Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då måste man rätta sig efter våra egna seder och religionsbegrepp, och då visar sig ock Utskrs betänk. oriktigt. Svenska nationallynne! är icke så flnctuerande som andra länders. Jag begär afslag å betänk. Hr von Hartmansdorff: I fall det förhåller sig så, som en talare trott sig finna, att nemi. de olofliga förbindelserna mellan könen visa sig lyckligast, borde man för det allm. bästas skull föreslå, att lagliga äktenskap mätte alldeles afskaffas. Jag kan dock icke tillstyrka en så radical åtgärd, utan på grund af Frihma Boyes och Cederströms yttranden, hvilka säkerligen finna genljud i hvarje lycklig makes bröst, yrkar jag, att betänk, må förkastas. Frih. Cederschjöld: Bland de exempel, jag åberopade, befnnnos jemväl länder med samma trosbekännelse som vi. Religionens beskaffenhet har i dessa afseenden intet inflytande. Jag vidhåller altså den öfvertygelse!!, att* genom stora svårigheter emot äktenskapsskillnader, dessa icke blifva färre, utan endast scandalerna större. LagUtsk:s utlåt. J\:o i34 blef af R. o. Ad. afslageb LagTJtsk:s d. 20 deniies e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 135 i anledn. af anmärkn:r emot Utsk:s betänk. J\r:o 4o öfver Hr Prosten L. G. Mittags motion om meddelande af föreskrift, att äktenskapet bör inom viss tid, efter skedd lysning tredje gången, genom vigsel fullbordas, eller ock fästningen varda upplöst, blef ånyo begärd t på bordet af Ilr v. Hartmansdorff, Au g., Gr. Gy 1 d e n s t o I p e, Ant. Gabr., samt Frih. Cederström, Jac. Ånyo föredrogos och biföllos LagUtskts d. 20 dennes e. m. på bordet lagda betänk:n och utlåtln: N:o i36. i anledn. af anmärkn. emot Utsk:s betänk. N:o 5 öfver Riksd.fullm.
Stat utgjorde, att ytterligare ökas: 1:0 genom upphörandet af Vice Presidentens af Wåhlbergs arfvode med , , , tooo, 2:0 genom förändringen af den för Öfverste-Lieutenanten De Mottoni föreslagne löne-ersättning med 100, samt uppgå sammanlagdt till 1899: i3. 6. derigenom hela IndragningsStatens Gon tan ta Summa skulle blifva, i stället för 270,000 R;dr, 288,900. Reservationer; Vid 6.-le Punden angnis regleringen af Pensioiierne för Högts. Hennes K. Höghet Prinsessan Sophia, Albertinas IlofStat och Betjening. Af Herr Cancellieliådct von Hartmansdorff.- I öfverensstämmelse med de meningar jag, både vid föregående och denna Riksdag yttrat, angående grunderne för HofStats-Pensibuers beviljande, kan jag icke instämma i Utskottets hemställan. Men då jag ej mindre än någon annan, känner obehaget att för ögonblicket stifta grunder för en Pensionering , der så manga personliga förhållanden och afseeudeu förekomma, anser jag Utskottet böra hos R. Sl:r tillstyrka tillämpningen 2go S ta t s - U t s k ol t e t s vid detta tillfälle af de grunder för HofStaternas pensionerande, hvilka Utskottet redan vid lori. Riksdag i Betänkande af den 24 Sept. i8a3 föreslog, men hvar* öfver RiksStånden då stannade i skiljaktiga Beslut, nemligen: Ho Alt de Embetsoch Tjenstemän samt IlofFruntimmer äfvensom den till uppvaktningen hörande Betjening, sorn vid Kongl. HofStaten eller något af de Furstlige Hofven tjent 20 år, må, utan afseende på Jefnadsåren, undfå hela Lönen i Pension. 2:0
Best'.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JS:o 30. säd af många små, samt dymedelst äfven få en proportionerad stängsel; men då hufvudvilkoret för all skiftesläggning måtte vara ett noggrant iakttagande af en sådan egande-rättens helgd, att hvarje hemman eller lägenhet blir tillagdt så beskaffade egor, att så väl den närvarande egarens rätt som lägenhetens framtida bestånd blifva förvarade, och detta villkor genom oöfvervinnerliga naturhinder på flere ställen icke kan uppfyllas på annat sätt än att antingen det ena hemmanet tilläggas två, tre eller flere skiften, då ett annat för sina egor sammandragne, eller att det ena tillägges så dåliga och lågt taxerade egor att det får en mångdubbelt större areal än ett annat med lika hemmantaleller uppskattad jord som erhåller bördiga egor; eller ock att ett mindre hemmans egor måste utläggas i lika lång sträckning som ett större angränsande, skall hälften-principen i alla dessa fall icke, utan orättvisa kunna tillämpas. I 5 § af förslaget, som handlar om stängselskyldighet i dylika hänseenden, hade derföre Utskotten bordt göra sådane undantag och modificationer, som kunnat betrygga mot lidande i ofvan uppräknade eller likartade fall, ty anvisandet till föreskriften i 3 §, som bestämmer vissa lindringar vid stängsel å skog och betesmark emellan skifteslag och enstaka hemman, innefattar icke någon tillräcklig borgen emot de missförhållanden, som rätt ofta kunna inträffa i afseende på stängsel emellan egor af annan eller olika natur samt emellan delegare inom skifteslag. I ll:te § föreslås, att der stängsel efter nu gällande författningar är upprättad, på grund af fastställd stängseldelning eller domstols laga kraftegande beslut må dervid förblifva och hälften-principen derå icke tillämpas så länge de fleste delegarne, efter personernas antal räknadt, dermed ålnöjas.
Men jag tror lika säkert, at pä sätt Stats-Utskottet är organiseradt, det hwad redowisningen beträffar ej til alla delar kan fullgöra denna sin önskan. Til detta granlaga ämnets fullkomliga utarbetande torde, i likhet med hwad Herr Baron Hjerti i förra Plenum projeeteradt, jag fä den äran ödmjukast foreflä, at Stats-Utskottet updrages, at ibland sig utse Ledamöter til denna Comité eller Rlkshushaiimttgcns Beredning , som, utan at ingä i Domare - befattning, kunde til laga answar anmäla sädane, hwilkct jag ej will förmoda, om någon skulle befinnas egennyttigt hafwa handlat med Rikets dyrbara medel, och efter förut af Ständerne erhällen Instruction i förening med hela Stats-Utskottet ofördröjligen kunde börja sitt arbete, samt til desi snara och mera fullständiga genomdrifwande kunde fä rättighet at til Betjening kalla Civile wäl kände Ämbetsmän, som erhölle mot sin möda swarande arstvode. Iem - De» 15 Julli. Jämnväl torde denna Beredning böra fä rättighet, at af hwad werk och hwilka personer som häldst infordra uplysningar, dä detze sednare icke utan pä egen heders bekostnad kunna undandraga sig, at yppa allt hwad de til ändamalets winnande kunna hafwa sig bekant. Pä lika sätt torde det blifwa denna beredning öppet, at af Hans Majit f. d. Konungen begära de uplysningar Han endast kan wara i cas at lemna, och hwilkas meddelande jaa säkert förmodar han icke stall undandraga sig. Utan at desie upgifter kunna tjena säsom bcwis, torde de likwäl kunna begagnas säsom ledträd uti Sweriges mystiska labyrint. Dä nu Stats-Utstottet härigenom fär en betydlig tilökning i göromäl, som förut innefatta en gansta ^vidsträckt ätgärd, torde detta Utstött upgifwa det antal Ledamöter hwarmed Ständerne detsamma böra tilöka.
Enahanda fråga, som i näst förut omförmälda tvenne anmärkningsmål afhandlas, är jemväl af Kongl. Svea HofRätt pröfvad i följd af AdvokatFiskalsEmbetets derstädes, enligt min skrifvelse den 21 Oktober 1839, anställda åtal emot tillförordnade Domhafvanden i Säbrå HäradsRätt, hvilken domstol, i utslag den 4 Juli 1838, stadgat, att hustru Magdalena Wikberg, dömd att för första resan stöld till värde af 4 R:dr 16 sk. böta tredubbelt med 13 R:dr 16 sk. samt för smädeord plikta 24 sk., skulle, vid bristande tillgång till böterna, straffas med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, ehuru bestraffningen, uträknad efter stöldens värde och sistnämnda bötesbelopp, sammanlagda utgörande 4 R:dr 40 sk. eller 14t daler silfvermynt, rätteligen bort stadna vid åtta dagars dylikt fängelse. Elti hvilken sak, efter derom emellan AdvokatFiskalsEmbetet och tillförordnade Domhafvanden föregången skriftvexling, hvarunder den sistbemälde påstått och velat visa, det HäradsRättens beslut vöre lagligt, Kongl. HofRätten, medelst utslag den 25 Januari 1841, sig utlåtit, att sorn 5 Kap. 4 § Straifbalken, 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Brefvet den den 26
Ester skrattade och förde mig till »En Hjältes Död» och till Kung Saul. Nu fick jag lif i mig, ska jag säga. Herre Gud, sådana taflor! Jag har alltid ansett Kung Saul för en dålig person, fast han var Kung, men här fick jag en annan tanke om honom. Här ser man, att han lider af sin ondska, och när en människa lider, så kan hon linda Lovisa Petterkvist kring sitt lillfinger. Davids ögon, ack! Sådana ögon! De kan värma en sten, och hur de glittrar sedan! Alldeles som pärlemoknappar i en sammetsväst. Hvad En Hjälte angår, så tog den mig så, att jag satt alldeles tyst en lång stund. Det var ju lifslefvande människor allihopa. Ja, till och med han, som höll på att dö, lefde, och kyrkan – ja, den lefde den med! Naturligtvis är jag medlem af kvinnoföreningen hemma, och naturligtvis ha vi, som alla andra, haft försvarsfester med Svea i tablån, festtal, inskrifning i föreningen, jubel och förlofningar efteråt och allt sådant där. Flickornas kusiner gick åt båda två på det viset, den ena som Blenda, den andra som Värends flicka, så äfven från den sidan sedd är försvarsfrågan af betydelse. Men jag er,känner att det ändå kändes upprörande att stå så där ansikte mot ansikte med krigets följder. »Hå hå, ja ja», suckade jag. »Hvad suckar tant Lovisa för?» frågade Ester. »Åh, det är inte alltid så lätt att veta hvad som är rätt. Hade nu den där karlen till exempel inte blifvit skjuten, så hade han kanske lefvat än i dag, och hans hustru och barn sluppit att gråta och kanske svälta. Om jag begriper, hvarför de ska behöfva döda så förfärligt många, innan de blir nöjda?» tillade jag. »Hvart land kunde ju skicka ut sin bästa slagskämpe och låta dem trumfa på hvarandra till dess slaget vore afgjordt. Tänk, hvilken lätt armee det vore att underhålla, och tänk bara, hvilken småsak det blef att sörja för hans hustru och barn, om han så hade 12!» »Tant Lovisa borde lämna in ett förslag till Riksdagen», föreslog Ester allvarsamt.
Detta har ännu mera öfvertygat mig derom, att år 180g ingen tauke uppstod om minskning uti statsverkets ordinarie inkomster, eller att man borde meddela särskilda föreskrifter, huru beslut i dessa ämnen skola fattas. Frågor, som väckas derom, måste således hänföras under 75 §:n Riksd.Ordn., som stadgar, att i alla öfriga ärenden, som ej äro särskildt undantagna, galler, jemte Konungens samtycke, tre Stånds mening. Hvad liemmantalsräntan särskildt angår, så enär densamma ingår uti roteringsverket, hvaruti rubbning, enligt 80 §:n Reg.Formen ej kan ske, utan Konungs och Ständers samlaldta beslut, torde deraf äfven vara klart, att Konungens samtycke erfordras, innan förändring kan äga runi. Att R. St., genom beslut 0111 hemmantalsräntans upphörande, skulle kunna fråntaga ägare af frälseräntor hvad de i laga ordning förvärfvat, det torde ock befinnas rakt stridande mot våra grundlagars innehåll. Ilr Gr. Anckarsvärd bade uti motionen N:o 3 föreslagit: alt Stalsoch Bevilln.Utskm, genom etf gemensamt betänk., mätte föreslå R. St. att så ordna besluten om hemmantalsräntans upphäfvande och bevillningens nedsättning, all, i Händelse det förra icke skulle af vederbör, befordras till verkställighet, det andra genast till kraft och verkan förfaller; och lör hvilket fall Hr Grefven anhöll, att Bevilln.Ulsk., i anledn. af hans särskilda motion, mätte tillstyrka R. St. att förordna om inställandet af all personel bevillning efter i:sta Art., samt efter 2:dra Art. för fastigheter, på det att nationen, åtminstone på detta sätt, måtte erhålla en lindring i sina dryga utgifter, om ock ej ledande till de fördelar för näringslifvet och rörelsen, som genom de förstnämnda besluten kunde vinnas.
Tgl till Konungen och Riksens Stander, Högk figge Rrdderstapel och Adeln lemna Le Rits-Salen klockan half 2. !n tlNem krotocolli; 6. Lilveistol^e, Tisdagen den 6 November. klenum klockarr 10 förmiddagenl Justerades den återstående 2 §. af Riksdags-beslutet, angäcndc TkronföljareWalet och Hans Kongl. Högbcts Kron-Prinsens hyllning. Högloflige Ridderstam och Adeln ätstiljdes klockan en qwart till 11. In tiäsm krotocolli, O. Lilverctoly?, Lördagen den 10 November. klenum klockan half 1. Justerades ktcni-Protoeollerne för den Z, 8 och 6 i denna manad, Ankomma och emottogos päHfligt sätt Konungens Ofwerste-KammarjunkareGrefwe ^clsm LsrnU, ^acbtmeistcr och Grefwe jacob, Onstak dooenL^erus, af hwilka den förre ä Kongl. Maj:ts wägnap Den 10 November. 537 wägnar tilikännagaf, att den Predikan som skulle föregä Riksdagens afstutande, kommeatt i Sanct N.colai Kyrka hällas nästkommande Mandag den 12 November klockan 10 förmiddagen, efter hwilken Predikans stut Ridderffapet och Adeln ägde att sig i Råd-Salen församla, för att wara Kongl. Maj:t följ.cktige till Riks-Salen, hwarest Kongl. Maj:t ärnade att Riksens Ständer hemförlsfwa, hwarjemte Kongs. Maj:t behagat i Nader bjuda 48 Ledamöter af 'Ridderffapet och Adeln samt Riddarhus-Secreteraren och Fiscalen, att samma dag spisa middag pä det Kongl. Slottet.
N:o 221, ang:de tillsyn öfver och regleringen af den gymnastiska undervisningen inom landet; N:o 223, ang:de befrielse från rotering för Anrätts-hemman i Jemtland; N:o 224, i fråga om lindring i båtsmanshållet med afs:de å dervid utgående beklädnadsbidrag; N:o 225, i fråga om en lag till ordnande af Notarii-publicibefattningen; N:o 226, ang:de ett ytterligare lån af allmänna medel åt Nora-Ervaila Jernvägsbolag; och N:0 227, ang:de inlösen för Statens räkning af Kamereraron Carl Sandbergs anteckningar i Kameral-väsendet. Äfvenledes uplästes och godkändes ett af Exped.Utsk. under N:o 28 afgifvet Förslag till § i Riksdagsbeslutet, ang:de en lag till ordnande af Notarii-publici-befattningen. Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtslcs den 16 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 260, ang:de väckte frågor om Statens medverkan för fullbordande af jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult. Föredrogos och bi föl 1 os StatsUtsk:s nedannämnde den 16 d;s på bordet lagde Utlåt:n: N:o 261, i anledn. af K. M:s Nåd. Skrifvelse om eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Föraren Pihls frånskiljda hustru Charlotta Kindberg; och N:o 262, i anledn. af väckt motion om sågoch tullmjölqvarnars befrielse från grundräntor och dessas utbyte mot bevillning. 332 Den 17 Februari.
Nämndemän, angående minskning af det antal, som skola biträda vid broltmålsransakningar. I. 311. R. 312. IX. B. 580. A. 581. ( 100 ) Nämndemän, angående regleringen af deras samt fjerdingsmans skjutsskyldighet. II. B. 363. A. 397. Näringarne, författningar rörande, angående upphäfvande af dem som utkommit efter den 6 April 1810. I. 353. R. 354. VI. B. 434, 459. A. 522. Se vidare Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 97. Nätaren, om brobyggnad öfver sundet af sjön. Se Civil-Departementet. Nöttja församling meddeladt undsättningslån, angående förlängd betalningstid af. Se Undsällningslån. O. Obligationer, Armeens aecords-amorterings-fonds, angående tillåtelse för Banken och Riksgälds-Coutoret alt, i utbyte mot nu innehafvande, emottaga nya sådana ställda på förlängd inlösningstid. III. R. 312. Yl. B. 359. A. 458. U. A. 252. — låne-banko-, om inlösen af åtskilliga äldre sådana. II. B. 705. A. 731. Octroyer för privat-banker, att dylika ej mera må beviljas. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:0 18. Offentliga flickskolor för de bildade classerna, om anslags beviljande till löner för lärarinnor uti. I. 382. R. 383. Se vidare StalsUlskottets Utlåtande N:o 124. Offentliga Handlingar rörande fäderneslandets historia, om anslag till ingifvande från Riks-arehivet af. I. 314, 315. R. 316. Offentlighet vid Ridderskapets och Adelns sammankomster. I. 4. Officerare af landtarméen som önska ingå i utrikes krigstjenst, angående anslag lill. I. 465. R. 466.
Om af den undersökning, jag går att göra, conclusionen blir, att man aldrig kan hindra till namnet inhemska lån att i sjelfva verket vara utländska,< så frågar jag, hvartill det väl tjenar att göra denna skillnad. Alt Sverige nu äger silfvermynt kan ej nekas, och att fullmägtige ej kunna förbjudas att ställa obligationerna i silfver, måtte desto hellre antagas, som man icke, utan att visa ett uppenbart misstroende till realisationen, kan befalla dem att ovilkorligen ställa obligationerna i b:comynt, åtminstone icke under annan förutsättning, än att det är lika med silfver. Men huru kan man då neka Utu g Mais f. 111. Svensta medborgare att låna sina namn åt ulländningen, som blir den verklige långifvaren, och hvartill tjenar det då att göra skillnad emellan utländska och inländska lån? Jag tror med Hr Lagerhjelm, alt efter den nyss tillvägahragta realisationen skall för några år en minskning i rörelsecapitalet inträffa, och jag åberopar till stöd för denna sats de tvenne nästföregående realisationerna, sorni åtföljdes af en stark klagan i detta hänseende. Men inhemska lån öka denna svårighet derigenom, att de afleda de befintliga capitalerna från näringarna; utrikes lån öka deremot rörelsecapitalet, under det de lemna de inhemska capitalerna qvar i sin vanliga väg. — Jag slutar med en förnyad anhållan om propos. på Frih. af Nordins förslag. Ilr von Hartmansdorff, A u g.: Man har här sammanblandat tvenne frågor! den ena, huru penningar böra anskaffas för ständiga behof eller sådana lån, som icke kunna återbetalas på längre tid, och den andra, huru man bör förfara, då lån behöfvas för kort tid, intilldess man får stående lån, t. ex. då något af de på Riksgrscont. anvisade creditiven måste lyftas.
Att anmärkta stadgandet äfven är orättvist synes mig ©tvifvelaktigt; ty ej måtte det vara med full rättvisa förenligt, att den ena/rättssökande parten, emedan tvistesumman kan till bestämdt belopp öfver 3,000 R:dr uppskattas, skall för att få rättvisa vara underkastad större utgifter till Staten än den andra parten, ehuru dennes mål kan hafva ett mångdubbelt högre värde, fastän detsamma ej kan i målets dåvarande skick i visst penningebelopp bestämmas. Då härtill kommer att, enligt hvad af bifogade intyg af vederbörande tjensteman uti Kongl. Maj:ts Justitie-revisions-expedition inhemtas, under de fem sista åren utgifvits ett relativt högst obetydligt antal af sådana Kongl. Maj:ts domar, deri den graderade skalan kunnat tillämpas, och följaktligen Kongl. Maj:t och Kronan ej skulle tillskyndas någon egentlig förlust, om ifrågavarande orättvisa och olämpliga föreskrift upphäfves, får jag alltså hemställa och yrka, att det i ofvanåberopade § 5 nu förekommande stadgande, att Kongl. Maj:ts domar och resolutioner skola beläggas med stämpelpapper i för - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 52. 77 hållande till värdet af hvad, som omtvistas, måtte upphäfvas och ur §:n utgå. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. A. J. Sandstedt, från Jönköpings län. Af Per Persson från Wermlands län, angående statsanslag för fullbordande af jernvägen emellan Arvika och riksgränsen.
— Utskottet ansåg, att de omständigheter, hvilka till berörde undantag föranledt, inträffade å de fleste, om ej alla, orter i riket, och att de olägenheter för en granne, som af en gemensam stängselskyldighet på ett eller annat ställe kunde uppkomma, icke borde lägga hinder i vägen för en författning, hvilken i så märklig mån skulle befrämja jordbrukarens håg till uppodling eller förbättring af en ofta annars onyttig mark; hvarföre Utskottet hemställde, att Kongl. Förordningen den 31 Maj 1793 skulle blifva för alla landsorter gällande, med det tillägg, att den, som sålunda, med grannars deltagande, fått sin utmark instängd, men sedermera densamma till åker eller äng uppodlat, icke härigenom finge underkastas någon tillökning i stängselskyldigheten, utan skulle hvar stänga efter den fördelning som skett;, likväl på det genom en sådan odling grannarnes ansvarighet för eu tillfällig ohägnad, den 4 Santmans. Lagsamt Allm. Bcsv. och Ekon.-Utskottets Betänkande M 38. de ofta, i anseende till utmarkens aflägsenhet, icke i tid kunna förekomma och bota, ej måtte ökas, skulle odlaren vara förbunden, att, så vidt lägenheten medgåfve, taga sin andel i gärdesgården närmast intill den uppodlade marken. Det undantag borde derjemte vara nödvändigt, alt om en eller annan by skulle af deltagandet uti stängseln mellan utmarken tinna sig mycket betungad, då råga ngs-s träc kn i »ge n mot den by, som stängseln egde, utgjorde en half mils längd eiler derutöfver, skulle det få ankomma på domstolens noga bepröfvande, huruvida den till stängning obenägna byen skäligen borde uti större eller mindre mån deltaga, eller ock, i anseende till så betydliga orsaker, som skulle kunna dess undergång vålla, från allt deltagande fri ka lias.
Ofverlemnar Konungen åt Riksens Ständer någon Proposition rörande Grundlagar, uppdrage Ständerna genast, utan att förut derom öfverlägga, åt ConstitutionsUtskottet, att dess utlåtande afgifva; och för hålles dermed, som i Reg erings-Formens 81. § stadgadt är. Dä Utskottet icke funnit skäl att gilla och till Riksens Ständers pröfning öfverlemna nugot förslag till ändring eller förklaring af Grundlag arne, som Utskottet af en Riksdagsman emottagit, vare Utskottet skyldigt, om Författaren det yrkar, att meddela honom sitt yttrande, med tillstånd att detsamma, jemte Förslaget, genom trycket allmänt gära, då han, för det sistnämndas innehåll, sjelf, i egenskap af Författare, må enligt TryckJrihetslagen ansvara. 2:o. Constilutions-I/fcAoJfei åligg^e, att äska de uti Stats-Rådet förda Protokoll, utom dem, som angå Ministeriella Ärenden och Commando-mål, hvilka endast i hvad, som rörcr allmänt kända och af Utskottet uppgifna händelser, må kunna fordras. Finner Utskottet af dessa Protokoll, att någon Stats-Rådets Ledamot eller någon för tillfället förordnad Föredragande, eller den Embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot RegeringsFormehs tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon Bih. lill R. St. Constitutionsftå7w«^e« åligge att äska de uti Stats-Rådet förda Protokoll, utom dem, som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer allmänt kända och af Nämnden uppgifna händelser, må kunna fordras.
Det är det bästa vatten, man kan tvätta i. Hvad här är sagdt, gäller om all slags tvätt. V i skola härnäst sysselsätta oss med de enskilda processerna vid det, som man i mera begränsad mening tänker på vid tvätt, nämligen tvättningen af tyg. Teater och musik. Kungl. operan återpptager i afton (onsdag) en repris, som på ett par år icke förekommit på spellistan, nämligen Verdis » Ernani ». Stycket instuderades å den svenska scenen i maj 1853, nio år sedan det första gången sett dagen i Venezia. På 1860-talet gafs » Ernani » här så godt som oafbrutet hvart år, men på 70-talet upplefde operan endast - några föreställningar. Efter en åttaårig hvila återupptogs i&gt;Ernani » å repertoaren hösten 1887 för att då röna så mycket större framgång. Operan blef också en af denna säsongs mest goulerade repriser, hvartill väsentligt bidrog det sätt, hvarpå hufvudrollerna tolkades af fru Östborg o c h herr Sollman (Elvira o c h Ernani). Dessa bägge artister komma äfven nu att återgifva nyssnämda partier. S o m Carl V gör hr Lombcrg sin första debut på vår operascen. Herr Lomberg har förut haft anställning vid tyska operascener, men har i vårt land endast gjort sig känd som konsertsångare. » Ernani » gifves i afton för 58:de gången härstädes. Vasateatern har nu slagit sitt första stora slag på ett område, hvilket teatern hädanefter har för afsigt att göra till sitt — operettens. Och det har i det hela utfallit godt, vi kunna åtminstone säga lofvande. Att med ett nybildadt sällskap, som ännu naturligtvis hvarken i samspel eller samsjungning hunnit förvärfva den helgjutna ensemble, som endast längre konstnärligt samarbete kan gifva, dock få fram den rätta operetttonen så friskt och hurtigt som här, bevisar goda inre förutsättningar o c h skicklig ledning. Bristen på en verkligt tillfredsställande primadonna gör sig visserligen ännu gällande, men inom en ej allt för aflägsen framtid få j u stockholmarne se denna plats ånyo fyllas af den afgjordt mest framstående och uppburna — Anna Pettersson.