Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men derför, att han går tillväga på detta sätt, brännmärkes han af agitatorn såsom en utrotare; han sättes i bann af landligan, mördas af sina tacksamme förpaktare, förbannas af presten och slutligen dömes hans arfvinge till skadeersättning på grund af en land-akt, hvars rättvisa mot godsherrarne är tvifvel-aktig. Om han deremot lemnar sina förpaktare på egen hand, anklagas han för att vara likgiltig och sakna företagsamhet och göres ansvarig för sina förpaktares elände. Förbannad för sin stränghet, om han är vaksam, sin försumlighet eller sorglöshet om han är klemig, befinner sig verkligen den irländske godsherren i en ställning som är långt ifrån att vara behaglig. En irländsk agent sade en gång, då man uppräknade svårigheterna vid att sköta en egendom “ Ni får icke vara hvad man kallar en godsherre, som gör förbättringar. Ni får icke ' sammanslå flere farms. Ni får icke öka edra inkomster. Med ett ord: ni får icke minska hushållens antal eller storlek på er egendom. " Efter någon erfarenhet om Irland och dess idéer och förfaringssätt med hänsyn till handhafvandet af jordegendom uttalade en engelsk liberal, mr Senior, sin mening på följande sätt: “ Det fins tre sätt, att sköta jordegendomar i Irland. Det första är laisser-aller-systemet, att uppbära de gamla arrendena, underkasta sig de gamla afbränningarna och lemna förpal^tarne åt sig sjelfva. Det ruinerar egendomen och det degraderar folket, men det är det enda populära. Ett annat system är att taga så höga arrenden, man kan få, och fordra att de punktligt betalas, men derjemte låta folket handtera jorden som det vill. Detta förfaringssätt äricke populärt; men det tolereras. Det tredje sättet är att sporra förpaktarne genom att utkräfva det fulla värdet af jorden, men återgifva åt jorden en stor del af dessa arrenden i form af väganläggningar, dränering, kalkbränning, konsolidering af farms, byggande af hus och införandet af eri god boskapsafvel, med ett ord att vara en förbättrare af egendomen. Detta tolereras icke. “
Men icke må man inbilla sig, att största antalet jordbrukare skall med ens kunna fatta rättmätigheten deraf, att l. ex.: A, som, vid en nyss afslutad stängseldelning efter 1802 års författning, fått skyldighet att icke allenast sjelf hålla stängseln emellan sitt och B:s skifte utan ock att derutöfver hjelpa B. att infreda dennes i flere skiften lagda mindre hemmansdel, utan vidare omsvep skall ega rätt att till B. säga: ifrån och med i dag, är jag fri från att hjelpa dig att stänga, men du skall deremot deltaga till hälften med mig i att uppstänga den enda stängselsträcka, som för mig är behöflig, enär min flerdubbelt större egendom vid laga skiftet blifvit så förmånligt lagd, att den utgöres af endast ett skifte, med de tre sidorna omgifne af sjö. R idare är under § 7 beslutadt. att den sorn med egor möter kronopark eller annan skog eller mark, som under Kronans omedelbara vård står. icke har rätt att af Kronan fordra deltagande t stängsel, der Kronan ej sjelf fordrar att stängas skall. Denna åsigt kan jag ej dela. enär den skall komma att medföra allt för stor tunga för den enskilde; hvadan jag anser att Kronan bör för ofvanomförmälda slags egor betraktas lika med en enskild. Icke heller kan jag instämma i Utskottets antagande af 33 § oförändrad sådan den lyder i det nådiga förslaget. Det händer icke sällan att kreatur kunna förirra Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 38. 31 sig flere mil från egarens hemman och då egaren ofta icke på en eller två månader kan, oaktadt sorgfällig efterspaning, få reda på hvart det tagit vägen. Skulle nu den som ett sådant kreatur intagit ega att fjorton dagar efter det han upplyst det vid sockenkyrkan försälja det å offentlig nuktion, så vore ett sådant förfarande både orätt och obilligt och jag tror att denna §, om den 1 sitt oförändrade skick blir lagbud, skall komma att lemna allt för mycket spelrum för vinningslystnad.
Sista Momentet förändras salunda: Justitice-Ombudsmannens wid hwarje Riksdag afgiswande berättelse, rörande de ifrån Konungen genom Högsta Domstolen sedan nästföregäende Riksdag utgångna förklaringar af Lagens rätta mening, höre ock till Lag-Utskottets befattning, dir denna berättelse förwises. 8 36. Efter Riksdags-beslutets justering tillägges: i de delar deraf som röra Konungens yttranden. Orden ifrån och med Z frägajom deras tillsättande etc. till och med Constitutions-Utffottet utgå ur Z:en. Tillägg wid tz:ens slut: och gälle härutinnan, äfwensom i förenämnde omständighet, tre Ständs.pluralite; men stadna twa Stand mot twä, förfalle srägan. 8 37. I stället för Utskotten böra: börandes Utskotten. Wid slutet införes: Intet Utskott, Constitutions-Utskottet allena undantaget, ware berättigadt att wäcka frågor till afgörande i Riksens Ständers Plena, eller att upptaga andra ämnen än de frän Plena remitterade; sä wida ej, hwad Stats-Ut - Bilaga till Meni. N:o 11. 301 skottet särskildt angar, Konungens Proposition enligt 27 Z till detsamma omedelbarligen öfmerlcmnas. 8 38. Orden frän är de närivarande, till och med först, en Ledamot ga bort och i stället införes: Asta en eller flere Ledamöter, att votering mä med slutna sedlar anställas, bör sadant ef förwägras. Befinnas rösterne lika delade, skola de särskilda meningarne såsom alternativer i förslaget intagas. (Sista punkten af n har ej kunnat erhälla förändrad redaetion, hwilken först lärer äga rum, om Riksens Ständer bifalla BondeStandets begäran om jemnlik rösträttighet i Banquen.) 8 39. Slutet förändras som följer: som genom anstäldt wal dertill utsedd blifwit, pä det sätt Niddarhus-Ordningen föreskrifwer. 8 41. I stället för särskildt: personligen. 8 42.
H o n har talat o m för mig, att Gustaf o c h h o n hade träffats för flere år sedan o c h tänkt på hvarandra redan då, m e n så skiljdes de åt, innan det hann blifva något utaf. Så egendomligt, så romantiskt, att de nu skulle mötas igen o c h finna hvarandra! Han håller på att blifva skallig, jag undrar o m Mia har märkt det? Att man kan bära en sådan sorg s o m min, att man kan lefva m e d ett brustet hjärta, det undrar jag ofta öfver. Men hela den yttre världen är d ö d för mig, o c h Gustafs o c h Mias lycka är mitt enda intresse, den enda ljuspunkten i min lefnads mörka natt. (Senare, — läggdags). Tänk, i kväll fick jag bref från moster Tekla, däri hon bjuder mig ned till Göteborg på några veckor i juni månad. Kusinerna från Finland skola också k o m m a dit. Pappa o c h m a m m a ha sagt, att jag får resa. O, så roligt! Hurra, hurra! Men, — hvad nu, slår klockan redan tolf! Maj är slut, — lefve juni! 2. a s Att blifva sjuksköterska. En praktisk vägledning för unga kvinnor vid 3. Hvilka kunskapsprof har ni aflagt? (Betyg bifogas.) Hvilken är eder nuvarande sysselsättning eller anställning o c h huru länge har ni haft d e n? Hvilken sysselsättning har ni förut haft? Angif två trovärdiga personer, hvilka kunna lämna upplysningar o m eder omdömesförmåga, föregående vandel, anlag för sjukskö- tevskekallet o c h karaktärsanlag. (Har sökanden förut innehaft någon tjänst, b ö r o m m ö j ligt senaste husbonde vara den ena af dessa båda personer.) Formuläret för läkarbetyget har följande 8 frågor. Ä r det eder bekant, huruvida i n o m hennes släkt förekommit någon ärftlig sjukdom så- som sinnessjukdomar, fallandesot m. m.? Har h o n någon missbildning? B r å c k? Har hon åderbråck, bensår, plattfötter, hudutslag? Anser ni henne, hvad hennes hälsa o c h kroppskonstitution beträffar, lämplig till sjuksköterska?
Skjutsskyldigheten på de små vägar, der ingen hållskjuts finnes, och nästan ingen trafik, är icke af beskaffenhet att fordra några hastigare reformer. Härmed vore den rättvisa uttalad, att: l:o. Jordbruket icke hårdare må betungas af skjutsskyldigliet, än det för närvarande är och, att 2:o. större kostnader, som ökad rörelse framkallar, äfven måtte af trafiken betalas — en princip, som förr eller sednare måste göra sig gällande. 3:o. Skulle postverket finna skäl härigenom, att ensamt, för posternas befordran, arbeta för den allmänna fordran på kommunikationens tidsenliga utveckling. 4:0. Skulle det efterlängtade siittet att färdas med diligenser, här som i andra länder, genom en väl beräknad spekulationsanda inträda, och för öfrigt de billiga fordringar på bättre åkdon kunna tillfredsställas, utan att det blefve dyrare än nu att färdas, hvarom spekulationsandan, öfverlemnad åt sig sjelf, väl skulle draga försorg; fordringar, som eljest blifva evinnerligt oupfyllda, så länge skjutsskyldigheten befinnes ligga såsom ett onus på jordbruket och på en mängd menniskor, som icke ega, i sakens närvarande skick, eller ens kunna ega någon spekulation i denna mening. Jag anhåller vördsamt om remiss härpå till Ekon.Utsk. 2:0 »Rapell-lag må ej, under hvad sken och förevändning det helst vara må, undandraga sig den vanliga kyrkooch prestgårdsbyggnaden», heter det i K. Resolution på allmogens besvär d. 17 Dec. 1735. Ingenting synes likväl vara orättvisare än detta påbud, att en liten kapellförsamling skall, för det första: bygga och underhålla sin egen kyrka, och derjemte deltaga i samma skyldigheter inom moderförsamlingen. Jag vågar derföre föreslå : Att kapellförsamling med egen kyrka, som af densamma underhålles, måtte befrias från underhållsoch nybyggnadsskyldighet af moderförsamlingens kyrka. Jag anhåller om remiss härpå till LagUtsk. 3:0 Det heter i §:n 2 B.B:n3 26 kap.: »Prestgård skola ock alle bygga efter gårdtalet», hvarefter följer förteckning på mängden och beskaffenheten af dessa hus.
Ehuru jag anser het wara utom all sräga, att hwad i detta ärende kan beslutas, icke äger lagligt bcständ längre än till nästa Riksdag, tror jag mig dock böra anmärka, att Utstortet bordt bestämdt förklara ett söderut sörhällandc, hwarom Utskottet likwäl fig alldeles icke utlätit; och bör fördenstuld stadgas, att utan hinder af hwad nu kan beslutas, Riksens Ständer »nä nästa Riksdag aga att förordna, hivad de idcttaäien» de dä lämpeligt anse, hwarwid jag äfwen fär foga det förbehäll, att förr än den tillökning i förswaret, Utskottets Betänkande föreslär, kunde begagnas, borde skälen och omstandigheterne som dertill föranleda, framställas för S^aks - Rådet, pä sätt 1Z §. i RcgeringsFsrmen förcstrifwer, sgDl hela StatsNädets yttrandes - Den 13 April. 393 den derkfwer till Protokollet afgifwas, med den answarig, het !O7 §. i Regerings - Formen bestämmer.
Återstod på de 3:ne Lånen till Fartygs byggnad, nu sorn vid årets början 5,916: 16. 6. Öfverste Rappes och Landshöfdingen Schraidts Skulder oförändrade, den förra , 7,000. den sednare . • • • • 1,000. Skede-Mosse på Öland, efter gjord afbetaln., 1000 Rd, . 1,661:11. 8, 15,577:28, 2., oberäknadt fordran hos Öfverste Ljungberg, under Rättegång 3,245. r och, tryckte, Hällströms Betäp-, kanden öfver Hjelmare-§jöns, sänkning 18g: 11. 3,434: 11.- Oredovisa.de skatter Till Lida-åps upprensning, oapvände hos Landshöfdinge-Embetet i Mariestad 2.000. Transport 2,000. — 15,577:28.2. 78,578:25.11. Till Dal-Elfvens upprensning, oanvände hos LandshöfdingeEmbetet i Upsala 1,000. - „ Bolaget för Sluss-anläggningar vid Forssliaga och Degeforssen 5,000. „ d:o för dito vid Säffle, inber.äknadt i år bekomne 5,000, rr,ooo. „ Directionen för Dragvägs anläggning vid Skoghall, inberäknadt i år bekomne i,3oo 5,000. , 7 1 24,000. Fordringar att indrifvås : äldre "A , Af Ståthållare-Ernbetet på Drottningholm för Inventarium från Upsala Station, oförändradt från år 1827 535:28. 9. Lieutenant Sydow för effecter från Upsala förråd ll5: 4-— Krono-Fogden Wibelius för dito å auction försålde . „ Åkers Canal . 23o: 4- — „ Upsala Å 226.
Presidenten, Slats-Utskoltets Utlåtande M 193. 9 t. f. President, som haft sig i Nåder anbefaldt, att vaka öfver det ifrågavarande arbetets ändamålsenliga och behöriga verkställande, uti underdånig skrifvelse af den 2 December 1848, underdånigst anmält, att han icke allenast ansett den af redaktörerne uppgifna tid vara så noga beräknad, som vid ett så beskaffadt arbetes utförande vore möjligt, utan äfven att t. f. Presidenten ansett arbetets fortsättning och fulländning vara af så stor vigt för arméen och de myndigheter, som med Krigsförvallningen hade befattning, att han af tjenstepligt ansett sig uppfordrad att i djupaste underdånighet och enträget förorda fortsättningen, åberopande dervid hvad han i tid efter annan underdånigst afgifne rapporter öfver arbetets fortgång haft tillfälle anföra och synnerligen rapporten af den IS förutgångne September, deri skälen, som talade för arbetets fortsättning, vore fullständigare utvecklade. Då sålunda den tid, som för ifrågavarande författnings-samlings slutliga ut arbetande och utgifvande ansetts erforderlig, tilländagått med slutet af år 1833, och Stjernsvärd alltså redan vid början af nästlidet år bordt af samtliga titlarne erhållit det antal exemplar, som genom Kongl. Brefvet af den 8 Augusti 1844 honom tillförsäkrats såsom ersättning för den åt Staten afstådda förlagsrätten till »Handbok för Militärer», har Majoren Stjernsvärd uti den nu väckta motionen hemställt: det Rikets Ständer måtte, för den förlust han lidit, derigenom att han ej erhållit de ifrågavarande exemplaren af författnings-samlingens återstående titlar, till lägga honom ersättning med 12,840 R:dr B:ko, hvartill samma förlust, enligt för utnämnde deröfver upprättade och ej klandrade uträkning, uppgått, jemte ränta å de särskilda belopp, som bordt honom för hvarje år tillkomma, samt att Rikets Ständer matte medgifva, att i qvittningsväg härå finge afräknas de 312 R:dr 19 sk. 1 rst.
Jag går Hr Gr:s önskan till mötes och ställer mig Hr G:s uppmaning till efterrättelse, helst jag redan förut yttrat grunden, hvarpå min yttrade öfvertygelse stödjer sig. Egentligen har jag begärt ordet i anledn. af Gr. Cronlijelms påstående, att ingen uppgifvit något på grundlagen grundadt motiv för vägran till Hr Gris begäran, att tillägget skulle få åtfölja propositionen af remissen. Jag han likväl, då jag bestred proposition å Hr Gr:s framställning, Den ii Mars c. m. åberopat 44 §• Riksd.Ordn., hvari står: ”må ej i R. St:s plena till omedelbarligt afgörande upptagas, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utsk.;” och jag hemställer, om ej denna grundlags-^, kan tillämpas på detta fall, och om icke Gr. Cronhjelms förslag står i strid med detta stadgande. Slutligen vill jag blott tillägga, att jag ingalunda anhållit om proposition å remiss, för att i civil lagstiftningsväg söka insmyga något, som skulle vara i strid med våra grundlagar. Hr Cederschjöld: Sedan det hade lyckats mig att bringa saken derhän, att man erkänt, det lagförslaget vore stridande mot 72 §:s Reg.F. närvar, redaction, var jag tillfredsställd. Men då discussionen nu börjat taga en annan vändning, och mina motståndare tyckas hafva repat mod att vilja förklara hela saken blott såsom en ”obetänksamhet” eller ”oskicklighet” eller något dylikt, har jag nödgats ånyo uppträda, blott för att fråga, hvad man för framtiden skall liafva att vänta efter ett sådant förfarande; hvilket jag öfverlemnar icke allenast till R. o. Ad:s, utan äfven till de öfriga Ståndens och till hela allmänhetens behjertande. Hr von Heijne, Georg: Yi känna blott ryktesvis, att a:ne Stånd afslagit 72 §:s nya redaction; men vi känna bestämdt, att R. o. Ad. lemnat sitt bifall dertill. Om vi i förra afseendet ägde officiel visshet, skulle jag med min röst biträda Gr.
För att befordra teckningen af de nya actierne kunde bestämmas att af dessa 5 procent en eller tvenne skulle afdragas å capitalet. 4) Jag tror, att all premie-utdelning borde upphöra, sedan detta nya Bolag öfvertagit rörelsen. Härigenom skulle Staten tillskyndas en besparing, sorn ungefärligen svarar emot den förlust af räntan å nu varande Bolags skuld, som Staten de första liderne fick vidkännas. Håller man sålunda vinst och förlust mot 88 Den 5 Augusti f, nu hvarandra, så blir Statens förlust ingen, eller o, betydlig, men det stora ändamålet vinnes. Bilagor till Pleni-Protocollet för den 6 Augusti, formiddagen. N:o i. Hans Excellence Herr Grejve De la Gar$ diey Jacobi Vid det Betänkande som nu sednast blifvit upplåst,! anser jag mig pligtig anföra några ord, för att rättvisa, om det fordrades, SeraphimerGillets behandlande af de medel under deras vård stå, men hvarom personer, vid ett flygtigt åhörande af nämnde Betänkande, möjligen skulle kunna tvifla. Då patienter icke botas lika hastigt, utan en del måste å Lazaretten och Curhusen qvarstanna i längre tid och andra åter blifva snarare återställde; då matvaror och andra förnödenheter tid I^azar etten, på åtskilliga »tållen år o Den 6 Augusti fé mt 89 långt dyrare åi> å andra orter; samt då, vid en mindre Lazarettsinråttning, der ett visst antal betjening måste finnas och der flere patienter nied samma betjening skulle kunna vårdas, kost. naden för hvarje person nödvändigt måste blifva större, ån den utgjort, om flere sjuke varit intagne; så år det icke möjligt, att underhållsutgiften vid alla Lazaretter i Riket, kan för hvarje sjuknummer blifva lika. Att en sådan olikhet äfven visar sig i Lazarettsråkenskaperne, har vist icke undgått Kongl. Seraphimei Ordens.
Domaren kan icke intränga uti lä sarnes tankar, för att erfara hvad slags öfvertygelse som föranledt dem lill Nattvardens utdelande. Det är nog att handlingen, såsom sådan innefattar en lag-öfverträdelse, hvilken i sin ordning vittnar om lättsinne, enär man icke derförutan tillåter sig alt bryta mot lagen. Följaktligen, och då motiverna icke vid något tillfälle må komma i betraktande vid bedömmandet af handlingens beskaffenhet, skulle -det enl. min åsigt, innebära en uppenbar orimlighet, alt vilja lagstifta för det serskildta fall, då en person af öfvertyelse el ler icke utdelar Sakramenterna. Handlingen är densamma. Den bör lika bestraffas, och den som påslår, att han af öfvertygelse gör rätt, då han begår en olaglig handling, är mera straffvärd än den, som af ”hastiga mode,” begår en förbrytelse. Jag kan alltså icke finna annat, än att Utsk. förfarit rätt, då det icke gjort någon skillnad i straffbestämmelserna, ehvad moliver den brottslige än må upgifva till stöd för sin olagliga handling, hvarföre jag tillstyrker, att Betänk., sådant det är, måtte af R. o. Ad. bifallas. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Den förbrytelse, för hvilken LagUlsk. föreslagit straff, är af annan beskaffenhet än den, som omförmäles i 1 kap. 1 och 2 §§:ne Äl.B:n. Den sednare är, i min tanke, af lindrigare beskaffenhet, än den förra, men icke deslomindre har Utsk. tillstyrkt svårare straff på den förbrytelse, som begås af öfvertygelse, ån på den, hvilken af lättsinnighet eller med gäckeri föröfvas. Den, som ulan alt vara prest utdelar Nattvarden, begår visserligen en förseelse, men om han af sekterism gör det, med fullt alfvar och all andakt, så synes han mig vara vida mindre fördömlig än den, som gäckas med Sakramenterne nå sålt 2 §:n omförmäler.
Louise k o m nu i beröring med denna krets, och där möttes det andliga behof, som redan rörde sig inom henne, af en näring, som åtminstone tillfredsställde hennes dåvarande ställning. Hon upptog m e d begärlighet de sanningar, som där förkunnades, och de slogo allt fastare rot i hennes hjärta, där de, likt ett groende utsäde i beredd jord, uppspirade KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. STOCKHOLM, IDDNS KDNGL. HOFBOKTRYCKERI. i det nya lif, som från denna tid utvecklade sig i hela hennes lifsriktning. Denna befästades alltmer genom hennes kort därefter inträffade förlofning med den unge, rikt begåfvade studenten af Östgöta nation, Waldemar Rudin. Medan denne fullbordade sina akademiska studier och äfven vistades ett år vid universitetet i Aberdeen, på inbjudning af den s. k. » svenske professorn » i Skotland, James Lumsden, fortsatte hans trolofvade sin verksamhet, dels någon tid vid diakonissanstalten, under dess organisationsår, medan denna ännu var förlagd vid sin första station å Pilgatan på Kungsholmen i Stockholm, och dels såsom lärarinna i prosten Sundblads hus i Fröjereds prästgård i Skara stift, ett hem, som hon alltjämt med kärlek och tacksamhet erinrade sig. Ändtligen hösten 1859 inträffade den tid, då de unga kunde fullborda sin förbindelse och tänka på att åt sig grunda ett eget hem, anspråkslöst och enkelt, sådant vår tid sällan har att uppvisa. Båda hade lärt sig att försaka och visste, att den husliga lyckan icke består i dyrbara möbler och husgeråd eller i ett lefnadssätt efter denna världens fåfängliga väsen. Därför vågade de, äfven med ringa tillgångar, medan Rudin skötte föreståndareplatsen vid Fosterlandsstiftelsens expedition, bilda det lilla hemmet vid en af hufvudstadens anagsna gator. En lyxartikel i deras hem var dock ett nytt, vackert piano, som vänners välvilja satte dem i stånd att skaffa sig. Här framlefde de ock i kärlek och förnöjsamhet några lyckliga år.
En och annan kanske vänjer sig vid detta hemlöshetens hem lättare än t. ex. den, hvilken råkat ut för en värdinna med alla möjliga fordringar utöfver de öfverenskomna kontanterna. En annan inäckordent åter tror sig hafva funnit ett verkligt hem och känner sig nöjd och beiåten, allt förefaller så soligt och bra, till dess, o fasa! den hemlöse en vacker dag upptäcker, att alla steg äro bevakade, alla ord misstydda, rummet genomsökt af nyfikna ögon, och att för hvarje gång eu person, som icke hör till huset, kommer på besök, smyger en lyssnare till dörren. Allt hvad inackordenten företager, utlägges till det sämsta och värsta, till dess slutligen » hemmet » blir ett litet Gehenna, och man å ömse sidor önskar att komma ifrån hvarandra. Värderade läsare! Det är icke meningen att uttrötta eder med en massa ögonblicksfotografier, som dock icke äro några fantasiskapelser — ingalunda! Vi, som nu mött för att » diskutera frå- gan », böra väl i stället med råd och förslag i välmening och efter bästa förmåga söka gagna så väl det ena som det andra partiet. Inackorderingsvärdinnan må, innan hon sammanför personer af olika lynnen och samhällsställning, göra klart för sig och dem, hvad hon vill och kan lämna och hvad de å sin sida fordra af henne. Men det är just detta som så ofta uraktlåtes, och har man verkligen gjort det, så glömmer man det så lätt. Önskar jag bilda ett hem för aktningsvärda människor, hvilkas arbete ligger utom hemmet, eller för dem, hvilka äga en liten årsinkomst, men finna det bekvämare att söka ett hem hos en annan, så måste jag meddela dem orsaken, hvarför jag gör det, och inte endast säga: » Ni är välkommen till det och det priset. » Af ser jag att utvidga min familjekrets genom att i den införa främlingar, så må jag vara försiktig i valet och låta dem känna min önskan, att de skola anses som familjemedlemmar, de där själfva böra bidraga till trefnaden och ej draga sig ifrån mig och mitt sällskap.
På grund af dessa m. fl. skäl, hafva ortens innevånare genom en utsedd direktion till Kongl. Majit ingifvit en af Konungens Befallningshafvande understödd underdånig ansökning om nådig Proposition till Rikets Ständer att med lån understödja detta företag, men, då det ännu är ovisst hvad Kongl. Majit täckes härom besluta, får jag vördsamt föreslå och anhålla, att Rikets Höglofliga Ständer ville anslå såsom lån två tredjedelar af den beräknade kostnaden för anläggning af en bibana mellan Sölvesborg och Christianstad med samma spårvidd och öfverbyggnad som på ChristianstadHessleholms-banan, eller Niohundra tretiotre tusen (933 000) Ridr R:mt, mot sådan ränta och amortering, som blifvit bestämda för ChristianstadHessleholms-banans bolag. Stockholm den 14 November 1865. E. W. Nordenfelt. Af Herr Olivecrona, Knnt, om uppförande på ordinarie stat af ett anslag å 4,000 R:dr, till löneförbättring ål Adjunkterna inom de verldsliga fakulteterna vid Upsala universitet. Vid de Irenne sista riksdagarne hafva Rikets Ständer lemnat betydande understöd åt Rikets undervisningsverk. Detta gäller isynnerhet de lägre undervisningsanstalterne såsom folkskolor och elementarläroverken, hvilka erhållit ansenliga anslag så väl till lärarnes anständiga aflöning som ock till läroverksbyggnader och skolmateriel. Mot Upsala universitet hafva Rikets Ständer äfven visat sin bevågenhet Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.