Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande och då Kongl. Majit, när på behof och anförda skäl grundade underdåniga framställningar derom skett, ofta täckts i nåder meddela förlängningar af arbetstiden för smärre företag, samt Direktionen för nu ifrågavarande jernvägsanläggning hade till endast ett år inskränkt sin anhållan om arbetstidens förlängning, tillstyrkte Styrelsen allåtandet af proposition derom tiil Rikets Ständer, helst den i juridiskt hänseende bindande kraften of det om oftanämnde stora och vigtiga företags verkställande afslutade kontrakt, för hvars fullgörande någon borgensförbindelse icke vore aflemnad, syntes genom en sådan förlängnings medgifvande så mycket mindre komma att förringas, som de 3 ledamöter af Direktionen, hvilka undertecknat förevarande underdåniga ansökning, på grund af en den 18 Januari sistlidet år af Kongl. Majit i nåder meddelad förklaring, kunde anses till den af dem härutinnan vidtagna åtgärd lika berättigade, som i fall densamma grundat sig på Direktionens samfällda beslut. Utskottet har ansett sig böra i detta utlåtande omförmäla alla de af Direktionen för Köping-Hults jernvägen i underdånighet anförda omständigheter och förhållanden med afseende å den sökta förlängningen af den för jernvägens fullbordande bestämda arbetstid, likasom allt hvad Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader derom infordrade underdåniga yttrande, innehåller; och Utskottet skulle hafva önskat att derjemte härvid kunna meddela Rikets Ständer sådana fullständiga upplysningar om jernvägs-bolagets nuvarande ställning samt åtskilliga andra, på möjligheten af sagde företags vederbörliga utförande inom 1856 års utgång, inverkande förhållanden att på grund deraf med tillförlitlig visshet kunde antagas, att, derest arbetstidens förlängning till nyssnämnde tidpunkt af Rikets Ständer medgifves, jernvägen också skall kunna då vara till hela sin längd färdig och för allmänna trafiken upplåten ; men de underrättelser, Utskottet i detta hänseende kunnat förskaffa sig, har Utskottet iske funnit så upplysande och tillfredsställande, att de motsvarat och uppfyllt hvad dermed af Utskottet åsyftats.
Tjenstgörings-Reglementet för Arméen af år 1819, stadgas: att manskaps antagande och inskrifvande, så väl aflndeldta Cavalleriet, som Infanteriet, skall alltid ske vid recry te rings möte; att Regements Chefen skall öfverenskomma med Landshöfdingen i Länet om termin och ställe för berörde möten, hvarom rustoch rotehållarne genom Landshöfdingens kungörelse skola förständigas; att Regements-befälhafvaren dervid bör vara närvarande och ansvara, det dugligt och tjenstbar! manskap för nummer insättas; äfvensom Landshöfdingen i Länet, eiler dess ombud, för att iagttaga och handhafva rustoch rotehållarnes rätt; att, såvida emellan Landshöfdingen och Öfversten vid recryteringen uppstår tvist, om karlens duglighet till krigstjenst, bör en sådan karl likafullt införas i recryterings-rullan, och saken derefter underställas Kongl. Maj:ts eller den blifvande General-Mönsterherrens bepröfvande och Utslag; att, innan karl antages, bör han, emot erläggande af 12 sk. banco, besigtigas af Regements-Lä Bih. till R. St. Bcsv och Ekon. Laren, sora vid recryterings-mötet skall vara tillstädes; att rustoch rothållare väl ega rättighet, men ingen skyldighet, att förr än recryterings-raötet infaller, uppvisa den karl, de önska få antagen, för Compagni-Chefen och af honom deröfver begära skriftligt bevis, hvarefter, och i den händelse karlen vid recryterings-raötet antages, rusteller rothållaren befrias från erläggande af vacance-afgift längre, än till den dag karlen för Compagni-Chefen uppvistes.
Kyrkoherden färdige antwardas under skyldighet för denne sednare, att med egen kostnad halla dem wid magt, och denna förmon för Kyrkoherdar innefattar en Standsräetighet, hwilkcn icke utan särskild och af Konungen bifallen öswerenskommelft kan emot rrg. §. uti >809 ars fastställde Regeringsform andras eller upphäfwas; sa anser sig Utffottet icke heller kunna lemna något tillstyrkande för innehållet af Abraham Larssons ofwanberörde Memorial an hwad nu gällande Författningar och särskilde öfwercnskommelser derom innehalla; Förmodandes dock Utffottet, att, enär en ny och med tidens stick mera lämpelig Byggnads, och Husesyns, Författning hinner utarberas, som zo Mom. i 34 §. af Riksens Ständers Besiut den 2 Maji r8lo innehåller, de nu öfwerklagade olägenheter warda undanrchde.— Orebro den zo. Pä Högloft. Niddcrsk. och Adelns magnar, t/'. I>. 8eli^veiin. Pä Walloff. BorgarcStändcts wägnar, Olvt Ljöstestt. Pä Högw. Prest-Stäns dets magnar, 6. v. kdus6n§tein. Pä Hederw. BondeStänd. magnar, Olok L, ulin. /i-lex, I-aZeixren. wörd - Den 1 Junkk. 4°r Uppläst hos Ridd. och Adeln den r Junst. Preste-Ståndet den z Borgare-Ständct d. l Bonde-Ständer den r - XVordsamt Memorial! ^)et af Riksdagsmännen Johan Ersson, Eric Ander § son, Anders Olsson och Hans Hansson fran Stora Kopparbergs Län, samt Jan Andersson fran Westerås Län lill Hederwärda BondeStandel den 12 le dennes ingifne och till Riksens Högloft. Ständers Allmänna BeswärSoch EkonomieUtskott remitterade Memorial, rörande skjutslegans förhöjande till Ätta ffillingar
Filistéernas välde var ännu icke brutet. Den sista striden återstod. Det var som om Petros hade anat denna tanke, ty då Krysanteus frågade: Har du något vidare att säga mig? inföll han: - Jag har i dag fått nyheter om Julianus. Vill du höra dem? Han ledsagade denna fråga med en segerblick, som kom den annars så starke mannen att rysa av hemlig förskräckelse. Samma känsla som griper vandraren, då han, i vila vid vägkanten, känner en kall slingrande orm under sin hand, avtvang Krysanteus ett instinktmässigt nej. Han ordnade sin mantel, hälsade biskopen och de övrige i rummet varande och gick mot dörren. - Farväl, filosof! Tänk på din ringhet inför Gud och din själs salighet! utbrast nu den unge föreläsaren, vars ögon under tiden varit häftade på Krysanteus' anletsdrag. Denne stannade och mönstrade ynglingen med en sträng blick, som dock hastigt vart mild och vänlig, när han i föreläsarens vackra ansikte upptäckte icke hån, icke övermod, utan nitets uppriktighet. Klemens' ögon voro så klara och allvarliga. Välmeningen ger värdighet åt dina unga läppar, sade Krysanteus, då han gick. Utkommen i aulan och tagande sin väg emellan prästerna, som där väntade, kände han sig hastigt omfamnad av någon, som han vid fackelskenet igenkände vara ingen mindre person än prokonsuln över Akaja. - Ah, vad ser jag? utbrast denne; min egen Krysanteus! Du har då återkommit till vårt goda Aten! Jag har i dessa dagar allestädes sökt min arkont och ingenstädes funnit honom. Välkommen! Trefalt välkommen! Jag ser, fortfor han viskande, du har varit hos biskopen. Även jag är kallad till honom. Kallad du förstår mig? Prokonsuln över Akaja löper på order av en präst. Men varför icke finna sig i tidsomständigheterna, när kejsaren vill så ha det? Kärleken till vår heliga kyrka gör underverk, min vän ... men det förstår du icke, och jag förlåter dig denna svaghet. Du begriper icke teologien, du. Omnia vincit amor et nos cedamus amori!
Bes tärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, No 25. 5 Då Utskotten nu dela samma öfvertygelse, som sålunda blifvit vid sistlidne riksdag råd, få Utskotten älven på samma skäl tillstyrka, att de i detta ämne läckta ofvannämnda motioner ieke må till nå gon åtgärd föranleda. Stockholm den 17 Juli 1851. \:o Sä. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor, dels om en sådan reglering och indelning af båtsmansrotarne, att till hvarandra närmast belägna rotedelar må komma att höra till samma rote, dels om tillstånd till båtsmanstor pens flyttning frän en rotedel till en annan. Från hedervärda Bonde-ståndet hafva till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitterade följande motioner, nemligen : l:o af Riksdagsfullmäktig en Johan Johansson från Östergöthland, hvilken, i anseende till de olägenheter och besvär, som förorsakades icke allenast rotehållare, utan äfven manskapet, vid båtsmanshållet, synnerligast i Östergöthland, derigenom, att en del strörote-hemman äro belägna i andia socknar än stamroten och på flere mils afstånd derifrån, yrkat en annan reglering och indelning af båtsmansrotarne, så att de till hvarje rote hörande fyra hela hemman kunde indelas så nära hvarandra, som belägenheten, utan någons förfång, medgåfve; och 2:o af Riksdagsfullmäktig en Johan Guslaf Wasmuth från Stockholms län, sorn fästat uppmärksamheten på den högst besynnerliga indelning af båtsmansrotarne, hvilken på de flesta ställen inom riket skulle ega rum. Det vore nemligen icke ovanligt inom de skeppslag, hvilkas ombud lian vöre, att afståndet emellan do hemman, som deltoge i en 6 Staissami Alim. Besvärsoch Ekon -Lisk.
Maj:t i underdånighet hemställt, alt den förändring r Kongl. Brefvet den i5 Sept» 1790, angående tiden för allmänna väglagningen och grusningen» måtte vidtagas» att den, i stället att» såsom förut» verkställas höstetiden» finge ske om våren» ifrån dcnsammas början till den r Julii» äfvensom att då, vid denna förändring, väglagningen endast komma att verkställas en gång hvarje år,- icke allenast väglotts-egarne dervid borde förbindastill de kraftigaste åtgärder för vägstyckenas fullkomliga iståndsättande, utan ock» alt vid vägsynerna måtte iakttagas den sorgfälligaste tillsyn öfver arbetets behöriga och varaktiga fullgörande; så täcktes Kongl. Majit» under den 3'oJunii samma år» till Rikets Ständers förenämnde hemställan lemna Dess Nådiga bifall» hvarom' Karn ina r-ColIegramv pä Kongl.. Majit® Nådiga befallning» under den 4 derpåföljande Augusti» utfärdade en uti frägavarande ämne för närvarande gällande kungörelse»
Klagan öfver olägenheterne af Banco-sedlarnes sällsynthet och deras utträngande genom de enskilde Bankernes skuldsedlar är redan, åtminstone i landsorterne, temligen allmän; det torde derföre icke vara skäl att genom ytterligare indragning af de förra, likasom med afsigt framtvinga eller framlocka ett större belopp af de sednare, helst man derigenom äfven försvårar för Bolagen skyldigheten att städse, och således äfven vid en hastigt påkommen ogynsam conjunctur, vid anfordran inlösa sine förbindelser. Banco-Utskoitets Betänkande, IV:o i58. Såsom tjenande till någon ledning vid bedömande, huruvida Sveriges närvarande sedelstock kan anses stor eiler liten i jemförelse med penningestocken under ett jaar föregående tidskifLen, får jag bifoga följande uppgifter, hemtade från en afhandling, utgifven 1817, af Prosten Grefve Schwerin, under titel: Bidrag till kännedom af Fäderneslandet. Rörelse-capitalets storlek under perioden ifrån i8o3 till 1809 torde efter följande uppgifter kunna bestämmas B:eo Fi:dr 18,c>42»82 R. G. S. inlöste med Bancosedlar utgjorde . „ , i2,Ö28,55i: Vid 1802 års slut ännu utelöpande Bancosedlar • , 1,828,018: Disconternes Creditiv „ i,o5o,ooo: Summa B:co R:dr i5,3o6,5Gg: hvilka, efLer 5a s, medelcurs, göra Sp. R:dr 14.129,141: Banco-sedelstocken utgjorde vid slutet af år 1812 B:co R:dr 23,901,947: lliksgälds-sedlar 4.639,340, eller i „ 3,092,893: Summa B:co R:dr 26,994,840: Vid slutet af år 1814 • • ■ • ...
Bebrukandet af den till staden donerade jord, som utgör icke mindre än 6 mantal, med en ägovidd, utom de till sladstomter använda 65 tunne-, 26 kappland, af 1,316 tunne-, 53 kappland, och hvarå i orten vanliga sädesslag, jemte potates och foderväxter, med fördel odlas, utgör väl ännu invånarnes förnämsta näringsmedel, men handeln har dock under de sednare åren synbart ökats och handtverkerierna befinna sig äfven på en bättre ståndpunkt, än under den tidrymd, som sista femårs-berättelsen omfattar. Nordre-elfs grunda utlopp har fortfarande varit hinder för en större skeppsrörelse. På utländska platser bedrefs denna med 39 utländska fartyg om 1,312 läster. Stadens egen sjöfart har idkats med endast 4 smärre farkoster om tillsammans 38 läster. Span mål, trävaror, tegel och skiffersten hafva utgjort de hufvudsakligare utförselsvarorna. Föremålen för införsel hafva förnämligast varit fisk varor, salt och stenkol. Tulluppbörden uppgick åren 1851—54 i medeltal till 912 R:dr 9 sk. och år 1855 till 655 R:dr 33 sk. 3 rst. a„hU 57 Antalet af stadens handlande med deras betjening samt handtverkare och idkare af andra borgerliga yrken jemte deras arbetsbiträden har nedannämnde lider utgjort: / , , j Handelsr Handlande. betjenjng åren '1831—40 i medeltal 22, 4. Beloppet af kronobevillningen utgjorde: För handel. - Undervisningsanstalterna utgöras af en pedagogi med en lärare och i medeltal 32 lärjungar, en folkskola med en lärare och omkring 33 lärjungar, hvarförutan 2:ne enskilda läroanstalter finnas, en tor gossar och en för flickor, med omkring 14 lärjungar i hvardera. Af den år 1829 stadfästade s. k.
ena sidan synes net hHrdt att telefonist efter s i kort tid s k d l vara tvnngen att lamna det arbete, hvari hon vunnit ofning och fiirdighet; B andra sidan synes det som om det vore en fordel att en telefonist nodgas lamma sin t; iiinst innan annu arbetets inverkan pB halsan gjort sig for starkt giillande och medan telefonisten annu ar ung och spiinst.ig nog att kunna kasta sig iu p l en ny lefnadsbana, ditr hon kan vinna sin fnlla biirgning. Och naturligt iir, att de 300 kronor, hrilktl stiillas i utsikt for de telefonister, som i fem Ar oklanderligt skiitt sin tjiinst rid Stockhollns rikstelefons station, hafva ganska stor betydelse. D i telefonisten vet att hon efter bestiimd tid luHste liirma arbetet, ordnar hon under dessa Ar, i den mtin det kan ske, for den dag, db hon miste sluta vid telefonverket, och den summa, som for henne finnes i beredskap, lsan antingen anvandas for genomgbende af en larokurs o. d. eller slmffa heme uppehalle medan hon vgntar pR nggon nyr spselsgttning. Utgir man slilunda fr&amp;n att telefonistarbetet niidviindigt verkar ofveranstrangning, ja, d % 8.r den niimnda anordningen naturligen den basta, men hva.rfor ej i stallet forekomma ofveranstrangningen gellorn att oks arbetspersonalen och inskranka arbetstiden (naturligtvis utan att sanka lonen) eller ock genom att sb mycket hoja afliiningen, att telefonnistpersonalen kan pB biittre siitt i n hittills sorjirju for sina materiella behof och si.lunda bathre s t i ut med det anstrangande och enerverande arbetet? De 5 kronor i miinaden, livilka utgora loneforhojaingen, kunna ej anses utgora nHgon ~iisentlig och tillriicklig forbattring i telefonistens stallning.
Den 3 December o. m. 1-25 För jernvägen emellan Malmö och Smaland bör denna sjösänkning jemväl blifva af största vigt, ty löper den utstakade banan många 1,000 fot långs med Ringsjöns strand, på den trakt deraf, som om vintren nu står under vatten, och blefve således jernbanan befriad från ett så farligt grannskap och säkrare grund erhållas. Till detta, i så många afseenden nyttiga, företags fullbordande erfordras dock, enl. de derom gjorda undersökningar och kostnadsförslag, 149,475 R:dr r:mt, deraf 95,175 R:dr r:mt till det egentliga sjösänkningsarbetet och 54,300 R:dr r:mt till ersättning för en qvarn, sågverk och fiskerier. Och då denna summa icke af strandägarne ensamt kan anskaffas, vågar jag vördsamt hos R. St:r anhålla, att dertill måtte beviljas ett statsanslag, om möjligt motsvarande två tredjedelar af den beräknade kostnaden för, denna sjösänkning eller 99,650 R:dr r:mt. Jemte det jag ödmjukast får anhålla om remiss af denna min motion till StatsUtsk., får jag äfven utbedja mig att till nämnde Utsk. få lemna de kostnadsförslag och öfrige handlingar, hvarpå motionen grundar sig. Remitterades Lill StatsUtsk. Frih. Rudenschöld, Torsten, upläste en så lydande motion: Att Sveriges folkskolelärare allmänneligen äro alldeles för knappt aflönade, är allmänt erkändt; likasom att den nitiske arbetaren i folkskolan är lön värd. Hvar och en, som gjort sig bekant med lärarekallet, vet äfven, att vänlig glädtighet under dess utöfning utgör ett ganska väsendtligt vilkor för spridandet och uprätthållandet af liflig lärolust hos lärjungarne. Vi veta ock, att hos den, som älskar sitt yrke, kan själens munterhet stå tillsammans med stor försakelse af lifvets yttre fördelar; men detta dock icke öfver en viss gräns. Ofverträdes denna gräns, så inträder modlöshet och sedan sjuklighet till både själ och kropp.
Min calla, som vintern om erhållit nästan hett vatten, utvecklar nu en andra blomma strax efter det den första vissnat. Gerda. Läkareråd. Erika. — g — g. Se vidare svar till X. Y. Delta tror åtminstone ingen annan än möjligen — den föreslagne massören. Uhe jeune femme. N e j. L ä t läkare undersöka er urin. Ett anspråkslöst fruntimmer med fast karaktär, af god familj, som kan förete goda betyg och rekommendaiioner, är kunnig i handarbete och mallagning samt för öfrigt kan gå frun till hända, erhåller plats vid första öppet vatten å en mindre egendom på landet. Lön 123 kr. Den härå reflekterar torde vända sig till H. Lignell, Finland, Åland, Sund. moc] Inackordering önskas rör en ung flicka i elt godt och bildadt hem, der tillfälle gifv&lt;s att deltaga i husliga sysslor, och om det finnes barn vara behjelplig med undervisning, på det afgiften må blifva billig. Hon är kunnig i franska o. engelska språkens talande o. skrifvande samt finare handarbeten. Svar sändes till » P. H. », Göteborg, pöste restante. [3jéj a Dons. S e i öfrigt r å d till N. v. B. i n: r 14. Orolig moder. Betty S — r. Elin. A d r e s s: Smålandsgatan 18. - a-g. O —. D.r — d. Breflåda. Sal II. Anna - g. H. hårböle, Strömsbacken. Görannäian på postkontoret. Fru B — y B — n. Förut tryckta saker kunna vi ej a n v ä n d a. Edelire / ss. Eva, Klimn. Julius Larsson i Skogsvik. Cora. Une jeune femme. E. Wn. ; M Wrg; E. 01; Vna domina; Nitmar; Ebba; Anna; Beth; Alina; Tant Sofia; Cinllmd; B. W.; Josse; Cananina; Phyllis; L. L.; Aina; Göteborgska o c h Fanny — g. : V å r t hjcrtliga tack. M e d det snaraste. Flere.
Enligt förslagsmotifverna skulle troligen de två minoriteterne sammanläggas till ogillande af krafvet; men huru domen skulle motifveras, vore här lika oförklarligt, som i förra 89 i förra frågan, då man ej kunde' säga, att skuldens erkännande vore obevist, hvilket de två ledamöterne förnekade, och lika litet kunde säga, att erkännandet ej vore bindande, hvilket de två andre för ingen del medgåfve. Att ytterligare fullfölja kritiken af förevarande exempel, torde vara öfverflödigt. Hvad som skulle visas, tyckes vara klart, nemligen att tvistens upplösande i särskilda delar eller frågor, hvaraf den består, icke afhjelper behofvet af den rationella, i lagen påbudna omröstningen, så länge den lag ej afskaffås, hvilken bjuder, att dom skall fästas på skäl och lag. — Genom ytterligare metafysisk upplösning af de särskilda tvistämnena skulle man väl kunna ur nästan hvarje premiss, som hlefve föremål för olika meningar, utdraga enklare beståndsdelar, för att deraf göra nya öfverläggningsoch omröstningsämnen; men derigenom skulle blott kontroversen kunna oberäkneligen utvidgas, utan att derföre med säkerhet uppnåddes postulatet af numeriskt ostridig majoritet i de yttersta grunder, hvarpå beslutet skulle byggas. Och så länge detta postulat ej står att realisera, blir det ej heller möjligt att behandla domskälen såsom nya tvistefrågor, ända tilldess man ej mer behöfver att beräkna rösterna efter deras grunder. Nödvändigheten att från hvarannan afskilja tvistefrågorna, sådana de af parterna blifvit framställda, är visserligen ostridig, såsom jag redan erkännt; men jag hoppas det vara tydligt, att röstberäkningsgrunden icke derföre kan afskaffas, utan att förstöra grunden, hvarefter domar skola uppsättas, när de böra ”fästas på skäl och lag, och ej på god tycko”.
Jag frågar: med hvad större rättighet bör jag representera, på grund af en ärfd cassakisla, än på grund af ett ärfdt namn? För mig är det ej begripligt, att det egentligen bör uppkomma någon större rättighet genom det ena än genom det andra af dessa al f. Jag finnér visserligen, att om en reform inom något Stånd lior ske i afseende på representationsrätten, så är det hos R. o. Ad. Jag vill ej åberopa min erfarenhet, men jag följer häfderna, jag följer tidsförhållandena och de fordringar, som rättvisa anspråk här kunna göra gällande, och då tror jag mig finna, att hufvudfelet uti vår närvar, representation ligger i Riddarhusets bildning. Jag tror att det beror på R. o. Ad. sjelft att jemka detta efter tidens kraf och efter egen öfvertygelse. Jag skulle tro, alt om R. o. Ad. derpå ginge in, så gjordes just derigenom det vigtigaste steg till en förbättring inom vår representation. Hvad som sker inom de öfriga Stånden, lät det ske äfven här. Derigenom uteslutes ingen från representationen, som nu äger denna rättighet. Jag medger väl, att capita derigenom blefve ovissa om att blifva valda, men de qvarstodo deremot såsom väljande, och mera finner jag ej alt de böra begära. Jag vill ej ingå uti några detaljer härom; derpå är jag ej nu beredd och kunde kanske aldrig blifva det. Det fordras en kännedom af statistiken, som jag ej tilltror mig att äga, att afgöra om valen böra ske districtvis eller på ett ställe. Jag öfverlemna!- denna fråga till Coust.Utsk.; men jag tror, att en modification i valrätten inom R. o. Ad. äfven borde framställas; nemi. för det första, att en viss ålder borde bestämmas, och fördel andra, att den individ, som äger ett namn, äfven måste äga ett yrke. Då stöde detta Stånd i jemnvigt med de öfriga RiksStånden, med bibehållande af bördsrätten. Jag tror att denna eftergift bör göras, men alt man ej bör gå längre.
sorn med så mycken säkerhet påräknades af nätting de Tullreglering, eller trävahru-exportens för* ökande, nästan aldeles uteblifvit, oagtadt densamma sedan början af år 1S19 varit och ännu är älven i det afseendet gynnad, att, då enligt förr gällande Tulltaxor, utskeppning af bräder med utländske Fartyg varit förbu-; Den 28 Junii f. m, 2C*5 den, undantagande då hufvudlssten bestått af jern, i hvilka fall vissa inskränkta qvantiteter lått medföras emot ofri Tull, hvilken, likasom den för bjelkar och balkar, beräknades, med få undantag, till tredubbelt belopp emot hvad för samma varor eriades, då utförseln skedde med Svenska Fartyg, äro, sedan nyssnämnde tid, alla sådane trävaror, tom iå med Svenska skepp exporteras, tillåtne till utskeppning äfven med främmande fartyg, utan någon annan skillnad dervid, än att Tuliumgälderne, i de fall, då Tull och ej blott recognitionsafgift äger rum, utgöras för de förre efter 5 och för de sednare efter 10 procent af varans värde. Då Tulluppbörden med skäl bör anses som en ibland Statens förnämste käl'or till inkomst, vöre det visserligen ej väl beräknarit, att utöfver behof och nödvändighet nedsätta de afgifter, som genom densamma inflyta; och, Om denna anmärkning är af vigt i frågor örn Tullregleringar för utgående varor, blilvrrden det ännu mera i afseende på import-tullens bestämmande, serdeles för sådane artiklar, som äga hufvudsakligt inflytande på Tulluppbördens belopp och derå afgi.fternes nedsättning följakteligen skulle blifva för Statsverket i synnerhet känbar. Ibland desse bör synnerlig upp-' märksamhet lemnäs åt Vin och Caffe, hvilka varor ej allenast utgöra ganska betydliga föremål för rikets import , utan äfven kunna, mera än de fläste andre, draga höga tullafgifter, \utan att deraf någon menlig verkan på den utrikes handeln är att befara. Då likväl Höglofl.