Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gfter inbäintanbe eif fjwab utaf Stifetö ©tänberö år 1837 förfamfabe 9fe»i« förer fålunba blifroit anmärft, bafroa lifwäl Jperrar gullmäftige anfett beråd ofwan* oinförmäfbe beflttt böra blifroa gättanbe intiffbefj af SRifetd ©tanber fttnbe warba an Élbfte, tmberrättabe om 1837 årS BfewiforerS förrberör Sitt närmare tttrebning öfwer bet mera fpecietta af SfifögälbéO&mtoiretö 2sn Unber åren 1837 od; 1838 lefwererabe „ 2,333,409: 15. 9. f;wartill fommer: bwab unber år 1836 ingått: a) ©åfoin afgift af 2lrf od; Seffamenten, etter i (fället för beräfnabe 20,000 9t:br b) Unber Sitet: Sibningös od) Äort^äim pel-afgift (enligt 23ewittningö * UtfTot Crnligt bmob ofman blifmit nnförbt, utrnifa möt Sytäfenffaperne, att Gentos nalén för Sren 1836 ocb 1837 till 9tif3gätö3*@ontoiret icfe ingStt till bet af 9tifet§ ©tanber mib ftjflibne Ofiföbag beröfnabe belopp af 39,000 9fbr. £S emcblertib Sles »iforerne imber Stäfenffapernaå granffning inbemtat, att, imber titel: Centonal, för be ifrSgamaranbe Sren, icfe fpneö mara lenererab nSgon enba poff frSn flere färffils ba £än famt att uti Äronobergå
Hvad åter Riks-arkivet beträffar, har ruan anmärkt, att det för forskare derstädes vore behöfligt och nödvändigt alt på stället hafva tillgång till alla de i riket tryckta skrifter, som under forskningen funnes erforderliga, och emedan Arkivet egde handskrifter i många olika ämnen, kunde äfven tryckta arbeten inom flera grenar af litteraturen finnas på stället behöfliga, så att man ej kunde på förhand beräkna hvilka bland de skrifter, som tillhörde årstrycket, vore för Arkivet erforderliga eller icke. Utskottet har likväl ej häri funnit fullgiltiga skäl för det nuvarande förhållandets fortfarande. Af Utskottet tillhandakomna bestyrkta uppgifter har inhemtats, att årligen tryckas här i riket, alla småskrifterna inberäknade, öfver tvåtusen arbeten, hvaribland endast en jemförelsevis ringa del tillhör sådana kunskapsarter, som med forskningarne i Riks-arkivet kunna anses hafva gemenskap. Dess tjenslemäns tid synes sålunda kunna användas nyttigare, än för en sysselsättning, sorn till största delen af sin omfattning är för Arkivet till intet gagn, äfvensom det utrymme, dessa tryckta arbeten upptaga, kunde ändamålsenligare upplåtas ät en del af de handlingar, som nu förvaras utom Arkivets egentliga lokal. Visserligen skulle besparing af utrymme kunna vinnas derigenom, att man afskiljde och till andra offentliga boksamlingar öfverlemnadé de tryckta arbeten, som för Arkivet ej funnits behöfliga; men då dessa utgöra största antalet, inser man icke hvarföre Arkivets tjenstemän skola först hafva besväret att mottaga och förteckna dessa arbeten samt sedermera det ytterligare att frånskilja och till andra samlingar afsända dem Med mindre omgång synes å de för forskningen i Arkivet behöfliga tryckta arbeten tillgång kunna beredas, derest de till Justitie-Statsministern inkomna fri-exemplar af samtliga skrifter, tillhörande de kunskapsarter, som ega gemenskap med de liufvudsakliga föremålen för dessa forskningar, blefve lill Arkivet öfverlemnade. Om vid något tillfälle ett arbete, icke tillhörande dessa kunskapsarter, funnes erforderligt, vore detta att för forskaren tillgå å Kongl.
För tillvägabringandc af ett dylikt odlings-företag vid kyrkoherde-bostället Widökna inom ofvannämnde socken, hvarigenom ej mindre än 100 tunnland vattendränkt och ofruktbar samt, på många ställen, för bcrgningen af en klen starrgräs-skörd knappast tillgänglig kärr-ängsmark skulle kunna odlas till bärande af hö- och sädes-skördar, har motionären föreslagit, att nuvarande innchafvaren af detta boställe, Kyrkoherden A. Nystedt, som af egna medel bekostat den af Agronomen A. Johnson verkställda undersökning och afvägning af den vid nämnde odlingsbara mark belägna Prestsjön, måtte, för samma sjös sänkning, erhålla ett lån å 2,500 R:dr, emot så billiga betalnings-vilkor, som möjligen kunde medgifvas; genom hvilket lån nyssberörde kostsamma arbetsföretag skulle kunna befordras till verkställighet och sålunda ej allenast prestgårdens framtida afkastning ökas, utan äfven en högst behöflig arbetsförtjenst beredas åt den mängd fattiga, som tinnes inom Näshulta församling. Utaf de angående ifrågavarande vatten-aftappnings-arbete Stats-Utskottet tillställde handlingar har Utskottet inhemtat, att detta arbets-företag, vid den anställda undersökningen befunnits både verkställbar och fördelaktigt; att Kyrkoherden Nystedt, efter vederbörandes hörande, l laga ordning erhållit sökt tillåtelse till detsammas utförande; samt att egaren till en i närheten af Prestsjön belägen enskild egendom förbundit sig, att bestrida halfva kostnaden för odlingsbar marks beredande genom den föreslagna utdikningen af denna sjö; upptagande det motionen bifogade kostnads-förslag ett belopp af 663 Rulr 16 sk. för de vid nyssnämnde sjös sänkning erforderliga gräfningsoch rensningssamt stensprängnings-arbeten; men dessutom skulle, enligt motionärens uppgift och beräkning, de egentliga odlings-kostnaderna för den kyrkoherde-bostället tillhöriga nu vattendränkta jord komma att uppgå till ej mindre än 2,400 R:dr. Genom Kongl.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att fråga nu icke vore om någon remiss af BondeStåndets Protocolisutdrag, utan endast derom, huruvida Ridderskapet och Adeln kunde och ville instämma uti BondeStåndets beslut. Som Hans Excellence redan tillkännagifvit, det Den 26 Januari! f. m. 3o5 det han ansåg den del af BondeStåndets Protocollsutdrag, som angick formen för Statsregleringens uppgörande, vara af alldeles enahanda lydelse och syftning, sorn Friherre Anckarswärds motion, å hvilken Hans Excellence i Plenum den i5 dennes vägrat proposition, skulle Hans Excellence mycket fela håde mot sig sjelf, samt Ridderskapet och Adeln, om han nu ombytte tänkesätt. Hans Excellence hvarken ville eller borde nu meddela proposition å något, som vore stridande mot Ridderskapets och Adelns förra beslut, och som följaktligen kunde föranleda till upprifvande deraf. Hans Excellence vore således föranlåten att, på de af Hans Excellence i Plenum elen i5 dennes anförde och nu jemväl åberopade grunder, vägra proposition å instämmandet uti denna del af BondeStåndets beslut. Att åter, såsom Grefve Horn föreslagit, förklara StatsUtskottet Ridderskapets och Adelns önskan, att StatsUtskottet må, vid Inkomstoch UtgiftsBetänkandernes författande, fästa det afseende, å Hedervärda BondeStåndets beslut, rörande Statsregleringens uppgörande, sorn kunde förenas med StatsUtskottets grundlagsenliga pligt, syntes Hans Excellence innefatta en fullkomlig motsägelse, emedan, då Hans Excellence ansett sjelfva hufvudfrågan, eller rättigheten att föreskrifva en viss form för Statsregleringens uppgöran10 H. 20 3o6 Den 26 Januari i f. ni. de, vöre stridande mot Grundlagen, en motsägelse nödvändigt skulle uppkomma, derest man remitterade frågan om en dylik form till StatsUtskottets grundlagsenliga behandling.
Transport : 93,342: 53. 43,588: 30. — 200 — Begrafningskostnader Lifräntor Gratifikation Diverse utgifter .. Afskrifning Balans till år 1860; Kontant behållning Emot räkenskaperna hafva Revisorerne ej funnit något att erinra, och vid inventering af säkerhetshandlingarna för de af Låzaretts-direktionen utlånade medel befnnnos berörda handlingar i göd erdning. Vid besök å Kongl. Serafimer-lazarettet fastades Revisorernes uppmärksamhet derå, att serdeles små och trånga lokaler derstädes blifvit upplåtna till kök och badrum, hvilka lägenheter, synnerligast badlokalen, i det skick hvari de nu befinnas, äro högst olämplige och ingalunda motsvarande dermed afsedda ändamål; och ehuru, enligt Revisorerne på stället meddelad uppgift, fråga lärer vara väokt om åtgärders vidtagande för att i berörde hänseende åstadkomma förändring, hafva Revisorerne likväl ansett sig böra förhållandet omförmäla. Dess räkenskap, som ännu icke granskats i Kongl. Kammar-rätten, redogör för inkomster och utgifter på följande sätt: § 2. Danviks Hospital. 201 Tillgångar Debet. Balans från år 1858'. Spanmål. Penningar. Uppbörd: Hemmansräntor, arrenden, kronotionde m. m. Balans till år 1860: Credit. Balans från år 1858: Afskrijningar och afkortningar: Spanmål, redovisad i 1858 års provianträkning ... Dito, med penningar löst Hemmansräntor och arrenden Afskrifningsprocent Utgifter: Medikamenter 1,928: 7. Husgeråd och inventarier — 634: 79. Nybygguader och reparationer 3.538: 2. Räntor å donerade kapitaler — 1,250: — Kronoutskylder — 123: — Restituerade medel — 82: 49. Hästarnes utfodring — 600: — Diverse utgifter — 3,692: 29. Försåld spanmål 956: • Balans till år 1860:
Ridderskapet och Adeln behagat till detta Utskott remittera så väl Herr af Robsons förrberörde Memorial, som Herrar af Schmidts och Bojs, i anledning deraf, afgifne yttranden. Hvad sålunda är vordet föreslaget och anfördt har Utskottet i noga öfvervägande tagit; och får Utskottet vördsamt upplysa, att, jemte det Kongl. Majit, under den 10 Februarii 1824, utfärdat Dess Nådiga Stadga, angående Afvittrings-Verket i Vesternorrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län, •— och hvilket Afvittrings-Verk, i öfverensstämmelse med de för detsamma lagda grunder, hufvudsakligen åsyftar 1 Att skilja Kronans marker från Enskildes egor; Att af Kronans marker tillägga svaga hemman fyllnad i deras behof; 6 Bsesv. oell Oecon. Utsk Att urskilja hvad hemman, utöfver deras mantal och räntor, i egor innehafva; Att af Kronans öfverlopps mark indela och utstaka Nybyggen, att af hugade odlare emottagas; och Att genom dessa anstalter bereda för hemmansegare full visshet och säkerhet om deras egorymd, och för idoge arbetare tillfälle till nya hemmans anläggning på Kronans Allmänningar och öfverloppsmarker, samt således befordra Landets uppodlande och bebyggande; —Kongl. Maj:t tillika och under sistnämnde dag behagat, i afseende på verkställigheten af de i Stadgan gifne föreskrifter, genom Bref till Kongl. Majrts
Bordet lyftade sin ena sida, liksom ville det kasta sig öfver sängen, der Landahl låg, men sänkte sig igen, och sedan han lagt Nya Testamentet på det, blef allt stilla och tyst. Klockan var då öfver 1 på natten. Dagen derefter, på så väl försom eftermiddagen, fortsattes spökeriet i närvaro af –e– och on annan tillkallad person. Det bestod nu deruti, att Landahls pennknif, flöjt, rakdon och dylika saker sjelfmant kommo flygande från det inre rummet till Landahls koffert, som stod i den mörka skrubben. Påföljande natt voro tvänne landsmän, –ö– och D–, närvarande. Så snart ljuset släcktes, börjades spökeriet på samma sätt som förut. D– öppnade munnen till en högtidlig besvärjelse, då en toffel kommer farande från golfvet och slår honom för munnen. Utan att häraf låta sig förfära, ropade han: “I den treenige Gudens namn besvär och frågar jag dig i hvad ändamål detta sker?“ hvarpå intet annat svar gafs, än att bordet och en stol kullstörtades. Sedan ljuset blifvit tändt, och Nya Testamentet lagdt på bordet, tystnade nu allt ungefär vid 12-tiden. Aftonen förut, då D– och Landahl varit ensamma hemma, hade den senare öppnat dörren till skrubben och sagt: “Nu vill jag besvärja anden!“ Men dermed hade han störtat tillbaka, blek och med förstördt utseende, och fattat D– i armen, ropande: “Kom med, så skall du få se honom!“ Då D– stretade emot, nedföll Landahl afdånad. Landahl afreste från Upsala och dog ej lång tid derefter. Om anledningen till de anfäktelser, som han utstod, har han yttrat sig olika. Än berättade han, att en handtverkare i staden Borås på sin sotsäng förbannat honom, än att han sjelf vid något tillfälle ofrivilligt begått ett svårt brott, hvilket här i tiden endast på detta sätt kunde blifva straffadt.“ “I Bosarps prestgård“, berättar P. G. Ahnfelt, som i lifstiden bebodde densamma, “äro, såsom i andra välbeställda presthus, träluckor anbragta att vintertiden draga framför fönstren.
I följd deraf och då man icke bör utsträcka tillämpningen af ifrågaställde stadgande längre än ovilkorligen nödigt är, anser Utskottet lagstiftningen böra, för omförmälde mål, göra ett undantag. Beträffande dernäst frågan om tiden för anmälande af missnöje mot HofRätts dom och utslag, så delar Utskottet den af Tobias Lind uttalade åsigt, alt nu stadgade tid är alltför kort och att den således bör göras längre. Det har nemligen rätteligen blifvit anmärkt, att sju dagar, efter det Hof-Ralten utgifvit domen eller utslaget, är, för aflägsne boende parter, otillräcklig för delfående af beslutet, för samlande af revisionsskilling och missnöjes-anmälans insändande; och derföre har äfven Lagberedningen föreslagit, att tiden måtte utsträckas till 20 dagar. Denna tidsbestämmelse är, efter Utskottets omdöme, ock lämplig; och Utskottet får alltså, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte besluta; Dels att 1 § 1 momentet af 30 Kap. Rättegångs-Balken skall erhålla följande, förändrade lydelse; livar, som söka vill, att Konungen må pröfva Ilofllätls dom och utslag, som i hufvudsaken fallit, gifve det skriftliga tillkänna i Hof-Rätten, innan klockan tolf å tjugonde dagen, den oräknad, dä utslaget föll, och sätte der til lika in etthundrade daler eller så mycket i guld eller silfver, som deremot svarar. Dels ock en författning, hvarigenom förklaras, att för att hos Konungen fullfölja talan emot Hof-Rätts beslut i frågor rörande intecknings vinnande i fast egendom, nedsättning af penningar, efter thy i I § 30 kap. Rättegångs-Balken sägs, icke erfordras. Det återstår således för Utskottet att yttra sig öfver frågan om förändring i lagens stadgande om rältegängs-kostnad. Denna fråga är jemväl vackt af Eric Ericsson. Lag-Utskottets Betänkande, Jtä 52. 5 Ericsson.
Hvad nu först folii-afgiften angår; så enär Banken icke bör få vidkännas några ökade förvaltnings-kostnader, i händelse Cassa Creditiv skulle komma att af nämnde Inrättningar begagnas och det sålunda kan från Bankens sida vara mera likgiltigt om en sådan afgift erlägges; tillstyrker Utskottet, §• 4i. att de Associationer och Privat-Banker, hvilka befatta sig få BancoUtskottets Utlåtandej N:o 44- med Spanmåls-belåning malte varda från erläggande af foliiafgift befriade. Beträffande åter räntan, bar Utskottet, som anser denna vara alltför hög, af förr anförde skäl, funnit anledning hemställa §. få. att för de summor, berörde Inrättningar å erhållande Creditiver draga, mä beräknas allenast Tre procent ränta till betalning sker. Jemlikt 2 mom. af ipo skola meranämnde Inrättningar i afgift till Banken erlägga | procent af den beviljade Creditiv-summan, örn den uppgår tili 2,000 R:dr eller derutöfver, men 10 R:dr för Creditiv å alla mindre summor. Då i betraktande tages, att ifrågavarande Creditiv icke få medgrfvas på längre tid än ett år, i följd hvaraf berörde afgift årligen återkommer, så och enär densamma sålunda kan blifva nog dryg samt möjligen afskräcka från Creditivets begagnande, föreslår Utskottet," §• 43. att 2:dra mom. af 190 g. måtte få utgå.
Pettersson gjort den framställning, att han, med hög vördnad för det Gudomliga budet om äktenskapets helgd, likväl och ulan förringande häraf, trodde sig kunna påstå, att äktenskapets stiftare icke velat beståndet af sådane förbindelser, hvilka alldeles förstöra husfrid och samhällsordning, och att det vore bättre att förekomma det onda i tid än alt uppskjuta hjelpen lill dess oredan blifvit för stor och den våldförde parten så misshandlad, att dess hela timliga välfärd vore förspilld. Han instämde således i den förre motionairens yrkande på nödvändigheten att förkorta de många omvägar, som hittills försvårat äkténskapsbandets upplösning, men föreslog, för det åsyftade ändamålet, antagande af 9 och 10 §§• af 6 Cap. Giftermåls-Balken af förslaget till allmän Civil-Lag. Den af Herr Doctor Björkman föreslagna varning inför Kyrko-Rådet ansåg Herr Doctor Pettersson vara olämplig, emedan den aldrig kunde blifva på känslan så verkande, som lärarens enskilda; emedan sjelfva sammansättningen af ettKyrko-Råd gjorde det obehörigt att härmed sig befatta; och emedan, om dylika frågor skulle dragas inför Kyrkorådet, det i allt fall blef - 6 Lag-V t skottets Betänkande lY.-o 4.2. ▼e dess Ordförande som varnar, hvilket han kunde göra både kraftigäre och öinare utan än med assistenter. Omförmälde af Herr Doctor Pettersson åberopade §§. ull 6 Gap. Giftermåls-Balken af Lag-Comitéens förslag till Civil-Lag, äro af följande lydelse: ”9 §. Angifver ene maken den andre för våldsam behandling eller annat förolämpande, och söker förthy skillnad i äktenskapet; då skall Rätten, der dess egne föreställningar ej hjelpa, förvisa makarne till Kyrkoherden i församlingen alt varnas.
Det finnes intet skäl, hvarföre KammarRätten skulle mera än hvilket annat Verk, som sattes i stället, besvära veder - 344 Den 3o Mars e. m.! hörande med öfverdrifna anmärkningar; och dessutom finnas medel till rättelse derutinnan, på sätt Friherre Cederström redan anmärkt. Jag kan således ej tillstyrka den af Utskottet föreslagne inskränkning i KammarRättens rätt att af egen drift göra anmärkningar, äfven då inga Besvär anföras öfver PröfningsCommitteernes Beslut, och jag befarar, att Rikets Ständer sjelfve skulle Blifva illa Belåtne, om annorledes tillginge. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag instämmer i de af Herr Hjerta yttrade åsigter, och förenar mig med honom i begäran om återremiss. Jag anser det vara en pligt af Representanten att tillse, det 57 §. Regeringsformen hålles i helgd, tillika med tillämpningen deraf. Nu synes §:n stå der, liksom så många andra Bokstafs-garantier, endast såsom sken af en constitutionalitet, som icke finnes i sjelfva verket, så länge §:n paralyseras af BevillningsFörordningen, derigenom att Konungen och StatsKådet i sista instansen pröfva beskattningsfrågor. Grefve Spens synes mig hafva insett detta, och derföre ganska rigtigt föreslagit, att denna pröfning helt och hållet Bör tagas från Kronans Verk. Jag önskar, att BevillningsUtskottet måtte fästa en särdeles uppmärksamhet på realiserandet af denna ide, som utgör grunden för all samBällsfrihet. Jag anser i detta afseende, lika med Herr Hjerta, lämpligast, alt de Den 3o Mars e. m. 345 skattskyldiges besvär i beskattningsfrågor icke böra tillhöra KammarRätten, utan inlemnas till JustitiasOmbudsmannen, hvilken, i förening med Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, formerar en Comitté, under det namn, som t. ex. Grefve Spens föreslagit, för att upptaga och i sista instancen afgöra sådane frågor.
Då jag nu anhåller att få till prot. afgifva min reservation emot R. o. Ad:s beslut öfver det sedan sisth Riksdag hvilande grundlagsändringsförslaget, vill jag tillika förklara, att denna min reservation ingalunda innefattar något medgifvande deraf, att det fallna förslaget innebar det bästa sättet för vår representations ombildning, ehuru detsamma, enl. min tanka, under nuvande förhållanden utgjorde ett tjenligt medel att närma sig ett önskadt mål. Hr af Ekenstam, Israel, hade inlemnat ett så lydande Mern.: Af sjukdoms-förfali hindrad, allt sedan jag d. 15 sisll. Febr., mot midnatt, afgaf mitt votum uti representations-frågan, alt anmäla - Den 22 Mars f. m. 337 mäla min reservation emot voteringens afslående utgång, får jag nu vördsammeligen anhålla, att vid justerings-tillfället få en sådan min reservation i prof. förvarad. Mig synes högeligen ändamålsvidrigt, att förkasta ett förslag, derföre att det1 ej är fullkomligt, då det likväl är vida bättre än hvad, som i samma afseende förut finnes; ihågkammande jag härvid det af gammalt kända Franska ordspråket, som säger, att ”det bästa fortfar alltid att vara det godas fiende”: Deremot under ett blott förbällradl representations-skick, hade man dock hort kunna hoppas, alt snarare komma till det önskvärda, än under ett fortsatt användande af ett representalions-sätt, som allmänneligen erkännes vara förkasteligt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Det kan naturligtvis icke anstå någon, som bidragit till det omförmälda förslagets fall, att göra invändning deremot, att förslagets anhöriga och vänner beklaga sorgen, eller att detta sker under en hög anförares ledning och med stor högtidlighet.
Ständer; hvarvid genom Protocolls Utdrag bifogas en Ledamots serskildta yttrande. Stockholm den 28 Junii 1818* i Utdrag af Protccollet hållit hos Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Juni i 1818. S» D, Då Stats-Utskottet nu beslöt det Utlåtande, som skulle till Riksens Högloft. Ständes 1964 Stats-Utskottets Betänkanden. afgå, med Förslag till jemkning af de respective •Riks Ståndens olika beslut i frågan 0(11 Recognitions - Skogarnes upplåtande till Skatte, förklarade Herr Borgmästaren Norström sig vara af den skiljaktiga tanke, att den af Utskottet föreslagne Contra-Proposition borde i så måtto ändras, att de Bruks-ägare, sotn inom den 4 Februarii 1817 sig hos vederbörande anmält till Skatteköps erhållande och i öfrigt, inom berörde tid fullgjort allt hvad Kongl. Författningen den 4 Febniarii 1811 i sådant ändamål stadgar, skulle, jemlikt Utskottets tillstyrkande, bibehållas vid rättigheten till Skatteköp; helst i annat fall de Bruks-ägare, hvilka genom Konungens Befallningshafvande sökt Skatteköp, och, till vinnande deraf, ingått i betydliga kostnader, möjligtvis komrne att tillskyndas ett oförtjent lidande; äfvensom Herr Borgmästaren, i anledning af g:de punkten uti Herr Reuterskölds Mexnorial i detta ämne, för siri del ansåg, att icke Kongl. Majit och Kronan ensam, utan jemväl angränsande Hemmans-ägare, borde, jemlikt FörJattningarnes föreskrift, vidkännas kostnaderne i och för Recognitions-Skogarnes afmätning. Hvilken serskildta mening på begäran skulle åtfölja det afgående Betänkandet härutinnan till de respective Riks-Stånden. Som ofvan. Vördsamt Memorial! ^edan Riksens Höglofl.
Det år icke en sednare tids upplysning, som föranledt klandret öfver den olika hemmans-naturen*, såsom enligt hvad man förment orsaken til! en ojemnt fördelad beskattning: igg år hafva nu förflutit, sedan, vid 1624 års Riksdag, klagomålen deröfver för första gången höjdes inom Svenska National-representationen, och de hafva sedan den tiden idkeligen förnyats snart sagt vid alla Riksdagar, den närvarande inbegripen. Men har man vål ånnu under denna långa tidrymd, gjort sig redo för hvad man efterstråfvar? Upphåfvande af olikhet i hemmans-naturen, syarar man, såsom en förberedande åtgärd, till införande af en jemn beskattning. I det förra ändamålet, erkänner jag att Biskop Almqvists förslag år det mest tänkvärda, jag ånnu någonsin sett; men om 5o, 6o, 70 eller 80 år härefter, man kommit derhän , att ingen frålse-natur mera finnes, 426 ptn ai Maji e. m. år väl ändamålet då vunnit? Jag tror det ej. Jag tror tvertom, att man då skall fhma sig i en mycket svårare ställning ån fö-rut, ty då torde man de facto få låra , att det icke varit den olika hemmans-naturen allena, sorn verkat olikhet i beskattning , utan att det förnämligast varit olikheten inom lika naturer, som densamma föranledt; en olikhet, hvaremot olikheten i hemmans-naturen, på vist sått utgör ett correctif. Man talar om billighet: hvilka äro väl en skattemans billiga anspråk på lindring i sina besvär. Hvad säga hans åtkomst-handlingar i detta hänseende? Har jag köpt, ärft eller tillbytt mig ett Skatte-hemman, så måtte jag väl tagit hemmanens onera i beräkning: eljest har jag handladt som en narr, utan rättighet, att på medborgares bekostnad, söka ersättning för förluster, vållade af mitt eget oförstånd. Hvilken gränslöshet af villervallor och oredor skulle ej uppkomma, vid fördelning af åtskillige Skattehemmans onera på ett Säteri.