Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad deremot beträffar frågan derom, alt icke lägga något hinder i vägen för en rationel utveckling af näringen, så strider åt gärden att inskränka fabrikernas storlek emot detta ändamål. Derföre har K. M. icke heller uti sin Propos. utsatt något maximum. Då eli sådant icke finnes utsatt, är det naturligt att de, som anlägga fabriker, göra dem sä stora och så beskaffade, som de anse för sig mest förmånligt. Ingen kan skylla den andre för något, hvad helst, sorn må hända, när man har frihet att inrätta sin näring hur raan vill. Genom det stora svalg, som af Utsk. blifvit föreslaget emellan de större och mindre hrännerierne, och begränsningen af de förra, kommer i min tanka ovilkorligen att framkalla en betydlig mängd af medelmåttiga fabriker. De Hrr, som hafva talat för Utsk:s förslag, hafva tillkånnagifvit sin afsigt att, sedan man först förqväft de mindre brätinerierne, borde man sedermera tillåta större fabriker i utvidgad skala, men då blifva ju de kapilater, som emedlertid nedläsrgas på de mindre fabrikerne, bortkastade. Resultatet skulle således blifva alt för denna näring framkalla ännu en kris, men det kan, i min tanke, vara nog med eD. Således kan jag icke finna annat än att begränsningen af fabrikernas storlek är ett misstag. I afseende på frågan om maximum, så får således äfven jag anhålla om borttagande af stadgandet derom. Hr von Troil, Sara. Gust.: Jag erkänner alt jag vid genomläsaude och begrundande af ifrågavartde Betänk, haft stor lie - 490 Den 27 April f. m. (äcklighet vid den ifrågavande punkten. Jag hade nemi. föreställt mig, att antagandet af det utaf Utsk. föreslagna minimum, skulle förorsaka icke obetydliga förluster för en stor del af de bränvinsbrännare, som hittills inrättat sina fabriker för ett mindre belopp samt att en stor ded af deni skulle under sådana förhållanden finna sig icke kunna med uäringen fortfara.
Ty hon härstammar från en släkt, som besuttit en mängd värmländska bruksegendomar, och hvars namn är oupplösligt förbundet med den värmländska bruksindustrien. Fru Olivia Josefina Rhodin föddes den 1 december 1823 å Sölje bruk i Stafnäs socken af Värmlands län af föräldrarne, bruksägaren Jonas Nicklas Nordström och hans hustru Karin, född Eriksson. Hon erhöll sin uppfostran dels i det natursköna hemmet i de allra lyckligaste förhållanden, dels i pension i Karlstad och dels vid Wallinska skolan i Stockholm. Den 30 augusti 1848 ingick hon giftermål med dåvarande underlöjtnanten vid Värmlands regemente Carl Christoffer Rhodin. Hennes man stannade dock icke länge på regementet, utan tog afsked 1850 för att odeladt ägna sig åt skötseln af Elgå bruk, af hvilket han ägde ej fullt två tredjedelar. Äktenskapet upplöstes genom mannens död den 30 april 1882 i Stockholm, där han vistades såsom en af Värmlands representanter i riksdagens första kammare. Fru Rhodin bodde kvar på sitt Elgå och bor där ännu, omhuldad af barn och barnbarn och omgifven af en talrik gästoch vänskara, som det ej är svårt att locka upp till det vackra bruket. Elgå är en ståtlig possession på omkring 5,000 tunnland, utomordentligt vackert beläget vid Glafsfjorden A mil från Arvika. Det är ett så typiskt gammalt bruk som något i Värmland, Och dess härskarinna är också en älskvärd typ för hvad godt och vackert fanns i de gamla hemmen. På somrarne samlas dit upp barn och magar och sonhustrur — fru Rhodin har ej mindre än 11 barn, 6 söner och 5 döttrar i lifvet — och med dem följa vänner från när och fjärran, alla lika hjärtligt mottagna och alla uppskjutande sin afresa dag för dag, tills gränsen är hunnen och man med tunga steg går ombord på ångbåten vid bryggan och ångar af med saknad i hjärtat och behängd med rosor. 8 Det är ett lustigt lif däruppe. Ungdomen stojar och pratar, gör fiskfärder eller har kafferep i » hyddan » eller ger sig med matsäcken väl försedd upp till » Sätern » för att för ro skull idka en smula friluftslif.
Lika med Fri herre Björnstjerna skulle jag väl anse ganska nödvändigt, att, om Collegierna indragas, nå - Den 3 December e. in. 2(3 gon annan myndighet sättes i deras ställe. Likväl, då tiden till öfverläggningen derom icke är inne, vill jag blott nämna, det Allmänna Beredninger. icke torde vara så kvalificerad, att den kan ersätta Collegierne. Det är blott detta som jag ville hafva äran anmäla , hvarföre jag icke heller lon anse de hinder antagliga , som blifvit framställde mot dess upphäfvande, på de skäl, som Herrarne von Hartmansdorff och von Hohenhausen anfört. Det fordras af den myndighet, som skall sättas i Collegiernes ställe , att kunna gå tillhanda med upplysningar i näringsväg. Jag hemställer, huruvida detta inträffar med Allmänna Beredningen. På sådan grund anhåller jag vördsamt hos Herr Grefven och Landt-Marskalken örn framställande af Proposition på Beredningens indragande. Gerr Cederschjöld: I anledning af några Ledamöters yttranden och anhållan om Proposition på Stats-Råds-beredningens indragning , får jag erinra, att ingen Proposition kan göras tili förkastande af hvad Constitutions-Utskottst föreslagit, emedan Riksens Ständer icke äga rätt att deröfver yttra sig till afgörande, förr än vid nästa Riksdag. Anmärkningar kunna väl göras till Förslagets modification, men att alldeles förkasta det, är stridande emot 56 och B* §■ §. Regerings-Formen. Likaså kan ingen Proposition meddelas till Allmänna Beredningens bibehållande, emedan äfven detta skulle innefatta ett afslag till hvad Constitutions-Utskottet nu föreslagit. Detta nödgas jag yttra , ehuru det ai4 Dtn 3 December e, m. i , år stridande mot min åsigt af hufvodsaken , då jag är af den mening, att Allmänna Beredningen bort blifva bibehållen. Herr Lefi 'én : Jag anhåller vördsamt att få göra en anmärkning mot den siste värde Talaren. Han tyckes hafva glömt, hvarom vi Öfverlägga, och tro, att något beslut är i fråga.
St. härigenom i underdå-t nighet anhålla, det laga undersökning må företagas lill utrönande deraf, genom hvars förvållande olikhet uppkommit i Köparens och Säljarens Contract, rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt att, om förlust derigenom blifvit Stats-Verket tillskyndad, då emot den person, som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust. Rikets Ständer framhärda etc. N:o 4°5- Uppl, o, godk, hos Ridd, och Adela d. 26 Febr, i83o, Preste-Ståndet d. 1 Mars — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 1 -t— Rikets Ständers underdåniga Skrif velse angå Éxp. Ut sk. Förslag till und. Skrifv. N:o 4o5. 279 ende ändring i Förordningen , den 24 Äng. i8i3 j emot fylleri och dryckenskap. S. A. K. R« St , hvilkas uppmärksamhet, i följd af derom väckta frågor, blifvit fästad å angelägenheten af åtskiliige ändringar i E. K. M:ts, deli 24 Augusti 1813, utfärdade Nådiga Förordning emot fylleri och dryckenskap, hafva af sådan anledning till granskning förebaft nämnde Författning och skärskådat de serskilda straffbestämmelser, som deruti linnas emot deil förderfliga dryckenskapslasten stadgade. För R.
Brefvet den 9 Februari 1858 Arméens Pensionskassas pensionärer under vissa vilkor tillförsäkrade fyllnadspensioner i första rummet måste förutsättas rättighet till pension från nämnde Kassa, anser Direktionen, med fästadt afseende särskilt å de uti högstberörde nådiga Bref, i 3:dje och 8:de morn., gifna föreskrifter, sökanden ej kunna anses berättigad till pension af ifrågavarande till en förbättrad pensionering af Arméens befäl och tjenstemän anvisade statsanslag. Kongl. Majit har detta ärende i nåder låtit Sig föredragas; och då, på grund af hvad Direktionen öfver Arméens Pensionskassa sålunda anfört, sökanden icke kan förvänta pension hvarken från Arméens Pensionskassa eller från det till fyllnadspensioner anvisade statsanslag, vill Kongl. Majit, med afseende å de för honom förekommande bevekande omständigheter, föreslå Rikets Ständer, att Lindström, då han i följd af försvagade krafter nödgas afgå från Magasins-förvaltare och Sjukhus-inspektorstjensten vid Gottlands National-beväring, må förklaras berättigad att från och med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller afsked, under sin återstående lifstid på Allmänna Indraguingsstaten åtnjuta en årlig pension af Fyrahundra Riksdaler, motsvarande den pension, han skulle hafva erhållit, derest han uti Arméens Pensionskassa varit delegare. De till detta mål hörande handlingar skola vederbörligt Utskott tillhandahållas; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. C A K L. A. F. Z. Reuterskiöld. Rik. till R. St. Proposition N:o 4, Utdrag af Protokollet öfver Landt försvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 24 Oktober 1862. Närvarande:
Alla de sålunda tillkomne hemman skola ovilkorligen blifva af Krono Skatte-natur och lomma att utgöra alla de onera som öfriga Krono Skattehemman inom orten åligga, och det genast efter Skatteköpet. 5. De delar af Recognitions-skogarne, sorn enligt hvad i första Punkten anfördt*är, komma att få en stadgad penningeränta, böra ej utgöra andra onera af hvad namn och beskaffenhet, som helst, emedan dessa anses, såsom i Grundräntan inbegripne. 6. På alla de Recognitions-skogar å hvilka ej Kongl. Kammar-Colleginm innan denna Riksdags början utfärdadt Skattebref, skola vid Skat. teläggningen ofvanstående grunder tillämpas och från den tiden ej något Skatteköp anses giltigt, hvarvid dessa ej äro följde.' 7. För att bereda Bruksegare ett ytterliga* jCe tillfälle, att till sina Bruk få inköpa så stor del af Recognitions-skogarne, som till deras smide ät nödigt, lemnäs dem en tid af 2me år beräknad från den dag, då Rilcsdags-beslutet undertecknas, under hvilken det åligger dem att fullgöra allt, hvad som på dem kan bero till Skatteköps erhållande, så att Skattebrefven inom den 31 December 1820 kunna vara utfärdade.
Då, vid profil ingen af de underdåniga besvär, hvilka af Directionen •öfver Trollbälte Canal och Slussverk bos Kongl. Maj:t blifvit anförde deröfver, att Kongl. Majits och Rikets Kamm.ir-Rätt, genom trenne serskilde Utslag af den Februarii, 2 Augusti och den 19 November i832, förkla rat, att den i 2 Art. 6 §. 3 mom. af 1823 års samt 2 Art. 3q §. af i83o års Bevillnings-forordningar stadgade, men lör 1828, 1829, i83o oell 1831 årens utdelning å Canaloch Slussverks-Bolagets Actier icke beräknade, Bevillning borde Kongl. Maj:t och Kronan till godo komma, förekommit, å ena sidan, att ofvanberörde Bevillnings-forordningar väl ovilkorligen stadga, det Bevillning skall af alla Aclie-bolag, Societeter, Verk och Allmänna Inrättningar erläggas med 5 procent af den utdelning, som icke öfverstiger sex för hundradel, samt med 10 procent för hvad derutöfver utdelas, men åter, å den andra, alt Bolags-Direclionen grundat sin underdåniga anhållan om befrielse ifrån den påstådda Bevillningen dels derpå, att någon Bevillning af Trollhätte Canaloch Slussverks-bolag aldrig skall blifvit erlagd, förr, än den, genom nu ifrågavarande Utslag, till betalande fastställdes, dels på det förmenande, att detta Bolag icke vöre af sådan egenskap, som Bevillnings-förordningarne afse med Bolag, för hvilka Bevillning utgöras bör, alldenstund Kongl. Maj:t och Kronan, enligt det för Bolaget den i3 December 1793 i Nåder utfärdade privilegium, af Bolaget årligen erhåller en bestämd arrendesumma, och dessutom tillgodonjutaden förmon, alt dess fartyg, varor och effecler, utan afgift, få begagna Canalen och Slussverket, hvarigenom, efter Directionens tanka, Staten af Bolaget åtnjuter vida större inkomst, än som möjligen kunde uppkomma genom om förmälde Bevillmngsafgift; så har Kongl. Majit, som vid sådant förhållande funnit frågan, huru - Bevillning!-Utskotten B*t, K:~ ia. 9 huruvida Bevillning för utdelningen A Trollhätte Canaloell Slnssverks-Bolags Adier bör ega nini, vala tvåtydig, till Rikets Stander i Nådig Skrifvelse den 23 sisllidne Fehruarii öfverlemna!, alt meddela förklaring öfver Bevilliiiius-förot duingai nes stadgande i delia afseende.
En under ofvan uppgifna förhållanden företagen revision af Statsoch Riksgälds-verken, hvilken städse måste afbrytas ge - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 4o5. nom andre inom Utskottet och Riks-Stånden förefallande göromål, skulle således, efter Utskottets öfvertygelse, svårligen kunna verkställas med tillbörlig noggranhet eller motsvara det dermed åsyftade ändamål. Då slutligen härtill kommer, att uti 68 (jj. Riksdags-Ordningen finnes uttryckligen föreskrifvet, det hvarje revision af Stats-, Bancooch Riksgälds-verkeu skall kunna omfatta tvänne års afslutade räkenskaper, hvilket stadgande otvifvelagtigt tillkommit, i följd af den vid grundlagsstifbningen rådande åsigt, att ett enda års räkenskaper ansetts lemna ett alltför inskränkt tillfälle för bedömande al sättet för Statsmedlens förvaltning, men detta vilkor, i händelse af en nu anställd revision, icke hlefve hvad Stats-verket angår, räkenskaperne icke hunnit afslutas för en senare tid än år 1838, och således endast nämnde års räkenskaper kunde blifva föremål för Utskottets granskning, har Utskottet, på grund af alla ofvanföre angifne förhållanden, ansett sig ega fullt skäl att afstyrka Rikets Ständers bifall lill hvad uti förenämnde motioner blifvit yrkadt och föreslaget. Stockholm den 17 December 1840. Anie. till Exp-Utsi. ilen iS December, il. 3 c. m. Utlåtande, angående ifrågaställd förlängning under 10 år af det Pantlåne-Inrättningen i Stockholm beviljade låneunderstöd af allmänna medel, (Rgs.
Spens; men jag vågar likväl tro, att de farhågor, som Grefven framställt för följderna af antagandet af detta förslag, äro temmeligen öfverdrifna. Man bör nemi. erinra sig, att enl. Utsk:s förslag erfordras det alla fyra Ståndens beslut, för att öfverlemna en fråga till förstärkt LagUtskrs afgörande. Det är således nästan lika svårt att åstadkomma dessa lagars öfverlemnande till förstärkta LagUtsk:s afgörande, som att åstadkomma förändringar i grundlagarna. Enda skilnaden är den, att till en grundlagsförändring fordras två riksdagars beslut. När emedlertid denna controll af alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut bestämmes, så kan jag ej föreställa mig, att kommande R. St. skulle öfverlemna några frågor af särdeles stor och genomgripande vigt till detta Utsk., eller att, såsom Gr. Spens sagt, vi skulle öfverlemna oss i decemvirers händer. Om frågorna vore af sådan vigt, att R. St. ansågo nödigt att sjelfve discutera och afgöra dem, så kan jag ej föreställa mig annat, än att åtminstone inom ett af våra fyra RiksSt. ett sådant beslut skulle göra sig gällande, och alt således LagUtsk. ej finge med R. St:s rätt afgöra en sådan fråga. Jag får nu förklara, att min mening cj varit, att de egentligen vigtiga förändringarne i lagen skulle blifva behandlade af förstärkta LagUtsk. eller med beslutande rätt till ett sådant Utsk. öfverfemnas, utan jag har förnämligast åsyftat, att detta Utsk. skulle sammanjemka RiksSt:ns beslut i frågan och redigera beslutet. Frih. boye har yttrat, att 0111 Regerrn framställde en propos. till R. St., så förmodade Frihtu alt Regerrn också föreslog en sådan redaetion, hvarmed R. St. kunde vara belåtne. Jag ville också ganska gerna förutsätta delta, men jag vågar likväl tro, att erfarenheten visat, att vi någon gång, och ej så sällan, fått emottaga propos:r från Regerrn, der redactionen varit i ganska stort behof af förbättringar.
Med sadan öfwertygelse sär Utskottet »vördsammeligen hemställa om icke de, som redan iniradt eller hädanefter inträda i andeliga Ständer och tillika undergå antingen LkirurAioe-Magisters eller Läesiicime. Licentiat Examen, mage derföre wid befordringar i Prestwägen rakna meriter, för den förre arne och för den sednare z:ne är, samt om begge deste grader innehafwas, Z är tillsammans. Alt hwad Herr Profestor Irrakvenkelt i öfrigt föresiagit, angäende ny Jnstruckion för Prowincial-lVIecHci, reglor för det tillämnade Läkare-Institutets inrättning, förbättring as tAeäicinal-wä-den för Armeen och Flvktorne, Regements-Läkaresoch Regements-Pastors-Systornes sammanstående, mm. anser Utskottet wara af den beskaffenhet, att desta ämnen dels ligga utom kretsen af detta Utskotts Ledamöters kännedom, och dels fordrade en längre tid till utarbetning, an som för Riksdags-ärenders afflutande synes blifwa lämpeiig, hwadan Utskottet sär förestå, det en särskilt Committé, bestående af kunniga och erfarne Läkare och Prester samt andre för insigker uii Wetlenfkaperne kände personer mätte tillförordnas, att noga.granska Herr Profestoren Irakvonkelts i desta delar gjorda förslag, och resultaterne af samma granskning hos Kongs. Mastt i underdäninghet aflemna. Dock får Utskottet tillstyrka', att en författning ju förr dest häldre mätte ursärdas, som stadgade, att tvid de Regementet 614 Den 14 Zebruarir. hwarest Bakaillons-Fältskärerne hafwa Lndeld lön, densamma matte dem oafkortad till godo komma och ej som nu stundom inträffar af annan person upbaras. Utskottet tror detta wara af sä mycket större wigt soin derigenom torde befordras tillgång pä mera stickelige Under-Läkare an som nu för liden wid flere Regementet finnas
K:dr 35 sk. 2 rst. b:ko, ännu förvaras uti Kronans förråder i Carlskrona; men sedermera upstod fråga, att på annat sätt bereda tillgång på vatten för Flottans behof, hvilket förslag likväl förföll, sedan Vägoch VattenbyggnadsStyrelsen detsamma afstyrkt, under yttrande tillika, att en vattenledning från Lyckeby å egde företräds framför en sådan från Lyckeby källor och bäst upfyllde ändamålet, enär drickbart och helsosamt vatten derifrån kunde erhållas; dock ansågs nytt kostnadsförslag böra upgöras genom Majoren Wallenstrand, sorn också, enl. erhållne ordres, omarbetade det af Majoren Carlsund uprättade förslag. Jemlikt dessa förslag komme vattnet att ledas från Lyckeby å der ett pumphus på norra sidan af Lyckeby bro och å vestra stranden af ån skulle upföras, samt rörledningen af gjutna jernrör att utgå derifrån och vidare, öfver Lyckeby, Medeby, Gullbärna och Warnö egor, till en reservoir i staden å Klockstapelsberget vid Den 26 November e. m.
Beträffande ordningen och sättet för liqviderande af här ofvan omförmälda jemte öfriga med tryckningen af innevarande rikdags protokoll förenade kostnader, hemställer Utskottet, att samma beslut, sorn vid de sednare riksdagarne i detta hänseende varit fattade, måtte fortfarande tjena till efterrättelse, så att kostnaderna för tryckningen och häftningen af Riks-Ståndens protokoll böra af Riksgälds-kontoret omedelbart godtgöras på enahanda sätt, som i afseende på andra riksdagsutgifter blifvit af Rikets Ständer föreskrifvet, samt att boktryckarnes och bokbindarnes räkningar skola grunda sig på gjorda och af vederbörande Riks-Stånd antagna anbud eller enligt Ståndets beslut upprättade kontrakter och, hvad det verkställda arbetet beträffar, vara af Ståndets Sekreterare till rigtigheten bestyrkta. I sammanhang med sina nu gjorda framställningar har Utskottet trott sig upplysningsvis böra meddela, att upplagorna af Stånds-protokollerna under denna riksdag, enligt inhemtade officiel» uppgifter, utgöra följande antal exemplar, nemligen : Upplagan af Ridderskapet och Adelns protokoller 500 exemplar. „ af Preste-Ståndets d:o 500 „ „ af Borgare-Ståndets d:o 300 , „ af Bonde-Ståndets d:o 400 „ Vidkommande åter Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller eller de af Utskotten afgifna Betänkanden samt de inom Riks-Stånden väckta motioner och derifrån expedierade Protokolls-utdrag jemte Expeditions-Utskottets förslag till underdåniga skrifvelser, så, och enär Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, på grund af 252 § i Riksgälds-kontorets reglemente, före riksdagens början låtit i föreskrifven ordning upprätta kontrakter om verkställandet af den härför ifrågakommande tryckning m. m., erfordras nu derom ingen föreskrift; dock har Utskottet ansett sig böra meddela den upplysning, att utaf de 1,400 exemplar, som upplagan af nämnda Bihang för detina riksdag utgör, aflemnas till Ridderskapet och Adeln 500 exemplar.
Sålunda är det icke någon ovilkorlig rättighet; och man vet att domstolen vanligen ej har något emot att en person, som är tilltalad för mindre brott, har biträde; men deremot sällan tillåter det för den, som begått gröfre förbrytelse. Gr. Mörner, Garl Göran: För min del förenar jag mig i Frih. Leijonhufvuds yrkande om återremiss af denna punkt. Huru skall efter detta förslag förhållas med alla, som före antagandet af nya strafflagen blifvit dömda lör brott, hvilka efter den sednare skulle medföra påföljd, som enligt 1734 års lag ej egde rum? Detta är en omständighet, som Utsk:t väl borde hafva betänkt. Vidare inser jag icke huru det kan påstås att presterna vid tillämpningen af detta förslag skola kunna undgå att blifva lagtolkare. De skola ju efter den tids förlopp, för hvilken en person är dömd medborgerligt förtroende förlustig, ur prestbetyget utesluta denna påföljd. För att bedöma detta måste ju presten afgöra om preskriptionstiden är ute eller ej. Gr. Sparre: Frih. Leijonhufvud har haft godheten att ihågkomma ett yttrande af mig vid ett föregide tillfälle, då jag förordade förlust af medborgerligt förtroende. Frih:n torde då Dan 6 November, 233 också hafva godheten erinra sig, att det då var fråga om giftmord och fördrifvande af foster. Jag anser dessa båda förbrytelser vara af så svår beskaffenhet, att någon kommiseration icke bör kunna komma i fråga. En talare har framställt den frågan, huru förfaras skall med dem, som redan äro dömda förlustige medborgerligt förtroende. Lagen är i detta afseende fullt tydlig. För dem finnes ingen annan utväg, än att genom K. Nåd vinna befrielse från denna förlust, Vidkommande presterskapets skyldighet att vara lagtolkare, har jag redan sagt att presten måste i betyget uppgifva den tid, från hvilken förlusten af medborgerligt förtroende bör räknas. Denna lagtolkning måste ovilkorligen tillkomma presten, så länge han ingriper i det administrativa. Frih. Leijonhufvud säger vidare, att detta förslag till sina tendenser öfverensstämmer med lagförslaget.
Det är derföre gifvet att Const.Utsk. skall enl. 107 §:n anmäla alla sådana fall för R. St., utan att Const.Utsk. derigenom på något sätt ingår i den frågan, huruvida del f. n. vore lämpligt att någon af Konungens O en 10 Maj f. m. 371 rådgifvare afskedades. Sedan Const.Ulsk. således har utredt aliade, enl. Utsk:s åsigt, i ett eller annat afseende anmärkmsvärda förhållanden, så stannar Utsk:s åtgärd dervid, och då vidtager RiksSt.-ns åtgärd att bestämma hvilken följd de vilja gifva åt Utsk:s anmälanden. RiksStm kunna dervid uttrycka att anmärkmne äro oriktiga och att förthy icke någon af Konungens rådgifvare bör afskedas. R. St. kunna äfven tycka att de anmärkta åtgärderna, om de fortsättas, möjligen i en framtid kunna förtjena afskedande, men att de icke f. n. äro af beskaffenhet att böra föranleda anmälan derom till Konungen. Sådant skall då afgöras i RiksStm och den nytta, som FIr Cederschiöld afsett genom 37 §:n Uiksd.Ordn., kan således vinnas i full öfverensstämmelse med 107 §:n R.F. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag instämmer med de ledamöter, som anse Const.Utsk:s framställning i detta hänseende, sådan hon vid denna riksdag blifvit gjord, vara olaglig. Förnämligast vill jag hålla mig lill hvad Gr. Lagerbjelke redan anfört, men för fullständigandét af hans och öfrige ledamöters yttranden tillägga något, som de hafva förbigått. Gr:n säger nemi., all Bevilln:slltsk:s tilltag alt väcka frågor om förändring af bevillningen vore en egenmäktighet. Det är sannt, att så långt som Bevilln.Utsk. i sednare tider gått med tullafgiflerna och andra frågor, som icke röra den allmänna bevillningen, förhåller det sig verkligen så.