Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den synnerliga uppmärksamhet, ifrågavarande artikel förtjenar, har föranledt mig att ytterligare från sakkunnige personer inom tullverket inhemta upplysningar i afseende å tillämpningen af Teknologiska Institutets förslag; Och dessa upplysningar gifva vid handen, att nämnde förslag, ehuru vetenskapligt riktigt, likväl vid tullbehandlingen skulle komma att leda til! villrådighet och stora praktiska svårigheter. Genom tillägg af Havanna-terres i den förra af de rubriker, Teknologiska Institutet föreslagit, och medelst tillämpning i tvetydiga fall af de föreskrifter, 9 och 14 <§§, i nu gällande tulitaxe-underrättelser innehålla, har det emellertid ansetts, att stadgandena angående socker kunde vinna tillfyllestgörande bestämdhet och praktisk tillämplighet. Då således hvad de i ämnet hörde ämbetsverken yttrat och i öfrigt förekommit sammanstämmer deri, att vissa slag af s. k. råsocker, så väl till utseende som sockerhalt, äro med raffinad närmast jemförlige, men någon på vetenskaplig analys beroende Kongl. Maj:Is find. Prop. ,V? oi. 3!> gränsskilnad emellan de olika sockerslagen deslo mindre torde böra i författningen uppställas, som en sådan gräns icke skulle kunna med erforderlig visshet praktiskt iakttagas, anser jag mig böra underdånigst hemställa, alt, med uteslutande af den oegentliga benämningen råsocker, artikeln socker malte indelas i följande rubriker: Raffinerad!, alla slag, såsom Topp-, Kandioch Kak-, samt krossadt eder pulveriseradt socker, äfvensom Havanna-lerres och dermed till sockerhalten lika slag; Andra slag; och alt i sammanhang härmed en föreskrift, motsvarande i-i g i nu gällande lulllaxe-underrättelserna, måtte intagas derom, att allt hvitt socker, hvilket icke är angifvet såsom raffinad eiler dermed lika lullbeskattadt, skal! underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer och, derest olika meningar om varans rätta beskaffenhet yppas, frågan bänskjulas till General-tullstyrelsens pröfning.
Stockholm d. 8 April 1829, STOCKHOLM, tryckt i Eekileinika Boktryckeriet, 1839. r Ankom till Expcd. Utskottet d. 5 Maji 1829. Utlåtande, i anledning af vackt fråga, att Krigs-Acadeniien på Carlberg måtte, såsom Elementar Läro-anstalt, upplösas. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärs-och Oeconornie-Utskottet remitterat ett, af Herr Montgommerie, Gustaf j till nyssnämnde Riks-stånd ingifvet anförande, deruti han framställt åtskilliga omständigheter, sorn, i Motionaivens tanka, skola ådagalägga en skadlig ensidighet, håde irti den plan, som följdes vid Krigs-Academiens instiftande, och i den dervid fÖreskrifne uppfostrings-methodeii. Från upplysningar, sorn vid sista Riksdagen meddelades, nemligen att vacancerna, efter Arinéens årligen afgående 90 Ofiicerare, skola af blott 20 årligen utexaminerade Gadetter återbesättas, har Motionairen härledt den slutsatts, alt Krigs-Academien på Carlberg icke är nödvändig för Armeensförseende med dugligt och skickligt befäl, helst erfarenheten vitsordat, att duglighet, kun Bih. till R. St. Fröt. 1828 och i$2g. 8 Sami. * 18.x Fl t. * Besv. och Occon. Utsk. skapsbegär, upplysning och skicklighet är o allmänna inom detta befäl, ebarn ett ojemförligt större antal deraf utgått från andra uppfostrings-anstalter, än Krigs-Academien.
Ombergs Kronopark, Lysings häradsboers ulsynings rätt derå 140. Options-rält till arrende å Mililie-boställen 198. Or och Warpen, upprensning af Ljusne eif deremellan 177. Ordinarie ränta, deruti ingående persedlars omsättning och förenkling 167, 282. Ornäs Loftbyggnad, anslag för underhåll af 88. Ostskatten i Herjeådalen, utgörande af 167. *23 j" < P. Numraern å Betänka nde t m. m. Palmstedt, C., pension för 1 t I . 90. Parter, anslag till rättegångskostnader för 83. Pasch, G. E.} pension för 90, 155. Pensionsarli Aflönings-stat för Riksgälds-konforet 346. Pensionsfond för Borgmästare utom Stockholm och Kom missions-landtmätare 289, 314. Pensions-inrättningen för beväringsmanskap och båtsmän i Vesternorrlands län, ersättning till 212. Pensionskassornes ersättning för vakansoch begraf ningshjelps-besparingarne 81, 266. Permissionsoch Legopass-afgifter, upphörande af . i 51 a-, 219. Pharmaceutiskl Institut, anslag till 89. Philipstad och Sjöändan, kanal imellan 163, 226. Portionsprisets förhöjning för båtsmän och jungman 86. Postporto, likstämmighet uti, återlemnad motion om 22. Postverket, anmärkningar vid räkenskaperne för 30. Postverket, anslag för 88, 153. Premier för kreatur af utmärktare slag 163. Preskriptionstid, för några Riksgäldskontorets äldre, förfallne skulder 61. för redogörares och skattskyldiges ansvarighet 167, 262. Presternas utlagor, utgörande af 167, 262. Prins Gustafs palats, lysoch renhållning m. m. för . 82. Proposition, Kongl. Maj:ts, om Statsverkets tillstånd och behof öfverlemnas till Riks-s^nden ... 1.
Deremot synes det Utskottet, att räntan för detta kreditiv gerna kan, likasom räntan för krediti vet. till manufakturdiskonten, höjas till fyra procent; och Utskottet får, på grund af det nu an förda, vördsamt föreslå 3:o. att motsvarigheten lill 43 g i reglementet må erhålla denna, beträffande ordalagen i öfrigt något jemkade, uppställning: Det vid 1817—1818 årens riksdag Jernkontoret beviljade kreditiv, stort 900,000 R:dr, ega Fullmägtige i samma Kontor att, mot lyra procent ränta, till nästa riksdag disponera, i följd af deras under den 20 Oktober 1818 till Banken utfärdade skuldebref och mot derå tecknad fortfarande ansvarsförbindelse; beroende det af bemälde Fullmägtige att, i öfverensstämmelse med det al Banko-fullmägtige stodfästade reglemente, bestämma på hvad sätt och i hvad ordning detta kreditiv bäst må till bruksrörelsens nytta och båtnad användas, under vilkor likväl, att räntevinsten bör särskildt redovisas och anses såsom tillgång, disponibel för Jernkontorets Fullmägtige till ändamål, som med näringens framgång och förkofran, genom anställande rön och försök m. m. hafva gemenskap, men ej utgöra någon till vext i Jernkontorets enskilda lånefond; och kom mer framdeles, såsom hittills, Banken att i den årliga revisionen öfver ofvannämnda fond deltaga genom ett dertill utsedt ombud. I 46 § af reglementet upptagas bestämmelserna angående kreditiv åt filialbanker. Sedan det vid förra riksdagen förordnades dels att nya filialbanker hädanefter ej komma att undfå kreditiv, dels alt filialbanker, oktrojerade 1838 och föl jande åren, icke må, efter oktrojtidens utgång, hafva att påräkna försträckning, och dels att åtskilliga filialbanker, hvilka ställt säkerhet lill belopp, Överskjutande den åt dem anvisade försträckning, skulle, under vissa dervid fästade vilkor, erhålla förhöjning i innehafvande försträckning; så intogos dessa Rikets Ständers beslut i ingressen till lista momentet och i 3:dje momentet af 46 §.
Som följaktligen alla fyra Riks-Stånden endast deruti sammanstämt, att Bränvin och Sprit af Säd, Potates eller andra jordfrugter: alla andra slag, odistilleradt eller distilleradt, än Genievre Holländsk böra vara till införsel förbjudne, hvilken fråga alltså derigenom är af Rikets Ständer definitivt afgjord, så återstår att uti öfrige delar dels söka sammanjemka de skiljagtige besluten, i hvilket afseende Utskottet hemställer, att Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden ville frånträda deras serskilda meningar och instämma i Utskottets af Preste-Slåndet antagna förslag, dels, i händelse denna inbjudning icke vinner bifall, föreslå sättet för den omröstning, enligt hvilken frågan bör afgöras. Bevillnings-Utskottets Memorial> N\o 41. 21 Sorn genom Ridderskapets och Adelns beslut, hvilket endast har utseende af en förenklad redaction, ulan inverkan på bevillningens belopp, likväl den betydliga ändring i Utskottets förslag uppkommit, alt bestämmelsen Alla andra slag odistilleradt eller distilleradt kommit alt omfatta icke allenast ej specificerade sorter Bränvin och Sprit af säd, potates eller andra jordfrugler, utan äfven alla andra än de i Utskottets förslag specifikt omnämnde slag af Bränvin och Sprit, så lärer Ridderskapets och Adelns berörde beslut icke mindre än Borgareoch Bonde-Ståndens böra i omröstningen ingå; i följd hvaraf, för contra-propositionens utrönande, följande voteringssätt blir af nöden: 28:o. Den, som anser, alt lill contra-proposition i hufvud-voteringen om Bränvin och Sprit bör antagas Ridderskapets och Adelns beslut, att redactionen och tullbestärnmelserna derom skola blifva följande: Brännvin och Sprit: af Ris eller Arrac; af Socker eller Rum; Cognac införd från Frankrike och Genievre Holländsk: Tullvärde. g" Inf,tull.
Det är nemi. stundom af vigt för Pantens egare, och kan så väl för honom som Våg-betjeningen medföra betydlig lättnad , att de stämplar och dimensioner, som uttryckligen åstundas, eller ock slå närmast till hands, kunna utan hinder och uppehåll föryttras. För Banken deremot, hvars belåningspris icke får öfverstiga ett visst ulstakadt förhållande (för närvarande -|:delar) till det för hvarje Jernsort gångbara lägsta försäljningsvärde, 10 Banco-Utskottets Memorial IV.-o yg. utan allt afseende på sortens stämplar och dimensioner, Hvilka visserligen i den enskilda handeln kunna föranleda till någon olikhet i pris, dock sällan utöfver i R:dr på Skeppundet, är ingen förlust att Befara genom obehindrad tillåtelse för Pantens egare att, efter egen önskan, utbyta en gifven qvantitet utaf den ena stämpeln och dimensionen, emot en lika stor, och utafhonom jemväl belånad qvantitet utaf någon annan, blott att så mycket, som utaf hvarje sort och benämning är af en person till Banken pantförskrifva, verkligen och för hans räkning, såsom Bankens Pant, å Vågen qvarstår. Banco-Ulskottet, som, i likhet med Banco-Styrelsen, ansett, att, i de ifrånStockliolms och Götheborgs Vågar utgående Attester till belåning i Banken och LåneContoiret, stämplar, dimensioner och stångtal icke må upptagas, men att de Tjenstemän , som uti dessa båda släder ega utfärda dylika Våg-Attester må, en för alia och alla jör en, vara ansvarige för uppfyllandet af hvad de derigenom sig tillförbinda, får hos Rikets Ständer vördsamt till-, styrka , att, i den ordning Grundlagen stadgar, må utverkas: a) Ett så beskaffadt undantag fria Banco-Utskottels Memorial N.-o 7g. 11 föreskriften i 2 Punkten, 2 Momentet af Kongl. Förordningen den 18 Februarii 1735, att uti VågAttester, sorn från Stockholms eller Götheborgs
Till befordrande af detta ändamål, sy» nes väl kunna göra tillfyllest, att den nederlagsfrihet, Som alla rikets stapelstäder njuta, på de betydligaste utländska och deribland alla slags Östersjö varor, lämpades till en eller flere Gothländska hamnar, som egde sådana naturliga förmåner, hvilka i Wisby för någon del nu saknas; men, utom det att de upplag, som göras under publik vård och tillsyn, ej alltid passa sig till den otvungna drift, som handeln äskar, och de flere omständigheter, som vid densammas fortsättande förekomma, så har den föreslagna porto franco inrättningen ett vidsträcktare föremål, än förenämnde nederlagsfrihet förmår uppfylla.” ”Till formerande af en betydande transitohandel och upplag af allahanda fremmande varor, fordras speculativa köpmän, som ej allenast ega behörig styrka och förmögenhet, utan ock vidsträckta bekantskaper och relationer med fremmande handelsplatser. ” ”Sådana handlande lära nu icke finnaa på Gothland, åtminstone till icke något stort 16gÖ Besv. och Ekon. Utsk. Beiänkånäérit åtital. Det blifver således till den foré5 slagna inrättningens verkställighet och fortkomst nödvändigt, att förmögne utländingar linna uppmuntran att derstädes sig nedsätta.*’ *’Uti rikets nti Varande belägenhet förete sig ej några synnerligå motiver, sorn kunna determinera förmögne utländingar att hitflytta* åtminstone ej i annan afsigt än att, Under hvarjehanda hvälfningar och förändringar i myntets väfde, afpassa tillfället att i hast rikta sig på rikets bektistnad, för att sedermera med sådan samlad förmögenhet genast bortflytta; En förmös gen utländning öfvergifver ej sitt hemvist* för att nedsätta sig i fremmande land, Utari ett säkert hopp om bättre tillfälle att öka sin förmögenhet och att få ega en rolig besittning af hvad han förvärfvät.’* ”Dessutom är friheten att få efter eget behag välja sig härihg* samt
Förkl. pag. 194.) Revisorerne hafva anmärkt, att pä grund af Kongl. Brefvet den 4 Februari 1846, af de på öde Hufvudlitelns afdelning för jordbruket, handeln och näringarne anvisade medel till befrämjande af handel och sjöfart, under berörde år utgått 6,946 R:dr 5 sk. såsom bidrag i och för uppförandet af en hängeller en så kallad stegbro af jern öfver Fyris-å inom Upsala stad, hvilken utgift, som hufvudsakligen afsett nämnde stads enskilda nytta och beqvämlighet samt, enligt det nådiga Brefvet, egentligen varit föranledd af behofvet att under året 1846 lemna Länets af nästföregående årets missvext lidande innevånare arbetsförtjenst, Revisorerne ansett icke hafva bordt drabba ofvanberörde allmänna statsanslag. Utskottet, som delar Revisorernes berörde åsigt, får alltså hemställa, det Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, med begäran, att dylika utgifter icke vidare mätte anvisas å de på 6:te Flufvudtiteln för jordbruket, handeln och näringarne anslagne medel. § 3. (Rev.-Ber. pag. 10. Förkl. pag. 194.) I afseende å redovisningen af det utaf Rikets Ständer, vid 1844 och 1845 årens riksdag, å Riks-statens 6:te Hufvudtitel för sockenkartors upprättande uppförda reservationsanslag af 3,000 R:dr, hvilka medel, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 12 December 1845, af Kongl. Stats-kontoret, uppå Qfver-direktörens för Landtmäteriet, i mån af behof skeende reqvisitioner, till bemälde Öfverdirektör utbetalas, hafva Revisorerne anmält, att af räkenskaperne väl erhållits kännedom om de utbetalningar å anslaget, som af Kongl.
Dylta svafvelbruk och delta bruk inträda i samma förhållande, som andra dylika, hvilka för enskild räkning drifvas; och då härvid förekomme: alt till följd af Kongl. Brefvet den 15 Januari 1857, Krigs—kollegii bestyr med kruts tillhandahållande åt Bergslagerne och enskilde konsumenter med 1858 års utgång upphörde; att Kronans behof af svafvel till krigskrut, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen, under vanliga förhållanden endast uppginge till omkring 70 å 80 Sliffl. årligen; att någon svårighet icke mott för anskaffande de sednare åren af del svafvel, som erfordrats utöfver hvad från Dylta bruk blifvit aflemnadt, ehuru priset vid ett och annat tillfälle blifvit slegradt, men hvartill orsaken förefunnes i allmänna europeiska förhållanden och icke i bristande tillgång på svafvel inom Sverige; att ifrågaställde förändring är antydd i 1845 års Kongl, bref, äfvensom att utan sådan förändring, enligt Kollegiernas omdöme, icke någon fullt ändamålsenlig reglering i rättsförhållandena emellan Kronan och Dylta bruksegare kunde tillvägahringas; samt att för Kronan dessutom icke torde saknas tillfälle att genom afhandling med enskilde bereda sig säker tillgång till del för Statens behof erforderliga svafvel; — så anse Kollegierna någon betänklighet i ofvanherörde hänseende icke möta mot den ifrågavarande förändringen i rättsförhållandena emellan Kronan och Dylta bruksegare. Hvad derefter angår den ersättning, som bör bruksegaren tillkomma för indragning af de åt bruket upplåtna förmåner, så anse Kollegierna af de Kongl, privilegierna och Kongl, resolutionen den 5 September 1815 ostridigt följa, att denna ersättning hör beräknas efter den vinst, bruksegaren af dessa förmåner åtnjutit; och Bik. till R. St. Prot. 1859 f 1860. i Sami. 1 Åfd. U Haft. 3 Kongl. Majis Nåd. Skrifvelse
Samt med spisoffret, två tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, till en söt lukts offer Herranom; dertill dryckoffer, en fjerding af ett hin vin; Och skolen intet äta af det nya, hvarken bröd, torkad ax eller korn, intill den dagen, då I bären edrom Gud offer. Det skall vara en evig rätt till edra efterkommande, ehvar I bon. Sedan skolen I räkna ifrå den andra Sabbathsdagen, då I båren veftekärfvan fram, sju hela Sabbather; Intill den andra dagen efter den sjunde Sabbathen; det är, femtio dagar skolen I räkna och offra Herranom nytt spisoffer; Och skolen offra det af alla edra boningar, nämliga tu veftebröd af två tiungar semlomjöl, syradt och bakadt Herranom till en förstling; Och skolen frambära med edor bröd sju årsgamla lamb utan vank, och en ung stut, och två vädrar. Det skall vara Herrans bränneoffer, spisoffer och dryckoffer; det är en söt lukts offer Herranom. Dertill skolen I göra en getabock till syndoffer, och tu årsgamla lamb till tackoffer. Och Presten skall vefta det med förstlingsbrödena för Herranom till de tu lamben; och skall vara Herranom heligt, och höra Presten till. Och I skolen utropa denna dagen; ty han skall kallas helig ibland eder, då I sammankommen; intet tjenstearbete skolen I göra. En evig rätt skall det vara, till edra efterkommande, ehvar I bon. När I uppskären sädena i edro lande, skolen I icke allt uppskära på åkren, och icke alltför noga upphemta; utan skolen det låta dem fattigom, och främlingom. Jag är Herren edar Gud. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala med Israels barnom, och säg: På första dagen i sjunde månadenom skolen I hålla blåsandens helga Sabbath till åminnelse, då I sammankommen. Då skolen I intet tjenstearbete göra; och skolen göra Herranom offer. Och Herren talade med Mose, och sade:
Regeringsformen, requirera de inför Konungen i Ministeriella Ärenden förda Protoeoller som angå 1 :o Beslutet att deltaga i kriget mot Napoleon, samt. den Franske Chargé d 'affaires afvisning ifrån Sverige. 2 :o Antagandet af tractaten med England 1813 i anledning af hvilken Svenska Armén skulle gå öfver till Tyskland. 3 :o Utnämnandet af en beskickning till Spanien, och dess appointement. 4 :o Om Freds-Tractaten i Paris rörande Gouadeloupes afträdande. Med fullkomligaste högaktning har ähran framhärda Högvälborne Herr Friherren [s] Hof Cantzlernfs] Riddaren [s] och Commendeuren[s] af Kungl: Maijts Orden. Ödmjukaste tjenare. Ruldolf Cederström. 1 Ärendets nummer i den bland »Riksdagsacta» från 1815 i Riksarkivet förvarade volymen. 668 Bilagor till protokollet den 27 Juni 1815 2. Beredningsprotokollet den 23 Juni 1815. A : G: Silverstolpe. Den 23 Junii Sammanträdde Constitutions Utskottets Beredning, då alla Ledamöterne voro tilstädes. Vid företagandet af det ifrån Utskottet remitterade mål, rörande redactionen af de §.§. som genom Riksens Ständers beslut blifvit til ändring afgjorde, samt de, sorn dermed stå i omedelbart sammanhang, oell i följe deraf böra ändras, företedde Secreteraren en af honom författad utredning öfver Riksståndens beslut, samt de deraf föranledda redactionerna. Då detta doeument var genomgånget, oell rigtigt befunnet, fann beredningen bäst tjenande til säkerhet vid denna befattning, at åt någon dess ledamot särskildt updraga revisionen af hela arbetet, hvilken, på anmodan, Herr Borgmästaren Kjellander åtog sig at förätta. Ytterligare genomläste Beredningen et förslag til ny redaetion af de §.§. sorn i sammanhang med de faststälde besluten borde ändras, hvilket förslag äfven til vidare pröfning åt Herr Borgmästaren Kjellander öfverlemnades. Beredningen åtskiljdes.
Man torde, kan hända, ut n fruktan för misttag kunna gifwa ett ti fredställands sivar pä desta frägor, ett siva , som till äfwentyrs siger förmåga att frän Medborgcrsmannens hjerta och begrepp aflägsna skräckbilden af dest fallande kufwade Fosterland. Om en försivckrs-pkan gifwes, -— grundad pä Folkbewäpning, som medför en alldeles obetydlig kostnad, och inga beswär i fredstid, — som, i stället för att betunga, ger lättnad ät jordägaren i krigstid, som medför ingen ends Den 2 April. SI enda af ben olyckliga Landtwärns-inrättningcns olägenhet ter, som under detta ulcbliswande af bördor och beswär v niro'den storsta enkelhet i delarna och det hela, dock betryggar Fcsterlandct, ej allenast frän ett säkert fall, ntan aswcn fri N den förstörande och uttömmande striden för sjelfständig frihet: — om en sädan plan gifwes, s§ mäste den winna Medborgsmannens bifall: sä mäste den wara si renlig med märt uarwarande förswagade och uttömda riltständ.
Utan att ingå i en vidlyftig utveckling af de förändringar, den sistnämnda skyldigheten vid olika tider undergått inom de Svenska provinserne, må anmärkas: att redan genom riksdagsbeslutet 1660 de serskilda landskapen ålades att underhålla ett bestämdt antal manskap; att sedan, enligt beslut år 1634, åtta regementer till häst och tjugo till fot blifvit uppsatte och på kronohemmanet! i hvarje landskap indelde, ersattes manskapets afgång genom utskrifningar af krono, skatte och allmänt frälse; att dessa utskrifningar riksdag efter riksdag i mån af behof beviljades, dels efter antalet af mantalsskrifna personer, dels efter hemmantalet, merendels det sednare, men det förra i händelse af större mansspillan under krig; att då utskrifninesförrättningen skedde efter antalet af mantalsföre personer, sammankallades allmogen inom hvart härad för sig och indelades i tillfälliga och ombytliga rotar, mer eller mindre talrika, eftersom större eller mindre antal knecktar erfordrades; att då utskrifningen skedde efter gårdtalet, blefvo hemmanen indelade och roterade till utskrifning och soldaters underhåll under fredstid; att likväl i båda fallen utgjordes större antal manskap af skatte och krono än af frälset, ofta och serdeles i de äldre tiderna dubbelt, merendels lika antal af 20 frälse mot 10 krono och skatte, men vid serskilda tillfällen i olika proportion, och, då nöden fordrade, jemväl till lika antal. Således utvisa riksdagsbesluten, att 1675 utskrefs hvar 10:de på krono och skatte, hvar 15:de på frälse, 1680 hvar 12: te på krono och skatte, hvar 18:de på frälse, men att 1627, 1629, 1657 m. fl. utskrifningen varit lika för frälse, som för krono och skatte. År 1660 beviljades utskrifning efter mantalen lika af 8 skatte eller krono och 10 frälse o. s. v. Adelns sätesgårdar och (med få undantag under svåra krigstider) rå och rörs hemman voro från utskrifning undantagne, mot den Adeln åliggande rusttjensten.
Likväl viii det synas, som Provinsens lånebehof någor, lunda skulle kunnat fyllas genom ett Discontverk, som, genom,sin vidsträckta indu* stri, lill G millioner årlig rörelse uppbragt en inrättning, grundad på 100,000 Riksdalers primitiv fond, och lika stor, sällan till fullo begagnad, Disconträtt i Banken. Herr Munck af Rosenschöld: Herr Gref ve Liljencrantz har anmärkt emot mitt yttrande, att en mängd Skånska Possessb nator lått Lån äfven i RiksDisconten. Detta vill jag icke bestrida; men jag påstår, att ännu flere personer i Skåne, som likväl erbudit al! säkerhet, blifvit förnekade Lån i RiksDisconten, och anvista till Malmö Discont. Jag har ej anfört detta som ett klander mot RiksDiscontens Direction; den gillia anvisningen var ganska rimlig, och innefattade blott ett bevis på RiksDiscont. Directionens mer eller mindre obekantskap med beskaffenheten af Malmö Discont de sednare åren. För öfrigt, om det är så, som Herr Greive Liljencrantz sökt bevisa, att Malmö DiscontDirection ej ägt rättighet utgifva ifrågavarande 3 ProcentsSedlar, så medger jag, att den är skyldig nöja sig med blott afbetalning på de i dessa Sedlar gjorda Lån, ocn att ändå fullt ut vid påfordran inlösa dessa Sedlar. Den 2 9 Maj, 767 Friherre Cederström, Jacob: Vid nu Upp lästa KancoUtskottets Betänkande, angående Malmö Disconts förvaltning, och de af flera värda Ledamöter redan yttrade meningar, får jag anhålla, att göra följande anmärkningar : Den af Malmö DiscontVerk brukade låningsmethod af 3 ProcentsSedlar, ställda att betalas på samma tid, sora lånet är förfallet, är lika så olaglig, sora den medfört förluster för alla de enskilta. hvilka varit tvungne att begagna dylika lån. Då låntagare nödgas betala sitt lån innan dessa 3 ProcentsSedlar tili inlösen äro förfallna, så har det blifvit en följd, att Disconten ej emottagit dem i betalning, hvarigenom de icke kunnat förvexlas utan med rabatt af flera procent.