Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
akademien efter denna seger, som dess parti finner stor, skall finna sig föranlåten att slå in på reformvägen och att det ej blott skall blifva dess hus, som blir nytt, utan att den gamla lefnadströtta hastom ten skall i den nya bygnaden få vika platsen för en ny och ung rödlufva. Det sägs att det inom akademien finnes ett frisinnadt parti. Man hör likväl aldrig att det uträttar något. Denna strid (för resten ett kuriöst kapitel i den kuriösa historien om oppositionens gång och akademiens dåsighet) skall kanske (det är däri dess möjliga nytta kommer att bestå) rent af tvinga akademien till tillmötesgående i fråga om utställnings-principerna. Statsrådet Wennerberg har i detta fall offentligen halft lofvat liberalitet. Striden har visat hvad artisterna vilja, de ibland dem Bom ha någon vilja. Men i andra afseenden lär akademien förblifva hvad den varit och fortsätta att » skynda långsamt » fram på sina mycket omordade reformers väg. Det är därför man har så föga att hoppas af de 385,000, på hvilka konstens väl eller ve berodde — inför riksdagen. Chéret. * Det vore angefar som om ßvenska akademien appträdde forklarande sig ämna öfvertaga ledningen af den svenska literaturutvecklingen! Beds anm.Operabesök i Stockholm. Några anteckningar af Charles KJerulf *. Stockholmsoperan residerar i ett gammalt palats, som i den allra närmaste framtiden skall rifvas och lemna plats for ett nytt operahus. Denna opera har stora traditioner, såsom det ju ock anstår hufvudstaden i Sverige, sångens forlofvade land — detta land, hvilket, som hvart barn vet, är lika be-römdt for sina » nordiska näktergalar * som Athen for sina ugglor. Icke blott af detta skäl, for venerationens skull, är ett besök i det gamla operahuset af intresse. Den mera materiela omständigheten, att akustiken i den gamla salen är rent af häpnadsväckande god, att den svenska operan i och for sig är en specialitet, och dessutom att den just nu for ögonblicket befinner sig på ett ganska pikant öfvergångsstadium — allt detta gör, att man der kan inhemta erfarenhetsrön om intryck, som man icke hemma i Kjöbenhavn har tillfälle till.
Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CAHL. Ludv. Almqvist. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse JH 83, 9 Utdrag af Protokollet öfver CmUÄrenden, hållet inför Hans Maj:t Kamm» gen \ Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 13 Januari 4860 Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-S tats-ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten, Sedan Rikets sednast församlade Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl, Majit måtte täckas förordna en Kommitté, i ändamål att utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt skjutsningsbesvär et må kunna Irån jordbruket. skiljas och denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas, äfvensom att åt samma Kommitté måtte i nåder uppdragas, att taga under öfvervägande såväl frågan om kungsoch krono-skjutsens utgörande, sorn ock huruvida och på hvad sätt postförings-skyldigheten må kunna skiljas frän jordbruket, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade, samt Kongl, Majit, med anledning häraf, under elen 19 Juni 1858 i nader uppdragit åt särskilde förordnade Kommittérade att, efter inhemtande al upplysningar frän de olika länens i frågan interresserade medlemmar, fullgöra det af Rikets Ständer sålunda oraförmälda uppdrag; så hade bemälde Kommittérade under den 31 sistlidne Augusti till Kongl. Majit inkommit med sitt underdåniga betänkande och förslag i ämnet. Af detta betänkande, för hvars hufvudsakliga innehål! Departements-chefen anförde i underdånighet: ”Bland de af Kommittéen föreslagna hufvudgrunder “ Bih. till R. St.
Det var insigten härom, och icke några utländska mönster, som föranledt förslaget om den 5:te sqvadronens sammanslagning med de återstående fyra, en åtgärd, som komilerade ansågo bättre att på förhand — såsom äfven fredsorganisation — vidtaga, då sqvadrons-bandet naturligtvis blifver fastare, än att till en blifvande mobilisering uppskjuta. Att vid fältrustning behof af sammanslagning uppstår, bevittnas bäst derutaf att alla mobiliseringsplaner, som blifvit uppgjorda sedan den tid fördelningen på 5 sqvadroner infördes, för fältfoten åter på 4 sqvadroner ordnat bataljonen. Hr Silfverstolpe har anmärkt, att sqvadronen, sådan den blifvit föreslagen, skulle blifva för tung att manövrera. Enligt komiterades förslag skulle sqvadronen, sedan afdrag skett till underbefäl och spel, utgöra 116 man. Om härifrån afgår det ytterligare beräknade afdraget för depot, sjuke, m. fi., återstå 96 man, och om kommenderingar till tross o. d. jemväl afdragas, kan man vid uppbrott icke med säkerhet beräkna mera än 90 man. Denna styrka lemnar 15 rotars troppar, och torde således icke kunna påstås medföra svårighet eller långsamhet vid manövern. Efterräknar man t. ex. den tidsförlust, som uppstår vid tropphelomsväng med en sqvadron, hvars troppar ega 15 rotar, och med en, hvars troppar endast af 12 rotar utgöras, finner man att denna endast uppgår till en sekund. Blifver sqvadronen svagare, så att tropparne räkna mindre än 12 rotar, uppstår ovedersägligen just för denna mindre sqvadron de manöver-svårigheter, som liär blifvit omtalade. Alt det på fältfot icke skulle dröja länge förr än sqvadronerna, om de, bibehöllos vid sin nuv:de numerär, skulle nedgå under 70 man, är redan omnämndt och bevisas af det förhållande, Hr Silfverstolpe uppgifvit från 1814 års krig.
Tvänne stora SkogsAUmänningar Enåkers och Nora har Kronan jemväl upplåtit Bergslagen till nyttjande. Äran af att äga ett så kalladt Silfververk, som fordom var lönande, betalas således nu dyrt, när man beräknar Statens uppoffringar och omöjligheten, att draga nytta af den jord, hvilken Sala har uteslutande rätt att dränka, utan åliggande skyldighet att föda dess ägare. Herr Heykenskjöld, Carl Fredric; Jag instämmer med Friherre Drufva deri, att det silfver Sala Silfververk nu kan gifva, och äf* ven framdeles åstadkomma, icke förmår godt* göra den kostnad^ sorn Staten genom förlänin - 503 Den 27 Maji. gar och and^a Verket tillagde förmoner tillskyndas. Men om detta Verk ändock skall bibehållas, är det högst nödvändigt, att de sa kallade Sala-dammar äfven varda bibehållne, hvarförutan Verket ej kan drifvas. Friherre Cederström, Jacob: Frågan, om Sala Silfververk bör vidare fortfara eller icke, är vidlyftigt »fhandlad, och derom är mycket skrifvit, men ämnet har likväl ej ännu kommit tili en fullständig utveckling. Innan något bestämdt i denna del kan tillstyrkas, och ett definitivt beslut fattas, måste Bergslagen höras, och hvilket ännu ej skett. Beträffande de Silfververket tillagde rättigheter, och huruvida grufve-driften må svara mot den kostnad, som derå användes, får jag upplysa, att detta äfven beror på närmare undersökning. Bergmästa* ren af Forselles har föreslagit en method för Grufvans bearbetning, hvarigenom han velat visa, huru afkastningen af Verket skulle i betydlig mohn okas, men denna method fordrar i afseende på utrönandet af dess användbarhet, och den nytta den förmenas medföra, en undersökning på stället. Om förslaget god kännes, blir förhållandet helt olika med hvad Friherre Drufva anfört; jag tror derföre, att Utskottet ej kunnat göra annorlunda, än det gjort, och jag bestrider af sådan orsak återremiss af Betänkandet.
Directionen sökt detta förhållande sålunda förklara, att, genom Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 16 Maji 1816, Discont-verkets Octroy blifvit prolongerad till den 26 October 1818, samt alt Directionen således egt rätt att utgifva nya Lån, med iakttagande blott deraf, att de inom berörde tid förföllo, hvilket skall inträffat med alla de ifrågavarande Lånen; Likväl och som genom Rikets Högloft. Ständers under tiden fattade, och uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 18 Julii 4 Sami. 2 B. 79 1228 Stats-Utskottets Betänkanden. 1818, tillkännagifne Beslut, att Discont-verket skulle, ifrån den 1 October 1818, öfvertagas af Riksgälds-Contoiret, Discont.verket kommit i den förändrade ställning, att, sedan detta Beslut var Directionen kunnigt, Directionen icke bordt befatta sig med utgifning af Nja Lån, hvilka först efter den dag, då Verket kommit under allmän förvaltning, förföll o, anse Utskotten den i förenämnde måtto gjorde Anmärkningen böra godkännas samt att, sedan efter hvad Utskotten erfarit, af desse Lån, utgörande tillsammans 17,550 R:dr, dels genom Slutbetalningar , dels och genom omsättningar blifvit godtgjorde i4,5go R:dr Directionen bör komma att ansvara för hvad af återstoden 3,oio R:dr möjligen icke skulle kunna af Låntagare eller Cautionister godtgöras. 2:0
Borgare» Pa Hederwarda BondeStandets magnar Ständers magnar 6. kLcliöulrorr. 8. Lriclrsson. k. kdletrel. Afstrist. Da Högloft. Utskottet täckts infordra mina tankar rörande möjeliga förbättringar i Rikets Upsvstrings-Werk, anhäller jag at fa aflemna följande anmärkningar, under förbehåll af Utskottets benägna öfmerseende med de brister i framställningssättet, som äro en följd af en genom trägna göromål inskränkt tid til deras sammanfattande. Jag mil först fästa mig wid de högre Läro-Werken eller de sa kallade Luiversiteter. Da alla andra Lagar och Författningar, just genom sin natur ar wara Lagar blifwit kungjorde, hafwa de Hcackemiske Loristttulioneme alt hittilsdags warit en hemlighet för alla andra, an de som haft at befatta sig med /icLclemlernes styrelse. Dä likwäl jag haft tilfälle at öfwerse och granska dem, har jag blifwit öfwerkygad, at de ej mera äro passan - 686 Den 14 Macs. e. m. de efter tidens behof, utan behöfwa helt och hället omarbetas ur den Plan, at alr det straaktiga derutur matte utrensas, och Lärdomens befordran fattas säfom Vnivc-r8itt-ten8 hufwudföremal. Der» tvid kommer i betraktande: 1:0. Deras Oeconomiska inrättning. Nar man undersöker alla de göromål som den liemiffa Oscouomien tilstyndar Profetzorerne, Lur» ^ersrii, Luratelen öfwer Ltip^n6ier, Upgifwande af Förflag dertil, samt deras bortgiswande, och framför alt den ^cs^cmiffa juri8äicki»Ni,-n, mäste man un» dra, huru någon Lärare kan hafwa tid öfrig at hal» ia sina LcLtiouc-r, an mer at sjelf studera.
Hofmarskalken alltsedan dess utnämning till ledamot af Kollegium, eller från år 1816, haft sig anförtrodd den ansvarsfulla befattningen med föredragning af de Manufaktur-Diskontfonden rörande ärender och den speciella tillsynen öfver Manufaktur-Diskont-kontoret, det syntes vara med billighet öfverensstämmande, att ifrågavarande arfvode, som utgjorde en så obetydlig tillökning i ManufakturDiskontens utgifter, komme jemväl honom vid afskedstagande! till godo. Och då härtill lägges, att Kongl. Maj:t, vid utfärdandet af den för Kollegium nu gällande stat af år 1831, i nåder förklarat, att de deruti för Kollegii President och ledamöter uppförda löner icke voro svarande mot behofvet för dessa embetsmän eller slå i fullt förhållande till vigten och värdigheten af deras tjenstebefattningar eller till de löner, som blifvit underlydande tjenstemän tillagda, samt att löningsförm ån erna skäligen borde bestämmas lör en President till 5,000 R:dr och en Kollegii ledamot till 2,000 R:dr Banko om året, hvilket dock, i anseende lili bristande tillgångar, då icke kunde ske; så anser Kollegium den förmån, Kongl. Majit, i enlighet med ofvannämnda åsigt och i likhet med hvad förut vid dylika tillfällen ägt rum, i nåder tillagt Hofmarskalken Leijonmarck, icke vara af beskaffenhet, att densamma bordt föranleda den af Revisorerne framställda anmärkning. 3:o Vid granskning af de öfver gamla och nya Ull-Diskontfonderna förila särskilda räkenskaper, hafva Revisorerne funnit, att, då begge dessa fonder afse enahanda ändamål, den inhemska ullproduktionens uppmuntran och befrämjande, samt det så kallade ull-kredilivet å Riksgälds-Kontoret, då detsamma vid 1828—1830 års
Under hänvisande till närlagde den 14 innevarande månad hållna protokoll öfver Civil-Ärenden, vill Kongl. Majit härmed af Rikets Ständer äska: 1:o att å anslaget till »Hästafvelns befrämjande» måtte Transport 455,934: 22. 84 Kongl. Maj:ls Nåd. Vrop. N-.o I, om Statsverket 1836. Transport uppföras dels ett årligt bidrag af 3,750 R:dr R:mt till åstadkommande af en erforderligen förbättrad aflöning åt Stuter;- Öfverstyrelsen och underlydande inrättningars stater, dels ock ett likaledes årligt belopp af 15,000 R:dr R:mt för inrättande af s. k. Stohållningar, samt att i följd deraf nämnde anslag ökas med 2:o att till införskaffande af hingstar af utmärktare racer från främmande länder måtte för en gång beviljas en summa af 50,000 R:dr Riksmynt. E) Undervisningsanstalter för Slöjderna. l:o Hos Kongl. Maj:t har, på sätt närlagde protokoll öfver Civil-ärenden för den 14 innevarande månad utvisar, Styrelsen för Teknologiska Institutet gjort underdånig framställning angående behofvet dels af nämnde einbetsverks förseende med en tillräcklig och för dess ändamål lämpligare lokal, dels ock af tillökning i dervarande lärares antal och förbättring i deras lönevilkor; och har Styrelsen dervid anmärkt, hurusom, under det främmande Stater, jemväl sådane, hvilkas folkmängd icke uppginge till hälften af Sveriges, å läroanstalter af ifrågavarande beskaffenhet använde ett årligt belopp, som mångfaldigt öfvorstege härvarande Teknologiska Instituts anslagssumma, denna sednare fortfarande utginge till enahanda inskränkta belopp, som beviljades då Institutet för omkring 30 år sedan inrättades, en tidpunkt då man ännu egde blott ringa erfarenhet om dylika läroverks behof, såvida de skola kunna uppfylla sin bestämmelse.
Beträffande anira punkten af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, att, derest uti Låne-Sutriman af Två Millioner i Silfver brist skulle yppls , Her rar Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret skulle Vara berättigade, att, om Kongl. Mart så nödigt finner , få emot D skont-vi kor och 3 procents ränta i Banken disponera ett deremot svarande belopp i Silfver, dock c j öfverstigande En Million Riksdaler , så få Förenade Utskotten härvid andfdgi , att , då den fastställde och för Realisa unens vidmakthållande nödige proportion emellan Bankens réela fond och utelöpande Sedelstock af kända orsaker , redan blifvit så rubbad , att inställande tills vidare af Bankens förbindelse , att , vid anfordran , med Silfver mlö - Statsoch Banio-Utskottens Betänkanden. 673 sa sina Sedlar deraf blifvit en följd, lärer, efter ett sådant steg , någon annan grund ej kunna sökas för det Representativa myntets Credit, än den Öfvertygelse hos allmänheten , att Bankens nu egande réela fond icke aFlenast förblifver oförminskad, utan jemväl efter hand förökas , för att derigenom, i förening med öfrige till samma vigtiga mål ledande åtgärder, åtmindstone i en framtid kunna upprätthålla Sedelmyntets värde genom dess oafbrutna inlösen. Ej mindre Kongl. Maj:tuti Dess Nådiga Proposition om allmänna Penninge-rörelsen och myntvärdets upprätthållande , än ock Rikets Höglofl. Ständer uti deras , i anledning häraf, fattade Beslut, hafva hufvudsakligen haft till ögnamärke, att Bankens Silfver-Fond , långt ifrån att förmindskas, måtte intill nästa Riksdag vinna en årlig tillökning. Vid så lant förhållande , och enär nu tillika, enligt Förenade Utskottens sednare Betänkande i anledning af Kongl. Maj:s Hugstberärde Nådidiga Proposiiion om allmänna Penninge-rörelsen och myntvärdets upprätthållande, hvilket Betänkande af Rikets Höglofl.
Öfverskott af trafikmedel , . 2,250,000. 1867 års allm. bevillning 2,600,000. Den f7 Maj f m. 355 U tgifter: Ordinarie Statsreglering, högst 33,388,300. Extra Statsreglering, inberäknadt anslag till jernvägsmateriel, äfvensom af Stats-Utsk:t tillstyrkta lån och anslag till enskilda jernvägar . Alltså ett öfverskott af 392,900. Reservanten säger att tillgångarne icke till fullo inflyta under år 1867, utan en del deraf först år 1868, hvarför motsvarande summor måste på annat sätt anskaffas och möjligen upplånas af Rikg-Kont. mot 7 å 8 proc. Det är sannt att en del af dessa penningar icke äro tillgängliga förr än 1868; men det hade varit upplysande, om Frih. Klinckowström uppgifvit hvilka tillgångar Riksg.- Kont. eger för att förskottera dessa utgifter, till dess inkomster inflyta, utan att upptaga lån. Hvarutaf skulle R. o. Ad. hafva inhemtat att Riksg.-Kont. icke saknar utvägar att förskjuta medel. Riksg.-Kont. har nemligen att disponera: l:o. Ett kreditiv å Riks-Banken å 1,500,000. 2:o. De andelar af det år 1863 upptagna lån till försvarsverkets ordnande, hvilka förfalla, dels i Dec. 1867, dels i Dec. 1868, och hvilka andelar uppgå till 2,000,000. 3:o. Beviljade anslag, som icke uttagas, och för att upplysa till hvilka belopp sådana uppgår, anhåller jag att få nämna, att vid 1864 års slut i Riksg.-Kont. innestående anslagssummor utgjorde 5,965,685 rdr 98 öre. Något behof af lån för den ordinarie och extra ordinarie statsregleringen kan således icke anses sannolikt, då nämnda medel äro fullt tillräckliga till bestridande af tillfälliga förskott.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Fri - 238 Den 4 Mar s. herre Kantzous förslag, att vid slutet af 5:te punkten måtte tilläggas följande mening: Obliga tion erne för hvarje låneandel blifva räntebärande från och med den dag, då det derföre erhållna silfver till IiiksgäldsContoiret eller dess Ombud af emnås. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde vidare, om Ridderskapet och Adeln biföll det af Herr Cederschjöld vid denna punkt föreslagne tillägg , att länet må upptagas endast i den mohn medlen åter kunna mot full säkerhet utlånas. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till förkastande af detta tillägg. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröslat Nej, den sista propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Sjette Punkten. Genom kungörelser, som införas i Svenska, Hamburgska, Londons ka och Parisiska tidningar, utsätta Eullmägtige en lämpelig tid, inom hvilken till RiksgäldsContoiret inlemnas förseglade anbud å Den 4 Mars. 239 länets försträckande pä de af Rikets Ständer bestämda grunder. Alla de inkommande anbud öppnas på den utsatte dagen; och inom viss bestämd tid. efter något anbuds antagande, åligger långifvaren att, till säkerhet för uppfyllandet af sina förbindelser, deponera valuta, eller ställa antaglig borgen för 2± procent af den erbjudna lånesumman, hvilkas förlust skall, utom påföljd efter lag, drabba lån gifvaren, derest han brister i fullgörandet af sina åtaganden. Herr Lefrén: Äfven'i denna punkt af Utskottets förslag anser jag åtskillige ändringar böra göras, nemligen: 1:0 i afseende på sättet för kungörandet om liden och vilk oren för anbud å lånets försträckande.
Lagutskottet måtte anmodas upprätta förslag till Lag, innefattande nödige straffbestämmelser för de förbrytelser, hvilka kunde begås af åhörare, som bivista RiksStåndens öfverläggningar; alltså fann Hans Excellence, enär det vore Ridderskapets och Adelns fullkomliga rättighet att öfver dessa frågor besluta, på sätt oell i den ordning lämpligast syntes, sig nu böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln, under förklarande, att de Reglementariska stadganden, hvilka i afseende på Offentlighet vid Ståndets öfverläggningar kunde komma att äga rum, borde uti Ridderskapets och Adelns Ordningsstadga inflyta, ansåg den senare delen af RiddarliusUtskottets ofvanberörde Memorial, som innefattade det af Utskottet i afseende på Offentligheten uppgjorde Reglementariska Förslag, böra, på grund af de den 3 sisllidne Febr. f. m. och den 16 sis 11 i elne Mars f. ni., samt denne dag af åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, lill RiddarliusUtskottet återremitteras; samt derjemte skulle finna för godt anmoda Lagutskottet, att upprätta ett Lag för - Den i April f. na. 49 förslag, innefattande nödige Straffbestämmelser för de förbrytelser, hvilka kunde begås af Åhörare, som bivista RiksSlåndens Öfverläggningar. Ropades Ja. Friherre Ridderstolpe, Fredrik, uppläste följande: I Plenum den 3o Mars f. rn., förbehöll jag mig att, i anledning af hvad som af flere Talare under innevarande Riksdag blifvit yttrad t angående Minimi-tabellen, få göra en ny Motion.
Rektor vid Umeå. högre elementarläroverk. Umeå den 24 December 1864. (Bilaga.) Utdrag af protokollet, hållet vid Umeå högre ele mentarläroverk den 15 December år 1864. § 2. Upplästes uti Kollegium H. Dom-kapitlets den 7 dennes till Rektors-embetet aflåtna skrifvelse med i afskrift bifogadt transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse rörande granskning af 1862 års räkenskaper för Umeå och Luleå elementarläroverk, hvaruti Revisorernes uppmärksamhet lastats dervid, att åtskilliga meddelanden genom telegram der förekommit, med en kostnad för det förra läroverket af 13 R:dr 50 öre och för det sednare af 10 R:dr 60 öre, med förständigande för Rektors-embetet att, så fort ske kan och sist före denna månads utgång, inkomma med läroverks-kollegiets underdåniga förklaring, så vidt frågan rörer härvarande läroverk; i anledning hvaraf läroverkskollegium uppdrog åt Rektor att å de>s vägnar i underdånighet besvara den gjorda anmärkningen. Ut supra. In fidem: John Unceue - (Luleå elementarläroverk). Storm äktigste, Aliernådigste, Konung! Anbefalld att till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånig förklaring öfver RiketsStänders Revisorers dea 14 Oktober 1864 gjorda anmärkning, rörande åtskilliga till — 383 — ett belopp af 10 R:dr 60 öre gjorda meddelanden genom telegram, hvilka bland 186:1 ars räkenskaper blifvit upptagna, vågar jag i djupaste underdånighet a läroverks-kollegii vägnar anmäla, att ifrågavarande meddelanden genom telegram töranledts af nödvändigheten att skyndsamt anskaffa vikarierande lärare för undervisningens behöriga upprätthållande vid läroverket. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, framhärdar, Stormäktigste, A 1 lernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdanigste, tropligtigste undersåte: G. J. Backman, t. f. Rektor vid Lulea högre elementarläroverk.
Embetsverk tillkommande rätt att pröfva huruvida Collegium anser det Privilegium, som sökes, ”lämpligt”, måtte försvinna, enär Collegium hufvudsakligen borde tillkomma att yttra sig, huruvida den uppgifne slöjde-inrättningen, konsten eller konstförbättringen, Collegium veterligt, vore i Riket känd och utöfvad. Utskottet, som anser de i detta Moment föreslagne ändringar vara behöfliga och nyttiga, har i sammanhang härmed trott sig böra fästa uppmärksamhet derpå, att den prasscriptionstid, hvarigenom en person, som, genom ett åt annan person meddeladt Privilegium eller Patent, ansåge sig förnärmad, borde sådant hos Commerce-Collegium anmäla, och hvilken preescriptionstid i Förordningens i:sta §. finnes bestämd till 3:ne månader frun den dag då annoncen om Privilegii innehåll, genom privilegii-innehafvarens försorg, blifvit för 3:dje gången i Postoch Inrikes-Tidningen införd, synes vara alltför knapp och otillräcklig; hvadan Utskottet vördsamt hemställer att den nya preescriptionstiden må utsträckas till 6 månader från nämnde dag. Tredje och sista Momentet af den underdåniga skrifvelsen innehåller: att den i Förordningens 3:dje §. gifne föreskrift, att, vid utfärdandet af uteslutande Privilegium, Innehafvaren deraf borde föreläggas en viss, efter omsländigheterne lämpad tid, inom hvilken han, vid förlust af den honom förunnade rättighet, bör finnas i full utöfning af sin nya slöjd, konst eller konstförbättring, mätte på sådant sätt förändras: att Patent-innehafvaren ej må kunna förklaras förlustig sin ofvannämnde rättighet, så vida han, inom Tre år från Patentets datum, befinnes i full utöfning af sin uppfinning, samt att dervid på Kongl. Majrts Nådiga pröfning borde bero, att, efter vederbörande Embetsverks hörande, bestämma huruvida, i följd af serskilde 6 Jllm.