Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De anmärkmr Hr af Grubbens framställt emot förevar, betänk., i afseende på den deruti föreslagna förhöjning af maximiafgiften för Stockholms stad lill 16 sk., synas mig icke vara förtjente af uppmärksamhet,»enär det beror pä särskildt dertill utsedde comiterade, att i förhållande till behofvet bestämma afgiftens belopp; och R. Sl:s tillgörande är inskränkt lill fastställande af del maximum hvaröfver afgiflen ej får gå. Af de utaf Utsk. uppgifne och af föreg:de talare vidrörde förhållanden, inses lätt alt vådan år vida mindre deraf att delta maximum sättes för högt, än att det sättes för lågt. Någon anledn. alt nedsätta det under hvad Utsk. föreslagit, kan jag således icke finna oell får derföre och pä de grunder i öfrigt. Hrr von Hartmansdorff och Fähraeus anfört för min del vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att bifalla betänk. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Jag borde kanske icke inblanda mig i denna speciella fråga, då jag icke känner förhållandet med Stockholms stad; men då en talare här yttrat, att man skulle kunna vårda kurhuspatienter för lindrigare pris, än lazaretlspalienler, sä får jag för min del bestrida delta påstående, för sä vidt min erfarenhet sträcker sig. Vid kurhusanstalten i det län, som är mig anförlrodl, äger åtminstone ett motsatt förhållande rum och del oaktadt all möjlig sparsamhet iakttages. Kurhuspatienternes vård fordrar ej obetydliga summor i och för medicin, särskild föda, tvätt m. ni. Jag inser således icke, hvarföre man skulle nedsätta maximibeloppet under hvad Utsk. föreslagit, isynnerhet dä jag tager för afgjordt att Utsk. förskaffat sig för frågans bedömande nödige upplysningar. Jag saknar likväl i delta betänk, en föreskrift, sorn dock endast rörer landsorterne. Den förra författningen i ämnet stadgar nemi., att hvarje läns innevånare äga alt låta bestämma kurhusafgiftens belopp antingen af pröfningscomiteens ledamöter, eller genom särskilde dertill utsedde comiterade.
Derjämre lefwereras en häst till Kongl. Stallet ärligen. 19:0 Horns Kungs Ladugärd, 4 Mantal med >7 torp som utgöra tilsammans 963 dagswerken om äret samt s:ne Trägärdar. Enligt cormactet af den 8 April t^stS grundadr pä Kongl. Resolutionen as den 16 September ,78Z, upläts arrendet as denne Kung» Ladugärd till Ryttmästaren Baron 8kepkan 6reutr> pä är, emot erläggande at räntan enligt markegäng, och skulle erläggas i städja hwad räntan efter lika beräkningsgrund rozr Dm i6 December. Lr 1784 utgjorde, samt betala densamma med en fjerdedel om äret i 4 är. Efter Baron Oeu»r«' frånfälle, innehades ar» rendel af betz Enka, svin ingick ägteiilkav med Capitai, nen d§orelsns(ller, hwilken enligt Kongl. Resolut onen den 15 Mann 1792 bör i is är än widare ! >' «« hällas wid arrendet ifrån Midfasta» 1799 ri!i ' >m> ma rid iZrg-, hwilkct genom Kongl. M.jus nacjga skriswelse den 8 Ock. 1799 ytterligare stadfästadcs. ^önköpinIS Län. 22 0 U?isinIsborgs Kungs Ladugärd, mantal § trädgårdar samt 2:ne underliggande fjerde» dcls hemman samt bär g 888 stkronodogS rverken ärli» gen, som betalas Kongl. Maj:t och Kronan Adel as Länets ärliga markegäng. Enligt Kongl. Maj:rs Nådiga Resolution af den iz April 1802 har arrende-contract pä zo är jsrän midfastan 1802 till samma rid 1832 bliswit ut» särdadt den 29 April i8oz för Protocolls,Secretera, ren ^leurlirix och sedermera den 2g September 1805 »ransporteradt pä Tygwaktaren 8six>el.
Och ändtligen sade hans ögon henne det, när han om aftonen efter en hel dags envist, oafbrutet arbete, mötte henne till den glada middagen i fri luft, der hon, smyckad som till fest med de ljusa La Francerosor, han älskade, den vackraste af alla dessa vackra kvinnor, stoltast i later, liksom hon var förnämast i börd, segersäll, i hemligt jubel och hemlig längtan, höjde sitt skummande glas mot hans. Hon visste, att natten och lyckan var hennes. Edmée de La Feuillade var som förvandlad. Hon var icke mer den ömtåliga, kyligt skygga och liksom alltid en smula fientliga adelsfröken, som för aderton månader sedan kommit från Vendée till Paris; hon var nu Förste Konsulns fylgja, Frankrikes lefvandegjorda segermedvetande, den stolte betvingarens stolta brud. Ofta hängde männens blickar som förtrollade vid hennes, och kvinnorna sänkte i omedveten förvirring, nästan skamsenhet, sina ögon, när hon gick dem förbi. Och likväl var der ingen, som visste något. Junot anade en del, men slog det bort som alltför djerft och fantastiskt. Om Joséphine hade någon gissning, och det hade hon säkert, vågade hon i alla fall ej låta sig märka dermed. Hon kände sin mans hänsynslöshet, när det gällde en passion, och hon hade dessutom sjelf alltför mycket på sitt samvete för att med fog kunna visa sig indignerad. Hortense fruktade en ny fara för sin mor, som hon älskade — hon visste ju, att skilsmessan ända sedan Brumaire hade hängt öfver hennes hufvud — men hon såg blott, hvad alla kunde se: att Förste Konsuln var en stor beundrare af Mademoiselle de La Feuillades skönhet och icke gjorde någon hemlighet deraf. Mademoiselle de Beauharnais var förresten under denna tid så upptagen af sina egna hjerteaffärer, af sin ömhet och sin oro för den frånvarande Duroc, att hon ej hade tid att egna andras så många tankar.
Då kunde författn ings-förslaget behandlas särskildt och då det vore klart att Domprosten Brings förslag oj kunde antagas utan alt författningen förkastades, likasom att Utskts berördo förslag lill underd. skrifvelse komma 180 Den 8 Fabrnarl e. m. att förfalla om författningen blefve afslagen, syntes enklast att författnings-förslaget först afgjordes och att frågan om de olika underd. skrifvelserne derefter företogos till pröfning. Ilr von Koch, Nils Samuel: I olikhet med mänga andra måste jag erkänna, att Utsk. i detta Betänk, gått tillväga med skyldigt afs:de på de åsigter som inom 3 Stånd blifvit yttrade. Jag tror ock, att hvarje ärligt menadt förslag till denna svåra frågas lösning förtjenar tacksamt erkännande; ty denna lösning bringas sålunda ett steg närmare. Jag har ansett mig böra förutskicka dessa anmärkn:r, emedan jag ingalunda kan instämma i många af Utsk. yttrade åsigter. En annan fråga är, om icke olägenheterna af det nuv:de tillståndet är större än om Utsles förslag antages och omsider af K. M. godkännes. Jag har ansett såsom en pligt att söka noga öfverväga dessa olägenheter, tv enligt min åsigt är här icke fråga om att erhålla det möjligaste bästa, utan något, som åtminstone i någon mån förhjelper oss framåt, det enda som jag anser möjligt under nuvtde förhållande. Efter detta öfvervägande har jag kommit till det resultat, att ehuru jag har ganska väsendtliga anmärkn:r emot detta förslag, och skulle önska att åtskilliga brister deri kunde afhjelpas, är jag dock fast besluten att med en obetydlig förändring i 10 § taga det hela med sina olägenheter med afs:de på de fördelar, som derigenom skola vinnas. Dessa kan jag sammanfatta under 2:ne rubriker. Den ena är att genom Utsk:s förslag uphör straffet för affall, och den andra att man erhåller mot proselytmakeri en lag, som kan tillämpas. Jag tror således att Utsk. lyckats att träffa majoritetens tänkesätt, som är emot allt straff för det att man hyser en viss tro, utan alt göra några proselyter.
Grunden för sitt bedömande i denne del af frågan hvarinnom Herr Thams anmärkning sig inskränker, har Stats-Utskottet enligt hvad dess förre afgifne Utlåtande äfven upplyser, hemtat från det af Hof-Qvarter-< 5p8 Sta ts-U t s k o 11 e t s B ela n k a 11 cl en. mestaren Grandinsson redan den 18 December 1819 utfärdade Uppbördsmannaqvitteuce, hvilket blifvit bi lagdt och åberopadt uti Herr Presidenten Friherre Focks för Spannmåls-upphandiingen ingif11 e Redogörelse, (Se fol. i4>ö36 uti i3:de Verificalions-Bandet af Allmänna MagazinsXurättningens Räkenskaper för år 1819) och varder nyssnämnde qviltence här ordagrannt inlaget, så lydande: ”Att Herr Baron, Presidenten och Commendeuren Fock under loppet af åren 1817 och 1818 till Krono-Magazinet härstädes levererat Ett Tusende Femtio En Tunnor 16 Rappar Iliad Råg; samt Elt Tusende Femhundrade Fyratio Fyra Tunnor 18 Kappar Korn och Tre Hundrade Nittio Fyra Tunnor 8 Kappar Häfra, hvilken Spannmål detta år blifvit lill landets Allmoge med flere nödlidande på Credit utiemnad; samt Gppbörds-Längder till Krono-Fogdarne lemaade, till medlens indrifvaude, det varder på begäran intyg a dt. Upsala Krono-Magazins-Contoir den i8:de December 1819. J. E. Grandinsson.”
Varder ej jord eller lägenhet, som afträdd är, för uppgifvet ändamål använd ; då håfve egaren af den egendom, hvarifrån jorden eller lägenheten afsöndrad är, eller, der hela egendomen afträdd blifvit, den som deraf då egarefvar, eller hans rättsinnehafvare, våld att den afträdda jorden eller lägenheten återlösa. Vill den, som sådan återiösningsrätt eger, den rätt utöfva, och sämjes han ej om vilkoren derför med innehafvaren af det, som återlösas skall; stämme då denne till Under-Rätt i den ort, der jorden eller lägenheten ligger; och pröfve Rätten af omständigheterna, huruvida det tillämnade företaget bör såsom öfvergifvet anses eller om med pröfning af kärandens talan bör på viss, af Rätten bestämd tid anstå. Ej må stämning, hvarom nu sagdt är, ske sednare än tio år efter den tid, som, på sätt i § 2 stadgadt är, blifvit för jordens elier lägenhetens afstående eller upplåtande bestämd. Bilt. till It. St. Skrifvelse, N:o 21. Kunna, sedan så stämdt år, parterne ej sämjas om det belopp, hvarför jorden eller lägenheten återlösas skall, läte Rätten tvisten derom af särskild Nämnd pröfvas, såsom förut sagdt är; dock må Nämnden ej sälta ut högre belopp, än det, hvarför jorden eller lägenheten afträdd blifvit. § 30.
Enär erfarenheten visat, att de tvänne arfoden af 250 R:dr hvardera, som finnas anslagne för Extra Provincial-Läkare i Hudiksvalls Provincial-Läkare-Distrikt inom Gefleborgs Län och Undersåkers Distrikt inom Jemtlands Län, icke uppfyllt det med dem afsedda ändamål, att bereda nödig läkarevård åt berörde distrikts innevånare, har Kongl. Majit ansett af behofvet påkalladt, att Ordinarie ProvincialLäkare med förhöjd aflöning i dessa distrikt tillsättas, och föreslår alltså, under åberopande af hvad bifogade Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärendcn för den 9:de dennes vidare härom innehåller, att dessa löner må varda bestämda för Provincial-Läkaren i Hudiksvalls distrikt till 500 R:dr och i Undersåkers distrikt till 066 Ridr 32 sk., och att, i följd häraf, utöfver de redan anslagna arfoden af tillsammans 500 Ridr, för ändamålet å,stat uppföras Då det i hufvudstaden inrättade farmaceutiska Institut fortfarande på ett utmärkt sätt gagnat den undervisningsgren, som utgör dess föremål, och det vilkor, som fastades vid det af Rikets Ständer under sistlidne Riksdag till Institutet beviljade anslag af 1,000 Ridr årligen under den tid, då uppgjorda statsreglering afsåg, blifvit, enligt hvad vederbörande anmält, behörigen fullgjordt, föreslår Kongl. Majit att berörda, å Medicinal-staten redan uppförda, belopp af 1,000 Ridr årligen fortfarande må, under den tid, nu förestående statsreglering blifver gällande, emot enahanda vilkor som hittills, få till Institutet uthetalas. För att åt de inom länen anställde Djurläkare bereda en nödig förhöjning af deras nu med endast 50 Ridr årligen utgående arfvode, äskar Kongl. Majit, att ett tillökadt årligt anslag af 150 Ridr för en Djurläkare inom hvartdera af Rikets tjugufyra Län måtte å ordinarie stat uppföras, med tillhopa 5:o. Carolinska Mediko-Kirurgis ka Institutet.
R:dr, för att användas såsom anslag utan återbetalnings skyldighet till understödjande af sådana myr-utdikningar och vattenaftappningar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, samt Elfdals, Fryksdals, Jösse och Nordmarks härader i Wermlands län, som företrädesvis afse att förminska frostländigheten, dock under vilkor, att sådant understöd icke i något fall får öfverstiga hälften af den för arbetets utförande, enligt fastställd plan, beräknade kostnad, och alltid med förbindelse för vederbörande kommuner, föreningar eller enskilde, att icke allenast tillskjuta hvad derutöfver för arbetets fullbordande erfordras, utan ock att för all framtid behörigen underhålla de afloppsgrafvar och andra för ändamålets vinnande utförda arbeten, som med statsbidrag blifvit understödda; egande Eders Kongl. Majit att i de fall, der sådant anses vara af behofvet påkalladt, i nåder medgifva, att någon del af anslaget må förskottsvis till vederbörande utbetalas; b) att till Eders Kongl. Maj:ts disposition för år 1867 anvisa en summa af Femtiotusen R:dr, att utgå såsom lån för befrämjande af utdikningar och aftappnin gar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag inom rikets öfriga delar. 14:o. För sänkning och upprensning af Lida-ån beviljade Rikets Ständer vid sistlidna riksdag ett låneunderstöd af 126,000 R:dr, med föreskrift att deraf 46,000 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 83. 21 R:dr finge lyftas under innevarande statsregleringsperiod. I den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof har Eders Kongl. Maj:t äskat, att i ytterligare afräkning å ifrågavarande understöd måtte till utgående under år 1867 anvisas 30,000 R:dr.
Utskottets åliggande, i händelse StatsRådets Protocoll skulle vittna om tillstyrkta öfverträdelser äf Regeringstormen eller af Sveriges Lag i allmänhet? Är Lagen otydlig, då han i 107 § bestämmer Utskottets skyldighet , i händelse StatsRådsProiocollen vittna om bristande omtanka för Rikets väl , om brist af nit, skicklighet och drift? Är Lagen otydlig, då han tillåter Representanten att väcka frågor i detta ämne , och Stånden att afgöra deras påföljder , sedan ConstitutionsUtskottet i upplysningsväg blifvit hördt? Har Lagstiftaren här ej velat förvara Representationen en möjlighet att önskningsvis hos Konungen anhålla om de Rådgifvares endtledigande , hvil.' kas åtgärder icke genom StatsRåds Protocollen kunna rättfärdigas, då de af Nationens Representanter klandras; så nödgas jag erkänna, att Folket har slumpen eller ödet en evinnerlig förbindelse för andra Momentet i 107 hvilket jag så gerna hade velat tillskrifva 1809 års ConstitucionsUtskott, om jag icke derigenom komme i alltför stor motsägelse med Friherre Adlerbeth, Konungens inviolabilitet är i alla Constitutionella Monarchier erkänd , men det är Rådgifvares ansvarighet, som skall skydda Folket emot möjliga försök af enväldigt intrång i stadgade rättigheter. Denna ansvarighet delar jag, i händelse al en posi, tiv öfverträdelse af Lagen, då Lagen bestämmer straffet ; och i den omständigheten, att Representationen, under iagttagande af före. skrifna former, anmärker bristande nit, skicklighet och drift i Embetets utöfning. Dea 23 Maji. t 163 Om Folkets Representanter under tidens längd någon gång skulle komma tillsammans och från sina hembygder mediöra den öfvertygelsen, att Rådgifvare ej sjelfkrafde påmint om Rikets bästa; att de ej uttänkt medel att minska Statsbehofven; om Folket vore starkare lastadt än det förmådde bära ; att de tillstyrkt skapande af nya Sysslor, i stället för att föreslå förändringar , om
JV:o 97, ang:de ryttar es, soldaters oell båtsmäns dagsverksskyldighet till församlingarnas pastorer med den förändring, att den deruti föreslagna lösen beräknas till hälften af värdet å mansdagsverken efter årliga markegången i hvarje ort, äfvensom att gemenskapen medelst utgörande af ifrågavar. skyldighet är för sig, hustru och minderåriga barn från alla andra afgifter till presterskapet fri, samt att presterskapet förbjudes alt för sina embetsbiträden större eller andra afgifter emottaga, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. hafva afslagit ofvannämnde utlåt. Frih. Palmstjerna: Jag borde visserligen begära, att först mätte afgöras, hvad som bör blifva contrapropostn, ty jag har framställt ett förslag, som här är alldeles förbigånget. Ehuru jag ännu anser det som det rätta, vill jag likväl ej uppehålla R. o. Ad. vidare med detta ämne, utan skall jag för min del rösta nej till den framställda proposln. Men jag tar mig friheten att hos den delen af R. o. Ad., som ämnar rosta ja, fästa uppmärksamhet på uttrycken i den upplästa proposJn. Der omnämnas afgifter för minderåriga barn, och jag har aldrig någonsin hört, att afgifter för soldaters minderåriga barn hvarken nu eller i fordna tider blifvit utgjorda till presten, eller att tvist derom uppstått. Jag i36 Den iG Augusti e. m. hemställer derföre, om icke detta uttryck gränsar till något, som aldrig borde inflyta i en propos. till R. o. Ad. och således lämpligen kunde borttagas. Frih. Raab: Jag finner tillägget i anseende lill minderåriga barn så mycket mera behöflig t, som det händer, att de dö, och soldaten bör vara befriad från afgifter till pastor för deras begrafning. Hr von Hohenhausen: För att förekomma tvister i afseende på ifrågavar. afgift tror jag det vore bäst, att uti denna propos nämna soldatens hushåll, hvaruti äfven innefattas de, som kunna vara i soldatens tjenst.
Näd och ynnest städse wälbewägcn. Stockholms Slott ben 19 Oktober 1309. c ^ k r.. ^s. 6. Björkman. Utdrag af Protocollct, hället i Konungens Högsta Domstol ben 16 Octobcr 1309. S. D. I anledning af en förekommen fräsa, erinrade sig Högsta Domstolen, huruledes esomoftast ansökningar till Kongl. Majit i undcrdänighet blifwit ingifnc, om eftergift af ädömde ersättningar, hwilka, tillhörige antingen Riksens Ständers Penninge-Wcrk, eller Stats-Wcrkct, eller de under Collegiernes och serffilde Dircctioucrs styrelse warande Cahor, uppkommit, dels i sammanhang och säsom en följd af Uppbördsmäns tillgrepp eller »vangömmo samt Embclsoch Ljenstemäns felagtigheter, undcrlätne controller, blotta Den Zo October. 4665 misitag, eller mindre uppmärksamma tillsyn, dels ock frän Controctcr afslutade med Kongl. MajU och Kronan cllcr Borgen för EmbclSmän eller andre ingängne förbindelser. Dche ansökningar hafwa wunnit det vlika afsccnde, hwartill olika omständigheter kunnat föranleda. I dylikc frägor, sä wäl sorn dem, hwilka angä jillämpning af serskilda straff, svin Lag eller Förfatkgar i öfrigt utstaka, inträffa wiherligcn någon gäng händelser af den synnerliga beskaffenhet, att billigheten synes böra mcdgifwa, hwad den stränga rättwisan icke tillätit.
Rikets Ständer, som, för deras del, beslutat, alt mötés-passevolance-afgiften för manskapets underhåll vid indeldta Cavalleriet och Infanteriet borde med sistlidet år upphöra, hafva dermed afselt, att, så länge det för delta ändamål nödiga Stats-anslag utgår, rustoch rotehållare uLi intet fall skulle kunna underkastas en dylik afgift; och då nödigt är, att det med passevolance-afgiftens upphörande åsyftade ändamålet vinnes ulan rubbning i deraf bärflytande tillgångar, hafva Rikets Ständer funnit, att ersättning på stat bör uppföras, icke blott för elFectiva numer, för hvilka afgift till mötespassevolance-fonden blifvit erlagd, utan jemväl för de numer, som till serskilda behof blifvit indragne och anvisade. Med anledning häraf hafva Rikets Ständer beslutat att, utöfver de förut anvisade 176,000 R:dr, bevilja en tillökning af de uti E. K. M:s Nådiga Proposition äskade 10,669 R:dr, eller en summa af tillsammans 186,669 R:dr, att, ifrån och med detta år, på Riks-Staten uppföras för att användas tili godtgörande af de kostnader, hvartill mötes-passevolance-afgiften eller deremot svarande andel af vacance-afgiften för till vissa behof indragne rotar varit afsedd, och sådant under vilkor, att alla de indragna rotar, för hvilka mötes-passevolance hittills icke blifvit, jemte vacance-afgiften erlagd, utan i Expedit iöns-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 322. 703 denna sistnämnde afgift ingått, må från och med innevarande år åtnjuta nedr sättning i vacance-afgiften med Sju R:dr per numer. Hvilket, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 Maj 1841.
Han ansäg derföre Cancellisternes antal icke böra i Riksdags Ordningen bestämmas. Wid 25 §. gjordes ingen anmärkning. 26. §. Herr llotlckisb. Gudstjensten skall hällas r Stadens Stor-Lyrka Stor-Kyrka synes endast hafwa afseende pä Stockholms, och dä pä ett ställe der Riksdag komme at hällas kunna wara eller blifwa twenne Kyrkor, af hwilka den ena kallas Stor-Kyrka, wenden andra är DomKyrka ; bör wal Gudstjensten hällas i den sednare. Man kunde ju derföre säga Stadens förnämsta Kyrka, säsom en tydelig föreffrift,hwarhälst en Riksdag kommer at hällas. Samma Z. omtalar i hwilken ordning RiksStänden wid Riksdags öpnande skola upträda pä Riksalen Som härwid omständigheter kunna förekomma, hwilka här icke kunna detailleras, finner jag för min del, wid flutet af usta Momentet följande tillagg bör göras: ochiaktagande derjemte den Gcdning, det för tilfMet utfärdade Ceremoniel innehäller. Den 29 Augusti. 1807 Uti denna §. är äfwen Stats MinistrarneS rum bestämdt, men Stats-Rädel ej ihägkommit. Denne Corps är likwäl af det anseende och den betydenhet, at det synes mig icke otjenligt, vm följande ändring och tillägg gjordeS. Dernäst int^ge frangör alte andre de twänne StatsMinistrarne deras Säten, och erhälla StatsRädi t äfwen ett serstudt för dem utsedt rum; kommandes i öfrkgt at härcvid färhallas enligt det Ceremoniel, som fär Lilfället utfärldas. Genom en dylik föreskrift är Stats Rädet ihägkommit, utan at deraf följer, at det skall taga rum framför Personer af högre rang. Jag täger det Ceremoniel, som för tilfället utfärdas, och utesluter ordet Lonu»gens: ty i de flesta fall, dä SLats-Rädet sammankallarRiksens Ständer är.
Styrelsen, från och med år 1846, Biträda i hvad till helsovården inom fängelserna och arbetsinrättningarne hörde, har Styrelsen, uti sitt den 12 November 1847 afgifna underdåniga förslag till inkomstoch utgifts-statcr för år 1848, för bemälte läkare föreslagit ett årligt arfvode af 4.00 Rdr, att honom tillgodokomma för så väl år 1847 som år 1848; hvarefter Kongl. Majit, uti nådigt bref den 17 December 1847, väl förklarat, att, enär Doktor Wetterbergh blifvit till ifrågavarande befattning antagen, med vilkor, att han icke linge något arfvode derför åtnjuta, sådant icke kunde för den tid, som då förflutit, honom tilldelas; men deremot, ”med afseende å så väl detta uppdrags beskaffenhet, som angelägenheten deraf, att det förbiifver åt skicklig och lämplig person anförtrodt,’’ nåder tillåtit, att det för samma läkare äskade arfvode skulle få för år 1848 i staten upptagas med 400 Rdr. Revisorerne hafva icke kunnat inse behofvet af en särskilt aflönad läkare inom Styrelsen, helst, vid behandligen af de till fång-helsovården hörande ärender, Styrelsen är i tillfälle att af de vid Södra och Norra Korrektions-inrättningarne i hufvudstaden anställde läkare erhålla nödiga uppplysningar, äfvensom att i vigtigare frågor inhemta Kongl. Sundhels-kollegii utlåtande; hvadan Revisorerne ansett sig böra härå fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. § 3. Emellan de uppgifter, hvilka i VII afdelningen af den tryckta underdåniga berättelsen lemnäs på inkomsten af fångarnes arbeten, och de ziffertal, som 1847 års hufvudbok upp - — 115 — täger såsom dylik inkomst, möter en så i ögonen fallande skiljaktighet, att den påkallar en synnerlig uppmärksamhet. Med förbigående af flera andra olikheter, fram - ta gges detta förhållande exempelvis genom nedanstående jemförelse: Enligt den afgifna underdåniga berättelsen: