Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t till ansvar i laglig ordning anmäla en inom StatsCoutoiret efter Revisorernes åsigt felande Embetsman, och till hvilken tydning anledning tagits 202 Stats-Utskottets af den i närande §. förekommande hänvisning tili 3o §. Riksdagsordningen. En sådan rättighet borde dock icke tillerkännas Revisorerne, hvilka det allena tillis o m m e att anmärka, hvad de ansåge felaktigt, och utlåtande deröfver afgifva, till pröfning af R. St:r, hvarefter först, i händelse desse funno anmärkningar-* ne förtjena afseende, 3o §. Riksdagsordningen kunde vinna tillämpning. Åberopandet af sistnämnde §. och föreskriften af den underd. anmälan hos K. M:t, syntes derföre fullkomligt öfverflödige och borde utgå, enär Revisorernes anmärkningar skulle inflyta uti RevisionsBerättelsen, hvaraf ett exemplar öfverlemnades till K. M:t och sedermera remitterades till underd. förklaringar af vederbörande EmbetsVerk. Ifrågavarande §. af Instructionen skulle således, utan ändring af det egentliga Stadgandet kunna slutas med orden ”sitt utlåtande deröfver afgifva,” och det följande utgå, hvarigenom all tvetydighet försvunne. Då K. M:t, i dess Nåd. Skrifvelse d. 4 December 1823, i så måtto bifallit förslaget i 12 §. af den vid samma års Riksdag uppgjorda nya Revisionslnstruction, om tryckning af RevisionsBerättelsen, att berörde tryckning komrne att genom K. M:ts Nåd. Försorg ega rum, i förening med de EmbetsVerks svar och Förklaringar, emot hvilka Revisorernes anmärkningar blifvit riktade, syntes äfven stadgandet härom medgifva en olika tydning, emedan fråga kunde uppstå, huruvida tryckningen, genom orden i så måtto'’, inskränktes till den som genom K. M:ts Nåd. försorg verkställdes, eller vore i allmänhet hvar och en enskild tillå - Betänkandcn, N:o 353. 20 a ten.
För öfrigt och då jag af detta Betänk, inhemtat upplysning om det högst anmärkningsvärda och särdeles eftertänkliga förhållande, att någon inventering af bankens stora generalkassa icke egt rum under en längre tid, anhåller jag att R. o. Ad. i sin återremiss måtte uppfordra Banko-Utsk:t att lemna upplysning om tiden när sådan inventering af bankens samtlige kassor sednast egt rum, samt att, i händelse den icke skett under loppet af nästlidne år, Utsk:t måtte till R. St:r inkomma med vederb:des utlåt, och förklaring öfver orsaken dertill att stadgandet i 6:te §:n af banko-reglementet icke blifvit iakttaget. Hr Nordenfelt: Den siste värde talaren har fästat sär deles vigt vid den nu föreslagna förändringen i banko-reglementet. Han har icke gjort det utan skäl, ty det är det vigtigaste af de förändringar, Utsk:t i detta Betänk, ansett sig böra föreslå. Såväl Utsk:t som ful!m:ge hafva likväl haft ganska goda och väl grundade skäl att tillstyrka denna förändring. Med R. St:rs Bank är det egna förhållande, som jag tror att man skall få söka efter, att densamma, såsom varande en institution, der verkställighet är hufvudsak, saknar en verkställande chef. Om någon af oss eller af allmänheten går upp i riksbanken en Fredag och äskar någon åtgärds vidtagande, som påkallar ett beslut, får han det svar, att detta ej kan ega rum förr än fullmige haft sammanträde; och skulle en mängd ärenden äfven hafva alstannat, om icke banko-sekreteraren, utöfver sin rättighet, hade tagit sig före att, i stället för en verkställande chef, afhjelpa bristen i detta afseende. Man har nu icke kunnat finna något annat medel att afhjelpa ett sådant förhållande än att lemna åt en person eller en laglig myndighet rättigheten att utöfva Bankofullmäktiges befattning i de fall, der skyndsamhet vore af nöden. Detta är 30 Den 12 Augusti f. m. hufvudorsaken till förslaget om direktörer. Dernäst kommer att man omöjligen kan antaga, att de fullnuge, som af R.
Men vi, låtom oss med sans och besinning hämta fördel af motsatsernas makt att väcka och lära: i vårt väl ombonade hem längta efter härligheterna (och besvären) i det fria, och i skogen lära oss inse, hvad vårt goda hem är! Ut därför med oss, ty Man maa reise tilfods for at sprsenge med Hast Alle Lsenker, der binde til Hjemmet os fast: Man som Fuglen i Luften maa tumle sig fri For at glemme det daglige Lifs Vrevleri. For at blifve Kulturen og Möderne Kvit, Og de huslige Glaeder og Venners Visit; For at lose sin Aand Fra de strammende Baand Ta ' er man Raendslen paa Nakken og Staven i Haand. * Richard Bergström. * Hostrnp, Eventyr paa Fodreisen. I DU N 1893 U r notisboken. Svensk uationalhögtidsdag. Frågan om en svensk nationalhögtidsdag har på senare tid rätt flitigt blifvit bragt å bane. Visserligen har allmänna meningen ännu ej hunnit förena sig om någon viss dag, men tills vidare synes man ämna göra midsommardagen till en dylik högtidsdag. Midsommardagen är nämligen förenad med flere historiska minnen, såsom Gustaf Wasas intåg i Stockholm, Gustaf Adolfs landstigning å Rugen m. fl., och har dessutom af ålder firats icke minst på mötesplatserna. I detta syfte har chefen för landtförsvarsdepartementet aflåtit ett handbref till samtliga fördelningschefer med anmodan att inom fördelningarna verka för midsommardagens högtidlighållande i fosterländsk anda. För att tolka festens betydelse har man tänkt sig ett kortare fosterländskt föredrag i förening med fosterländska sånger, musik m. m. &gt;Nej, kära Hanna, jag har icke råd att hålla mig med någon uppassning. » &gt;Får jag stanna, fröken. Ingenting vill jag ha En brödkant kan jag väl fä emellanåt. Ni var den första, som visade mig någon vänlighet, och jag kan inte lefva utan er. » Hon såg på Kerstin med sina stora ögon, och denna läste en sådan hängifveuhet i dem, att hon ej förmådde säga nej.
Län iiro, såsom Smålänningarne i allmänhet, ett lättstyrt folk. Beror det på dem sjelfva att jaka eller neka, besvaras väl tillgörande propositioner oftast med nej; men allmänna påbud och kungörelser lydas utan knot och gensägelse. Smålänningen är till lynnet lätt och liflig, höflig och tjenstfärdig. Mera trög och maklig är han i den del af landet, som gränsar till Östergöthlands Slättbyggd. Han älskar icke tunga Landtrnanna-arbeten och hans lätta jord fordrar dem icke heller. Han är nog böjd för handel och vandel, särdeles i den del af Wästbo, som gränsar till den handlande Westgölha allmogens bostad. Folkets moraliska och religieusa bildning beror mycket af Presterskapet. Der det är nitiskt, exemplariskt och sedligt, såsom det i allmänhet lyckligtvis är, der röja sig ock omisskänneliga tecken af en bättre ordning, en lugnare tidsanda: Till allmänhetens bildning finnas dessutom Städernes Skolor och på Landtbygden äro särskilda Skol-inrättningar i tjugofem men saknas i sjuttiofem församlingar. Att likväl sedesförderfvet är, tyvärr, i tiilvext, föranleder, bland annat, den årligen vexande Fång-personalen. De vanliga Fångoch Correctionshusen förslå rättnu icke att inrymma den. Till detta Läns häkte inkomma månatligen omkring femtio personer att antingen befordras till ransakning för gröfre brott, eller ställas till Cancellie-förhör såsom lösdrifvare, eller undergå ådömdt fängelse. Folkmängden: genom Tabell-vérket, som ingår från de Ecklesiastika Auctoriteterna och Tabell-Commisionen, upplyses säkrast förhållandet härmed, men så vidt den kan beräknas af mantalslängderne, utgör Länets nuvarande folkmängd i36,883 personer af håda könen, hvaraf 65,060 äro Mantalsskrifne och 71,823 Mantalsfrie. Enligt 1828 års Femårs-Berältelse utgjorde folkstocken då 129,876 personer. Den har således under de sistförflutna fem åren ökat sig med 7,007 personer.
Eiddarhus-Directionen lärer »höggunstigt täckas taga under sin vård och låta förvalta samt emot»taga det förtroendet att nämna stipendiater, det ena och andra i »öfverensstämmelse med hvad härefter skall varda stadgadt, nem»ligen: »Detta capital skall blifva en stående fond som genom »utlåning mot inteckning i fastighet skall göras frugtbar, »men som aldrig får eller kan förskingras.» h) »Skulle det inträffa att ingen yngling eller ung man af »dessa trenne slägter som för ålder eller annan orsak »anses kunna tilldelas detta stipendium, så skall under »tiden räntan af capitalet läggas till fonden, hvarifrån »den sedermera icke får skiljas intilldess någon cömpe»tent sålunda framstår. Vidare förordnas i 12 § huru skall förfaras i fall öfverskott upstår i tillgångarne, hvarvid omnämnes ytterligare stipendier, hvilka af Högloft. Riddarhus-Direktionen böra förvaltas på sätt i 10 § föreskrifvet är. Slutligen har Presidenten Aug. von Hartmansdorff uti testamente den 4 December 1856 förordnat. 3 g. »Boets behållning skall, utan sammanblandning med »Adliga Kadettskole-fonden, under namn af Aug. von Hartmans»dorffs Stipendii-fond enligt de för Riddarhusets egna fonder gäl»lande föreskrifter, särskildt bokföras och förräntas till den högsta »afkastning som erhållas kan.» Sedan Contoiret sålunda framlagt de hufvudsakligaste punkterne i de testamenten och Gåfvobref hvarpå samtlige de till Riddarhusets Bankoräkning N:o 2 hörande fonder sig grunda, återstår att taga i betraktande huruvida innehållet deraf kan medgifva dessa fonders sammanslående med Riddarhus-kassan eller i hvad nion de deri befintliga föreskrifter kunna upväcka betänkligheter vid en dylik åtgärds tillstyrkande.
Ty om det under goda penningeförhållanden kan vara ganska troligt, att dessa obligationer komma att blifva begärliga, samt då tyst och stilla skola stanna i allmänhetens händer, måste det å andra sidan förutses, att när konjunkturerna förändra sig, och en stark penninge-efterfrågan upstår (såsom t. ex. i närvide ögonblick), så skola dessa obligationer, enl. ali sannolikhet, hastigt komma fram, och dels presenteras till belåning i Banken, dels strömma till Kronans kassor såsom skattemedel. Det har visserligen blifvit föreslaget, att obligationernas valör ej skulle understiga 500 rdr, måhända till en del i afsigt att försvåra deras användande i upbörds-liqvider; men då man vet i hvilka stora summor t. ex. tulloch briinvins-medel erläggas, äfvensom huru lätt hos upbördsmännen utbyte af obligationer mot penningar kunde ske, så synes det mig vara klart, att genom den höga valören icke något hinder upstår för deras ingående till Kronans kassor. Men Kronan, som måste verkställa sina utbetalningar med penningar, skulle ej kunna använda obligationerna, och derföre har också motionären ganska riktigt föreslagit, att desamma skulle af Banken inlösas. Besultatet af allt detta blir ju emellertid, så vidt jag kan finna, att, under tider af penninge-förlägenhet, Banken slutligen, på den ena eller andra vägen, får mottaga obligationerna, och tvingas att i stället utgifva sedlar; men hvilken våda, som härigenom skulle kunna upstå för denna inrättning, torde jag icke behöfva närmare utveckla. Det är ganska sannt, att Banken i st. f. de utgifna sedlarne komme att ega obligationer, men om dessa, såsom väl kan befaras, just till följd af den ökade sedel utgifningen, under dylika kritiska tider, hastigt måste realiseras, så lärer detta icke kunna ske utan stor förlust för Banken.
Denna anser jag mindre vigtig, än det tvång, som genom påbudet skulle origtigt läggas på friheten för en hvar, att, efter egen känsla, välja uttryck för sin andakt, och bibehålla dem, han från ungdomen lärt, och ofta känner utantill. För min del skulle jag anse det för en återgång på odlingens bana, om man ville påtruga någon en andaktsbok. Således föreslår jag vördsamt, att Betänkandet må återremitteras. Herr Hjerta_, Gustaf: Om det verkligen vore förhållandet här, att Utskottet hade för afsigt att påtvinga någon en andaktsbok, som man icke sjelf önskade, skulle jag visserligen dela den värde Ledamotens mening, att det vöre en återgång på odlingens bana; men så har det icke förefallit mig. Jag befarar tvärtom, att här är mycket mindre fråga om hvad församlingarne önska, än ett försök af några äldre Prester eller yngre sekteriske, som vilja rent af hindra den nya Psalmbokens antagande. Ur denna åsigt har jag hufvudsakligen uppträdt, för att anhålla om bifall till Utskottets Betänkande, såsom lämpligt utsättande en tid af flere år härefter för det tillstyrkta påbudet. För min del kan jag icke göra afseende på de skäl Herr von Hartmansdorff framdragit, angående en mindre kostnad af den gamla Psalmbokens bibehållande, erne - Den 6 Febi1 uar i i f. in. 217 dan då frågan blir, alt förskaffa Psalmböcker åt dem, som gå till Skrift, hvarmed de alltid pläga förses af sina föräldrar eller af församlingarne, det måste förorsaka dessa en större utgift i anseende till svårigheten att få köpa nya exemplar af den gamla Psalmboken. Det är på denna grund, och alldeles icke för att klandra den vishet, hvarmed Konungen i 1819 års Kungörelse gått tillväga, som jag tillstyrker bifall å Betänkandet. Hvad som i sådant fall var rätt för 10 år sedan, då det var fråga om alla församlingar, skulle blifva orätt 5 år härefter för en åttondedel, som återstår. Herr Thatrij Wolrath:
Vtsk. personer, i ändamål att danas till skicklige Orgelbyggare, hvilka också, efter återkomsten till Fäderneslandet, ådagalagt, inom flere Församlingar, tillfredsställande prof af skicklighet i yrket, har Utskottet, i betraktande af de knappa tillgångar Kongl. Musikaliska Academien har, till sin disposition, af Staten anslagne, och delande med allmänheten kännedomen af de nitiska bemödanden denna Academi haft osparde, till befrämjande af allt hvad med Tonkonstens utbildande eger gemenskap, ansett meranämnde Academi hafva uppfyllt alla de anspråk, som äfven i förevarande afseende hittills kunnat skäligen göras på hennes bidrag och verksamhet; hvadan alltså Utskottet icke kan ofvanberörde förslag med tillstyrkande beledsaga. Hvad derefter angår Herr ContractsProstens hemställan, att fattiga Kyrkor måtte, då behofvet af deras uppbyggande å nyo eller af Orgelbyggnader inträffar, blifva berättigade att företrädesvis framför andra sökande, och, emot Församlingarties borgen, få upptaga Lån i Disconten för nedsatt ränta, så och då lånebiträden i Discontväg synas böra till andra föremål utgå, än till byggnader af Kyrkor och Orgelverk, anser Utskottet, som, vid ett sådant förhållande, icke funnit nödigt', alt, Besv. och Oecon. Uttk. Ut l-de. N.o g3. 23 till öfverläggning i detta ämne, med Rikets Högloft. Ständers Banco-Utskott sammanträda, sig icke kunna tillstyrka bifall å Motionairens hemställan. Slutligen och vidkommande den af Kongl. Öfver-Hofpredikanten m. m. Herr Doctor Hedrén väckta Motionen om upprättandet af ett Institut, egentligen för Kyrkosång, så alldenstund vid Scholorne, Gymnasierne och Universiteten i Riket finnas på Stat aflönade Lärare, hvilka, med undervisning så väl i Choralsom InstrumentalMusik, gå den studerande Ungdomen tillhanda; fördenskull saknar Utskottet skäl att å samma Motion Rikets Högloft. Ständers bifall tillstyrka. Stockholm den 2 Maji 1829.
De tro, att när flere personer äga del uti samma odlingsmark , det antingen bör åligga dem alla att deltaga uti lösen af Vatten-verket, eller ock emottaga lösen för sin andel i odlingen. Jag kan ej tro, att en jordägare dertill kan tvingas, och kan för min del ej tillstyrka det, ty förslagsmakare finnas, som bygga slott i luften, och göra calculer, hvilka icke bära sig , då en afkastning beräknas, hvilken ej kan erhållas. Då må sådana göra det för enskildt räkning, och de andre ej tvingas att deltaga uti förslagen. Man bör ej genom tvångs-lagar nödsakas, att ingå uti förslag, som ej äro bestämdt nyttiga. Med Herr Gyllenheim delar jag ej någon fara för öfver-production. Den har sitt correctif med sig, ty nar production stiger Öfver behofven, och man ej får sälja sin Spannemål, lärer ingen lösa någre Vattenverk, för att odla. I händelse af återremiss , anhåller jag att desse anmärkningar måtte få åtfölja. Herr Manner stam, Johan: Ifrågavarande Lagförslag har så länge varit föremål för Lagstiftningens uppmärksamhet, att de olika åsigterne deraf fullständigt blifvit utvecklade. Jag vill Iten 12 Juli i e. m. 655 derföre ej länge uppehålla Ridderskapet och Adeln i afseende på hufvud-frågan , utan förklarar, att jag hvad dem angår, instämmer uti Utskottens betänkande. Då jag likväl förmodar att återremiss beslutas, ber jag att få göra den anmärkning emot Utskottens förslag, att lösen för Vatten verket skulle förhöjas med 5o procent af värdet. Då man gillar de allmänna grundsatserne för denna Lag, hvilket Riksens Ständer redan vid 1812 års Riksdag gjort, bör man icke för Lagens verkställighet sätta så dane vilkor, som paralysera densamma. Jag instämmer visserligen deruti, att, då en Vattenverks-ägare nödgas taga lösen, den bör bestämmas efter högsta värdet för verket och att correctif emot missbruk af lösnings rätten föreskrifvas, men detta kan ske utan cn sådan tillökning som ofta kan göra lösen omöjlig.
Redan öfver åhörarne, liksom ville de uppsöka hvarje morgonen därpå hade hon lemnat den gamla enskild, och de klara, mörka ögonen stråla af Fyrisstaden för att nästa afton på någon annan hänförelse och nästan naiv förtjusning. frälsningsestrad åter tala, le, tjusa, beundras Miss Lueys föredrag är i förstone af mycket och väcka samma gåtfulla spörsmål. T i A UMT.333ID3El.Qrg 3 X. Man har brådtom i det nittonde århundradets sista decennium. Och lika gåtfull, som denna unga kvinna tedde sig, lika gåtfull är också hela denna underliga » armé », för hvilken hon är en lika högt uppsatt som typisk representant. I åratal har den, som skrifver dessa rader, sökt att studera denna egendomliga andliga rörelse, som onekligen är en af tidens mäktigaste, och som, ett barn af en upprörd, nervös, jäktande tid, själf i allo visar sig såsom ett sådant, och allt fortfarande ter den sig lika gåtfull, lika dunkel som nå- gonsin. Å ena sidan allt detta larm och ordsvammel, alla dessa fantastiska påfund, allt detta ifriga penningesa.idande, all denna ohöljda humbug — å andra sidan all denna storartade välgörenhet, all denna förvånande verksamhet bland samhällets elända, alla dessa oerhörda uppoffringar och försakelser, all denna glödande entusiasm. Det är sannerligen icke lätt att afgöra, hvilkendera af dessa båda så vidt skilda sidor, som är den förherskande, hvilketdera motivet som förestafvar arméns verksamhet. Den är lika gåtfull som denna unga kvinna, som det ena ögonblicket kom själens alla strängar att vibrera af den djupaste religiösa rörelse, och som det andra ögonblicket sökte vinna sina åhörare med den yttre skönhetens och tjusningens makt. Dock ett är visst: med alla sina oarter, missgrepp och vidrigheter är frälsningsarmen i dessa dagar bland de protestantiska, ja, bland alla de kristna folken ett » världens salt ». Det har behöfts och behöfves tyvärr allt fortfarande frälsningsarmens trummor och trumpeter för att väcka månget slumrande kyrkosamfund och dess slumrande målsmän.
jemförliga med de Otto Elmgren, bästa utländska fabrikat. Tillhanda[293] Vesterlånggatan 66. hållas hos Hrr specerihandlare. Hofleverantör Stockholm. Min nya priskurant öfver rikhaltiga förråd af alla slags legammalt ylle ar nu utkommen trassen tillsändes franko. Helsingborg N. P. J. Fr. V R Ä M L Ö S A - Concentrerad garn hvarraed en hvar kan med lätthet försilfra kandelabrar, ljusstakar, skedar, gafflar, brickor, kannor, klockor, dörrhandtag, prydnadspjeser, finare beslag, instrumenter, selbeslag m. m., är derför för hushåll oumbärlig. Absolut oskadlig. Beskrifning medföljer. Säljes uti flaskor \ 1 kr. 25 öre i Stockholm endast uti Q " Allm. telef. 10 Drottninggatan, T Eget fabrikat! Dagens nyhet! Tänk hvilken fördel, att hvad som önsJcas och får plats erJi.ålles graveradt å nålen, om detta uppgifves vid beställningen. Pris pr st., al nysilfver: A l: —, B 1: 50 och C 1: —. Skola nålarne utföras i silfver, höjes priset 50 öre pr. st. Insänd liqvid i frimärken eller pr postanvisning. John Fröberg, Finspong. Bestämda priser rekommenderar saisonens svårt är ibland att finna en lämplig present. J E N S EN 30 Malmskilnadsgatan Lifvet är en börda för den sjuke. Hvarje menniska borde derför ega en läkarebok. Men en god sådan är dyr, sägen I. Ja, i vanliga fall, men kan en hvar erhålla en fin praktupplaga af En rådgivare vid sjukdomsfall af Doktor Denna bok, som innehåller öfver 4,000 uppsatser samt omkring 700 fina illustrationer, erbålles af en hvar, som å postanstalt prenumererar på illustrerade tidningen Pris för 1889 (postarvode 20 öre). Bedan med första numret af tidningen följa tvenne häften af Läkareboken, innehållande öfver 200 uppsatser samt omkring 30 fina illustrationer.
Kronans förmonsrätt ej bordt nedflyttas efter inteckningar eller omyndigs fordran, med mindre Uppbörds-Contor inrättas, der inflytande Kronomedel kunna förvaras; att inleckningshafvares och omyndigs ömsesidiga rättigheter i en förmyndares fastighet borde sålunda bestämmas och åtskiljas, att, då coneurs uppstår, den förre erhåller hvad som motsvarar fastighetens halfva taxeringseller brandförsäkrings-värde, samt den omyndige återstoden; och alt, enär det numera blifvit antaget, alt omyndigs förmonsrätt hos förmyndare gäller för all hans egendom, och således äfven för gåfva, som barn under föräldrars lifstid erhåller; samt det bedrägliga förhållande kunde ega rum, att en person , som kommit på obestånd, afluiar med en annan, att denne åt den förres barn lemnar en gåfva i penningar, som sedermera i hemlighet återställas, men, då concurs inträffar, bevakas å bar - 8 La"-Utskottets Utlåtandej N.-o 138. nets vägnar och utgår med iörmonsrätt ur fadrens egendom; så borde det stadgande meddelas, att sådan gåfva ej eger förmonsrätt, så framt ej förhållandet före concursen blifvit hos domaren anmäldt och denne förordnat, alt gåfvan skall af barnets fader eller moder under förmyndare-ansvar emottagas.
Således må ord sådana som » ros » samt anlete (de allra minsta gåfvor — skänkta af frös låta människokärleken segra öfver sanningskärleken! 6) För stafningen kunna ej allt för stränga Och om jag vidare tänker mig, att alla dessa julgränser rättvis / igen fastställas, utan godkänklappar skulle inregistreras i mitt lilla, men smakfulla hem, då ryser jag och inser, att det är ett nas al / mänt vedertagna stafningssystem. 7) Alla deltagande skrifter skola å kuversannt ord detta: » bättre att gifva än (emot-) taga. » » Moster Gnstafva » t. ex., hvilken af en » muff gjorde tet förutom adress vara betecknade med oren matta åt mormor, » skulle jag gärna vilja säga den Iduns Chicagotäfllng » ' för att OBRUTNA några ord i all vänlighet. Och om andra af » Julförvaras intill täflingstidens utgång, då de bryklappsbasarens » deltagarinnor ville lyssna till en gammal tants gnat, skulle det glädja henne. tas I närvaro af prisdomarne. Det är nog bra att af intet få mycket, att af 8) Hvarje täflande bör ordna antalet af enkla medel åstadkomma något praktiskt, nyttigt sina funna ord I tio grupper, så att alla ord eller vackert, men månne man ej ofta skjuter öfver med samma begynnelsebokstaf komma efter målet och åstadkommer det rakt motsatta? För IDUN 30 att nu hålla mig till » Moster Gustafvas » matt-idé, så trots att den talrika barnskarans pappa fann den » urstilig » och hans välvilliga ungdom jublade i kapp med den påhittiga mostern, tillåter jag mig en invändning. Hade inte skinnet af den gamla muffen (att den var gammal, bevisar dess storlek), fodradt med » en potatissäck », passat bättre ihop med en helt beskedlig, enkel bård af mörk filt? Förutsatt att nu muffen skulle användas till matta! Några cm. grof filt står i ett helt annat pris än gammal brokad. Kunde inte moster Gustafvas brudkjol kommit till mera heder än att blifva kant åt det gamla ruggiga skinnet?