Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men af hvad sålunda blifvit anfördt i afseende på de af konkurrensen härflytande olägenheter, bör ej följa och kan ej vara förenligt med en klok tillämpning af statsekonomiens läror, att man bör förkasta de öfvervägande större fördelarne. Hvad som deremot åligger sam hället är att, så vidt på detsamma ankommer, söka undanrödja dessa olägenheter. De bestå icke i bristande bergningsulvägar, utan hufvudsakligen i svårigheten för den obildade befolkningen att i tid uppsöka och begagna dem, som finnas. De verksammaste skyddsmedlen mot den antydda vådan måste derföre, enligt Rikets Ständers förmenande vara de åtgärder, som gå ut på att höja arbetarens sedlighet, förståndsodling och konstfärdighet; ty då de yrken, hvilka förda de minsta insigterna, lättast blifva öfverfyllda, så ålerställes jemnvigten i den mån arbetarne förvärfva sig erforderlig bildning, för alt kunna välja andra sysselsättningar. Vår tids ofta omordade bemödanden att förbättra den arbetande klassens ställning torde böra mera praktiskt ådagalägga allvaret med denna omsorg genom att göra tillgängliga äfven för den mest vanlottade folkklassen de för arbetarne beräknade bildningsmedel, såsom de under den nyare tiden inrättade industriföreningar och slöjdskolor. Dylika tillfällen till inhemtande af erforderliga insigter borde, enligt Rikets Ständers tanke, äfven genom Statens försorg beredas qvinnor, på det för 6 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 432. deni målte göras möjligt all tillgodogöra sig iördelarne af den arbetsfrihet, som Rikets Ständer ämna föreslå. Bland de bandtverksföreningar, hvilka med anledning af E. K. Maj:ts ofvanberörda nådiga föreskrift inkommit med yttranden i ämnet, har flertalet ansett mästerskapet böra bibehållas: hvaremot yttrandena från E. K. Maj:ts Befallningshafvande och Magistraterna till större delen uttalat en motsatt åsigt. Att bandtverksloreningarne i allmänhet icke velat tillstyrka borttagande af en så sekelgammal institution, bör ej förefalla underligt.
TJppIäst hos samteliga Riks. 3 tån den den 29 Maj. Riksens Ho glo fl. Ständers Stats-Ut skotts Betänkande om lösens erläggande till Krono-Fogdarne för påskrifter å Utmåtnings-Resolutioner. Till Sfafs-Utskottets handläggning har ifrån Högvördiga Prest Ståndet följande Memorial af Herr Prosten Doctor Penström blifvit remitteradt? ”Med rättvist afseende å det större tjenstebiträde, sorn åtskilliga Embetsman icke kunna ”umbära, har vid näst föregående Riksdagar blif”vit beviljad och. stadgad en viss förhöjd lösen ”ej endast för de ifrån högre eller lägre Domstolar eller Verk utgående Expedi,tioner, utan ”ock för Communications-Resolutioner, hvarigenom vederbörande i större och mindre man ”blifyit skadeslös hällne. Men en viss Tjenste”manna-class , hvars Ernbetes utöfning är förenad ”med dryg kostnad och oundgängeligen tarfvar ”skrifvarhjelp, har härvid blifvit lemnad i ”förgätenhet. Kroriofogdarne, sorn, i allmänhet ”med mindre löner forsetlde än , Eands-Secrete”rare och Kammererare, icke, såsom desse, kunna ”förrätta sin hela tjenstgöring på Embetsrummet ”och der de bo, utan måste 2 ä 3 gånger hvarje ”år genomresa sina Fögderier, i en del vidsträck”tare Landsorter ända till 50 a 70 mil hvarje gång, 7’och dessutom så ofta stora Commenderingar och ”Durch. Den gg Maj, 507 - ”Durchmarscher inträffa, hvilken kostnad, jemte ”dagfractameten ochSkrifvares underhåll, medtager ”för sotnliga mera än en tredjedel af deras lön, ”sorn för öfrigt med inga sportler är förbunden, ”synas verkligen-förtjena att äfven på något sätt ”ihågkommas, hvarförutan de medskäligt misslynne skulle anse sig vanlottade.
Vidkommande redovisningen för inkomsterna och utgifterna å de för allmänna trafiken upplåtna delar af Statens jernvägar, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit derom föreslagit, tillstyrka: 24:o. att inkomster och utgifter för hvar och en för allmänna trafiken upplåten bana eller bandel fortfarande må särskildt redovisas; samt att den behållning, som kan å någon sådan bana eller bandel uppkomma, må i första rummet få användas till bestridande af underhålls-kostnaderna för rörelsen å andra bandelar, hvarest dessa underhållskostnader icke af godsoch passagerare-afgifterna betåckas, men att den derefter vid hvarje års slut möjligen återstående behållning å sammanlagda inkomsten af Statens jernvågsrörelse må till Riksgålds-kontoret ingå. I afseende på frågan, huruvida större eller mindre belopp dels af den redan uppkomna behållningen å trafikinkomsterna på Statens jernvägar, hvaraf till Riksgålds-kontoret blifvit levererade 50,000 R:dr för år 1860, 200,000 R:dr för år 1861 och 300,000 R:dr för år 1862, dels af den behållning å trafiken, som intill slutet af nästa statsregleringsperiod uppkommer, må kunna användas för de jernvågsanlåggningar, som vid innevarande riksdag varda beslutade; så, och ehuru Utskottet icke finner lämpligt att, på sått Herr Stuart föreslagit, anvisa någon del af denna behållning att uteslutande användas för nordvestra stambanan, anser dock Utskottet, för sin del, att något behof icke förefinnes att reservera hela den behållning, som å trafiken uppkommit eller ytterligare kan uppstå, hvadan Utskottet får hemställa: 25:o. att, af nu i Riksgålds-kontoret innestående samt ytterligare uppkommande behållning på trafiken, Trehundra Tusen Riksdaler för den förflutna tiden samt Etthundra Tusen Riksdaler årligen under innevarande och derpå följande tre år, eller tillhopa Sjuhundra Tusen Riksdaler må användas till fortsättande af arbetena på Statens jernvågsbyggnader.
Dommaren Lil erhällande af Kallelse ä motparten, och omförmäldte Mäl ej kunde anses pä ett sä egit och närmare sätt röra det allmänna, at de, med undantag frän alla andra - is6s Dm 24 Augusti. dra borde äläggas en särskild Ämbetsmanna. omsorg i synnerhet ber skillnadssökandet icke kunde suponeras allenast upstä ibland sädant folk, som wore oförmöget til egna angelägenheters besörjande, utan äfwen bland Personer, hwilka agde tilfälle, at bäve genom budstickning och säker Postwäg fortskaffa sina Handlingar , för hwilkas mindre ofelbara och stynLesamma ankomst til Domhafwanden pä öm> fade wistelse.orter, Kprkoberdeu icke syntes beHZfwa äfwentyra, tilwitelse eller i Rättegängen inblandas kun-de Herr Prosten, utan minsta afseende ä beswäret i en sadan handräckning, som troligen gansta sällan komme at päkallas, för sin del icke instämma uti Utskottets Betänkande, sä midt det tilstyrkte förpligttandet för Kyrkoherdarne, at betjent. Äklenstaps-skillnads , sökande med deras Documenters afsändande til Domhafwanden, hwarom de sjelfwa borde draga försorg, eller ock, der sädan utwäg för en del Sökande syntes swär, detze kunde fä lämna Documenterne Lil närmaste Krono-Betjent, som en flik ätgärd närmare tilhörde. — Och skulle Utdrag af Protokollet bifogas Utskottets Betänkande, In käern krotocolli, Lv. Urooms. Zades pä bordet. Up - Den 24 Augusti , L26Z Uplästes: Riksens Höglofi. Ständers Lag-UtskottS Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen d-Ij!330N i Jons bol hos det Hederwärda Bonde-Ständer ingifna och derifrän Lil Utffottgt remitterade Memorial, angäende ändring i Lagens stadgande i 27 Cap. 3 §.
Rtdr icke synes böra beläggas med ett så ojemnförligt högt ansvar, och för det sednare, att den mindre drägtighet, som eljest kan tilläfventyrs med penningeböter försonas, och som någon gång består i underlåtenheten att upptäcka ett begånget Lurendräjeribrott, icke skäligen synes böra bestraffas på enahanda sätt, som den, då en Ämbetsman leger, råder eller hjelper till gerningen, så att den derigenom sker. Momentet skulle i anledning häraf erhålla följande lydelse: ”Finnas någon annan Ämbetseller Tjensteman, högre, eller lägre, begå Lurend/äjeri eller Proposition om Lurendr, 0. Tullförsnillning. 735 Tullförsnillning af varor till ett värde af 400 R.dr eller derutöfver, eller kan han öfvertygas om sådan de/gtighet deri, sorn 1 §. 61 Cap. Missgernings-Balken omtalar, miste tjtnsien etc. 1 Art. 4 §. 15:0. Af orden: Utländskt förbudet gods kunde dragas den mening, som här vore blott fråga om det, hvilket är till införsel förbudet, och ej tillika om det som är tillåtet men ostämplad t och således tullförsnilladt, ehuru sakens natur tyckes fordra, att med det sednare slags godset bör förhållas på samma sätt; hvarföre börj;.n af denna §. kunde förändras sålunda: Utländskt förbudet eller ostämpladi gods, nytt och obrukadiT etc. Denna anmärkning gäller äfven om flere andra ställen, der ordet förbudet gods nyttjas i den mening, att dermed betecknas så väl det som är till införsel förbudet som ostäm pladt; och vid sluteliga redactionen af Förordningen torde derföre blifva nödigt iakttaga, att på de ställen der den bar afseende äfven på detta sednare, sådant tydligen utmärkes. 3 Art. 1 §. 16:0.
Detta är ännu min mening; och när man tänker noga på saken skall man finna, att det är den omständigheten att de båda statsmakterna vilja hålla i hvart sitt snöre af pungen, som utgör den hufvud - Den 18 April e. m. 313 sakliga källan till de tvister dem emellan, hvaraf vi i afton till föga upbyggelse afhört en. En af de värde talarne som här yttrat sig, har beklagat att man icke kunnat begrafva hela detta Riksg:sKont:s handlingssätt under ett glömskans täckelse. Jag tror att det rätta sättet att åstadkomma detta hade varit, att den värde ledamoten icke sjelf hade upgräft det, och på denna grund anser jag det vara klokast att man, utan att vidare uppehålla sig vid denna sak, bifaller Stats(Jtsk:s Utlåt. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Denna discussion utgör en af de märkvärdiga företeelser sorn understundom äga rum på Riddarhuset, nemi. att man lyckas flytta öfverläggningen till ett helt annat ämne än det som utgör föremål derför. Så väl i det enskilda som i det offentliga lifvet har man såsom en regel antagit, att, sedan decharge för en förvaltningen gång är lemnad, någon anmärkn. emot samma förvaltning icke vidaro bör förekomma. För min enskilda del har jag visserligen icke varit i tillfälle att med min upmärksamhet följa Riksg:sKont:s förvaltning; men om jag hade varit i tillfälle dertill och ägt den kännedom derom, som Hrr Gripenstedt och von Troil, samt haft samma åsigt derom som de, så hade jag, såsom representant, ansett det vara min oeftergifliga pligt, att då déchargefrågan förevar, framställa mina anmärknrr, på det att de anfallne måtto komma i tillfälle att försvara sig, samt R. St:r att afgöra, huruvida anmärkn:ne voro grundade och det sålunda vore skäl att ånyo med sitt förtroende utmärka de personer, som dermed varit hedrade.
Till ett rättvist bedömande hemställer jag, om denna enskilda sysselsättning, oklanderlig, eftersom den strider mot intet förbud, och af vår vördade Chef tillåten såsom ett tidsfördrif för aftonen, förtjenar att klandras, och än mer, om detta förtjenar framdragas inför Allmänheten såsom ett klander emot oss alla. Jag begär proposition och votering. Hr frosén q vis t, Fredr. Leonh.: Representanten är alltid en Skildtvakt för Nationens penningeskrin. Denna Ständernes pligt synes PresteSt. med värma hafva omfattat i det Prot -Utdr., det till MedStånden afgifvit. Man kunde nästan säga, att detta Stånd härvid iklädt sig en militärisk rustning. Jag vill ej nu yttra mig öfver alla frågorna i PresteStls Prot.-Utdr., emedan jag påminner mig H. Ex. Hr Gr. o. Landtnäs proposition om frågornas afgörande punktvis, och följaktligen anser bäst, att hvarje punkt särskildt discuteras. Jag anhåller att framdeles få yttra mig öfver de öfriga frågorna och inskränker mig nu till första punkten, hvilken är helt kort och af följande lydelse, nemligen: ”att Talmännen må njuta en fullt anständig ersättning för egna Riksdagskostnader, men befrias från all ”representation genom måltider, hvilken PresteSt. för sin ”del sig afsäger,” Sålunda har PresteSt., då det gatt så långt, att det afsagt sig taffelpenningar för sin egen älskade ErkeBiskop, tillika sagt, att han borde hafva en fullt anständig ersättning för egna Riksdagskostnader, men icke bestämt beloppet af denna ersättning, hvarföre jag till R. o. Ad. hemställer, om icke förslaget är så obestämdt, att intet deraf kan slutas; och anhåller jag derjemte om den proposition, att vi, intill dess PresteSt. bestämt meningen med en fullt anständig Riksdagskostnad, måtte uppskjuta att yttra oss i detta ämne. Gr. Cronhjelm: Om jag i mitt sista yttrande framställt min mening så, att det kunnat väcka någon förmodan bos den, som besvarade mitt tal, om allusioner på Ståndets Ledamöter, så har jag uttryckt mig emot min mening.
Riksmynt Indelta Räntor, enligt markegång |ia förslag. R: d r. 822,424 27 50 T:pl R: Indelt, på förslag. Oi lide 11. Häll. Kub. f. |k. 348,052 — 12,22 5] 1 153,031 Värde å j I Värde färlö R:dr ' .. JslagsvisälO Tunnan ! '* " RidrTunnan (0,3 kub. f.)| |(6,3 kub, f.) Summa. Riksmv ut. Indelt Spanmål : 1855 års Riks-stat anslår 12,225 kub. fot 1 k:a med Förhöjning i detta värde till Kyrkors underhåll. Penningar: ( Kontant, auslag i utbyte uti Blekinge och Götbevisade 2,943 T:r 20 k:nr mål, som nu löses efter låga priser med ^ Indelta Räntor, efter marke] Värdet, enligt 1855 års stat, Indelt Spanmål : 1855 års Riks-stat anslår afgå och indragas, ■ utbyte mot kontant, sorn ofvan 24,385 J 2.943 återstå 21,442 Tillkommer; ny anvisning. Vinsäd åt Hotagens kapellförsamling i JemtlandsLän S:gr 21,447 sorn motsvara 135,117kub. Värde å Sparunålen, enligt Riks-stat, förslagsvis Förhöjning, till 2 R:dr per Rir 135,117 kub. fot 7 Oindelt Spanmål : 1855 års Riks-stat anslår Hör (ill Stats-Ulsk-.s, dr 1851, Uti. N:o 148. 29 Förslag till blifvande Riks-8 tat. Peil ni n ga r. Riksmynt. Transport (1,940 T:r 16 k:pr) ntl förslagsvärde af . 19,405: — 2 Hulr per kub. fot . 5,045: 20, 27: 50. mot åt kyrkor borgs
Det är just felet hos så beskaffade embetsverk, alt de s. k. Byrå-cheferne göra arbetet, men hafva hvarken heder eller skam för hvad som sker. Ansvaret hvilar pä Verkets chef, och med ansvaret följer hedern för framgång. Chefen häller den underordnade tjenstemannen ryggen fri, för hvad som försummas, så alt denne lätteligen blifver sjelfgod å ena sidan, under det lian å den andra saknar den äggelse och belöning som ligger i hedern, för hvad som uträttas. Det har blifvit sagt att jag yltradt min tanka i form af tvifvel. Jag lärer således hafva varit alltför undfallande i mina ordalag; ett fel, som vanligtvis icke förebrås mig. Min öfvertygelse är likväl bestämd deruti, alt StatsUtsk. icke bar rättighet att behandla denna fråga i annat afseende, än anslagens beviljande angår. Ståndet torde måhända erinra sig, att denna fråga förut varit å bane i sammanhang med frågan om förändring i Statsrådets och styrelseverkens inrättning i allmänhet. Hela ämnet blef vid 1S23 års riksdag, för sammanhangets skull, öfverlemnadt ät ett särskildt Ulsk., men det skedde under förbehåll af Const.Utsk:s pröfn.ingsrälti hvarje grundlagen rör:de fråga. Sedan särskildta Utsk. fulländadt sitt arbete, förevar ärendet vid flere särskilda riksdagar, till dess saken, hvad Statsrådet angick, slutligen vid 1840 års riksdag afgjordes, såsom 11. o. Ad. torde påminna sig. Till svar på invändningen, att det torde blifva svårt om icke omöjligt att finna en chef, som förslode behandla de ärenden, som nu tillhöra både Bergsoch Comm.Colhne, får jag hemställa, huruledes, om denria förmåga vore omöjlig alt finna i andra instansen, det blef - Den 30 Noveni ber e. m. 103 ve möjligt, alt i den högsta finna en chef för Civil-departcmentet, som skall förslå bägge delarife, och ännu mycket mera dertill ? Hr Fåhraeus:
Detta skulle leda till inskränkning af hvarje Jordegares fria ratt, att bruka och sköta sin egendom, enär dertill väljas friska och fullt arbetsföra menniskor, hafvandes Socknen alltid i vidrigt fall sin rätt förbehåhen, att inflyttningsrättigheten prölva. Det påstående, att allestädes der StatTorpare finnas Socknen bör vara fri från skyldighetenatt sjelf försörja sina fattiga lärer ej behöfva någon vederläggning. 36 Låg Utskottets Betänkande». Fjerde Artikeln. Ibland fattigvårdens vanliga inkomster äro uti i §. ? mom. uppräknade frivillige afgifter vid åtskilige tillfallen. Härvid år anmärkt, att af dessa åro blott afgifterne vid barndop och bröllop förut genom Lag stadgade, med påstående, att äfven de öfriga borde uti någon författning intagas. Häremot behÖfver blott erinras, att ordet frivillig utesluter hvarje tvångslag och i den förra egenskapen äro de just nu i sjelfva stadgan införde. Men, med anledning häraf tillstyrka Utskotten, att i afseende på sättet för denna uppbörd, Kongl. Brefvet af d. 4 April 1753, som handlar om dess besörjande vid Bröllop och Barndop, äfven må lämpas till de öfrige här uppräknade afgifter. Det synes ock lämpeligt, att i stället för ordet Dödsfall nyttja Begrafning garj der sådan afgift förut varit brukelig. Endast dessa förutsätta vid vissa tillfällen någon större folksamling, som genom sammanskott härtill vill och kan bidraga. De förra kunna ofta vara af den sorgeliga följd, att oberäknadt f:dels procenten, sotn af Summa Inventarii i Lag är påbuden, understöd till Sterbhuset, snarare än afgift, kommer i fråga. Fattigvårdens arfsrätt till fattiges ef. terlemnade egendom, enär deras underhåll blifvit slägtingar och arfvingar ordenteligen hembudet samt de under njutande af full fattigvård aflidit, har äjven blifvit Lagutskottets Betdnkar.den. 5j klandrad, såsom innebärande orättvisa, och nägon gäng ledande till omyndige barns lidande.
Utskottet har endast föreslagit, att Kongl. Majit måtte fästa upmärksamheten på nyttan af att lägga den i lag. Hvad redactionen beträffar, får jag blott anmärka, att Betänkandet blifvit expedieradt ifrån en annan afdelning än den, der jag är ordförande. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag får anmärka, alt i den föreslagne skrifvelsen står anmana, eller uppmana, allmogen att Den 19 Februarii f. m. i35 lägga sin väfnad på det eller det viset. Vi hafva här i Sverige flere exempel på följderne af authoriteternes anmaningar till allmogen, och jag tror det vara lika farligt, som lagstridigt, att de allmänna besvären ökas och tillskapas på denna väg. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Ma rskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall af Ekonomi-Utskottets ifrågavarande Betänkande. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence liemstälde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Betänkande, hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottets den 28 sistlidne Januarii under N:o 3() afgifne, samt den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om uppliäfvandet af en inom Upsala Län faststäld Byordning. Företogs till pröfning Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets den 28 sist - 136 Den 19 Februarii f. m. lidne Januarii under N:o 4° afgifne, samt den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående klagan deröfver, att Bergsmän inom Nerikes och Westmanlands Bergslager blifvit ålagde vid Mas-ugnarne begagna Malm-vågar, i stället för skollär, samt att till deras bytt-arbetare ovilkorligen lemna kostpenningar, m. m.
Bergs-Kollegium, angående särskild anmälan till Kongl. Majit i fråga om indragningen af . — 10 o 8 — g. 28 Oct. g. 31 Oct. g. 31 Oct. g. 28 Oct. 144 20 Bergs-frälsejorden i Stora Kopparbergs län, om skattläggning och rotering af — 4 1 194 — b. 7 Jan. b. 5 Jan. b. 5 Jan. b. 5 Jan. » om skjutsnings-skyldighet för . — 8 — 125 a. 28 Nov. a. 25 Nov. a. 20 Nov. b. 24 Nov. Bergslagshemman, om befrielse från någon del af åsatte frälseräntor för fordna — 4 1 129 — b. 10 Oct. b. 14 Oct. b. 14 Oct. b. 14 Oct. Bergvalls konkurs, se Ekenstam. Berättelse: om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit sedan sista Riksdag — 1 2 a. a. 24 Oct. a. a. 25 Oct. a. a. 25 Oct. a. a. 5 Nov. » af Öfverståthållare-Embetet och Kongl. Majits Befallningshafvande ~ 2 2 ___ —- 2. W tö 5 § ^ CTQ cn ^ j? y CO p g ► 2-. ¥ Oj 3 £. o “ ro S e-fEL Riks-Ståndens Beslut. >7* 5 Hj Pj i—, ro cL CO pp crq CO B. ?! si. r* rÉ? qq 5’ qq >1 z p p P Pu D-i C® CS £L po co P ® crq‘ w ro CO P Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o T Berättelse: Rikets Ständers Revisorers för 1855, angående verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd och förvaltning 1852 och 1853 2 1 Stats-Utskottets utlåtande i anledning af 4 1 18 — 7 Jan. 7 Jan. 7 Jan. 3 Jan.
Fröken Seelig spelar den kvinliga hufvudrolen med så träffsäker uppfattning och så mycken rutin i tekniskt afseende, att hon däri infriar många af de löften hon förut gifvit och gifver många nya, alldeles som det tillkommer en i utveckling stadd, rikt begåfvad konstnär. Hon kan ej helt fylla ut den rollen (hvem kan väl. det? ), hon har ej lika starka och sanna uttryck för alla de känslor och tankar, som slita Emma Scarlis lif i trasor. Så synes det mig t. ex., som om kärleken till barnet, grunden till styckets utveckling, ej kom fram så djupt och fint känd, som den passionerade kärleken till Fabrizio eller den sorgbundna, ömma oron för maken, Men, som sagt, hvem kunde väl i fullt mått räcka ' till för en roll, som kräfver ingenting mindre än skildringen af en kvinnas hela känslolif i de våldsammaste konflikter? Fröken Seeligs framställning är alltid på rätta vägen, hon gör aldrig en dumhet, och hennes spel är mycket rikt på dessa smådrag, som kunna säga så mycket, och som endast en mycket begåfvad artist vet att använda. Hennes spel har särskildt en stor346 teater-revy. förtjänst, genom en lycklig natur eller genom goda studier i ett annars ofta försummadt afseende, beledsagas hennes framställning alltid af en spelande uttrycksfull mimik, som alltid är med, men aldrig går för långt, aldrig blifver till grimaser eller närmar sig pantomimen. Detta är genast något, som måste intressera åskådaren. Första gången, som Giulios namn nämnes, är det i ett sammanhang utan någon vikt, Fabrizio säger i förbigående, att han ej är på kontoret eller något dylikt, men det drager en kort, ovilkorlig skugga Öfver Emmas ansikte, hvilken säger så mycket om, hur hon tänker på sin bedragne make. Och när hon så är samman med mannen och älskaren på samma gång, ligger det alltid så mycket och så skiftande uttryck i de spanande blickar, hvarmed hon betraktar dem båda, att åskådaren ovilkorligen får klart för sig, huru sönderslitet denna kvinnas lif är, att hennes ställning är ohållbar, att hennes stulna lycka måste vändas i ångest och sorg.
Å! man flyr, flyr, men qvalen! och syrener; middagen med det dukade bordet, släg minnena följa på packvagnen, och ångern och samvets JEAN. blir för sent. Nu på ögonblicket! FRÖKEN. Jag ska följa er men nu genast, innan det Så kläd på er då! tar fågelburen. JEAN. Men intet bagage! Då äro vi röjda! FRÖKEN. Nej, ingenting! Bara det man kan ha i kupén. Hvad har ni der för slag? Hvad är det! FRÖKEN. JEAN har tagit sin hatt. lemna! Det är bara min grönsiska! Den vill jag inte JEAN. är ju rasande! Släpp buren! Se så der ja! Ska vi nu ha fågelbur med! Ni Mitt enda jag tar med från hemmet; den enda FRÖKEN. lefvande varelse som håller af mig, sedan Diana blef mig otrogen! Var inte grym! Låt mig få ta den med! JEAN. Kristin hör oss! Släpp buren, säger jag, och tala inte så högt Döda den då hellre! Nej, jag lemnar den inte i främmande händer! FRÖKEN. JEAN. Ta hit kräket då, så ska jag nacka den! FRÖKEN. inte! Ja, men inte göra den illa! Inte... nej, jag kan Tag hit; jag kan jag! JEAN. FRÖKEN tar ut fogeln ur buren och kysser den. mor nu? Åh, min lilla Serine, ska du dö ifrån din matJEAN. ert lif, er välfärd! Så, fort! rycker fogeln af henne; bär till huggkubben och tar köksyxan. FRÖKEN vänder sig bort. JEAN. Var så god och gör inga scener; det gäller ju Ni skulle ha lärt er slagta kycklingar i stället för att skjuta med revolver hugger till så skulle ni inte dånat för en blodsdroppe! FRÖKEN skriker. ett oskyldigt djur utan att darra på handen. O, jag hatar och afskyr er; det är blod emellan oss! Jag stund jag föddes i min moders lif! JEAN. Döda mig också! Döda mig! Ni som kan slagta förbannar den stund jag såg er, jag förbannar den Ja, hvad hjelper det att ni bannar! Gå!