Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och ros och lilja dofta vid dess fot. Jag älskar prosan, lifvets verklighet, [Trformationen utaf tingens väsen, Och ofta lägger jag med flit i dikten En bit granitberg, för att hålla samman Den lösa grund, som rimmen spela på. Ty prosa är likväl förstånd och klarhet, Som ordna allt och sammanhålla verlden, Den yttre som den inre, i sin ban. Hon sväfvar ej i luften, utan står Med senfull fot på säker jord och blickar Väl utan längtan, men ej utan hopp, Med jerngrå ögon till sin himmel opp! ” Rådet är gifvet, behöfva vi säga det, af en ledamot af Svenska Akademien, den tiden, då realismen, den forhatade, den afundade, kämpade sig till ett berättigande, som den borde ega obestridt, emedan den eger det — af naturen. August Strindberg. UR DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR UNDER MEDVERKAN AF ANGELO DE GUBERNATIS, ALFREDO MAZZA, A. CANTOR, C. FL. SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE UTGIFNA AF ARVID AHNFELT ANDRA ÅRGÅNGEN. TREDJE OCH FJERDE HÄFTENA STOCKHOLM OSCAR L. LAMMS FÖRLAG. M. W. Wallberg &amp; Comp. Boktryckeri. Nytt och gammalt i literaturen. Med exempel ur hr C. D. af Wirséns författarskap. Det har funnits tider, då literaturen var uttrycket för allt som rörde sig hos folket, då dettas hela tankeoch känslolif afspeglat sig i diktningen så troget, att man af denna kan sammanfatta en totalbild, hvars alla smådrag bära verklighetens prägel. Man kallar dem literaturens blomstringsperioder. Vårt land var då framme i utvecklingens främsta leder. Skälet kan hafva varit en bildnings-älskande konung eller en fri författning, alstrad af stora olyckor och drifvande pånyttfödelsens friska böljor till palats och kojor: jag vill ej tvista derom, nog af, sådana perioder ha funnits.
Om jag hade Inteckningslagen här, skulle jag upläsa 18 och 19 §§. till Ridderskapets och Adelns egen pröfning, huruvida han är så otydlig, som en hög Domare och Grefve Spens förmenat. För den ifrågavarande händelsen kan det vara likgiltigt; ty målet är redan under Domstols afgörande. Hvad framtiden beträffar, kan det ej vara Herr Hjerta obekant, att ett nytt förslag till stadga om utsökning och utmätning af Bankens intecknade fordringar blifvit af Bankens FiscalsEmbele upgifvet, och af Commissariatet samt Fullmäktige granskadt. Det har likväl så sent inkommit från de sistnämnde Den i Mars e. m. att blott en af Utskottets afdelningar hunnit derom yttra en förslagsmening och deröfver infordra utlåtande från alla 3 nyssnämnde myndigheter. Om stadgarne för framtiden får Utskottet således tillfälle att yttra sig, när det fått veta vederbörandes tankar. Utskottet har på intet vis åsidosatt de rättelser, som hädanefter kunna vara nödiga, fastän det ansett fåfängt att något tillgöra i en fråga, som redan beror på Domstols pröfning. Mig är det visserligen likgiltigt, om återremiss beslutes,men den tjenar ej till annat, än att borttaga tiden. Herr Hjerta: Vöre fråga om att bortskänka någon rätt för Banken, så skulle jag ej yrka det; men Motionären har föreslagit att en åtgärd genast mätte inställas, ej allenast i det speciela fallet, utan i allmänhet: derföre att lagen är otydlig och bör vid denna Riksdag förändras. Utskottet hade åtminstone bordt höra, om Fullmägtige kunnat instämma i Commissariatets utlåtande. Jag frågar, om det är ett utredt svar, då man blott hörer Commissariatet, hvilket naturligtvis tillstyrker Utskottet detsamma, som det de sjelfve i saken hittills tillgjort, men visserligen icke lärer angifva några andra åsigter, än de, som äro följder af deras sätt att tolka redan varande lag. Saken hade blifvit mera utredd, om Fullmägtige blifvit hörde.
Emedan Borgareoell Bonde-Stånden godkänt ifrågavarande af Utskottet afgifna förslag, får Utskottet till Ridderskapet och Adeln samt Preste Ståndet hemställa, om de icke skulle vilja tillåta, att, på sått två Stånd redan medgifvit, för - Constiiutions-Utskottets Memorial, N:o 94. 3/ slaget må hvila till nåsta Riksdag, för att då förekomma till afgörande, i enlighet med den åsigt, som i sådant hänseende kan under tiden gora sig gällande, I händelse denna hemställan icke hifalles, torde omröstning i Förstärkt Constitutions-Utskolt få ega rum ofver nedanstående proposition, som nu härmed föreslås: ”Den, som, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, godkänner följande föreslagna tillägg vid slutet af 6 mom. i 5 §. Tryckfrihets-Fårordningen: ””Ej vid åtal skcj enligt 3 «$*. 4 morn., utan att Konungen dertill lof gifvit”” roste Ja; den, det ej vilt, roste Nej. Vinner Nej, kommer ifrågavarande förslag icke att hvila till nästa Riksdag.” STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i84i. Constitutions-Utskotlels Memorial j N:o $5. i N:o 95. Auli. till Exp.-Utsk. den 10 Mar» x84»» U4 em Memorial till Riksens Ständer, med hemställan om afgörande i Förstärkt Constitutions-Utskott af frågan öm Representationens fördelning på En eller Tvänne Kamrar. Vid föret!lagning af Conslitutions-UtskoUets Memoria!
Transport Runt R:dr 23,000: — -43,600: — g) att de å real—linien fullständiga Läroverken mätte undfå löner för 6 Kolleger 1000 R:dr 6,000: — h) för Lärare uti gymnastik, musik och teckning vid sistberörde Läroverk, 400 R:dr till hvarje 7,200: — i) att Rektor i Söderköping måtte undfå löneförhöjning 300:"' — k) att lön för en Kollega vid Söderköpings skola måtte anslås med ‘ 1,000: — /) att för en ny skola i Carl Johans församling mätte anslås löner: åt en Rektor 2,000: — och en Kollega 1,000: — 3,000: m) att lön lill en Rektor vid skolan i Skenninge måtte anslås med 2,000: — n) att anslaget för Bibliothekarier vid de högre Ele rnentar-läroverken måtte förökas med 1,000: — o) att Rektor vid Piteå lägre Elementar-läroverk måtte erhålla löneförhöjning med 300: — p) att för Elementar-läroverkets i Norrköping förändring till ett fullständigt högre Elementar-läroverk måtte anslås 9,000: — q) att Wexiö högre Elementar-läroverk måtte erhålla ersättning för mistad kronotionde från hemmanet Sjöakulla med J tunna, eller 3 kubikfot, 1,5 kanna spanmål, hälften råg och hälften korn; r) att det till åtskillige Lärare vid Wisby högre Elementar-läroverk utgående kontanta belopp 243 R:dr 23 öre R:mt, påfördt anslaget för Folkskolorna, måtte till anslaget för Elementar-läroverken öfverföras 243: 25.
Betänkande för tredje gången förekommer, skall ”det till afgörande företagas;” men detta stadgande refererar sig till 56 §. Regeringsformen, som innehåller: ”att då ett Betänkande för andra gången till RiksStånden ”inkommit, kan det oförändradt eller med ”hvilka förändringar som helst antagas.” Det förekommer också ofta, att ett beslut tages i hufvudsaken, ehuru man i detaljerna refererar sig till ett helt annat mål. Så till exempel intagas, i afseende på Bankens låneväsende, uti Instruclionen för Bancofullmägtige åtskillige modificationer, hörande till verkställigheten. Men äfven här är frågan att nu besluta i hufvudsaken, och jag tror åtminstone för min del, att frågan om sättet kan uppskjutas, utan äfventyr att såra Grundlagen, eller afvika fränden rätta formen. Jag öfverlemnar likväl detta åt Herr Grefven och LandtMarskalken, hvilken här, såsom vanligt, då fråga är om vära former, säkerligen skall träffa det riktigaste; och jag anser det derföre öfverflödigt, att vidare inlåta mig i strid härom med Herr von Hartmansdorff, hvilken till stöd för sin sats tyckes vara i behof att förklara Grundlagen, icke att tolka den efter ordalydelsen. Den a5 No veml) er e. m. 8"? Herr Cederschjöld: Man bär dels hestrid! Ståndets rättighet, att nu besluta öfver ifrågavarande ämne, på den grund att bifall till Utskottets Utlåtande skulle afskära framgången för Herr Lefréns motion, och dels äfven vädjat lill pluralitetens lovaute, samt på ett rörande och palhetiskt sätt sökt beveka den att afstå från sin beslutande rätt. Jag utber mig likväl, att få fästa uppmärksamheten på motioners behandling i allmänhet. Under motionstiden väckas flerfaldiga af aldeles motsatta tendenser, och remiss vägras å ingen. Men jag hemställer, huru det skulle gå, om man sedermera skulle anse sig hindrad att besluta öfver en motion, derföre att en annan af motsatt syftning ännu icke från Utskottet inkommit. Jag frågar, om man skulle låta binda händerna på sig på ett sådant sätt, eller om man skulle låta afsnäsa sig genom en dylik sats.
— Om Grundlagen ej bestämfrier viddén och formen för en sådan berättelse, så innebär det ett förtroende till Statens Embetsmin att förekomma Ständernes behof i den-' ha del. ivian skulle kunna sluta af de uttryck sorti vid förra Riksdagar någon gång undfallit en' Föredragande^ elfer Minister, — att, ehvad sorn sker , bör man vara lika öfvertygad att ingen gren saknar dea uppmärksamhet, sorn den mäst förutseende omvårdnad deråt kunnat lemna. — Män skulle af dessa uttryck sluta , att våra rättigheter borde Inskränka sig till undergifven tro och' blind tillförsigt för Styreisen. Vanan vid Despotismen' ursaktar en sådan tanke, men den bör rättas genom den anmärkning , att friheten bjuder undersökning för att stadga ölVertygeiseir. Huru lätt skulle det ej blifva fot Riksens' SOG Den' a December. Ständer att latta sina Beslut och att för heill* mavarande rättfärdiga dem, om de kände Stats* Ministerns tankar om Sveriges förhållande till andra Stater; om de kände den grundidée Han för Statens tillvaro uppgjordt; om de blefvo i tillstånd att bed örn ma Utslagen af den nosa vägning utaf skäl och motskäl, som grunda dess. förslag till bestämmandet af Statens verknings* krets; om de kände Justitia - Ministerns omdöme öfver bristerne i Lagskipningen och den plan till förbättring Han utarbetadt, i följd af de Slutsattser Han varit i tillfälle att fatta genom jämförelse af Delarne med det Hela, och genom ett sådant öfvervägande af möjliga verkningar 9 som endast från Dess plats med säkerhet kunna skådas. Om Riksens Ständer fingo del af sådana åtgärder, skulle tj en dyrbar tid upptagas att ensidigt behandla en mängd Lagfrågor; — huru lätt skulle det ej blifva för Riksens Ständer att fatta sitt Beslut om de kände grunderna på hvilka Styrelsen stödjer Lan» dets kraftberäkning; huru upplysande skulle det ej vara att känna de härmed sammanhängande öfverläggningar om ändamålet och afsig» ten med Försvars* anstalterne 5 huru lärorikt skulle det ej vara , att känna vederbörande
StatsUtsk. anför, att på detta sätt för innevar. skulle kunna beräknas en tullinkomst af 2,786,342 r:dr i3 sk. 4 rist., då likväl ett medeltal af de 4 sednare årens inkomst ej utgör mera än 2,583,424 r:clr 27 sk. 6 r.'st., således mera öfverensstämmande med hvad Bevilin.Utsk. uti dess betänk. N:o 60 calculerat detta års inkomst till, ellet4 2,600,000 r:dr. Mig vill det synas, som StatsUtsk. blifvit något för vi I lad t af den titel, som K. M:s nåd. skrifvelse innehåller. Titeln innefattar, att en felaktighet i beräkningen af hvad brännvinsoch tullafgifterna skola Utgöra skulle förefinnas; men sjelfva saken är helt annan än titeln och borde ej undgått StatsUtsk:s Uppmärksamhet. I Bevilln.- Utsk:s betänk. N:o 56 anföras visserligen de summor, hvartill brännvin och tull kunde calculeras; men jag trodde ej, att det kunde undgå livarkeu StatsUtsk. ellet4 någon annan, att detta ej kunde äga tillämpning förrän år t836. Om man får antaga, att ett föregående betänk, från ett Utsk. kan äga inflytande på ett efterföljande, så får jag till stöd för mitt förmenande anföra, att ett föregående Bevilln.Utskrs betänk. hvilket äfven R. St. godkänt, innehåller, att desi cal» eulerade tullafgiften och brännvinsbevilln. ej efter antagna nya beskattningen skulle beräknas förrän år i836. Den summa således, som i betänk. N:o 56 står Upptagen såsom fyllnadssumma, är upptagen under deh pfdsupposition, alt 21 H. 45 354 Den 3o April e, in. tull-, brännvinsm. fl. afgifter uppgå till Jet belopp, som R. St. nu beslutat; således icke för i835, då de nya stadgandena ej tillämpas, ulan fr. o. m. i836.
Ridr 25 öre måtte dit öfverllyttas från förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets Kansli-expedition, hvilket sednare anslag under några år skulle hafva befunnits större, än behöfligt varit. Deremot har inom Borgare-Ståndet Herr Björck, under anförande, hurusom de för ifrågavarande anslags oförändrade bibehållande åberopade skäl icke syntes öfvertygande, hemställt, huruvida det icke vore lämpligare, att anslaget blefve, såsom intill sistförllutna riksdag egt rum, på Flottans särskilda korpser, i mån af hvarderas behof, fördelad t. Derigenom skulle möjligheten att kontrollera de anslagna medlens användande i icke ringa grad befordras, äfvensom beräkningen underlättas; hvarförutan vunnes den fördelen, att anslaget då icke behöfde ställas på förslag, utan kunde göras till reservations-anslag, helst för betäckande af den brist, som för ett år tilläfventyrs kunde uppstå, vore att påräkna, utom öfverskottet på ett annat år, jemväl extra medel, som på denna Hufvudtitel icke saknades. Med afseende å den korta tid, hvarunder detta anslag utgått, på sätt för närvarande är bestämdt, torde de fördelar eller olägenheter, som dermed må vara förenade, ännu svårligen kunna med tillförlitlighet bedömas, hvarföre Utskottet anser lämpligast, att äfven under nästa statsreglerings-pcriod uppföres eit gemensamt anslag till underhåll af manskapet vid Flottans särskilda korpser. Enligt Utskottets vid flere tillfällen yttrade åsigt, är deremot anvisandet af förslags-anslag lill större belopp icke öfverensstämmande med grunderna för en ordnad statsförvaltning, och i afseende på nu ifrågavarande medel synes sådant desto mindre behöfligt, sorn anslaget vispt sig vara fullt tillräckligt och under år 4858 lemnat något öfverskott.
Nurnberger-kram, m. 111.: Bifölls; ]N:o 15, i anledning af väckt fråga, att Landshöfdingesälet i Götheborgs och Bohus Län mätte förläggas till Uddevalla och att af staden Götheborg med dess område måtte bildas ett ståthållareskap: Bifölls; ]N:0 16, i anledning af väckt motion om rättighet för väghållare i norn Åkerbo härad att hemta väglagningsämnen å Kungsöhrs skog och ut mark: Bifölls; N:o 17, i anledning af väckt fråga om indeldte soldatens befriande från arbetscommenderingar för allmänna eller enskildta bolag eller, i mot satt fall, om ersättning åt soldaten eller rotehållaren för de kostnader, sorn genom dvlika cominenderingar dem tillskyndas: Bifölls; N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet för invånare i Ase härad af Skaraborgs Län alt erhålla utsyning å kronoparkerne Hunneoch Halleberg: Bifölls. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets utlåtanden: N:o 62, i anledning af väckt motion om inleverering till Statsverket - Prot.rUtdrag, elen g December 1844- 409 Verket, af den under Kongl. Krigs-Collegii förvaltning slående En per Mille-fonden : Eif olls; N:o 63, i anledning af hegardt, anslag i stället, för den hemmansegare inom Landa socken at Halland tillerkända, men dem frånröfvade, ut flyttningshjelp ; l sammanhang härmed förekom FLederv. Bonde-Ståndets, genom proloeolls-utdrag för elen 2 dennes, meddelade inbjudning alt instämma i det beslut, att ett lill 500 R:dr Brno nedsatt belopp borde, i det afseende, motionen upptager, af allmänna medel utgå:
Som, beträffande dernäst Lars Wenanders föreuämnda motion, jemväl hvad deri förekommer angående snanlalspenningarne samt folkskoleoch fattigförsörjuings-afgiften blifveri annan ordning behandladt och Rikets Ständers pröfning understäldt, varder i dessa delar yttrande nu icke meddeladt; 8 Bevillning-Utskottets Betänkande, IV.-o g. och enär, i afseende å den befrielse från personella utgifter, som blifvit ifrågasatt för dera, hvilka njuta lindring efter 147 § i bevillningsförordningen, en slik befrielse icke, så vidt den komme att få tillgodonjutas för allmänna bevillningsafgifter, synts Utskottet vara af öfvervägande skäl påkallad, samt i öfrigt med det af motionären alternativt framställda förslaget, att de personella utskylderna skulle beräknas från 17 till och med 60 eller 61 år, icke åsyftats annat än någon förenkling i räkenskaperna, men den fördel, som dermed kunde vinnas icke lärer uppväga olägenheterna af en till en tidigare och senare ålder utsträckt och följaktligen ökad beskattning, så anser Utskottet sig å dessa delar af motionen icke kunna tillstyrka bifall, utan hemställer, att densamma, i hvad den sålunda nu utgjort föremål för pröfning, må lemnäs utan afseende. §2- Vid 2:dra och följande paragrafer i bevillnings-förordningen, i hvilka stadgas bevillning af embetsoch tjenstemäns löner, hafva uti väckta motioner yrkanden blifvit framställda af: Hans Excellens Herr Grefve Lövenhjelm} Carl Axel} att då, obe räknadt de omsorger och kostnader, som ertordr«des tor vinnande af inträde på tjenslemannabanan, och otillräckligheten af de anslagna löneförmånerne, dessa sistnämnda hvarken kunde anses sora ett kapital, eller rörelse eller industri, — då dessutom lönen innebure ett kontrakt imellan staten å ena samt embetsmannen å andra sidan, och då, hvad vidare anginge pensioner, dessa till större delen vore resultatet af den tjenandes egna insättningar, alla löner, pensioner och arfvoden måtte befrias från bevillning; Herr Hammarberg, Carl Axel} att enär det vore obilligt, att staten skulle af tjeustemannen återtaga en del af den lön eller pension, den gåfve, och det vore vida riktigare, att lönen, om den ansåges för stor, minskades, §§ 2, 3, 4, 5, 6 och 7 måtte helt och hållet försvinna; samt af Herr Rosenblad, Bernhard} att bevillningen å embetsoch tjenste mäns-löner, ari voden m. m.,
Men följden har varit, att som desse icke varit nog hemmastadde i Svenskan, hafva de misstagit sig i fråga om vårt modersmåls rätta begagnande och derigenom blifvit föremål för lärjungarnes gyckel. Derpå bör man söka göra slut genom anställandet af Svenskar, som äro skicklige nog för att meddela den ifrågavande undervisningen. Man bör sålunda ersätta parleurerna för dem, som icke hafva tillfälle att resa utrikes, hvilket naturligtvis är det bästa medlet att vinna färdighet i främmande språk. Om än parleurerna lära studenterna språkens rätta uttal, så sakna de dock vanligen icke blott den omnämnda kännedomen af svenskan, utan äfven den grundliga allmänna språkkunskap, som en lärare behöfver och i hvilken Professorn skulle examinera. Nu anställes lärare i de lefvande språken vid Elementar-läroverken utan alt mig veterligen någon förhört eller godkänt dem. Man tager dem, sådana de kunna fås, antingen de duga eller icke. En dylik Professor bör, enl. min tanke, förfara på samma sätt som Juris-Professorerna i Upsala gjorde med dem af oss, hvilka der i min ungdom studerade lagfaren - heten. I de s. fe. enskildta Kollegierna lät man oss anställa rättegångar mot hvarandra, för att sé om vi hade reda på saken. Om en Professor i lefvande språk gjorde likaledes med sina Kolleganlér, så skulle han äfven kunna väl öfva och pröfva dem. Nog finner man utväg att få skickliga lärare, endast man har medel att underhålla dem. Jag förnyar min anhållan om bifall till Betänk. Frih. Cederström: Hr von Knorring har trott sig finna någon sjelfmotsägelse emellan mitt förra yttrande och det jag afgaf för några dagar sedan, i fråga om antagande af utländningar till universitets-lärare, hvilka icke bekände den Evangeliskt Lutherska läran. Hos dessa båda mina yttranden förefinnes dock ej i sjelfva verket det deni tillvitade lyte. Min önskan är, att infödde Svenskar måtte undervisa vid Elemenlar-läroverken, hvarest alumnernes späda eller unga är göra intrycken vida varaktigare och säkrare å sinnena, än hvad som under de sedermera kommande akademiska åren bör antagas blifva händelsen.
Län: att den ojemna fördelningen af det provincen Dalarne ålagda, knecktehåll måtte undergå en sådan jemkning och rättelse, att tyngden af denna börd» klefve lika för alla proviucens skattehemmansegare, eller, alternatift, att det kueckte-anta! af 820 man, Österoch Wester-Dalarne samt Gagnefs och Svärdsjö socknar utgöra, mätte, under fredstid, i nion af soldaternes afgång, till hälften ställas på vacant fot, mot en vacance-afgift för hvarje rote af 12 R:dr 24 sk. silfverspecie, till bildande af en gemensam kneckte-legomedelseassa* samt att hvarje socken för sig må, i mon af sitt knecktehåll, uppställa Staissamt Allm, "Bern.- och Ekon.-UIsto Hens Utlåtande, N:o 72. 3 och aflöna den under fredstid qvarstående efleotfva numerstyrka, äfvensom, derest krigskulle utbryta, genom de vacant» numrens completterande göra styrkan fulltalig; 1 Oro af Petter Haraldsson från Elfsborgs Län: att den vacance-afgift, som Rophäll aime vid Eflsborgs Regemente och möjligen äfven vid öfrige indelte Infanteri-Regementen nödgades, då en soldat erhåller afsked, betala från den dag numret blifvit ledigt, till dess annan soldat varder anskaffad och approberåd, måtte helt och hållet upphöra; och lLit af Jöns Palmqvist från Skaraborgs Län : att Beväringsmanska pets årliga vapenöfningar under fredstid måtte inställas. Vid öfvervägande af dessa motioner, jemte hvad i anledning af åtskilliga bland dem inom llederv. Bonde-Ståndet anfördt blifvit, hafva Utskotten fästat uppmärksamhet dervid, att Rikets Ständer sistiidne Riksdag, uti underdånig skrifvelse af den 19 December 1840, angående reglering af utgifterne under Riks-Statens dåvarande Tredje Hufvud-Titel, anhållit, det Kongl. Majit täcktes förelägga Rikets näst derefter sammanträdande
Då nu hvar och en af kassans utlånta poster är större, än hvad hon årligen beliöft använda till utgifternas bestridande, skulle kassan i förra fallet haft ett öfverskott af ett eller flera hundra Riksdaler, hvilka, såsom kontant inneliggande, skulle tillskyndat henne en gifven ränteförlust, eller, som är detsamma, fråntagit henne en gifven inkomst. Och då denna kassa så väl behöfde hvarje inkomst, som hon billigtvis kunde vinna, hafva vederbörande kassaförvaltare från någon annan under deras förvaltning ställd kassa, hvilken hade en, mot ungefärliga behofvet för gymnasie-kassan svarande, kontant behållning för tillfället utan ränta inneliggande, lånat det erforderliga beloppet, hvarigenom en dubbel fördel vunnits, nemligen: dels att gymnasie-kassan fått innehafva den möjligen största verkliga kapitalbehållning och således beräkna sig den möjligen största räntevinst, dels att andra under samma förvaltning stående kassor kunnat utlåna och få ränta för äfven mindre betydliga poster, hvilka på annat sätt icke kunnat utan olägenhet emot full säkerhet utlånas. Konsistorium framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, troplig-tigste tjenare och undersåter, L. G. H. PALMLUND. A. E. NORBECK. PER N. EKMAN. GUSTAF WETTER. JOH. ANDESSON. Wexiö den 1 Februari 1854. Lars Gust. trydén. Till Högvördiga Domkapitlet i Wexiö! Vid granskning af en uti Wexiö
Ä76,324: 24. » staden Åmål, å 45,000 R:dr, till återuppbyggande af den del deraf, som ödelädes genom 1846 års eldsvåda; å hvilket lån 6 procent skola årligen inbetalas, med beräkning af 4 procent ränta å kapitalåterstoden 37,891: 51: 36,708: 66. » staden Christianstad, å 150,000 R:dr, för återupp byggande af den del af nämnde stad, som nedbrann i Juni 1847; dito dito 122,356: 27. 118,114: 57. » staden Lidköping, ä 100,000 R:dr, för uppbyggande af den under våren 1849 nedbrunna del utaf nämnde stad. Utaf detta lån har dock endast ett belopp af 63.666 R:dr blifvit lyftadt, hvarå årligen 6 procent skola återbetalas, dervid 4 procent ränta beräknas å det återstående kapitalet 58,455: 12. 56,973: 32. » staden Örebro, å 375,000 li:dr, för återuppbyggan de af den i Mars 1854 genom eldsvåda förstörda delen af denna stad; hvilket lån skall från och med år 1860 återbetalas genom erläggande af 6 Transport: 979,232: 70. 945,608: 29.