Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fru von Horst ansåg saken nu stå på hvad man plägar kalla ”rediga fötter.” Ändamålet med hennes forskning var vunnet, och trygg i hvad som oroat henne, gick hon in i sin sängkammare, utan att vidare nämna om saken. Desto mera talade Klein. Det var hans vana att hålla monologer. Så snart han väl var hemkommen på sitt rum, tändt sin pipa och afkastat rocken, satte han sig framför den nedbrända glödhögen, och började halfhögt: ”Nu kan det vara nog pröfvadt! Jag ville ej blifva bedragen på min lefnads lycka; derföre har jag, som en klok man, ej sprungit bort och friat till den första flicka, vid hvars vackra ansigte hjertat börjat klappa litet fortare än vanligt. Gud vare lof, att jag icke gick till botten, då jag en gång som hastigast fastnade i Julie St–hals nät! Nej, det var min goda stjerna, som förde Maria i min väg. Den hederlige Faxen! hade han ej lemnat mig sin praktik under sin frånvaro, och hade icke fru von Horst varit en af hans patienter, skulle jag aldrig lärt känna henne. Maria uthärdar hvarje prof; hennes hjerta är rent guld; skön och oskyldig är hon som en engel. Jag hör ännu hennes barnsligt naiva svar; och målningen sedan! Jag kan säkert hoppas; ty utan denna känsla hade hon ej så troget tecknat mina drag. O, du goda! huru lycklig vill jag ej försöka att göra dig; hela mitt lif, min själ, vare dig egnad! Jag vill nu icke längre tiga. Men huru få ett passande tillfälle att förklara mig? – Efter ett afbrott utropade han: ”Det var en lycklig tanka! I morgon vid hemresan från slädpartiet! Ah, det blir förträffligt! Ingenting kan passa bättre! I morgon således, vid det här laget, är jag, om Gud vill, en förlofvad man, och till midsommar reser jag med min sköna brud till Brankenäs, att emottaga den faderliga välsignelsen. Jag minns, när jag förliden sommar var hemma, huru min far många gånger brydde mig för Julie St–hal. Han lofvade till och med, tror jag, att lägga sig ut för mig hos brukspatronen.
N;o 196, i anledning af erhållen återremiss utaf Utlåtandet N:o 179, afgitvet, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga PiopositioD, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår. Lades till handlingarne. 468 Prot. Utclr. d. 22 Maj 18/f 1. och N;o 197, i anledning af återremiss ulaf Betänkandet N:> 158, angående förändringar uti Kongl. Maj;ts Nådiga Instruction för Beklädnads-Directionerna vid Indelda Infanteri-Regementena, m. m. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande Nso ti, angående åtskilliga motioner om ändringar i Kongl. Förordningen, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 12 December 1835, och bemälde Utskotts Utlåtande N:o 17, i anledning af återremisser å Betänkandet N:a 11. Härvid förekommo: 1:0 Ingressen af Utlåtandet N:o 17. Påkallade ej någon Ståndets åtgärd. 2:0 Författnings-förslaget. 1 äfvensom 2 §. 1 mom. Utlåtandet Betänkandet N:o 11, med förändring, enligt Utlåtandet N:o 17, godkändes. C, 7 och 8 §§. De af Utskotten tillstyrkta förändringar uti nu gällande Författning ogillades. 9 §. Betänkandet N:o 11, och Utlåtandet N:o 17, biföllos. j5 §. Utlåtandet N:o 17, gillades. 16. §. Betänkandet N;o 1 r, och Utlåtandet N:o 17 biföllos. 17 §. Betänkandet N.o 11, gillades. 21 §. Betänkandet N:o 11, med tillägg, enligt Utlåtandet N:o 17, godkändes. 27 och 28 §§. Utlåtandet N:o 17, gillades. 29 §.
Statssecreterarue Grip och von Hartmansdorff. XX. 249. — Nto 24i. angående dels rättighet för enskilda att anlägga theatrar i hufvudstaden, dels ock granskning af skådespel, hvilka å enskilda theatrar uppföras. XX. 33q, 371. Ä. 4?4. XXII. E. 462. A. 556. ' ■— Nto 242. angående hvad iakttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. XX. 33g. — Nto 243. i fråga om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 Qctober i8o5, angående ansvar för militär-tjenstemans öfverfallande. XX. 33g. — Nto 244- angående förändrade föreskrifter, dels i afseende på markegångssättningen, dels ock i fråga om terminen för uppbördens redovisande å Gottland. XX. 522. — N:o 245. med förklaring i fråga om den för de 6 äldste professorerne vid hvartdera af Rikets Universiteter beviljade lönelillökning. XX. 1. 522. XXII. A. 45. — Nto 246. angående reglering af allmänna indragningsstaten. XX. 56g. Å. 648. XXII. E. 381. — N:o 247. i fråga örn Bankens och Riksgäldscontorets forum privilegiatum. XX. 571. A. 652. — Nto 248. angående dels förklaring af 88 § i Concurslagen den 12 Mars i83o, dels ock upphäfvande af hvad stadgadt blifvit till inskränkning i rättigheten för köpare af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva inteckning, att erhålla 3 uppbudet. XX. 571. A. 652. — Nto 249. angående granskning och beredning af förslagen till allmän civiloch criminal-lag. XX. 572. A. 652.
Betänkande N.o 34. för deras bildning äro nödige, sä bör delia återverka fördelaktigt äfven i afseende på den husliga undervisningen i framtiden, emedan det måste antagas, att, då föräldrarna sjelfve inliemtat en fullständigare kunskap, så skall äfven den kunskap, sorn genom den enskilda undervisningen af dem fortplantas på barnen, blifva mer tillförlitlig och ändamålsenlig. Långt ifrån således att Skolan skulle menligt verka i afseende på föräldrarnas omsorg för deras barns christliga och sedliga bildning, tro Utskotten fast hellre, att Skolan skall blifva det rätta och måhända enda medlet att återbringa denna omsorg till mera verksamhet, der hon förlä 11 i t. Härtill kommer ett annat skäl, som talar för Skolornas nödvändighet; det nemi. alt derigenom kunna inhemtas de allmänna medborgerliga kunskaper, som, näst Religionen, för allmogen äro behöflige. I ett land, sådant som Sverige, hvarest Jordbrukaren, Bergsmannen och Handtverkaren hafva en närmare andel i Statens offentliga värf, der få de, till allmänna folkundervisningen utöfver Religionen hörande ämnen en större vigt genom sjelfva samhällsförfattningen, hvadan det ock för den, sorn skall deltaga i Lagstiftning, Lagskipning och Beskattning är ovedersägligcn behöfligt alt kunna skrifva och räkna, samt att någorlunda vara bekant med ■Fäderneslandets och brödrafolkets läge och alster, historia och samhällsförfattning. ^ Dessa kunskaper anse Utskotten icke främmande för en sann religion s-uncl er visni ng , utan med densamma stå i närmaste förening, och böra derföre i Folkskolan, jemte den egentliga Christendomskunskapen, eller rättare i sammanhang dermed, meddelas. Ty all folkbildning måste lill sin grund vara religieus; d. v. s. stödja sig på en sann Christendomskunskap, emedan denna innefattar ej allenast den egentliga salighetsläran, utan äfven den osvikliga sedolära och de moraliska begrepp, sorn äro rättesnöret för menniskans handlingar, såsom enskild och medborgare.
Medan iag i ofvannämnde fall ansett Utskottet hafva bordt använda § 106, der det har användt § 107, har jag deremot i två fall trott, att § 107 bordt användas i stället för § 106, om anmärkning ansågs böra ega rum; nemligen i afseende på tillstyrkandet, eller underlåtna af st yrkandet, af; Medsättningen af ett Kopparverks -afrad. Jag delar ej den -ofta yttrade tanken om Konunga-myndighetens obefogenhet, ,att mellan Riksdagarne nedsänka ett skattebelopp, utan tvärtom den, som vid flere föregående Riksdagar, och nästan allt sedan 1809 gjort sig gällande, alt, när S Co R. F., nyttjar orden: ”ej må några allmänna a (gift er kunna förhöjas,” erkännes på samma gång rättigheten att kunna sänka dem , hvilken rättighet jag dessutom icke inser, huru den, uuder en flerårig period,skall kunna utan skada för Riket förblifva absolut prascluderad; — jag tror vidare, att, när § 61 R. F. stadgar, att ”de afgifter, som under förenämnde titlar äro beviljade, skola utgöras till slutet af” en bestämd period, är härigenom förbudet, att helt och hållet borttaga en eller flera af dessa afgifter, men ej den rättighet att moderera afgifts-beloppet höfven, hvilken § 60 lemnar. På grund häraf, har -jag ej bestridt Utskottets beslut om Riks-Rälts-pröfning af hela tullens borttagande för en vara, men i alla frågoi om modererande af skatt tror jag § 107 böra ensamt komma i betraktande. Af slaget af enskild Theaters inrättande i Hufvudstaden. Jag har erkänt, att när de exclusiva rättigheter medgåfvos, som Kongl. Theatern JMh. till R. St. Prot. 1840. 3 Sami. 12 Häfta. $ Constitidions-Utskotletf; Memorial% N:o la - eger, fastställdes ett monopolrum; men ali skipa lag på grund af dessa medgifna rättigheter» tror jag icke kunna vara stridande emot § 60 R.
PETTERSSON &amp; Komp., sterlånggatan 39, JElin Edlund, Drottningdet bästa märkbläcket att begagna till dylika, och god inackordering vid Hjo Vatgatan 63, Allmänna Tidningskon och hvar köpes det, frågar Prenumerant. Ad. Torg, Södra Tidningskonto tenkuranstalt hos doktorinnan M. Hur mycket kan en tjänstemans fl., i landsorten å en del Apotek samt i % / 0F~ Flyglar, Taffiar och Pianinos m. välförsedda fru och 4-åriga dotter fordra att få af sin Tengstrand (adr. till I juni: Upsala, Parfymeri-, JSJziperin man om året till kläder och nöjen, då infrån J. G-. Malmsjö. [1367] Cigarraffärer å 1 krona pr st. sedan Hjo). [i8b4] komsterna utgöra 2,800 kr? Frågvis. ®i©i©i©i©i©i©i®i®i©i®i®i®i©i©i®i©i®t©i©i©i® JMF~ Sändes franko mot kr. Axcel IÅtslröm, Falu S V A R. » De lefnadströtte » är en tafla af professor Emil Neide. Se Ueber Land imd Mecr för 1S87. N:r 288- Kalfningsfeber är svärbotlig. Se dock Tidskiift för Landtmän nr 35 för 1880, där en kortare uppsats härom förekommer. Pä begäran:. /. Vackra kyrkmarscher för orgel finnas af W. Heintze (Abr. Lundqnists förlag) 2 häften, svara. Lätta i A. Lunds &gt;Utgångsstycken och Marscher för orgel. » rekommenderar ärade läsare af tidningen Idun sina tillverkningar af alla sorters Läskevatten hela gnida 0 C Champagnedricka, Läsare af Idun. Afgnid skridskojärnen väl med gröfre smärgelpapper (Seeligmann ' s N:r 00 eller Iluberts N:r 3) och därefter med ett finare nummer samt olja skridskon.
I hans hjärna spirade en tanke, som gjorde honom vild. Det var en tanke, som inte var så aldeles ny, men som ändå inte alla vågade att sätta i verket, en tanke, som kom hans blod att sjuda och ögonen att glänsa af en segerviss eld. Ty på det sättet måste han lyckas. Han kunde ej släppa det tag, han hade i rikedomen, detta tag, som med ens skulle lyfta honom upp, utan att han behöfde underkasta sig en lång och mödosam väg. Sophie tyckte han om. Det var inte frågan om det. Han kunde förstås lika gärna ha kommit att tycka om en annan, och flickor fans det altid godt om. Men att hitta någon, som var lika rik, och som också tyckte om honom, det var en annan sak. Och Karl Johan visste, att för hans skull kunde Sophie göra hvad som hälst. Hon hade också gått i en ångest hela dagen, när Karl Johan hade varit på besök hos Pehr Ohlsson. Och hon kunde inte förstå, hvarför han inte kom och träffade henne, som de hade aftalat. Nog borde väl han veta, hur ängslig hon var. Men när hon kom hem, såg hon själf, hur det hade gått. Fadern sade inte ett ord, men hon förstod ändå, att Karl Johan hade varit där. Och Sophie gick ut för sig själf i skogen och grät bittra tårar, öfver att hon och Karl Johan aldrig skulle få hvarandra. Men mest grät hon, för att han inte kunnat komma själf och tala om det för henne. Ty altsedan Sophie hade börjat tro, att det var förutbestämdt, att hon och Karl Johan skulle bli ett par, hade hon fått en känsla för honom, som om han vore inbegreppet af alt, hvad hon önskat sig hos en man. Han hade talat vid henne om sina planer och sina tankar. Hur underligt Gud hade hjälpt honom, hade han också förtrott henne, och till sist hade han kommit fram med sina tankar om patriarken Jakob. På Sophie hade han lyckats öfverflytta sina egna idéer om sig själf, så att när hon tänkte på Karl Johan, var han inte längre för henne bara Jönssons bokhållare, som vägde ut sirap och gryn, och som ville ha sig en egen bod och godt om pängar, utan han var något för mer än andra människor. Och om han fick pängar med henne, tyckte Sophie, att det inte var mer än rättvist.
Bropenningarne eller den för öfver, farten stadgade afgitten, hvilken, efter nuvarande tids förhållanden, torde lämpeligen bör ra ökas. 5-0 I anledning af de hos BorgareStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande väckt fråga om förhöjning uti PostskjutsningsLegan; anmälande Utskottet, att de öfriga trenne RiksStåndenf samma Betänkande redan bifallit. 6:0 Angående Återremiss från Högloflige Ridderskapet och Adeln af StatsUtskottets Utlåtande öfver Herr Gripensvärds Motion, rörande Segelleden genom BaggensSundet och Södra Stäket} hvilket Utlåtande, efter Utskottets anmälan, redan blifvit af de tre öfriga RiksSlånden gilladt. 7:0 Rörande d* hos Hedervärda BondeStåndet gjorda Anmärkningar vid Statsutskott tets Utlåtande, i fråga om bidrag af allmänna Medel till fullbordande af Hamnbyggnaden i Malmö } hvilket Ärende Utskottet icke kunnat under vidare åtgärd taga , sedan det redan af de tre öfriga RiksStånden blifvit pröfvadt och afgjordt'. Den 14 Martti. Sto I anledning af Hedervärda BondeStåndets Återremiss af Statsutskottets yttrande , angående föreslagen rättighet till Skattelösen af LotsHemman j och tillkannagifver Utskottet, att sistnämnde Yttrande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden godkändt. 9:0 Angående de hos Hedervärda BondeStåndet gjorda Anmärkningar vid Statsutskottets Yttrande, rörande vackt fråga om förbättring i Länsmännens Löne-vilkor; hvilket Ytt. rande, efter hvad Utskottet förmäler, redan blifvit af de trenne andra RiksStånden bifallit. 10:0 I anledning af Välloflige BorgareStåndets Återremiss af frågan, angående ersättning till Städerne för deras andel uti Ac* dsoch BakugnsPenningarne} och tilikännagifver Utskottet, att dess första Yttrande i detta ämne redan blifvit af de tre öfrige RiksStånden godkändt. Justerades följande:
Lill de hittills gällande Författningar, hwarom förmales i 77 St Regen ngsFormen och efter hwilka ofwannamnde LronanS tillhörigheter nu innehafwaS eller nyttmS, höra ock, uran twifwel, sadane Förfairningar, som föreffrifwa särskilda afgifer för de förmänligare Ar» renden deraf. I. A.. k?inc;lia6ius. Tilläggning pä min upgifk rörande Arrenderade Kongs-Ladugärdar och Lägenheter. Sedan Kongl. Majit medelst Nådig resoluston den iZ Mars i?9Z lemnat 15 ars prolonga ion ä Arrendet pä Kongs-Ladugården Horn pä Oland och Calmars Län kill Capltainen dkoräonaäisr, och han derwid genom Nädigt Bref den 8 Ockober 1799 blifwit bibehållen och Cvntrack af den g Mars 1802 rufärdats, har han transponerat Arrendet pä Lieutc» nant I(s^, lvm dera den 20 Maj 1803 erhållit Kongs. Kammar-Collegii Conrract, samt Kongl. Maj:t den ly November I8o6 tilläkik I^oräsnaäler, kill dest Arrende-liven är 1814 tilländagär, innehafwa och nyttja nägra under denna Kongsgård lydande Torp och afskildt liggande Lägenheter, sä har Kongl Majit uti Nädigt Bref den 15 October 1808 förklarat, att som enligt den skedde undersökningen och wcderbörandeS intygande, denna Byggnad och odling som Capitainen d^oröenaäler företagit stg ä de af honom särskilt innehafwande agor under Horns Kongs-Ladugärd, redan blifwit sä längt fortsatte» att en Stånds» person dera ian beqwämligen bo och wara besuten, äfwen 5. te Band. s:dra Asd. 66» iov6 Den 21 Februari!. äswensom utredt blifwit, att
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61. ningar, dels den af E. M. Falk från Skaraborgs län väckta motion i fråga om presterskapets sportler, derom motionären andragit, att ordentliga konventioner borde öfverallt finnas och, der sådana icke hunnit uppgöras, i alla fall endast lagliga och bestämda afgifter till presterskapet aflemnas, hvaremot det borde vara prester, liksom hvarje annan tjensteman, vid ansvar förbjudet att emottaga så kalladt offer, som ej är med lön förenadt, eller andra gåfvor i och för tjensten. Motionären föreslog att ett bestämdt lagstadgande härom mätte utfärdas till framtida efterrättelse. Denna punkt skiljer sig ifrån hvad Rikets Ständer förut i underdånighet hemställt, endast derigenom att beloppet af deri omnämnda ulskylder bestämmes för samma tid, som ersättningen för tionden och att i punkten bestämdt uttryckes att ersättningen bör så beräknas, att all betalning till presterskapet för särskilda förrättningar må kunna upphöra. Departements-chefen har ock yttrat att väl kunna tvifvelsmål uppstå om lämpligheten af detta sednare tillägg, och han bestrede ej helt och hållet giltigheten af de skäl, hvarpå de grundades, men trodde dem böra vika för angelägenheten att icke göra presterskapets bergning beroende af tillfällighet eller godtycke, och framför allt att ej underkasta den samvetsgranne själasörjaren striden mellan känslan af eget behof och den sorgliga nödvändigheten att till dess fyllande taga, der hjertats röst kanske snarare skulle bjuda honom alt gifva något mer än sitt embetsbiträde.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 5. 7 auktion öfverlemnades till den, som erbjöde sig att för minsta lega för mil befordra resande, hvilka, utan afseende å den allmänt gällande slcjutslegan, skulle åligga att betala för hvarje mil det belopp, för hvilket entreprenören vid auktionen förbundit sig att bestrida skjutsen. Tillika ställde Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition ett reservationsanslag af 100,000 R:dr Runt, för att användas till lättnad för skjutsningstungan i de fall, der densamma genom entreprenad bestredes eller befunnes särdeles tryckande.
För likheten i giftooch arfsrälten hafva åter följande Ledamöter af Preste-Ståndet sig utlåtit, nemligen Herr Doctor Hasselrothj Herr Professor GrubbeHerr Lector Laurenius, Herr Prosten Mittag, Herr Domprosten Holmström, Herr Contracts-Prosten flordinHerr Doctor Björkman, iG L*g-U skottets U '/'■'inde A’:o i^8- Herr Prosten Hallström, Herr Prosten Åstrand, Herr Doctor Grenander, Herr Stais-Rådel och Presidenten Poppius, Herr Kyrkoherden Bergvall, Harr Contracls-Prosteu Afzelius, in. il. andre, sorn med desse Talare invarande likväl utaf någre häribland uttryckt den opinion, att den ifrågavarande lagförändringen icke torde böra i annat fall antagas vid innevarande Riksdag, än så vida, inom de Riks-Slånd, hvilka frågan närmast ngår, en afgjord pluralitet yttrade sig för densamma. Endast tvänne speciela anmärkningar finnas vara inom Preste-Ståndet framställde, nemligen: 1:0 af Herr Doctor Björkman, vid förslaget till 3 Gap. i/{. §• Ärfda-Balken, att han trodde sidoarfvingar böra bibehålla deras arfsrätt sådan den 1111 är, utan inskränkning till viss tid; oell 2:0 af Herr Doclor Björkman samt Herr Doctor Lindahl, vid förslaget till ändring af 3 oell 4 punkterna i 1 §. g Cap. Ärfda-Balken, att de ansågo sterbhusdelegare i Presthus böra bibehållas vid deras nu egande rätt att till boupptecknings förrättande kalla den de hade förtroende lill.
Deremot och beträffande frågan om skyldigheten för samma hemman alt utgöra inskrifningspenningar; så få Utskotten upplysa: att sådane inskrifningspenningar i äldre tider uIgåLt af de hemman, hvilkas egare varit utskrifning underkastade, men af en eller annan orsak ej utgjort denna skjddighet; alt desamme, som, enligt 1648 års kontrakt, utgingo för hvarje hemman, år 1678 blefvo ”satte på manskapet,” och sedermera genom Kongl, brefvet den 24 December 1692 bestämdes, att för hvarje utskrifningsgill person utgöra 2 daler silfvermynt, efter 3 daler på riksdaler», såväl å krono och skatte som å utsockne frälsehemman, och att de det sista året, hvarunder de utgingo, eller 1811, beslego sig till 3,964 r:dr banko; att under 1808 års krig Kongl. Maj:t förklarade alla dem, som deltagit i landtvärnet eller vargeringen, böra ifrån utskrifningspenningars erläggande befrias; att sedermera Rikets Ständer, genom beslut vid 1812 års riksdag, förklarat, Dih till li. 't. Prof. 1847 & 1818. 4 Sami. 2 AJd. 5 Haft. 2 10 Statttamt Allm. Betv.- och Ekon.-Utsk:nt Betänkande, N:o 22. alt, som ali frihet frän -utskrifning upphört genom (km viel samma riksdag af Kongl. Majit och Rikets Ständer vidtagna förändring i utski ifniugssällct af det fastställda förslärkningsmanskapet, samt ali oroterod joni derefter komine att roteras, ifrågavarande utskrifningspenningar börtie upphöra och således icke vidare bland Statsverkets inkomster upptagas; samt alt, genom Kongl, brefvet den 2J Maj 1813, Kongl.
Uträkning å de nya och indragne löner vid Lifgardes-regementena till fot, sorn föranledas af kommitterades organisationsförslag för dessa regementen. Vid hvartdera regementet tillkomma följande beställningar: 1 Tredje Major Rdr 4,000 — 2 Andre Kaptener å 2,000 Rdr » 4,000 — 4 Andre Löjtnanter å 1,000 i> » 4,000 — 12 Andre Sergenter å 469 Rdr (natura-underhållet inberäknadt) » 5,628 — Summa Rdr 17,628 —, och indragas följande beställningar: 1 Rataljons-predikant Rdr 500 — 1 Mönsterskrifvare » 450 — 2 Öfvertimmerman, arvode å 36 Rdr » 72 — jyr \ Q22 Skillnad nya löner vid hvartdera regementet » 16,606 — och således nya löner vid begge regementena Rdr 33,212 10o Bil. I» Uträkning å dea tillkomst och indragning af löner vid värfvade Kavalleri-regementena, som uppstår genom tillämpning af kommitterades organisations-förslag för dessa regementen. Lifgardet till häst. Tillkomna beställningar : 1 Andre Adjutant Tillkomna beställa ingar: 1 Regements-pastor Rdr 1,200 — 1 » väbel » 350 — 1 » sadelmakare » 150 — 2 Andre Ryttmästare å 2,900 Rdr » 5,800 — 6 Förste Trumpetare » 400 » » 2,400 — Summa Rdr 9,900 — Indragna beställningar : 6 Andre Trumpetare å 36 Rdr 216 — 1 Regements-pistolsmed 150 — ggg Skillnad nya löner Rdr 9,534 — Summa nya löner Rdr 43,654 — Landförsvarskomit. Bet. lil. 14 106 Bil. d. Uträkning å den tillkomst och indragning af löner vid Artilleriet, som uppstår genom tillämpning af Kommitterades förslag till Artilleriets förnyade organisation.
Om det också med skäl kan anses beklagligt, så kan det likväl ingalunda vara ovänladt, att inom detta Stånd finna personer, hvika upträda med försök, att göra gällande det medel till agitation, som nu under lång tid varit begagnadt, för att i strid med det beslut R. o. Ad. fattat, söka uprifva en fråga, den der med så mycket deltagande blifvit af olika medlemmar inom samhället omfattad. Emellertid hyser jag den tillförsigt till detta Stånd, att det icke skall låta missleda sig i denna fråga, utan vidblifva sitt vid förra Riksdagen fattade beslut Man har sagt, att det af K. M. vid nämnde Riksdag aflålne förslag icke utgjorde ett helt. Så ansåg åtminstone icke detta Stånd, och, för min del, kan jag icke finna, att detta förslag innehöll något annat än ett helt, visserligen, såsom den sista talaren nämnt, deladt i trenne mom:r, men dessa likväl utgörande delar af samma enhet. Det kan omöjligt för någon vara obekant, att då detta Stånd medgaf, att räntegifvaren skulle i framtiden få tillgodonjuta den fördelen, att icke löpa fara, att af räntelagaren blifva upsagd till utgörande af de bestämda räntepersedlarne in natura, äfvensom då några andra förmåner i sammanhang härmed dem beviljades, så skedde detta icke med förbiseende af statens 46 Den 7 Juni f. m. anspråk på, att i framtiden at räntegifvare!) erhålla något, som motsvarade hvad Staten nu erhåller, på det att icke, vid en möjligen inträffande myntförsämring, skatterna, blifva reducerade till ett helt annat belopp, än hvad de nu utgöra. Delta Stånd kunde icke heller förbise, att det icke allenast vore räntegifvaren, som hade rätt, utan äfven räntetagaren, som borde hafva rätt. Ser man nu frågan ur en så ensidig synpunkt, att man blott anser den ena parten hafva rätt, men icke den andra, så kommer man till sådane resullaler, sorn här blifvit framstälda. Men detta Stånd har icke låtit missleda sig. Man har klandrat den nu ifrågavar:de motionen. Den innehåller likväl i sjelfva verket ingenting annat, än hvad Ståndet vid sista Riksdagen beslutat.