Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan man ej då med skäl påstå, att detta företag var förhastadt, och illa betänkt, uti en dertill så illa passande tid, ja? jag är öfvertygad, att om Grefve von Plate» 73 Den 16 Junii f. m. ^809 kunnat föreställa sig, att kostnaden skulle stiga till hälften af hvad den nu är, och möjligen komma att belasta Staten, så hade dess förslag säkert utebli! vitoch jag starkes i denna tro af Grefve von Plåtens egna ord i nedan nämnde afhandling, sidan 39: Deiner sdledes ut, svin hela mitt project här skulle stanna, efter jag ej medgifvit, att sddane arbeten böra af StatsCassan bestridas, om ock den vöre i författning att gora det. .. Att vår StatsCassa 1809 ej var i författning der, till, gaf oss Konungen nådigst och bestämdt tillkänna, och föga anledning är, att den sedan iörkofrat sig Härvid bör noga märkas, att fråga då endast var om Weoerns förenande med Wenern, som synes af yttrandet sid. 45: Man ser att min calcul grundar sig blott pä det förutsättande, att endast fråga är om fartens fortsättande till Wettern. > . < och vidare styrkes af Grefve von Plåtens yttrande sidan 50: Med allt detta, kan det dock ej nekas, att denna del af Sveriges genomskärning från Wettern till Östersjön, blir den dyraste och svåraste, dels i anseende till större längd, dels i anseende till icke alldeles så gynnande belägenhet, som i prester göthland-, hvartill kommer att denna Canal nästan öfverallt går ofver odlad mark och inägor, hvars ägare naturligtvis komma alt göra betydliga invändningar. och vidare sidan 54: Af Tabellen synes, att dd gräfningen i Westergöthland Utgör 56,ooo alnar, hvartill i4 « i5.
Utskottets hemställan åsyftar endast, att Lag-förslagen, sedan de vunnit slutlig beredning gepm de åtgärder, som Utskottet föreslagit, måtte tryckas före nästa Riks - Lag-Utskottets Utlåtande, N:o rjS. 5 dag, för att tidigt komma till allmänhetens kännedom, hvilket utan tvifvel skulle blifva af stor nytta vid den handläggning, som ät dem kommer att ä Riksdagen egnas. Lika litet har det varit Utskottets afsigt att tillstyrka, det hvarje Balk af Lag-verket ovilkorligen skulle serskildt utarbetas och föredragas. En sådan afsigt är ej eller uttryckt i den af Utskottet gjorda hemställan, som går derpå ut, aLt vissa delar eller Balkar måtte efter hand varda utarbetade och föredragne, hvilket skulle komma att göra arbetet tidigare och lättare tillgängligt för allmänheten, och att dervid skulle iagltagas, det sådane stadganden icke åtskiljdes, som borde behandlas i ett sammanhang, följer af sig sjelft. Då emedlertid af anmärkningarne synes, som skulle redactionen af Utskottets förslag i berörde afseenden lemna rum för en emot Utskottets mening stridande tydning, skall Utskottet söka sådant afhjelpa genom några ändringar i redactionen. I anseende till denna Riksdags fortsättande jemväl under år jS^.i, kommer nästa Riksdag, som är utsatt att börjas i Januari månad 1845, ej alt inträffa inom 4 år från denna Riksdags^ slut; hvadan den i BondeStåndet yrkade, uti tredje anmärknings-punkten upptagna, ändring i Utskottets förslag kommer att ske. Deremot finner Utskottet anmärkningen i 4-de punkten icke vara af sådan beskaffenhet, att den bör till någon åtgärd föranleda. Sint] igen har, vid det förhållande, att jemförelse-tableau emellan Criminal-Lag-förslaget och de nu gällande Brottmåls-lagarne ännu icke hunnit utarbetas, Utskottets tillstyrkan, angående den i och för nämnde arbete tillförordnade Comitees upplösande vid nästlidet års slut, al sig sjelf förfallit.
Ridderskapet och Adeln tillstyrkt, att det af Utskottet föreslagna ovilkorliga förbudet för Banco-Secreteraren att innehafva annan tjenst, måtte borttagas, emedan ett dylikt stadgande skulle inskränka Banco-Fullmägliges fria val, och betaga dem rättigheten att bland sökande utnämna en person, äfven med den mest öfverlägsna skicklighet, endast derföre, alt han egde någon mindre befattning utom Verket, den han tilläfventyrs af en eller annan orsak svårligen kunde afstå, men möjligen, utan olägenhet, kunde med Secrelerare-tjensten förena, samt att dessutom 5i §. lemnade ett fullkomligt correctiv emot missbruk af rättigheten att innehafva tjenst utom Verket uti det vid alla inom Banken skeende utnämningar fästade villkor, ”att den, som innehafver syssla vid annat Verk, skall, derest den ena tjenstebefattningen finnes för den andra hinderlig, vara förbunden att från elidera afgå, enär Banco-styrelsen sådant åskarf dock hafva bemälde Ledamöter ansett, det lönen för Banco-Secreteraren kunde nedsättas från 2,000 R:dr till 1,800 R:dr B:co. I afseende på denna anmärkning, får Utskottet anmäla, ätt, då BancoSecreterare-lönen är vorden upptagen till ett belopp af 2000 R:dr B:co, eller lika med lönen för Bankens 10 äldste Commissarier, såsom förhållandet af ålder varit, och hvilket förslag Utskottet ej finner skäl frångå, Utskottet jemväl hyser den bestämda öfvertygelse, att fullt skicklige sökande till förstberörde befattning, icke komma att saknas af den anledning, alt innehafvaren af Banco-Secreterare-sysslan förbjudes att dermed förena annan tjenstebefattning.
Herr Grefven antager den physiska utbildningens inflytande på den moraliska, och jag instämmer i denna åsigt; men då Grefven fordrar att gymnastik skall införas vid alla Läroverk, tror jag att han gått något för långt. Gymnastiken år ej nödig i de första barnaåren. Om pojken obehindrad af klemande mammor och tanter, får öfverlemna sig åt lekarmed sina jemnåriga, så bereder han sig nog sjelf den kroppsliga utbildning, han behöfver och som öfveiensstänjmer med hans ålder, Del år först 654 Dm 2 £ Martil. vid 12 å io årsålder, som jag tror att han med verklig nytta kan begagna en riktig gymnastik; i öfverensstämmelse hvarmed jag äfven anser af yttersta vigt, att gymnastiska öfningar införas vid alla Akademier och Gymnasier. Detta är också redan beslutadt och det lärer blott vara brist på medel, som hittills någonstädes uppehållit verkställigheten, I slutet af sitt Memorial yrkar Grefve Posse vidare, att ingen måtte antagas uti Statens tjenst, som icke genomgått en cours i gymnastiken och deröfver företett bevis. Med fullt erkännande af gymnastikens värde, underställer jag den ädle Grefvens upplysta bedömmande, om icke ett slikt förslag innefattar en öfverdrift af en i sig sjelf visserligen god sak. Historien har väl till efterverldens kännedom öfverfört minnet af Oxenstjernors och Säl viers förtjenster; men Historien omtalar alldeles icke, att dessa Herrar kunnat gymnasticera; och ännu i våra dagar torde det vara mig tillåtit att antaga möjligheten af Embetsmanna-skicklighet, skiljd från förmågan att speta i luften rned fötterna vånda mot skyn. Herr \>on Hartmansdorff, August: Med erkännande af de ädla afsigtcr Grefve Posse, nu som alltid, yttrat, då fråga varit om Folkets eller Landets odling, må det dock tillåtas mig att göra någm anmärkningar vid hans ifrågavarande Memorial. Herr Grefven har yrkat, att kropps-gymnastik, så vidt möjligt år, bolde finnas på lan - O ett 21 Martil* £55 det och i Städerne, ehvar en Skola, Gymnasium eller Universitet funnes för själens utbildning.
Grefve Gyllenborgs nu upplästa tvänne Anföranden remitterades till Bevillningsutskottet. Upplästes till justering och godkändes följande från ExpeditionsUtskottet insända Förslog till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl Majrt: ro Om vilkoren för Wadstena Klosterkyrkas upplåtande åt Wadstena Stads och dermed förenade S:t Pehrs Landsförsamlingar. 2:0 Om Medel till reparation å Wadstena Slott. 3:0 Om Lieutenanten Russaus inneståen* de Expectaftce-arfvode. 4:0 Angående Häradshöfdingen Örtendahl» ansökning om Boställe eller Löneförhöjning» Den 8 Maji, e. tit. 217 5:0 Om aflöning för VaktBetjeningen vid LandsFängelset i Umeå. 6 0 Om tillökt anslag för Spinnhusen i Landsorterne. 7:0 Om Medel för Krono Corrections-hu. set i Stockholm. 8:0 Om Medel och Utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad och vidmagthållande. 9:0 Om ett serskilt förskott till utgifter för Götha Canalarbetet under förflutna vintermånader. 10:0 Om ändring i 7. Cap. 2. och 6. §§. HandelsBalken, angående Handel å Marknad innan Marknadsfriden blifvit lyst. 11:0 Om Arbetsoch Fångförteckningars insändande till deras JustitiseOmbudsman ifrån Rikets Collegier ‘Och Embetsverk samt Styrelseme öfver Arbets - och Correctionshusen. 12:0 Om ändring i 3. Art. af Kongl. Stadf gan om Jagt och Djurfång den 13 April 1808. 13:0 Om vissa nya åtgärder då Förmyndare skola förordnas. 14:0 Om afskaffande af Guld och Silfver på Civila Uniformer. 15:0 Om bestämd tid för den nya blifvande FattigvårdsFörordningens utarbetande. Den 8 Maji, e. m. Justerades Pleni-Protocollerne för den 11 sistledne
P. U. 258. — med föreslagne redactioner till förändringar i Riddarhus-Ordningen i anledning af Bänkmännens afskaffande.VI. 274» P. U. 291. 90 Riddarhus-Vaktmästaren Bjorkholm, om Riksdags-arfvode för. V. B. 1162. P. U. 52. Ridderskapets och Adelös Deputationer. Se Deputationer. Riksakt, till bestämmande af de constitutionella förhållandena emellan Sverige och Norrige angående en. II. 228. B. 660. III. A. 189. P. U. 194. 208. 243. E. 453. E. 454. V. 855. — om upprättande af förslaget till. III. 454. 656. P. U. 676. IV. B. 496. E. 497. P. U. 541. — om Norriges Stor-Things svar angående. P. U. n^S. E. 1164. Riksdag, nästa Lagtima, om bestämmande af dagen för dess början. V. B. 844- A. 973. P. U. 995. Riksdagens utblåsande. I. 3. — öppande på Rikssalen. I. 26. — förlängning, angående. P. U. 114. E. 241. 348. — afblåsande, angående. VI. 11 o. — afslutande på Rikssalen. VI. 290. Riksdags-Beslutet, angående justering af de §§. deraf som redan kunna uppsättas. V. 142. Riksdags-Beslutet, angående tillsyn öfver dess riktiga utfärdande. P. U. i336. VI. 109. 91 Riksdagskostnadernes bestridande, om medel till. I. B. 347. II. A. 57. P. U. 748. E. 4* Riksdagsordningen, föreslagne förändringar och tillägg uti, angående. — i 29 och 63. §§. V. B. 295. A. 511.
Man har redan fästat uppmärksamheten derpå, att ett sådant LagUtsk. endast skulle komma att behandla K. propos:r; att det aldrig skulle komma att sammanträda, såvida icke hvarje Stånd för sig hade sådant särskildt beslutit; att äfven om samtliga Stånden sådant beslutit, det likväl berodde på hvarje Stånd att bestämma de frågor, som kunde komma under ett sådant Utsk:s pröfning. Det finnes ännu en omständighet, som betryggar oss för några vådor m Den 23 September. af förslaget, och som gör jemförelscn med det förstärkta StatsUtsk. ännu mera haltande, än den hittills blifvit framhållen; det är nemi., att förstärkta StatsUtsk:s beslut blifva lag så snart de äro fattade, då deremot förstärkta LagUtsk:s beslut icke kunde blifva lag, såvida de strida emot de propos:r Konungen framställt, eller mot Hans åsigter. Man har fästat sig vid att Utsk. skulle kunna blifva permanent. Deremot finnas likväl 2:ne correctiver. Det ena, att Utsk. upphör så snart riksdag sammanträder, och det andra, att Utsk:s verksamhet utöfver riksdagen fortfar endast i det fall, att Konungen och samtlige RiksStm så besluta. Det är följaktligen sannolikt, att om Utsk. blefve så illa sammansatt, som en talare bär befarat, så skulle Konungen icke gifva sitt bifall till Utsk:s fortsatta verksamhet. Åtskilliga andra anmärkmr hafva visserligen blifvit framställda, såsom t. ex. svårigheten för Utsk. att redigera lag-§§:ne med flera. De flesta gälla likväl i ännu större mått för det sätt, hvarpå frågorna nu skola afgöras; och vi böra dessutom ihågkomma, att här är skillnad emellan detta och de fall, då Ständerna sjelfva skrifva författningar, som genast och sådana de äro måste till allmän efterrättelse gälla, såsom t. ex. bevillmsförordn. o. s. v. Ehuru dessa förordningar icke äro af så stor vigt, som den allmänna lagen, så blifva de likväl såsom Ständernas beslut gällande, sådane de komma sönderplockade från ett förstärkt Utsk.
För presterlig tjenstgöring erfordras kunskaper, men först och sist menniskokännedom och sedan förmåga att uttrycka sig så, att de tankar och känslor, man har inom sig, kunna verka på dem, som skola undervisas. Att en lärare, som tjenstgjort och undervisat gossar och ynglingar af olika anlag och lynnen, om han icke är alltför inskränkt, öfverhufvud skall ega en vidsträckt kännedom om menniskans böjelser och förmåga, lider icke något tvifvel. Häraf följer, att den, som från skolan eller akademien förflyttats till en presterlig tjenst, skall blifva dugligare, än en utsliten komminister. Jag medgifver dock att det vore bäst om Den 15 Angust). 159 kyrkan vore för sig och skolan för sig, samt att öfverflyttningen från den ena till den andra icke vore att betrakta som en rättighet, utan berodde på K. Jag kan icke komma till något annat resultat, än att önska bifall till Betänk:t. Jag skulle visserligen icke haft någonting emot att understödja motionen, så framt den ej blifvit vackt, i en tidpunkt, då en fullkomlig omarbetning af presterskapets aflöningsvilkor blifvit ifrågasatt, hvilken omarbetning, jemte dermed sammanhang egande ämnen, jag ansett böra föregå alla andra speciella förändringar. Innan jag slutar, ber jag att få till besvarande uptaga åtskilliga här fällda yttranden. Man har sagt att det vore exempellöst att prester först tjenade i kyrkan och sedan i skolan. Detta måtte vara ett misstag, ty det är temligen vanligt, med den utvidgning, som skolan nu erhållit, att man får t. o. m. se simpla adjunkter, som icke en gång varit magistrar, flyttas till skollärarekallet. Vidare har man sagt, att militärer lika gerna som mathematices professorer, skulle kunna blifva prester; och dermed har man naturligtvis endast velat visa orimligheten af nuvartde befordringsväsende. Dock må jag säga, att man sett exempel derpå, och jag finner egentligen ingenting som hindrar en sådan sak.
Nog måtte hon hafva både sett och hört, att han aldrig kan blifva mig annat än likgiltig; ty jag har aldrig sökt dölja detta. Dagen före balen, medan frun och Jeanette snodde omkring i bodarna, besökte sömmerskan m. m., öfverfölls tant af en grym nerfkramp; «detta är tredje gången,» sade Anna, «men så häftig och långvarig var den ej förut.» Den efterträddes af sådan kraftlöshet, att hon ej förmådde tala på halfva dagen; ögonen voro vältaliga ändå. Dagen derpå syntes tant vara bättre, och damerna gingo på sin kära bal. När de voro borta, kallade hon mig och Emma till sig, tackade oss för vår barnsliga kärlek och tillgifvenhet, anbefallte Emma åt min vänskap, talade sedan om den glädje, hon erfor att snart komma till Allfadrens boning och der träffa de sina. Derpå föll hon i en djup och välgörande slummer och vaknade först, när midnatten var förbi. «Gå och lägg er barn,» sade hon. «Gud låter mig nog ännu en gång se solen.» Men vi väntade tills lagmanskan kom från balen. Hon ville nu vara hos sin tant, och jag lutade mig på en soffa i nästa rum med beslut att icke somna, men gjorde det ändå. Jag vaknade af ett sakta vidrörande. Det var fru Bärendorf med förgråtna ögon. Hon gaf mig ett tecken att följa sig. Den döende låg stilla med sammanknäppta händer, läpparne rördes sakta, men intet ljud hördes. Ännu en gång såg hon sig omkring, hennes sista ännu vältalande blick fick jag, som höll den gråtande Emma i mina armar. Efter ett djupt andetag var det slut. Anna gick då och tillslöt sakta sin matmors ögon. Det var den aflidnas egen önskan. Anna hade tjenat hos henne nära trettio år. I vinter skall hennes lik föras till Bärendorfska familjegrafven vid vår kyrka; om jag lefver får jag gjuta tacksamhetens tårar på hennes stoft! Fjorton dagar hade jag varit borta, och min far häpnade öfver mitt förändrade utseende. Ändå lifvades jag af hoppet om ett återseende, som väl ej kunde utplåna min saknad, mitt minne af henne jag begret, men mildra smärtan och skänka ett nytt ljuft hopp.
Landt» mannen och en större Egcndoms-Jniichafware^ sä kunna hans Spanncmäl och öfriga Productcr wara till större delen vsälldc,-och följaktligen bchällningen icke gifwen. Ett lika förhällande kan äfwen inträffa med Bruks - och andra Närinas-Jdkarc; Och för en Handlandes widlyftiga rörelse, kunna ännu flera hinder möra, att upgifwa sin bchällna winst. Dessutom beror Landtmanncns och en Egendoms Innehafware» inkomst af Ärswäxttn och Spanmäls-pri sernrs - Den 2Z September. 94 t serneS förhällandc; och samma omwäxling de är o underkastade, kommer alksä Bewillningen att undergä. Alka andra Näringar, beroende af tidernas skick och olika omständigheter, en bunden eller fri rörelse, en hämmad eller obehindrad Segelfart, äro jämwäl likställe för ett lika ombytt, som nödwändigt mäste werka en lika förändring i BcwillningcnS belopp. Men detta är likwäl icke den enda owisthet, wid en behållen inkomsts beräknande. Oä den ena kan hafwa sin bchällning bcspard, kan en annan anwända sin inkomst till nya byggnader, till kostsamma upodlin» gar och andra widsträckta företag samt äfwcn kill äsamkad skulds betalande. — Nägol band kan icke dcrpä läggas; men hwad Cmuroll skall härä kunna sökas och utrönas, och huru skall en Taxeringsman med bästa wilja och redcligaste upsät att hwarken förfördela det allmännas eller ben cnstildtas rätt, kunna ingä i en hwars cnskildta hushällsgrenar, samt prbfwa och affluta, hwad han bör och kan betala? Och när brist pppas i den Bewillning som bör förwäntas och behofwen kräfwa, hwilka icke upskof täla, huru stall den dä stä akt ersätta? Oct är uppä beha med mänga flera stäl^ som Zag derföre, för min del, icke kan anse
Sparre, att §:n måtte bifallas med följande förändrade lydelse: »Bankbolag, som till Digifvande af egna banksedlar är berättigadt, må ej utlemna eller i allmänna rörelsen på en gång utelöpande hålla större belopp, än som sammanlagdt i värde motsvaras af: a) det i allmänt förvar nedsatta grundfondshypothek, enligt enskilda bankens räkenskaper; b) behållningen i enskilda bankens egna kassor af rikets mynt och II. Stms banksedlar; c) guld och silfver efter samma beräkningsgrund i afseende på värdet, som för R. Stms Bank nu är eller framdeles kan blifva föreskrifvet; d) behållningen af i R. Stms Bank insatte medel; e) de för kassakreditiver lemnade säkerhets-handlingar, hvilka enskilda banken innehar och som äro till beskaffenheten med grundfondshvpotheket jemförliga, dock aldrig till större belopp, än som motsvarar femtio proc. af bankens hela grundfond. Den 12 September c. m. Mom. 2. Till bankbolags utelöpande sedelstock räknas alla af bankbolaget utgifna, till innehafvaren ställda, tryckta eller graverade förbindelser af hvad namn och beskaffenhet som helst;» dels ock af Hr Akerman, att §:n måtte till Utsk:t återremitteras. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på bifall till densamma med ofvanomförmälda förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 27. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: För min del skulle jag vilja tillstyrka antingen återremiss af denna §:s 2:dra morn., eller ock ett tillägg dertill i den syftning, att privatbanker ej skulle hafva rätt att utgifva sedlar till högre valör än Riks-Banken. Det heter i 2:dra mom:t: »Banksedlar få endast lyda å fem, tio, femtio, etthundra och femhundra rdr.»
Så låg han med ansiktet mot marken och hviskade, och blott med våld lyckades det Hengstenberg och van der Maës’ förenade bemödanden att få honom ifrån Fasanön, och som en sjuk förde de honom i en kaross till Dessau. Men då de ville lägga honom till sängs och för det ändamålet kallade hans lifpage för att taga af honom kläderna, som voro fulla af jord, drog han värjan och hötte mot dem, och han tryckte mullen hårdt mot hjärtat. Ingen vågade tala till honom – och hans höge fader blef så förskrämd, då han hörde budskapet, att hans ende son och AnhaltDessaus tronföljare blifvit rasande, att pokalen föll ur hans hand och gick i tusen skärfvor, och han bad bönen: Dyre Jesum hjälpe! Men ehuru varnad af alla sina hofdamer och öfverhofmästarinnan baronessan Kalb, som sade, att hon vedervågade lifvet, gick prinsessan Richissa in till honom, tog hans hand och sade: Den allgode guden har gifvit ers höghet en maka för att hon skall bära en del af hans bekymmer ... Hon sade detta med ett så ömt uttryck öfver sin ljufva röst, att UlrichTheodor grep hennes hand och stilla som ett barn grät han mot hennes bröst ut sin stora smärta. Sedan den dagen lefde Ulrich-Theodor och Richissa i den lyckligaste endräkt, och i så öm kärlek, att alla i hofvet profeterade, att nu var det för alltid slut med UlrichTheodors galanta äfventyr.
En mot ändamålet svarande tillgång på och fördelning af cirkulationsmedel torde knappast kunna åstadkommas annorlunda än genom en åt enskilda, öfver landet spridda banker öfverlemnad, på rigtiga grunder fotad och rätt använd sedelutgifning; och ett förbud för de enskilda bankerna mot sedelutgifning skulle för öfrigt så förringa deras verkningsförmåga, att Sammansatta bankooch l.ay -Utskottets betänkande N:o 1. de nödgades betydligt inskränka, om icke alldeles inställa åtskilliga, för allmänheten nyttiga rörelsegrenar, såsom kreditiv-, uppoch afskrifningssamt postvexelrörelserna. Just genom dessa och andra likartade rörelsegrenar, med hvilka åtagandet af vid anfordran betalbara förbindelser till betydliga belopp är förenadt, särskilja sig egentliga bankinrättningar från andra kreditinrättningar, såsom diskontkassor, hypotheksföreningar, sparbanker med flera; men för deras underhållande fordras ovilkorligen en ganska betydlig kassa, hvilken åter medför en stor ränteförlust, såvida hon icke kan få till en de! bestå i egna banksedlar. Det har väl anmärkts, att nyssomförmälda rörelsegrenar af de enskilda bankerna försummats, och att deremot den vidsträckta sedelutgifning, som varit tillåten, gjorts till hufvudsak samt utsträckts så långt som möjligt. Nekas kan väl icke att skäl till denna anmärkning förefunnits; men dessa skäl torde under sednare tider hafva allt mera försvunnit, då de aldra Hesta banker numera ej allenast emottaga penningar på depositsamt uppoch afskrifningsräkning emot vilkor, som kunna uppmuntra allmänheten att af dessa räkningar sig begagna, utan äfven tillhandahålla kassakreditiv samt biträda vid liqvider genom postvexlar och på Hera andra satt.
St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag. 4 26 län, så hade sistbemälde Landssekreterare, som ansett nödigt, att vidare undersökningar anställdes såväl i Malmö som Köpenhamn, för sådant ändamål låtit öfverlemna Stenberg till Konungens Befallningshafvande i Malmöhus län, med anmodan, i skrifvelse af den 11 i nämnde månad, att för undergående af förhör inför polismyndighet i Köpenhamn låta dit öfverföra Stenberg och om anledningen dertill vederbörande underrätta. Landshöfdinge-embetet i Malmöhus län anmodade, af sådan orsak, i skrifvelse den \2 i nämnde månad Pohti-direktören i Köpenhamn att anställa förhör med Stenberg, hvilken jemväl dit öfverfördes. Efter det denne sålunda inför Polismyndigheten i Köpenhamn undergått förhör och derifrån, likväl först den 19 påföljande Juni, blifvit tili Malmö återförslad, har han. vid det besök, Justitie-Ombudsmannen under Augusti månad samma år gjorde å Länsfängelset i Malmö, der Stenberg då förvarades, för Justitie-Ombudsmannen uppgifvit, att han varit bevakad af Danska polisbeljenter såväl under nyss otnförmälda forsling från Malmö till Köpenhamn sorn ock under vistelsen derstädes och intill dess lian åter instäldes i Malmö, samt att han blifvit af Danska polisen på åtskilliga sätt misshandlad och pinad, i ändamål att tvingas till bekännelse af förfalskningsbrott^.