Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. Beckfriis, Joachim Tavast; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 166, Frih. Stjerncrona, Fullm. Frih. Falkenberg, Carl Melcher; N:o 314, Frih. Toll, Fullm. Hr Blomstedt, Christian Jacob; N:o 258, Hr Svenske, Fullm. Gr. von Eosen, Thomas Fredrik; N:o 687, Hr von Post, Fullm. Hr Edelstam, Gustaf Jacob. Uplästes ett af Gr. Ehrensvärd," Albert, inlemnadt så lydande Mern.: Af vigtiga tjenste-ärenden förhindrad att deltaga uti öfverläggningarne inora Högloft. Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., nödgas jag afsäga mig den mig anförtrodda plats att vara Ledamot af samma Utsk.; anhållande dervid vördsammast hos Hr Gr. o. Landtm, samt H. E. o. Ad., att likväl blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen. E. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en Ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Gr. Ehrensvärd. Hr Gr. o. Landtm, anmälde och lät upläsa en till honom af E. St:rs Justitise Ombudsman öfverlemnad så lydande skrifvelse: »Till Eikets Högloft. Ständer. I anledn. af K. M:s under förlidne gårdag mig Nådigst gifna kallelse till JustitireEåds-embete, får jag härigenom vördsammast afsäga mig det erhållna förtroende-updraget att vara Eikets Högloft. Ständers Justitieombudsman. Stockholm den 18 Juli 1857. Joh. Aug. Södergren.»
S. D, Vid förnyad föredragning af Stats* Utskottets den 23 sistledne Januarii aflåtne samt den 27 eftermiddagen i samma månad på bordet lagde Memorial, hvarigenom Stats-Utskottet ansett Grefve Pipers , Carl Claes, den 10 sistledne Januarii till Statsoch Bevillnings-Utskotten remitterade Anförande, om Höganäs Stenkols - Verks Actie-ägares fritagande från ali Bevillning för Qrufvome, icke tillhöra Stats - Utskottets åtgärd, blef Stats-Utskottets berörde Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallit, i följd hvaraf nyssnämnde fråga nu en - Den 9 Februarii. 231 dast till Bevillnings - Utskottet remitterades. Ut supra. S. D. Vid föredragning af Sfats-Utskottets den 23 sistledne Januarii atlåcne samt den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående förhållandet med Löfås Silfververk, blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallit; i sammanhang hvarmed och i afseende på uppsättandet af Riksens Ständers underdåniga Expedition till Kongl, Maj;t i detta ämne, ett af Herr Lagerhjelm, Pehr, ingifvit Anförande, nu äfven till Expeditions-Utskottet öfverlemnades. Ut supra. S. D. Vid förnyad Föredragning af Bevillnings-Utskottets den 23 stistledne Januarii aflåtne , samt den 27 i samma månad eftermiddagen, på bordet lagde Memorial, angående de allmänna Grunderne för den blifvande Bevillningens bestämmande, blef samma Memorial, i anledning af åtskilige dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. S. D. Föredrogs ä nyo och gillades följande Stats Urskottets den 23 sistledne Januarii afgifne samt den 27 i samma månad eftermiddagen , på bordet lagda Utlåtanden , nemligen : 1:0 I anledning af Riksdags-Fullmägtiges för Götheborgs Stad, Herrar Sam.
Lika litet kan jag biträda den meningen, att man endast bör anslå en viss summa och öfverlemna åt K. M. att slita tvisten emellan de båda liniernas kämpar. Det förvånar mig, att ett sådant förslag kunnat med fullt allvar framställas och understödjas. Vi veta alltför väl, att anspråken på båda sidorna äro obevekliga, så vida det blefve fråga om alt tillfredsställa det ena intresset på det andras bekostnad. Alt under en sådan intressenas och sinnenas splittring vilja försätta Regeringen i en så svår ställning, som den, hvari Regeringen ovilkorligen skulle råka, om den blefve tvungen att välja emellan de båda linierna, vore i min tanke högst orätt. R. St. skulle handlöst kasta frågan ifrån sig, och hvälfva hela bördan på Regeringen, hvars beslut ovilkorligen skulle sätta den ena delen af riket i harnesk emot den andra. Man kan ej lugna sig med den förhoppningen, alt stridigheten skall blifva öfvergående, ulan har deremot all anledn. att förmoda, att rörelsen kommer att blifva ganska stark och långvarig. Vi hafva nemi. redan erfarit, huruledes man i flera provinser länge och häftigt tvistat endast om frågan alt flytta linien en eller annan mil. Alt under sådana förhållanden vilja göra Regeringen till skiljedomare emellan de båda, så skarpt afsöndrade intressena, vore alt försätta vår Styrelse i en ställning, som man ej ens ville önska sin värsta fiende. Ledd af den öfvertygelse, jag nu uttalat, anhåller jåg vördsamt om återremiss å nu förevande 2:ne punkter, i den syftning, 220 Den 23 September f. m. alt StatsUtsk. millie laga i betraktande, huruvida icke anslag lill påbörjandet af båda jernvägsstamlinierna borde beviljas. Ilr Gripenstedt:, Då det nu gäller, alt för en lång framtid skuldsätta landet, och detta för summor, sorn gå på flera milla-, måste det medgifvas, alt det är en utomordentlig vigtig sak, som är i fråga. Hvar och en, som med sin röst vill bidraga till en sådan åtgärd, måste då, enl. min åsigl, hafva en fast och varm öfvertygelse om vigten och nyttan af det tilltänkta ändamålet.
Domaren inteckningsförnyelsen derå, och att om Borgenärs hemvist år utom det Härad eller Stad, der den egendom ligger, hvari inteckning skett, må han dock inför Rätten iden ort, hvarest han bor, förete Inteckningshandlingen att i dess Intecknings!1 rotocö-ll införas, rach varde Borgenärs ansökning om Intecknings - a4o Den 5 Martti, förnyelsen af Domaren å Handlingen tecknad ni. in. Då denna Författning stiftades, motsågoä troligen icke de olågenheter, sorn deraf skulle blifva en följd, så vål för den enskilda Medborgaren, som för allmänna oell privata Embetsverk, enär efter den grund, hvartill högstberörde Nådiga Förordning synes föranleda, uppvisandet af Reverserne bör ske inför den Domstol, der InteckningsProiocoll fores. I stöd af förut gällande Författningar och sednast Kongl. ConcursStadgan den 528 Junii > var det enligt 20 §. hvarje Inteckningshafvare tillåtit, att, i afseende på inteckningars förnyelse eller dödande, vid någon Domstol x den ort Borgenåren bodde, sin erhållna förskrifning uppvisa och påteckna låta, samt bevis deröfver ingifva till Domstolen, hvarest inteckningen begärdes, hvilket vore så gildt, sorn 0111 Hufvudskriften der uppteddes. Hvad skål, som verkat ändring af detta stadgande kan jag ej inse, men vål finner jag en slik förut tilläten åtgärd lika förenlig med allmän säkerhet, sorn för Inteckningshafvaren mindre kostsam, än den 1818 års Förordning utvisar, hålst utom Stockholm ofta fordras flere dagsresor, kostnad och betydlig tidsspillan, lör att vid RådstufvuRätt eller HåradsTing i uppgifvit afseende erhålla ett skuldebref påteck nadt, Den 5 Martii, 24l nadt, jemte särskildt Protocolls-Utdrag deröfver. För min enskildfa del har jag under den tid jag bestridt Fiscalsfjenst inom Rikets HÖglofl. Ständers
In vexling af gamla mot nya Bancosedlar, från och med 8 sk. till och med 3 R:drs valeur, får jemväl besörjas vid Rikets Ständers Låne-Contor i Malmö, så vida Låne-Contorets Direction, för en dylik vexlingsåtgärd samt de dertill från Banken erforderlige förskott, vill och är i tillfälle att ansvara och redovisning sig åtaga, samt under iakttagande, alt högsta förskottssumma, som på en gång får meddelas Malmö Låne-Contor blifver 10,000 R:dr; och länder för öfrigt, i afseende på denna invexling, till efterrättelse, hvad redan angående invexlingen vid Götheborgs Låne-Contor finnes stadgadt; likväl med rättighet för BancoFullmägtige, att, vid fastställandet af Ordnings-Stadga för möjligen blifvande invexling vid Malmö Låne-Contor, göra de jemkningar i föresktifterne, hvilka kunna anses af behofvet påkallade. Någre Ledamöters reservationer bifogas. Slockholm den 22 April 1835.
Inberäknadt sistnämnde 4,000 R:dr skulle säledes en tillökning ^ä Allmänna Indragnings-staten uppkomma sk 6,504 R:dr 44 sk. 5 r:st.; men dä ulgikterne ä denna strit understigit clet vid sista Riksdag förslagsvis beräknade belopp, för är 1842 med 29,609 R:dr 3 sk. 5 r:st., oeb för är 1843 med 18,882 k:dr ii sk. i r:st., anser kongl. Naj:t anledning till förböjd beräkning ak indragnings-statens nuvarande körslags-anslag ej vara kör banden. I bändelse Idikets ständer bifalla, bvad l^ongl. Naj:t nu angäende regleringen ak Riks-statens 9:de klukvud-litel föreslagit, skulls samma titel komma att innefatta följande bukvudsummor: kensions-staterne ' 162,029: 32. — allmänna Indragnings-staten, lika som förut, . 317,440: 16. — tillsammans 479,470: lxnligt bvad Rongl. IVlaj:t salunda meddelat Rikets stander korslag till reglering ak utgikterne ä Riks-staten oeb u^j)gikvit de bebok ak tillfällig egenskap, till bvilkas kallande serskilde anslag erfordras, ökvergär lxongl. Naj:t nu till beräkning ak stats-verkets ordinarie oeb extra ordinarie inkomster: 1:o 0/^E,v'e ir den del bärak, som är indeld att direets ut gä tili vissa personer, stater oeb inrättningar, oeb b vars Lsatta välde ver - 61 de Lill Nediurn däraf utgör köränderligdeten It^i' Ii vardén Lill dri8t ellsi' ökver8dott uti 8tat8derädningen ^ä det dela, uttoi-68 där det ak Kidet8 älander vid 8eclna8te ldid8dag antagna köi^lagvarde ined 13:dr 1,762,000?
(för sig sjelf). Gud jag tackar dig! det är Askenberg. (Fångvaktaren insläpper Haraldson genom en sidodörr, går derefter ut, hvarpå Arnman inträder.) TREDJE SCEN. ARNMAN, BIRGER. Birger (uppger vid åsyn af Arnman ett utrop af smärtsam öfverraskning). Ah Han Arnman (med ädel värdighet). Ni har låtit kalla min salig’ faders ungdomsvän, Löjtnanten Askenberg, – men som han af sjukdom är urståndsatt, att personligen efterkomma er begäran, låter han helsa er, det ni åt mig kan anförtro, hvad ni tänkte säga honom. Hvad är således er önskan, Birger Haraldson? Birger. Djupt känner jag i denna stund värdet af ert ädelmod, min Herre, då ni ännu kunnat förmå er att besöka den man, som sölat sina händer i er faders blod, och hvilkens blotta åsyn sjelfva naturen befaller er afsky och förbanna. Men huru mycket än i dessa ögonblick hvilar tungt på mitt hjerta, hade jag likväl en bön att göra er, om jag vågat hoppas, att denna bön inte med förakt blefve tillbakavisad, – men då det vore en förmätenhet, att tro annorlunda, må allt slutas och dö inom mitt eget bröst. Jag önskar således af er – intet! – Arnman (efter en paus). Birger Haraldson Det var en tid, då ni genom er stränga redlighet, och de många välgerningar ni spred omkring er, hade tillvunnit er allas tacksamhet, och min obegränsade högaktning. Endast i ett fall kunde jag inte förklara ert gåtlika uppförande, nemligen: er motvilja för min kärlek till er syster. — Sedermera har mycket blifvit ljust, som då var mig dunkelt; – och ehuruväl detta ljus till aska nedbrännt för mig hvarje förhoppning på lycka, har jag dock funnit en moraliskt ädel bevekelsegrund för er motvilja till den förbindelse jag önskade knyta med er slägt. Detta ert handlingssätt, – i förening med den sträfvan jag hos er bemärkt, att genom en ädel och rättskaffens vandel, bereda frid åt ert samvete, – ställer edra brott, så förfärliga de än äro, inför mig, i en mindre svart dager.
Jag har, likasom säkert flera af eder, mine Hrr, sett calculcr öfver de nya fängelsehyggnaderna, hvilka alldeles icke visa kostnaden såsom omätlig. Eli kostnadsförslag, som nyligen blifvit o flen tliggjordt, sluter sig med en tillökad utgift af endast 590,000 r:dr b:co, för att till en början ställa fängelserna i ordning för tillämpning af det nya systemet, och äfven om denna summa skulle fördubblas, är detta väl icke mer, än hvad Svenska nationen kan uthärda. Dessutom böra vi erinra oss, huruledes det nuvarande systemet år från år förer med sig omättligt stegrade kostnader för fångvården. För närvarande utgå dertill emellan 700,000 å 800,000 r:dr b:co årligen. Och oin della stiger progressivt (och jag ser alldeles icke, hvarföre det icke 152 Den 26 April e. m. så skulle göra, derest man underlåter vidtaga verksamma åtgärder för att hindra denna progression), så har man snart att ärligen betala de ”millioner”, hvilka nu för en gång skulle erfordras. Dessutom är det väl all sannolikhet derför, att genom en förändrad inrättning af ransakriingsoch straff fängelserna, och genom ett, såsom jag hoppas vid nästa riksdag, beredt förändrad! rättegångssätt i brottmål, kostnaderne för fångtransporter o. d. kunna högst betydligt förminskas. Dessa kostnader synas visserligen icke i räkenskaperne, men äro icke dess mindre ganska dryga för den skattdragande. I öfrigt lärer det väl vara föga möjligt, att, utan ett förändradt fängelsesystem, omarbeta våra lösdrifveriförfattningar, hvilka skapa en sådan mängd olyckliga och fångar, samt fördenskull kostar Staten oerhörda summor. Och jag tviflar pä, att någon väsendtlig förändring kan äga rum derutinnan, med mindre vi erhålla ett förändradt correctionsoch fängelsesystem, hvilket icke, såsom det närvarande, alstrar i st. f. att förekomma lösdrifveri och brott. Hr von Hartmansdorff har omtalat, att K. M:s proposition i denna fråga endast skulle åsyfta fastställandet af ”grunderne” för ett nytt straffsystem.
Slutligen ifrågakom något understöd för åtskilliga fattiga barn inom Rödöns socken hvilkas föräldrar icke hade råd att bekosta dem någon undervisning vid folkskolan, men då ingen af närvarande socknemän ville emot ett vist penningebelopp åtaga sig ifrågavarande barn, så öfverlät församlingen åt fattigföreståndaren bonden Lars Johansson i Häste, att på så billigt vilkor som möjligt, söka med alldra första inackordera hos någon, inhysesmannen Jonas Jonssons son Jonas från Hissmon, land bonden Mårten Anderssons son Eric, och dr. Anders Nilssons son Nils från Dvärsäther. Enkan Kerstin Tideman från Häste och enkan Kerstin Jönsdotter från Silje, skulle vardera erhålla en half tunna korn af det skänkta korn som finnes qvar i kyrkohärbärget, och dessutom hvar och en 2 riksdaler banco af fattig cassan, för att kunna hålla sina barn i skolan. Krono länsman H. Larsson och bonden Hemming Nilsson från Bergom ansågo sig böra vara befriade från bidrag till ofvanstående fattiga barn, emedan de på egen bekostnad höll kvar sitt barn på skolan. År och dag som ofvan. O. A. Staaff S. M, adj. Ofvanstående protocoll blef enl. förut skedt tillkännagifvande, upläst och justeradt i Rödöns sockenstuga den 16 februari 1851, utan anmärkning intygas af O. A. Staaff Past adj. Å socknemännens vägnar. Olof Larsson i Häste, Eric Nilsson i Tomte, Olof Jonsson i Undrom. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 123–133, ÖLA. Protocoll håller vid allmän sockenstämma i Rödön den 11 maji 1851. S.D. Sammanträdde Rödöns socknemän och tillkallade fullmägtiga från Näskotts socken, neml. bönderna Nils Grelsson från Tullus och Pehr Nilsson i Kingsta för att i samråd med folkskolestyrelsen besluta om några skolans angelägenheter, och stadnade man då vid följande beslut.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majtts nådiga befallning, i anledning af anmärkningar, som Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, vid granskningen af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1859, framställt vid de af Konsistorium för nämnde år ingifna räkenskaper, får Konsistorium afgifva följande underdåniga utlåtande: Till den förklaring, som från Rektor vid Lidköpings lägre elementarläroverk infordrats och härjemte underdånigst bifogas, har Konsistorium för sin del ingenting att tillägga. — 341 - Beträffande anmärkningen mot räkenskapen för Ulricehamns pedagogi, har Konsistorium icke kunnat infordra någon förklaring af redovisaren, Pedagogen Zengerlein, alldenstund denne under innevarande år aflidit. Konsistorium får derföre underdånigst åberopa den förklaring, som af nämnde redovisare afgafs i anledning af alldeles enahanda anmärkning vid 1858 års räkenskap för ifrågavarande pedagogi. Den åberopade förklaringen innehåller hufvudsakligen, att, då skolans Inspektor, Kyrkoherden i Ulricehamn G. Sundborg undertecknat räkenskapen: »vidi G. Sundborg», detta synts redovisaren liktydigt dermed, att Inspektor attesterat såväl den kontanta behållningen, som säkerhétshandlingarne för pedagogiens utlånta medel. Att någon låneräkning icke bifogats räkenskapen torde hafva sin grund dels deri, att de utlånta medlen utgjorts af endast det obetydliga beloppet 135 R:dr Runt, dels ock hufvudsakligen deri, att redovisaren icke ansett Kongl, cirkulärbrefvet den 17 September 1856 gälla pedagogiernas räkenskaper, enär deri uttryckligen nämnas endast Konsistorii och elementarläroverkens. Sedan emellertid Eders Kongl. Maj:t i nådigt bref den 22 November innevarande år, beträffande pedagogiernas förändrade organisation, bland annat föreskrifvit, att vid redovisningen för de till sagde skolor hörande kassor skall förfaras på sätt nådiga cirkulärbrefvet den 17 September 1856 bestämmer, har Konsistorium anbefallt dessa skolors styresmän, att för framtiden iakttaga denna nådiga föreskrift.
Den 17 Juli. 475 50:o Salt Utsk:s yttranden ang:de medicinskt salt och ifrågaställd förändring af rubrikerne för artikeln Salt, gillades. 51:o Skomakare-arbeten R. o. Ad. godkände den härom föreslagna votens-propos. N:o 101. 52:o Spannmål Utsk:s yttrande gillades. 53:o Speldosor Efter någon diskussion antogs Utsk:s inbjudning, hvadan votenspro|ios. N:o 106 komme att förfalla. 54:o Spännhalsdukar Afven ronde denna artikel upstod diskussion, hvarefter R. o. Ad. beslöt att icke antaga inbjudningen samt godkände voler:s-propos. N:o 107. 55:o Strängar Utsk:s inbjudning antogs, hvadan voler:s-propos. N:o lil komme att förfalla. 56:o Tufvclrumar Inbjudningen ldef af R. o. Ad. antagen, hvadan votens-propos. N:o 116 komme att förfalla. 57:o Tenn Utsk:s yttrande gillades. 58:o Tobak R. o. Ad. godkände Utsk:s yttrande att vid nuvar. redaktion för denna artikel borde förblifva. 59:o Tryffel Utsk:s yttrande gillades. 60:o Tråd Utsk:s yttrande alt det föreslagna tillägget vid rubriken försilfrad Kopparoch Messingstråd, borde förfalla, blef af R. o. Ad. gilladt. 61:0 Trädvaror R. o. Ad. beslöt att med afslag å inbjudningen rör:de Ved, alla slag, godkänna votens-propos. N:o 125. 62:o Tågvirke Ulsk:s yttrande gillades. 63;o Ull ötsk:s yttrande gillades. Den 17 Juli. 64:o Ur Utsk:s inbjudning blef icke antagen, hvaremot voter:s-propos.
Det är människans lifsgemenskap med den Högste, som gifver ande och lif åt den döda kunskapen; det är genom att hängifva sig åt hans upplysande och ledande ande, som hon förmår pröfva allt, behålla det bästa och förkasta allt falskt glitter. Det är kärleken till Gud, som bildar hennes hjärta så, att hon blir hänsynsfull, sann och god emot nästan, och att hennes yttre uppträdande blir ädelt, rent och naturligt samt i allt harmoniserande med hennes inre väsen. Hvad är väl vår tids verkliga bildning annat än ett verk af kristendomens anda? Ä r det väl de hedniska eller de kristna folken, som afskaffat och afskaffa slafveriet, gifvit kvinnan mänskliga rättigheter, skapat fattigvård, hospital och alla våra öfriga barmbertighetsinrättningar? Ä r det ej genom kristenheten, som det arbetas på att förekomma krig? Ä r det ur hedningarnes eller de kristnes leder, som de stora vetenskapsmännen och uppfinnarne utgått? Det vore lätt att ur folkens historia, liksom af enskilda personers lefnadslopp, framdraga prof på och följder af en bildning utan kristlig tro och upplysning, men det torde här vara tillräckligt att påpeka, hurusom en till vansinne gränsande fåfänga, en djurisk råhet eller en förtviflan, som drifver till själfmord, så ofta känneteckna högtbegåfvade naturer, hvilka i högmod velat vara sig själfva nog, velat taga allt af sig själfva och i sorglig själfförblindelse sträfvat att afstänga sig från hvarje tillflöde från krafternas källa. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. 1890 Iduns panoptikon. » • ^^dmjukaste tjänare, min nådiga! Jaså — jag har inte äran vara igenkänd? Nå, uppriktigt sagdt, så förvånar det mig inte. Det är j u länge, mycket länge sedan vi sist träffades. I vår tid glömmer man fort, och jag har inga särskilda anspråk på att varda ihågkommen. Ah, verkligen, Ni erinrar er det! Mycket smickrad. Ja, under pingsten var det, som vi sist träffades.
Diifctd ©tättber aflåtad. 0arti;g8 $ör fompletteriitg od) nnberl)åll af ftlottand materiel hafva ber* btjggnab od) , uiibcrtjAtt. tilt anvtfabe mebel blifvit använba nteb all för betta vigtiga föremål ttöbig omforg. ©åluttba f)ar, l)vab angår fartpgébpggitabett od) linberget, imber iititevaraitbe od) itäfiföregåenbe tvenne år, £inie 55 upbpggitab äro: Éngfregatten SöattabiS; en (Srerciöbrigg för ffepps Alagra förålbrabe od) för Sjöförfioaret oanioäitbbara fartyg paftoa, utrangerabe i författningsenlig orbnittg od) på fått för bet allmänna funnits förs belaftigaft, blifioit utur flottan ittraitgerabe. Ätoab angar unberl)ållet af puS od) byggttaber to i b ©tationente.^odjtijgg , , itabcrs un* få par åflo en berat egnats en oaflatttg ontforg. 5Btb ©arlslrotta bernau. Station pafioa be titt beit fttllborbabe npa borfbpggttaben berftäbes pö SJiobiga reparationer å attbra pits od) byggnaber toib flottans Stationer fantt £epot i ©ötpeborg paftoa befjutom blifioit toerfftädba. ©jöntätningarite å SSopuSlättjla luften pafioa fortgått imber ©jömstmn* årett 1857 od) 1858, få att numera peta luftfträcfan emedan 2öar 2°tr 1857 f)ar bejjutom en unberföf @»tr!ete* ®cwom ©jölartesÄontoretä förforg äro utgifna: från loyyar Silte omgångar af @jölarte
Desse ÖfverRätters åtgärd, när någondera parten det äskar, är underkastad en högre Auctoritets pröfning, på enahanda sätt organiserad. Embetsman äro tillsatte att vaka deröfver, att ej fel i proceduren äga rum, och till dem äger den lidande att vända sig. I att vårda tryckfriheten såsom National-angelägenbet, äfven i hvarje speciel t fall, har TJtskoltet föreslagit TryckfrihetsCommitténs hörande, sedan målet till afgörande blifvit beredt. Opinions-nämnden bedömer Högsta Domstolens förhållande, hvarvid tryckfrihetsmålen, såsom mest ingående inom opinionens område, främst framställa sig. Genom offentlighet vid rättegången, påbuden tryckning af Högsta Domstolens Protocoll och Utslag i qvarstadsmål, och den i allmänhet hvar och en förunnade rättighet att till tryck befordra hvad i rättegångsväg förelupit, öfverlemnas den Domaremagt, som med tryckfrihetsmål haft befattning, till det allmänna omdömet, och då opinionskraften i vår tid icke saknar inflytelse äfven på Styrelser och deras organer i de länder, der någon motkraft eller ansvarighet icke äga rum, måste den på en upphöjd Domstol i ett constitutionelt land icke heller vara utan betydelse, så vidt som sådant skulle afhålla från väld och orättvisa, vare sig af slafsinne, förföljelseanda, eller hvilka oädla moliver, som helst. Då A ena sidan DomareCorpsen, genom sin oafsättlighet utan Den 25 Januarii f. ra. ifö ransakning och dom, är oberoende af verkställande Magien, och å den andra, ömtåligheten om tryckfriheten på Domaren lagt alla de moraliska hand och garantier, som skäligen kunnat användas, under det opinionen, lyst af publicitetens fackla, följer och så till sägande utspejar hvarje dess steg, så synes intet vara att befara för tryckfriheten genom ifrågasatte måls öfverlemnande till Domstol på föreslagit sätt, helst genom erinran, att i tvetydiga fall, och der bokstaf eller åsyflning ej klart roja brottslighet, Domaren förr borde fria än fälla, en bestämd mildrande ledning blifvit gifven åt dess domslut.