrån Banco-Utskottet, till följd af dess i Grundlagen medgifna motionsrätt, som förslag till en sådan reglering måste utgå. Men utom detta skäl synes mig äfven en sådan allmän öfversigt af de serskilda förändringar, Banco-Utskottet hittills hos Rikets Ständer föreslagit och äfven hädanefter ämnar föreslå och tillstyrka, vara derföre nödvändig, att Rikets Ständer endast på detta sätt blifva iståndsatte att rigtigt och med säkerhet bedöma dessa förändringar. Om Rikets Ständer ej känna de tillgångar, som Banken kan för lånerörelsen disponera, ej eller de allmänna grundsatser, Banco-Utskottet följt och ämnar följa vid fördelningen af dessa tillgångar, måste alla beslut inom Stånden öfver dessa frågor hvila på osäkra grunder och möjligtvis det ena beslutet hindra det andra.” N:o 119. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Nav. kl. 1 e. nu Utlåtande öfver åtskilliga anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 84> i anledning af väckte förslag till förändrade föreskrifter, i afseende på Bankens fastighets-j samt skijtesoch odlings-låne-rörelse.
Att en del af det löpande årets Bevillning alltid inflyter innan dess slut, emedan i:a Uppbördsstämman hålles om hösten; alt verkan deraf på CassaRäknin - Betan k anden, N:o 335. 109 gen således äfven är ungefärligen lika för hvarje år; utom det att denna andel måste stiga i samma mon , som bevillningens belopp stiger i det hela: och sådan var äfven händelsen för år 1828. Att beräkna behållningen af de till RiksgäldsContoiret inflytande Bevillningsmedel till lika högt belopp, för de kommande åren, som behållningen utgjort för år 1828 2,3io,ooo R:dr, eller efter afdrag af de r8,ooo, som blifvit särskildt upptagna för SkatleRätts-medel m. lii., till 2,292,000 R:dr, hade varit desto rigtigare, som Bevillhingeri, enligt Tab. Litt. B., i medeltal ökat sig med 4°,opo R:dr årligen; som bevillningsgrunderna hufvudsakligen föi blifvit desamma, intill nästa Riksdag; och som något aftagande i folkökningen icke synes vara att befara. Ett skäl, att frugta nedsättning i hemmansvärdena lill minimi-beloppet, finnes Väl i R. Sttrs beslut, att betaga K. KammarRätteo sin hittills ägande anmärkningsrättighet i detta hänseende. Men nedsättningen anses dock icke förvålla mera än 3o ä 40,000 R:dr årlig förlust, eller just den summa, hvarmed bevillningen eljest skulle årligen stiga. Förlusten kan dock icke i anseende till dröjsmålet med de nya Bevillnings-författningarne, egenteligen verka förr an på inkomsterna år l83t, hvilka, efter det hittills vanliga stigandet, borde vara 120,000 R:dr högre än för år 1828. — Skulle man likväl icke anse Bevillningens stigande blifva betydligare, än att liemmansvärdenas nedsättning dermed jemnt liquiderades; så återstode ändock en ren behållning af 2,292,000 R:dr år - iio Stats -Utskottet? ligen.
Hon var ju qvinna, hon var ju menniska! För att fatta Lindendals ord, att sången var en profetia om hans öde, vilja vi anföra den: (Lied aus «der Minnesinger»). Über die Berge mit Ungestüm, Vor die Liebe ein Jüngling lief; Dachte sie wäre hinter ihm: Aber sie sass im Herzen tief Und liess sich mit schelmischem Wohlbehagen Über die Berge schaukeln und tragen Seine Zither schlug er entzwei, Wähnend dass der Liebe Nest In der Zither verborgen sey; Aber sie sass im Herz ihm fest. Will er die neuen Saiten berühren, Lässt sie sich wieder hören und spüren Nun ist er endlich heimgekehrt; Er klopft an die Thüre — es ruft: Herein! Als er die liebliche Stimme gehört, Dachte er gleich: Wer mag das seyn!? — Lauscht er behende durch flimmernde Ritzen Sieht er — die Liebe am Herde dort sitzen. Rösten var i början svag och osäker, men redan vid andra, tredje strofen vann den styrka; snart höjde sig de fulla tonerna af en ren och vacker stämma; det behagliga, alldeles flärdfria sätt, hvarmed hon både sjöng och spelte, var den tiden — jag vågar väl icke säga: äfven nu? — sällsynt. — Hon ville stiga upp sedan hon slutat sången, men flere samlade sig omkring henne med önskan att hon skulle spela «något vackert;» hon satte sig åter, och som de «variationer,» hvarmed Jeanette i flere dagar plågat hennes musikaliska öra, lågo framme, valde hon dem. Man kände knappt igen samma stycken. Lagman Bärendorf, om han också icke var någon «förståsigpåare,» värderade dock kunskaper och talanger, gaf henne ett uppriktigt loford, och önskade att någon af hans döttrar kunde förvärfva denna skicklighet.
Iielägna kronoparken .Vsen linge till kletsamma upplätas sju tunnesex oelr ett Iialft kappelunä mager ssncloel, mojorci, för att an väir^as, ciels till promenad-plats, i kvilket liänseencle klen skulle meö plantering förses, ciels till liegrafningsplats lör Hospitalets keliol; oel, l,ar Orclens-Lillet clerjemte anliällit, att 2:ne Ulltuna Lungsgäikl tilli,öruncle mincire trakter, utgörancle ett tunnetio oel, ett fjercleöels kappelanki äng, samtett tunne-nio kappelanci lietesliage, oel, l,vilka vore mecl Ilospitalets egor sammanlilanclacle, mätte fä, vicl framcleles skeenöe utarren6ering afnämncte Lungsgär6, använ - L/ä. k/// /r. 6-t. /'rot. ?^o. / ,o.k/e //ti/tet. 1 2 V?d/g-2 k', c>/io^/trc>/r V.-o sd. das kör Inrättningens bebok, dels till ^-lunterings-land oeb dels till betesbage, belst Hospitalets egor derigenom biekve sammanbangande uti en 3kskil^d plan.
Tackoch BarlastBomber och Kulor, champlunerade till visst mått och renfilade, Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, stämplade och borrade, samt finare och gröfre Lavetter Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade Grytor, Pannor, Kittlar, Kakelugnar, Gallerverk samt apterade Stolpar och Ledstänger dertill, och Slussportar Hällar, -Lod och Lödjor Kasserade Kanoner, Bomber, Mörsare och Kulor Gjutgods, allt annat, ej specificeradt: gröfre; såsom Mortlar, Strykjern, Pressjern, Axlar och Tappar, Balancer, m. m finare; såsom Basreliefs, Blomstervaser Byster, Fruktskålar, Lampor, Ljusstakar, Medailloner, Pappershållare Presenterbrickor, Korgar, Rökelsekar Urställningar, m. m., med eller utan målning eller lackering Bijouteri-arbeten; såsom Bröstnålar, Kors Ringar, Sigiller, Spännen, Ur-och Halskedjor, Urhakar m. m Knappar, olackerade eller lackerade . smidt eller valsadt: Ankare Kettingar med länkjernets diameter af lj turn och derunder öfver 1|- tum . Draggar, Armbullar, Hammare, Roderjern och Smedjestäd .. Skeppsknän Platt-, jj tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver | tums fyrkant Smältstycken Stång Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. | Jerntråd; se Tråd. Expedilions-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 136. 329 Till IvHwIp Qvantitet för Inf. Tull. Tullberäkn.
Nu vet uppbördsmannen, som har sig ålagdt betalningsansvar, ifall han underlåter att inom viss bestämd tid hos K. bef:de begära handräckning för ulskyldernes indrifning samt alt i öfrigt vidtaga alla de åtgärder, som kunna på honom bero, lill utforskande af den restskyldiges vistelseort, att allt hvad han härutinnan tillgjort blir föremål för den sorgfälligaste granskning hos kammar-rätten, att alltså hvarje hans efterlåtenhet, den må vara större eller mindre, ofelbart anmärkes och leder till afskrifningens ogillande, hvarigenom hans pligt inträder, att utskylderne betala. Kännedomen härom, å ena sidan, och fruktan för betalningsskyldigheten å den andra, skola helt naturligt tillsammans utgöra den kraftigaste driffjäder hos uppbördsmannen, att eller yttersta förmåga anstränga sina bemödanden, för att ertappa den skattskvldige. Och då åtgärderne för detta ändamål måste föregå den af de restskyldiges efterlysning, hvilken derföre aldrig ifrägakommer annorlunda än såsom det sista medlet, sedan alla andra befunnits fruktlösa, så ligger uti sjelfva denna efterlysning, hvars behörighet jemväl granskas hos kammar-rätten, en ökad säkerhet för kronan, Den 2 Augusti 105 att uppbördsmannen, till iakttagande af hennes rått, städse skall söka att uppfylla alla sina åligganden. Att så äfven framdeles skall blifva händelsen, i fall den föreslagne förändringen med afskrifningsfrågornes behandling kommer till verkställighet, torde med skäl kunna betviflas. Jag har sett, huruledes, under nu bestående kontroller, försök blifvit gjorda af en och annan uppbördsförvaltning ali afskudda sig ansvaret för eftersatte åtgärder till indrifning af resterande kronoskatler hos bortflyttade personer, änskönt de nogsamt bordt kunna förutse, att dessa försök skulle stranda mot underställnings-klippan i kammar-rätten. De skola ofelbart, sedan denna klippa försvunnit, återigen, och det sanuolikt med framgång, förnyas; och de förluster för kronan, skola då icke uteblifva, som just i följd af det sätt, hvarpå afskrifnings-ärenderne nu behandlas, hittills icke kunnat äga rum. Hr von Hohenhausen: Jag kan icke neka, att hvad
Efter voteringens slut och sedan den förseglade sedeln blifvit öppnad, befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 17. Nej — rG. 1 airledn. häraf förklarade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, öfverläggniiigen hvilande, samt att frågan, jemlikt 55 § Riksd.- Ordn., komme att till Constit.TJtsk. öfverlemna*; och hemställde H. Ex., om R. o; Ad. behagade anmoda nämnde TJlsk. att, inom åtta dagar efter af målet erhållen del, inkomma med yttrande öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen. Bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -J till 5 e. m. In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 22 Augusti i834. Plenum kl. 5 e. in. Företogs val af 10 suppleanter i förstärkta StätsUtsk., 6ch befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blif - ■vit utsedde : l$:o 16. Frih. Kurck, Claes 83 röster. 33 76. o Kruse, fullm. Brakel, Gust. Hr Qviding, Bernh. Christopher , 8 ( — 33 20. Frih. Bonde , follin. Gr. vonFersen, Hans 80 — H. R. 0. Ad. åtskiljdes kl. § till 8 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 12 If. 34 Den a5 Augusti f. m. Måndagen den 25 Augusti 1834- Plenum lil. 9 f. in. Justerades pleni-prot. för d. 28 sist!. Juli f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag tili R. St.‘s underd. skrifvelse!- till K. M.:
För några år sedan hav man derföre, utgående från denna princip, till och med sökt, att uti enskild väg åstadkomma en Ångbåts-färd långs Rikets Östra kust, mea beklagligen har detta privata företag icke hunnit det mål, som dermed varit åsyftadt; tvärtom visade sig, att ali ansträngning till befrämjande af otnnämde Provincers handelsrörelse uti denna väg är förgäfves, utan mellankomst af Rikets Ständer. Den 4 December f. m. 243 En Ångbåts-communication längs Bottniska hafskusten skall nödvändigt medföra fördelagliga resultater. Äfven uti militäriskt hänseende äro Ångbåtar af största interesse, emedan de alltid utgöra en del af styrkan vid operationers utförande. Dessutom förtjenar den synnerliga lättnad, hvarmed den ena längs hela hafskusten kan sätta sig uti communication med den andra, ett särskilt afseende. Om ett Ångfartyg skulle afgå från Stockholm och åstadkomma det merkantila samt economiska gagn, som med det intenderade Fartyget åsyftas, torde roan böra laga för afgjordt, att det skall besöka Städerne Gefle, Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall, Hernösand och Umeå, samt må hända äfven Piteå, hvarefter Ångbåten åter skulle retournera till Stockholm samt årligen, så länge årstiden det tillåter, fortgå. Denna färd bestämmer också Fartygets storlek. Enligt sakkunniges uppgift kan detsamma icke vara bygdt på mindre än 100 fots köl, samt g fots djupgående. Storleken åter erfordrar arne Ångmachiner, hvardera om 3o Hästars kraft. Då afseende bör göras på mängden af sådane varors medförande, som intaga litet utrymme, och större plats således för dem hör afses, kunna de uppgifne dimensionerne icke tillåta beqväma lägenheter, försedde Den 4 December f. ro. med sine ordentlige sängställen uti dertill apterade Salonger för Jiera än 2.4 passagerare; men för sådane personer, soin icke behöfva vara under däck, skulle kommafilt finnas ganska betydlig plats. Den provisionella calcul, som häröfver blifvit uppgjord, upplager en Summa af 60,000 R:dr Banco.
I fråga åter om den af motionären förordade revision af nu gällande reglementen och instruktioner för de vid lasaretterna och kurhusen anställde läkare och syssloman, har Utskottet inhemtat, att sedan, efter Serafimer-ordens-gillets inrättande, genom Kongl. Maj:ts för detsamma den 28 April 1791 utfärdade instruktion, öfverinseendet å vhospitalen, barnhusen och lasaretterna» blifvit åt Gillet öfverlemnadt, med stadgad skyldighet för dem, som vid dessa inrättningar egde några befattningar, att ställa sig tili efterrättelse de föreskrifter, Gillet kunde dem meddela, så hafva i sådant hänseende tid efter annan dels at Serafimer-ordens-giliet blifvit utfärdade instruktioner, såsom af den 23 Mars 1798 för läkarne och af den 3 Juni 1801 för sysslomännen vid nämnda inrättningar, dels för direktionerna för länslasaretterna och kurhusanstalterna af Kongl. Maj:t meddelats en instruktion af den 17 December 1817. Men sedan, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 9 September 1859, Serafimer-ordens-giliet upphört att för lasaretterna och kurhusen hafva öfverstyrelsen, och denna i stället blifvit öfverflyttad på Sundhets-kollegium, som fått sig uppdraget att utnämna läkare vid länslasaretter och kurhus, har, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 25 November 1861, hvaraf jemte densamma bilagde handlingar, Utskottet förskaffat sig del, bemälda Kollegium med uttalande af den mening, att vid omförmälda Inrättningar läkarens ställning, särdeles med hänsyn till vederbörande Direktioner och syssloman, vore mindre väl ordnad — hvaruppå i den underdåniga sluifvelsen anföras flerfaldiga exempel — och att detta förhållande i flera afseenden inverkade menligt på sjukvården samt gjorde densamma mången gång Allmänna llesvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o t/.
Under den förutsättning, att Hr Gr. o. Landtm, finnér sig förhindrad att till bifall å betänk, framställa propos., så förnyatjag min anhållan om en sådan propos., på det att den makt, som i grundlagen är stadgad, alt genom vägrad propos. tillrättavisa Const.Utsk., då det inkommer med förslag på sidan om grundlagen, ändtligen må blifva satt i verksamhet. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi-.: Jag ämnar visserligen icke påstå, att Utsk, har bestämdt gjort rätt i denna fråga, men jag 438 Den 26 Mars f. m. tror åtminstone, att Utsk. liar gjort så rätt, som rict varit möjligt. Utsk. har nemi. sagt, ”att grundlagens föreskrifter, med hänsigt till dylika händelser, hvarken äro klara eller fullständiga”. Jag tror icke, att någon skall uppstå och bevisa motsatsen, ty om allt i denna fråga hade varit klart och fullständigt, så hade man icke behöft göra någon slutledning för att veta huru man borde behandla frågan. På sätt här redan blifvit yttradt, har man begagnat två olika methoder för behandling af Const.Utskss mern., när de icke genast af RiksStm blifvit antagna att hvila. Den ena har varit alt, oaktadt RiksStm ogillat grundlagsändringen, förklara förslaget derom hvilaude, och den andra har varit att hänskjuta frågan till votering i förstärkt Const.Utsk. Dessa båda sätt stå i rak strid emot hvarandra. Således måste ettdera vara oriktigt, eller också kunna möjligen hegge vara det, och jag finner intet enda grundlagsbud, som i bestämda ordalag talar för någotdera. Härvid bör man äfven taga i öfvervägande, alt, då man tillåter omröstning i förstärkt Utsk. öfver den frågan, huruvida ett framstäldt förslag skall hvila eller icke, så kan voteringen utfalla så, att icke något förslag blifver hvilande, och att således förslaget kommer att förfalla, eller som är detsamma, att R.