Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock har Komitén, med stöd af hittills vunnen erfarenhet, trott det hvarken skola blifva möjligt och ej heller vara oundgängligen nödigt att anbringa pansarbeklädnad äfven å sådana krigsfartyg, som erfordras för åtskilliga andra ändamål än egentlig strid, hvadan, i betraktande tillika deraf, att en fiende, som söker verkställa en landstigning å våra kuster i afsigt att der fatta fast fot, efter all sannolikhet måste dervid begagna en mängd af pansar icke skyddade fartyg, Komitén funnit sig böra tillstyrka, dels att i den blifvande flottan må för särskilda ändamål ingå ett mindre antal icke bepansrade och i följd deraf mindre kostsamma fartyg, dels att hvad af den nuvarande materielcn kan för särskilda med krigsfartyg afsedda ändamål vara användbart och ej erfordrar alltför betydlig underhållskostnad må, på det landet ej under tiden skall blifva blottadt på allt sjöförsvar, bibehållas till dess ett sådant af tidsenligare beskaffenhet kan hinna anskaffas. Komitén har alltså ansett pansarklädda fartyg och med samma slags skydd försedda rörliga batterier oundgängligen erforderliga för de båda första, här ofvan anförda ändamålen med vårt sjöförsvar, hvaremot den för de båda sednare trott fartyg af lättare och mindre kostsamt byggnadssätt kunna och böra användas. Från denna redogörelse för de allmänna grunder, efter hvilka Komitén ansett vårt sjöförsvar böra ordnas, öfvergår den nu till deras mera speciela tillämpning på de särskilda fartygscerterna, hvarvid Komitén visserligen sökt taga i noggrannt betraktande så väl redan vunnen erfarenhet, som den riktning, hvari sjökrigsmaterielens ombildning synes komma att fortgå; men den inser likväl, att i hvad den, på grund af tillgängliga upplysningar, kunnat föreslå betydliga förbättringar böra kunna förväntas, och beträffande den del af materielen, som mera specielt afser försvaret i våra skärgårdar, har Komitén icke kunnat framställa något bestämdt förslag, då annorstädes gjorda försök till åstadkommande af ett härmed jemförligt, tidsenligt sjöförsvar, så vidt de kommit till Komiténs kunskap, icke härför lemnat tillräcklig ledning, hvarföre
Med huru många geometriska tunnland (å 6 mä lingar) kan jordbruket under det sistförflutna året anses hafva blifvit tillökadt? af a) åker, b) äng, vare sig artificiel äng (s. k. ristor eller nyland) eller sjelfväxande äng (uppröjd slått). 3. Huru många geometriska tunnland jord hafva under året blifvit förbättrade? genom grunddikning, vattenaftappning, öfversilning. 4. Huru mycket af de särskilda jordbruksprodukterna af yttras från socknen ? af hvete, råg, korn, hafre, blandsäd, ärter, potatis, humla, lin och hampa, hö. 5. Huru många kreatur finnas inom socknen af hvartdera slaget? hästar, oxar och tjurar, kor, ungnöt, får, getter, svin. 6. Huru stor afkastning beräknas af hvarje ko? i smör, ost och missmör. 7. Huru många kreatur af hvartdera slaget: hästar, oxar och tjurar, kor, ungnöt, får. getter, svin, samt ladugårdsdrodukter: hudar, smör, ost och missmör hafva under året blifvit från socknen af yttrade? 8. Huru mycket säd och potatis användes till utfodring af kreaturen? 9. Huru mycket skogseffekter äro under året från socknen af yttrade? a) från skogstrakter försålde på viss tids afverkning: storverksträd st., bjelkar och sågtimmer st., plank och bräder, tolfter; b) från enskilde hemmans behållna skogar: storverksträd st., bjelkar och sågtimmer st., plank och bräder tolfter. Landsh.-Emb. uti Jemtlands län und. ber. för åren 1856—1860. Fot - Kub.fot. Centner. Riksmt. Geom. Tid. Anmärkningar. 10 Jemtlands län. Arealen af odlad jord. dessa årliga uppgifter hafva vid Hushållnings-sällskapets berättelse för åren 1860 och 1861 blifvit till Eders Kongl.
För min del anser jag således, alt man gått långfe nog för att conlrollera intägten af Statens inkomster och tillfredsställa fabrikanternes farhågor, närman, på sätt 18 35 års tull-lagstiftning medgifyer» erhållit rättighet alt anställa visitation i öppna sjön, vid kust och gräns» å alla upplagsstäilen inom en mil ifrån kusten, under forslingar och transporter samt slutligen i öppna salubodar, magaziner och uthus samt sådana boningsrum, der handel med olofligen införde varor bedrifves. Må mali dock stanna här. Lyckas det icke Tull-personalen och allmänna åklagare att på alla dessa vis ertappa förbrytaren, så må det inom boningsrummen stilla liggande godset, hvarmed missbruk icke gerna kan ske, opåtaldt fö hvila. Ämnar egaren att dermed bedrifva handel, måste det väl förr eller senare krypa fram i sådant dagsljus, der det är lör beslagaren åtkomligt. Man skulle måhända eljest förlama den vaksamhet, som ändamålsenligast rigtas åt de förut antydde hållen, och om Tull-tjenstemännen kraftigt tillhållas och rappmuntras att i dessa rigtningar fullgöra deras pligtev, stall äfventyret för lursndrejaren och tullförsnillaren snart komma ali öfverväga fördelarne «f deras, äfven i min tanka, lastbara födkrok, till hvars försvar jag aldrig ämnat uppträda. Må man tillika besinna de för allmänna lugnet vådliga tilldragelser, som under de sista åren vid de likväl sparsamt använde hus-visilatiocerne beklagligtvis inträffat, hvaraf kan slutas, huru vådligt det kunde vara att, för vinuandet af ett osäkert ändamål, sätta den allmänna ordningen på spel och måhända göra saknaden af en Upprors-kg alltför kännbar eller användandet deraf, i händelse den korm» mer till stånd, nog ofta påkaljadt, till ringa vinst för samhälls-ordningen. För öfrigt har jag i afseende på i5 §. i förslaget ansett, alt den gamla redactionen i 1835 års Författning bör bibehållas.
M:t disponibla tillgångar någon inkomst fortfarande torde komma Magister Lindhagen till godo, hafva Rikets Ständer ansett det föreslagna arfvode! kunna något nedsättas, hvadan Rikets Ständer bifallit, att Magister Lindhagen må på rikets Allmänna Jndragningsstal uppföras lill åtnjutande af ett årligt arfvode å 2,000 R:dr Runt intill dess han på ordinarie stal kan erhålla lön till motsvarande eller högre belopp samt med förbindelse för honom att åtaga sig dc vetenskapliga arbeten, hvilkas utförande E. Ii. M:t kan i nåder finna lämpligt alt åt honom uppdraga. 62:o. För all bereda Adjunkten vid Lunds universitet, förre e. o. Professorn Abraham Cronholm tillfälle att egna sin arbetskraft uteslutande åt forskningen rörande de delar af fäderneslandets historia, som endast ofullständigt voro kända och således påkallade en mera speciel utredning, beslutade Rikets Ständer vid sednast förflutna riksdag, med bifall lill E. K. Mös derom gjorda nådiga Proposition, att Cronholm finge på Allmänna Indragningsslalen uppföras lill det belopp, hvartill den Adjunklslön, .hän då innehade, uppgick, eller 1,170 R:dr R:m(. Då emellertid Lniversiteis-adjunklernes lönevilkor numera vore otillräckliga, och E. K. M:I fördenskull föreslagit dessa löners ökande till 2.000 R:dr, samt enahanda skäl, sorn blifvit anförda för deras tillökning äfven funnes för höjande af det å lndragningsstaten uppförda belopp, sorn Professor Cronholm för historiska forskningar åtnjuter, helst Cronholm för dessa forskningars företagande mäste anställa resor och begagna arkiverna i Slockholm och Köpenhamn, hvarest vistelsen vore kostsam, har hos Rikets Ständer blifvit hemställd!, ali del anslag, Cronholm på Allmänna lndragningsstaten innehar, måtte förhöjas till 2,000 Hulr. 1 betraktande deraf, alt det för förre e. o.
Ofverhiggningen förklarades fulländad och motionen med yttranderne remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t. Justerades 2:ne Prot Utdrag rör:de R. o. Ad:us nyss fattade beslut i ani. af BorgareStåndets inbjudning och Hr Cederschiölds förslag i fråga om RiksStåndens sammanträdande till gemensamma öfverläggningar ang:de åtskilliga hvilande grundlagsändringsförslag. Föredrogs och remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:t Frih. Creutz’, Steffan, den 1 d:s bordlagde motion ang:de upphäfvande af Reglementet för Skyddskoppympningen i Riket, för så vidt vaccination derigenom blifvit ovilkorligen påbuden. Efter föredragning af Frih. Creutz’, den 1 d:s bordlagda motion, ang:de införande af det s. k. civila äktenskapet, anmälde sig och yttrade Den 5 December. 237 Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Det kan icke falla mig in att vilja inleda en diskussion i detta ämne; jag anhåller blott att Utsk:t måtte taga i betraktande denna motion samtidigt med den af samma motionär väckta, ang:de qvinnans rätt att vid 15 års ålder ingå äktenskap utan giftomans samtycke. Ty endast i detta sammanhang kunna motionärens framställningar erhålla sin rätta belysning. Ofverläggningen förklarades afslutad och motionen jemte yttrandet remitterades till LagUtsk:t. Föredrogs Frih, Creutz’, den 1 dennes bordlagda motion, ang:de uphäfvandet af stadgandet i Arméens Tjenstgöringslteghte rör:de skyldighet för soldaten att söndagligen bevista den allmänna guds* tjensten. Frih. Cederström, Rudolf: Jag kan icke instämma i det förslag, Frih. Creutz afgifvit. Jag kan icke fatta, ej heller till något verkligt värde upskatta den oroliga frihetskänsla, som missnöjes vid att göra hvad rätt är, endast derföre att det i gällande lagar föreskrifves till iakttagande.
I samma stund han såg hennes ögon, så öfverjordiskt strålande, som de voro då, blef han så förvånad, att han upphörde att spela. Han stod där ett ögonblick och såg sig om i kretsen. Det var underliga oroliga blickar, som de alla fäste på honom. Det var omöjligt att spela, då människorna stirrade på detta sätt. Han gick helt enkelt ifrån dem. Han såg en flock blommande äppelträd långt nere i trädgården. Dit gick han. Han såg nog, att ingenting gick ihop med den föreställningen han nyss haft, att Ålin hade stängt in honom, och att han var i Upsala. Trädgården var för stor och huset var ej klädt med rödt vinlöf. Nej, detta kunde ej vara Upsala. Men han brydde sig ej mycket om, hvar han var. Han tyckte, att han ej hade spelat på århundraden, och nu hade han fått fatt på en fiol. Nu skulle han spela. Han lade fiolen upp till kinden och började. Men återigen hindrades han af fingrarnas stela rörelser. Han kunde endast utföra de allra enklaste saker. – Här blir verkligen att börja om från början – sade han. Och han smålog och började spela en liten menuett. Det var det första han lärt sig. Far hade spelat före, och han hade spelat efter, tagit ut efter gehör. Han såg med ens hela scenen för sig. Och han hörde orden: »Lilla prinsen skulle dansa, men han bröt sin lilla fot». Han försökte sedan med flera små danser. De där hade han spelat som skolpojke. Han hade blifvit anmodad att komma till flickpensionen och spela vid elevernas dansöfningar. Han såg de små flickorna hoppa och svänga rundt, och hörde danslärarinnan trampa takten. Han började nu blifva djärfvare. Han spelade första stämman i en fiolkvartett af Mozart. Då han lärt in den, hade han varit gymnasist i Falun. Det hade varit så, att några gamla herrar, hade öfvat in kvartetten för en konsert. Men första fiolen hade blifvit sjuk, och han hade fått öfvertaga stämman, så ung han var. Han hade ej varit litet stolt då. Gunnar Hede tänkte egentligen ej på annat än på att komma tillrätta med sina fingrar, då han spelade dessa barnsliga öfningar. Men snart märkte han, att det skedde något underbart med honom.
Den som godkänner Utskottets, af Preste-ock Borgare-Stånden gillade, förOmalet Hvete. slag att tullfrihet vid införsel af ”omalet Hvete” fortfarande bör ega rum, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:a Alternativet) Bonde-Ståndets beslut. (2:a Alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut. 47:o. Den som, lika med Utskottet samt Presteoch Borgare-Stånden, anser nu OmalenR&g. stadgade tullfrihet för införsel af ”omalen Råg” böra bibehållas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt BondeStåndots beslut, 10 öres införselstull per kubikfot att för denna vara bestämmas. Om kontraproposition: 48:o. Den som anser att i den hufvudsakliga omröstningen angående tullbehandMakt Hvete. ling af ”malet hvete” Nej-propositionen bör utgöras af Bonde-Ståndets beslut om 50 öres införselstull derå, per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Ridderskapet och Adelns beslut att denna vara skall draga en införselsafgift af 1 Riksdaler per centner. I huf vudsaken: 49:o. Den som instämmer i Utskottets, af Presteoch Borgare-Stånden godkända» förslag att ”malet Hvete” skall fortfarande få tullfritt införas, röstar Ja; Bill. till R. St. Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, antages (l:a Alternativet) Bonde-Ståndets beslut. (2:a Alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut. 50:o. Malen Håg. Den sorn biträder Utskottets, af Presteoch Borgare-Stånden antagna, hem ställan att nuvarande afgiftsfrihet vid införsel af “malen Råg“ skall bibehållas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner
De veta också, att kvinliglieteii sattes i fara genom den intellektuela fåfänga, soin iitiii$irkte de nii .snart saligen aflidila blåstrumporna, och som dief dem att ständigt ocli jämt aflas att hålla fram sin kunskap ocli sin. diigligliet ocli därmed slå maiineii på fingrarna. E t t sådant uppträ- dande måste verka så mycket obehagligare på manneo, som dessa ju endast på senare tider kiinnat vänja sig vid att i kviiinaii se en jamlike i intellektiielt afseende. &amp; Ian inhste besinna, att under alla föregående tider 7zar kvinnmz i stort sedt varit sådan nzmznen velat 7zafva, hewne, 12 % för första gången i 7zisto1ien stdr 7ban inför e12 k ~ i m a som danat sig efter sitt eget ideal och icke efter 1zct1z.s. Detta är för honom en ganska pröfvande situation, ocli det är egentligen nästan underligt, att kontlikterna ej varit häftigare an de varit; på det liela har lian tagit saken ganska godiiiodigt. Man kan för öfrigt icke ldigga an pli att utveckla den kvinliga egendomligheten, ty hiiru skulle nian liunna utveckla det onzedvetna $ Det enda niaii kan göra är att icke förkvafva det. När frijken Key vill, att den ~kvinliga vildlieten)) skall medvetet anviindas i kiilturarbetet, blir hon ju fullstancligt barock; det ar soin om man skulle strängt saga till en iilänniska: jag befaller dig att vara naiv, det ar din plikt att vara .ilnpulsiv och onseclalbm-. Dessutom ar det farligt detta tal om att utveckla den kvinliga egendoinligheten; i praktiken koinilie det endast att ' leda till ett utvecklande af de kvinl.iga, felen, ty de äro latta att komma åt.
639 en sådan ändring skall blifva nyttigare än hvad som existerade förut. Huru kan man då begära, att en på annan ort uppfödd och vistande Embetsman skall kunna äga eller förvärfva sig en så noga och specielle kännedom om hvarje landsort, dess näringsgrenar och behof, att han skall kunna inför Regenten framställa en sann tafla af Innevånarnes olika behofver och önskningar. Misstag eller overksamhet äro vanliga följder af en utöfver sakens natur och möjeligheten i dessa delar utsträckt befattning. Det tillhör erfarnare män än jag att uppgöra det sätt, hvarigenom Regeringen lättast och sannast skulle kunna underrättas om hvarje landsorts särskildta behofver och särskildta hushållning och derigenom komma i tillfälle att vidtaga sådana Författningar, som instämde med Innevånarnes sanna intresse och fördel, och småningom skulle närma det allmännas välbestånd till fullkomlighetens gräns, Regeringens högsta föremål. Men det tror jag vara påtageligt, att en Justitieombudsman, med den ifrigaste önskan att gagna, skall ändå ej mera härutinnan kunna uträtta, än hvarje annan tjensteman, för hvars omfattning blott den allmänna, men ej hvarje landsorts enskildta hushållning kan blifva föremål. Erfarne och uti orten vistande kloka landthushållare röst, då den ej blandas med någon egennyttig afsigt, torde i sådant hänseende blifva den säkraste ledare för Regeringen. — Uppå desse grunder, och med afseende å den utgift Staten till nära 5,000 Riksdaler årligen skulle kunna bespara, föreslår jag således ödmjukeligen inställandet af Justitia-Ombudsrnans-Embetet, till hvars första upprättande blott en enväldig och misstagsfull
Dessa medel, vid sistlidne riksdag beräknade till 18,000 R:dr, hafva i enlighet med den Kongl, propositionen fortfarande uppförts med 28:o. Interessemedel. Hafva under åren 1844—1848 uppgått till 3,359 R:dr ärligen, utom för år 1846, då de utgjort, 3,383 R:dr, hvadan desamma till oförändradt belopp bibehållits med . Summa Banko R:dr Extra Ordinarie Inkomster. l:o. Tullmedlen. Enligt Rikets Ständer meddelad uppgift å bruttouppbörden af tullmedlen, jemte afkortningar derå, hafva dessa (för 14,800: 14,000: 18,000 3,300 4,639,360 Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 224. (för år 1850, i anseende till ännu icke verkställdt hufvudbokslut, endast approximativt beräknade) utgjort: år 1849 Stats-verkets medel 5,270,910 Afkortningar 197,517 återstå 5,073,393 år 1850 Stats-verkets medel 4,913,000 Afkortningar 150,000 24 10 14 återstå 4,763,000 utgörande i medeltal för år 4,918,196: 31 Då Rikets Ständer, på sätt i underdånig skrifvelse den 16 sistlidne April är vordet anmäldt, beslutat, att den tullinkomst, som för utländsk spannmål inflyter, fortfarande skall ställas lill E. K.
Skiftesverket hade, enligt Öfverdirektörens vid Landtmäteriet af trycket år 1852 utgifna underdåniga berättelse, inom detta Län vid 1850 års slut 19 sålunda fortgått, att alla ägorna undergått faststäldt eneller laga skifte, eller ock storskifte, som troligen icke rubbas på 413f förmedlade mantal, endast utägorna d:o d:o . 83 » » hvadan och då 2,416f mantal antagits icke komma att undergå laga skifte, endast 482T76 mantal, eller ungefär lika med de redan skiftade mantalen, beräknats återstå för dylik förrättning; år 1848 hafva skiftats 34^ mantal med utflyttningsbidrag af Staten 546: 2 6. 6. » 1849 » » 20 i » » » » 762: 4. 6. » I8u0 » » ^4J» » to )> 525: 30. 8. Statsbidrag. Enligt bifogade sammandrag af de från fögderierne och städerne inkomne statistiska tabeller, hvaruti statsbidragen upptagits särskildt för hvarje slags hemman och näring, hafva sådane bidrag tillsammans utgjort: för landet 537,630: 18. 6. » städerne 53,456: 41. 6. Summa B:ko R:dr 591,087: 12. 7. som härrörer från nedsatt bevillning och minskning i bränvinsafgiften, äfvensom det lägre markegångspris, som legat tili grund vid beräkningen för nu ifrågavarande 3:ne år, mot det för de nästföregående fem åren, hvilket haft inverkan på derefter utgående ordinarie ränta, afradsoch kronotionde spanmål. Tillökningen för städerne härrör af ökade fattigmed flera kommunalafgifter. Fattigförsörjningen verkställes i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förordning den 24:de
För öfrigt skall jag gå ut och uträtta ett par ärenden. » STLatte ÖCntotnette i ' fåtianon, » Ja, du låtsar alltid, som om allting ginge utaf; fieflagetA g t a c e t AtåDAe f°fyD| så lätt, bara för att inte göra mig ledsen, men jag ser nog, att du är sorgsen ibland. meD amicHe * af: De jxxfa t u n g o t noPj,D. Och se ' n pappa dog, har du knappast haft något enda nöje, utan får bara träla och arbeta från morgon till kväll. Om bara den Set 6. 0 M e n annan ttD. © e n Atofta 1 t o n här otäcka skolgången vore slut, så kunde jag också få hjälpa till en liten smula, om jag (såcjÄ oac&amp;Ea. » bara visste hvad jag skulle ta mig till. » Marie Dtottntngen, » Det blir väl alltid någon råd, när vi komma så långt, » sade Margit, » och ännu ha vi ett år att betänka oss på. Skynda dig nu emellertid med dina läxor, så att du blir färdig med dem i rätt tid. » nuAA fFtanHiiRe » fot H å n oolv » maDe? » e n u 8j&lt; någon gtåvi » Set ofej; ett fann » fot u) ol, måf. CågAtnt namnSj ej / I justitierådets hemtrefliga salong var det lif och stim som i en bikupa. Kring det inbjudande kaffebordet med dess glänsande silfveruppsats och högt upptornade brödpyramid hade några unga flickor bildat en ring och husets dotter — drottningen för i dag — stod i beredskap att med viktig min fylla de framräckta kaffekopparne. Husets söner, rektoristen och femteklassisten, stodo ännu på blygsamt afstånd och väntade till deras tur skulle komma. » Nej, hvad tänker jag på, » ropade Sigrid plötsligt och satte åter kaffekannan på sin plats. » Ingen af er får en enda droppe, förrän jag först får servera mamma och mormor.
Mitt förnämsta skäl emot fastighetsbelåningens öfverflyltning till Riksg.cont. är, såsom jag förut sagt, alt jag anser enskilde gäldenärers förbindelser vara vida bättre i Bankens hand än i Riksg.contis. Om Banken stämmer enskild gäldenär, så utbekommer Banken, om ej förr, på utmätningsauction sin fordran så långt liilgångarne räcka. Om deremot Banken stämmer Riksg.cont., så taga sig Hrr Fullmäktige ■ derstädes det icke nära. Ingen utmätning af gods kan göras, ej eller kunna Hrr Fullmäktige bysättas på Riksg.cont:s vägnar. Hotar man dem dermed, så skratta de deråt och följden blifver att Banken inga penningar erhåller. Ville man sedan, när riksdag inträffade, vända sig till Ständerne om saken; så förklarade de måhända, att Banken är vår, lika väl som Riksg.cont. och vi finna, att Banken, som förut måst uthärda så många förluster, äfven får tåla den ifrågavarande. På det sättet blifver denna Bankens fordran hos Riksg.cont. afskrifven, såsom de flesta andra. Deremot, säga mina värde motståndare, finnes ett förträffligt medel, bestående deruti, att Konungen garanterar Banken dessa obligationers betalning af Riksg.cont. Huru liar det gått med Riksg.cont-.s obligationer till främmande länder? Månne de saknade garantier af den andra statsmakten? Men låtom oss antaga, att Riksg.contts obligationer till Banken voro försedde med Konungens försäkran om betalning; skulle det icke kunna hända, att Ständerne, derest Konungen yrkade, att Bankens fordringar skulle godtgöras, svarade: då håfve vi. inga medel öfver för anslag till Rikets tjenst. Derest icke E. M. i nåder medgifver, att Banken blifver utan sin fordran, så blifver Den 12 April f. m. 319 Följaktligen Rikets tjenst äfven utan anslag. Hvad skola Konungens rådgifvare då säga? Troligen komma de att i und. tillstyrka, att Banken malte få sitta emellan, på det att Rikets tjenst åtminslone måtte kunna draga sig fram till näsla riksdag.
Mörner begärda återremissen synes vara ganska oskyldig, och jag anser mig böra för min del icke motarbeta densamma, då derigenom den värde talaren och äfven andra, som möjligen frukta ett prejudikat, kunna blifva lugnade, och då äfven BankoUtsk:t kan sätta sig i förbindelse med Hypotheksbanken, för att erhålla upplysning om hvilka förändringar i reglementet som kunna vara nödvändiga, för att en sådan transaktion, som den ifrågasatta, skall kunna ega rum. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Då denna fråga förekom inom Banko-Utslct, föreställde man sig till en början, att som densamma var väckt inom Finanskomitén, der ledamöter af Hypotheksbanken äfven suto, inga hinder för transaktionens bringande tili verkställighet skulle från Hypotheksbankens sida möta. Derom voro vi temligen ense, till dess man kom att tänka derpå, att dessa gäldenärer icke komme att stå i samma förhå lande till Hypotheksbanken, som de, hvilka sedan inlrädt i densamma. Då nemi. dessa lån icke komme att verkställas på ett sådant sätt, som är enligt med det vanliga, kunde möiligen Hypotheksbanken anse sig af sitt reglemente förhindrad att i transaktionen ingå, och förpligtad att i frågan höra sina Den 18 Mars c. m. principaler. Sedermera skulle K. M. meddela tillåtelse, och dertill fordras bemyndigande af R. St:r; men som då riksdag kanske redan vore slutad, eller nära sitt slut, så kunde lätt hända, att ärendet icke klefve slutligen handlagdt under denna riksdag. För att undvika sådant, ansåg sig Banko-Utsk:t kunna föreslå R. St:r att godkänna de förändringar, som K. M. möjligen kunde finna nödigt att för detta särskilda fall vidtaga, och jag kan deraf icke inse någon våda, då inga andra förändringar kunna göras, än som äro af detta förhållande omedelbart föranledda.