Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Der det blott finnes ett enda barn i familjen, kan ju detta erhålla undervisning tillsamman med någon annan familjs barn, ty att läsa alldeles ensam kan j u vara tråkigt. Der flere syskon finnas deremot, der blir läsningen ett nöje i sällskap med så kära kamrater. Hvad som här sagts, gäller för det mesta flickorna, men äfven gossarne böra ej allt för tidigt sändas från hemmet. När en flicka nått den ålder, att hennes karaktär tagit fasthet, så att den ej är emottaglig för hvarje främmande intryck, då är tiden inne att sända henne i skolan. Denna tidpunkt infaller ungefär, då den unga flickan uppnått femton år. Då kommer hon med ens i de högre klasserna, der ämnenas mångfald hindra henne ifrån att sysselsätta sina tankar med hvad som är otillbörligt. Till dess äro hemmet och omgifningen der hennes bästa skydd, naturligtvis under förutsättning, att hemmets medlemmar äro goda, verkligt bildade menniskor. Alltså, i motsats till Corinne, anser jag, att för flickan, tills hon är femton år, och för gossen intill ynglingaåren äro hemundervisningen och det bildade hemmet den bästa jordmånen för de unga menniskoplantorna, som skola blomstra och bära frukter för evigheten. Sten. Små knoppar. on skyndar raskt framåt, ty den skarpa vårblåsten trängde så obehagligt rå genom den tunna sidenpaletån. I morgon skulle hon minsann taga till skinnpelisen igen; april väder var ej att förtro sig till! Hon i i\ I I NI I LJ U IN Idun, erhållet cct gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumerastoppade händerna bättre in i den lilla spetsmuffen, och kände sig helt förtretad öfver den långa vintern — så förskräckligt lång som den var. Man hade ju redan hunnit in i april, utan att luften kändes det minsta vårljum. Just som hon skulle skynda in i sin port, ljöd en liten, ömkligt hes barnröst tätt invid henne: » blåsippor, köp, snälla fröken! » Hon vände sig om. Der stod en stackars blåfrusen flicka och räckte nigande fram några outvecklade knoppar af dessa Floras förstlingar. » Jag plockade dem i skogen i går.
R;dr, på hvilket siitt 233 R:dr 4 Banco i afbetalning ingått, så att capital-återstodcn af nämnde lån för närvarande utgör 164 Rtdr 44 s^* Banco; roen att Directionen, som alltid följt den grundsats, att icke tillstyrka någon eftergift af en Discont-Verkets laga kraftvunnen fordran, ulan att någon fördel för Verket i och med detsamma kan anses vara beredd, funne sig icke kunna understödja ett obetin gadt bifall till den gjorde ansökningen, hvaremot Directionen, med afseende på gäl denirens allmänt kända knappa tillgångar, ansett sig kunna tillstyrka, att de upplapne räntorne för berörde län må få afskrifva*, mot villkor, att capital-återstodea iaom sex månader efter erhållen del af Rikets Ständers beslut härom varder erlagd. Yid öfvervägande häraf och med fästadt afseende å de i närvarande fall fö rekomne scrskildtc omständigheter, Rauer Utskottet sig böra hemställa, BaHCO-Utskottels Utlåtande, N\o j4‘ 3 att de npplupne räntorne å ofvan omförmäldte län må af Riktfr» Ständer eftergifvas och få afskrifva*, emot det att lånets nu varande capitaLåterstod, 164 R:dr 44 skfullo inbetalas inom ta månader från den dag, sökanden erhållit del af ett sådant Rikets Ständers beslut, samt under villkor derjemte, att, intilldess nämnd* betalning blifvit verkställd, den införsel, Banco-Discont-Verket för ifrågavarande fordran nu hos sökanden eger, Lommer att fortfara. N:o Ani, till Exp. Utsk. den 26 Augusti, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af vacht motion, angående åläggande för Birectionen vid Rikets Ständers Lane-Contoir i Götheborg att lill lånsökande derstädes öf versända beviljade Lån och omsättningar af Lånen ombesörja.
R:dr 1:24. banko. d:o d:o Råg 1: — n d:o d:o Korn och Malt . 11 — 36. 11 d:o d:o Hafre — 24. 11 d:o d:o Ärter 1: — 11 d:o d:o Vicker — 42. 11 d:o d:o Linsen 1: 24. 11 d:o d:o Bohvete 11 — 36. 11 med vanlig förhöjning för mjöl och gryn. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL 8å«M®S IMEMfåUIDlM PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen 1 Stockholm Åren 1850 och 1851. TIOIDE SABIIilUtJ ML Afdelningen. Expeditions-fliskoHets Memorial, Utlåtanden och Betånkanden. Expeditions-Utskottets Memorial, JM 1. 1 M 1. Expeditions-Utskottets Memorial till Rikets Stander, angående ökadt Kanslibiträde, m. m. Då Expeditions-Utskottets kanslipersonal och vaktbetjening under nuvarande riksdag hafva sig ålagda enahanda göromål, som under de 3:ne nästföregående, får Utskottet vördsamt anhålla, att, i likhet med hvad då egt rum, 2 notarie-, il kan slistoch 3 vaktmästare-arfvoden måtte, utom aflöning för en sekreterare och en kanslist, hvilka Utskottet, jemlikt 24 § I mom.
På samma sätt och ehuru indelningen af en franc i 20 sons är ännu obeqvämare än vår liksdalersfördelning i skillingar, har det varit så svårt alt borttaga den förra indelningen och få folket alt räkna i centimer, att Regeringen under sista året måst stadga böter för deni, som räkna uti sous, och uti tidningarne för de sednare månaderna förekomma ganska amusanta historier om personer, sorn blifvit stämde och bötfällde för det de räknat sous i stället för centimer. Då nu förhållandet varit sådant i ett land, der ifrågavar. räknesätt redan varit gällande i 20 år, så hemställer jag, 0111 man icke har stort skäl att frukta, att detsamma kan inträffa i Sverige, och om det icke derföre vore skäl att, såsom en öfvergång, antaga hvad jag föreslagit, hvilket icke lägger hinder i vägen för decimalräkningens framtida antagande i en större utsträckning. I Frankrike hafva lika utmärkte män, som hos oss, handlagt förslaget om decimalräkningens allmänna begagnande; men jag troi-, att man icke bör afgöra en sådan sak endast efter autoritet, utan med afseende å hvad erfarenheten gifven vid handen. Betrakta vi nu hvad vi hafva för ögonen i afseende på det nya systemet i Sverige, så se vi att en författning derom redan flera år varit färdig, om jag ej bedrager mig, och, sedan början af sisth år påbjuden till efterrättelse; men att soken icke låtit sig verkställas, oaktadt all nödig kunskap derom kunnat erhållas, då del nya systemet är i 11 förd t i de små almanackorna, hvilka äro spridda i hela riket mer än någon annan bok. Jag får till den värde talaren sjelf hemställa, huruvida han icke ville fråga någon person bland mängden af dem, sorn föra varor till torgen, om de hafva reda på detta systeme, då han säkerligen skall finna, att deras kännedom derom är ganska ringa.
Men jag vill inskränka mig inom vårt eget landj, och dä har jag en alldeles motsatt erfarenhet mot Hr Adelborg, .lag har nemi. icke en utan flera gånger sett personer vandra länga vägar lill mantalsskrifningarne för att, genom skildringen af sitt eget elände och sina barns oförmåga till arbete, söka vinna befrielse från erläggandet af mantalspenningarne. Jag har äfven sett att hemmansbrukare äro torpare, skyndat att, om än aldrig så arbetsföra, då de npnått 60 års ålder, söka att få en son eller måg skrifven för hemmanet eller torpet, på det att de måtte blifva befriade från denna skatt. Visar nu detta någon serdeles lust att betala dessa mantalspenningar? Och då min erfarenhet är sådan, kan jag hvarken tro på eller fatta den lära, som går ut derpå, att folket skall känna sitt menniskovärde höjdt i den mån det betalar skatter till Staten. Hr von Hartmansdorff har sagt att folkskoleoch kurhusafgifterna skulle komma att försvinna om mantalspenningarne uphörde; jag har icke yrkat något sådant, och tror icke heller att det låter sig göra att befria arbetarne från dessa afgifter. Men må man blott borttaga någon del af de flere olika skatter, som nu trycka den fattiges skuldror. Vill man taga bort skyddsafgift, så skulle jag deremot ingenting hafva att invända. Men att äfven afskaffa de öfriga afgifterna, torde vara för mycket på en gång. Emellertid då vi nu icke ega något förslag i syftning att borttaga skyddsafgiften, och icke kunna veta om de till up hörande föreslås, så omfattar jag detta tillfälle att söka bereda någon lindring för de fattigare klasserna. En annan talare har yttrat, att goda arbetare aldrig sakna husbönder; det vore Väl om så alltid vore förhållandet. Jag vädjar likväf till hvars och ens erfarenhet, huru ofta det händer att en arbetare, som är gift och har barn förgäfves söker att få tjenst, och således måste sakna husbonde, — måste sakna tillfälle att skaffa sig tak öfver hufvudet och tarflig utkomst.
Domsaga med större folkmängd än 50,000 varder dock af Konungen, så vidt ske kan häradsvis, indelad i 2 valkretsar, som välja hvardera en riksdagsman; 2:o Den 9 December. 417 2:o i hvarje stad, som eger en folkmängd af 10,000 eller mer, en riksdagsman för hvarje fullt tal af 10,000. Öfrige städer med egen jurisdiktion utgöra för hvarje län en valkrets, deri väljes en riksdagsman för hvarje fullt tal af 10,000 inne vånare; uppgår valkretsens folkmängd ej till 10,000, välje dock en riksdagsman. § io. l:o För landet förrättas valen inför Domhafvanden medelst vaTmän, som utses inför kommunalstämmans Ordförande eller, om kommunen utgöres af stad, hvarom i § 9 mom. 1 för mäles, inför den för sådan stad tillsatta styrelse, sedan röstegande blifvit dertill vederbörligen och till bestämd tid kallade. Inom hvarje kommun utses, efter folkmängden, en valman för hvarje fullt tal af 1,000; uppgår kommunens folkmängd ej till 1,000, välje dock en valman. 2:o I stad, som har att ensam sända en eller flera riksdagsmän, förrättas valet omedelbart af de röstegande inför Magistraten; och må, der flera riksdagsmän skola väljas, de röstegande om stadens indelning i valkretsar besluta. 3:o I de valkretsar, som bestå af två eller flera städer, utses inför Magistraten inom hvarje stad, på tid, som af Magistraten bestämmes, efter folkmängden, en valman för hvarje fullt tal af 500. Stad, hvars folkmängd icke uppgår till 500, ege dock utse en valman. Valmännen sammanträda till riksdagsmannaval inför Magistraten i den af valkretsens städer, som, enligt af Konungen mellan dem bestämd ordning, lör tillfället är valort. § H.
En motsvarande förändring mäste jemväl vidtagas i afseende på det upgifna förhållandet emellan den odlade jordens vidd och hela arealen, hvilket förhållande omkring Nässjö-linien fanns böra uptagas till 4,6 proc. och omkring Lagalinien till 4,0 proc. Allt detta bevisar endast, att komitéen icke tänkt sig en sådan på likartade grunder fotad undersökning af de båda linierim, som Utskit ansett sig icke böra underlåta. Det kan icke vara angenämt att upträda såsom anmärkare emot en komité, sammansatt af så utmärkta och förtjenta män, som jernvägskorailéen; men äfven dessa män kunna icke åstadkomma mer än en viss produkt arbete på viss tid, och denna har varit alldeles för knapp, för att. Betänk, skulle kunnat fä den utredning, som i andra länder gjorts, t. ex. i Norige och i fråga om jernvägen emellan Wien och Prag, dervid framlades icke mindre tiu 6 särskilda planritningar och fullständiga kostnadsförslag. Della må dock galla endast såsom en förklaringsgrund för det salt, hvarpå StntsUtskit i denna fråga gatt till väga. Då Utskit fann, att ett öfverskott i befolkningen på Nässjölitiien egde rum, så tänkte Utskitj är detta öfverskott konstant? 37? Deli 2n April e. m. Kommer (let att alltid så vara på denna linie, eller kan icke Lagalinien i en framtid inträda i samma förhållande? Om noggranna undersökningar kunna gifva vid handen, att folkökningen är större på Laga-linien än på Nässjö-linien, så måste detta utvisa, att folket på den förra har större utvägar att föda sig, än på den andra. StatsUtsk.-t företog alltså en granskning af befolkningens tillväxt på båda linierim under en tid af 25 år, från och med 1831 till och med 1855. Afven i detta fall ansåg sig Utsk:t icke böra ensamt följa knmitéens upgifter, nian Utsk:t gick till sjelfva källan, nemi. tabell-kommissionens och statistiska central-byråns nyligen utkomma arbete. Äfven då upstodo olikheter.
Arméens sjukvårdsutredning är fördelad mellan krigskollegii förråd, der fordon och inventariepersedlar för sjukhusen finnas samt sundhetskollegii fältläkare-kontor, der medicinal-, förbinderioch instrumental-utredningen förvaras. 20 Af den under krigskollegii vård ställda sjukvårdsmaterielen finnas vid de indelda trupperna, för att begagnas vid möten och kommenderingar, persedlar för omkring 4 4 procent af stammen och 2% procent af beväringens styrka. Afven värfvade arméen har dylik materiel att tillgå för garnisonstjenstgöringens behof; lifgardes regementena, sappörerna och husar-regementet konung Carl XV till 0 procent af styrkan, men Göta och Vendes artilleri-regementen samt detachementerna från Svea artilleri för 15 procent af sin styrka. För de utom Stockholm garnisonerande truppernas beväringsman skap är särskild materiel från krigskollegii förråd utlemnad. För öfrigt har Stockholms garnison, sfi väl som dess beväringsmanskap, tillgång till allmänna garnisons-sjukhuset, som under vanliga förhållanden har en persedel-utredning för 200 till 300 sjuke. Såsom reserv-förråd för fält-sjukhusen finnas under krigskollegii vård sängoch gångkläder för 3,500 sjuksängar, nästan allt i komplett skick Af öfriga inventarie-persedlar för sjukhus finnes endast utredning för 1,100 sängar, deribland felande åtskilliga mera skrymmande artiklar af mindre värde och lätt anskallliga. Till hvarje bataljon af indelda arméen, äfvensom till Wermlands fältjägare-regemente, är dessutom öfverlemnad en bataljons-förbinderivagn med utredning bland annat för 25 sjukbäddar, afsedda för första uppsättningen af ett flyttande sjukhus. Den förhinderi-, medicinaloch instrumental-utredning, som enligt kongl brefvet den 6 Mars 1856 tillhör de sålunda på arméen fördelade 51 bataljons-förbinderi-vagnarne, har icke blifvit till arméen utlemnad, utan förvaras fortfarande i sundhetskollegii fältläkare-kontor, der den emedlertid är så ordnad att den utan tidsutdrägt kan utlemnas för hvilket större eller mindre antal af dessa vagnar som helst.
I fru Elvsted träder den mognade, reflekterande konstnärinnan emot oss; en konst, som så väl beherskar så rika resurser, inger hvarje teatervän de ymnigaste förhoppningar för framtiden och för stunden en odelad glädje. Hr Olssons Jörgen Tesman utmärktes för en synnerligen lyckad mask och ett konsekvent genomfördt spel. Man har anmärkt, att hr Olsson gjorde den distraite vetenskapsmannen nästan för bortkommen och löjlig. Helt visst kunde dock rollen i oskickligare händer frestat till att än ytterligare chargeras; vi funno Svenska teaterns Jörgen Tesman hålla ungefär det rätta måttet för att utan osannolikhet eller osmaklighet gifva vederbörlig förklaring och relief åt Heddas motvilja. Eilert Lövborgs parti är måhända det vanskligaste i hela stycket; det fordrar en skådespelare med en rent titanisk kraft af inre glöd, som dock alltjämt måste dämpas och så att säga endast glimta fram. Att hr Zakrison ej fyllde ett sådant mått, kan knappast förebrås honom. Hans prestation känneteknades dock af ett ärligt studium, som ej undgick lö- nen af en viss framgång. Hr Engelbrechts assessor Bräck föreföll oss väl kylig. Låt vara att denne gamle libertin är en mä- stare i förställning och slug beräkningskonst; han gömmer dock en fruktansvärd passion inom sig; nu blir man nästan öfverraskad, när man sent omsider upptäcker Bräcks beräkningar på Hedda. Fröken Rylanders tant Tesman verkade innerligt och naturtroget. Man har visserligen ej skäl att hoppas något långt lif på repertoaren för » Hedda Gabler ». Ett ärligt tack har dock Svenska teatern förtjänat, då den beredt den publik, som öfverhufvud taget besitter några djupare literära intressen, tillfälle att skärskåda Ibsens senaste arbete inom den ram, som är den enda rätta och framhäfvande för alstren af den sceniska teknikens störste möderne mästare. Ä denna teater gifves i midten af nästa vecka för första gången » Kumlander », folklustspel med kupletter, efter en idé af L ' Arronge, fri bearbetning af Hararald Molander. af hr Holmquist.
Tre ofrälse Ståndens Cancelli-Directioners Memorial af den 8 dennes, angående åt dem af Rikets år i85o församlade Ständer letunadt uppdrag, att anskaffa tjeulige rum till särskilda Klubbar och gemensam samlingssal för RiksSt:s Ledamöter. Lades på bordet. Ii. Ex. Hr Gr. och Landtm, tilikännagaf, det EL M. Konungen utsatt nästk. Måndag till emottagande af Rikets Ständers underdåniga Helsnings-Deputation. Timman, då Deputationen borde församlas, skulle genom anslag närmare bestämmas; och anmodade H. Ex. de af Ståndets Ledamöter, hvilka åstundade i nämnde Deputation deltaga, att sådant emedlertid, ju förr dess hellre, Eros Ridd. Fiscalen anmäla. H. R. o. Åd. åtskiljdes kl. half till r e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 27 Januarii 1834- Plenutn kl. half till 12 f. m. Uppå derom af H. Ex. Hr Gr. och Landtm, framställd proposition beslöt H. R. o. Ad., att den Stora Deputation af Ståndet, hvilken i dag borde uppvakta H. M. Konungen samt de öfrige Kongl. Personerne, skulle, efter uppvaktningarnes slut, åtskiljas vid nedgången ifrån K. Slottet. Sedan de öfrige RiksStåndens Deputationer ankommit, afgick den Stora Deputationen kl. nära 13 på dagen från Riddarhuset till K. Slottet, för att, i anledning af Riksdagens början, inför H. MKonungen nedlägga Ståndens vördnad och lyckönskan, samt uppvakta II. Drsttningen och de Kongl. Personerne. 20 Den 29 J anu är ii e. in. H. R. o. Ad. åtskiljdes vid nedgången från K. Slottet kl. % till 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Den var medelst 20 Kap. 6 § ByggningaBalken, jemförd med Kongl. Förordningen den 3 September 1755, bestämd till den tionde dagen i Maj månad; men genom förstberörde författning framflyttades detta tidsmoment för omförmälda tre län till den 1 Juni. Denna framflyttning skall emellertid, efter hvad Riksdags-fullmäktigen Wallmark förmenat, medföra skada för de orter, hvilka man dermed velat gynna. Islossningen inträffade nemligen der, under vanliga förhållanden, någon tid före sistberörda dag; och deraf vore en följd, att, innan dammluckorne öppnades, mycken jord blef öfversvämmad af vatten och så genomdränkt, att den icke i rätter tid kunde besås. I anledning häraf har alltså motionären yrkat, att, »med ändring af Kongl. Förordningen den 23 Augusti 1851, stadgas mätte, att dammlucka bör Öppnas sednast den Bih. lill R. St. Prot. iSSG 8j 18S7. 7 Sami. 1 Afd. 9 Haft. 1 2 LagVt skol let.i Betänkande N:o 22. 18 Maj; med rättighet likväl för egare af dammar till egna sjöar och utgräfda ängs-lägenheter att, med luckornas öppnande till dessa, förfara efter eget godtfinnande, så framt flottning af timmer der icke måste verkställas.» Emot en sådan förändring tala likväl de förhållanden, som legat till grund för 1851 års åberopade förordning. Uti underdånig skrifvelse anmälte nemligen 1848 års Ständer, hurusom den då i allmänhet gällande föreskrift, att dammlucka borde hållas öppnad redan den 10
Under anförande, hurusom inom Herjeådalen landtmannens bemödanden om ett förbättradt jordbruk och hans förhoppning om en någorlunda god skörd ofta tillintetgjordes genom de förhärjande frostdimmor, som uppstcgo från en mängd derstädes befintliga kärr och sanka trakter, men att dessa olägenheter skulle upphöra, om allmogen erhölle de kunskaper i landtmanna-näringen, som erfordrades för att genom dikning och vattenaftappning förvandla omförmälda kärr och myrer till fruktbärande trakter, har uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion Riksdags-fullmägtigen Pehr Byström från Jemtlands län anhållit, att Rikets Ständer måtte anslå tillräcklig lön på stat för en agronom, som skulle bibringa allmogen inom Herjeådalen undervisning i odling och dikning; — men då Utskottet nu tillstyrkt erforderligt anslag för det tillökade antal agronomer, hvarom Kongl. Maj:t gjort nådig framställning, och hinder således icke kan möta för anställandet inom Herjeådalen af en utaf desse tjenstemän, derest Kongl. Maj:t finner sådant vara företrädesvis af behofvet påkalladt, anser Utskottet donna motion icke böra till vidare åtgärd föranleda. 27:o. Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion har Doktor Nordlander erinrat, hurusom Sveriges fyra nordligaste landskap, hvilkas areal vore så vidsträckt, att den utgjorde omkring en tredjedel af hela riket, innehölle ofantliga ännu ödeliggande jordsträckor, som, om de blefvo uppodlade, kunde lemna rikligt uppehälle för liera millioner menniskor. Påskyndandet af odlingsföretagen i dessa trakter på ett kraftigare sätt, än de hittills bedrifvits, vore derföre af oberäknelig vigt för det allmänna, och skulle landet derigenom kunna erhålla en ej ringa ersättning för förlusten af det så mycket saknade Finland. För jordbrukets framsteg i dessa nordliga trakter mötte icke heller så betydliga hinder uti de klimatiska förhållandena, som man vanligen föreställde sig, ty i samma mån odlingen utbreddes och sumpiga trakter utdikades, blefve klimatet mildare och skördarne säkrare.
Utskottet har redan i nyssnämnda Memorial, sid. 48, anmärkt, att de medelbara valen merendels skaffa Representanter med större insigt och skicklighet, och att denna fördel, äfven i länder, der större delen af Representanterna väljes omedelbart, förmått Lagstiftare att stadga, det den mindre del af Representanterna, som der behandlar frågor af ömtåligare och mera grannlaga beskaffenhet, bör utses genom medelbara val. Utskottet kan här tillägga, att denna fördel blir större, i samma moa, som ett mindre antal valmän blifvit utsedt af ett större antal valberättigade. Men om ock detta är nog att gifva tämlig säkerhet om. de så valda Representanternes skicklighet, lemnar det deremot ingen borgen derföre, att dessa val skett mera oberoende af stundens opinion, än de för smärre districter, omedelbart eller genom ett, i förhållande till de valberättigades, mindre antal Valmän anstälda. En sådan borgen kan endast finnas deruti, att sjelfva Valmännen icke äro tillsatte för dessa val allena; att valen endast utgöra en ringa del af dessa Valmäns åligganden; och att de således sjelfve äro utsedde med mera afseende på deras duglighet, insigt och redlighet i öfrigt, än på deras politiska tänkesätt. Dessa fördelar skulle hos oss endast kunna uppnås på det i Memorialet, N:o 38, sid. 16, anlydda sätt, nemligen genom bildande af representativa Länsförsamlingar, och genom uppdragande åt dessa af skyldigheten att välja Riksdagsmännen i Andra Kammaren. Samma skäl, sora på sist anförda ställe äro Constitutions-Vtskottels Memorial, IV:o 85. »9 uppgifna , hafva emedlertid äfven denna gång hindrat Utskottet att föreslå detta sätt att bilda en Ölre Kammare. Utskottet har således å nyo vändt sin uppmärksamhetpå lämpligheten af, att låta Nationens till Riksdag församlade Representanter sjelfva välja den Öfre Kammaren.
Sveriges ordinarie ränta och bevillning utgår under uppbördsåret, räknadt frän den 1 Maj det ena äret till den sista April det påföljande. Det är likaledes kändt, alt Sverige är det enda land i bela Europa, som har sina inkomster i cassa, dä utgiftsäret ined den 1 Maj inträder, och att det är föregående årets inkomster, som gä lill ulgifterne för det följande året. Nu är det likväl inrälladt så, att dea s. k. rikshufvudboken samt Tullverkets, Postverkets och Chartaesigillatajverkets räkenskaper upprättas för calenderår, hvilken räkenskapsform gör, alt uti rikshufvudboken ingår statsinkomster af såväl ordinarie räntan som bevillningen, hvilka tillhöra det förflutna äret, men inflyta i Januari, Februari, 5Iars och April m. fl. månader, jemte tull-, postoch chartae-medel för det löpande äret, ehuru de icke tillhöra inkomsltillgångarne till årets utan till påföljande årets utgifter, hvaraf således dessa verks medel äro uteslutna från den summa, der de böra beräknas och der de skulle svara emot behofvet för utgifternas bestridande. Häraf är äfven klart, att sä länge della virrvarr i tidsbestämmelserna för räkenskapernas afslutande fortfar, mäste ovillkorligen, när ett verk fördröjer sitt bokslut och måhända hvarken genom vilen eller pä annat sätt kan tillhållas alt så snart sorn andra verk dermed inkomma, man, såsom nu skett, icke fä rikshuf vudboken afslutad förr än fram i October eller November månad pä andra äret efter uppbördsåret; och det slut, som nu är gjordt, är innan ännu Fångslyrelsens räkenskaper för år 1842 äro alslutade, ehuru vi nu skrifva Nov. 1844!