Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jäg är böjd att tro det förra vara nyttigast; men nödvändigt är, att de behöfliga kunskaperna vid Universiteten meddelas, och, Den 18 December: om icke de, som från Academien utgå, hittills i allmänhet kunnat uppfylla de skyldiga fordringarna, skulle jag önska, att Academien, så länge denna Examens-skyldighet dem åligger, vidtogo åtgärder, att genom strängare och grundligare pröfning påfordra större kunskaper. Till äfventyrs vore då mycket mer vunnit, och då hade man förekommit den högljudda klagan, på sätt som sig bör, genom rättande af det felagtiga. Det är af dessa orsaker, som jag finnér Utskottens motif i-fullkomlig strid med dess resultat, ty ingen, hvarken ett Utskott, eller någon enskild Riksdagsman, bör vika från sin öfvertygelse, för att gifva efter för -någon annans yrkande, det må vara aldrig så enträget. Jag anhåller derföre, att Ridderskapet och Adeln måtto bifalla Betänkandet, utan att gilla motiverna, och det så mycket hällre, som Expeditions-Utskottes; i den underdåniga Skrifvelsen vanligen pläga v upptaga de moliver, hvarpå ett Beslut är bygdt. Ridderskapet och Adelil har icke längesedan vidtagit samma utväg med ett annat Betänkande. Herr Hammarskjöld, Lorenzo: Tonen, som råder i nyss uppläste Betänkande, visar nogsamt, att Höglofl. Oeconomie-Utskottet sticknät vid de anmärkningar, som åtföljde återremissen. Man må icke misstycka denna harm, ty den är, som Fichte säger, dock eine kraftige Regung. Vi ha också sett de goda följderna af den. Utskottet har nemligen ej blott blifvit qviekt, utan det har äfven tagit raison, Den i8 December. och detta är i alla fall ett vackert drag af Högloft. Oeconomie-Utskottet, visande att det-> samina emot Riksdagens slut börjat formera sig.
Chartse-sig.inrättningen har en ombudsman, hans tillvaro mätte hafva för ändamål att utgöra en controll öfver Den 27 Januari f. m. tillämpningen af chartas-sig.förordningen, och om han gör sig ilen möllan alt fara omkring och jemföra chartan med faslebrefven, så skola alla underslef snart upptäckas. Gr. Hamilton; Då tvänne ledamöter fästat sig vid ordet ”fastebref,’’ får jag erinra att jag vid Uttalandet af detta ord tilläde; ”eller andra handlingar.” Jag tilläde dessa ord, emedan jag alltför val kände det förhållande med fastebref, hvarom Gr. Mörner och Frih. Boye talal, och att således egentliga underslef ägt rum med de andra af mig icke specificerade handlingar. Man har ansett den af Lftsk. föreslagna ålgård såsom kränkande för domarecorpsen: jag får saga, att jag bi t rädt CJtsk:s förslag af aktning för denna corps, med hvars befattning jag icke anser en krämarehandtering förenlig; och då flere af Utskis ledamöter, särdeles af BondeSt., fällt yttranden örn domarena i sina hemorter, som gifvit anleda, att tro det hvarje förhållande i och för deras tjenst, som möjligtvis kunde kasta skugga på dem, vore nödvändigt att undanrödja; så har jag med min röst bifallit det förslag, hvarigenom allt underslef å domrarnes sida blefve omöjligt och således icke heller ens misstanken derför blefve^ möjlig. Måhända blir chartae-sig.försäljning icke lätt att åstadkomma, det känner jag icke, ty jag harie* ke varit på tingsställena och känner ej förhållandet i landsorten; likväl får jag fästa uppmärksamheten på innehållet af 17 §‘.n 4 morn., hvarvid af Lftsk, är föreslaget att tillägga, del hvarje försäljningsman bör under pågående ling stämpladt papper allmänheten tillhandahålla.
L) en lille &amp; g ett ögonblick 118 den gamle, liksom pröfvande, sd stödde han hiinderna niot hans bröst och rllnde med allvarlig min sin ljusröda, fuktiga harnainun upp emot hononi. Den eanile höjde sig ned och kysste den sa lätt som en andedr3gt. &gt;Liten f3.r aldrig se nigon annan farfar, sade den unge mannen. papp fick inte lefva &amp; länge, att han kunde få se iiagra barnbarn. han stackaren! Men s9 borde det ha \ .arit: farbror skulle ha haft barnbarn nur Det uppstod en paus. Guhhen lade undan sin cigarr, som var nara utrökt, och som han glömt att hdla eld pi. Ja, d horde dct ha mrit. klang det genom hans simle. Han borde ha varit cu ganiiiial farfar nu, med barnbarn pi sitt knh. Men han hade spmngit öfver en Iiink i kedjan. Farfar: Hur egendomligt det Iiit! Det v u blott ett oskyldigt sk51nt. men det kastade ett ljus öfver hans furghgna lif. För första gingen slog det herr ' rohiasson, att det aldrig funnits ntlgonting öfwroch underordnadt i hans förhilllande till nienniskorna. Han Ilade känt samma förpligtelser mot alla och hade derför aldrig kunnat racka till för dessa oproportionerliga krat Det rar denna bristande förm9ga i att öfveroch underordna, som hindrat den inneboende kiirleken i hans natur att sla ut i blommor. hindrat den att förtiitas till frukt och kiirna. Det ena förh8llandet hade förq \ .Zft det andra utan att sjelft ega form9ga af utveckling. Medan herr Tobiasson satt och kom in på dessa funderingar, hade fmn gatt ut efter kaffet, som hon nu sjelf kom in med och stidde p8 det lilla bordet, under det mannen vigtigt sysslade med att draga korken ur ett likörkrus.
Revisorerne hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att Salpeter-fonden för ett lån å 11,500 R:dr icke egde annan säkerhet, än en uti ett Engelskt Assuranskompani å gäldenärens lif lagen assurans-polis å 1000 Pund sterling, jemte gäldenärens skrifteliga öfverlåtelse af så stor del utaf hans å allmänna indragnings-staten egande årliga pension, 3,786 R:dr, som åtginge till Assurans-premier och ränta på skulden, för Expedilions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 67. 107 fullgörande hvaraf införsel blifvit i nämnde pension af Öfverståthållare-Einbelets kansli meddelad; varande för öfrigt upplyst, att otnförmälda lån med borgen af två personer blifvit utlemnadt innan E. K. M:t, genom Nådigt Bref den 9 Januari 1849, föreskref, att utlåning från Salpeter-fonden skulle ske mot säkerhet af antingen inteckning i fast egendom, eller i sådan egendom intecknade skuldsedlar, eller ock räntebärande, i det Kongl. Brefvet uppgifne, obligationer, hvarefter och sedan i afseende på de båda löftesmännen, hvilka vid lånets meddelande ansågos vederhäftige, år 1848 ett annat förhållande inträffat. Kongl.
Då afståndet till närmaste elementarläroverk, nemligen det i Upsala, är Oj mil, så är också naturligen det distrikt, som af skolan har gagn, af betydenhet såväl lill utsträckning som folkmängd, omkring 30,000 personer. — Uti de vid hafvet belägna socknarne, förnämligast Wätö, Bro, Wäddö, Häfverö och Rådmansö, hvarest skeppsbyggeri och sjöfart utgöra folkets hufvudnäringar, har behofvet af en ej allt för aflägsen fullständigare läroanstalt lill inhemtande af den för sjömän nödiga underbyggnad lör inträde i en navigationsskola gjort sig allt mera gällande, särdeles Bih. till R. St. N:o 249. för dem, som, i brist af tillgångar, äro hindrade att besöka de aflägsnare läroverken. Alt ett blott tvåklassigt läroverk icke kan motsvara oitens behof torde af ofvannämnda fakla vara ådagalagdt. 1 Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om Statsverkets tillstånd och behof är läroverkets utvidgande till treklassigl i nåder föreslaget. Med underdånig tacksamhet för den härigenom mot denna landsort visade nådiga bevågenhet kan dock anmärkas att äfven ett treklassigl läroverk icke är tillräckligt. Då t. ex. Eksjö elementarläroverk med 85 lärjungar. Ystads med 76, Borås med 67 och Mariestads med 72 alla redan äro femklassiga, så sy nes läroverket i Norrtelje, hvarest ett nyuppfördt skolhus, tillräckligt för ett femklassigt läroverk, redan finnes med ungefär lika många lärjungar, böra komma i åtnjutande al samma förmån. Jag vågar således föreslå: alt Rikets Ständer täcktes, med Norrtelje nu varande tvåklassiga elementarläroverks uppfattning å stat till femkiassigt, anvisa löner åt de fyra ytterligare lärare som för sådant ändamål erfordras utöfver de tvänne, som _ der redan finnas å stat aflönade. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Pehrsson, från Stockholms län.
- Till sist anstäldes val af styrelse och revisorer och återvaldes såsom stywlsemedlemmar följande personer, hvilka vor0 i tur att afgå: fru E. Ankarsvärd, hofintendenten A. Börtzell, riksantiqvarien H. Hildebrand, fru A. Montelius och doktor C. Nyström samt nyvaldes i stället f i k fru K. Bohman och bankdirektör J. H. Palme, hvilka undanbedt sig återval, revisionssekreteraren H. Rohtlieb och fröken Anna Roos; till styreZsesulir,len ?zter onivaldes fröken G. Elfving, rektor C:. von Friesen, fröken E. Fries, frökeii C. Hjel [tierus och fru G. af Klintberg och ingingo, i stället för revisionssekreteraren Rohtlieb och fröken ROOS, fru M. Arwidson och fru J. Jolin. Till reuisore? * valdes: häradshöfding A. Lundvall, fru E. Odelberg och fröken A. Rossander samt till deras suppleaiiter: doktor W. Svedbom, revisionssekreteraren IV. Uppströiii och fru S. Wising. Vår första qvinliga läkare. Sedan detta liäfte redan blifvit lagdt under pressen, ineddelas att fröken Karolina Widerström vid Karolinska Institutet aflagt medicine licentiatexamen och sålunda nu intagit sin plats bland Sveriges legitimerade läkare. Fröken U '., soin är bördig från Skåne och född 1856, började sin bana med genomgående af en kurs vid gymnastiska centralinstitutet och anställdes sedan soni sjukgymnast, dels som professor Brantings biträde, dels som privat praktiserande. Sedan hon tagit studentexamen vid Wallinska skolan 1879 och medikofilen samma gr samt 1884 med. kandidaten, afslutade hon sina studier d. 26: te sistlidne maj med licentiatexamen. F. n. tjenstgör frökcn W. som amanuens vid den gynekologiska at ' delningen å Sabbatsbergs sjuk hus och äninar först efter en studieresa till utlandet, vid återkomsten hösten 1889, börja praktisera som specialist för qvinnosjukdomar. Vi fil.
Rektorn bugade sig och smålog samt tycktes af artighet icke vilja motsäga en så betydande finansman från själfve hufvudstaden. Giro tog således afsked och aflägsnade sig med stor skyndsamhet. Han hade kanske under sitt uppehåll i Södertelge gått miste om en betydlig mängd nya aktieföretag. Hans son öfverlemnades genast åt den första förberedande hjärnbehandlingen. Nya besökande infunno sig. Man skyndade från alla håll för att öfverlemna sina barn till normal-laboratoriet i Södertelge. Medan man väntade på att få barnen inskrifna, samtalade man naturligtvis om det nya lärosättet. »Om denna behandling af de särskilda hjärndelarne fortsättes genom flera slägtled,» anmärkte någon af de närvarande, »så inträder utan tvifvel en förändring i de samhälleliga förhållandena, och jag är ganska nyfiken att erfara följderna. Det är tydligt, att hjärnan skall få en så ägendomlig utveckling, att man ännu icke förmår fatta hvilken sällsam verldsuppfattning däraf kan uppstå.» »Om ni talar om sällsamma uppfattningar,» anmärkte en annan, »så måste dock tilläggas, att den benämningen icke kan rättfärdigas af något annat än vår närvarande ståndpunkt. Har människohjärnans utbildning öfver alt hunnit till en annan än den man förut känt, inträder väl också en helt annorlunda uppfattning af verldsförhållandena, och då varder den uppfattningen den normala.» »Ja, men man kan frukta, att genom den nyare undervisningskonsten skall en sådan förändring inträda i den formela sidan af tänkandet, att oöfverskådliga förvecklingar därigenom kunna uppstå. »Edra farhågor äro ganska visst öfverdrifna. Under en förståndig tillämpning af hjärnskolan skall man nog akta sig för att utbilda föreställningar som öfverskrida det normala grundmåttet för alt tänkande.» »Men otvifvelaktigt kan en viss ensidig utbildning taga öfverhand hos många. Om också det logiska arbetet är människans hufvuduppgift, så gifves det också andra sidor af människonaturen som hafva en uppgift i lifvet.
Tåg befarar deremot, att danna vördnadsvärda Corps i Riket, sorn har det stora uppdraget att uppfostra Rikets ungdom , och äfven derföre bordé med grannlagenhet behandlas, skulle tro sig sårade af ;en oförtjent förebråelse i att hafva man-) ■querat i sina medborgeliga förbindelser, om den lutti Is vanliga beskattnings-methoden skulle endast för Åcademie - Staterna blifvaförändrad. Herr Prosten Svedelius förenade siv tili O alla delar med Herr Prosten Palm och trodde så mycket heldre Academiska Staterna böra 5.te Mandef* 45. 4%, bibg-* 354 Den 2 Juli. bibehålla den rättighet Beredningen föreslagit, som densamma är grundad, så väl på gamla BevillningsFörordningar, sorn på Academiernas fastställda Privilegier. Herr Justitis-Cancelleren Klinteberg gaf tillhänna: att då han vid Beredningen varit, i förevarande fråga, af den tanka, som utgjort Beredningens författade project, så kunde han ej eller nu, då discussion uppkommit i ämnet, undgå, att närmare detaillera de skäl, som lian* tanka föranledt.
Läns invånares befriande Irån erläggande al Ölverskolts-Rökeoch Provincial-Läkare-löne tillskotts-medel, bilolls; N:o 2gj, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående f. d, Alljnänna Magasinsfonden samt betalningsvillkoren för crhållne spanmåls-understöd, sorn åtskilliga dervid afgilne yttranden samt i sistnämnde ämne Täckte motioner, bifölls; N:o 298, i anledning af väckte motioner, rörande förändring uti de vid sistlidne Riksdag stadgade grunder för granskningen och approbationen af förslitne smärre Riksgälds,sedlarbilolls; N.'o 299, i anledning af Herr Rosenblads B. afgilne moLion, rörande utdelning af Ridderskapets osli Adelns Protocoll för föregående och innevarande Riksdagar, bifölls. ' S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Statsoch Oeconomie-Ut■skottens Betänkanden: Nto *34» i anledning al väckte frågor, 01.1 Folkskolors inrättande; N:o 35, i fråga om Passevolanee-afgiften. S. D, Föredrogs och remitterades till Lag Utskottet Kongl. Maj:ts JNådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående upptagande af ett lån till befiämjande al Hypolheks-föreniugar, gifven den 4 Oclober 1S34- Från Wallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Stat s-Utskottets Utlåtande, N:o 297, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående f. d. Allmänna Magasinsfonden samt betalningsvilkoren för erliållne spanmåls-understöd, som åtskillige dervid afgifne yttranden samt i sistnämnde ämne väckta sjuotioner; bifölls. Prot. Vtdr. d. 7 No v. 1834. S. D.
Frågan lärer således reducera sig derhän: i;o I hvad mun den under krigstider kan i militairiskt afseende blifva nyttig? och 2:o Huruvida dess Occonomiska nytta mer eller mindre kan svara mot de uppoffringar sorn fordras för det allmänna till dess fullbordande? Nyttan af GöthaCanal i militairiskt afseende är ej under min pröfningsrätt. Den tillhör sakkunnigare domare, sorn finnas både inom och utom detta Stånd. Jag får endast anmärka, att om nyttan i den delen är gifven ocb stor, så tyckes det ensamt blifva ett vigtigt skäl för arbetets fortsättande, om det också, efter en strängare Oeconomisk beräkning, skulle gifva ett mindre fördelaktigt resultat. Då fråga är om något som kraftigt kan bidraga till Fäderneslandets säkerhet och försvar, torde *448 Den 29 Juli e. m. mera nu, än i förra tider, få göras afseende på kostnaden. Våra Fästningsverk* Dockan i Carlscrona och flera andra dylika anstalter till landets forsvar hafva kostat omätliga summor, hvaraf ingen Osconomisk fördel fått tagas i beräkning. Om bägge håfvens förening genom GöthaCanats Öppnande får betraktas såsom en nödig försvarsanstalt, aa äro ja fördelarne deraf i Oeconomiskt och merkantilt afseende, ehuru obetydliga de än må visa sig, en ren vinst för det allmänna. Detta är allt hvad jag tror mig tillständigt, att anföra i denna delen af Canalfrågan. Likväl må det tillåtas mig att tillägga något i anledning af hvad en värd Ledamot här anfört i samma ämne. Det sades (0111 jag rätt erinrar •mig) bland annat, att vår Skärgårdsflotta skulle i krigstider möjligen kunna hindras att begagna Canalen, emedan ett ringa antal Bendtliga Fartyg vore tillräckligt att bloquera inloppen. Visserligen är dtet möjligt, men imellan det ytterst onda i ett krig och det mindst onda falla många andra mojligheter. Canalens ena inlopp är vid Östersjön och det andra vid Nord Jin. Hvarföre skulle just bägge på en gång alltid vara Moquera de?
Borgare-Ståndet afgifvet och till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma behandling, genom Remiss den 17 sistlidne December, öfverlemnadt Memorial, framställt, huruledes, då få hemmansegare hafva handlingar, som upplysa sådana ioo-åriga eller ännu äldre förhållanden, helst hemmanen under liden merendels gått flera gånger i köp, men den enda upplysning de möjligen kunna åstadkomma, består i att lösa Utdrag af Länets J01- de-Bok för sine hemman, hvilket åter skall ske å Lands-Contoiret, anskaffandet af dessa upplysningar, som deremot vid 1 aasak - 122 Lag-samt Allm. Bes v. o. Oec. Ut sk. Uti. N:c>44- nings-tillfället varit i första liand alt tillgå, icke kan medföra annan följd än kostnad för den skattdragande hemmansegaren, till vinning för Lands-Kamereraren och den person, hvilken den enskilde, af obekantskap med dylika mål, nödgas med besvär och tidspillan rådföra, utan att det härmed åsyftade ändamål, ett fullständigare utredande af förmedlingens tillkomst, vinnes, eller hemmansegaren derigenom betryggas vid besittningen af sin förvärfda egendom; och att, om den Autoritet, som, ehuru ej ensam innehafvande de för utredningen nödige handlingar, likväl bäst vore i tillfälle, att ifrån annan myndighet, t. ex. Kammar-Coilegium, derom inhemta upplysning, lagligen och när sorn helst skulle kunna göra så beskaffade affordranden af hvarje skattdragande hemmanseller jordegare, så vore Landtmannen högeligen att beklaga, ty längre än vederbörande Embetsman sådant tillstädja, kunde han icke påräkna lugn besittningsrätt af sin egendom.
Herr LandtMarskalkens och Herrar Talemännens Reqvisitioner eller Räkningar, som af deni eller Utskottens Ordförande blifvit godkände, och inom samma praiscriptionstid, som tillförene för afslutandet af Redogörelsen i andra hänseenden, än Protokollsoch Bihangs-tryckningen. 8 S t a t s - U t s k o 11 e t s Lika med Motionairen, har Utskottet funnit de former, hvilka hittills varit antagne för Riksdags-utgifternes bestridande, förorsaka onödig vidlyftighet och omgång. När R. Sttr på sitt RiksgäldsContor anvisa Riksdags-kostnaderne och såmedelst åt sig tillskapa en enskild fond, hvilken med sjelfva Stats-regleringen och deri beräknade anslag icke ager ringaste sammanhang; och när det således är R. St:r, som pröfva och bestämma de utgifter, hvilka utaf denna betalnings-fond skola bestridas, så syne3 det också vara i sin ordning, att utbetalningarne verkställas vid samma Verk, hvarifrån penningarne utgå. R. St:r skola då icke nödgas, att tidt och ofta besvära K. M:t med utfärdandet af anordningar till StatsContoret å utgifter, hvilka redan äro af R. St.'r pröfvade och fastställde, men hvilket åter icke kan undvikas, sedan medlen blifvit från RiksgäldsContoret till StatsContoret öfverlemnade, I stället för att Räkenskaper och anteckningar öfver Riksdagskostnads-medlen hittills blifvit förde på 3:ne ställen, nemi. i RiksgäldsContoret, Kgl. RäuteKammaren och hos den enskifte Redogöraren, kommer Redogörelsen, att fästas vid ett enda Verk. Det är icke sannolikt, att, efter Riksdagens slut, utgifter, i och för Riksdagen, skulle kunna komma i fråga af sådan beskaffenhet, att anledningen icke ens skulle kunna vara känd, innan R. St.T åtskiljas. Och derest någre andre utgifter i och för Riksdagen än sådane om hvilkas, godtgörande föreskrifter blifvit meddelade, skulle förekomma, så äga vederbörande öppet, r Beta ii kan den. 9 att, under påslående Riksmöte, sine anspråk anmäla, då R.
Men, invänder man, allmänna rosten intygar ju, att var Jury-inrättning icke duger ? Jag, för min del, bestrider detta påstående, och känner knappt någon ny inrättning, hvaröfver jag hört yttras så föga missnöje, nemligen af fördomsfria, upplysta och ointeresserade personer. Och låt den blott få ega bestånd, samt Nationen hinna dervid vänja sig; så skall man deraf erfara de lyckligaste verkningar, icke blott på Tryckfriheten, till befordrande af hofsamhet, takt och värdighet hos skriftställarne, utan äfven på hela samhällslifvet, medelst utbildning af en allmännare rättskänsla och håg för inunicipala inrättningar, — Ju mer derföre jag har Bil. lill Constit. Utsr.s Memorial Ni o 5i, 27 begrundat ämnet, desto fastare har min öfvertygelse blifvit om värdet af vår Jury-inrätining.' Den enda ändring, sorn jag deruti skulle önska, vore den , atl allmän åklagare eller Domstolen ej iorda till Jurymän få välja sådana personer, som innehafva förtroende Embete. Men denna förändring viii jag nu icke yrka, ulan endast vördsammast tillstyrka Högloflige Utskottet, att låta Jury-inrättningen få qvarstå och tilltaga i ålder och visdom. Låtom oss undvika det fel , som nian vanligen förebrår Svenska .Lagstiftningen, nemligen: att alltför mycket vackla fram och tillbaka; utan låtom oss söka bereda vår Tryckfrihetslag samma helgd, som Motionairen, pag. 5, förklarat, att ”en secularisk rhäfd, mer må hända än sjelfva lagen, i 3’England förmått skänka pissa åldriga, och ”deribland några föråldrade former.*' En sjundedel af denna till häfd ledande seculariska bana är redan tillryggalagdoch visserligen den svåraste. Och jag hemställer till hvars och ens eget lugna och upplysta bedömande, om någonting hittills inträffat, som kan göra Juryns afskaflände eller någon af de nu föreslagna förändringar af Tryckfrihetslagen högst nödig; eller om dessa förändringar ens kunna anses för så högst nyttiga, att förslag derom bör till Rikets Ständer framställas?
Borgare-Ständer beflutne tillägg sig förena, blc su^ra. blx krotocollo O. Valerius. Bifölls. Uplästes följande: Utdrag af?rotocoI1st, hallit uti Riksens Högloft. Ständers Bewillnings-Utffort, wid Riksdagen i Stockholm den i6:de Martn iZio. S. D. Da, a ena sidan, Högloft. Ridderssapet och Adeln samt Högwördige Praste-Stander afflagit, och ater, aden andra, Wällofl. Borgare-Ständer och Hederwarda Bonde-Standet bifallit, at Stockholm och Götheborg mä tillätas enahanda Bränwins-brännings frihet med öfrige Städerne i Riket, samt således 2:ne af de l^espeLtive Standen härom stadnar uti olika beftut emot Le 2me andra, men nödigt blifwer, ar en sadan ffiljaktighet afhjelpes, emedan den BewillningsUrffortet updragne åtgärd at fördela och bestämma afgifren för Bränwins-Bränningen i allmänhet, pa utgången deraf i hufwudsakelig matto ar beroende, ansäg Utffottet sig altsä böra, til afhjelpande af detta hinder, hos Riksens Högloft. Stander anhålla, ar Bewiilnings-Utffottet mätte warda förstärkt med sa mänga Ledamöter, at de bliswa inalles Trettio af hwarje Ständ, för at derefter, i enlighet med tz. i Niksdags-Ordningen ^unna förstnamde fräga afgöra. Och Den i? Mars. 8n Och skulle ?rorocoIl8 Utdrag om denna wördsamma hemställan til Ue.peck.vs Granden ofördröjeligen sxxöäioras. Ht su^ra. Lx ?rotocollo L. 6. InZman. Grefwe ^lörnsr, cl vik 6öran, hem» ställde huruwiva detta mål kunde anses höra til en Nämnd, sammansatt af Bewillnings»