Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kill Konungen något ekonomiskt mål, gemensamt med Riksens Ständer, afgöra, förfares dermed på sätt, som för Lagjrågor är stadgadt. 2:o. Vilja Riksens Ständer heldre, än att tillsätta flera Utskott, remittera sådana mål, som till visst Utskott icke höra, antingen till Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, eller till något af de öfriga Jörut tillsatta Utskott, vare samma Utskott pligtig!, att med dess Utlåtande, i enlighet med erhållen Remiss, inkomma, och bestämma sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett mål, i enlighet med Riksens Ständers deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör afgår as. §■ 35. Hemliga Utskottet, som utgöres uf Tolf Ledamöter, äge att med Konungen öfverlägga om de ärenden, hvilka icke lill andra Utskotts befattning höra, och dem Han pröfvar böra hemliga hällas; dock håfve detta Utskott ej makt att fatta något beslut, utan endast att lill Konungen afgifva yttranden öfver de mål, Konungen detsamma meddelar. Sekreterare och annan Betjening i detta Utskott förordnes af Konungen. §• 31. Askar Konungen af Riksens Stunder, att serskild Nämnd utses vin till alt med Honom öfverlägga om ärenden, hvilka Han pröfvar böra hemliga hållas; då skola Riksens Ständer, på säll om Konstilulionsnämnden i 3o §. sägs, utse en hemlig Nämnd, som utgöres af Irenne ledamöter från hvarje Stånd; dock håfve denna Nämnd ej makt att fatta något beslut, ulan endast alt lill Konungen afgifva yttranden öfver de mål, Konungen densamma meddelar. Betjening i denna Nämnd förordnes af Konungen. §. 36. l:o. Utom förenämnda i RegeringsFormens
Maj:t afgifna underdåniga utlåtanden; 5:o samme Revisorers berättelse om granskning af de under Kongl. Kommers-kollegium ställda fonder och medel, jemte en i anledning deraf afgifven underdånig förklaring; samt 6:o samme Revisorers berättelse om granskning af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning, jemte Rikets Ständers Fullmägtiges i nämnda verk med anledning deraf afgifna förklaring. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Banko-Utskottet Rikets Ständers åren 1863, 1864 och 1863 församlade Revisorers berättelser angående Banko-verket. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Konstitutions-Utskottets Memorial JYs i, om arfvoden för en Notarie och en Kanslist. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Memorial JYs 2, om antagande af en Sekreterare för Utskottets Riksgälds-afdelning, en Kamereraie och två Notarier.
Och har Kongl. Majtt derwid i näder täckts anmärka, at afgiften för Landet til nuwarande belopp af hemmantalet borde förblifwa bestämd i Spannemäl, säsom lättast för Landtmannen, at af egen Jord genom flit och arbetsamhet förwärfwa: at Branwins-Bränningen endast mä utöfwas inom o de fem första och tre sidsta mänaderna af hwarje Är, säsom cgenteligen tjenliga lil Bränwins Bränningens förrättande, samt at, wid Bränwins Bränningens instränkning til Trenne mänader, sadan instränkning icke borde werka tik mindskning i afgiften, men ^:dcl dera afgäförhwardera af deffa Trenne Mänaders inställning, samt afgiften wid totalt förbud således utgöras med Fem attondedelar af det hela; hwarförutan BränwinsBränningen för Ltocivliolms Stad borde undantagas, säsom nödwändig för Statswerkets behof och Icka§a2iu3 - inrättningens' bestånd. Hemliga Utskottet wördar med undersätelig tacksamhet och erkänsla det tilfälle Kongl. Majt derigenom behagat lemna RikssnS Ständer, at, i ef 7ry ämne, som har den »vigtigaste inflytelse pä Rikets kmance, med deras trogna råd gä Kongs. Majtt i underdånighet tilhanda. En lika sä langwarig, som bedröflig, erfarenhet har bekräftat, at importen as Utländsk Säd arden hufivudsakcliga och rätta Grundorsaken til RlketS Handels underwigt emot andra Länder, och hwad »verkan Handelsunderwigten har pä eir Stats l^nancer, är för hlvarje medleiN af detta Samhälle i denna stund alltför känbart för at tarfwa närlnaro be Drifning. Pä et förbättradt Landtbruk, samt sparsam och försigtig hushällning med de Sädcskilgangar det af sig kastar, beror alltsä förhoppningen at i Landet bibehålla et godt mynt, och följaktligen, at »»'.ed säkerhet kunna bota wära kinance - oredor.
De för 4,1 fots spårvidd här i landet använde lokomotiver föra vatten och cokes å maschinen och hafva en vigt af cirka 360 centner, hvaremot ett statens lokomotiv, oberäknadt vigten af tendern, väger omkring 530 centner. Det är alldeles icke omöjligt att uppgå till denna sednare vigt äfven för 4,1 fots spårvidd, fastän lokomotivet får större längd och mera invecklad konstruktion, eller att åstadkomma ett lokomotiv af 360 centners vigt äfven för 3,8 fots spårvidd. Dock finnas å andra sidan praktiska gränsor för den vigt man kan åstadkomma å ett lokomotiv för en gifven spårvidd; men att dessa gränsor med de ofvan antagna vigterna icke öfverskridits, kan man sluta af det förut uppgifna faktum, angående största vigten af lokomotiver för 4,85 fots spårvidd. Å andra sidan är det just för att i högre grad vinna de förmånligare konstruktionsförhållanden för lokomotiverna, som större spårvidd erbjuder, äfvensom för att få större utrymme å vagnarne, som man i Ryssland, Spanien, Irland, Canada och Ostindien antagit större spårvidd, än den allmänt brukliga, hvilken åtgärd af nästan alla skickliga maschinkonstruktörer gillas. De lokomotiver, som föra vatten och cokes på samma axlar, som maschinen, eller så kallade Tanklokomotiver, äro mycket fördelaktiga der man kan taga vatten vid hvarje station, emedan man är befriad från tenderns döda vigt. Enär vattencisterner och cokesrnm på dem kunna göras rymligare för de breda, än för de smalare spårvidderna hafva de något vidsträcktare användbarhet å det bredare spåret, men de hafva i allmänhet ej kunnat användas för regulier trafik å långa sträckor, i anseende till att nytt förråd af vatten så ofta måste intagas. Lättare lokomotiver, än af omkring 300 centners vigt, anser jag, i anseende lill den ringa last de draga, fullkomligt olämpliga för reguliera tåg å en jernväg med blandad trafik Bih. till R. St.
Detta har varit orsaken, hvarföre Utskottet ej antagit motionärens förslag. Utskottet har likväl deråt lemnat det afseende, att Utskottet tillstyrkt förslagets öfverlemnande till Kongl. Maj:t, som efter sin vishet må besluta, när och i hvad mån omständigheterne kunna gifva anledning till förslagets antagande. Utskottet har uttryckligen tillkännagifvit sin mening, att förslaget skulle le - Ben i Junii. *9 da till nytta, men icke vågat under närvarande förhållanden tillstyrka dess antagande. Hvad åter angår den satsen, att förslaget serskildt borde antagas för Rikets vestra kust, lemnar jag derhän om sådant skulle blifva nyttigt. Men då medelprisen, enligt förslaget, skola stadgas genom Regeringens åtgärd 3 å 4 gånger om året efter inkommande raporter, tror jag att en alltför stor olikhet i dessa skulle uppstå. Blott då samma stadgande gäller för hela Riket, kunna prisen någorlunda jernnäs i StapelStäderne. Ett partielt antagande af förslaget för de vestra kusterne kunde deremot ej hafva någon inverkan på Stockholm och de norra Provinserne, och det skulle således blifva ganska svårt att bestämma något medelpris. Jag anser derföre detta förslag ej vara verkställbart, ehuru jag visserligen erkänner nyttan af en stadgad spannemålsliandel i Götheborg. Hvad deremot Hvete serskildt beträffar, skulle jag vilja föreslå antagande af förslaget i dess helhet, på den grund dels att Hvete icke serdeles produceras i Finland, så att någon skada derifrån vore att befara, dels ock att Hvete är den sort af spannemål, som hufvudsakligast kan komma i beräkning såsom exportvara till England. Jag ser således ingen fara att serskildt för Hvete antaga Herr af Wingårds förslag. Friherre PalmstjernaCarl Otto: Jag 2° 20 Ben i Ju ni i. instämmer i Herr Hjertås åsigt, och anhåller af samma skäl som han om återremiss. Den fixa tullen på spannemål Utskottet föreslagit, tror jag icke kan medföra den åsyftade verkan, då förslaget gifver anledning till tullens höjande eller sänkande minst livart 5:te år, hvilket ingalunda kan ingifva de Handlande någon säkerhet.
Dessutom synes den ifrågasatta förändringen vara föga behöflig, om, såsom Lag-Utskottet föreslagit, åtgärder vidtagas på det att lagtima ting oftare, än hittills skett, inom hvarje härad må hållas. Om de föreslagna åtgärderna ställas i verket, lära ock de urtima tiagen blifva sällsynta, och de skäl, som nu andragits för nedsättning i nämndens äntå! vid de urtima tinnen, bortfalla då såsom värdelösa Yid andra extra förrättningar, såsom afoch tillträdessyner på boställen, m. m„ torde måhända nämndens antal utan olägenhet och till besparing af kostnader kunna minskas, på sätt redan skett genom Kongl. Kungörelsen den 10 Juni 1841, hvarföre jag vördsamt vågar hemställa, Lag-Utskottets Betänkande N:o 15. 27 att vid andra estra förrättningar, än urtima ting, häradsnämnd må anses domför, då två nämndemän eller flere, högst half nämnd, i Rätten sitter.» Häruti instämde Doktor Petrelli, Domprosten Björling och Doktor Säve. Af Herr Henschen• hvarjemte Biskop Flensburg och Herr Bolinder begärt att få antecknadt, att de icke deltagit i ärendets behandling hos Utskottet; och Herr Lemchen att han icke öfvervarit frågorna om Häradsnämnds sammansättning och rösträtt. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 4866. Lag-Utskottets Betänkande N:o 16. 1 \:o 16. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Febr. 1866. kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af frälsemans särskilda forum.
Theoretiskpraktisk undervisning om det rätta skogshushållningssättet, antingen matte inlösas neo Eesv. och Ekon. Utsk, Bttdnkanden. för statens räkning, eller ock anstalt fogas derom, att exemplar deraf inköptes af hvarje församlings kyrka samt af de större bylagen. Dessa motioner hafva af Högv. Preste-, Vällofl. Borgaresamt Hederv. Bonde-Stånden blifvit remitterade till Ekonomiutskottet, men af Höglofl. Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet; och, alldenstund sistnämnde Utskott redan deröfver afgifvit sitt utlåtande, hvilket vunnit samtliga RiksStåndens bifall, så anser Ekonomiutskottet, vid ett sådant förhållande, desto mindre nödigt upptaga Riksens Höglofl. Ständers tid med en framställning af sin mening rörande samma ämne, som denna mening fullkomligen instämmer i den åtgärd, som i StatsUtskottets redan bifallne Utlåtande blifvit tillstyrkt. Dock varder detta vördsamlingen anmäldt till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning och godtfinnande. Stockholm den 30 Juli 1823. lOOOOS-OOOC. Besv, och Ekon. Dtik. Betiinkandcn. Antorn den 5 Aug. 1825. Utlåtande, i anledning af vackt fråga, om ändring af terminerna för höstmarknaderna i Upsala och Norrtelje. H öglofl. Ridderskapet och Adeln har till detta Utskott remitterat ett memorial af Herr Darelli, Isaac, som yrkar, att, sedan tjenstehjonens flyttningstid blifvit ändrad från den 1 till den 24 October, Upsala höstmarknad äfven måtte från den 1 till den 24 October och Norrtelje höstmarknad från den 10 Oct. till den 3 Nov. varda förflyttade; ty hvarje husbonde i norra delen af Stockholms, största delen af Upsala och östra delen af Vestmanlands läD, hvars arbetg. folk och tjenare färdas till dessa marknader, måste eljest nu som förr betala deras sommarförtjenst och årslön den 1 October och sedan sakna deras arbetsbiträde nära trenne veckor.
Beträffande § 43. Med frångående af en del utaf hvad Utskottet i sitt Utlåtande N:o 8 anfört ifråga om denna §, får Utskottet dock vidhålla sin då gjorda anmärkning om billigheten deraf att, vid den inträffade händelse, som §:ns l:a mom. förutsätter, hela det fordna skjutslaget och ej blott de närbelägna förut skjutsningsskyldige hemmanens innehafvare uppehålla skjutsen; hvadan Utskottet anser att, i detta moment, orden: ”innehafvare af närbelägne skjutsningsskyldige hemman och i stad skjutsningsskyldige invånare”, böra utbytas mot orden: innehafvare aj hittills skjutsningsskyldige hemman och i stad hittills skjutsningsskyldige invånare. Utskottet hemställer således att 43 § mätte erhålla följande förändrade lydelse: Derest, i följd af posthållares eller skjuts-entreprenörs oförmåga att fullgöra skjutsningen, eller af annan orsak, posteller skjutsbefordringen möjligen skulle komma att tillfälligtvis afstadna, åligge det pä landet innehafvare af hittills skjutsningsskyldige hemman, och i stad, hittills skjutsningsskyldige invånare att, emot den vid stationen gällande lega, bestrida skjutsningen intill dess denna kan genom Post-styrelsens eller Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg åter blifva ordnad. Om, under skjutsningen, häst störtar eller upptröttnar, eller annat för befordringen hinderligt fall inträffar, åligge det innehafvare af närbelägna hemman, att, mot full godtgörelse, genast lemna det biträde, hvarmed de kunna för befordringens understödjande tillhandagå. Då Utskottet nu går att tillse huru och till hvad belopp medel må böra anvisas till gäldande al den kostnad, som, genom nu föreslagna grund för skjutsningsbesvärets ordnande, varder Statsverket åsamkad, så är Utskottet visserligen fortfarande af den tanke att, på de af Utskottet, i dess Utlåtande N:o 8, anförda skäl, hela kostnaden för skjutsningens öfvertagandé pä entreprenad ej skall komma att, åtminstone i någon betydligare män, öfverstiga 600,000
Udltan Nilsson, från samma län. Af Anders .Ionsson från Wermlands län, angående ändring i 26 kap: 1 $ Byggniiigabalken. Att skyldigheten all deltaga i byggande af kyrka och andra en landtförsamlings gemensamma hus, på sätt 26 kap. 1 § Byggningabalken bjuder genom stadgandet: att alla, som i socknen bo, skola kyrka bygga och underhålla samt grunden härför, beträffande såväl byggnadsvirke och körslor, som annan kostnad, vara hemmantalet, utan afseende å hemmanets bättre eller sämre beskaffenhet, är orättvis, torde af ingen kunna bestridas, åtminstone för såvidt delta förhållande rörer Wermlands län, der hemmanens storlek och godhet äro så olika, att taxeringsvärdet å det ena är fyratill sexdubbelt, ja stundom ända till tiodubbelt högre än å det andra samt de mindre hemmanen, hvad allmänt känt är, måste i ordinarie räntor bära en alltför stor beskattning. För att afhjelpa delta obilliga missförhållande, erfordras väl en 24 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 17. mera genomgripande reform, än denna min motion åsyftar, synnerligast som de gamla jordeböckerna då måste undergå en ny behöflig revision; men lör alt i någon mån och snart vinna ändamålet, har jag äran nu föreslå: alt uti nämnde lagens rum, 26 kap. 1 § Byggninga-balken, orden: ”efter hemmantal” måtte utgå och ersättas med uttrycket: efter taxeringsvärde. Om remiss till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamligen. Stockholm den 7 November 1662. Anders Jonsson, från Wermlands län. Af Anders Jonsson frän Wermlands län, om upphörande af qvarnoch selg räntans utgörande.
Så en dag från domkapitlet Kommer det ett stort plakat, Prosten strålar utaf glädje — Han fått större pastorat! Och de reda till sin flyttning, Allt är idel lust och fröjd, Blott notarien går så böjd, Tror att hjärtat rent skall brista, Att det kära hemmet mista. Tiden går. Man redan hunnit Emot slutet af april, Då är gubbens styrka bruten, I sin bädd han ligger still '. Då de andra ängsligt undra, Hur hans flyttning väl skall ske, Tyckes han helt fridfullt le, Som därvid han tänkte bara: • » Ser ni ej, hvart jag skall fara !- » Och hans » flyttning » sker så stilla Utan någon kamp och strid. Flickorna, som sista natten Vakat bädden tätt invid, Se med undran, hur han strålar, Och hur lycklig han ser ut, Så en suck och allt är slut — Och i dämpad gråt de båda Döden första gången skåda. Samma söndag uti kyrkan Prostens afskedsguästjänst var, Gubbens enkla, svarta kista Man till kyrkogärden bar. Anspråkslös var jordafärden, Kistan prydd på lanåtligt vis Med en krans af lingonris, Men en sällsynt ros man (parar Tacksamhetens varma tårar. Fadern sjöng sina bästa visor, o c h flickan gjorde o m alla sagorna hon läst till dialoger mellan olika personer o c h dansade o c h skrek o c h skrattade och grät, tills fadern ej längre visste, hvilken älfva o c h skogsfru o c h huldra o c h rå han fördt till världen! Men öfverlycklig var han, så öfverlycklig s o m en människa med djupa naturtoner, slumrande i sitt bröst, o c h en hustru, som ej begriper ett ord af hvad han säger, kan vara, när han finner, att blod af hans blod, kött af hans kött uppstår i förklarad gestalt. Han hängaf sig åt lyckan att äga henne, såsom hvarje fantasimänniska hade måst göra. Och hvad h o n beundrade h o n o m sedan ' H o n förtäljer o m denne sin far m e d en hänrycknig, som är röraude vacker att höra.
Norrländska länen hittills förblifvit i nästan fullkomlig afsaknad af de fördelar, som genom stamholländerier blifvit landets öfriga delar beredda, har Utskottet ansett billigheten fordra, att 32 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. jemväl de Norrländska länen i sådant afseende tillgodoses, hvadan Utskottet hemställer, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning måtte vinna Rikets Ständers bifall. 42:o. Uti särskilda hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet väckta, till Stats-Utskottet remitterade motioner, uti det förra Ståndet af Grefve Mörner, C. G. (under N:o 114) och i det sednare (under N:o 293) af Riksdagsfullmägtigen Carl Rydström, är föreslaget, att en summa af 2,000 R:dr måtte anslås till understöd åt sådane personer af mankönet, som, af Hushållningssällskapen utsedde, genom Landtbruks-akademiens förvaltningskomités försorg utsändas till egare af väl skötta ladugårdar, för att genomgå fullständig lärokurs uti allt, hvad till boskapens uppfödning, utfodring, rykt, mjölkning, gödning och skötsel i allmänhet äfvensom hvad till deras slagt och styckning dervid till afsalu hörde, så att desse personer derefter kunde bidraga till bildande af en ny, mycket behöflig, men hittills hos oss saknad klass af tjenare för ladugårdarne och behandlingen af såväl påläggssom mjölkoch göd boskapsdjur; varande till stöd för förslaget af motionärerne hufvudsakligen åberopad den öfverallt öfverklagade svårigheten att finna lämplige och kunnige skötare för ladugårdarne, åt hvilka väre landtman börjat att allt mera egna en berömvärd uppmärksamhet — en svårighet, som måste så mycket menligare inverka på ladugårdsskötselns utveckling som vid densamma förekomme, jemte mjölkningen, flera sysslor, hvilka kräfde större krafter än som i allmänhet kunde påräknas hos qvinnor. Af ofta åberopade Statsråds-protokoll inhemtas, att
För att utreda förhållandet af den föreslagna pensioneringen, med anledning af närvarande förhållanden, torde följande vara tillräckligt: Närvarande Föreslaget Närvarande Föreslagne antal antal pensionspensionspersoner. personer. rurn. rum. Den 28 Juni f. :n. 253 Hvaraf synes att, ehuru officerspersonalens summa enligt förslaget är större än den nuvarande, likväl de grader af arméen, hvilka egentligen gravera pensionsfonden, blifvit betydligen minskade, och torde till följd deraf med skäl kunna dragas den slutsats, att, så väl de upptagne pensionsrummens antal som den förslagsvis upptagne pensionssumman äro tillräckliga. Olikheten mellan de här upptagne nuvarande pensionsrummens antal och de i arméens pensionskassas berättelse omförmälda, härleder sig derifrån, att de personer, som utgöra arméens pensionskassas 12:te pensionsklass, enligt förslaget, endast äro korprals vederlikar och bland dem blifvit upptagne. Att föreskriften, det personer inom åtskilliga grader skola öfverflyllas på pensionsstat vid vissa uppnådda åldersoch tjenstcår, möjligtvis kan medföra en tillökning i pensionärernes antal, medgifves, dock som jag anser denna tillökning endast kunna blifva högst ringa, har jag ej tagit densamma i beräkning, synnerligast då pensioneringen endast är upptagen förslagsvis. ”1 beräkningarne förutsättes jemväl, såsom förut är nämndt, att de rustande skulle anskaffa och underhålla 2,722 nummerhästar emot en årlig ersättning af 43 r:dr 16 sk. b:co, som komme att afräknas ä den vakansafgift, hvilken af dem skulle erläggas. Möjligheten att till detta pris erhålla ett sä betydligt antal, för kavalleriets och artilleriets behof fullt brukbara hästar, torde med skäl kunna sättas i fråga.” Här gäller som svar hvad i föregående blifvit anfördt. (Se pag. 250). ”Genom hvad nu blifvit anfördt, anse Utsk:n sig hafva ådagalagt, att utgifterne skulle i betydlig mån komma att öfverstiga elen i förslaget upptagna summa, och att inkomsterne på långt när icke kunna antagas uppgå till det i beräkningen uppgifna belopp.
Län, hvilka för det narva, ruride ega i årlig lön, den förra 266 Il:d 32 sk, och den sednare 233 R:d 16 sk. För Auctuarien, Canceilisterne och Vaktbetjeningen i Kongl. Majus och Rikets Götha Hof..Rätt , hvilka vid 1815 års löne-reglering blifvit genom misstag förbigångne, är löne - Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, 793 tillökning till enahanda belopp med deras vederlikar föreslagen, äfvensom en af rättvisan påkallad ersättning för den minskning i inkomster, de under den förflutne tiden lått vidkännas. VitterhetsHistorieoch Antiqvitets-Akademien har hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält behofvet af Lön-tillökning för Akademiens Secreterare, som för det närvarande åtnjuter 300 Rid årligen. Ofver-Intendenten har jemväl i underdånighet begärt löne-tillökning för dess Secreterare och Cancelliet; hvilkas löner, enlig! nuvarande Stat, äro mindre än deras vederlikars vid andra verk, och utgöra för Secreteraren endast 340 Rid med 37 tunnor spannetrsål, och för Cancelisten 105 Rid med 11 tunnor spannemål. Nya löner och löne tillökningar för Vakt-, Fångoch Executiorss-JBetjening i åtskilliga Län, hafva blifvit hos Kongl. Majit i underdånighet föreslagne. De på andra hufvudtitteln uppförde Förslags-summor 10,000 R.-d till reseoch tractaments-penningar vid extra förrättningar i civile ärender, samt 42,340 R:d till ved, ljus och skrifmaterialier .för Civile Amhets-Verken, hafva icke varit för behofven ti 11 räck I i ge, enligt serskild derom af Stats-Contoiret uppgjord utredning.
Alt jag icke haft eller har ringaste afsigt att med nämnde aumärkmr förolämpa någon person torde en hvar inse, då jag dels förklarar, all efter mitt begrepp det alls icke är underligt att män med den mest aktningsvärda karakter och eljest begåfvade med ljust förstånd blifvit insnärjde i nämnde skolas satser, helst densamma under mer än ett halft sekel ideligen och rastlöst arbetat på att distillera och raffinera sitt ordkram, så att det skulle kunna bemäktiga sig sinnena hos de af våra ynglingar, som vid Universitelerue egnade sig åt det civilistiska. Jag har tillförene mer än en gång yttrat mig härom, men jag anser såsom en pligt att återupprepa anmärkningen så ofta anledning dertill gifves, ty detta torde vara enda medlet alt bekämpa skolans elaka inflytelse i sednare tider. En äfvenledes högst aktningsvärd man, mera jemuårig med mig, står med sin nuance ganska nära intill detta egna politiska säll alt se och resonnera, i det han later hinda sig af vissa politiska satser, dem han troligen anser såsom politiska axiomer, ehuru politiken äger ganska få dylika, om något enda, men hvilka han pä matematiskt sätt strängt tillämpar, utan att tillse till hvilka resultater de leda. Denne lika ädle som kunnige man, gaf oss i lördags en profbit på ett eget historico-matcma - 202 Den 28 April. tiskt politicerande, då han gaf oss tillkänna sitt hufvudskål för ogillande af penitenliärsysteinels principer, sägande, ”att ett folk horde utveckla sina egna äldre lagsliftuingsgrundsatser och icke antaga nya.”