Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
381 lastfartyg, till 140,000 R:dr Banko, deruti inberäknadt värdet för ett ångmudderverk, och det andra, sora afsåge att bereda nödiga lastage-, mötesoch vändnings-platser, jemte enahanda segeldjup, vid lägsta vattenståndet i nämnda å, emot en beräknad kostnadssumma af 40,000 R:dr. 1 anledning häraf och enär Köpings stad ej mäktade i väsendtligare mån bidraga till utförande af detta arbetsföretag, har den anhållan blifvit gjord, att Rikets Ständer mätte medelst statsanslag och Iånebidrag medverka till omförmälde arbetens verkställande enligt det ena eller andra förslaget. Erkännande vigten deraf, att åtgärder vidtagas för iståndsättande af ett vattendrag, der sannolikt inom kort en ganska liflig och för det allmänna gagnelig trafik skall uppkomma, hafva Rikets Ständer ansett sig böra bifalla sistnämnda förslag och derföre beslutat, för upprensning och fördjupning af Köpings , å, anvisa å Riksgäldskontoret en summa af 40,000 R:dr, samt att af detta belopp |-:delar, eller 26,666 R:dr 32 sk., må utgå såsom anslag, utan ålerbetalnings-skyldighet, och judel, eller 13,333 R:dr 16 sk., såsom lån, under iakttagande för öfrigt af de allmänna vilkor och föreskrifter, som i afseende å de vid denna riksdag beviljade statsbidrag för dylika företag äro af Rikets Ständer meddelade. 9:o. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad å de stora olägenheter Eskilstuna stad och omgifvande landsort gemensamt fingo vidkännas derigenom, att de saknade lättare kommunikation, ej mindre för afsättningen af smidesmanufaklurens och landtbrukets produkter, än äfven för införseln af behöfliga råämnen och lifsförnödenheter.
Mennisko-andens sträfvan efter utveckling, dess åtrå att nalkas den högsta fullkomligheten är ett af de förnämsta bevisen på dess höga ursprung; och äro i öfverensstämmelse med menniskans båda andeliga förmögenheter, känslan och förnuftet, vägarne för detta närmande till den gudomliga urbilden två, religion och vetenskap. Ginge dessa vägar ständigt i samma spår, voro de ej två; skulle menmskan under sin verksamhet att uppfatta eller utfinna deras rätta sträckningar aldrig förirras, så vore hon icke menniska. Att derför ensidigt från den ene eiler andra af de ståndpunkter forskningen under sin fortgång må uppnå, vilja hämma hvarje menniskoandens verksamhet, som icke instämmer med hvad vare sig religionen eller vetenskapen för tillfället erkänner för rätt, vore icke att sätta en gräns för en eller annan villoläras spridning, det vore ett försök ätt upphäfva en del af menniskans ändliga tillvaro och med denna del hela hennes ändliga lifskraft. Minst borde ett yrkande om hämmande af den vetenskapliga forskningens frihet vara att vänta, framstäldt i religionens namn i vårt land, der den protestantiska trosbekännelsen, ursprungen från yrkandet om forskningens frihet äfven på det religiösa området, skulle förneka grunden för sin egen tillvaro om den försökte att lägga i bojor den fria vetenskapliga forskningen. Att i denna se faror för den christna religionen visar endast ett misskännande af religionens egen inre sanning och kraft, på samma gång som det vittnar om okunnighet och glömska af förflutna tiders erfarenhet. Den religion, som, utan stöd af yttre verldslig makt, i strid mot en genom årtusenden af hela den då kända verlden omfattad gudalära; i strid mot det romerska verldsväldets mäktige herrskare; trots upprepade blodiga förföljelser; trots alla liedendomens ansträngningar genom sanningens kraft gick segrande fram, för att derefter sekel efter sekel mer och mer utbredas öfver verlden och omskapa densamma, skulle den hafva något att befara af vetenskapens fria granskningsrätt, äfven om denna understundom ginge sin egen väg och på denna sökte att sjelftillräcklig ensam nå målet Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande JYs 11. för bådas gemensamma sträfvanden?
Begärdes på bordet af Hr von Hartmansdorff, August. Ånyo föredrogs StatsUtskts förlidne gårdag på bordet lagda mern. N:o ögo, med förslag till voterts-propos. i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut i fråga om mötespassevolancens upphörande. Uppå derefter framställd propos. blef den föreslagna voter:s-propos:n af R, o. Ad. godkänd. Vidare föredrogs StatsUtsk;s förliden gårdag på bordet i58 Den 5 December. lagda mern. N:o 3yi, med förslag till voter:s-propos:r i aniedn. af skiljaktiga beslut öfver utlåtandena N:is 257 och 367. Derjemte föredrogs ett från PresteSt. ankommet prot.- uldrag af den 2 dennes, innehållande inbjudning till MedSlånden att instämma uti PresteShs beslut att, med afslag å StatsUtsk:s utlåtrn N.is 257 och 367, bevilja f. d. Statsråden Frih. Åkerhjelm och Gr. Hård halfva Statsrådslönen hvardera att å allm. indragn.staten uppföras, och denna lön tillgodonjuta, med vanliga villkor af pensionernas minskning eller upphörande, i mån af framtida erhållande löner på stat. Frih. Cederström, Jacob: I det skick, hvaruti denna fråga för närvar, sig befinner, skulle jag tro det vara lämpligt, om R. o. Ad. ville frångå sitt fattade beslut Och förena sig med PresteSt. på grund af den gjorda inbjudningen. Derigenom blir frågan, i händelse något af de öfriga Stånden sig dermed förenar, afgjord, och i annat fall blir den föremål för votering i förstärkt Statsutskott. Uppå derefter framställd propos. blef PresteSt:s inbjudning af R. o. Ad. antagen.
St:s begäran, utarbetadt förslag till en låneinrättning, till understöd för bergsmanshandteringen i Riket; N:o 86. i anledn. af väckta motioner om inskränkning af den s. k. landtmannaseglationen; N:o go. i anledn. af vackt fråga om anställande af en undersökning, till utrönande af det mest lämpliga sätt för allm. landsvägarnas förbättrande; Wto gi. i anledn. af väckt motion, angtde vissa förändringar i K. Förordn. d. 28 April 181g om privilegia exclusiva; N:o g2. i anledn. af väckt fråga om rättighet för adjuncter och docenter inom juridiska och medicinska faculteterna att beräkna academisk tjenstgöring vid fråga om befordringar utom academien. Då nu ånyo föredrogos Oecon.-Utsk:s d. 3o sistl. Juni c. m. på bordet lagda utlåtanden: ]NT:o 82. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk. JV:o 41 , angtde väckt motion om åtskilliga förändringar i Judereglementet; samt 8g i anledn. af gjorda anmärkningar vid betänk. N:o 34> ang:de väckt motion derom, att de 124 t:r spannmål, som under benämning af domkyrkotunnor nu årligen gå från Hernösands Stift till Upsala domkyrka, hädanefter måtte tillfalla kyrkan i Hernösand; beslöt R. o. Ad. att vid de 3:ne öfriga RiksStts i dessa ämnen fattade beslut låta bero. Vid förnyad föredragning af Oecon.-Utskts d. 3o sistl. Juni e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 83 i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk. N:o 37, rörtde väckt fråga, ej mindre om bestämda föreskrifter för befordringar inom Postverket, än ock om beliofvet af ny postordning och instruction för postinspectorer och postförvaltare samt af nytt löningssätt för dessa tjenstemän, fann R. o. Ad. för godt att förblifva vid sitt genom afslag å Oecon.-Utsk:s betänk.
Ridderstam och Adeln gjorde Reserwation, a t desi tystnad pä detta ställe, öfwer Bewillningens förhöjning, igenom dcn förändrade Realisations planen, icke mätte anses innebära något godkännande deraf. Herr Dirccteuren von Stockenström anförde: Dä Herr Stats-Secrekeraren och Commendeurcn stotendlaä förklarat, alt Kongl. Majus Nådiga Bref af den Z Oktober sistlcdit är, titl Herrar Banco-Fullmägtige, war en befallning rörande grunderna tiis dcn nya Neatisations-planen som Kongl. Majit i Näder funnit godt att stadga sch förordna samt att det således allenast tillhörde Fullmägtige afgiswa deras underdäniga sivar, om icke Realisation af Riksgälds - Sedlarne med ds Den i4 November49 i Näder uppgift,e tillgångar kunde, enligt de för Bancc-Förwalrningen i Allmänhet stadgade Författningar och Jnstructioner werkställas; sä anser jag mig, svin enskild person betraktad, ej tillständigt, att om denna Realisation-Plan »ventilera, stadse wan ifrån min ungdom, art som en trogen och Laglydig Underste, med »vördnad och undergifwenhet emottaga en Nådig Konungs bud och befallningar.
Komministern i församlingen hade trenne söner, alla studenter, hvilka, då de ej konditionerade, tillbringade ferierna i hemmet; Alfred, den andre i ordningen, läste på graden och läste med otrolig flit och många försakelser, ty högst ringa hjälp till studierna fingo sönerna från hemmet: komministerlönen var för liten. H a n var en innerligt god, allvarlig ung man, hvars något slutna, men dock milda och hjärtliga väsen ingaf vänskap och förtroende. D e t var som om a l l a de unga flickorna i honom sett en afhållen, värderad broder, oeh såsom sådan uppträdde han alltid gent emot dem. Många gånger sågs han på samma broderliga, vänliga sätt äfven närma sig Mimmi Steffens, men det var som om Mimmi inför denna vänlighet frusit till i s; mindre än någon annan kunde Alfred aflocka henne ett ord eller en blick. E n vårtermin spordes det till allas vår bedröfvelse, att Alfred l å g på stadens sjukhus, farligt insjuknad i lunginflammation. Mimmi var under tiden några dagar inne i staden, och då hon kom hem, trodde enhvar, att hon visste något rörande den sjukes tillstånd, samt frågade henne därom, men otillgängligare än vanligt gaf hon endast afspisande, ovänliga svar. H o n hade inte kommit ihåg Alfred — hon visste ingenting om honom — han hade j u föräldrar och syskon, till dem kunde man ju vända sig med sina frågor. Alfreds sjukdom förvärrades emellertid mer och mer, och i början af sommaren föll den unge mannen ett offer för denasmma. Stora voro sorgen och bedröfvelsen bland hans anhöriga och alla hans många vänner — hvar och en uttryckte på något sätt sin saknad öfver den käre bortgångne, hvar och en hade något att säga om hans ädla, flärdfria karaktär, hans af innerlig gudsfruktan och plikttrognaste allvar utmärkta lefnad. Endast Mimmi Steffens teg, hon hade ej ett saknadens ord om den, som varit hennes barndoms lekoch läskamrat. Begrafningsdagen kom. Flere af Alfreds nationskamrater voro inbjudna att följa hans stoft till grafven, så ock församlingens ungdom.
Sedan votering begärts samt bifall till mom:t antagits såsom kontrapropos. vid voteringen, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som afslår Stats-Utsk:ts hemställan i mom:t a. af Utlåtit N:o 101, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. samma hemställan.» 528 Den 2 ’ Maj. Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 69. Nej — 26. moni. b. Frih. Liljencrantz: Sedan R. o. Ad. nu afslagit Utsk:ts hemställan i mom:t a), får jag hemställa, att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut ang:de mom:t b). Ofverläggningen ansågs härmed slutad och mom:t afslogs. Föredrogos och biföllos Lag-Utsk:ts den 23 och 26 dennes bordlagda Betänkm: N:o 55, i ani. af väckta motioner om ändring af lagens stadganden ang. borgen för annan mans gäld; oell N:o 56, i ani. af väckt motion om ett lagstadgande ang. belåning af varor, som af egaren blifvit under visst vilkor hos annan man eller allmän inrättning i förvar upplagda. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Lag-Utsk:ts den 23 och 26 dennes bordlagda Betänk. N:o 57, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang. panträtt i lös egendom. Utsk:ts hemställanden å sid. 6 och 9. Biföllos. Gr. Sparre, Erik:
Eller ligger det i de rena, ädla, lägre klassernas framställning i motsats till de förderfvade högre (som i Kjellands “ Arbejds-folk “)? Se då efter i romantikernas bibliotek från tiden före 1848 — en literatur som börjar i Schillers “ Cabale und Liebe “ och slutar i Overskous “ Pak “. Eller i den oförstälda behandlingen af könsförhållandena? Gasanovas memoarer och Schlegels “ Lucinde “ äro väl dock äldre än den moderna naturalismen. Eller kanske i den frivola blasfemien? — en man på gränsen ‘ af den romantiska skolan har utöfvat den både qvickare och blodigare, Heinrich Heine. Till och med determinismen — blott icke som materialistisk men som mystisk — återfinnes i den romantiska skolans Schicksals-tragoedien. Ja, icke ens den naturalistiska läran om nödvändigheten af att inskränka menniskoslägtets förökning våga vi som motiv för poetisk behandling tillerkänna den nya skolan, ty den finnes löjligt nog hos sjelfva den romantiska skolans fader Chateaubriand, i intet mindre verk än “ Genie du Christianisme “ hvari han uppställer Kristi celibat som bevis för att slägtet icke bör ytterligare ökas. Men så pekar naturalismen på det oöfverträffligt drastiska i sina skildringar, på sin oförfärade styrka i att beteckna äfven det outsägligaste med sitt rätta namn. Naturalismen står dock häri långt tillbaka för äldre tider, och vi nordbor borde allra minst vara okunniga härom, vi som i våra sagor ega skildringar, hvilka i detta afseende stå oöfverträfiade. Man behagade erinra sig det berömda drastiska slagsmålet i tvättstugan i “ L ’ Assommoir “, men hvad säges om följande motstycke, återgifvet efter en löjlig, ehuru fullkomligt allvarsam bearbetning, från början af förra århundradet, af Eigil Skallagrimsons saga:
Då med få undantag länets jordbrukareklass utgöres af allmoge å mindre hemmansdelar och som saknar all förlagsstyrka att hålla sig uppe under ett års, än mera under flere års missväxter, har ökad skuldsättning deraf blifvit en oundviklig följd. Den betydliga skuld till Staten, som länet genom erhållna undsättningslån åren 1859 och 1860 åsamkat sig, är förut omförmäld, men ortens penningeverk hafva i än större mån anlitats om försträckningar. Från Rikets Ständers härvarande Lånekontor (afdelningen Allmänna Diskonten) utgingo till Göteborgs och Bohus län (utom Göteborgs stad) år 1855 962 lån å tillsammans 442,665 R:dr, 1856—58 i medeltal 829 lån å tillsammans 414,960 R:dr, men 1859 1,210 lån å tillsammans 517,710 R:dr och 1860 1,195 lån å tillsam Landsh. -Emb. uti Göteborgs o. Bohus län undt. ber. för åren 1850—1860. 4 26 Göteborgs och Bohus län. Hypoteksförening. Skuldsättning. Brandförsäkring. mans 472,620 R:dr. Dessutom fick länet (utom Göteborg) sistnämnde år från Handelsoch Närings-Diskonten 148 lån till belopp af 442,500 R:dr och från Statslånefonden 20 lån å tillsammans 45,400 R:dr. Den kreditanstalt, som under namn af Hypotheksförening mellan jordegare inom Elfsborgs län med Dalsland samt Göteborgs och Bohus län år 1851 blifvit stiftad, och hvars styrelse har sitt säte i Göteborg, lem nade under åren 1856—60 inträde för 1,369 delegare, hvilkas delaktighetsbelopp, uppå ett uppskattningsvärde af 9,665,973 R:dr, blifvit bestämdt till inalles 4,483,945 R:dr, och var vid periodens slut af det beviljade lånebeloppet uttaget 3,456,225 R:dr.
Om Bankerna allt för mycket, så att säga, klyfvas och sönderdelas, så bli de skadliga för hvarannan, och för det hela. Huru mångå Banker på 2 millioner skulle ej t. ex. på detta sätt kunna uppkomma i hufvudstaden, när man i en fram - 38 Flor lill Bancooch '■Lug-VukoUens Utlåtande N.o 4- tid finnér Statsbinkens functioner i vissa delar kunna upphöia. Skulle deremot denna nedsättning för Aetiebankerne bibehållas, så lior jag oekså, att den i 23 §. msUkade minimisumman tor solidarisk Bank bör nedsättas till \ million, helst detta slags Banker äfven kunna ega c jin» mandit delegaie. 4;de Capitlet anser jag helt och hållet böra utgå. Slutlig» ti anser jag stadgandet, att delegare i en solidarisk Bank skulle ku na pantas och inmanas i bysättningshäkte, fastän Banken i vederbörlig ordning blifvit försatt i concui s-tillslåud, och änskönt densamma eger tillgångar, villa öfverstigande dess skulder, vara både orimligt och rättsvidrig!, samt ingalunda ledande till det ändamål, som bör sökas, alt uppmuntra personer med förmögenhet och credit, ali ingå uti och stifta dylika föreningar.” Herr Sahlin, M.: ”1 hufvudsaken instämmande i det förslag Herr Giefve Frölich låtit åtfölja vid sin reservation, förenar jag mig om, att detsamma biträda med följande undantag: ■ ;o I sjelfva rubriken måtte ordet enskilda utgå, då ordet Bolag tillräckligt förklarar, alt föreningen är inom sådan begränsning; 2:0 vid 18 alt minimibeloppet må förblifva vid beslutade 2 millioner R:dr Courant, eller deremot svarande värde i annat mynt, åtminstone till nästa Riksdag, då jag motser flere svårigheter, serdeles i början, för sådan Banks uppkomst; 3;o alt minsta sedelvaleuren må bestämmas lill 5 R:dr Courant för Actieoch 3 R:dr för solidariska Banker.” Herr Helleday:
Af deputerade från Elfsborgs Län, hvilka inför Komiterade varit hörda, hade upplysts, att för handväfnaden af finare bomullslärft, eller s. k. calico, i Vestergötland betalades 3 å 4 öre pr aln, eller, då 10 alnar pr medium vägde 1 skålpund, 30 å 40 öre pr skålpund, dervid väfvaren skulle icke allenast till alla delar bestrida sitt eget underhåll, utan äfven sjelf bekosta redskap, klister, m. m., så att förläggaren endast hade att anskaffa garnet samt utbetala den betingade väfvarelönen för erhållande af den färdiga varan. För väfnadens färgning och appretering beräknades vidare kostnaden utgöra omkring 30 öre pr skålpund. Derjemnte hade samma deputerade upplyst, att väfvarelönen för tillverkning af rutiga och randiga väfnader uppginge till omkring 56 öre pr skålpund, hvartill komme omkring 20 öre för garnets färgning. Och skulle prisskilnaden emellan oblekta och blekta väfnader utgöra omkring 20 ä 30 öre pr skålpund, samt emellan blekta och tryckta väfnader 50, 60 å 70 öre, allt efter finhet, antal färger och tryckningssätt; men öfver blekningsoch tryckningskostnaderna hade de deputerade icke, oaktadt derom framstäld begäran, meddelat Komiterade några beräkningar. Emellertid, och om än det föga tidsenliga, inom Elfsborgs Län bedrifna, tillverkningssättet för hand lades till grund för beräkningarna, visade sig häraf nogsamt, att de i 1863 års taxa stadgade tullafgifter å de olika slagen bomullsväfnader ändock i flere fäll öfverstege och i allmänhet fullt uppginge till lika belopp med hela tillverk TullKomitéens Betänkande. 20 154 ningskostnaden för sådana grofva och medelfina väfnader, hvilkas förfärdigande egentligen vore föremål för fabriksoch handväfnadsindustrien inom Sverige.
Då härigenom voter:s-propos:n blifvit bestämd, upplästes till justering och godkändes följande voterings-proposition: Den, som antager PresteSt:s inbjudning till instämmande i Ståndets beslut, att medgifva, att vid anslaget Den ii November e. m. för Carolinska med.chirurgiska institutet fästes den förklaring att institutet derigenom må erhålla en sådan organisation, att, i enlighet med K. M:s nåd, reglemente af den i i Dec. 1822, pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, instämmer R. o. Ad. uti BorgareSCs, i anledn. af StotsUtsk:s utlåt. N:o 346, rör:de frågan 0111 Carolinska institutet, fattade beslut. Tillika bestämdes att BorgareSt:s beslut skulle bredvid voter:s-propos:n anslås. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 51. Nej — 3g. B. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 11 om aftonen. In dem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den i3 November i84o. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af StatsUtskts den i4 sisth Oct. och den 4 dennes på bordet lagda utlåt. Nto 345, i anledn. af dels afslag, dels återremiss å åtskilliga uti meni. N:o 3oi framställda votei:s-propositioner. Hr von Hartmansdorff, A11 g.: I anledn. af ett bestridande, som gjordes i sista plenum, af en uppgift, den jag meddelade nng:de nedsättandet af den s. k. läroverkscomiteen, får jag nu på grund af officiella handlingar upplysa, att den nedsaltes i slutet af år i8a5.
Frölichs, och dels omkring 9 § i Gr. Frölichs förslag. Jag anhåller derföre, att af Hr Gr. o. Landtm, få upplyst, huruvida någon annan § för närvar, är föredragen än den 6 i CJtsktns förslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att till öfverläggning för R. o. Ad. vore 6 § af Utsk:ns förslag föredragen, och att S§ af Gr. Frölichs förslag äfven blifvit uppläst. Hr Stråle: Efter denna upplysning finner jag besannad min förmodan, att blott 6 § i Utsktns och 8 § i Gr. Frölichs förslag nu äro föremål för öfverläggningen samt att g § i Gr. Frölichs förslag tills vidare ligger utom ämnet. 6 § i Utsklns förslag har till föremål att bestämma gränsen för creditsedlars utgifvande, och detsamma är föremålet för 8 § i Gr. Frölichs förslag; men den g:de angår deremot upplåningen. Jag hemställer således, om icke discussionen nu bör inskränkas blott till första frågan; jag skall åtminstone för min del nu icke yttra mig om 9 §. Men hvad angår företrädet emellan den 6 § i Utsktns och 8 § i Gr. Frölichs förslag, så är det gifvet, att om man vill befordra inrättningen af privatbanker, måste man ställa så till, att delägarne få någon vinst på ett dylikt företag, hvilket dock ej kan ske annorlunda, än att banken berättigas draga ränta på sedlar, som ej kosta den någon ränta eller åtminstone mindre ränta, än banken sjelf uppbär. Således, om actiecapitalet bestämmes att bestå af blott contanta penningar, kan ingen vinst uppkomma, med mindre än att sedlar få utgifvas till högre belopp än det insatta capitalet. Götheborgs discont grundades också på en sådan full insättning i contant och högre sedelemission; men ett annat sätt är, att grundfonden bildas af sådana tillgångar, som, ehuru liggande, bära särskild inkomst.
Af frisocknarnes gamla roterings-skyldiga 1011 mantal och de af allmänningarne förslagsvis uppkommande 3 nya mantal, tillsammans 1041 mantal skulle, efter deu i Nerike i allmänhet vedertagna roteringsgrund af 2 mantal, på hvarje rote, uppkomma 52A nya soldatrotar, för hvilka roteringsomkostnaden, beräknad efter medium af rotevakansafgiften för tio år, enligt markegångsvärdet för åren 1836—1845, till 48 R:dr 38 sk. 5fV rst. 9,Vs. för förändringen i sättet för tiondens utgörande upptoges såsom Statens årliga vinst samma summa, som här ofvan vore uträknad för berörde tio år 69: 45. 3r. statsbidragen för allmänningarne, utom roteringen, lika med hvad år 1830 upptogs 180: Summa Statens vinst 2,808: 45. 1,17 då den föreslagna kapital-ersättning till bruksegarne, 38,405 R:dr 23 sk. Banko, förvandlades till årlig ränta härå efter 5 procent, motsvarande detta en årlig statsutgift af 1,920: 13. lfVo, för Krigs-kollegii Artilleri-afdelning, som framdeles skulle behöfva årligen efter gångbart pris uppköpa 1561- SM. svafvel, erfordrades ett statsanslag motsvarande skilnaden emellan gångbara priset å detta svafvelqvantum och den summa, som nu med 9 R:dr 32 sk. för hvarje Sk//. till Dylta bruksegare årligen utginge; och som medium af de pris, hvartill Krigs-kollegium under föregående åren uppköpt svafvel, uppginge till 18 R:dr 26 sk. 4f r:st.
Förlagtagaren har något emot räkningen att påminna, han stall wara stylvig sitt klander inom sist omförmäldte tid anmäla hos Bergmästaren, som genast har att förordna liqvidationsman, hwarpa liqvidakioneu sist inom en mänad derefter, genom Förlagtagarens försorg, och fä wiva han will en Den 14 Nowember roi sädan förmän begagna, bör werkställas, dock att Förlaggifmarens utcblifwande, sedan han fjorton dagar söre liqvidations-dagen derom blifwit underrättad icke ma hindra liqvidationens företagande, och att de stridigheter, som wid stikå tillfällen upsla , böra wid nästpäföljande Bergs-Ting Man afseende pä endera Partens fränwnro, derest förfall ej anmäleS och styrkes med Dom afhjelpas; att Förlagkagarens antingen af honom godkände eller genom laga kraft wunnen Dom faststälde Skuld, ma, frän hwarje förlagsärs stut, löpa med b procents ärlig ranta; samt stuteligen, alt i händelse Förlagkagarens skuld, utan föreaängen liqvid, af annan Domstol än Bergs Tings-Rätt blifwit fastställ), en sadan äkgärd, sä wida den annars wunnit laga kraft, ej mindre än af Förlaqragare tilläfwcntyrs utgifne Skuldebref, mä ifrän ali widare liqvid undantagas, samt säledes dylike Domar och Förskrifuingar anses lika kraftägande med dem, som blifwit meddelde ä eller utgifne af andre fullmyndige perfoner. Widkommande äter sista Momentet af samma Memorial, sä och enär Hederwärda Bonde-Ständet wid denna Riksdag fransagr sig desi exclusiva rättighet att besitta Bergsmans-hemman, anser Utskottet något widare yttrande derom wara oswerflödigt.