Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen får äta af gröten, innan rättighet därtill förvärfvats genom att rimma för densamma, ty » den, som detta ej vill göra, han får ej gröten till munnen föra ». * * * Påskriset prydes med bladguld, granna fjädrar, band och » profetior », d. v. s. långa pappersremsor med skrifna spådomar, verser, deviser och ordspråk. Profetiorna skrifvas med oläsliga bokstäfver, hvilket tillgår på följande sätt: Tre delar ister och en del venetiansk terpentin smältas äfver svag koleld och blandas väl tillsamman. Med en pensel eller bomullssudd, doppad i blandningen, bestryker man noga, men mycket tunnt, ett postpappersark och lägger sedan detta med den smorda sidan på ett annat postpappersark, hvarå man skrifver med en blyertspenna på papperet, då det skrifna kvarstår på det undre rena papperet, men icke blir synligt, förrän man beströr det med litet sand, zinober eller kolstybb, då skriften liksom genom ett trollslag framträder. I hvarje ris sätter man sådana profetior, som lämpa sig för den person, till hvilken man ger det. Påskägg kunna färgas på många sätt. Vill man ha dem enfärgade, kokas de i rödbet-, blåbärseller lingonsaft. För att få dem brokiga, viras de i vackert meleradt silkespapper och kokas, hvarvid papperets färg öfverflyttas på ägget. Med bläck eller färger kan man på äggen måla ansikten, djur, landskap eller rebusar. Nedanstående modeller kunna tjäna som en liten fingervisning vid äggens målning; af de dåliga kommunikationerna hushållsangelägen " heterna maktpåliggande; sålunda kommo ladugården och trädgården under husmoderns hägn. Ja, snart blef detta fallet med hela godset, ty embetsmännen aflönades med jordegendomar, och då de ofta höllos borta genom krig o. d., blef det kvinnan, som fick sköta hela godset. När kvinnorna så blefvo enkor hade de förvärfvat stor erfarenhet och kunde sedan drifva utvecklingen långt. En i vida kretsar känd kvinna, fru Minna Wetlesen, har afiidit på Abildsö i östra Åker, Norge, 70 år gammal.
Mycket sannt; men just derföre synas dessa lagar böra stiftas i öfverensstämmelse med, ej oberoende af denna hennes på naturlag grundade egenskap alt vara qvinna, icke man. Beredvilligt böra vi emellertid för qvinnan öppna den bana, hvartill hennes anlag kunna utan förfång för hennes qvinnlig - 332 Den 19 April. het, egna sig; och det är utur denna synpunkt R. o. Ad. fattat sitt beslut, sorn R. o. Ad., under fortsatt enahanda välvilligt aktgifvande på samhällets och qvinnans förenade bästa, nu täcktes finna skäligt vidblifva. Gr. Liljencrants: lag kan icke instämma med Frih. Alströmer att [Jtskds förslag skall vinna seger i förstärkt StatsUtsk-, i händelse l>. o. Ad. vidblifver sitt förut, fattade beslut, och tror att Frih. Alströmer, lika litet som jag, deruti eger någon profetisk förmåga. [ afseende på Frih. Alströmers yttrande att förslaget i sjelfva verket vore en obetydlighet, så hemställer jag, om en skrifvelse lill K. M:t i den syftning lJtsk:t föreslagit, vore en obetydlighet. Jag tycker tvärtom att en sådan skrifvelse från R. St:r är ganska vigtig och att den innefattar en fullmakt för K. M:t att dervid göra och låta sorn honom godt synes. I)å jag, för min del, hoppas alt den mening jag hyser kan komma att vinna seger i förstärkt (Ilsk., så får jag fortfarande anhålla att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förut fattade beslut. Gr. Björnstjerna: Att Preste-Ståndets afslag skulle blifva kontrapropos. i förstärkt Utsk., anser jag vara omöjligt, ty 'oteringspropos. måste efter milt förmenande uppställas mellan Utsk:ts förslag och R. o Ad:s beslut. I sednare fallet lår jag fästa det Höglofl Ståndets uppmärksamhet på de inkonseqvenser, sorn i dess beslut finnas.
Län blefvo på 1770-talet af dåvarande Regering ålagde, att till Kongl. Maj:t och Kronan betala arrende för ett ödelagdt Fiske i samma forss, på den grund, alt dessa Qvarnegare flottade sina bräder genom Ångerman-elfven och berörde forss, samt härigenom hindrade det uti forssen varande Laxfiske. Men enär den rättighet, hvaraf bemälde qvarnegare sig begagnade, tillhör hvarje Svensk man inom Fäderneslandet , och, enligt Kongl. Maj:ls Befailningshafvandes och Kongl. Kammar-Collegii undersökningar, samt deras derpå grundade vitsordande, det ödelagda Fiskets å nyo upptagande komme att hindra brädflottning på ofvan angifne ställe; så hade jag med visshet trott , att Utskottet skulle fästat afseende på hvad dessa autoriteter intygat, och att Staten ej längre skulle vilja uppbära en afgift af några medborgare, såsom gratificalion för en rätt, hvilken samma medborgare, enligt Lag, ovilkorligen ega.” Bihang till B. S. Stat t-XJt skottets "Utlåtande N:o 4i5. « Ankom till Exp.-Utsk. den 26 Febr. Utlåtandej i anledningaf .1verkställd revision af de vid sista Riksdagen beviljade Extra Stats-anslag för Försvars-Verket till Sjös samt Kungsholms och Drottningskärs befästande. I. A. Uti Betänkande N:o 25i liar Utskottet af liela det Extra Stats-anslag, Rikets senast församlade Ständer beviljat dels till Försvars-Verkets iståndsättande, med . R:dr 2,820,000: samt dels för Garnisons-Sjukhusets och Andra Lifgardets Caserns fullbordande . .. i52,ooo: eller tillhopa R:dr 2,972,000: —- <— meddelat speciela utredningar i afseende å hvad som häraf blifvit disponeradt: till Kongl. Krigs-Coilegii Utrednings-Afdelning 880,000: Artillerie d:o . 887,000:
Skrifvelse, N.-o 164° telse om Stats-verkets och andra allmänna fonders förvaltning omförmäles, utgjorde de skulder, för hvilka Krigs-Collegii Artilleri-Afdelning i och för inköpet af den till Aitilleri-Läroverket å Mariaeberg anslagna fasta egendom vid 1841 års slut häftade, följande belopp, nemligen: l:o till Rikets Ständers Riksgälds-Contor löpande med 6 procents årlig ränta och för amortering af hvilken skuld någon tillgång icke varit anvisad ; 2:o till Militiae-Boställs-cassan å hvilken skuld erlägges 5 procents årlig ränta; varande genom Kongl. Brefvet af den 12 November 1816 föreskrifvet, att för återbetalning af iånecapitalet skulle användas dels den afkastning, Mariasbergs egendom komme att lemna, dels ock, derest besparingarne å dåvarande 3:dje Hufvud-titeln sådant medgåfve, ett belopp af högst 2,000 R:dr årligen; och 3:o till Rikets Ständers Bank hvilken summa likväl under den 27 Januari 1842 blifvit Banken till fullo godtgjord. Till liqviderande af de å berörde skulder upplupna räntor och amortering af skulden till Rikets Ständers Bank, hafva utaf om förmälde afdelnings stats-anslag utgått årliga bidrag; hvaremot återbetalningen af de öfriga låne-eapitalen, dertill, i saknad af disponibla besparingar å ofvannämnda Hufvud-titel, någon annan tillgång icke förefunnits äu den obetydliga, vanligen till omkring 300 R:dr om året uppgående afkastningen af Mariasbergs egendom, endast till en mindre väsendtlig del kunnat verkställas.
Utskottet, efter ålerre”raissen från Rikets Ständer, oaktadt flere ”inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar, ”icke väsendtligt förändrat sina genom vo■”teringar fattade Beslut, rörande Bankens •”uppoch utlånings-rörelse i den nja Dis”conten, nödgas jag, i likhet med min Reservation vid Betänkandet K:o 53, framställa min olika öfvertygelse mot pluralite”tens mening i följande punkter:” ”1 ajseende på upplåningen ”Att Banken för de upptagande lå”nerij emot Obligationer> uppå 4 månaders ”uppsägning_, skall betala 3 procents rän”ta: hvaremot jag, i likhet med Hrr Banco”Fullmägtiges tillstyrkande och flere inom •”Riks-Stånden uttryckta meningar, anser, ”alt Banken , för denna upplåning, ej bör •”eller behöfver erlägga mera än 2 procents ”ränta på utgifvande reverser å en eller ”högst två månaders uppsägning. ”Motiverna härtill äro:” ”1:0 Att en så hög ränta, som 3 pro”cent, gifven från Banken, visserligen skul”le komma alt verka ofördelaktigt på Lån”rörelsen inom landet, man och man e Bil. till Banco-Utskottets Uti. Ått ja högre ränta för Bankens ”upplåning erlägges, ju svårare blir det för ”Riksgälds-Contoiret, om Rikets Ständer ”autorisera detta Verk till besörjande af ”upplåning för Stats-behof, att, mot bi!- ”lig ränta, i bebofvets stund, afAllmänhe”ten erhålla lån. ”3:o Alt 3o,ooo R:dr årligen från Ban”ken onödigt bortskänkas, utgörande den”na summa nemligen skillnaden emellan 2 ”och 3 procents ränta uppå 3 millioner ”Riksdaler. ”/ afseende på utlåningen ”Alt Högloft.
I) en Depositions-afdelning, till hvilken hänföres allt, som tillhör redovisningen för Allmänna Verks och Inrättningars, bolags och enskildes deponerade penningar samt, såsom en följd häraf, assignations-rörelsen, äfvensom sådana medel af depositions-nalur, hvaröfver Banken sjelf förfogar. c) ett Sedel-kontor, dit allt hänföres, som angår nya sedlars tillverkning samt obrukbara sedlars inlösning och annullering med all i samband dermed erforderlig redovisningsoch arbets-åtgärd. d) en Lane-afdelning, hvilken har till föremål att besörja Bankens utlåningar, beräkna och uppbära räntorna deraf, föröfrigt redovisa för Bankens tillgångar, skulder, inkomster och utgifter af alla slag och ombestyra all i samband dermed erforderlig handläggning, för så vidt den icke tillhör annat verk eller departement att fullgöra, utreda hvad för en eller annan rörelsegren vid något tillfälle eller årligen förlorats eller ock för hvardera särskildt vunnits samt verkställa generel afslutning öfver hela Banko-verket för hvarje år. e) ett Låne-kansli, hvilket åligger, för hvad som angår lån mot pant af fastig het samt skiftesoch odlings-lån, hufvudsakligen: att granska inkomna lånehandlingar och, då de befinnas fullständiga och lagligen giltiga, derpå bevilja lån; att besluta i frågor, rörande låns omsättning och fördelning eller pants frigifvande från Bankens inlecknings-rätt; samt alt, i afseende på utestående lån, bevaka, att för dem afgilna förbindelsers innehåll i allo uppfylies, och att dessa förbindelser ständigt hållas vid lagligen gällande kraft. /■) en Revisionsoch Ekonomiaf delning, som besörjer all behöflig kontrolloch moträkning samt förrättar granskningen af fullt färdig räkenskap, ej blott till siffran, utan äfven medelst undersökning örn anordningars och verkställighetsåtgärders enlighet med gifna författningar och föreskrifter, och alltså omfattar: Kassa-afdelningens, Depositions-afdelningens, Sedel-kontorets, Låneafdelningens samt Tumba bruksräkenskaper; hvarjemte Bankens ekonomiska ärenden af Revisionsoch Ekonomi-afdelningen ombesörjas.
Efter middagen, medan tant tog sig en stunds hvila, satt Ingrid framför brasan och bläddrade i jultidningar och böcker. Då märkte hon, hvad hon ej sett förut, att det stod någonting skrifvet på ett af bladen i hennes nya poesi-album. Där läste hon nu följande lilla vers, skrifven med gifvarinnans egen stil: Ej lifvet i vår värld är dans på rosor blott, — dock trifvas rosor här, att våra hjärtan lifva! Om vi i ungdomsvår dem vårda rätt förstått, De blomstra för oss an, djupt under vinterdrifva. Det föreföll Ingrid, som om alla de öfriga, oskrifna bladen liknade hennes egna, kommande år — hvad skulle de väl innehålla? rosor eller törnen? säkert bådadera. Men nu kom tant Märta ut igen, så att Ingrid fick tacka henne, och sedan sutto de länge och sprakade, hvarunder den unga flickan fick höra mången skildring från forna dagar. Annandagen på eftermiddagen blef Ingrid åter hämtad till Oxelvik; och ehuru hon först tvekade att ånyo lämna den. gamla, som själf ej kunde resa ut i kylan, så ville dock tant Märta på inga villkor, att hon skulle afstå från det erbjudna nöjet. Och Ingrid kände härvid ännu lifligare än förut, att det främst var för sitt eget nöje, hon blifvit bjuden till sin tant, mera än för att blott vara henne till sällskap. När Ingrid, efter dessa angenäma och minnesvärda juldagars slut, den påföljande morgonen åter kom till stationen för att resa till staden, väntade där ett bud från Oxelvik, som lämnade henne en stor bukett af julrosor! Ingrid började åter sitt arbete med förnyad kraft och spänstighet, men hon tyckte sig efter dessa tre dagar ha blifvit nästan lika många år äldre — äldre i utveckling. Lifvets vår låg bakom henne och sommarens rosor hade börjat spira. Och hon tyckte sig nu förstå äfven dess höst och vinter bättre än förut; de unga, ha f r a m f ö r sig, hvad de gamla ha b ak o m sig — det är egentligen hela skillnaden! Eljes är det samma kretsgång, och människohjärtat är i grunden alltid sig likt, äfven o m de yttre omständigheterna växla.
Nej, vi håller oss, bror lilla! förstår du det. SMESDGESÄLLEN (uppstigande). Hvasa! (till Ku en rättskaffens gesäll umgås bara med bättre folk, KUSKEN. Han ska' bli sin egen du, han ska' gifta sej med enkan du; hon har tre kor och en trädkåk vid Danto-bom du. terssonskan? fan i den det måtte vara en bra du (går, åtföljd af Kusken, till åkarens bord). SMEDSGESÄLLEN. Ska' han gifta sej med Pet karl! kanske man kan få låna schaber af honom DALKARLN (går till Jäger). Hör du, mäster du, vill du ha' en pris snus du? (räcker fram sin näfverdosa.) JÄGER (tager en pris). Tack ska' du ha, min gubbe! också? DAHL. Nå, vill du inte bjuda mej på en pris Åjo men när det ena djuret får JÄGER. Du är ifrån Mora, ser jag. Hvar ligDALKARLN. Bredvid kyrkan, må du veta. DAHL. Nå hvar ligger kyrkan då? du fäla förstå. DALKARLN. I grannskapet af prestgården, kan DAHL (till Jäger). Jag disputerade häromdagen något, så böler alltid det andra. ger prestgården der nånstans? med någon, som påstod att man i Dalarne säger dog i stället för dödde. (Till Dalkarlen). Hör du, min de? gosse! Säger man i Dalarne; jag dog, eller: jag dödDALKARLN. Hos oss brukar man inte säga nå- got, när man är död, ser du. Tredje Scenen. DE FÖRRE. EN POLISBETJENT. vudet och ser sig länge omkring i rummet). Fru Strömqvist! POLISBETJENTEN (träder in med mössan på huf att jag inte straxt obsalverade FRU STRÖMQVIST (skyndar till honom). Förlåt, POLISBETJENTEN (sträft). Vi ha lördagsafton och klockan är öfver tie (tager upp ett papper och klockan elfva förmiddagen. skrifver derpå).
August: Då detta ämne förra gången var under öfverläggning, yttrade jag detsamma som Herr Danckwardt nu an* fört, hvarföre ock målet återremitterades. Jag tror icke att Stats-regleringen mera rubbas genom bifall till den Kongl. Propositionen , än derigenom att man strängt håller sig vid Arrendecontracter som ej knnna uppfyllas. Kronan förlorar väl något genom contractens nedsättaude; men bon förlorar utan tvifvel mera om det ej sker förrän arrendatorn är ruinerad, och med detsamma ofta äfven den egendom han fått om händer. I förra fallet är både Kronans och den enskildtes förlust beräknelig5 i det sednare lida både hon och den enskildte vanligen mera än man kan förutse. Jag förenar mig således uti anhållan om bifall å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. Herr Manner stamJoli.. Det är bekant, att för 8 a io år sedan, då spannmålspriserne voro Den 4 December f. m. 271 höga, ingingos en stor mängd Kungsgårds-arrenden, och speculanter täflade om att uppjaga arrende-summorne. Deraf blef vid prisernes fallande en naturlig följd, att flere Arrendatorer kommo på obestånd, och Kronan förorsakades betydliga förluster. Dessutom är det, i Statsoeconomiskt afseende, en felaktig grundsats, att högt uppdrifva Arrenden af fastigherer, och den som minst bör följa denna grundsats, är Staten. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition är billig. Jag tror det icke heller komma att hafva någon väsendtlig inflytelse på Stats-regleringen, att bifalla denna Proposition, emedan Riks-Staten icke måtte vara så knappt tilltagen, att den deraf blefve rubbad, då den i alla fall är beräknad på något öfverskott. Jag instämmer sålunda med Herr Danckwardt i bifall till KoDgf. Maj:ts Nådiga Proposition.
Vid den lugnare besinning, som under redan icke oväsendtligt förändrade förhållanden oundvikligen tränger sig på en hvar med öppen blick för hithörande frågor, är det också, enligt min öfvertygelse, icke möjligt att längre söka fotfäste på den ståndpunkt, från hvilken Utskottet i frågan utgått. Spanmål och ladugårdsprodukter, ehuru nu likasom tillförene under mera än 10 år tullfria, hafva på sista tiden rönt efterfrågan till priser, fullt motsvarande hvarje sansad landtbrukares skäliga och billiga förväntan. Det är icke något mer eller mindre -af skydd, som vållat denna förändring; det är verldsmarknadens af våra tullsatser oberoende prissättningar, det är den oföränderliga regulatorn för all prissättning, tillgång och efterfrågan (tillgången beroende förnämligast af skördarnes beskaffenhet, efterfrågan beroende af folkens förbrukningsförmåga), som här äro de afgörande rnagter, af hvilka Svenska landtbrukaren, lika litet som något annat lands, förmår att göra sig oafhängig; och hvad ville det väl blifva af den planlöshet i lagstiftning, som ena dagen uppenbarar sig i godkännandet af en handelstraktat, hvilken närmar oss Vest-Europas civiliserade stater, med dessa inleder nya och mångfaldiga varubyten, samt till täflan med deras industri manar vår egen, länge öfverdrifvet skyddade, men andra dagen åter vill förmena vårt eget folk de första vilkoren för denna välgörande täflan, att kunna fylla sina oundgängligaste lefnadsbehof till de priser, verldsmarknaden, på hvilken vi eljest skola uppträda, möjligen medgifver! — Hvilken orättvisa innebure dessutom icke jordbrukarens anspråk, att väl sjelf få fritt söka afsättning på den marknad, der hans egna produkter kunna finna högsta betalning, men deremot förhindra landets öfriga befolkning, som behöfver köpa sina lifsförnödenheter, att, utan ett skyddstullen motsvarande tillskott, fylla sina behof till det pris förhållandena på samma marknad kunna medgifva!
Befallningshafvande dock tillika i detta ämne anmärkt, att, som det icke lyckats tillrättaskaffa den åtkomsthandling, hvarigenom tomten blifvit från Gådeå by upplåten, och det icke, såvidt tillgängliga handlingar utmärkte, med laglig tillförlitlighet kunde antagas, att Kronan dertill lörvärfvat full och oinskränkt eganderätt, utan, derest upplåtelsen skulle anses innefatta endast besittningsrätt emot årlig afgäld, samma rätt, författningarne likmätigt, icke egde giltighet för längre lid än 50 år, utöfver hvilken tid föga anledning vore att nuvarande jordegare kunde förmås att upplåtelsen genom nytt kontrakt utsträcka, en utan sammanhang med tomten skeende försäljning af det derå befintliga, utaf tegel och gråsten uppförda huset skulle blifva för Kronan föga fruktbringande. Justitiekanslers-embetet, hvars underdåniga utlåtande i ämnet blifvit infordradt, hade, uppå enahanda grunder med dem, hvilka af samma embete blifvit anförda i fråga om gamla länshäktets i Umeå ölverlåtande till Westerbottens läns innevånare och finnas upptagna i Rikets Ständers rörande denna fråga afiåtna underdåniga skrifvelse, alstvrkt nådigt bifall till E. K. Maj:ts Refallningshafvandes samt Fångvårds-styrelsens hemställan och förslag i ämnet, men hade, med afseende derå alt Ångermanlands innevånare bekostat uppförande af gamla länsfängelset vid Hernösand, hvilket nu vore för fångvården umbärlig!, i underdånighet hemställt, om icke E. K. Maj:t skulle täckas göra frågan om öfverlåtande till Ångermanlands innevånare af byggnaderna och tomten, med den rätt statsverket dertill egde, till föremål för nådig framställning till Rikets Ständer. Med afseende å hvad beträffande frågan om eganderätlen till ifrågavarande fängelsebyggnad blifvit upplyst, hade E. K. Maj:t, vid pröfning af della ärende, väl förklarat den gjorda framställningen om afträdande af samma byggnad jemte uthus och plank samt den tomt, hvarå dessa byggnader finnas uppförda, icke kunna i ärendets dåvarande skick bifallas, men på de af Justitiekanslers-embetet anförda skäl, har E. K.
Björnstjerna har nämnt, altoni Sverige kan ålägga consuler att betala till Svenska statsverket, så kan äfven Norrige ålägga dem alt betala till det Norrska, hvarigenom de finge betala allt för mycket. Jag anser icke Sverige hafva rättighet att taxera någon Norrman, eller Svenska statsverket ali uppbära afgifter af någon Norrman utnämnd till consul. — Hr von Hartmansdorffs yrkande om särskild bemedling af K. M. är först nu afgifvet, och finnes icke ibland motiverna för den äterremiss af betänk., som af Ur von Hartmansdorff diclerades. Hans yttrande innefattade då endast, att Utsk. borde bestämdt föreslå något i detta afseende. På de skäl jag nyligen anfört, har Disk. icke kunnat göra det. Om Hr von Hartmansdorff vid återremissen beledsagat sitt yttrande med tillstyrkande af en und. skrifvelse, så skulle jag inom Utsk. hafva varit den förste att yrka en sådan åtgärd. Nu har jag icke yrkat den, icke derföre ali jag icke nu anser en sådan åtgärd lämplig, men derföre att jag icke fallit på den lankan förut. För öfrigt torde äfven härvid böra tagas i betraktande, huru de ifrågavarande tjenstemännen utnämnas. För en person, så föga initierad i den högre förvaltningens grenar som jag, må det vara förlåtligt om jag icke känner huru dermed tillgår, och i sådant fall hemställer jag till dem af Husets ledamöter, som för närvarande tillhöra eller som förut hafva tillhört den högre förvaltningen, om Den 15 Mars. 373 det är skäl att Sveriges Rikes Ständer i delta fall vidtaga några åtgärder. Frih. Palmstjerna: Bland de anmärkn:r, som under denna discussion förekommit, återstår att upplaga en, nemi. Hr Printzenskjölds.
Lördagen den 8 Mars 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 1 prot.-utdr. för denne dag f. m. Med tillkännagifvande, att Frih. von Kraemer, Rob. Fredr., såsom ledamot af BevillmsUlsk. begärt och erhållit 12 dagars ledighet från och med den 12 dennes, samt att Hr af Geyer slam, Carl, som, varit fullmäktig för Adliga ätten Klingstedt och ledamot af BankoUtsk., i följd af fullmakts-utgifvarens nyligen inträffade död, återlemnat sin pollet såsom Fullmäktig för nämnde ätt samt uphört att vara Utsk:s-ledamot, anmodade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm. Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i BevillnrsUtsk., under den Frih. von Kraemer beviljade ledighetstid, och en ledamot i BankoUtsk. efter Hr af Geijerstam. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af ledamöter i Bevilln:ssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n under permillerade ledamöters frånvaro, och befunnos dertill utsedde i B e v i 11 n i n g sU t s k o 11 e t: under N:o 249, Frih. Adelsvärd, Erik Seth, beviljade 14 dagars ledighet frän d. 10 dennes N:o 358, Frih. Lagerbring, Fullm. Frih. Stjernstedt, Lars Fredrik. Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: under N:o 1753, Hr Hedenstjerna, Wilhelm, från och med den 5:te dennes beviljad 3:ne veckors ledighet, N:o 273, Hr Lilljebjelke, Fullm. Hr Bildt, Carl Oscar, Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Ridd.-Utsk. efter N:o 282, Frih. Rudbeck, Reinhold Carl Gabriel; och befanns, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 563, Hr Wulfrath, Fullm.
Enligt överenskommelser vid håline sammanträden med häradsboerne erläggas för det virke, som utsynes, vissa afgifter, hvarmed bestridas kostnader till skogarnes skötsel och hvaröfver redovisning afgifves så väl till länsstyrelsen, som till häradsboerne inför häradsrätterne. Utsyningarne af virke från dessa allmänningar, uppgående för åren 1837—1842 till 3,199 famnar, hafva under derpåföljde fem år utgjort tillsammans 3,287 famnar, hvarje famn om 100 kubikfot fast mått. Häruti äro inberäknade 818 stycken timmer. Bergsrörelsen. Grufvor för upphemtning af annan slags malm än jern äro icke i länet bearbetade. Af jerngrufvorna äro de å Utön i Sotholms härad de förnämsta. Jerna grufvor i Öknebo härad, hvilka under flera år icke kunnat bearbetas för vattenstånd, hatva, efter anbringande af mechaniska vattenuppfordringsverk, åter kommit i gång och lemnade 1847 8000 skeppund malm. Dessa grufvors malm skall innehalla 70 å 80 procent jern. De öfriga grufvorna, alla belägna i länets nordligaste del, äro Herrängs grufvefält i Häfverö socken, Wiggelsbo grufvor i Wahlö socken och åtskilliga smärre grufvor i Hargs, Forssmarks, Börstils och Wahlö socknar, hvilka alla tillsammans lemnat år 1843, 34,178 skeppund malm, 1844 24,316, 184.) 26,302, 1846 42,625 och 1847 34,833 skeppund. 11 För Tackjernsleredningen finnas masugnar vid Bennebol i Bladåkers socken, vid Länna i Almunge socken, vid Edsbro i socknen af samma namn, vid Wällnora i Knutby socken och vid Berkinge i Wahlö socken, hvilken sistnämnde likväl tillsvidare icke begagnas. Tackjernstillverkningen liar utgjort: År 1843 3,895 SkU. tackjernsvigt.