Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag för min del betviflar helt och hållet att man, enl. grundlagen, är berättigad att under denna riksdag väcka en sådan motion; och jag tror att, då riksdagen är så nära sitt slut, kan det vara mycket problematiskt, om en så beskaffad motion möjligen skulle hinna vid detta riksmöte att behandlas samt af R. St:r vederbörligen afgöras förr, än denna riksdag redan nått sitt slut. Dessa omständigheter oaisedt, finner jag, att den nu föreslagna utvägen skulle lägga grund till erkännande af en ganska vådlig princip, att nemi. man vid lagstiftningen skulle sä tillvägaga på det ovanliga sätt att man gjorde förändringar roed supposition att under, riksdagens lopp motioner skulle i sammanhang dermed väckas. Hvarthän sådant skulle leda, inses ganska lätt. Jag fortsätter således mitt yrkande om återremiss. Gr. Mörner: I likhet med den siste värde talaren anser äfven jag, för min del, det såsom en förhastad åtgärd att antaga en lag under förutsättning att en annan lagförändring, som är nödvändig för den första lagens tillämpning, skall framdeles gå igenom. I öfrigt måste jag tillägga, att jag skulle finna det ganska betänkligt att gifva LagUtsk:t makt att utsträcka motionsratten utöfver hvad R.F. och R.O. föreskrifva, derigenom att LagUtsk:t i sina ingifvande förslag införde stadganden, som icke stolle i sammanhang med andra redan befintliga lagar, utan förutsatte omstöpning af en mängd stadganden, ronde hvilkas förändring fråga icke tillförene blifvit väckt. Om den grundsatsen antoges, att motionsrätt skulle på sådant sätt inrymmas antingen åt Utsk. eller åt R. St:r, så skulle alla föreskrifter om preskriptionstid för nio - 158 Den 17 Juli. tionsrätten vara öfverflödiga, och särdeles äfven!yrligt synes det mig vara, om sjelfva LagUtsk;t skulle härutinnan föregå med exempel. Således förmenar jag att man i detta fall handlar klokast uti att bygga på den grund, som finnes, och då dermed icke låter sig förena ett sådant stadgande, som här är föreslaget, måste äfven jag instämma uti yrkandet på återremiss.
Ja hafva varit öfvervägande. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Jag anhåller om propos. på att E. o. Ad. ville, i st. f. att bifalla Utsk:s förslag, låta vid detsamma bero. Nödgas jag kanske för sådant ändamål begära votering? Hr Cederschiöld, Bob. Theophron: Då Hr Gr. o. Ord f:den redan förklarat förra propos. besvarad med Ja, lärer det icke återstå för Hr Gyllenskjöld annan utväg än att begära votering, såvida lian vill hafva sin åsigt pröfvad. Hr Carheim Gyllenskjöld: Jag är ledsen att nödgas besvära E. o. Ad. med en votering, men jag lägger särdeles stor vigt på det af mig framstälida yrkande, emedan. 396 Den 4 November e. m. Detta yttrande afbröts af Hr Frih. o. Ordf:den med erinran att öfverläggningen var fulländad oell att nu endast vore i fråga huruvida votering yrkades eller icke. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Jag anhåller om votering, och att mitt förslag måtte blifva kontrapropos. Innan voteringspropos i anledn. häraf hunnit blifva skriftligen upsatt, anmälde sig ånyo oell yttrade: Hr Carlheim Gyllenskjöld: Då äfven de, hvilka till styrkt samma beslut som det af mig påyrkade, bedja mig afstå från votering, vill jag icke besvära E. o. Ad. med votering, men får till prot. anmäla .min reservation, såväl emot beslutet, som den, såsom mig synes, något hastande upfattningen, utaf Hr Frih. o. Ordf;den, af K. o. Ad:s svar å den framställda propos:n. Hr Cederschiöld, Gustaf: Jag instämmer i Hr Gyllen skjölds reservation. Hr Hjerta, Lars: Afven jag anhåller att få instämma med Hr Gyllenskjöld. Jag vill icke förlänga discussionen, men annars hade jag tänkt yrka, att R. o. Ad. ville förklara, att sedan punkten genom 2 Stånds bifall var afgjord, så låt Ii. o. Ad. dervid bero.
I den händelse åter, att fastigheten^ befinnas uti olika egares hand, då fråga uppstår om godtgörande af skulder, intecknade dels uti dem alla gemensamt och dels uti en eller annan enskildt, kunde tillämpningen af de uti 19 § stadgade grunder leda till följder af den rättsvidriga beskaffenhet, alt föreställningen deraf lemnade giltig anledning till tvifvelsmål, huruvida en sådan tillämpning för detta fall legat uti lagstiftarens afsigt. Ansåge man nemligen sig böra, med stöd af ordalydelsen, och i saknad af annan föreskrift, antaga nyssberörde vidsträcktare tolkning af ifrågavarande lagrum, hade man i och med detsamma nödgats inrymma möjligheten af ett tillstånd, lika oförenligt med lagstiftningens anda och det sunda omdömets fordringar, som vådligt för eganderättens helgd, och det deraf beroende allmänna förtroendet medborgare emellan. Man hade derigenom, å ena sidan, åt en egare af fastighet, som jemte annan blifvit för gemensam gäld intecknad, beredt ett frestande tillfälle att, medelst ytterligare skuldsättning af sin egendomsdel, befria densamma från förra gravationer och salunda, utan egen kostnad, öka dess värde, men å den andra deremot förklarat innehafvare af sådan fastighet pligtige att ansvara för främmande skuldförbindelser, tillkomne genom en af annan man vidtagen ensiåtgärd, hvilken oftast icke varit af dem känd och aldrig kunnat förekommas. För alt upplysa detta förhållande genom ett lättfattligt exempel, ville Motionairen antaga, att 2:ne personer, A och B, utaf den tredje inköpa och sig emellan till hälften fördela en egendom, värd i det hela 12,000 R:dr, samt besvärad med en gemensam inteckning af 6000 R:dr,- hvarefter A låter serskildt inteckna sin lott till säkerhet för 5ooo R:dr. Då nu egaren af den odelade inteckningen återfordrar beloppet deraf, yrkar naturligtvis B, att A skall ansvara för halfva summan eller 3ooo R:dr, hvaremot Lag-Utskottets Bet.
Sedan framdeles tegelbeklädnaden af trähusen är verkstäld och rådhusbyggnaden blifvit uppförd, torde afsättningen betydligen minskas. Linnetillverkningen boide kunna vara en inkomstgifvande binäring, men oaktadt Konung och Staten har för uppkomsten af denna fabrikation användt betydlig kostnad, står den likväl fortfarande på en låg ståndpunkt. Lin odlas i allmänhet blott till husbehof, hvartill orsaken torde böra sökas dets uti den mindre hemmansägarens ringa och ofta stenbundna ägovidd, dels uti nödvändigheten, att offra så mycken tid på åkerbruket, hvartill kommer att en alltför utsträckt odling af lin mattar jorden. Under öfvertygelse, att den nya spinnmethoden eller dubbelspinningen skulle i betydlig mån bidraga till näringens upphjelpande, gjorde jag underdånig framställning om Mamsell Granbergs anställande i länet under 6 månader, på statens bekostnad; med bifall hvartill och under de i öfrigt stadgade vilkor, Mamsell Granberg år 1847 lemnade undervisning i dubbelspinningsmethoden från den 1 Maj till October månads slut, under hvilken tid bon var stationerad i olika trakter af länet, då hennes undervisning med stor begärlighet omfattades och ganska mångå elever uppnådde särdeles skicklighet i finspinning. Flera af dessa hafva sedermera än vänd ts såsom lärarinnor, och på de ställen, der hågen och nitet för methodens bibehållande fortfar, kan man hoppas, att den ej öfvergifves, men så länge linneväfnad tillverkas förnämligast till husbehof, och man, vare sig af okunnighet eller bristande tid, ej bereder den, så att varan blir företrädesvis eftersökt, är det fara värdt, att dubbelspinningen icke vinner mera allmän efterföljd. Kongl. Patriotiska Sällskapet har likväl belönat flera personer, som för länets Hushållnings-Sällskap förevisat vackra prof på både fm linneväfnad och finspunnet garn — och sällskapet omfattar med lifligt intresse denna vigtiga binärings upphjelpande. Berättelse öfver Kronobergs
§. i följd deraf må blifva orubbad. Jag vill åtminstone ej för egen del a genom tystlåtenhet öfver denna fråga, hafva underkastat mig tillkommande Ständers oblida bedömmande och min känsla för frihet, om min farhåga för framtida Representationers billighet och rättvisa i önskningar; och detta mitt yttrande skall, om det ej af Högloflige Ridderskapet och Adeln gillas, innebära min reser: vation emot godkännandet af Utskottets Betänkande. Friherre Boye: Det tillstyrkande Herr Cederskjöld gjort, synes mig öfverflödigt; emedan tydligheten är redan fullkomlig. En annan Ledamot har kallat försvaret lör Nationens i förevarande grundade rätt , för ett enskildt 166 Den 23 Maji. försök att förtyda Lagen. Jag ingår ej i något svar å en sådan framställning. Jag begär blott att få beledsaga mitt yttrande i frågan med en appel till sunda förnuftet, och den enkla förmåga, att läsa Svenska, som, derest den ockgå icke tår gälla vid denna Riksdag , torde Vid en annan återfå sin urgamla rätt. Grefve Lowenhjelm, Gustaf: Jag har hört å ömse sidor påstås, att 107. §. är tydlig; mea då tvånne Plena blifvit upptagne af Discussioner om dess rätta mening, hemställer jag, om icke detta är ett tillräckligt bevis på dess Qtydlighet, Hans Excellence, Herr Friherre af TTretterstedt, Gustaf: Sedan en värd Ledamot, Herr Schönström, tillagt det nu ifrågavarande Cons t* tutionsUtskottets förslag benämningen af djerft, torde det synas ännu mera djerft af mig, att, i samma ämne. yttra mina tankar, i synnerhet sorn jag, åtminstone för det närvarande, tillhör den Class af Medborgare, på hvilka 107. §. af Regeringsformen kan tillämpas, och således kunde anses tala i egen sak. Jag skall likväl icke söka att frånvända mig denna misstänka, i händelse den, hos någon, skulle väckas. Nöjd med mitt eget medvetande af mine afsigters oegennytta, och förlitande mig, nu sorn alltid, på Höglofi.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Voteringsproposition : Den som bifaller Statsoch EkonomiUtskottens senare Utlåtande angående jemkning i den Provincen Skåne ålagde ordinarie Rotering, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln, med afslag å Utskottens berörde Utlåtande besluta: Att en ny af rättvisa och billighet påkallad, och af föregående Ständer begärd, allmän jemkning i den år 1811 verkställde extra rotering, äfven måtte öfvergå Provincen Skåne, utan afseende på den derstädes för närvarande provisoriskt bestående ordinarie rotering, hvilken sålunda upphäfves; men att, efter skedd och i laga ordning stadfästad jemkning med hela extra Rotehållsskyldigheten för 2572 Nummer inom de t vänne Jernen, de extra Ro - Den 11 Februarii e. m. 89 teringsskyldige måtte sockneeller häradsvis höras, hvar och en för sig, öfver dea proposition: att emot en tredjedels minskning i sin extra Rotehållsskyldighet åtaga sig det ständiga knektehållet, sålunda till 5- i numeraira beloppet nedsatt; och att den, som från de utlyste sammankomsterna för detta ändamål uteblifver, lemnar intet eller villkorligt svar, måtte anses ej hafva på förslaget ingått, utan alltså vilja förblifva vid den oförmedlade extra Roteringsskyldigheten; dock att under tiden den närvarande ordinarie roteringen kommer att orubbad förblifva. Hvilken voteringsproposition afRidderskapet och Adeln godkändes samt derefter anslogs. Yoteringen började kl. en qvart till 10 eftermiddagen, och befunnos efter voteringens slut, klockan 10 på aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 23. Nej — 24.
Det tar sig synnerligen bra ut att servera hvartannat glas af ananaso c h hvartannat af smultronpunsch. Har man g o d tillgång på smultron, är äfven lämpligt koka saft däraf, följande beskrifning kan naturligtvis förstoras efter behag. Till 425 gr. smultron tages 319 gr. socker, lägges hvarftals i en kruka, får stå i tre dygn, därpå själfrinna, kokas o c h skummas; blir 4 buteljer. På de afsilade bären slås ' 1,3 liter vatten, står ett par dagar, silas o c h användes till kräm. 425 gr. röda vinbär kokas till saft, däri 1 kilo 700 gr. socker, kokas till tjock lag, hvarpå 1 kilo 275 gr. jordgubbar iläggas samt under skumning kokas en kvart. En knifsudd salicylsyra är bra att tillsätta, förhindrar jäsning o c h mögling. Förvaras i burkar. l,.s liter smultron sönderkrossas o c h sockras, står i 6 å 7 timmar. vatten, litet socker uppkokas o c h hälles öfver bären, massan får kallna, silas g e n o m hårsikt, hälles i dosan o c h behandlas s o m vanlig glace. Att i halfrusen vaniljglace inblanda smultron är utmärkt, vanligast är dock att servera smultron till glacen. Ett lätt användningssätt är att af bären koka kompott. För egen del föredrar jag smultronen i deras 213 naturliga tillstånd, nätt upplagda på en flat kri stallskål, rundt o m garnerad små vinrankor eller vinbärsblad serverade m e d socker o c h gräddvisp. Frusen vaniljgrädde är desto bättre. Kanske de fleste af läsarinnorna haf va dessa beskrifningar förut o c h blott tänka: » Detta kunde jag! » m e d en liten rynkning på en mer eller mindre aristokratisk näsa. Jag vädjar till mina medsystrar, de unga fruarna, o m de vilja skänka mig » ära o c h förnöjelse ». Då vågar jag mig m e d mera lugn in i blåbären! Tulla.
Om Ridderstapet och Adeln, i afseende pä sine, fattar ett annat beslut, och Bonde-Ständet, i afseende pä sina, deruti instämmer, sä torde saken böra genom nämnd afgöras: 06) jag tror ej att det wore Ridderstapet och Adeln wärdigt att begära anwändandet af denna utwäg för en fräga af sadan beskaffenhet. * * 436 Den 12 October. Grefwe körner-: Jag ber cm förlätelse, men det förefaller mia nästan obegripligt huru en skilnad pä Vesta frågor län äga rum. Den anförda föreffriften i Rilsda s-Ordnrnqcn är bestämd och gemensam för alla Rrls-Standens Protcoker lika sä wäl som för Bihanget. Hwad äter beträffar, art deruti ej finnes stadgadt pä hwars bekestnad trrckningen stall werksiällas, är detta ett stadgande som deruti icke beböfde finnas. Uti Riksdags-Ordningen finnes ej eller föreffrifwit hwar mede! till Riksdagskosinaderna stola tagas; emedlertid är det tydligt att de mäste utgöras och att det ej kan ffe af annat än medel llwarom Riksens Ständer lunna disponera. För öfrigt, ellwad beslut de andra RiksStändcn fattat eller kunna fattaftörande tryckningen af sine Protocoller, kan sadant ej innefatta annat än ett beaifwande af dem sjelfwa; Ridderssapc t och Adeln lunna ej derigenom förlora sin rättighet i anledning af Grundlagens bestämda föreskrift, af liva lenbom den stall äaa en bet'delsie, cstridigt mäste följa att hwart Riks-e tand bör, till sina Protocollers lika msit, som till Billangets tryckning, kunna päräkna biträde af allmänna medlen, sä wida utgiften lärtill ej pä annat sätt kan bestridas.
Län af tillhopa En och En half Million Riksdaler Banco, hwilka Län pä satt 4-de puncten härunder föreffriswer, till Ränta och Capital komma att betalas af den Fond, stor Zoo,oo^> R:dr sem Riksens Ständer wid denne Riksdag k sädant afseende sig ätagit och till Riksgälds-Conlvirets disposition för detta behof anslagit. s:o. Detza Län, scm icke sä emottagas till ringare Summa an 1,000 Rstr hwardcra, böra tecknas och till Riksgälds-Contoirets disposition aflcmnas inom Fyra mänader ifrän datum af den kungörelse som derom kommer alt utfärdas, enär Eders Kongl. Majst i Näter sifwer Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret tillkänna, att, Riket befinner sig i den belägenhet, i afseende hwarpä-detta understöd i Näder bliswit åstadt och af Riksens Ständer brwiljadtOch kommer Riksgälds, Contoiret derefter - 248tz Den ro Augusti. ter att icke emottaga Län för högre an Fem pro, cents panta eller pa längre an wänlig tid. z:o. Länen aga hwarje Längifware att med, hela antingen i Banco eller Riksgälds-Sedlar, detze sednare ester Realisauons-grunden, samt erhålla derefter Fullmägtiges i Riksgälds - Contoircts Obliga, tion alltid ställd pä jemna 1002 R:dr Banco, enär Längifwaren aflemnar behörig Insättnings - Attest ifrån Banken, ene Medlen bestått i Banco.Sedlar, Lä LL böra wara insatte pa Contoirets Werel, Banco Räkning, samt fran Riksgälds - Contoirets Lispostkions , Contoir om Riksgälds - Sedlar dertill Mrit nyttjade. 4:0. Dcfle Län aterbetalas genonr 5 procent ärligen, beräknade pa totala beloppet af Län-Sum, M^>n, sadan den klockan
Häfver köparen annorlunda eller genom öfvertagande af skuld, köpeskillingen erlagt och vill hafva dödade de inteckningar, för hvars betalning köpeskillingen varit tillräcklig, anmäle sig hos Rätten eller dess Ordförande med gravationsbevis och vederbörandes liqvidationsförrättares intyg i hvad mån köpesumman, till gäldande af de uti fastigheten intecknade oeh förmånsrätt egande fordringar, varit tillräcklig, och vederbörande fordringsägare emellan fördelad blifvit; och läte Domaren, genom anslag å Rättens dörr och kungörelse så som ofvan är sagdt, 3:ne gånger i allmänna Tidningar, kalla och förelägga de inteckningshafvare, som antingen alldeles intet, eller endast till någon del fått sine inteckningar utur köpeskillingen guldne, att, i Stad, inom en månad från den dag då kungörelsen i Tidningarne sista gången finnes införd, och å landet vid det allmänna Ting, som först infaller efter en månad från sista kungörelsedagen, hos Domstolen anmäla huruvida emot deras intecknings gäldande något är att påminna; hvarefter Rätten, ehvad inteckningshafvare då begagna rättigheten att varda hörde eller icke, och jemn väl utan hiuder deraf, att Originalinteckningshand Bihang till R. S. Prar. 9Sami. £9* jc94 Prof. Ut dr, d. 9 October i82j.' lingarne icke uppvisas, angående intecfc ningarnes dödande, eger att sig utlåta.” Då intecknadt Skuldebref för veder» börande Domare, Liqvidations eller Försäljningsman företes, i ändamål, att då eller framdeles bevakas eller erhålla betalning, äfvensom då verklig afbetalning sker, varde anteckning derom alltid verkstäld, på sätt, att densamma från inteckningshand» lingen, så vidt möjligt är, ej skiljas eller borttagas kan. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Utlåtande Litt. B. N:o 186, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 66, angående dels ändring uti 13 §. af Kongl. Förordningen den i&
Finner Banko-Utskottet de ämnen, hvilka utgöra föremålen för dess sammanträde med annat eller andra Utskott, vara af sådan beskaffenhet, att de fordra tysthets-ed, aflägge sammanträdande ledamöter af andra Utskott densamma. Emellan Hemliga Utskottet och annat Utskott ege ej sammanträde rum. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla, med anhållan, ali ifrågavarande förändringar i Grundlagarne måtte vinna E. K. M:ts Nådiga bifall samt sedermera varda i vanlig ordning kungjorda. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 22 Mars 1854. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 23 Mars 1834. Prés te-Ståndet den 23 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet ' ddn 29 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning af 11. I{. H. Hertigens af Södermanland dödliga frånfälle. S. A. K. Rikets Ständer, som vid början af innevarande riksmöte egt den dyrbara hugnad, att inför E. K. M:t frambära sina underdåniga lyckönskningar till den efterlängtade gåfva, hvarmed Försynen välsignat Konungahuset och Fäderneslandet, genom födelsen af E. K. Mits Herr Sonson, Sveriges och Norige» Arf-furste, II. K. H. Hertigen af Södermanland, se sig i dag, med sorglig anledning af denna Furstes tidiga bortgång, kring E. K. M:t å nyo församlade. Förlusten af ett älskadt barn, en späd ättling, ett ämne för framtidens glädje, kännes djupt smärtsam i hvarje hem på jorden, i hvarje boning, der en kärleksrik anda räder; och denna smärta får en ännu högre betydelse, då vid den saknade hädangångne varit fästade tvänne trofasta folks hjertliga förhoppningar och deras af Honom från vördade stamfader ärfda tillgifvenhet.
950 Och trycker hvita nageln uti kindren in, Blodigt olycksverk! Jag drabbar med slag det hufvud, som hemfallet är Skuggornes fagra gudinna. Thy juble Kyklopiska landet, 955 Öfver min hals sänkande bödelsjernet, Vår slägts ofärd. Sådan miskund, miskund man ger Dödsoffren båda För Hellas' fordne höfvitsmän. 960 Försvunnen är, försvunnen utaf Pelops' ätt | Motstr. Hvarenda telning, och den fordna salighet, Som fanns i stolt gemak. Allt ödde gudarnes hat, och fiendtelig Blodsdom, i hemmet fälld. 965 O ve, här skåden J, jordsöners Mångtårige slägten och usle, hur mot förmodan Ödets väg går! En med den andra ofärd städs Vexlar, i tidens längd; 970 Allt menniskolif sig hvilar på lösan grundt. Gerna till den mellan himmel och Jord sväfvande klippan jag ginge, Hvilken deruppe i höjden Hänger på gyllene kedjors 975 Länk, en klint från Olympen, För att gråtande ropa an Vår åltfader Tantalos, Som aflade, aflade upphofsmännen Till min ätt, 980 Som ofärd fick sig beskärd, Då, vid fålars vingade jagt, Uppstigen i fyrspannsvagn, Pelops, på hafvets kust Åkande, Myrtilos' kropp tilldöds 985 Vräkte i hafvets svall, Invid Geraistos' hvitböljiga, Brusande stränder, Körande vagnen fram. Hvadan åt mitt ättehus 990 Vardt mångsuckigt förderf. Genom Maias son, När guldullige lammets Jertecken, det slema, det slema, Föddes i hjordarna 995 Hos hästmästaren Atreus. Dän vardt split; och Zeus bevingad! Solvagn, ifrån väg mot vestra Himlaranden förr beträd, Nödgade att ändra kosan 1000 Mot enfålig Eos.
Skrifvelse, N:o 186. 545 Rikets Ständer hafva härvid tillika utgått från den synpunkten att söka förbättra och utbilda, men icke till grunden omskapa gällande brottmåls-lagstiftning uti ifrågaställde hänseende; hvadan Rikets Ständer bibehållit den nuvarande skillnaden emellan snatteri och stöld, samt ej, lika med Lagberedningen, ansett snatteribot få ega rum, om skeppare, forman eller deras folk stjäl af hvad dem är förtrodt att föra, elier om andra till nidings-stölder i gällande lag hänförda fall inträffa, eller om man stjäl af annan under gudstjenst. Rikets Ständer hafva dessutom, hvad snatteri angår, ej kunnat dela den åsigt, i enlighet hvarmed Lagberedningen ansett för samma brott böra dömas, så framt det tillgripna*ej stiger öfver Tolf riksdalers värde, då, likmätigt gällande lag, snatteribot ej kommer i fråga, derest värdet går öfver tio daler eller fem riksdaler riksgäldssedlar. Om än, på sätt Beredningen yttrar, sistnämnde belopp, med afseende å penningevärdets förändring sedan år 1734, dä hade lika värde med tolf riksdaler i närvarande tid, tro likväl Rikets Ständer, vid betraktande deraf att förändringen i penningevärdet så småningom egt rum, denna förändring ej böra hafva den verkan, som Beredningen förmenat. I sjelfva verket kan skillnaden emellan snatteri och stöld ej ur stränga rättsbegrepp försvaras. Men den har dock från vår äldre lagstiftning bibehållits och derigenom införlifvals med folkets begrepp; och den har den praktiska nytta att från den, som begår ett ringare tillgrepp, hvilket ej sällan har sin grund i obetänksamhet och lättsinne, afvärja den vanära, hvarmed allmänna tänkesättet stämplar den, som begår stöld. I dessa omständigheter har således skillnaden sitt försvar. Men gränsen är nu tio daler; och att sätta den högre, vöre att minska straffet för stöld, hvilket åter innehure en åtgärd i motsatt syftning mot den, hvilken allmänna rösten påkallar, och som i följd deraf säkerligen komme att mötas med ogillande.