Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J)en motion, sorn gifvit anledning till Allm. Besv.- och Ekon.-Utskits nu föredragna Betänk., ilar, örn jag rätt förstår Utskits motivering* af detsamma blifvit uppfattad såsom mer än tjenligt ingripande i den genom grundlagen åt K. Majit förvarade rättighet att besluta i diplomatiska eller, såsom de der kallas, ministefiela ärenden på sätt som R. F. föreskrifver. Utskit har i motiveringen yttrat sig vara af den åsigt, att såväl frågan om, som sättet hvarpå Sverige lämpligast må ingripa i främmande länders angelägenheter, är och bör vara öfverlemnad åt Regeringen, och jag kan icke finna annat än att Utskit häruti har fullkomligt rätt; jag ser således icke någon anledning att afstyrka bifall till Utskits förslag. Likväl tror jag att vid förevarande tillfälle R. o. Ad. möjligen skulle anse det vara skäl att något närmare granska hvad den framställda motionen innebär. — Om R. Stir vilja till tronen framföra sina önskningar, så torde Regeringen hafva rättighet att fordra, det dessa önskningar framställas så, att om deras innehåll och rätta mening intet tvifvel kan uppstå. Huruvida detta är förhållandet med den motion, som nu af Ekon.-Utskit blifvit behandlad, synes mig mer än ovisst. Motionären bar föreslagit: att K. Majits Regering måtte, i samverkan med andra makter, som garanterat Wiener-traktaten af 1815, i diplomatisk väg påyrka Konungariket Polehs återupprättande. lietta synes mig innebära ett ganska vidsträckt och ganska obestämdt begrepp. Hvad har motionären afsett med Konungariket Polens återupprättande? Ar det dess mening att Polen skulle återställas sådant det finnes definieradt i lista artikeln af Wiener-traktaten ? Eller sådant det var efter 1795 eller 1793, eller före 1772, eller sådant det var i ännu aflägsnare tid? Härom finnes ingenting ens antydt i motionerna, hvilka således lämpa sig, snart sagdt, för hvilken som heldst tolkning.
Under det att häruppå, med anlitande af hufvudsakligast, snart sagd t uteslutande, inom staden subskriberade medel för a (lönande af först en 3:dje lärare och derefter äfven en 4:de lärare, skolans Ephorus genom särskilda skrifvelser bestämde, den 10 April 1860, att det 2-kiansiga läroverket skulle inrättas för 3-årig lärokurs, — den 18 April 1861, att der skulle undervisas med 4-årig lärokurs, — och den 15 April 1862. att. tills vidare med nu använda 4 lärare, åt en af hvilka Kongl. Majit detta är anslagit ett arfvode, detta 2-klassiga läroverk skulle inrättas för 5-årig lärokurs, så långt detta med sä inskränkta lärarekrafter kumle åstadkommas; — under, och på grund af allt detta beslöt sig staden i slutet af är 1860 att vedervåga uppförandet af nytt läroverkshus, under förhoppning att sålunda visadtnitoch intresse för spridande af upplysning genom skolundervisnings ändamålsenliga ordnande, skulle mötas af näst sammanträdande »tanders, uti meddelande af lämplig byggnadshjelp, uttryckta välvilja; föreställande sig staden, att denna förhoppning val ej borde minskas derföre att staden, dertill nödgad af det tvingande behofvet och utan att fästa sig vid den omständigheten, att det ingalunda kunde anses afgjordt att staden hade någon verklig skyldighet att bygga elementarläroverkshus, — raskt grep verket an, och hade modet att först bygga och sedan begära hjelp, i stället f ir att begagna den försigtigare utvägen att göra tvärtom; — men väl kunde vexa till följd af det förhållande att staden, allt ifrån läroverkets öppnande, ej ditsatt mer än en tredjedel af lärlingarne, hvilka för öfrigt tillhört kringliggande landsort. — äfvensom pä grund af stadens och dess nuvarande innevånares inskränkta och för hvarjehanda allmännyttiga företag på sednare tider hardt anlitade tillgångar. Enligt af Kongl.
— Balans till påföljande år: Skulder 1,665: 2,610: 46. 8. Credit. Balans från föregående år: Skulder 1,537: 44. — 1,665: Utgifter: Underhåll, gåfvor, pensioner och lifräntor . 4,122: — 3,294: 36. Intressen 52: 52: — ~— Diverse omkostnader. 512: 38. 8. Balans till påföljande år: I afseende å den hos förre redogöraren vid Drottninghuset, Kamreraren Joli. Möller, år 1853 yppade, i sednaste revisions-berättelse omförmälda balans, hafva Revisorerne fått emottaga en promemoria, afgifven af en utaf Direktionens ledamöter samt nuvarande Kamreraren derstädes af följande lydelse: »l:o. Efter vunnen upplysning derom, att Möller, i April månad 1853. från riket af»vikit och utur Drottninghusets kassakista tillgripit säkerhetshandlingar för ett samman»lagdt belopp af 36,700 R:dr, erhöll Direktionen, uppå derom hos Ofver-ståthållare-embetets »Kansli gjord ansökning, qvarstad å Möllers här i staden befintliga tillgångar, hvilken fort»for till dess Stockholms Rådhus-rätt, jemväl uppå ansökning af Direktionen, försatte Möl - — 205 — »lers bo i konkurstillstånd, då nämnde tillgångar blefvo till gode männen i konkursen »öfverlemnade». »2:o. Till säkerhet för berörde balans, sökte Direktionen vid Wallentuna Häradsrätt, »den 10 Juni 1853, säskilda inteckningar uti de Möller förut tillhöriga egendomar Kusta och »Molneby, men Häradsrätten afslog de gjorda artsökningarne. Dessa beslut gillades af »Kongl. Svea Hofrätt, dit Direktionen fullföljde talan; äfvensom, sedan Direktionen hos Kongl. »Maj:t öfverklagat Holrättens utslag, angående den i egendomen Molneby sökta inteckning, »detta utslag blef af Kongl, Majit faststäldt». »3:o.
Saft ifaeuboitip tsärbe. |5>en ©fattffptöigeg 97amn cd) Sararter. ^enilia , SägcntKter, Söetf cd) inrättningar tu. m. 3 r» 7* . £§ “ Ht « 1 - ~ Sä rä' 5- © »feift. •e t»»*»#*-' • !■ •• - (X •: . ' , $1:0 2. CajterinejöJlangtv hvaruti upptccbnae Ämbeteod; »Ejenjteinan, jemte Remman od; HåQtn^euv, af bnnlba eganbefatte-afgtft tebe erlaggee t n. n. ©ocben fou åt 18**■ ©en ©fatlttplbige» SJtamn odj Saractcv. c -t3 ■» to <St, 1 5 r» —l 23o(iöllsf;emmmi, Sägen&eter, 2Bcrf oå) Sfnrättningar. £cmm.inS SailiflfjctS roärbe. Sfnfomil nf Sbeftälk 0$ Xjen(l. SlfgifK berath ning. 3 £ s 1 42 1 •g> 3 5- © r c j* i i? 3 © ooT n» o -o o s> O: r» »T-. SKegementf. tiUo • CajerincpJGL&ncjt), hvaruti upptecFitas ivåröet af Äungegäröar fanit utarren&eraöe kronohemman och lägenheter, för hvoilfa egan&e* r«tts»afgtft idre erlägges, uti H. H. ©odren, för «r 18»# ©en <3fatfftptbige$ Stamn cd) Garacter. E5 t5 t3 acr ' ss <JXj ÄtmgSgSrbar, £em» man o t) Sägenfoeter.
Enligt hvad såväl omförmälda embetsmyndigheter vitsordat sorn hos Rikets Ständer blifvit anfördt, har al erfarenheten blifvit ådagalagdt, att, sä vidt hittills är kändt, till hindrande af den ifrågavarande boskapspestens spridning icke förefinnes något annat tillförlitligt medel, än att dels så skyndsamt som möjligt nedslagla alla de sjuka djuren jemte hela den öfriga stammen af hornboskap, som ined nämnda djur varit i beröring, och dels för någon tid fullkomligt' spärra det område, på hvilket sjukdomen upplrädt. För genomförande af den förstnämnda åtgärden, eller ett allmänt nedslagtande af hornboskapen på det smittade stället, erfordras föreskrift om en ovilkorlig skyldighet för boskapens egare att ej mindre genast i behörig ordning göra anmälan om förekommande sjukdomsfall, än äfven, uppå vederbörande myndighets befallning, låta nedslagla såväl de af sjukdomen angripna som de friska djuren; men då den enskilde sålunda är betagen möjligheten att försöka rädda ens de af sjukdomen ännu ej angripna djuren, förutsätter berörda åtgärd nödvändigtvis skyldighet för Staten att godtgöra den förlust, som den enskilde, i det allmännas intresse, fått vidkännas.
Godkändes; l6:o, yttrandet, s. p., rörande 58 och 59 §§: Godkändes; 17:0, de å pag, 16 och 17 framställde 10 och 11 volerings-propositioner blefvo af Ståndet godkände; l8:o. yttrandet, pag. 17, i afseende på förslagets 76 §, blef, i sammanhang med 50 § af förslaget och af enahanda anledning uterrem itta rädt; l9;o, yttrandet, pag. 18, rörande 80 och 86 §§ af förslaget godkändes; 20:o, yttrandet, pag. 18, med afseende på förslagets 112 §: Aterremit!erades, i sammanhang med 50 § och af den anledning, sorn vid pröfningen af Utskottets yttrande derom nämnd är; 2l:o, yttrandet, samma pag., angående serskild Pröfnings-Comité för 'Götheborgs stad godkändes; 22:o, Utskottets yttranden, rörande 123, 128 och 145 §§ godkändes; 23;o, de å 20, 21 och 22 sidorna i memorialet framställde 12, 13, 14, 15 och 16 voteriogs-proposilionerna blefvo af Ståndet godkände; 24:o, yttrandet, pag. 23, rörande ett af Högloft. Ridderskapet och Adeln besluladt tillägg näst efter ordet ”frikallade” i förslagets 147 §, med inbjudning till Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden att sig med Ridderskapet och Adeln i detta hänseende förena: Prfeste-Ståndet antog den gjorda inbjudningen, samt gillade för öfrigt 17 volerings-propositionen. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets följande betänkande och memorial: Bih. till R. St.
Och i alla fall äro tingsställena rätt aflägsna frän residensstaden eller samlingsstället för Länsnämnden. Frih. Raab: Gr. af Ugglas har trott mig hysa den mening, att åt Läns-nämnden genast borde anförtros alla de olikartade updrag och bestyr, som f. n. utföras af de serskildta myndigheter, jag i ett föreg:de yttrande omnämnt, samt att således de sednare skulle' vid Länsnämndernas inrättande uplösas. Sådan var likväl icke min mening. Jag yttrade blott den tanke, att Läns-nämnderne borde blifva sä inrättade, alt de småningom kunde i sig uptaga alla de bestyr hvarom här är fråga. För att icke löpa fara att missförstås, vill jag med några ord upgifva, huru jag tänkt mig oftaberörde nämnder böra vara organiserade. Jag har föreställt mig, att de, s. k. Härads-nämnderna skulle såsom mindre ändamålsenliga kunna vid inrättningens början uteslutas. Häraderna hafva för det närvande så liten inbördes beröring att det blott skulle medföra ökad t besvär, om en fråga, väckt inom sockne-nämnd, först skulle afgöras af härads-nämnd innan den öfverlemnades till Länsnämndens slutliga pröfning. Jag har således endast tänkt mig behöflighclen af 104 Den 24 December. 2:ne komnninal-Institutioner, Sockennämnden och Länsnämnden, den förre omfattande alla de mindre kommunala bestyr, som nu äro fördelade på en mängd särskildta myndigheter inom hvarje socken, och den sednare, man må nu kalla den Länsnämnd, Lansförsamling’, Landskapsting eller hvad annat man finnér passande, utsträckande sin tillsyn öfver hela länet. Länsnämnden, sammanträdande en eller tvenne gånger om året, skulle utse en Direktion, utgörande en föreningspunkt för länets samtliga kommunalmyndigheter, och hvilken hade sig anförtrodt att ombesörja de olika bestyren. Sådana har jag tänkt mig grunddragen för de ifrågakomne Institutionerna och ansett mig skyldig att denna min åsigt tillkännagifva.
Raab har haft den godheten att apostrophera Const.Utsk. och kalla det radikalt. Jag behöfver egentligen icke uptaga detta, men jag får likväl, hvad det radikala beträffar, reservera mig deremot, ty jag har aldrig uptriidt som radikal och kommer aldrig att göra det. På skäl jag här anfört, anser jag en återremiss icke kunna tjena till något, men om R. o. Ad. önskar en sådan, så anser jag min enskilda opinion böra vika. På förhand får jag likväl tillkännagifva, att med den redaktion, som den 1 § af den Kongl. Propos. nu företer, kan jag hvarken som medlem af Const.Utsk. eller som medlem af R. o. Ad. någonsin tillstyrka bifall till densamma Jag anhåller om propos. om bifall till Const.Utsk. mom. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag på f. m. anmälde mig kunde jag icke ana att min tur att yttra mig först skulle komma på aftonen. Så många talare hafva redan yttrat sig öfver denna fråga, att jag skulle göra orätt, om jag uptoge R. o. A:ds tid med att så fullständigt genomgå den som min första plan var. Afven har frågan sedan f. m. undergått den stora förändring att 2:ne Stånd bifallit Utsk:s utlåt. Man har väl anledn. att förmoda att många anse det för en ambitionssak för R. o. Ad. att, i likhet med PresteSt.. afslå Utsk:s Betänk:de, men jag för min del skulle anse för högst olyckligt, om så skedde, ty derigenom skulle 2 Stånd komma att stanna mot 2. Min tanka är att man kan hoppas en ny Kongl. Propos i samma ämne, och för sådan händelse är det af stor vigt att på något sätt gifva Regeringen vägledning, huru denna propos. bör vara beskaffad, för att hafva någon chance att af Ståndet blifva bifallen. Ur sådan synpunkt anser jag det vara af stor vigt för ändamålets vinnande i en framtid att R. o. Ad. nu bifaller Const.Utsk:s mern., och jag anhåller att få utveckla 474 Den 18 Fe b mar i e. m. skälen för denna min åsigt.
Danmark hufvudsakligen ägt rum från medlersta delarne af länet och egentligen utgjorts af tjenstehjon och yngre folk af båda könen, hvilket sistnämnde förhållande betydligt uppstegrat så väl tjenstehjonslönerne som ock arbetskostnaden. Den verkan, nya folkskole-undervisningen skulle medföra till allmogens förbättring i sedligt hänseende, har ännu icke låtit sig förnimma, och jag betviflar äfven, att denna undervisning är så inrättad, att åsyftade ändamålet öfverallt uppnås. Detta beror hufvudsakligen på hurudane lärarne äro; och ehuru de till sin vandel kunna vara klanderfrie, är det icke en hvar af dem gifvet, att lyckas såsom lärare. Orsakerne dertill kunna vara mångahanda och ligga både inom och utom dem. Deremot hafva redan de sednaste författningarne, hvarigenom bränvinet dels blifvit betydligen fördyradt, dels ock dess försäljning nogare kontrollerad, märkbart verkat till folklynnets förbättrande i samma mån, som det välgörande inverkat på allmogens ekonomiska förhållanden. Det hvardagliga bränvinssupandet hemma, stundom till öfvermått, och hvarvid hela familjen, ja till och med de minsta barn, undfägnades, särdeles under bränvinsbränningstiden, har nu nästan alldeles upphört. Redan under tvänne år, förrän Eders Majits nådiga Förordning af den 18 Januari 1855 angående vilkoren för försäljning af bränvin samt andra brände eller distillerade spirituösa drycker utkom, hade jag tillämpat den princip inom detta län, att icke medgifva utskänkning af bränvin eller andre starka drycker vid marknader eller auktioner å landet; med denna min åtgärd hafva alla tänkande uttalat sin belåtenhet; och det är visst, att slagsmål och oordningar vid dylika sammankomster härigenom, om de ej alldeles aftagit, dock blifvit allt mera och mera sällsynta. — Vid allmogens besök å städernes torgdagar ser man dock, att den gamla smaken för bränvinet tager ut sin rätt, men efter återkomsten till hemmet, der sällan bränvin numera finnes, varar åtminstone nykterheten till nästa stadsfärd, och kan man med skäl hoppas, att, då allmogen ögonskenligen ser de fördelar, som nykterhet och ordning frambringa, den ock skall småningom aflägga fyllerilasten.
Hvad slutligen vidkommer den af Hr von Hohenhausen exojficio, således i dess egenskap af Konungens rådgifvare, afgifna välönskan för förslaget N:u 2, af hvilket han sagt sig af trägna göromål varit hindrad taga kännedom, sä anser jag lämpligast vara att upskjula dess besvarande till dess K. M:s Nådiga propos. om Statsverkets tillstånd och behof blifver tryckt och till R. o. Ad. utdelad, dä jag icke skall uraktlåta att likmätigt min riksdagsmannapligt Kista behörigt afseende pä så väl del ena som det andra. Under åberopande af innehållet af mina aflenrnade motioner o di dem åtföljande förslager, lörnvar jag min anhållan om remiss till StatsUtsk. Då öfverläggningen härmed ansågs fulländad, yttrade II. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att han, innan propos. till remiss framstäldes, ansåge sig böra omnämna, att frågan om lämpligheten af remiss till flere än ett Utskott var it föremål för öfverläggning inom Talmans-konferencen, och att dervid, enär, enl. 43 § Riksd.Ordn., det Utskott, dit remissen skedde, hade sig öppet att sammanträda med annat eller andra Utskott, samt sådane sammanträden kunde ske in plenis, men helst borde ega rum genom deputerade, meningarne varit ense derom att remiss, så vidt möjligt vore, borde föreslås endast till ett Utskott, pä det den besparing af arbete och tid, som upkomme derigenom att med flere Utskotts sammanträden, ärenderne behandlades icke in plenis, utan genom deputerade, skulle kunna vinnas. Gr. Löwenhielm, Carl Gustaf: Med anledn. af den ft-ågan huruvida Hr Stiernsvärds motion bör gå till ett Utsk. eller två, så, med all aktning för den i Talmans-konferencen gjorda öfverenskommelsen, vill jag dock anhålla, att få instämma med Frih. Cederström deruti, att Hr Stiernsvärds motion bör till både Statsoch Ekon.-Utskm remitteras.
I andra orter inom riket skulle, enligt motionärens uppgift, ett dylikt förhållande ej hafva egt rum; och då Kongl. Kungörelsen den 15 December 1848, som stadgar om rätt för innehafvare af krono-hemman och lägenheter att, utan föregången värdering, mot erläggande af den efter grundräntans kronovärdi bestämda köpeskilling, få till skatte inlösa desamma, icke syntes utestänga arfvinge till åboskapet å ett sådant hemman, som blifvit till boställe åt någon embetseller tjenste-man anslaget, från att, efter tjenstemannens afgång, få inlösa den af förfäderna innehafda jorden, har motionären ansett sig kunna föreslå, att sedan tjensteman, som nu innehar dylikt boställs hemman, afgått, laglig arfvinge till sednaste krono-åbo måtte komma i åtnjutande af samma förmån, som ofvan åberopade Kongl. Kungörelse lemnar arfvinge till åboskapet å vanligt krono-hemman. Då ifrågavarande ärende vid sistlidne riksdag var föremål för Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets pröfning, anmärktes, att motionären icke uppgifvit de särskilda fall på Öland, hvilka med då väckta motion åsyftades; att Kronan aldrig efterskänkt sin eganderätt till allmänna krono-hemman, och att först genom Kongl. Förordningen den 21 Febr. 1789 den inskränkning uti hennes dispositionsrätt öfver dem medgifvits, att de krono-hemmansåboer, som väl och försvarligen skölt sina hemman, tillförsäkrades att för sig och arfvingar varda vid hemmanen bibehållna, hvadan de före berörda tidpunkt skedda anordningar, hvarigenom krono-hemman anslagits till 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVS 89. boställen, enligt Utskottets tanke, icke kunde anses hafva förnärmat någons lagliga rätt.
„ Dito för 200 Säckar Dito Räkning d. 50 December , Dito för 200 Säckar Dito Räkning d. 15 December , Dito dito dito dito , Dito för Korn på Sandviken , Dito för 494 Tun. Utsädes-Korn , Dito Ränta oell Provision . , Comm. Råd. Arfvidsons Räkning den 13 September . PostPorto enligt dito Wenersborgs Magasins Räkning , Götheborg: enligt Carlbergs d:o , dito enligt Raniclsonsd:o „ Uddevalla Krono-Magasius d:o , TVestra Eds dito d:o , Alingsås Reserv dito d:o „ W arbergs Krono-Magasins d:o , 0 dito dito d:o , Åmåls Reserv dito d:o , Dito dito d:o , Landsfiscal Strömberg , Fältkamrer Roos „ Länsman Silvén , Krono-Fogden Rergcrs 4 Räkn. „ dito dito G dito , Krono-Länsman Silvén . , Krono-Fogden Samuelson , Krono-Fogden Dahlgren , Kroiio-Länsniännen i Mark Krono-Länsman Forssell j, Krono-Länsmännen i Kind Tull och Tolag m. ni. Frakter och Transportkostnader. Assurancc Mätarcocli arbetspenningar. IlemissLage. Tractaincnten oell Provisioner. Inventarier. Diverse. Summa. Dito dito Boktryckare Qvist . Götheborgs Stad Directeur Ingelman . Dito öfvcrlefvcrcring Dito för biträde Krono-Fogden Berger . Krono-Fogden Ekman . Krono-Länsman Bergstedt Krono-Länsman Luttropp Magasins-Förvaltarc Landén Krono-Fogden Dahlgren Krono-Länsman Silvén . Krono-Fogden Gasslander Kammarherre von Qvanten Krono-Fogdcn Berger Krono-Länsman Medin Magistraten i Amål . Remiss-Lage • Per Olson i Högen . Mätareodi arbetspenningar. ilcmissLagc. Tractamenten och Provisioner. Inventarier. Diverse.
Skrifvelse, N:o 197. ord, uti dennes underdåniga berättelse om en år 1850 företagen embetsresa, hurusom ofta inträffade, dels att till skiftesman kallades en landtmätare, hvilken ingen annan inom skifteslaget än skiftessökanden sjelf önskade erhålla, dels att tillfälle bereddes till skamliga och skadliga öfverenskommelser mellan skiftessökanden och landtmätaren, af sådan anledning blifvit yrkadt, att skiftesman hädanefter må, på Förste Landtmåtarens i länet förslag, förordnas af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, och icke, såsom hitintills, få utses af den skiftessökande. I underdånig skrifvelse den 16 September 1848 hade Rikets Ständer andra git, att, i afseende å nu ifrågavarande lagrum, blifvit anmärkt, att skiftessökandens rättighet att utse skiftesman ofta ställde den förre i ett tvetydigt förhållande till den sednare, serdeles om sökanden ansåges mindre samvetsgrann och skiftesmannen mindre skicklig, i hvilket fall kunde bilda sig den föreställning, att denne sednare, utan afseende å skifteslagets båsta, blifvit anlitad derföre, att han medgifvit nedsättning uti sin på sökanden belöpande andel i arfvodet; att blotta möjligheten af ett sådant förhållande väckte misstanke och ovilja, serdeles hos de personer, som saknade förmåga att bedöma, huruvida rått dem vederfares eller icke, samt att i öfrigt en obillighet förefunnes deruti, att ej samtlige de delegare, hvilkas jord skall i skiftet ingå, få i valet af förråttningsman deltaga; äfvensom den förmodan blifvit yttrad, att, derest en sådan rättighet tillerkändes samtlige delegare i skifseslaget, detta skulle verka derhän, att en större omsorg och drift hos landtmåtarne blefve att påräkna, samt att de för jordbruket högst menliga klagomålen öfver skiftesförråttningame komme att förminskas.
59 i fråga om kostnadsfritt utlemnande från Banken af 4 st. derstädes för Riksgäldskontorets räkning deponerade packkistor; i anledning af Vaktmästaren H. Wallins anhållan om arfvode för utdelning af de, efter sednaste riksdags slut, tryckta häften utaf bihanget till Riks-Ståndens protokoll ; angående upplåtandet af lokal i Riksgälds-kontorets hus åt Direktionen för ränteoch kapital-försäkringsanstaltcn inom Stockholms stad och län; angående räntevilkoren för det Apothekaren R. F. Apiarie utaf Byggnads-kommittéen i Wexiö meddelade lån; angående anslaget för inköp af boställe åt Predikanten uti Lekvattnets kapellförsamling ; angående förändring i sättet för penninge-insättningars verkställande i Rikets Ständers Bank, samt om behofvet af ökadt anslag till gratifikationer, derest återgång till förra insättnings-ordningen icke bifalles; angående befattningen med emottagandet, vården och utdelningen af de tryckta riksdagshandlingarne; samt angående arfvode till Kommissarien Arehn för bestyret med tillhandahållande af skrifmaterialier m. m. under nu pågående riksdag. De af Riksgälds-kontorets Kommissariat och Ombudsman, enligt föreskriften i Reglementets 177 §, afgifna Berättelser få Fullmäktige härjemte till Rikets Höglofl. Ständers Stats-Utskott öfverlemna. Stockholm den 29 November 1850. G. LAGERBJELKE. C. PRINTZENSKÖLD. P. BRÅKENHJELM. N. H. SELANDER. L. W. LOHMAN. Er. DELIN. G. HOLM. And. BERG. A. M. BRINGK. J. A. ZETTERBERG. Jon. PERSSON. G. PETERSSON. (L. S.) 6". O. Vougt. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOII. BECKMAN, 18S0, Stats-Utskottets Memorial, N:o 4. Ank. till Exp. Utsk. d. 19 Dec. 1850, kl. 7 e. m.