Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer visserligen med honom deruti att denna författning efter all sannolikhet kommer att gifva K:s bef:de mycket besvär, men det äro de vanda vid, särdeles sorn väl ingen ny författning utkommer, utan att innehålla en eller annan paragraf medförande tillökning i deras göromål och de få väl det oaktadt hädanefter såsom hittills försöka att fullgöra sina åligganden så godt de förmå. Hr Cederschjöld trodde att det skulle blifva ganska enkelt, såsom han uttryckte sig, för K:s bef:de alt bestämma huruvida en person borde hafva fattigvårds-understöd eller icke. Jag tror deremot att delta bestämmande blefve ganska svårt, om icke omöjligt. Endast den sora bor och vistas inom den ort, der den fattige uppehåller sig, kan med full sakkännedom bedömma gra - 422 Den 23 December f. m. den ulaf hans behof af understöd, och den har också lättare att hitta på hjelpen, hvil ket allt åter är nära nog omöjligt för en auktoritet, som slår på afstånd. Visserligen skulle den, såsom Hr Cederschjöld föreslagit, kunna grunda sitt omdöme på betyg af underordnade tjenstemän, men då man äger någon erfarenhet huru lätt det är i vårt land att komma fram med betyg, särdeles då dermed kan vinnas något, lärer man väl finna att denna utväg hvarken blifver lämplig eller rättvis. Jag måste på det högsta protestera emot den idée, alt fattigvårds-försörjningen skulle centraliseras, dels i anledn. af hvad jag nämnt om svårigheten för en aflägsen auktoritet att rättvist bedöma behofven, dels äfven derföre att, om man än måste erkänna att i många kommuner fatligvårdsförsörjningen utgör en svår tunga, ofta nära nog omöjlig att fördraga, och alt dessa afgifter hafva nått en höjd hvaröfver man kan förskräckas, den som någorlunda känner komruunal-förhållanden vet, alt då det är fråga om statens kassa och statens tillgångar, så anses de såsom ett commune bonum, deruti qn hvar gerna vill erhålla minst sin proportionela andel, och i afseende hvarå den föreställningen vanligen äger rum, att den som icke passar på, han blir efter; hvarföre ock ofta skulle inträffa att de blefvo mest gynnade, som ifrigast och bäst förstodo att hålla sig framme.
Man har äfven klandrat Utsk:s förslag med afs:de på Christianstad skola, och yrkat det skolan skulle få 1 Bektor. 3 Lektorer och 8 Adjunkter, det minsta antal lärare, som erfordras för en högre lärdomsskola. Jag yttrade redan i går, att jag gerna skulle hafva sett, om både Christianstad, Wenersborg och Norrköping hade kunnat erhålla en högre lärdomsskola, men det var omöjligt till följd af ett skäl, hvilket är så talande, att jag, äfven med fara att utsätta mig för klander, nödgas uttala det: det finns nemi. inga penningar. StatsUtsk:s förslag öfverskjuter redan K. M:s Propos. med icke mindre än 430.000 Bdr och det är väl icke skäl att göra statsbristen ännu större genom att ytterligare öka denna summa. Den 21 November f. m. f>67 Jag får äfven anföra ett ytterligare skäl för Utsk:s förfarande, och detta är helt och hållet praktiskt. De personer inom Utsk., som ifrigast sysselsatte sig med denna fråga, voro några sakkunniga ledamöter inom PresteSt. och det var endast genom deras bemödanden, som det blef Utsk. möjligt att afgifva detta Betänk., lör hvilket Utsk. fått upbära så många välförtjenta loford. Jag säger välförIjenla loford, utan att derigenom vilja smickra mig sjelf, ty jag kan ingalunda tillräckna mig af detta vackra och mödosamma arbete mera än mitt röstande för detsamma. Dessa sakkunniga personer yttrade, att det icke tjenade till något att inrätta några flera nya läroverk för det närv:de; ty i alla fall skulle Staten komma att lida brist på nya lektorer, så att under de första åren betydliga besparingar skulle upkomma på denna titel. Det vore visserligen bra om, på sätt en ledamot af PresteSt. förutsatte, dessa besparingar blefvo använda till att förbättra skolornas lokaler och inredning, hvilken för närv:de mera liknar en tortyr inrättning, då skolpojkarne sitta på hårda träbänkar, utan ryggstöd, i flera timmar på samma plats. Men enligt min upfattning är det oriktigt att anvisa högre anslag blott för att öka besparingarne, utan att en gång veta, hvartill dessa komma att användas.
Då, vid sådant förhållande, den, enligt tillägget till åberopade kontrakt, mellan kontrahenterne träffade öfverenskommelse angående utgifvandet af premie-obligationer för i:del af hela jernvägslånet, icke föranledt någon skuldsättning eller förhöjd ränte-utgift, hafva Fullmäktige, pä sätt deras protokoll för den 18:de*sistlidne April gifver vid handen, förordnat, att det sammanräknade kapitalbelopp, hvarå alla Riksgälds-kontorets oinlösta och således utelöpande premie-obligationer voro utfärdade, endast inom linien böra1 i räkenskaperna angifvas; och då detta belopp förhåller sig till den lånesumma, för hvilken ifrågavarande obligationer utgifvits, såsom 6 till 5, borde Riksgälds-kontorets bokförda skuld för utgifne premie-obligationer, i mån af sådane obligationers inlösning, minskas med fem sjettedelar af det sammanlagda belopp, derå de inlösta obligationerna lyda. Ehuru Revisorerne, till följd af de utaf Fullmäktige anförda skäl, icke funnit något att erinra emot de om ifrågavarande obligationers bokföring sålunda meddelade föreskrifter, hafva dock Revisorerne ansett sig böra hos Rikets Ständer anmäla hvad i detta "ämne förekommit; hemställande Revisorerne om icke, till upplysning rörande anledningen till berörda bokföringssätt, Fullmäktiges derom fattade beslut bör såväl uti den särskilda räkenskapens inoch utgående balanser som i de tryckta räkenskaps-utdragen både till sitt innehåll och tiden, då det blifvit meddeladt, kortligen antydas. Uppgift på Utaf de för 1858 års jernvägslån utfärdade obligationer å tillhopa Th:r 8,190,500, återstoden af eller R:mt 21,841,333: 33, var, på sätt i sednaste revisions-berättelse, pag. 46, finnes upp 1858 års jerngifvet, liqvid vid 1859 års slut till lånegif vägslån. värne lemnad för Th:r 154,600: Transport: Th:r 154,600:
Af en person, som intresserar sig för enskilda Barnhemmets i Upsala bestånd, har jag blifvit anmodad meddela R. o. Ad. de upplysningar, hvilka innehållas i följande af Barnhemmets kassaförvaltare aflemnade uppgift. »Uti enskilda Barnhemmet i Upsala underhöllos sistlidet år 36 fattiga harn med kläder, föda och undervisning, så att barnen der till alla delar hade sitt hem. Den intecknade skulden i Barnhemmets fastighet är 16,000 rdr och den löpande skulden 1884 rdr, således hela skulden nära 18,000 rdr. Hvarje barn beräknas kosta inrättningen 143 rdr, men ersättningen al barnens målsmän är endast 60 rdr. Ingen af styrelsens ledamöter uppbär någon ersättning för sitt besvär, men den tjenande personalen inom Barnhemmet måste vara aflönad. Ur räkenskaperna rätteligen utdraget, betygas. P. E. Ågren, Barnhemmets kassaförvaltare.» Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till Ulsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. 7:de punkten. Frih. Klinckowström: På de af Stats-Utsk:tanförda skäl får jag anhålla om bifall till dess rörande denna punkt gjorda hemställan. Öfverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan blef, uppå gjord propos., af R. o. Ad. bifallen. Den 31 Jannsri e. ro. 229 8:de punkten. Frih. Klinckowström: På de grunder, som förut blifvit anförda angrde disposition af danaarf, får jag anhålla om afslag jemväl å denna punkt. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. Frih. Klinckowström, Rudolf:
Utskottet icke kan något ytterligare anslag härtill föreslå, emedan egentliga ändamålet med Inrättningen synes kunna vinnas utan en sådan utsträckning, som den dess Föreståndare föreslagit, och de utgifter hvilke erläggas för undervisningen, i hufvudsaklig del, bora bidraga till Lårarnes vedergällning. 5:0 Uti den underdåniga Berättelse, Kongl. Stats-Contoiret afgifvit, om Stats-Verkets tillstånd och förvaltning, och som blifvit Kongl. Majits Nådiga Proposition tillagd år anmält, att Presterskapet i Solna Församling tillkommer Presträttigheter för Carlbergs Kungsgårds Hemman, derutaf Arrendeinkomsten tillfaller Stats-Verket, men hvilke afgifter likväl, vid nya Arrende-Contracters afslutande, bora af Arrendatorerne utgöras likmätigt Kongl. Brefvet den 23 Maji 1815. Denna utgift, sorn hittills blifvit bestridd af »46o Stats-Utskottets Betänkanden. öfverskotterne på Inkomst-Tittlarne, såsom en följd deraf, att Arrende-medlen dit ingått, har Kongl. Stats-Contoiret föreslagit att uppföras antingen på 4:de Hufvud-Titteln eller Allmänna Indragnings-Staten. Stats-Utskottet som funnit utgiften, utgörande 1Q5 R:dr, böra af Stats-Verket bestridas, till dess de Carlberg Kungsgård tillhörande Hemman kunna genom nya Contracter på Arrende upplåtas, då det bör blifva Arrendatorernes skyldighet, att erlägga de Presträttigheter, som af Hemmanen skoht utgöras, har fördenskull och enär denna utgift sålunda efter hand kommer att för Statsverket upphöra, skolat tillstyrka att den må på Allmänna Indragnings Staten uppföras.
S. D. Föredrogs Banco-Utskottets memorial, POo 18, med hemställan om ett förtydligande och tillägg i 110 § at Banco-Reglementet; hvilket memorial blef af Ståndet bifallet. S. D. Efter framställning af Talmannen, beslöt Ståndet, för sin del, att Rikets Ständer må, jemlikt 109 § Regerings-Formen, hos Kongl. Majit i underdånighet begära förlängning af innevarande Riksdag på högst Fn månad. S. D. Företogs och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majrls t dag ankomna Nådiga Proposition lill Rikets Ständer af den 23 sistliden September, rörande anslag till inköp af boställe ät en capell-predikant i lindenäs församling inom Skaraborgs Län. S. D. Föredrogs åter och bifölls Lag-Utskottets betänkande, N:o 10, i anledning af väckta motioner, angående dels lörändrad lydelse af 19 Kap. Ärfda-Balken, dels ock förklaring öfver 4 § i samma Kapitel. S. D. Återremitterades Lag-Utskottets betänkande, N:o 11, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter, i afseende på lagfartsoch nyttjanderätts-inteckning. S. D. Föredrogs åter och bifölls Lag-Utskottets betänkande, N:o 12, i anledning af Kongl. Majrls Kådiga Proposition, angående intecknande af ej mindre lifstidsstädja och uiulantags-aftai, än äfven all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet. 216 Prot.-Utdrag, den n October 1844- Den 12 October. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Återremitterades Banco-Utskottets den 5 och 9 dennes på bordel lagde betänkande, N:o 15, med förslag lill ett förändradt myntsystem.
Härefter förekom Utsk-.s yttrande i fråga om öfverflyttande till Riksg.cont. af Bankens lånerörelse emot pant af fast egendom i släderne och på landet. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Då Utsk:s första be - 302 Den 12 April f. m. tänk. bär föredrogs, anmärktes såväl af mig sorn åtskilliga andra ledamöter, att fastighetslånerörelsen vore den, som företrädesvis borde till Riksg.cont. öfverfly t tiis, och jag anhåller nu att åter fä väcka denna fråga, under framställning af några skal för denna åsigl, hvilka skäl vid frågans första behandling gjort sig gällande inom ett par af de öfrige Stånden, ehuru de icke lyckades tillvinna sig BancoUisk:s bifall.. Af all lånerörelse, sora en Bank bedrifver, må man med skäl säga, alt fastighetslånerörelsen är den, som med Bankens natur minst öfverensstämmer. Lånecapitaler äro bundne under en tid af 28 år och styckade i en nära onaturlig mängd smärre summor. Om Banken behöfver desamma, så äro de icke ålkomlige förr, än efter 28 års förlopp, och dä skola de indrifvas ifrån ett nära nog oräkneligt antal personer och hemmansdelar. Vid föredragningen af Utsk:s lista betänk., förekom en princip, som till sjelfva grunden godkändes af Ståndens Hesta ledamöter, och hvilken äfven ligger till grund för de i går förkastade mom. litt. a) och b) af 6 §, att nemi. hvarje bank behöfver goda och lätt realisabla obligationer för att i nödens stund tillgripa. Detta syntes mig för Bankens consoliderande, och möjligheten alt kunna ständigt göra tete mot sina affärer, vara af större vigt, än att uppbringa grundfonden till hvilket belopp som helst. Denna inverkar pä Bankens säkerhet icke annorlunda än passivt, sä läuge som Banken icke är ställd under utredning; men är åter förhållandet sådant, dä medgifver jag visserligen, att, ju större grundfond Banken äger, ju lättare kan han uppgöra sina affärer.
Att efter denna korta, men behöfliga, sidoblick återkomma tilt ämnet, Allm. Besv.- och Ekon.Utsktts nu förevtde Betänk., så bör medgifvas, att det är, oberäknadt den klandervärda polemiska upställningen, förtjentsfullt författadt, såväl i ttfs. på den historiska utredningen, som i angifvandet af de föremål, som förtjena revisionens upmärksamhet och behandling. Hufvudsaken. det syftesen ligaste och bästa, är och blir dock, att intet försummas, ä någondera sidan, af allt det, sorn kari närma, befrämja och belasta brödrafolkens ömsesidiga förtroende och kärlek till hvarandra. Utom de ganska giltiga punkter, hvilka Ulsktt föreslagit till revisionens öfverläggning och behandling, synes mig att det förbisett den, måhända vigtigaste, ehuru troligen för Norrmännen den ömtåligaste. Likväl skulle denna punkt, om den autoges, ofelbart säkrast jemna missförhållandena i makt hos Norska och Svenska Folkombuden, och bringa Unionskonungen, den enda sammanhållande länken brödrafolken emellan, i enahanda förlikande, återhållande och afgörande kraft mot förhastade eller ensidiga eller korttäukta beslut a Stortingets sida, som den Konungen eger i Sverige, men icke i Norige, nemi. veto. Detta korta, men mycket vigtiga ord, infördt i Noriges grundlov, skulle ©tvifvelaktigt befrämja likställighet hos brödrafolkens ombud och blifva mera välgörande och betryggande i ömsesidiga förlnden, än hvilka andra unionella öfverenskommelse!' som helst. Då Unionskonungen i det ena, gamla konstitutionella riket eger detta veto, hvarföre skulle han ej ega det i det andra, yngre och mera återhåll behöfvande? Ej kan det vara :tf fruktan för maktmissbruk; ty sådant kan ej vara att befara under det rättvisan beskyddas af en fri press, ansvariga rådgifvare, tidsuplysuingen, allmänna opinionens kraft och de konstitutionella regenternas bättre och ändamälsenligare bildning än fordom egde rum med furstar af absolut makt.
För min del kan jag icke neka, att jag anser klart, det Just.ministern hör vara chef för Revisionen; och jag tror ej, att främsta ledamoten i Domstolen, hvilken ombytes för dagen, kan vara del. Man har ock aldrig förut varit det, utan är det Just.cancelleren som hittills varit chef. Jag ber att få återupprepa hvad jag nyss nämnde, alt de nödiga medlen äro oeftergifliga, för att gorå möjligt, att rättsökande kunna få sina mål afgjorda. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Till utvecklande af mitt anförande om rätta förståendet af ordet statsskick, vill jag yttra, att antingen man, som jag, dermed menar regeringssättets grundlagliga natur , eller administrationssättet blott; och att äfven, ifall man verkligen medelst anslags-vota afser grundlags-förändring — såsom t. ex. representations-reformen , som visserligen ingriper i statsskicket — skulle jag ändå icke fatta, alt man som medel använde afslag å förbättringen af en eller annan tjensteinans villkor. Dernäst, och lill öppen iteration af mina kända organisations-åsigter, vill jag, med anledn. af den centralilet jag tillönskar förvaltningen af Kronans byggnader, anföra ett exempel. Jag anser, att i den nya förestående organisationen mäste Just.ministern vara chef för hela just väsendet; och till den grad dess enda chef, att icke allenast hela Just.- revisionen står under honom, men äfven Just.cancelleren såsom öfverste-lieutenanten under öfversten, så att, med behörigt beaktande af domarenas oberoende i Domstolen, all tjenstgöringen inom Rikets just.-väsende commenderas af Just.ministern. Utom sådan uppfattning af nya organisationen, skall den, icke mer än den nuvar., alstra den concentricitet, som är villkor för energisk administration och för verklighet samt rättvisa i ansvarighels-systemct.
Att uppdraga en bestämd gräns för den granskning, revisorerna ega att verkställa, är visserligen svårt, så mycket mera som 6:te §:n i den för dem utfärdade instruktion innehåller, att de, »utan att förbigå detaljer, skola granska dispositionerne, förvaltningen och resultaten på det hela». Detta stadgande är sväfvande, och det lemnäs ganska mycken frihet å revisorernas egen omdömesförmåga att afgöra, hvarvid de böra fästa sig vid sina besök inom de förvaltande verken. Jag vill icke bestrida den nytta, som med dessa besök vunnits, och i vissa fall synes mig den granskning, som revisorerna anställt, hafva varit särdeles ändamålsenlig, men det förefaller mig som Utsk:t hade rätt i sitt påstående att denna granskning understundom varit nog långt drifven. I förbigående vill jag nämna, att, såsom Utskrts Utlåt, först var uppstäldt, denna § icke stod lösryckt, utan i sammanhang med ett omdöme öfver den af 1861 års revisorer gjorda framställning att Svea artiileri-reg:te måtte erhålla en kasernbyggnad; detta biel' ändradt i Utsk:ts plenum, och har vållat att Utlåtit måhända synes nog lösryckt. Jag tror likväl att §:n, äfven i sin närv:de uppställning, kan utan anmärkning läggas tili handlingarne. Hr Wolffelt har på ett ganska förtjenstfullt sätt försvarat 1860 års revision, men med afseende å 1861 års qvarstår den af Utsk:t gjorda anmärkning, att revisorerna gått för noga tili väga. Jag vill framdraga några ex. på, till hvilken småaktighet 1861 års revisorer förfallit. 1 nämnde års revisionsberättelse förekommer i fråga om veterinärinrättningen, hurusom »inrättningen finnes vara helt och hållet i saknad af ett ändamålsen - Dea 14 Januari e. m. 165 ligt stall för nötboskap och mindre djur, hvarföre sådane sällan kunna emottagas till behandling pä stället.
Härvid anser jag mig blott till Herr StatsSecreleraren för Krigsärenderne böra framställa den fråga, huruvida meningen härmed är, om Rusthållaren här är i lika eategori med hvarje annan privat person, sorn eutreprenerar en dylik sak, eller om det är honom tillåtit, att hålla Artillerihästen i stället för den Karl, han, enligt contraclet, skall prestera. För min del synes mig förhållandet vara, att han bör betraglas i likhet med den enskilde, och jag har således blott upplysningsvis velat anhålla, att få veta meningen häraf. De till fourageringen för värfvade Cavallerielsoch Artilleriets hästar upptagne Den 22 December f. m. summor anser jag vara för högt beräknade, då jag tror 13 sk. 4 rst. vara för mycket upptaget för ett Lisprd hö och ännu mera C sk. 8 rst. lör halmen. Jag förstår icke på hvad grund denna beräkning är fotad. Hallands Bevärings BataillonsBefäl erfordrar äfven en tillökning af 2,5o6 R:dr 32 sk. Banco. Jag inser icke eller nödvändigheten af denna utgift, och nämner delta, för att fästa Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten att nogare utreda detta behof. ”Lifmunderingen för Indeldta Infanteriet, hvaraf hälften bestås af Kronan och ”hälften af Rotehållare, har varit ställd p& ”frenne års brukningstid, hvilken till 4 år ”anses kunna utsträckas; och åligger, i följd häraf, Kronan årligen en fjerdedel i stället för en tredjedel af bidraget till full 'mundering; hvadan anslaget ifrån j)5,ooo ”R:dr kan nedsättas till 71,000 R:dr B:co.” Jag får förklara min tacksamhet för denna nedsättning. Det är så rart, att i den Kongl. Propositionen finna något sådant, och man kunde då snart bli taxerad för orättvisa, om man icke uppsöker det, der det finnes. Man liar ansett beklädnaden kunna utsträckas till 4 års brukningstid.
Men med afseende derå, att fiskalsbeställningarne äro att betrakta såsom öfvergångsplatser, hvarifrån vanligen befordran tiH högre befattning inom kort vinnes, ett förhållande, som deremot, efter hvad erfarenheten visat, med notarietjensterne sällan eger rum, anser Utskottet löneförmånerne för Fiskalerne icke böra bestämmas högre, än Kongl. Maj:t föreslagit, och afstyrker derföre bifall till Herr Hasselrolhs framställning. c) Enligt den föreslagna staten, skulle de ordinarie Notarierne, hvilka, såsom redan är nämndt, ansetts böra blifva 15 i hvardera af Svea och Götha Hof-Rätter samt 6 i Skånska Hof-Rätten, fördelas i trenne lönegrader, med lika antal i hvarje grad, samt, jemte sportlerne, beräknade för hvar Notarie i Svea Hof-Rätt till 720 R:dr och i de öfriga Hof-Rätterne till 610 R:dr, erhålla såsom lön i högsta graden 1,800 R:dr, i den andra 1,200 R:dr och i den lägsta graden 1,000 R:dr; hvarförutan c. o. Notarier, till antal af 5 i hvardera af Svea och Götha Hof-Rätter och 2 i Skånska Hof-Rätten blifvit i staten uppförde, med arfvoden af 500 R:dr, utom sportler, beräknade till samma belopp, som de ordinarie Notariernes.
Enär Borgare-Ståndet ensamt bifallit, men Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden, med vidblifvande af gällande tulltaxa, ogillat Utskottets förslag om nedsättning af införselstullen å följande artiklar: Stål, gjutfrån 2 R:dr till 4 R:dr 16 sk. per 100 skålpund stäp.-vigt; Stålarbeten, ej specificerade, från 1 R:dr till 52 sk. skålpundet, samt Sågblad, från 9 till 8 sk. skålpundet, så inbjuder Utskottet Borgare-Ståndet, att, med frånträdande af desse sine beslut, förena sig med de öfrige Stånden om bibehållande af gällande tullbestämmelser för dessa artiklar. Skulle denna inbjudning för någon eller flera af ifrågavarande artiklar icke antagas, föreslår Utskottet för omröstning följande propositioner: 112:o. Den, som vill, att, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, gällande införselstull å gjutstål, 2 R:dr för 100 skålpund stap.-vigt, fortfarande bibehålies, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes införselstullen å gjutstål till 1 R:dr 16 sk. per skålpund stap.-vigt. Den, som anser, att, på sätt tre Stånd beslutat, införselstullen å Ståiarbeten, ej specificerade, bör bibehållas vid 1 R:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes införselstullen å Stålarbeten, ej specificerade, til! 32 sk skålpundet. 114:o. Den, som vill, att, i enlighet med tre Stånds beslut, införselstullen å Sågblad bibehålles vid 9 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes införselstullen å Sågblad till 8 sk. skålpundet.
Jerf eller Vieffras-skinn, 20. i. _ — Canhiskinn, 20. — Kattskinn af tarna eller vilda kattor, 3o. r. ~ — Lejonhud, 4o. Leopardhud, 4o. r. — Looskinn, 3o. i. Menecker eller Nertskinn, 3o. — Mårdsv,ansar» 3o. i. „ —- Mårdsfeinn, 3o. x. — Renskinn, 3o. i. __ Käfskinn, alla slag» 3o. i. — Sjuppskinn, 3o, u Skjelskinn, ay. 1. — Sobélskrnu, 25. I» — Sobelsvansar» 3ö. r. — Svanskinn» 3o. i. —- — Tigerhud, 4o. r. — Uttcrskinn, 4o. 5g - Pelteri eller Pelsverk. •— Beredt, mer eller mindre betadt. Vargskinn, 3o. allt annat här ej specificcradt, L. V. 3o. — Hopsydde, alla slag, L, V. 3o. Obercdt, Björnhud, 10. — Bäfverskinn, 5. — -• Får och Lamskinn. —. Grå och Krimska, lo. .—. — alla andra slag, i5, Gcnottskinn, 15. —► Getoch Bockskinn, 20. — Gråverk eller Ekorrskinn, lo. Gräfsvinsskinn, 10. — Harskinn, 10. — Hermelin eller Lekattskinn, 15. Hillcrskinn, i5. .—. — Hundskinn, 10. Jerf eller Yielfrasskinn, 10. «— . Kaninskinn, IO. — Kattskinn af tama eller vilda kattor. i5. — Lejonhud, 20. Leopardhud, 20. Looskinn, 15. _ Meneckcr eller Nertskinn, i5. «MS9 — Mårdsvansar, i5. — _ Mård skin 11, i5. —v— Renskinn, i5. Räfskinn, alla slag, 2 5. — —•