Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågor, som angå riksstatens reglering, bevillningens belopp eller fördelning, 3 Riksgäldskontorets och Riksbankens inkomster eller utgifter, må icke förfalla: utan skola, derest Riksförsamlingens afdelningar uti sådana fatta olika beslut, och besluten icke, på sätt • F. §§ 56, 81. • 0. §§ 29, 75. Riksförsamlingens samfälda afgörande. § 137. Der så oförmodadt hämla skulle, att, när riksdagen upplöses, Riksförsamlingen icke hade staten reglerat, eller någon ny bevillning lill bestämdt belopp sig åtagit; då skall den förra statsregleringen oell bevillningen fortfara intill nästa riksdag. Ar åter bevillningens liela belopp bestämdt, men Riksförsamlingen icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda bcvillnings-summans förhållande till den, som vid föregåenda riksdag blifvit fördelad, de i den ssta bevillningslörordningen stadgade artiklar jemlikt ökas eller minskas; och uppdrage Riksförsamlingen sina fullmäktige i Riksbanken och Riksgäldskontoret att en ny bevillningsförordning på sådan grund uppgöra och utfärda. § 138. Val till Konung eller Thron följare skall af Riksförsamlingen samfäldt och med slutna sedlar förrältas, och vare den vald, som mer än hälften af de afgifna rösterna erhållit. Lag samma vare om val till Föimyndare, att under Konungs minderårighet regeringen föra; dock att Riksförsamlingen förut, och sednast fem dager innan valet sker, gegenom de fleste rösterna bestämmer förmyndarnes antal. Vid dessa tillfallen iakttages för öfrigt, hvad riksakten af den 31 Juli och den 6 Augusti 1815 i 3 och 8 §§ föreskrifver. Då Riksförsamlingen, enligt denna Regeringsforms 9, 10 och 11 §§, skall om riksstyrelsen förordna, förfares likasom vid förmyndare-val. § 139.
Förbindelsen för en entrepreneur att tillika besörja kronoskjutsning, skulle ovilkorligen påkalla ett sådant mångdubbladt häst-antal, att entreprenaden derigenom nödvändigt måste blifva i det närmaste omöjlig, derföre Utskottet för ingen del kan understödja förslaget derom. Slutligen, då Utskottet anser det vara af serdeles vigt att Rikets Ständer vid nästa Riksdag, efter det verkan af de nu föreslagne anstalterne visat sig, sättas i tillfälle att ytterligare öfverlägga om de vidare förbättringar, som kunna finnas nödige, tillstyrker Utskottet en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Konungens Befallningshafvande måtte anbefallas, före nästa Riksdag, till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva utförliga Berättelser om framgången af skjutsentreprenaderne, eller hvilka hinder som derföre mött, samt att dessa Berättelser måtte Rikets Ständer i Nåder meddelas. Stockholm den 18 September 184.0* Reservation af Herr Friherre Leijotihufvudj sorn åberopat sin emot det förut afgifne Betänkandet yttrade serskilda mening, så vidt detta Betänkande nu icke är ändra dt. 22 Allnu Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande, N;o 108. Ank. till Exp. Utsk. den 26 September, kl. 6 e. m. Betänkande, om föreslagne åtgärder för att befordra skeppsfartens förkofran. I detta amne har Utskottet fått emottaga: 1:0 från Höglofl.
St. om samma år verkställda granskningar af Statsverkets med dertill hörande allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1827, 1828, 1829 och i83o. Begärdes å nyo på bordet af Frihtna Gederström, Jac. och von Schulzenheim, Davfd. Vid förnyad föredragning af Bevilln.Utskts d. 2 dennes på bordet lagda betänk. N:o 3, ang:de Hr Lefilers motion om und. anhållan hos K. M., att brännvinsbränningen vid instundande Maj eller Juni månads början måtte varda inställd, blef detsamma af R. o. Ad. bifallet. Företogs till pröfning LagUtskrs d. 2 dennes på bordet lagda betänkande N:o 2 öfver Theol. Lectorn m. m. Laurenii motion, det rättigheten alt kalla huspredikanter måtte upphöra, eller åtminstone varda i vissa hänseenden inskränkt. Gr. Horn, Claes Fredr.: Ehuru jag icke är ibland dem, som vilja försvara privilegiers helgd, bör jag dock i närvarande fall fasta uppmärksamheten på den omständighet, att Bögv. PresteSt. uti en fråga, hvars sammanhang med den närvarande föranleder till hvad jag nu ämnar yrka, visat sig ledt af en särdeles ömhet om hvad det ansett vara dess privilegium. Del har nemligen handt, att PresteSt. icke velat tillstyrka åtnjutande af presterlig tjenstårsheräkning för lärare vid uppfostringsanstalter, som af enskilda corporationer blifvit inrattade. Då sådana enskilda inrättningar likväl äro i behof af skickliga lärare, lika väl som de allmänna, men Regeringen kan vägra att tillåta dem fc' delen att få räkna presterliga tjenstår, så äterslår för dessa ärares uppmuntran i nämnde afseende ingen annan utväg än den, alt då dem af Staten undandrages all slags uppmuntran , genom utverkande af kallelser för dem till hus - Den 7 April. ii predikanter sålunda bereda dem tillfälle att icke, genom bibehållande af deras lärarebefattningar, nödgas uppoffra fördelen utaf att jemväl förskaffa sig presterliga meriter.
Det är visserligen sannt, att, genom Utsk:s förslag, truppen icke till antal förminskades, men deremot en ansenlig del af befälet; och jag har förut antydt min öfvertygelse om Stockholms alltför svaga garnison, i händelse nf ett fiendtligt anfall, hvilken öfvertygelse det bör vara lätt att bibringa hvar och en annan, 0111 man vill besinna, huruvida det verkligen vore möjligt, att med en garnison af 2000 man — ty artilleriets styrka beräknas icke annor - Den 7 M a j e. m. 397 lunda än efter pjecernes antal — kunna afslå en coup de main eller ett s. k. ströftåg af några tusen nian på Stockholm; något sorn bland krigsföretag säkerligen förr eller sednare kommer i fråga. Vid ett sådant tillfälle måste naturligtvis en stor del af den arbetande classen, äfven den sorn icke tillhör bevärtn, tillika med alla bär vistande afskedade soldater etc. etc. beväpnas. En nödfallslrupp, om jag så må uttrycka mig, är på detta sätt visserligen en möjlighet att i hast erhålla; men befäl till densamma, — hvar tager man della, då sådant icke förut finnes? I behofvets stund, och isynnerhet med en oöfvad trupp, är ett öfvadt befäl den enda borgen för möjligheten af stridens lyckliga utgång. Det är sålunda, efter mitt begrepp, alldeles omöjligt alt kunna reducera någon del af gardes-regrtenas befäl. Mig synes derföre bäst vara att åtminstone ännu låta dem förblifva sådana de äro, samt vid detta tillfälle icke vara alltför njugg i beviljandet af ett par tusen r:dr till reglerande af deras löningsslater. Dessa garden öro i alla fall en typ för armeen; och den täflan, som dem emellan uppkommer, derigenom alt de äro ställda på rine regtten, är ingalunda alt förbise. Elter ett lyckligen afslaget fiendtligt anfall på Stockholm, är jag säker, att nationen, långt ifrån att ångra, skulle med glädje och tacksamhet påminna sig den uppoffring, sorn densamma under fredens lugn gjort på dessa sina garden.
Detta läroämne lämpar sig också bäst att v'-a förenadt med Romerska rättens undervisning, så aj(. till alla delar gillar Gr. Hamiltons förslag att söka dem emellan åvägabringa en förening. Då, på sätt Hr von Ehrenheim antvdt, man snart har att vänta en förändring uti de civila examina, i följd hvaraf kanslioch kameral-examina skulle försvinna och ersättas af en annan examen, inser jag nogsamt den stora nytta, som de, hvilka ingå på den civila banan, skola hafva af den Juridiska Encyclopediens studium. För att likväl i en organisationsfråga, sådan som denna, till K. M. öfverlemna bestämmandet af de läroämnen, hvilka, för den händelse R. St:r för ändamålet anslå nödige medel, böra företrädesvis tillhöra de nya lärareplatserna, anser jag lämpligast att R. St:r bevilja medel, utan att dervid fästa någon föreskrift om deras disposition för några vissa läroämnen. I öfverensstämmelse härmed, och på det att Utslct måtte blifva i tillfälle alt taga frågan uti förnyadt öfvervägande, förenar jag mig uti Ilr von Ehrenheims anhållan om återremiss. Hr von Ehrenheim: Obestridligt är att denna fråga skulle hafva befunnit sig uti en vida fördelaktigare ställning, om densamma grundat sig på någon K. M:s Propos. i ämnet; men då R. St:r så många gånger tillförene lemnat sitt bifall till enskilda motionärers framställningar, då det redan blifvit ådagalagdt att frågan erhållit tillbörlig utredning, och då det väckta förslaget ovilkorligen eger en allmännyttig bestämmelse, anser jag att R. St:r äfven denna gång kunna och böra taga initiativet. Redan förut är af föreg:de talare påpekadt, att svårigheten alt fylla de juridiska Järostolarne med fullt skickliga personer till stor del beror deruppå att så få sådana platser finnas. I den mån åter dessa platser ökas, erhåller man en ökad sannolikhet alt finna dertill lämpliga personer. R. St:r hafva visat så mycken välvilja för undervisningen i allmänhet, att man icke skäligen kan befara eller frukta, det icke R. St:r äfven i denna fråga skulle vilja taga ett initiativ. Jag anhåller om återremiss.
Hvad beträffar sista mom. i denna g, som lyder: »Har utländsk man, enl. hvad i 28 § Reg:sF:n medgifvet är, blifvit i Rikets tjenst anställd, eller har han gjort sig känd för utmärkt skicklighet i vetenskap eller konst, eller i landtbruk, bergsbruk eller annan näring, eller finnes hans upptagande till Svensk medborgare eljest för riket medföra gagn, då må medborgarerätt äfven tidigare efter in - De» 7 Mars. 87 flyttningen i riket, än ofvan sagdt är, kunna honom beviljas», så tär jag förorda ett uteslutande af de flesta bland de vilkor, som bär äro stadgade ty sedan Konung oell Ständer gemensamt stiftat en lag, hvarigenom K. M:t får rättighet att naturalisera utländsk man, så är det, enl. min tanke, icke lämpligt att genom vissa undantag nästan annullera densamma. Jag anser, att man endast bör bibehålla det undantaget: »Har utländsk man, enl. hvad i 28 § Reg:sF:n medgifvet är, blifvit i rikets tjenst anställd», men utesluta de öfriga, emedan de skulle kunna gifva anledning till alltför stor godtycklighet, och hvad särskildt angår den sista punkten: »éller finnes hans uptagande till Svensk medborgare eljest för riket medföra gagn», så anser jag det innehålla en alltför stor latitud, och sålunda företrädesvis böra utgå. Frih. Haab: Jag har begärt ordet för att rätta ett misstag af den siste värde talaren. Det var ingalunda min mening, att en Norrman skulle behöfva varit bosatt tre år i Sverige för att blifva Svensk medborgare; ty ordställningen var: att den skulle kunna till Svensk medborgare uptagas, som antingen åtnjuter Norsk medborgarerätt, eller varit med vederbörligt tillstånd i Sverige boende i 3 års tid. Hvad angår den latitud som Hr Tersmeden anser vara lemnad regeringen i sista morn., så erkänner jag, att äfven lör mig den tanken framställt sig, att man med ena handen ger hvad man med andra handen tager, men då Sverige f. n. verkligen är ganska folkfattig^ och då vi skulle vinna på att få in utlänningar, som kunde försörja sig sjelfva, så har jag ansett dessa undantag i allmänhet icke vara så farliga.
Icke närvarande då det s. k. decharge-betänk. förevar, till öfverläggning, bar jag ingen annan kännedom om det ämne, som här diskuteras än jag genom berättelser kunnat inhämta. Jag anser det vara eli faktum, alt den fråga, hvarom nu öfverlägges blifvit af Consl.Utsk. framställd och af R. o. Ad. lagd till handlingarne. Deraf kan slutas att Ståndet anser Const.Utsk:s behandling af frågan olaglig. Måhända har Consl.Utsk. i detta utlåt, öfverskridit de bestämda formerna för anmälan till R. St. af hvad de funnit i Slalsråds-protma anmärkningsvärd!; men om en sådan anmälan äfven i riklig form förekommer, så är det likväl ett faktum att så har skett, och när en framställning af Consl.Utsk. blifvit gjord och detta faktum konstaterad!, så anser jag den händelse vara inträffad, hvarpå motionären slöder sig, och ehuru jag icke är någon vän af en utsträckt motionsrätt och ännu mindre af fruktlöst riksdagsarbete, så anser jag mig likväl pligtig all vid detta tillfälle understödja motionen för den händelse att R. o. Ad. skulle till en minoritet eller majoritet vara af den lankan, alt remiss bör vägras å framställningen. Jag anser utan all fråga, att Gr. Lagerbjelkes motion bör behandlas af Consl.Utsk. Visserligen är del framställd) af en ledamot huruledes, när Consl.Utsk. icke anmält denna fråga efter 107 §, det skulle vara obehörigt af R. St. alt densamma uptaga, men jag vill framställa för R. o. Ad. ett annat förhållande, som likväl ger R. o. Ad. samma rätt, som Gr. Gyldenstolpe vill bestrida dem, nemi. om en anmärkms-auledn. inkommer från ett RiksStånd lill Consl.Utsk. och Consl.Utsk. underkänner denna anmälan, så står det Ståndet fritt att denna anmälan uptaga och derom besluta. Det är således icke Consl.Utsk., som ensamt vid detta tillfälle har afgörande rätt. Jag kan följaktligen icke annat än understödja remissen. Frih. Cederström: Gr.
Mig vill tvärtom det synas fastheldre just uti närvarande tidpunkt önskvärdt, att våra kommunala varfs handläggning ordnades på det fullständigaste och ändamålsenligaste sätt, i ändamål att, genom en efter förhållandenas kraf afpassad samverkan, göra dessa institutioner i möjligaste män fruktbringande för kommunernas allmänna bästa. Häradet är i många fall en enhet, en helhet för sig, och förtjenade derföre, till vinnande af en kraftigare och mera koncentrerad utveckling af dess samhällslif, sin särskilda representation, hvars inrättande alltså, när detta erkännes, synts böra, utan afvaktan af öfriga kommunal-förhållandens verkningar, nu beredas. Ank. til! Exp.-Utsk, den 19 Dec. 1862, kl. 3 e. itt. Betänkande, i anledning af väckt motion (N:o 200) i fråga om upphäfvande af 3 moni. i 47 § af Kongl. Förordningen om landsting. I motion, som Höglofliga Ridderskapet och Adeln remitterat till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har Herr Friherre Sprengtporten, J. W., föreslagit, att 3 momentet i 47 §. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-V t skottet s Betänkande JW 24. 17 47 § af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 21 Mars 1862 otn landsting, måtte ur författningen utgå, enär landstinget eljest skulle beklädas med obegränsad magt att ålägga sä väl stad som landsbygd inom länet huru stor skattebörda som helst och till hvad ändamål som helst. Då något skydd mot missbruk af denna magt eller mot missförstånd vid dess tillämpning icke blifvit gifvet; och då landstinget svårligen med rättvisa skulle kunna urskilja hvad som vid ett företag inom länet gagnade stad eller land, eller den ena landsbygden framför den andra, ansåg motionären, att man genom det ifrågavarande momentets bibehållande samt deraf följande ojemn beskattning skulle framkalla emellan ett landskaps olika delar en afund, hvilken skulle tillintetgöra den enhet i tänkesätt och sträfvanden inom ett och samma län, som man genom författningen velat framkalla.
Då sistberörda stadgande icke behöfver på liera ställen i författningen upprepas; samt Utskottet redan ofvan uttalat sin åsigt om det oriktiga i den grund, hvarpå Per Perssons förevarande framställning i öfrigt hvilar, eller att alla slags grindar öf ver allmänna farleder böra ovilkorligen förbjudas, anser Utskottet sig ej behöfva andraga vidare skäl för sin hemställan, att Per Perssons förslag i afseende på ändring eller tillägg till 15 § icke mätte vinna afseende. I stället för 18 §, hvilken endast hänvisar, i fråga om beskaffenheten af laggild hägnad, till hvad särskildt derom är stadgadt, har förrbemälde Johannes Andersson ansett böra i författningen införas, till de mindre lagfarnes tjenst, de bestämmelser, som rörande det här ifrågavarande ämnet igenfinnas i 5 Kap. 3 § Byggningabalken, Kongl. Förordningen den 31 Januari 1815, samt Kongl. Brefvet den 25 Juli och Kongl. Kammar-kollegii Kungörelse den 17 Oktober sistnämnde år, jemte ett så lydande tillägg: »Stänger någon annorlunda, utan särskild öfverenskommelse, så att annans kreatur igenom en dålig hägnad får ovanan att flöja öfver, botes derför från och med 10 till och med 50 R:dr till den som kreaturet eger, såsom er sättning för vållandet till kreaturets ovana.» Då emellertid de uppräknade lagens rum och författningar äro lika tillgänglige utan att de sammanföras i den ifrågavarande förordningen, som ej hade till föremål att meddela några stadganden rörande sättet för hägnads upprättande, dess höjd och beskaffenhet i öfrigt; finner Utskottet sig icke böra understödja motionärens derorn 12 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ehon.-Ulskottets Betänkande N:o 34. väckta förslag och således ej heller yrkandet om ett tillägg rörande ansvar för den, som underlåter föreskrifterna i berörda hänseende, helst den af motionären föreslagna bestämmelse derom synes mindre lämplig, än den, som hittills varit gällande och visat sig tillräckligt verksam; hvadan Utskottet anser Johannes Anderssons sistberörda förslag icke böra bifallas. J.
Det torde således ej vara för strängt, om den som lägrar mor och dotter, eller qvinna, sorn lägras af fader och son, äfven straffas med högsta kroppsplikt, och jag föreslår derföre följande tillägg till 5g caprs 7 §: ”Lägrar man mor och dotter, eller lägras qvinna af fa”der och son, straffes den sig således förbrutit, mannen med '%<> par spö eller en månads fängelse vid vatten och bröd, ”och qvinnan med 3o par ris eller fängelse, som sagdt är. ”Lägrar man sin broders enka eller tvänne systrar etc. etc.” Rättegångs-balken. g:o 17 cap. 3y §:n, sista mom. Rätteg.b:n, jemförd med K. brefvet d. 22 Mars i8o3, synes mig vara i strid med 16 §:n Reg.F., som stadgar, att Konungen bör ingen förderfva eller förderfva låta till lif, ära, personlig frihet och välfärd, utan han lagligen förvunnen och dömd är. Jag vågar derföre föreslå, att detta moni., som lyder sålunda: ”1 grofva brottmål må domaren försöka roed svårare fängelse ”att få sanningen i ljuset, der bindande liknelser och omständigheter finnas emot den, som anklagad är; förfare ”dock dermed varsamliga,”— må helt och hållet försvinna. Om remiss till LaglJtsk. anhålles vördsammast. 2.
Vi kunna bevittna ... hans brott. A. LÖFVENSTRÅLE (lugnt, med ett leende). Endast tillställaren af ett upplopp eger magt att med ett tecken tillintetgöra det. Aj, aj, mina herrar. (Han sätter sig på en stol och börjar skratta.) Ers Excellens behagar skratta. I sanning, min brors upptåg var ganska narraktigt. Att tillställa ett upplopp ... och infinna sig sjelf, för att med ridderlig artighet stilla det: deri ligger mycken effekt. Rätt roligt, ganska lustigt. (Han sätter sig midt emot Riksrådet och börjar äfven att skratta.) Ni skrattar. Låt gycklet nu vara slut. (Stiger upp.) Nåväl, då ber äfven jag er att upphöra dermed. Ni synes vilja beskydda min bror och anklaga oss; beskydda den skyldige och anklaga de oskyldige. Om våra ord betyda något inför monarken, skola vi ännu i dag visa honom, huru högt ni älskar rättvisan. Hvilken dristighet! RIKSRÅDET. RIKSRÅDET. A. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. A. LÖFVENSTRÅLE (stiger äfven upp). Vi skola omtala hvad vi sett, hvad vi hört. Det måste vara ni sjelf, Ers Excellens, som tillställt detta upplopp, A. LÖFVENSTRÅLE. 89 endera för att derigenom kasta en skugga på oss, eller också för att sjelf omstörta den bestående ordningen. Låt skämtet en gång upphöra, mine herrar. Allvaret sväfvar ändock med en blixt öfver edra hufvuden. Min brors ställning till er familj, hans kärlek till er dotter ... ingenting är ju tydligare... I sanning, de hafva utseendet för sig. Ah! Trädde ni icke sjelf nyss med min bror ur ert kabinett; denna omständighet, i förening med hans oförsigtiga tecken till folket, som vittnade om ett hemlighetsfullt samband dem emellan: allt... Ert inflytande hos Konungen ligger nu i vår hand. Jag måste styra upp i en annan vind.
Ridderstapets och Adelns Protocolls - Utdrag af denar dennes , angäcnde framlidne Riks-Marstalken och Riks-Rädet, mmHögwälborne Herr Grefwe LSrsn tll^Uenstjernss cfterlemnade Enke»Fru, Fru Grefwinnan OyUensyernss, född Friherrinnan Uldbinx, afsägelse af desi rättighet till den Pension hon uppä gällande stal hitintills af Stats-Medlen upburit, sann Preste-Ständct, under lifligt erkännande af bemälte Fru Grefwinnas salsynta ädelmod och Patriotiska tänkesätt, sig böra med Högloft. Ridderskapet och Adeln in* stämma uti det beslut, att genom en strifwclse, undertecknad af Herr Grefwen och Landt - Marskalken samt de Nespective Ständens Talmän, förklara bemäldta Fru Gref, winna, Riksens Ständers gemensamma aktning öfwer den Medborgerliga kansta som hos en person af hennes kända egen - 6Z6 Den 17 AprLk. egcnstaper, mäste stafwa warit driffjcdrar till ben af henrie crbudne uppoffring. Hiva ro ni de Nespective Mcd-Stän, ian samt Expeditions - Utffottct skulle erhälla wördsam och wänlig underrättelse, vt snprs. S. D. Instämde Preste - Ständet nti det af Wällost. Borgare - Ständet uti nu upläst Protoco s » Utdrag as iren ss dennes, .'miefattarve bifall kill Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstott?
Enar jag derföre a ena sidan icke kan göra mig begreppet om ett Utskotts förstärkning, utan någon rätt till afgörande beslut i förekommande ämnen; bär jag, ä den andra, hwarken förmoda eller tillstyrka att Rikets Ständer en sädan räll i anseende till frågor om Grundlagen, ät nägot stags Utskott eftergifwa." "Att detta mitt yttrande tlll Protokollet mä warda Högloft. Constitutions, UtskottetS Betänkande i närwarande amne till Riksens Högloft. Ständer Makligt, anhäller jag wördsammast." Herr Prosten Doctor Falk anförde: "Med Herr Biskop T ingsta di i yttrade tankar, förenar jag mig 1678 Den 14 Julik. mig sa mycket mera, sam jag icke kan fin nä hukv den princip för Grundlags, frågors behandlande, hwilken i Regeringsformens r6, samt < 81, 82, 8Z 'K, §. finnes lagd, och serdeles i den sistnämnde K. bliswit till oförändradt iakttagande tydeligen uttryckt, ma kunna bewaras orubbad genom någon anstallt, ware sig med Nämnd, förstärkt Utstött eller Jemknings, Committee, med det uppdrags akt desi beslut eller utlakande skulle binda Riksens Ständer endast till bejakande eller afstag af samma Utlåtande, Utan all widare yttrande ratt. Sjrlfwa detta yttersthwarje Riks,Stånds sä kallade llberum fär vck, efter min tanka, ett serdeles Utseende, dä tet exerceras öfwer ett förut, såsom samteliga Ständens instämmiga tanka, genom NämndenS eller Jeink, Rings - Committeens behandling, erkändt förslag.
Drätselkassan, hvilken innefattar skjutsinrättnings-, lyktländningsafgifts-, brandvakts-, arrendejords-, väghållnings-, brandredskaps-, gatuhållnings-, mulbetes-, Höglands parks-, aflönings-, fiskes-, fastighetsoch dislilleringsrättighets-konto; utvisande 1847 års räkenskaper ett inkomstbelopp af 5,983 R:dr 39 sk. 8 rst. samt en utgift af 8,852 R:dr 18 sk. 9 rst. oell således en brist af 2,868 R:dr 27 sk. 1 rst., som måst af andra medel fyllas; och har denna kassa en skuld af 4,537 R:dr 13 sk. 4 rst. Under Borgerskapets äldstes vård finnes en särskild kassa, nämligen Borgerskapets enskilda, hvaruti ingå inkomsterna af borgares öreialsskalt, sorn år 1847 utgjorde 1,492 R:dr, arrende för det borgerskapet enskildt tillhöriga hemmanet Hästö, 604 R:dr, jemte arrendet för några öar samt fisket dervid, så alt hela inkomsten nämnde år utgjorde 2,235 R:dr; och bestridas med dessa inkomster, jemte aflöningen för förvaltningen, hufvudsakligen bålsmans-vacanceafgift för borgerskapet samt arfvode till stadens full magli l;c vid riksdagarne. Den särskilda tabellen för städer na utvisar, att statsbidragen för Carlskrona uppgå till sainmanlagdt 58,108 R:dr 4 sk. 11 rst. — Af de bidrag, som i tabellen upptagas under rubrikerna klereciels underhåll ioel) diverse onera, utgå för hus och tomter lill: Brand vaktsiurättningen 1,360: 13. 0. Afgift till underhåll af stadens kyrkor 1,360: 13. o. Af jördens afkastning eller afgäld utgår lill rådhus och publika byggnaders underhåll ^10: samt för personer: