Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi gå nu åter ett nytt år till mötes, säkert du som jag med många goda föresatser och förnyadt hopp om kraft och förmåga att hålla dem — låt dem då också i någon mon gälla dina tjenare! nnFrun tar inte emot! ) ådig frun tar inte emot. Icke derför att hon har så synnerligen brådt om, ty hon sitter i sitt rum och läser den nyaste romanen af Ohnet, Belot eller någon annaa af hennes älsklingsförfattare. Men likväl har hon talande skäl för sin otillgänglighet. Hennes man är borta på en embetsresa, hvilket stör hennes planer för den följande dagen och gör henne misslynt; dessutom har hon icke gjort toalett och kan derför omöjligen visa sig, om äfven morgondrägten i sig sjelf icke innebär något vårdslöst och försumligt, — och för det tredje har hon tråkigt, trots Ohnet och trots spegeln, med hvilken hon står på synnerligt intim fot. Hon har emellertid beslutit att icke taga emot, så vida det icke är något alldeles särskildt. » Nådig frun tar inte emot, » är således det svar, som Lisette meddelar en liten åldrig dam, faster till den omnämda nåden. » Verkligen inte? Se då efter ännu en gång, kära barn! » Lisette går in och återkommer med de orden: » Nådig frun är inte hemma. » Den gamla damen betraktar henne med en förebrående blick, som egentligen är mera ämnad åt brorsdottern än åt kammarjungfrun; derpå lemnar hon huset. Treflig är fastern visserligen icke med sina ändlösa historier från tiden för fyrtio år sedan, med sina loftal öfver den tid, då hon ännu var ung, och med sina eviga frågor, huru mycket denna klädning har kostat och hvad den och den haft att äta o. s. v. Men den gamla damen har gått den långa vägen i middagshettan, för att få se sin brorsdotter, som hon på sitt sätt tycker om, och för att fråssa af den glans, som omgifver den unga frun — sjelf lefver hon i fattiga förhållanden — samt för att undgå ensamheten i sitt eget hem, hvilken då och då blir henne för tung. Men det hjelper icke, nådig frun tar inte emot, och den gamla måste med oförrättadt ärende återvända i solhettan och dammet. Åter ringer det.
Beklädnads-penningar; och liar i följd häraf Stats-Contoiret föreslagit, att de , genom det nya Regementets organisation, uppkomne ökade kostnader, utöfver förra Stats-anslaget, måtte på Stat upptagas, samt att de Löner, sora enligt samma reglering, borde vid innehafvarnes afgång indragas, kunde varda uppförde på Allmänna Indragnings-Staten. Ehuru denna förändring med Llf-DrabantCorpsen till en början medför ökade utgifter utöfver de för samma Corps vid sistlidne Riks - Underdåniga Skrifvelser1 93 dag anslagne 34,442 R:dr 14 sk.; likväl och då i den mån Lif-Drabanter, antingen till tjenstgöring på Lif-Bevärings-Regementet öfverflytta.*, eller på annat sätt afgå från Corpsen, berörde högre utgifter efterhand försvinna, och deremot besparing med tiden uppkommer, i anseende dertill, att Lif-Bevärings-Regernentets Stat erfordrar mindre anslag, än förra Lif-DrabantCorpsen, hafva Riksens Ständer funnit några medel till ett sådant behof nu icke böra anvisas; och låta Riksens Ständer alltså det förLifDrabant-Corpsen för detta beviljade Stats-anslag, intill nästa Riksdag * förblifva oförändradt, helst hvad som ytterligare kan erfordras till Lif-Bevärings-Regernentets aflöning lämpeligen synes böra tagas af de 80,000
Reservfond m. ni. (181); N:o 159 af den 18 April 1845, angående ändringar i stadgandena, rörande sättet för markegångsprisens bestämmande m. m. (185); N:o 161 af den 18 April 1845, angående bokföring af landtränlorna m. m. (186); N:o 168 af den 22 April 1845, angående föreskrifter i afseende på kronobrefbäringen (188); N:o 173 af den 7 Maj 1845, i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelser om verkställda granskningar af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; beträffande framställningarne uti: gide punkten, om bestämmande] af preskriptionstid för återlyftning af depositionsmedel i Landtränterien; i3:de punkten, angående utsättande af en viss preskriptionstid för uppvisande af åtskilliga assignationer å Banken; i4'de punkten, angående ett förändradt formulär för Rikshufvudboken; i5:de punkten, angående inrättande af åtskilliga nya konti i Myntverkets bufvudböcker; i6:de punkten, om nytt Reglemente för samma Verk; ig:de punkten, angående en i Postverkets räkenskaper balanserad fordran hos Norrska Postverket; 3g:de punkten, angående Landsböckernas tidigare afslutande och insändande till Kammarrätten; samt 4°'.^e punkten, angående redovisning för åtskilliga i Landsböckerna balanserade förskott m. m. (254); N:o 186 af deli 15
Jästlina N. N. (rund) oo 0 00 o oo O 000 dito N. N. (rund) 00 o oo o oo O 000 dito N. N. (oval) 00 0 00 0 00 O 000 st. Förmäskare N. N. (rund) 00 o 00 o oo 0 000 st. Svalskepp N. N. (fyrsidig) 00 0 oo o 00 o 000 st. Mäskreservoir N. N. (rund) oo o oo o oo 0 ooo st. Vattenreservoir N. N. (fyrsidig) oo o 00 o 00 0 000 st. dito N. N. (rund) 00 0 oo 0 oo 0 000 serskild ångpanna för N. N. st. Gryta (kittel) (inmurad) N. N. 000 é Ofvanstående käril (utan ångpanna), (grytan som är gjuten) stämplade med åsätta kannerymden och min namnstämpel. N. N. 184 N. N. den 18 Nb. Käril af alldeles lika dimensioner kunna föras på samma rad. Radernas antal rättas efter antalet käril af lika dimensioner. Hör lill Bevilln-, Lagoch Ekon. Utsk. Betänk. 1848, Haft. %. Utgör Bil. 1. till Förslag till Förfaltn. om Bränvinsbränning. Journal vid N. N. fabriksbränneri vid N. N. egendom med st. hvarje Söcknedag inmäskas. mäskekar af kannors kubikinnehåll hvardera, deraf Mäske kareos nummer. 00 ör till Bevilln.-, Lagoch Ekon. Utsk. Betdnk. 1848, Höft. 2. 1 r dagt da g. j t dag. Jäslsalls. Korn malts gröpe. Tä % Råg gröpe - L% % L% Maltgröpe. Korn. L% Hafre. LW W L% Gröpe af mättad säd. Hvete. Råg. le Ej IM % Korn.
Han vinkade, och stormen lade sig; vågorna lugnade sig och det ljusnade åter, ett egendomligt ljus, då solen ej lyste. Skeppet gled in till stranden, besättningen gick i land, krigslystet och rofgirigt sågo de sig omkring. Plötsligt gled solgudens präktiga tempel fram, våra soldater samlade sig i tusental framför den heliga byggnaden och striden begynte. Luften genljöd af skrik och jemmerrop, de våra drefvos tillbaka efter fåfäng strid, öfverallt blixtrade de hvites svärd. Våra krigsmäns pilar studsade tillbaka mot de pansarklädda främlingarna. Folket drefs in i helgedomen och ett förfärligt slaktande började. De främmande höggo skoningslöst ned män, qvinnor och barn. De vadade i blod. Templets inre skonades ej af våldsverkarne. Då allt var förstördt, röfvade de solgudens stora beläte och buro det bort på sina axlar. Framför den blodiga skaran gick anföraren, och efter honom incakungen i sin praktfulla rustning, sorgbunden och med dystert ansigte. På hans bröst hade anföraren hängt det stora korset, som han burit i striden. Krigarne vände tillbaka till skeppet med sin dyrbara fånge och sitt byte. Stäfven vändes mot hafvet, och skeppet seglade i väg, men allt efter som det gled ut på hafvet, såg öfverstepresten, huru de hvita männen inbördes stredo om solgudens guldbild och det öfriga bytet, om hvars delning de ej kommo öfverens. Till slut förflyktigades det hela som en blodröd dimma och försvann vid horisonten.» Öfverstepresten tystnade. »Och hur har man förklarat denna syn?» frågade den andre, som med spändt intresse betraktat den gamla quipus, som öfverstepresten lagt på bordet framför sig. »Den visar tillvaron af ett land långt borta på andra sidan oceanen ett land med ett krigiskt och mäktigt folk, som en gång skall komma till oss öfver hafvet för att plundra våra hem, röfva våra egodelar och söka lära oss sina egna seder och bruk.» »Men detta strider ju mot vår religion, som säger att hafvet begränsar det, som vi kalla för verlden», afbröt den andre.
Jag tillstyrker i anledning häraf, att anslaget till »Försvarsverket till lands i allmänhet» rdr 4,169,454: 15, måtte förhöjas, så väl med det för fästningars och landtförsvaret tillhörande byggnaders underhåll begärda beloppet 20,000: — som med beklädnadsunderhållskostnaden för 385 nummer vid de Skånska infanteriregementena 4,540: — hvartill kommer, efter hvad jag ofvan föreslagit: dels beklädnadsunderhåll för det 3:dje pontonierkompaniet dels beklädnadsslitningsersättning för artilleristamtruppen vid Gotlands Nationalbeväring om anvisande af hvilka medell, tillhopa 33,544 rdr 50 öre, jag i underdånighet föreslår framställning till Rikets Ständer: kommande anslaget, med denna tillökning, att utgöra rdr 1,202,995: 65. Lifoch släp-munderingarne vid rotehållsregementena. — 1 följd af 385 soldatnummers nyrekrytering vid de tvänne indelta Skånska infanteriregementena, erfordras, på sätt nyss nämndt är, en tillökning i detta anslag af ett förslagsvis beräknad! belopp, stort 5,347 rdr 23 öre; — och föreslås i underdånighet, alt anslaget, som i nuvarande Riksstat finnes upptaget till rdr 257,200, mätte förhöjas med, i rund summa, 5,320, samt således bestämmas till rdr 262,520. 21,540: — 10,504: 50, 4,497: — 72 Bil. N:u 3 a. lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Salpeter-uppköp.
Dikets 8täncle»-8 förslag, utom att lian detsamma klef ut68lutet kvacl 80m kunnat kafva tillämpning encla8t ä vexla»-, clragne emelian 8verig6 oek utrikes ort, kvilken proposition af Dikets 8täncler antogs. ll^u kafven p, Oocle llsrrar oek8ven8ke Nän, än^-o, genom unclerclänig 8ki'ifvel86 clen »8 sistliclne Nars, mecl framställning om uppkäkvancle af Diongi. Vexelstaclgan clen 2» panuari »7^8, mecl kers rärancle utrikes vexelkancieln utkoinne Därkattningar, ökverlemnat ett af Dcler, i nära likkct mecl kval Dikets 8täncler viel fäna Diksclagen köreslogo, »ppgjorät förslag ll Vexel-Dag, gernensam fö»- 8aval clen utlänclska 80m inlänciska vexelDrärelsen ä kvilket lärslag p kegärt Nin fastställelse. Pag fur i anleclniug kai af, till 8var mecklela, clet Pag, uppä cle ak Nig vicl kärra Diksclagen ankörcle skäl, kinner mig kinciract att till cletta, ak Dcler allätna kär8lag leinna kikall; men skall, kör att kerecla cle ak Dcler as^ltaäe änclamäl, kvacl utlänclska vexelkancleln keträlkar, vara omtänkt, att klinga Dagstiktningen i ökverenstämmelse mecl Dagarne 1 ämnet ut» cle läncler som kafva kanclelslörkinäelser ine cl 8verige.. 8eäan Pag, uncler clen 3 luli sistliclet ar, till Dcler gflätit lXäclig proposition» mecl korpag till Dag emot ololliga folksamlingar, kalven p, Oncle llerrar oek 8venske
Jag inskränker mig derföre till att anhålla om bifall till Betänk. Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl: Frih. Tersmeden anförde såsom skäl för bifall till förslag att frågan blifvit återremitterad från B. o. Ad. i denna syftning. Inom Utsk. tvistades mycket om den egentliga meningen med R. o. Ad:s återremiss, meu jag tror icke att Frih. Tersmeden, om lian genomläser R. o Ad:s diskussioner, skall kunna komma till den slutsats, som han nu dragit. Hvad sjelfva saken angår anser jag, i likhet med 2:ne föregående talare, det icke vara lämpligt att besluta förnyade skrifvelser den ena Riksdagen efter den andra i samma sak Jag förenar mig derföre med de talare, sora anhållit om afslag å Betänk. Hr Bråkenhjelm: Jag tror mig redan hafva tillkännagifva, att jag ingalunda vill taga den ifrågav:de författningen i försvar, men att jag anser en underd. skrifvelse icke vara rätta sättet att åstadkomma ändringar i densamma. Skall emellertid en sådan skrifvelse afg”, hvaruti man begär inrättandet af en öfverstyrelse öfver ElementarLäroverken, bör man likväl undvika att citera 1848 års skrifvelse, hvaruti man begärde förändring af ElementarLäroverkens styrelser. Man borde således utesluta orden »med åberopande af den underd. begäran om ett ändamålsenligare ordnande af styrelsen öfver ElementarLäroverken, som R. St:r år 18 48 framställde, och af den ytterligare anleda, till förnyandet af denna begäran, som upkommit genom» och i st. endast siitta »att med anledn. af den nya läroverks-stagan etc.» Med en sådan förändring har jag ingenting emot bifall till Utsk:s förslag.
ftg infinna; åligganbe meberbotanbe korporationer, eller tSmbetémän, att, utan mibave på# minnelfe cd), utan annan anlebning än terna Fallelfe, beför/a, bet malen tilt SriFébagémän, ber fåbana mal ega rum, i laglig orbning cd) mit onfmar, niet ali fFpnbfamljet merFftällaé, termit till noggrann efterrättelfe iaFttagaé bor, b^at 11., 12., 13., 14., 1?., 18./ 22. cd) 77, §• §• 2RiFébagé#£)tb# ningen jamt m. §. Seegeringéfcrmen, i affeente på SuFébagémonna # malen, fullmagternaé behörighet od) öfrige bit bärnnbé omfiäntigbeter, flatga cd) forma. Srill pttermcra migo, att 3Bi allt betta, forn bär förut fFrifmet fiår, beflufit, forafjTebat och bemilfat, b«f«^ 9®»/ ©merigeé puFeé famfelige ©tänber, melat, meb 'SBåre nomné ecb infegelé unberfättanbe, fåbant ftorFa ecb bcFräffa, forn fFebbe i ©tccFbolm ben JDhttonbe bagen i partit manat, året efter €brifii bort bet ^ttufenbe tÄtfabunbrabe ed) på bet ^rretttonbe. spå 9\itl>evffapet£ ccf) roåöttan Carl De Geer. h. t. £anbfmarfMF. L. s. Nio 1. M. Brahe. N:o q. G. Lewenhaupt. N:o 3 Jacob DelaGardie. L. S. L. S. L. S. Carl Clas Piper. N:o 69. Ollo Aug.
Några Ledamöter inom bemälde trenne Stånd hafva nemligen ansett, ali allenast frågan om proportionen emellan koppar och silfver uti den massa, som vore till utmyntning ämnad, kunde utgöra föremål för gemensam Lagstiftningsåtgärd af Konung och Ständer, men alt Konungens ensak vore alt, af den sålunda bestämda metalliska massa, låta slå större eller mindre myntsorter eller stycken, så att Ständerne hvarken i fråga örn mynt-enheten eller densammas afdelningar eller silfverpiecernas namn och värde, egde annat, än förklara deras underdåniga önskan. Till stöd för denna mening är väsendtligast anfördt: att, enligt hvad Rinmans Bergs-Lexicon upplyste, förstodes med skrot den tillsaltsen eller loyeringen af sämre metall, och med korn finsilfret, samt skrot och korn tillsammans sålunda myntels hullighet; att detta syntes vara det begrepp 1809 års Lagstiftare fästat vid orden skrot och korn; att Konungens rättighet, alt ensam slå mynt, vore i Sveriges statslära från forntiden stadgad; alt den förblef orubbad, då 1720 års Regerings-Form stiftades, uti hvars 9 §. rättigheten att slå mynt vore bekräftad såsom: 'TCronones egen sak och tillbörliga rättighet;” att 44 §• * 1772 års Regerings-Form inneböile samina ord; att ordet ”oförkränkt” i 79 §. af nu gällande Regerings-Form äfven tydligen hänvisade till något förut bestående och innebure någon större rättighet bland jura majeStalica; att också Rikets sistförsamlade Ständer, jemte då varande Statsoc. li ningstnål framställt frågan om förändring af mynt-enheten och dess underaldelningar, samt alt, när Konungen, i stöd af hittills vanligt språkbruk, * * 4 Bnnc^-lhskottets Ur/.
– Ah, ni menar systern Maria: jag påminner mig nu, att hon före sin invigning verkligen hette Clementina. Jag skall gå genast: men hvad är ert namn? Sedan Agostinho uppgifvit detta, aflägsnade sig portvakterskan, och återkom snart med ett nekande svar. Ynglingen föll i en sorglig häpnad. Till och med vägra att se mig! utbrast han bittert. Välan; jag vill då tala med Abbedissan: hon åtminstone måtte väl unna mig denna ynnest. – Förmodligen, svarade den tjenande systern. Stig mellertid in i talrummet! Kort derefter inträdde från det inre af klostret en hög gestalt, med en stolt och befallande hållning, och slog helsande slöjan tillbaka. Vid hennes åsyn blef Villaflor så öfverväldigad af främmande tankar, att han glömde både att helsa och tilltala henne. Således, tänkte han, har då äfven hon, denna skrumpna och förtorrkade skepnad, också varit en beundrad skönhet, och bragt månget hjerta att klappa, – och sådan skall då äfven Clementina inom få år blifva! Hennes rosor skola äfvenså vissna och antaga denna svepduksfärg; hennes behag äfvenså flykta, och ingenting bli öfrigt mer än dessa skrynklor, dessa infallna kinder, denna skarpa, knotiga gestalt! – Men i det Agostinho närmare betraktade henne, kunde han dock icke undgå att göra rättvisa åt hennes ögon, hvilkas skönhet öfverlefvat all den försvunna fägringen, och ur hvilka på en gång mildhet och stränghet blickade. Abbedissan betraktade honom några ögonblick med förvåning, och frågade honom med en befallande blick: hvad vill ni? hvad söker ni, min herre? Hennes ögon äro dock ännu sköna, hennes röst välljudande, anmärkte Villaflor för sig sjelf. – Men genom hennes fråga återkommen till half besinning, utfor han häftigt: Hertiginna, jag kommer från Dom Ignazio Andrada! Detta namn uppjagade på Abbedissans bleka kinder en lätt rodnad, som kanske på trenne tiotal af år icke besökt dem. Hon darrade synbart, under det hon frågade: Han har då talat med er om mig, om vår ...
Ridd.- Direct. d. 2 Febr. 1835 utfärdade inslruction, Direcl. till Ridd.- Utsk. aflcmnat sin till II. R. o. Ad. ställde berättelse öfver hvad som vid Riddarhusoch Stiftsärendenas styrelse och förvaltning, sedan sista riksdag, sig i allmänhet tilldragit; så och efter det Utsk. icke allenast till pröfning förehaft de särskilda ämnen och hemslällanden, som i ofvannämnde berättelse förekomma, utan ock fulländat granskningen så väl af Ridd.Direct:s prot. ifrån 1840 års början till och med 1843 års slut, som ock af 1839, 1840, 1841, 1842, 1843 årens afslutade hufvudböcker öfver Ridd.cassan, Wadstena adliga Jungfrustifts-cassan och adliga Cadelt-skolc fon - D c n 5 O c t o b e r. 33 fonden, jemte alla öfriga under Direct:s styrelse ställde cassör, donationer och legater, får Ulsk. nu, till följd af 36 § Ridd.Orda., med öfverlemnande af Direehs omförmälde berättelse, sitt utlåt, i anleda, deraf till II. R. o. Ad. vördsamt afgifva, dervid Utsk. ansett sig böra, i afseende ä uppställningen följa den ordning, sorn 1 Direehs lieris Heise blifvit iakttagen, samt beträffande de uppgifter, sorn icke synts lill någon åtgärd föranleda endast i korthet sammanföra hvad berättelsen derom innehåller.
Utlåtande i anledning af vacht fråga om en sådan tillökning af den hos Hiks-Stånden antagna Kansli-betjening, att en sammanfattning af förhandlingarne må kunna dagen efter hvarje plenum i tidningarne införas. (R A.) Under erinran om vigten deraf att de hos Riks-Stånden förda diskussioner, hvilkas innehåll endast af de vidlyftiga Prolokollerna kunde med full tillförlitlighet inhemtas, måtte hastigare än hittills egt rum, komma till allmänhetens kännedom, helst den upplysning, som rörande dessa diskussioner genom tidningarne bibringades allmänheten, helt och hållet vore beroende af tidningsreferentens större eller mindre intresse för de olika frågorna och de särskilda talarue, har Friherre Haab, Adam Christian, uti eu hos Ridderskapet och Adelö väckt samt till Stats-Utskottet remitterad motion, hemställt, att, jemte det ett skrifvet Protokoll, som ordagrannt upptoge diskussionerna alltid borde finnas och vara för Riks-Stånden tillgängligt, Ståndens Kansli-personal måtte så tillökas, att de derstädes förda diskussionerna genast kunde uppsättas, för att dagen efter hvarje plenum kunna i tidningarne inflyta, samt att, såsom vilkor för tiduingarnes rättighet att upptaga desamma, måtte bestämmas, att tidningsredaktionerna icke vore berättigade deri göra några egenmägtiga uteslutningar. Ehuru Rikets Ständers uppmärksamhet under flere föregående riksdagar blifvit fästad å vigten deraf, att en fullt tillförlitlig sammanfattning af de hos Riks-Stånden förda öfverläggningar och lättade beslut kunde, utan afvaktan af Protokollernas uppsättning och justering, allmänheten meddelas, hafva de flere förslag, som i sådan syftning blifvit framställda, befunnits förenade med så många olägenheter, att utförandet deraf antingen genast eller efter någon kortare tid mäst öfvergifvas. En biand de förnämsta orsakerna härtill ligger onekligen i den omständigheten, att representationen iiih till ti St. Hrot. t (Sfi 2 A 1864. 4 Sami. i A/d. 2 Hafi. 1 Slats Utskottets Utlåtande N:o i. är fördelad på fyra särskilda rum och att Ståndens plena, jemlikt Grundlagens föreskrift, hållas samtidigt.
Jag har icke hört Herr von Hohenhausen yrka , att detta anslag skulle genast, eller framdeles , blifva räntebärande, utan endast kallas och erkännas för lån. Med tillhjelp af ett sådant, utan ränta, måtte det väl blifva lättare för Bolaget att fortsätta Canal byggnaden, än att verkställa den utan allt biträde, såsom den siste värde Talaren yttrat. Det har äfven blifvit satt i fråga, att Bolaget skulle afstå hela Canalen , och öfverlemna den åt Staten. Men då jag hört en StatsUtskottets Ledamot yttra, att detta företag vore mera lofvande, än Götha Canal, hvilken icke ännu är färdig, och vi tillika af den man, som förestår Götha Canal, inhämtat, att en vinst deraf kan blifva möjlig, så måtte en sådan ännu mer kunna vara att påräkna af SöderTelje Canal, som redan är utförd och begagnelig till genomfart. En Ledamot har anmärkt, att ökad vinst för SöderTelje Canal skulle uppkomma, genom ombyggnad af Söder Sluss här i Stockholm. Detta är en annan sak, skiljd från den närvarande. Jag vågar således tillstyrka, att, på det Ständerne må äga något band på Bolaget, att det återstående arbetet med möjligaste drift verkställes, det bidrag, som lämnas, må gifvas under benämning af läne-anslag utan ränta, intill dess en sådan genom förökad afkastning, kan komma i fråga. Herr Tham, Wollrath: Jag hyser visserligen den fruktan, att en ombyggnad af Söder Sluss är ett oundvikligt villkor för ett förmonligt resultat af SöderTelje Canal; men jag är äfven öfveilygad, att denna ombyggnad icke be - Den 25 Oclober J. m. ror af Bolaget, utan af Stockholms Stad och dess' handels interesse, och således icke ar så säker att påräkna, om äfven Bolaget bade penningar att sjelf ^låta ombygga den.
St;s Brot., 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afl. 8 Haft. 1 2 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 20. anhållit, att, då den öfver Skellefteå eif invid Skellefteå kyrka byggda 529 alnar långa träbro, försedd med 19 bro-kar och 14 isbrytare, i anseende till oupphörliga reparationer, kostade i årligt underhåll högst betydliga summor, hvartill den för öfverfarten fastställda bro-taxa lemnade ringa tillskott, samt fråga uppstått om berörda bros ombyggande af sten, men nämnda socken, hvilken med ett skattetal af endast 185 mantal på en areal af lika storlek med Uplands, ålåge att, utom ifrågavarande bro, underhålla allmänna vägar till en längd af 24 mil, samt bygga och vidmakthålla en mängd stora och kostsamma broar öfver de flera elfvar som genomskuro socknen, saknade förmåga att bestrida de kostnader som den tillämnade ombyggnaden erfordrade, Rikets Ständer måtte för detta ändamål bevilja ett anslag af 41,587 R:dr 16 sk. banko. Enär, enligt gällande författningar, alla som å landet hemman eg a eller bruka, äro skyldiga att vägar rödja och broar bygga, anser Utskottet, om äfven detta allmänna besvär understundom skulle för de byggnadsskyldige medföra ej obetydlig tunga, hvari lindring kunde vara önskvärd, Statsverkets tillgångar dock icke medgifva att till bekostande af byggnadsföretag utaf den beskaffenhet som ifrågavarande, bevilja anslag, utan får å förevarande motion afstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 7 Januari 1851. Ank. till Exp. Utsk d. 7 Jan. 1851, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om anslag af Kronotionde till Askersunds Stadsför samlings kyrka. (U. A.) Från Vällofliga Rorgare-ståndet har till Stats-utskottet blifvit remitterad en af Herr G. 0.