Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid någon ledning af erfarenheten ännu icke kunnat inhemtas om det erforderliga beloppet, torde rättast vara, att för behofvet af Rikets Ständer äskas ett förslagsanslag, hvilket tills vidare åtminstone kunde bestämmas till samma summa, som vid de tvänne sista riksdagarne blifvit beviljad att årligen intill den nästföljande utgå, eller 10,000 Ridr årligen. Kongl. Majit behagade i nåder gilla detta af Statsrådets öfriga ledaniöter äfven tillstyrkta förslag. Som domkyrkan i Wisby icke, i likhet med rikets öfriga stifts-kyrkor, tillgodonjuter så kallad dorakyrkotunna, icke har någon inkomst af vin-och byggnads-säd och ej eller egna medel, så att de obetydliga inkomsterna, 4 56 hvilka för närvarande bestå i begrafningsoch håftnedel, bänkhyror samt kyrkan tillfallande böter, knappast förslå till kyrkobetjeningens aflönande och smärre förefallande oundgängliga utgifter, och då kyrkans närvarande tillstånd är sådant, att en snar reparation påkallas, hvartill, enligt af sakkunnige män upprättadt kostnadsförslag, erfordras minst en summa af 9,133 R:dr 16 sk. Banko, deruti icke inbegripne flera förbättringar, som kyrkan iuvändigt tarfvar, och hvarvid blifvit taget i beräkning, att tornens beklädnad endast skulle bestå af bräder, hvilken beklädnad deremot, verkställd med kopparplåt, skulle komma att öka kostnaden med 7,470 R:dr; så har Domkyrkorådet, med anmälan häraf och hurusom Wisby stads invånare icke mäktade bekosta den förestående reparationen, hos Eders Kongl. Majit underdånigst anhållit, att Eders Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer vid instundande riksdag göra den nådiga framställning, att Wisby domkyrka, för dess iståndsättande och framtida bestånd, måtte framgent få bibehålla det understöd, som vid sista riksdag åt densamma beviljades, eller 5o tunnor spanmål årligen utaf Eders Kongl. Maj:ts och kronans behållna arrendespanmål af Wisborgs kungsladugård. Kongl.
Uti infordradt underdånigt utlåtande af den 24 sistlidne September hafva Kammar-kollegium och Statskontoret erinrat, att under den tid, som förflutit sedan ärendet förra gången utgjorde föremål för nådig pröfning, hemmantalet inom Ydre härad, så vidt anteckningarne hos Kammar-kollegium visade, hvarken ökats eller minskats, hvaremot enligt mantalslängderne, folkmängden inom häradet, som år 1857 uppgick till 9,911 personer, år 1860 miDskats till 9,658, så att folkmängden skulle komma att utgöra, i det nu föreslagna norra länsmans-distriktet 5,281 och i det södra 4,377 personer, vid hvilket förhållande Kollegierne, under åberopande af de i förra utlåtandet anförda skäl, förklarat sig icke heller finna anledning att nu tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga hemställan. På de skäl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till stöd för den ifrågasatta fördelningen af Ydre härad i två länsmansdistrikt, uti sina, vid tvänne särskilda tillfällen gjorda framställningar i ämnet i underdånighet anfört, fann Stats-Rådet sig böra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer att, för nämnda ändamål, å stat uppföra lön jemte hyresersättning åt en ny Länsman i Östergötlands län med tillsammans 850 R:dr. ll:o. En af Kronolänsmannen i södra eller första distriktet af Westbo härad och lämmannboJönköpings län, A. P. Essén, i Januari månad 1860 ingifven underdånig skrift, stallet Rem i med anhållan, att det honom på lön anslagna boställe i mantal af hemmanet Rem Jönköpings eiierRembN:o 1 i Refteleds socken och nämnde härad, hvilket hemman, enligt hvad län. Angående indragning af Kongl. Majlis Nåd.
Skälet till detta förfarande har, utan tvifvel varit, alt man ansett alla bevillningsfrågor böra lika behandlas och att man, om ej ifrågavande 31 r§ Riksd.Ordn., 71 och 69 §§:ne Reg.F. foges till efterrättelse, saknade all föreskrift om sältet alt behandla andra bevillningar än den allmänna, och att man då måste rätta sig efter 75 § Riksd.Ordn. Denne stadgar nemi. att, med undantag af frågor, som rora Grundlagarne, Riksg:dskont., Statsregleringen, Bevillningen och Banken, eller det hvarom Reg.F:s 66, 69, 70, 71 och 72 §§ förordna, skall ”för beslut i alla öfriga ”ärenden gälla, jemte Konungens samtycke 3 Stånds mening; ”men skulle 2 Ständ stadna emot 2, förfalle frågan och förblifve ”vid det som tillförene stadgadt varit.” Antingen måste sålunda bränvinsskatten och alla öfriga bevillningar behandlas lika med den allmänna af Bevilln.Utsk. och förstärkta StatsUtsk., såsom händelsen hittills varit, eller ock blifva de, tvertemot bevillningars natur, beroende af Konungens samtycke. Skulle i något fall 2 Stånd stadna emot 2, så blifva de gamla föreskrifterna beståndande, ehuru orimligt och osammanhängande sådant kan blifva, då fråga är om taxors upgörande. Ett Stånds mening gäller för ingenting, ehuru någon viss beskattning kan, såsom bränvinsbevillningen, komma att hufvudsakligen drabba detsamma. Dén 22 November. 19 Om det sålunda är gifvet, att förslag till bränvinsbeskattningen icke kan, utan orimliga följder, tillhöra något annat ordinarie Utsk. än Bevilln.Utsk. så återstår att tillse huruvida föreskrifterna i 34 och 36 §§:ne Riksd.Ordn. ronde måls behandling af andra än de ordinarie Utsk:n, äro på denna händelse tillämpliga. 2:dra mom. i 34 § Riksd.Ordn. säger: ”vilja R. St., häldre än ”att tillsätta flera Utskott remittera sådana mål, sorn lill visst Ul”skott icke höra, antingen till Besv.- o.
I förslaget har för adjunktion inom HofR:ne uplagits för Svea och Götha HofRält 1000 R:dr, och för IlofR:n öfver Skåne och Blekinge 400 R:dr. Enl. min åsigt är det icke möjligt att ställa sådana saker på passevolans; ty man kan icke veta, huru mångå HofRättsledamöter behöfva tjenstledighet. Följaktligen måste adjunctionsmedlen rälla sig derefter; de kunna alltså icke på förhand bestämmas. Såväl till aflöning åt dem, som göra tjenst under tjenstemännens sjuklighet, som ock lill aflöning åt adjungerande ledamöter i Ho(R:ne, borde finnas ett förslagsanslag såsom för närvar:de sker. Att laga dessa medel af extra utgiflsanslagel, för hvarje serskildt Stats-Depart. synes mig föga syftesenligt. Det inträffar nemi. alt dessa medel understundom äro otillräckliga; serdeles om tjenstledighet behöfves vid årets slut. Om dessa medel då äro använde, hvar skall aflöningen åt vikarier tagas? Bättre vore att beräkna hvad dylika utgifter efter 10 års medeltal utgjort, och med en motsvarande summa minskas extra utgifts-anslaget hvarigenom det af mig nu ifrågaställda nya förslagsanslaget godtgjordes. I Mom. g säges: ”att den nya löneregleringen icke bringas i full verkställighet annorlunda än i mån som de hvilka innehafva tjenster, som skola indragas, afgå eller till andra befattningar förflyttas”. När nu förhållandet är sådant, som J håfven hört, Mine Hrr, att mänga tjenstemän åtnjuta betydliga sportler, och de icke få dem ersatte genom löneregleringen, — ohvad händer då? Jo, att de behålla dem så länge de kunna tjena. Åtskilliga torde innehafva flera sysslor. Om de icke erhålla så goda löner, enl. den nya regleringen, alt dessa motsvara hvad de dubbla tjenstcrna inbringa, så bibehålla äfven dessa tjenstemän sina innehafvande befattningar. Den nu föreslagna löneregleringen kommer då att anstå till en obestämd framtid, hvarmed hvarken yngre tillkommande tjenstemän eller Rikets tjenst kunna vara belåtne.
Beredningen medgifvit, att vid Discont-Utrednings - Contoiren i stället för En högst a:ne Personer, såsom förut var föreslagit, skulle kunna blifva 3 ne, samt att de icke borde såsom Uppbördsman anses, utan ad. ininistrerande under Biksgälds - Contoirets Öfver-Siyrelse; skulle jag icke hafva någon serskild erinran att göra, derest <1 et icke förekom mig alltför obestämdt att icke ens grunddragen för desse Contoirs befattning blifvit i Beglemcntet intagne, utan allt i denne del till Biksgälds Contoirets Fullmäktige öfverlemnadt, hvadan man alltså icke känner, huruvida någon pröfning af målen kommer att på desse Contoir bero e ler ej. ”Med den vigt som ärendet i sig sjelf äger, och med det afseende sorn i allmänhet göres derpå att icke all Penninge-Omsättnings-röxelse må dragas till Stockholm, och Uantagarne Bred provisioner hardt belastas, hade jag ön - Satsoch Banko-Utskottens Betankanden. 1979 skal, att Höglofl-Beredningen fästat någon uppmärksamhet på ifrågavarande ämne.’’ 5,Det generella förslag till reglementariska föreskrifter jag hade den äran afgifva, och hvaraf en del utaf Höglofl. Beredningen antagit blifvit, innehåller uti förenämnde afseende följande, nemligen: 5,Z 2 dra Momentet.” ”IJtider Biksgälds-Contoirets Öfver-Sty reise verkställes de speciella härtill hörande ärtnder af de Discont-U'rednings - Contoir, sorn uti Götheborg och Malmö fortfarande komma att förblifva. ” "I 5.fe Momentet.’' ”Utiednings - Contoiren i Götheborg oell Malmö, skola bestå af 3:ne ledamöter hvardera, jemte Ombudsman och nödig Betjening. Biksgälds Contoirets Fullmäktigeskola detn tillförordna.
För allmän ordning t Samhället, och lill befordran of Laglydnad äro sädane ransaknmgar högst nödige; och jag hade derföre gerna önstat att för mera lydllghct uti det af Utskottet ingisna Betänkande warit infört den mening, att alle andra Husvisirationer hädanefter förbjudas, än dem hwilka finnas förestrifne uti wär allmänga eller 1734 8rs Lagbok; men som det i alla fall warder en 0- twifwelaktig följd as Utskottets Betänkandes innehall, sä kan ett sädsnt tillägg umbäras. Det en, da skäl hwarmed wederbörande söka föcswara Hus-isitationer m. m. nemligen utmärkt nytta för Fabri - 848 Den 15 Januarll. briker och Fabriker i Riket, fört/enar ester mitt bedömmonde icke dek ringaste afseende, stall det Allmännas wäl och hwarje enffild Medborgares lugn, frid och säkerhet incm Hus jamt ä mägar och stigar uopaffras, kill näara lä lndividuerS bätnad? Nej mä en lädau tanke aldrig äga rum, och mäge aldrig wi, mine Herrar, kunna deltaga Uti ett deslut, som skulle gynna en sädan as, sigt.
St:s börd, som vore af beskaffenhet, att vid en påföljande riksdag kunna antagas, så skulle jag likväl anse den önskade reformfrågan visst icke vara närmare ulan snarare mera aflägsen, om ett sådant förslag, sorn det, hvartill vi vid denna riksdag hafva kommit, lägges på R. St:s bord. Detta är skälet å min sida hvarför jag instämmer uti Hr Lagcrhjeims förslag, att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt förra beslut i denna fråga. Ilr von Hohenhausen, Mich. Silvius: I motsats mot den siste värde talaren tror jag icke, alt någon samman jemkning, som i sig inneburit ett förnuftigt förslag alt trygga Sverige med en ändamålsenlig representation, varit möjlig af de särskilda förslag i detta afseende, sorn hos Ulsk. hafva kommit i öfvervägande. Det är val angeläget, att det förslag, som från ConstUtsk. utgår, antingen det är primitivt eller genom sammanjemkning tillkommit, icke lill sina delar innehåller sådane motsatser, att det liela blifver en absurdite, och tror jag på denna grund, att Utsk. rätt förfarit, då Ulsk. öppet förklarat sin mening vara, alt de särskilda förslagen icke stodo alt sammanjemka. I likhet med hvad Frill. Cederström nyss yttrat och livad jag förra gången, då denna fråga här förevar, hade äran tillkännagifva, tror jag enda lagliga sältet för afgörande af denna fråga nu vara, alt Const.Utsk:s under N:o 36 afgifne förslag varder på R. St:s bord till nästa riksdag hvilande. Hvad ater de förslag beträffar, hvilka på sidan om grundlagen, såsom reservationer, medföljt, anser jag det hafva varit en olaglighet att de ens hafva kommit under deliberation; ty man äger ieke att annorstädes än inom Const.Utsk. väcka frågor om förändringar i grundlagen, och jag tror icke, alt man, mera i afseende på grundlagen, än på den allmänna lagen, under åberopande af en praxis, som på sidan om lagen inritat si»-, ä°cr frångå den rätta tillämpningen af densamma.
Inom Högrör diga Prestselåndet har Hr Doktor Sandberg föreslagit tre alternativ a) absolut förbud, b) tillåtande af endast fyratio stora brännerier i riket, med en maximi-tillverkning af tio millioner kannor och minst 32 sk. skatt å hvarje 4 Särskilda Utskottets Betänkande fia 8. kanna, eller ock c) medgifvet bruk af endast enkel redskap, af minst fO och högst 20 kannors rymd, omedelbarligen drifven med eld, utan mäsk-värmare och förfärdigad efter bestämd modell, brännings-tid April och November månader, skatt 24 sk. för kanfian, men högre vid användande af vissa uppgifna sädes-slag, skattens erläggande i terminer, samt brännings-rätten fästad vid jord-egendom af minst Trehundra rdrs värde. — Hr Lektor Sondén uppställer den grundsats, att hvarje län och hvarje kommun häldst borde äga hos sig förbjuda tillverkning, införsel och försäljning af bränvin, men föreslår i annat fall husbehofs-bränningens fullkomliga afskaffande och brännings-rättens öfverlåtande åt ett bestämdt, inskränkt antal fabriker.
Jag får den äran erinra derom, att då jag var den, som uppgaf, att PresteSt. återremitterat frågan, skedde sådant efter den särskilda uppgift, jag derom erhållit och som måhända icke varit med verkliga förhållandet öfverensstämmande, hvarföre jag i detta afseende ej heller begär förtroende; men i hvilketdera fallet sora helst tror jag, att R. o. Ad. handlar behörigt, om R. o. Ad. gör, hvad det bör göra, utan afseende på de öfriga Ståndens åtgärder. Hvad målets ajournerande beträffar, får jag erinra, att nu endast är fråga 0111 återremiss, och att det således skulle vara stridande mot all ordning att uppskjuta med beslut i detta fall, intilldess vi fått se ett annat mål (inaliter afgjordt, hvadan jag således tillstyrker återremiss af betänk. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag är ledsen öfver att vid detta tillfälle icke kunna dela åsigter med personer, med hvilka jag eljest så gerna tänker lika. Jag kan nemi. icke med Frih. Rantzou och Hr Cederschjöld instämma uti de af dem yttrade åsigter. Den sistnämndes yttrande har dock hufvudsakligen föranledt mig att begära ordet i afseende på den af honom uttalade principen att lägga skatten på försäljaren af brännvinet. Det är en bestämd sanning, att den skatt, man vill lägga på brännvinet, måste tagas af tillverkaren, hvars ensak det må vara att återtaga densamma af säljaren eller consumenten. Att lägga skatten på säljaren går i flera afseenden icke an. För det första vitsordar deras erfarenhet, hvilka sitta i taxeringscommitteerna i Stockholm, att man alltför ofta är sysselsatt att fördela skatten för en krogrörelse emellan flera innehafvare för året, och att idkarne af krögarerörelsen merendels äro fattiga. Dessutom kan jag nämna flera städer och bland dem specielt Den 24 April. Carlskrona, der brännvin säljes nästan i hvarenda bod, hvilket icke kan förekommas, man må fiscalisera så mycket man vill, emedan det alltid föregifves, att det utminuterade brännvinet erhållits till skänks.
De vårdö Ledamöter, som talat i detta ämne, hafva förekommit mig, och redan gjort de Anmärkningar jag ansett nödiga vid StatsUtskottets nu upplästa Utlåtande: Jag anhåller, det oaktadt, om Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns tillåtelse att dervid få tillägga några ord. Det är alldeles ej emot det utaf StatsUtskottet föreslagna sätt till användandet af ifrågavarande Kongl. Majus och Kronans Lägenheter , sorn jag tror mig äga skäl att göra Anmärkning, tvärtom tror jag Utskottet härutinnan hafva träffat det bästa Medel till beredande af Kongl. Maj ts och Kronans högsta möjliga förmån och de Enskildtas rättmätiga fordringar — och således uti dess svar gått Kongl. Maj:ts afsigter i det närmaste till mötes j ehuru jag väl icke kan gilla det skäl till afstyrkande af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, om den del af dossa Lägenheters användande till FjerdingsmansBoställen , sorn Utskottet hämtat af den större förmån, som genom en sådan anstalt skulle beredas Fjerdingsraännen uti Södermanland, framfot Ridd, o. Ad, Prof, IVB. I. Afd. 23, 24. 178 Dt v. i Martil. deras likar uti andra Provincer, der dylika Lägenheter till Boställen åt dem icke finnas att tillgå, hel 1st jag för min del icke inser, att om en god anstalt kan beredas på ett ställe, densamma skall förkastas endast derföre, att icke en sådan kan tillvägabringas på ett annat, och då Riksens Ständer sjelfva hemställt en allmän Reglering af Fjerdingsmans Löne-förmåner, hade jag trott det vara lämpligare, om Utskottet i denna del bifallit Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, och lemnat åt Konungen möjligheten att bereda åt denna TjenstemannaClass en förmån innom detta Län , som helt säkert skulle vilja, när tillfäll let och omständigheterna sådant medgifva, bereda äfven åt deras Likar i andra Län.
I följd af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande beloppet af Chefens för Finans-departementet aflöning, i afseende hvarå enahanda förhållande eger rum, som angående Chefernes för Landtoch Sjöförsvarssamt Civil-departementet löner förut är omförinäldt, torde omröstning jemväl i denna fråga fä anställas, enligt följande proposition: 28 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 1S3. »Den som vill, att Chefens för Finans-departementet aflöning bibehålies oförändrad vid dess nuvarande belopp, 15,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej i Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 13,500 R:dr.» 47:o. Utskottets hemställan i 13:de punkten, att af de 7:de Hufvud-titeln tillhörande embetsverk och stater, Postverket, Tullverket och Skogs-staten ej måtte definitivt på stat uppföras, är väl af samtlige Riks-Stånden bifallen, men af Borgareoch Bonde-Stånden med det tillägg, att jemväl Finans-departementets Expedition borde från den definitiva löneregleringen undantagas : — .och får i anledning häraf, Utskottet för votering föreslå denna proposition: »Den som vill, att aflöningsanslaget för Finans-departementets Expedition »kall af Rikets Ständer definitivt fastställas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är berörda aflönings-anslag beviljadt endast provisoriskt för nästa statsreglerings-period.» Stockholm den 17 Augusti 1860. Reservation:
Stats-, Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Memorial M 42. att den rätt till begagnande af boställs-skog, som blifvit föreslagen att tillkomma boställshafvare lika med innehafvare af krono-hemman och lägenheter, som besittas under stadgad åborätt, ej må göras beroende deraf att skogen icke öfverstiger ett visst tunland-tal; men att, derest boställets skog vid densammas indelning befinnes i betydligare mån öfverstiga boställets behof af skogsfång, det i sådant fall bör ankomma på Kongl. Maj:ts pröfning om och under hvad vilkor skogen må af boställshafvaren bibehållas och nyttjas eller ock af skogs-betjening särskildt vårdas och förvaltas, med iakttagande att af skogens behållna afkastning tilldelas boställs-hafvaren hvad honom skäligen bör tillkomma, hvilka Utskottets begge framställningar blifvit återremitterade. De talare, som yrkat återremiss, hafva till stöd derför hufvudsakligen anfört, att det föreslagna stadgandet, angående boställs-skogarne, vore stridande icke allenast emot boställs-hafvarnes fördel, utan äfven förnärmade såväl deras, som församlingarnes och presterskapets rätt, grundad på urgammal häfd, privilegier och Kongl, resolutioner. Prestbolen voro nemligen lika gamla som socknarne, emedan, enligt Konung Christofers landslag och de gamla landslcaps-lagarne, det ålåg församlingarne, att, så snart kyrka var byggd, göra sammanskott till prestbol, hvilka sedermera dels förbättrades genom tillagde lägenheter, dels förökades till antal genom köp för kyrkans medel och genom enskildes testamenten. Vid reformationens införande hade dessa prestbol och kyrkornes hemman växt till ett stort antal, hvarför Konung Gustaf I, som ansåg en mängd af dem vara för presterskapet och kyrkorne öfverflödiga, men för staten högst behöfliga, indrog dem och det utan att ens tillfråga hvarken Ständerna eller församlingarna.
Den vanligen mörka, tätt atsittande, fotsida kliidiiingen visar hur vacker en figur kan vara, när snörlifvet icke har vanställt den. Georgiskorna aiao smärta B soni cypresser u, efter hr-ad perserna Q påstå och smala om midjan, men utan denna insnörning ined åtföljande starkt framspringande höfter, som så ofta kännetecknar snörlifsiigliren; de äro lago~n fylliga, ha förtjusande vackra, lätt shittande skuldror och en formskön hals; därtill - äfven i den arbetande klassen - sinå och välformade hiinder, och fötter. Kring midjau ä r den släta kjolen fast med ett skärp, som efter råd ocli lägenhet @ af sammet med guldbroderier, af siden eller taft. ~raixl ' till faller clet med. två breda andar ncd till kjolens kant. Hsacl soin ger dräkten sin festliga prägel a r liiifviidbeklädnaden, soni bares både iite och inne. E n liten flat, guldbroderad sammetsbarett, Iialfannan tuin hög endast, täcker lijiissan. Ofvan denna ligger, konstinässigt hopviken, den .spetslrantade, livita tyllslöjan, som därifran faller ned öfver axlar och rygg. Det är beundransvärdt, liur fraiche slöjan alltid är, den ser ständigt ut a t t vara nystruken .. Bak-, håret bäres i ett par hängaiide flätor och frain1ikre.t i tv % prliktiga lockar, som falla ?led på bröstet och bilda en vacker infattning till ansiktet. Denna kvinnodräkt är den inest klädsanma jag någonsin sett. Den ä r kysk ocli iirbar och likväl kommer hela ' figuren till sin ratt; därtill iii. den naturlig och tillåter utvecklandet af mycken gratie; inen siikerligen fordrar den också en skön figur.
Sålunda innehåller » Förfallodagen » tvänne jämlöpande, af hvarandra alldeles oberoende kärlekshistorier, af hvilka den ena slutar därmed, att styfmodern (fru Fahlman), änka visserligen, rymmer till främmande länd med sin styfson (hr Skånberg) som älskare, o c h den andra därmed, att den unga fru Maclean (fröken Janson) öfverlämnar sig åt sin älskare (hr Hansson), medan hennes make (hr Örtengren), tre " gånger så gammal, s o m fått reda på hustruns böjelse, går in till sig för att fundera ut, o m han skall skjuta sig, skiljas eller blunda, mellan hvilka tre utvä- gar han enligt styckets räsonör, professor Brenner (hr Personne), har att välja. Innehållet är således just ej vidare uppbyggligt. * Två kvinnliga lärare äro för nu ingångna läsår anställda vid Stockholms högskola, nämligen fil. d:r Astrid Cleve o c h fil. kand. Augusta Arnbäck. # En kvinnlig läkare får Malmö den 1 instundande oktober, då d:r Sofia Holmgren efter afslutade medicinska studier vid L u n d s universitet ämnar slå sig ned därstädes som praktiserande läkare. D:r H o l m g r e n är dotter till f. d. prof. K. A. Utförandet af » Han k o m, han såg. » erbjöd ej något vidare af intresse. I &gt;Förfallodagen » däremot förtjänar särskildt fru Fahlman o c h hr Skånberg erkännande, liksom o c k fröken Janson samt hrr Personne o c h örtengren samt icke minst hr Backström s o m en skånsktalande ryttmästare. Nya vid denna scen voro för aftonen fröken Widell o c h hr Hansson. Den förra tycktes ej vidare intresserad af en roll, s o m måhända ej heller tillhör hennes egentliga o m r å d e; den senare visade anlag att varda en g o d representant för jeune-premierfacket.