Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv. och Oecon.-Utsk. Utlatandde N:o ir. 3 att Rikets Högloflige Ständer icke mä fästa något afseende å nu? ifrågavarande af Riksdagsftillmägtigen Nilsin ulin väekta motion». Stockholm den 7 Febr. i835. N:o i rv Ank. till Exp. Utsk. d. 9 Febr«- Xktldtande, i anledning af en utaf Riks da g sfu Ilma gti gere Lars Gezelius frän Kopparbergs Län väckt motan, angående nedsättning i Tullen d Tobak, sorn frän Norrige införes till Vesterdahl> Fögderi af nyssnämnde Län_ Uti eli lill Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derifrån till Bevillnings-Utskottet remitferadt Memorial har Riksdagsfullmägtigen från Kopparbergs Län Lars Gezelius anfört, huruledes invänarne i Vesterdals Fögderi länge klagat deröfver, alt de, sorn fordom plägat till Nortige öfvei tora större delen af deras producter och der bortbyta dem emot finspunnen rulltobak samt andra nödige varor, nu mera icke kunde med fördel idka en sådan byteshandel, sedan för denna tobak måste erläggas en allt för drvg tull-ufgift, hvilken icke får betalas annorstädes, än å Tullkammaren i Fahlun, dit varan alltså måste transporteras innan den får disponeras, ehuru denna stad är belägen omkring 20 mil ifrån nämnde Fögderi; och har derföre Molionairen föreslagit, all invänarne i Veslen!, ahls Fögderi, som för närvarande skola betala i tullafgift för den tobak, som af dem införes från Norrige, i5 proc af värdet, matte tillåtas att hädanefter införa sådan vara emot 5 procents tull, samt att denna tullafgift måtte få betalas lill någon af de vid Norrska gränsen boende Kronobe! jente. livad
Stats - Slals-Ulskotlets Utlåtande Jii 96. 9 2:o. Statsverket uppbär frän och med år 1862 den afgäld, som för befrielse från den fordna arbetsskyldighetens utgörande åligger de förr under kungsgården Alnarp hofveri-skyldiga hemmanen, uppgående efter denna tid till 388 tunnor 15 kappar korn, förvandlade efter 20-årig medelmarkegång till hälften råg och hälften korn. 3:o. Landshöfdingen i Malmöhus län erhåller i lön för åren 1838—1862 afkomsten af Alnarp, enligt nu gällande kontrakt, 1,400 tunnor spanmål, samt. efter år 1862: a) Arrendet af Alnarps kungsgård, åtgörande enligt l:a punkten mom. c. i,200 tunnor spanmål, \ råg, ^ korn och % bafre; b) från Statsverket utaf afkomsten från de hofveri-skyldiga hemmanen 200 tunnor, £ råg och \ korn, att lösas efter 10 års medelmarkegångspris, eller tillsammans 1,400 tunnor spanmål; c) de här ofvan intagne bestämmelser rörande landshöfdingens löneförmåner afse endast den tid nuvarande landshöfdingen fortfarande innehar embete). 4:o. Återstoden af den i 2:dra punkten omnämnda inkomst från hofveriskyldige hemman under Alnarps kungsgård ställes lill Kongl. Maj:ts disposition för att användas till förbättring af sådane landshöfdinge-löner, som Kongl. Maj:t finner deraf vara i behof. Slockholm den 17 Juli 1857.
Jag anhåller på de skäl, som då androgos och äfven med stöd af dem, som Frih. Cederström nyss framställde 0111 olämpligheten att hinda händerna på Regeringen, hvarigenom mycket ondt kail åstadkommas, att R. o. Ad. måtte afslå denna punkt. Frih. Cederström: Den af Utsk. här föreslagna voler:s-propos. är grundad på Utsk:s förutsättning om antagande af en und. skrifvelse till K. M. med begäran 0111 linieflottans successiva indragning. Jag skulle för min del tro, att denna fråga, då derom 2 Stånd stannat emot 2, icke kan blifva föremål för expedierande af någon sådan skrifvelse och således ej heller föremål för omröstning i förstärkt StatsUtsk. Deraf (öijer också, att detina fördelning af anslaget 454 D c u 16 S e p t e 111 b er e. 111. förfaller; fy då förutsättningen förfaller, måste väl äfven påföljden förfalla, emedan eljest man icke skulle göra ringaste afseende på livad logiskt oell förståndigt bör uga ruin. Jag kan således ej tinna annat, än att bär är anslaget bestämdt gifvet, oell att fördelningen deraf, såsom beroende på en förutsättning, som icke kan gå i verkställighet, mäste förfalla. Den föreslagna voler:s-propos:u blef af R. o. Ad. afslagen. 4 usta punkten. Hr Nordensköld: Denna fråga, som blifvit väekt af enskild motionär, oell som rörer ett önskningsmål, som ieke kan bifallas för det att medel dertill saknas, såvida de ieke kunna skapas genom en ny reglering, beror nu på framställning bos K. M., emedan föredraganden för sjöärendena önskat hjelpa den saken. Emedlertid anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte afsla denna punkt, som ur fullkomligen af lika beskaffenhet med flera andra, som här blifvit afslugna. Den föreslagna voter:s-propos:n afslogs. StatsUtskis anmälan sid.
HAEMATOL är mycket rik på blod-, fettoch benbildande ä m n e n o c h ökningen i vikt utgör i genomsnitt 4 kg. o c h mera på 14 dagar, h o s redan starka personer bildas intet fett, endast friskt blod. Haematol åsyftar äfven att framställa vackrare o c h fylligare kroppsformer. Vi ask 5 Mk, / ask 2.50 Mk. Finnes i alla finare affärer eller direkt från fabriken: Ernst Krug, Dresden-Altst. 1 2 liks-, Postoch Telegrafadress Jönköping. Öppet för Allm. Behandlingen fortgår till 15 maj. Gymnastikafgifter: 20 kr. pr månad; 50 r. för 3 månader, 60 kr. för hela vårterlinen. Föreståndare: D:r Emil Zauder. Träfis för herrar kl. V28 — V2IO och 2 — 4; för amer kl. 11 — 1. S t e n k o l, l:ma maskinkrossad C o k e s, Anthraeit, bästa bränsle för illtuninationskaminer och värmenecessärer. Allm. Försäljning: B Strandvägen 5. KÖP U NG flicka med stilla och godt sätt, kunnig i kamning, söker plats som kammarjungfru, svar till E. H. Iduns exp. (176) E N bildad nittonårig flicka, som genomgått 7-klassigt läroverk, önskar plats nu genast hälst i Stocholmstrakten som lektris och sällskap eller att undervisa mindre barn. Vid lön fästes mindre afseende än vid ett vänligt bemötande. Svar märkt 19 år Iduns expedition. (174) VÄRDINNEPLATS i litet hushåll hos äldre änkling sökes af ett yngre fruntimmer af god familj. Hon är ordningsälskande och hemma i hushållsgöromål; äfven språkkunnig, och villig att vara lektris. Goda rekommendationer finnas. Svar till » April 99 ", Nordiska Annonsbyrån, Göteborg. (Nord. A. B. 6797) MOT FE ITT VIVEE. Bildad, musikalisk flicka af god familj, önskar plats att deltaga i hushållet. Äger vana därvid samt är mycket intresserad. Svar emottages tacksamt till » Maja », Iduns exp.
4: de juli, Itroiipriiisens födelsedag, firades ett b: ~rg iitoin staden; hvilket kallas Lansberg. Strpxt p&amp; inorgonen voro alla herrame i nniforin och gjorde siii uppvaktning, sedan dejeiinemde vi på berget; där ' var mycket god iniisilr. Gref v&amp; Wett&amp;stedt hade författat de vackraste verser, Ilvilka han laste iipp. Drottningens och prinsens skåk dracks. Efter friikosten dracks punsch och Iiurrades, man ville lyfts upp drottningen i en stol, men hon var så rädd, att hon sprang l&amp;iigt bort ' för att slippa det. Kronprinken blef flere ganger hissad. Sedan sjöngo kronprinsen och herrarne folksången ocli flera andra sånger. Vi foro liein till staden. Hos drottningen var stor sup&amp; ' soin hon kallade middag; dar vor0 presidentens i staden, prins Chiinays, prins Salin Dycks, grefviniian Candeloiips och andra utlandiiigar. Vi sutto oändligt länge till bords, därefter for hvar ocli en till sig. Den dagen Ilade vi rätt roligt, men Iierfarne voro allt litet glada, till ocli nied kronprinsen sjalf. Det tir ju. rätt eget att vara sainlade så inånga svenskar i främmande land. Också ' säges aet Y öfver allt där vi äro u&amp; tillsammans: ' sda sind die Schwedens. Alla stadens innevanare äro ' så förtjusta uti kronprinsen. Han ar ocksh så älskvärd som man gärna kan vara. Han har blifvit bra fet, det klär honom ej .. Också tycker lian ej * om att drottningens iniddag är så sent soin kl.. 7 och dricker te kl. 12. Vi äro aldrig där längre än till kl. 10 o h aftnarna ', utaf det att vi dricka brunn. ' Vi hafva tillsammans med Wetterstedts besett Catedralkyrkan liarstädes, soni är stor och märkvärdigt vacker.
R:dr 1,000. — samt för Regementets Barnhusinrättning .- . 3go. — R:dr 1,390. — jg?, Stats-Utskottets Transport 1,390. — hvarjemte K. M:t till Löne-tillökningar i Nåder äskat 10,025: 4'- så att tillökningen i Staten skulle utgöra R:dr 11,415:4*- i Contant, men med en Besparing å förra Anslaget i Spannemål in natura af 307 T:r, härledande sig deraf, att BataillonsAdjutanters och Fältväblars samt Corporalers såkallade DouceursSpannemål uti den föreslagne Staten blifvit till contanta arfvoden förvandlad. För UnderBefälet äro föreslagne följande Tillökningar: Förra Lönen ä 120: 2 BataillonsAdjutanter, Lön tillökn. k 4° R:dr 80: — Arfvode ä 120 R:dr (i stället för 20 T.r Sp:l.) 240: — 220- 120. 2 Munsterskrifvare, Löutill ökxi. å 80 R:dr — 160: — i5o. i Regementsväbel, D:o 5o. — Arfvode 120: ■ r5o. 1 Regements - Trumslagare, Löntillökning io3:i6. 120. 8 FältMusikanter D:oä 4oR:r 320: 2 Dito, nya Lönerä 160 R.:dr 320: — 64o‘ i5o. 10 Fanjunkare, Löntillökn. å 5o R:dr 5oo: — Arfvode å 120 R:dr (i stället för 20 T:r Sntlj r.200: — . _ . * _J 1,700: — 170: — Transport 3,og3: 16.
När hvar och en utan hinder leunde försörja sig huru han helst ville och dertill ofta blott genom kropps-styrkan bereda sig medel; när den, sorn fann sig ledsen vid verlden eller onyttig till ytterligare lefnad, kunde Utan fruktan och skam afhända sig lifvet; och när man älskade mer en hederlig ansedd död, än en usel lefnad, samt afskydde en onyttig ock sjuklig ålderdom ; så följde af detta allt, att hvar och en förskaffade tarflig bergning åt sig sjelf och de sina, så länge hälsa och krafter tiiläto, och att den, sorn icke längre kunde försörja sig sjelf ändade sitt lif. När vidare å ena sidan åtminstone fattige och nödlidande föräldrar hada den gryrnma rättigheten att utsätta och bortkasta sina nyfudde Barn, men det ock å den andra ansågs för en heder och såsom bevis af den största vänskap att få emottaga andras Barn till uppfostran, skulle fattigdomen äfven härigenom på ena eller andra sättet förekommas eiler lindrås. Också verkade folkets sparsamma lefnadssätt, dess afsky för lättja och fruktan för fattigdom, att detsamma ännu i Oiof Skötkonungs tid vid slutet af loide århundradet i allmänhet var välmående, lättingar sällsynte, tiggare obekante; och den af ålder eller sjukdom vanföre vårdades af sin slägt, sora räknade sig till skarn allt främmande understöd Om man än viii anse den berättelsen öfverdrifven att, när i förste hukomne Christn® Betänkande örn Fattigvården i Riket'. 77 [Läraren Ansgarii tid uti g.-de århundradet, Enkan Frideberg genom Testamente ålagt sin Dotter att gifva sin egendom efter sin död till de fattige och denna velat sådant efterkomma, inge fattige funnits här i Landet, utan Dottern måst resa utrikes med den förvandlade egendomen och der fullgöra sin Moders yttersta vilja, är det likväl utom all tvifvel, att. när de Christne Lärare upphöjt gifmildheten emot de fattige och allmosors nödvändighet till saligheten, hafva de förste Christne varit i förlägenhet vid utöfjiingen af denna förtjenst.
M:t i underd. öfverlemnas, så hade Hrr Fullmäktige, uti den underd. Skrifvelse!] af den 20 Mars, med hvilken nämnde Förteckningar till K. M.‘t inskickades, framställt den underd. önskan och förmodan, att till vinnande af afskrifning på Hufvudförbindelserne, 1109 stycken partial-obligationer, hvardera på 1000 Fl. Holl. Count, hvilka före år t8i5 blifvit här i Stockholm med Svenskt Bancomynt af RiksgäldsContoiret inlöste och derstädes förvaras, torde, genom K. M:ts Nådiga försorg, till Amsterdam varda utskickade. Med anledning hvaraf K. M:t, uti Skrifvelse af den 10 nästpåföljande April, behagat till svar meddela, det K. M:t i Nåder väl för godt funnit tillåta, att de, genom RiksgäldsContoirets försorg, inlöste partial-obligationer må, jemte de öfriga af K. M:t infriade, till Leipzig utsändas, för att å HufvudDocumenten afskrifvas; hvaremot K. M:t ansett, det böra bero af Hrr Fullmäktige, att sjelfve vidtaga erforder - 372 Stats -Utskottets lige åtgärder, i afseende på de till förra Svenska StatsLå nen i Holland hörande handlingar.
Då opinionen om krigsskolans behöflighet tyckes vara temligen stadgad, så hemställer jag om det icke vore en inconseqvens att föreslå en åtgärd, hvarigenom denna inrättnings nytta skulle komma att förminskas. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att i afs. på ifrågav;de punkt blifvit yrkadt af Hrr Bråkenhjelm och Lefrén afslag, samt af Hr Cederschiöld bifall med uteslutande af den i Utsk:s tillstyrkande förekommande sista meningen : »eller om icke åtminstone dylik åtgärd må kunna ega rum med nuv:de första klassen vid nämnde Akademi.» I sitt första yttrande hade Hr Cederschiöld dessutom yrkat ett tillägg derom, att K. M. behagade »i sammanhang med pröfning af frågan om de allmänna läroverkens organisation» taga ärendet i nådigt öfvervägande, men i sitt sednare yttrande, deri han endast yrkat uteslutande af förenämnde mening, hade han icke framställt huruvida han vidhöll yrkandet om tillägget; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, finge anmoda Hr Cederschiöld att derom yttra sig. Hr Cederschiöld: Mitt sista yrkande skiljde sig från mitt första endast derigenom att jag uteslöt orden: »eller om icke åtminstone dylik åtgärd må kunna ega rum med nuv:de första klassen vid nämnde Akademi.» Hr Gr. o. Landtm, framställde alt följaktligen Hr Cederschiölds förslag innehölle: »att E. St:r uti underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, det K. M. behagade, i sammanhang med pröfningen af frågan om de allmänna läroverkens organisation, taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke de två första klasserna vid KrigsAkademien på Carlberg må kunna indragas»; samt att Frih. Creutz, som först instämt med Hr Cederschiöld, i sitt sednare yttrande yrkat bifall till Utsk:s förslag. Sedan härefter Frih.
Sedan BorgareSt. på f. m. vid slutet af detta Betänk, fattat det beslut att icke, på sätt Utsk:n föreslagit, begära en författnings utfärdande i ämnet, utan endast hos K. M. anhålla, det K. M. täcktes till nästa Riksdag inkomma med Propos. i saken, så tror jag, att de tvister, som emellan för öfrigt liktänkande kunna upkomma i afseende å sättet att vinua det stora ändamålet, icke skola blifva så häftiga, som under förmiddagens plenum. Jag har i dag erhållit nyssnämnde upgift af en bland BorgareSl:s ledamöter, och kan således icke tro, att jag deri misstagit mig, och jag anser således, att vi måste öfvergifva hoppet, att vid denna Riksdag kunna åstadkomma ett sådant enhälligt beslut i frågan, att det kunde lemna stoff till en ny författn., ang:de rikets skogshushållning. Det återstår oss således endast att antyda de grundsatser, hvarom Stånden kunna blifva ense. I detta afseende vågar jag, jemte det jag instämmer med Frih. Den 11 November e. m. 379 Palmstjerna, upgifva några ytterligare omständigheter, som hindra mig ali bifalla Utskms nu under öfverläggning varande förslag. I början af förslaget heter det: ”att, der skog på mark af mera än 5 tunnlands vidd helt och hållet nedhugges, ulan altmarken derefter odlas till åker eller äng, eller användes till för hemmanet erforderlig beteshage —Nu får jag nämna, att i större delen af Kalmar län, sora likväl är beryktad! för sina vackra och goda skogar, och der skogarne utgöra den hufvudsakliga inkomstkällan, förhåller det sig så, all man genom missbruk af s. k. fällhygge minskat den egentliga ståndskogen, men deremot utvidgat hagmarken, i hvilken deremot upväxt en ganska vacker skog, som motsvarar ståndskogen, ehuru marken i allt fall på alla kartor ulmärkes såsom hagmark. Skulle man nu uteslutande hålla sig lil) ståndskogen, så hade man icke lagstiftat för den egentliga skogsmarken, der svedjandet är ännu skadligare, derföre all der tillförene varit svedjadt.
Os/^eöongs /ian skall innebakvaren frän oeb med äret, dä lian utnämnes, ä aeeordet, n,25o k:dr, ärligen aftjena . ijoo: -—- oeb fär sälunda bebälla lönen orubbad i 28 är, dä den minskas efter löuereglerings-beslutet, oeb minskningen användes till löneförbättring ät annan Landsbölding. I Öfrigt skulle iagttaggs: 1:0 3tt de först blifvande tillgängsr till löneförbätttingar skola tillfalla lbandsbokdingarne i (ibristianstads, ^Vermlands, älfsborgs, ldailands oeb demtlands Län, efter den fördelning emell3N en eller llere sf dem, Longi. Naj:t kan, när tillgängar uppstä, bestämma; 2:0 att bvad de redan pä aftjening ställde, bär ofvan nämnde, aecorden angär, kommer att vid nä8t intraidande ledighet af Landsböfdinge-tjen8terne att vid de fa8t8tällde aktjenings-summorne förblifva, utom bvad angär Landsbökdinge-tjensterne i jönköping oeb Naimo, dervid den ärliga aftjening8-8umman skall för de blifvande innebafvarne frän oeb med det är, dä de fä tillträda bo8tällena, bestämmas för Landsböldingen i dönköping till l,ooo k:dr oob för Landsbökdingen i Naimo till 5oo k:dr 8amt lonerne ak blifvande innebafvare fä orubbadt bibebällas, tillde88 de äterstäende aeeorden med berörde aftjenings-summor äro godtgjorde, dä lönerne minskas etter löne-reglerings-bsslutet oeb Iönemin8kningen användes till förbättring ät annan Landsböfding. Lrä. /!. Vär ^nest Lte: Lro.
Då först den nya lörordn. för 10 år sedan utkom, då det var en oerhördt stor skatt, som skulle erläggas i förhållande till den förut varande, så var det naturligt att icke så många löpte åstad och tillverkade bränvin. Priset på bränvin gick till följe deraf upp ganska högt; men sedan man sett att det bär sig och många började konkurrera, reducerade priset sig småningom till det naturliga, d. v. s. till hvad råämnena och skatten hade kostat, plus en skälig vinst, hvilket nu är fallet. Priserna halva äfven fallit af en annan orsak, nemi. att man till en början bär i Sverige ej förstod sig såväl på att utdraga högsta möjliga qvantitet af sprit ur råämnena, som man lärt sig på sednare tider alt göra. I den mån tillverkningen har vunnit i fulländning, i samma mån kan då naturligtvis varan säljas för ett billigare pris. Häri ligger således skälet, hvarföre varan fallit under sednare tider. Vill man hafva en statsinkomst af denna bränvinsskatt, bör man, enligt min tanka, blott höja den litet i sender, ithy att konsumtionen då, enär ej förhöjningen märktes, skulle blifva densamma som lörut. Höjer man den nu deremot till 75 öre, d. v. s. med 15 öre, hvilket icke är obetydligt, så kommer säkerligen bränvinssupandet att minskas för några år. Den 6 Maj e. m. 99 Jag har emellertid den åsigt, att, om icke bränvinsproduktionen vore belagd med sådana hinder, att varan blott några månader om året finge tillverkas, skulle vi kunna betala en ännu större skatt, åtminstone en sådan, som betalas i Norige, nemi. 90 öre pr kanna, och kanske till och med ännu högre. Jas yrkar likväl, i likhet med så många talare löre mig, bifall till bränvinsskattens höjande till 75 öre pr kanna. Gr. Mörner: Den siste talaren uttryckte sig ganska rig tigt, då han sade, att den skatt, som af bränvinet ntgår, är ett förskott, som tillverkaren betalar; men huruvida tillverkaren återfår detta förskott, beror på huruvida han lyckas att fördelaktigt få sin vara försåld.
För mig synes det således vara lämpligast, att rättigheten att bestämma om skattskrifningen bör ske för en eller flere socknar på en gång, ensamt tillhör K:s Befh:de, hvilken icke lärer underlåta att fästa lika mycket afseende på allmogens rätt och bästa, som på Häradsskrifvarens beqvämlighet. Dessa ömsesidiga förhållanden kunna under nu gällande författning, komma under länsstyrelsens pröfning, hvilket deremot icke blifver händelsen, om man antager Bevilln.Utsk:s förslag. Att, såsom Hr von Hartmansdorff gjort, framställa till skäl 344 De n 26 M aj. för antagande af Utsk:s förslag, att en och annan Häradsskrifvare finner för sig beqvämare, dels att komma sent på f. m. till skatlskrifnings-ställena, dels att heldre spela kort och dricka punsch på e. m. än att sköta sin tjenst, ett sådant skäl, säger jag, kan jag icke gilla, emedan jag aDser mig böra betrakta tjenstemannen, sådan den verkligen bör vara och i allmänhet äfven är, men icke såsom förhållandet möjligtvis kan vara med en och annan. Skulle någon Häradsskrifvare tillåta sig ett så groft oskick, som det Hr von Hartmansdorff upgifvit, så betviflar jag icke det länsstyrelsen, uppå skeende anmälan derom, skulle så eftertryckligt näpsa den felaktige tjenstemannen, att denne icke för andra gången vågade att låta sådant ofog komma sig till last. Då allmogens och vederböride tjenstemäns ömsesidiga rättsoch beqvämlighets-förhållanden äro genom den nu gällande författningen bäst bevarade, så får jag fortfara i min anhållan, att den måtte oförändradt bibehållas. Hr von Hartmansdorff: Då Gr. af Ugglas, som jag märker, för ögonblicket icke vara tillstädes, gjort anmärkn. mot fullständigheten af Frih. Palmstjernas förslag, och det torde vara vanskligt, att genast framställa något nytt, så hemställer jag att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt till Utsk., som derigenom komme i tillfälle att upgöra en bättre ordalydelse.
Regeringens åtgärder i afseende pi lednin. gen af Allmänna Magazins Inrättning en visa uppenbarligen den ömmaste omvårdnad tor nödstäldte medborgare. Om dess bemödande ej vunnit önskadt resultat, så torde orsaken igenfinnas i det onaturliga af ett Regerings Handelsinstitut, som förenadt med större omkostnader skall köpa dyrare än enskildte och sälja mot bättre vilkor. I motsats med 1815 års Ständer, som trodde sig i en sådan inrättning finna medlen att förekomma nöd genom missväxt och befordra jordbrukets ftigande, tror jag producenters och consumenters ömsesidiga intressen bäst befrämjas genom att lemna uppgörandet åt dem sjelfva och befria dem från de bördor, de vid en sådan allmän Handelsinrättning oundgängeliga förluster medföra. Styrelsen af Krigs är ender ne saknar ej spår att Sveriges Konung är en af tidehvarfvets atörste Härförare. Med anslag för Arméern«s och Flottornes alla materiella behof, knappt uppgående till hvad Barackväsendet ensamt i i83 Den 10 Julii f m. ett annat Constitutionelt land med ej stort större krigshär kostar, hafva krigsförråden uppfyllts, Örlogs-och SkärgärdsFartyg anskaffats, en Fästning såsom Centralpunkt för Rikets försvar och förråder grundlagts. En värd talare har här yttrat, att Indelta Arméen, som af Konung Carl XI skulle'blifvit organiserad såsom en melis, nu är en af de bäst hållna Arméer i Europa. Utan att medgifva det förra erkänner jag det senare och finner deri anledning till beröm, i synnerhet då denna Armée kostar vida mindre än motsvarande Utländska (se de derom utgifna officiella kalkyler). Detta det nyttigaste minne af Konung Carl Xlts vsrksamma Rgering, anser jag för min del såsom en af våra dyrbaraste institutioner, ehuru den såsom allt kan behöfva lämpas efter tiden, i synnerhet hvad rustningen beträffar.