Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ther utinnan förehades: Kyrkio-räkningen för år 1750, hwilken godkendes. Öfwerlades om underhåld för organist til thet i Rödöns kyrka omtalte orgwercket, at sochnemännerne wille ther[?] wid wälwilligt biträda Rödöns församling, som allena ej mägtade then underhålla: och förklarade the mäste (en el. annan allenast undantagandes) ther til sin benägenhet, at, om Gud skulle behaga främja ett sådant werck, tå wilja tilskiuta hälften emot Rödöns boerne, til 2 kappar säd på röken årligen, en eller annan collect, samt litet af kyrkans spanmål til 1/2. 3. Påmintes om ringningen, at then altid, och under nu warande kungsringning, wackert skulle ske, och at ej klockorna taga skada: barn och ungdom om prediko-dagarna, för anstendighet skul, och ingen[?] fahra som ske kunde[?] wara borta utur stapelen: hwarpå kyrkiowachtaren skulle hafwa inseende, at hålla them tädan, och allenast [lucka] st. närwarande til ringningens behof. 4. Gudstiensten begynnes i nogerl. rätt tid, kl. 9 effter kyrkielagen, om sommaren; doch begärdes, för the långwägade skul, at den måtte dragas ut til half 10 om wintren å stackigste dagarna, hälst om ottesång och catechismi pred. sker, tå liust blifwer, at man ser läsa i bok. Kyrkiodören får stå uppe, tils syndebekennelsen skal begynnas. The som tå icke äro inne och tilstädes, hwar öfwer sexmännerne i yttersta bäncken hafwa inseende, och kyrkiowachtaren äfwen effterser och hafwer in them som ute äro, skola gifwa ut effter kyrkiolagen 1 mark s.m:t, then sexmennerne upbäre, och the treske hos cronobetiänten angifwa. 5. Tå silentium blifwer, gå the til the andra kyrkiorna, och the hemmawarande
Den delen af länet, som närmast gränsar till Calmar län, och hela den öppna östra kusten, intilldess den vid Thorhamns udde böjer sig i en annan rigtning och inneslules af öar eller skärgård, nämligen Christianopels och större delen af Thorhamns socknar, består af mindre bördig sandoch klapperjord; stränderna äro kala och marken i allmänhet slät, men i den mån den aflägsnar sig från kusten, innehåller den mera skog, bestående af blandad talloch löfskog, fordom särdeles ymnig, men nu mera blott undantagsvis af någon större betydenhet; ifrån och med Jemjö är landet mera kuperadt och jorden bördigare, hvilket fortfar till och med Asarum vid Carlshamn, hvarefter slättlandet åter öppnar sig emellan den skog beväxta bergåsen i norr och den öppna hafskuslen i söder. De största slätterna utgöras af ägorne till Ysane socken, Sölvesborgs stadsoch landtförsamlingar samt den i hufvet utskjutande landllunga, som innefattar Mellby socken. Denna beskrifning af landets yttre gäller dock hufvudsakligen den så kallade strandbygden och till en del mellanbygden. Den så kallade skogsbygden eller länets norra del är i allmänhet mera skogbeväxt och jorden der jemförelsevis mindre bördig; dock finnas äfven der bördiga trakter, särdeles uti Fridlefstad, Bödeby, Tving, Backaryd och Jemshög, h vilka utgöra särskilda i 4 socknar uti länets norra delar, då deremot alla öfrige socknarne, som ej mötas af de nyssnämnde, genomskära hela länet från dess norra gräns till hafvet. I samma rigtning genomskäres provinsen af ett icke ringa antal strömmar eller åar, som bilda flere vattenfall, särdeles der de nalkas kusten, och lemna tillfällen till anläggning af vattenverk, hvilka tillfällen äfven äro begagnade, dock hufvudsakligen för qvarninrättningar.
Krigsoch Kammar-co!!:na tillstyrkt, alt nu var. nummerstyrkan må oförminskad bibehållas vid infanteri-reg:tet med . Boo man. Men till understöd för gamla rolama användes följande af Konungens Bef:h:de icke i beräkning tagna, nu rotefria, men roler:s-skybliga hemman nemi.: Landtstats-boställen 4éo£- Augmentshemman Ett häradshöfdinge-boställe i. Underlagda Gustafs och Carlbergs kopparverk . Under odling och frihetstid upplåtna, men redan afvittrade hemman, hvilkas andel i roteriskostnaden, intill dess de i skatt ingå, Staten skulle vidkännas . 66|-J££l. nära 142 mant. Den roterings-skyldiga jorden skulle således, i stället för 6i4§^f§ mil, som Konungens Bef:h:de antagit, komma att beslå af 756§| mtl, hvarifrån dock måste afräknas de före år 1734 tillkomna gästgifvaregårdar samt posthemman, sorn, enl. författningarna, äro till befrielse från rotering berättigade, hvilkas hemmantal nu icke för K. Collegierna äro kända. Utom af nyssnämnda nu rotefria 142 mtl komma de soldater, sohl för närvar, uppehålla reg:tets nummerstyrka, Boo man, ott erhålla understöd af de för närvar, vacanta 200 soldatrotar, hvilkas hemmantal uppgår till 142 mtl; 88 Den 4 April. och visar sig således, att enär sistnämnda hemmantal hittills underbällit'200 man, s'å blir provinsen, efter cn limas tind. förslag, icke högre roterad med 800 man, med tillhjelp af de rotefria mtl, än örn, utan detta biträde, blott 600 man skulle enl. Konungens Bef:h:des und. förslag underhållas. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Med anledn. af E. K.
Ehuru Kommittéen i det föregående antagit, att arbetet å jernvägen genom Stockholm icke kommer att företagas förr än banorna först från söder och sedan från norr blifvit i det närmaste fullbordade, så kan den icke undertrycka sin öfvertygelse, att det skulle vara af väsendtligt gagn, om circa 200,000 R:dr Runt af de här ofvan beräknade 1,130,000 R:dr finge användas, för att så småningom börja bergsprängningen i den tunnel under Södra bergen, hvilken skall till närheten af staden eller till Jernvägen och Stadsgården framföra de södra och vestra orternas stora trafik, helst detta Ö O arbete, äfven med tillgång på penningar, icke kan forceras utöfver en viss grad. Kommittéen anser sig böra tillägga, att banbyggnaden genom hufvudstaden, ehuru dyrbar, är af den betydenhet och medför för trafiken, sedan Vestra och Norra stambanorne blifvit öppnade, så stora fördelar, att kostnaden sannolikt snarare här, än på de flesta andra delar af stambanorna skall betäckas, helst icke ensamt trafiken emellan 117 olika orter och hufvudstaden, utan äfven den rörelse, som emellan olika stadsdelar och det närliggande landet på ett afstånd af i eller J mil norr och söder ut måste uppstå, och kanske hvarje timme på dagen eller oftare påkallar ett hantåg, skall gifva en mot byggnadskostnaden och underhållet fullt svarande inkomst. Om derjemte en brobyggnad öfver Norrström anlades på samma pelare i bredd med jernbanan, skulle detta än vidare öka värdet af den i sitt slag ovanliga, storartade och för hufvudstaden lika vackra, som nyttiga anläggningen. Slutligen anser sig Kommittéen böra tillkännagifva, att den, lika litet här som i andra delar af jern vägsförslagen, kunnat ingå i detaljer i afseende på arbetets verkställighet; så hafva t. ex. jernvägsspåren genom Jernvägen nedåt Stadsgården samt inom en blifvande bangård å norr icke blifvit utlagde, såsom helt och hållet beroende af rörelsens fordringar och lokala förhållanden. Sedan Kommittéen dels under sistlidne September månad afgifvit särskildt underdånigt yttrande rörande Ryttmästaren m. m. R.
IV.-o 5. att ej mindre den utöfver minimibeloppet stadgade afgift af i sk. för hvarje kanna bränvin, som om året tillverkas, än ock den efter hemmans och stadsjordsvärde utgående bevillning må upphöra, samt att afgiften, beräknad efter den afverkning, som kan åstadkommas, med billigt afseende åden vinst i sparad arbetskostnad och bränsle, som en större panna lemnar mera, än en mindre, fästas endast vid pannerymden. Hvaremot Utskotten, i fråga om beloppet af skatten, finna skäligt tillstyrka den förändring, att, med antagande af en enkel pannas afverkningsförmåga i månaden lill sex gånger pannans innehåll, afgiften för en 45 kannors panna, sorn under sex månader afverkar 1,620 kannor bränvin, beräknas, efter 1 sk. 6 r:st. för hvarje kanna bränvin, lill 5o R:dr 3o sk.; att, för pannor öfver 45 till och med 90 kannor, afgiften ökas med två tredjedels runstycke för hvarje kanna tillverkadt bränvin; att, för pannor under 4^ lill och med a5 kannor, afgiften minskas med ett halft r:st. för hvarje kanna bränvin, som kan tillverkas, med uteslutande af runstycken i tariffen; att, för pannor under 20 lill och med 77 kannor, afgiften, med beräkning af 12 R:dr för en 24 kannors panna, minskas med 1 R:dr på kannerummet; och alt afgiften för pannor under 17 kannor utgår efter 12 sk. på kannerummet. För mäskvärmare finna Utskotten skäligt tillstyrka den beskattning, alt den nu för enkel panna föreslagne afgift må, da mäskvärmare begagnas till sådan redskap, ökas med 5o procent.
Tersmeden: Jag är förekommen af Hr von Hartmansdorff, och instämmer med honom. Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf gjorda framställning, ansågos de i förevande punkt, förekommande morna-, böra hvart för sig blifva föremål för öfverläggning och beslut. 20* 308 Den 19 Juni Morn, 1. Bifölls. Mom. 2. Frih. Tersmeden: Sedan R. o. Ad. vid ett (öregule tillfälle har beslutat att anslå en mill. R:dr lill kreditiv åt Hypolheksföreningarne, så äro af de medel, som eljest funnits, att här använda en mill., borta. Det torde således vara nödvändigt, alt den här föreslagna redaktm ändras. Här står: ”För det i näslförestående mora. upgifna ändamål, ega Fullm., alt använda dels det belopp, hvarmed de till Riksbankens hineoch kreditiv-rörelse anvisade förslag blifvit vid innevande Riksdag förminskadt, eller 2,100,000 R:dr, i mån delta belopp varder för ofvannämnde ändamål tillgängligt” etc. Denna siffra torde nu förändras lill ' 1,100,000 R:dr, och den längre ned stående summan, 4,600,000 R:dr, följaktligen äfven nedsättas till 3,600,000 R:dr, Äfven i början af sednare stycket i detta morn. står 2,100,000 R:dr, hvilket likaledes torde ändras till 1,100,000 R:dr. Sedermera beror det på, huruvida R. o. Ad. anser hela detta stadgande, om de 800,000 R:dr, som af Fullm. borde användas till diskontering och utlåning för handel och näringar, samt lill kassa-krediliv, behöfligt eller icke. För min del skulle jag tro, att sedan nu R. o. Ad. har beslutat, att 2 millir R:dr skall användas till kreditiv åt Hypotheksföreningarne, hela detta stadgande i sednare afdeln. bör utgå, hvilket jag hemställer till R. o. Ad:s bepröfvande.
1862 uppträdde hon första gången i London, där hon allt sedan hade sitt stamhåll, och hvarifrån hon företog täta konstresor, bland annat till Sverige, som nästan årligen under perioden 1875 — 80 hedrades med påhälsningar af den framstående konstnärinnan. Förliden sommar gästade hon för sista gången vårt land, och meddelade då Idun hennes porträtt och en biografisk skildring. af k. m:t gifvet prejudikat. I enlighet med detta har Vermlands länsstyrelse nyligen dömt fabrikör .1. F. Lundin i Karlstad att med 100 kr. efter år räknadt ersätta Eansäters fattigvård underhållet af hans i denna församling boende svärmoder. * Kvinnornas pluraUtet. Vid detta års början funnos i Stockholm icke mindre äu 23,298 kvinnor utöfver antalet män. A f de 250,000 invånare voro nämligen 113,615 mankön och 136,913 kvinnkön. Inom rikets 24 län funnos i 21 län flere kvinnor än män och i endast 3 (Jämtlands, Vesterbottens och Norrbottens län) flere män än kvinnor. A f hela rikets folkmängd vid detta års början, 4,802,751, voro 2,321,978 män och 2,476,773 kvinnor. Kvinnornas antal öfversteg således männens med 150,795. I / lébigs köttextrakt. k r. Ö f v e r allt iakttages nämligen den mest noggranna renlighet. k r. k r. 1 2 * Dödens skörd. Den 17 dennes afled f. d. norska statsfrun hos drottning Lovisa fru Josefina Sofia Anna Charlotta Stäng, född grefvinna Sparre af Söfdeborg. Född 1829 och dotter af öfverstekammarjunkaren grefve J. A. A. Sparre och hans maka, född Änder, från Norge, blef hon 1851 hoffröken, 1859 kammarfröken och 1864 norsk statsfru hos drottning Lovisa. Ä r 1862 ingick hon äktenskap med kabinettskammarherren Bredo Henrik Munthe Morgenstjerne Stäng.
Leträllande äter 8ädane böter, 8oin till doms fullgörande blifvit ned8atta, bade den grundsatts allaredan gjort sig fällande i lagsbi^ningen, att, onr förbrytaren dott, medan det emot bonom anställda ätal varit beroende ak Högste Dom8tolen8 ^rötning, 8ä bar trädan om an8varet an86tt8 förfalla, scb sterbbusdelegarne säledes fatt böterne äter. Inträllar deremot, bäde att böterne varit 8älunda nedsatte, oeb att, under förbrytarens lil8tid, lags bratt egande dom emot bonom fallit, sä vore bötesstrallet att betrabta 8ä80m verbstäldt, oeb nägon äterl^ftning frän 8terbbu86t8 8ida bunde dä ej med 8bäl begäras. l öfver6N88tämmels6 luirmed oell till undanrödjande all tvet^digbet i sistnämnde afseende. tillst^rbte (drefven oeb dustitiss-kädet, att n mä erbälla denna törändrads Dör förbrvtare, vare allt straff förfallet; doob Åängen böter ut, b vartill ban de88törinnan genom laga bratt egande dom iteA donrv ^»editte Dögste Dom8tolen8 öfrige Dedamöter Ajords ej emot förslaget i denna del nägon anmärbning. 8 Lap. 8 tz. Ilögste Domstolen ansäg mälsegandes rätt till ersättningstalan böra utsträebas äfven till den bändelse, att, efter 7 La^. i/; tid till päbörjadt men afbrutet ätals fullföljd blifvit försäten; oeb bemställde således llogste Domstolen, om iebe förevarande bör erbälla denna lidelse:
När min öfvertygelse är, att jag i en så vigtig sak liar rätt, så ser jag icke efter huru många sorn följa med mig, utan jag uttalar, så länge jag kan och får, hvad jag anser räll vara. Jag Den 1] Mars f. m. 97 Jag hoppas Ilrrme icke tycka illa vara, att jag omnämner detta och tillika något litet lyftar på den slöja, som publiciteten hittills låtit hänga öfver verkliga förloppet inom Reformvännernas gille. Der var det till en början icke möjligt alt få tala och fortsätta talen om oriktigheten af de samfällda valen; ty der funnos personer, hvilkas yttersta syfte var att kunna uppleta sådana dunkla ordalag och satser, som skulle smaka de båda första Stånden, Adeln och Presterna; i följd hvaraf äfven den skenfagra, men opålitliga regel antogs, att man skulle jemka, utan att stödja sig vid någon enda grundsats. Mig tycktes, att man icke behöfde vara djup politiker för att inse, det man sålunda på längd, och sedan den berömliga fogsamhetsandan svalnat, skulle förlora tenacen, ulan alt vinna någon. Men efter det en och annan skicklig talare vackert ordat om bildning och förmögenhet, såsom tvenne hufvudelementer för all representationsinrättning, så syntes man endast täfla hvem som skulle gå längst i att tillfredsställa de anspråk desse obestämda satser framkallade. Jag anmärkte förgäfves, alt alla försök i detta fall att vinna några sympathier hos dc absoluta inom Adelsoch PresteSt:n var förspilld möda, så länge man vidhöll det samfällda valsättet. De som hade föresatt sig att votera och strida för bibehållandet af ståndsfördelningen och den ännu mera absolutistiska classindelningen, skulle naturligtvis icke vilja retlectera på Reformvännernes böjlighet; men härpå litade desse reformvänner då de ytterligare utsträckte den graduerade egendomsscalan, och på denna grundfalska väg medgåfvo att införlifva såsom ständiga elemenler i den öfre kammaren ensamt högre auctoriteter, dermed helt och hållet öfvergifvande allmänna valprincipen.
Någon anmärkning har icke skett deremot, att beslutet blifvit verksläldt, då detsamma ej strider emot grundlagens bokstaf, utan anmärkningen riktar sig deremot, D e n 3o Juni c. ra. att, oaktadt hela rådgifvarepersonalen, med undantag af den främste ledamoten deribland, reserverade sig, teg Statssecret. likväl helt beskedligt stilla och åtog sig sålanda den håde moraliska och juridiska ansvarigheten för beslutet. Ehuru man väl icke kan säga, att Rikets väl är beroende af denna sak, tycker jag likväl, att det är af vigt, att nationen erhåller kännedom ang:de förhållandet, och att discussionen derom är ganska lämplig. För öfrigt får jag förena mig i den motion, som nu af Hr Cederschjöld blifvit väckt, och anhåller jag, att densamma må blifva lagd på bordet. Frih. Boye: Måhända torde den fordran ej vara alltför obillig, att, då vi i våra debatter citera hvarandras yttranden, vi böra citera deni riktigt. Mig har likväl det missöde träffat, att Gr. Cronhjelm orätt citerat mina ord. Jag har icke yttrat någon förundran deröfver, att Hr Gr. med rättvisa erkänt K. M:s rätt att disponera besparingarna. Mina ord voro, att Hr Gr. vitsordat den uppgift, ang:de K. M:s dispositionsrätt öfver besparingarna, som Conslit.- Utsk:s sednare betänk, lemnar; och sedan jag gillat detta yttrande och kom lill frågan om den afvikelse från grannlagenhetcns fordringar, som jag trodde Hr Grip hafva begått, sade jag, att jag kände en viss förundran deröfver, att Gr. Cronhjelm och Hr Dalman hafva med rättvisa och billighet medgifvit, att händelsen icke innehar den allvarsamma egenskap, att Rikets väl skulle fordra Hr Grips allägsnande ur Statsrådet, och likväl syntes åsyfta något dylikt, då de begärt betänkts ogillande. Jag har förklarat mig och slutar med att förnya min anhållan om propos. till betänkts läggande ad acta. Gr. Posse, Arvid:
Efter ett ingifvit och af Hands - Contoiret verificeradt Förslag för år 1754, bestå Hospitalets inkomster i följande; Räntan af Jordarne 6 D:r 2 6 örl Krono Tionde Spannemål i Penningar . - 9 5{ 21. Interesse-Penningar - x 64: 7* Pung-penningar, Sakören och Extra Utgifter - 61: 7- Summa 327 D.t g Ör.' Silfvermy-nt — —- —• •— SiatS'Utsiottets tJetänkanden*659 Cal marc Stift. 34:0 Calmare Hospital. Om delta Hospitals ålder ock första' 'Inrättning skall ingen underrättelse kunna gifvas; meri att det likväl hade ägt Krono - fionde uti Kunevalds Kärad i Cronobergs Län, da. Drottning, CHRISTINA år 1646 den 7 Februari densamma derstädes indrog och i det stallet förlänte Hospitalet Krono - Tionde Spanneinål uti detta .Län af Socknar nära intill Hospitalet belägne. År 1683 är aF Konung CAEL XI förlänt Hemmanet Törneby uti Calmare Socken, sorft ifrån 1 , sedermera blifvit förmedladt till | Mantal. Jeihväl är Hospitalet anslagen af den I Calmare Stift såkallade Allhelgona-hjelpen. Uti ett af 1754 ars Räkning ingifvit och. af Lands Contoiret verificeradt Utdrag upptages följande inkomster, nemligen: 8g T:r 6 fj d. 2j kannor Krono-Tionde. 1 T:a 7 fj:d. 2 kann. Afrads-Spannemål. g 1 T:r 6 fj:d. kannor. Fenninge - Inkomst. t r> Ränta af | Hemman och Akerlyckor “48 D:r 4 or* Ali helgonahjelp 173: 31. Inskrifnings-Penningar 324: 24. Collect - och Armbösse - Penningar 24: 3, S;a 570 Dtr 30 or. För försåld Spannemål influtit 59:
Brodern hade redan fått en af drängarna på benen, och under tystnad begåfvo sig de tre männen ned till båtstället. Båten sköts ut. Två utaf dem satte sig till årorna, och Erikson själf gjorde sig i ordning att taga i tu med bärgandet. Det var en besvärlig rodd och en farlig rodd. Not och skötar hade rifvits lösa från sina ankarplatser och hittades först efter långvarigt sökande. Garnen voro sönderslitna eller filtrade ihop till en stor oredig klump, så att man knapt såg dem för det lager af tång och smuts, som betäckte dem. Ända till middagen fortgick arbetet utan uppehåll. Karlarna voro genomblöta in på bara kroppen, hungriga och förfrusna. Blåsten pinade tvärs igenom de våta kläderna, och för hvar bärgad flik af garn blef misstämningen större, alt som skadan antog större och större dimensioner. Ännu var det en af skötarna kvar, som de ej hade kunnat få reda på, och de hade redan fruktlöst rott omkring och draggat efter den i en och half timme. Det var lönlös möda, och den måste blifva, där den var, till dess att man åter vid bättre väderlek kunde fara ut och taga reda på spillrorna. Erikson hade löst af brodern vid årorna. Han lyfte upp hatten och tog ett tag öfver pannan, som trots regnet och blåsten var våt af svett. – Det är ingen annan råd än att ge sig hem med det vi har, sade han. När de fått båten i land, började de, så godt för tillfället var möjligt, reda ut näten och beräkna skadan. Tålmodigt och varsamt höllo de på, och när altsammans för blåstens och regnets skull var inhängdt i boden, följde de gångstigen, som ledde genom ängen och uppför backen, där stugan låg. De talade ifrigt hela tiden, och på Eriksons ansigte låg ett drag af tyngd och grämelse. Han räknade upp, hvad det kostat honom att köpa garnet, och hur lång tid som åtgått att sätta redskapen i stånd under förra vintern. – Det är alt skadadt för mellan femtie och hundra riksdaler, utom arbetet, slöt han. – Det är mer, sade brodern. – Ne-ej, men det är det.
Uti alla sådane mål, som endast personligen röra en eller flere af Ridderskapels och Adelns Ledamöter, åge han eller desse, eller hans eller deras närmaste skyldeman, till och med syskonebarn, ingen Stämma; utan skola de, sedan så väl den saken rörer, som desjelfve, ägt tillfälle till Protocollet andraga, hvad de nödigt aktat, jemte honom från Pleni-rummet afträda. Skulle någon eller någre, som på ofvanberörde sätt befinnas jäfvige, hafva under beslutets fattande eller under votering varit , längre eller kortare tid närvarande; vare han eller de sin Riksdagsmanna-rätt för dea Den 9 A„pril f. ra. s5 Riksdagen förlustige och heslutet eller voteringen ogiltig, §• %• Då ett mål till afgörande förekommer, skall, om någon Ledamot sådant fordrar, genom särskille propositioner utrönas den proposition, som Ståndet uti målet yrkar. Contraproposition åge den eller de rätt, att föreslå, som afslag yrka; hvarefter den yrkade propositionen icke annorlunda, än enligt §. 55. Riksdagsordningen, af LandtMarskalken må vägras. Alla propositioner skola göras så, att den, som bifaller, kan svara: Jn^ochden, som bestrider: Nej; och bör, när någon Ledamot det yrkar, propositionen af RiddarhusSecreteraren uppsättas och af Ståndet justeras, förr än den af LandtMarskalken göres. Detta skall ovilkorligen ske, när votering är begärd, och voterings-propositionen då uti Pleni-rummet före och under voteringen vara anslagen. §. 41. LändtMarskalken skall, sedan Ridderskapet och Adeln mundteligen besvarat en framställd proposition, ljudeligen förklara, huru lian fattat Ståndets beslut, §. 4a.
M.-s propos. blifvit antagen, emedan den är icke allenast kortare utan äfven vida mer bestämd än CJtsk:s förslag. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust.: Reservationsvis vill jag hafva anmärkt, att principen af lag mot uppror är, jemte sådan lags ändamål, alldeles misstagen , när sådan lag befattar sig med straffbestämmelser emot de upproriska och emot de embetsoch tjenstemän, som vid sådana tillfallen gjort för mycket eller för litet. Detta är icke hvad i allmänhet och i det öfriga Europa menas med martialeller upprorslagar. De äro att anse såsom speciella reglementen för sältet att vid tillfällen af uppror eljer upplopp tillvägagå. Deras ändamål är att bilda rättesnöre och trygghet emot ansvar åt de myndigheter, hvilka ordningens återställande åligger. De öka beslutsamheten, der den finnes, och bilda den der den annars skulle saknas. Dertill äro de nyttiga och dertill äro de nödvändiga. Allmänna lagen tillhörer att om allt det öfriga stadga. 6 cap. Missg.-b:n har till fullo stadgat ansvarighet fördem, som stifta uppror eller deltaga deruti. Yi hafva andi a lagar och författningar, som fullständigt stadga ansvaret för embetsoch tjenstemän, som missbruka sin makt eller försumma sina pli»ter. Den nu projeclerade mai tial-lagen, eller lagen emot ololiiga folksamlingar, såsom den ganska oegentligt blifvit kallad, anser jag derföre stadga i sådant, som sådan lag alls icke angår, men ganska ofullkomligen stadga i det, som utgör dess speciella föremål. Alt jag ändå röstar för delta förslag sker endast derföre, att det icke numera kan emot 3 Stånds bifall ändras, och alt något är bättre äti intet. Hr von Hartmansdorff: Jag anser mig böla instämma med Frih. boye deruti, att ordet offentligen i i §:n ilia borttagas.