Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Ulsk. deri 29 Maj 1857, kl. 5 e. ni. Memorial till Rikets Ständer, angående verkställd granskning af de i Slats-radet Jorda protokoll. Sedan Konstitutions-Utskoltet, i öfverensstämmelse med Gruqdlagarues föreskrift, äskat de i Stals-rådel förda protokoll, så hafva, enligt olflciela, frän vederbörande begärda och leninade uppgifter, samtlige de från December månads början 1853 (ill och med Oktober månads utgång 1856 i Stats-rådet förde protokoll bliivit Utskottet tillställde, nämligen öfver Justitieoch Justilie-Stals-Departements-äirendell, från och med den 6 December 1853 lill och med den 28 Oktober 1856; Utrikes Departements-ärenden, från och med den 9 December 1853 till och med den 14 Oktober 1856; Landl/vrsvars-Depurtements-årenden, från och med den 2 December 1853 till och med den 28 Oktober 1856; S/ö/örsvars-Depnrlements-ärenden, från och med den 6 December 1853 tili och med den 28 Oktober 1856; Civil-Depär tern eraf v-ärenden, från och med den 9 December 1853 till och med den 30 Oktober 1856; Finans-Departementsoch Kolonial-ärenden, från och med den 6 December 1853 till och med den 30 Oktober 1856; Ecklesiastik-Departementts-iivemlen, från och med den 2 December 1853 till och med den 20 Oktober 1856. På gifven anledning och med stöd af 105 § Regerings-formen och 29 § 2 mom.
Ett min-dre fördelaktigt omdöme om honom sjelf till och med blott en antydan om en brist i hans uppfattning har varit tillräcklig för att egga honom till ett smädeqväde, som icke gält annat än den person, af hvilken han ansett sig förolämpad, men som af den mindre finkänsliga och på skandal lystna delen af allmänheten slukats med begärlighet samt af författarens unga, hänförda och ej alltid så ■eftertänksamma beundrare utropats som snilleverk till framstegspartiets bästa, då skriften i sjelfva verket gjort detta parti skada. • Det finnes ju, har man sagt, menniskor, som äro födda gamla, och då skulle det väl äfven finnas de som åtminstone födas missnöjda oeh misstänksamma. Utan att i allmänhet nu vilja gå in på determinismen och utan att försöka särskildt göra någon af de nu för tiden så mycket omordade och vanligtvis så föga tillförlitliga ” psykologiska analyserna ”, hvilka ofta äro hvarken psykologiska eller analyserande, kan jag dock, i afseende på August Strindberg, icke underlåta att erinra derom, att han, hur a han än va-. rit redan vid födelsen, tyckes icke hafva haft någon lycklig barndom. På många ställen i hans skrifter finner man den åsigten upprepad, att barn icke stå i någon tacksamhetsskuld till sina föräldrar, och aldrig har jag hört någon i mogna år yttra sig med så stark motvilja mot sina lärare i barndomen. Det är mycket möjligt, att motviljan varit berättigad, och att den af August Strindberg upprepade åsigten om obefogenheten af den barnsliga tillgifvenheten för föräldrarne har för honom, tillräcklig grund, något hvaröfver det är vanskligt att uttala sig; men att på den personliga grunden bygga något allmänt gällande, såsom han verkligen gjort, kan väl icke godkännas. Hätsk mot skolan, missnöjd med hemmet, kastades ynglingen tidigt ut i verlden för att kämpa på egen hand. Han möttes af motgångar — hvem utsättes ej för sådana? — och sinnet retades ytterligare. Det retades så djupt, att äfven när motgångarna efterträddes af framgångar, förmådde dessa ej läka de gamla såren.
Att räntan för de län på guldoch slifver-panter, sorn från någon viss dag ut gifvas, må. blifva beräknad till fyra procent årligen i stället för tre procent, såsom den hittills utgjort. Herr Munck af Rosenschöld: Jag får förnya min anmärkning emot osammanhanget af att såsom grund för Financeplanen åberopa räntans nedsättning i allmänhet, och likväl höja den för lån på guld och silfver. Jag tror icke, att mycket behof - aa Den 33 No vern ber J’. tn, ver ordas, för alt bevisa, det 3 procents ränta å dessa lån är tillräcklig, helst då man besinnar, att guld och silfver icke äro underkastade ett betydligen vacklande värde, Jag föreslår således, att ifrågavarande ränta må bestämmas till 3 procent, och får tillkännagifva på förhand, att, om detta icke bifalles, yrkar jag votering, Herr Rosenblad: Då de beslut, sorn redan äro tagne angående realisationen, icke lära kunna inverka på låneanstalter, redan i gång, innan realisationen beslutades, försvinner Herr Munck af Roseuschölds skäl för den af honom föregifna inconserjvence. Dessutom får jag anmärka, att ifrågavarande lån förhålla sig olika till olika folkklasser. Den fattigare delen, som icke förstod Bankoförfattniugarne, förlorade, såsom Bankostyrelsen upplyst, ofta i5 å 16 procent, utan att Banken haft någon betydligare vinst deraf än 5 å 6ooo R:dr, Hvaremot de rikare, som, då de flytta ut åt landet, i insätta sitt silfver i Banken, blott för att hafva det i säkerhet, kunna när sorn helst åter uttaga det, utan att Banken deraf kan disponera så mycket som en thesked, Bankens förluster böra derföre ersättas från något håll, och då i vårt Iand 3 procents ränta ej är vanlig, yrkar jag bifall till Utskottets tillstyrkande i denna del; och sorn Herr Munck af Rosenschöld redan hegart votering, loide Herr Grefven Den a5 November f. m. och LandtMarskalken äfven behaga tillåta, att den genast får försiggå. Herr Munck af Rosenschöld:
M. uttalade år 1823, hade jag redan år 1817 antydt, nemi. att dylika adresser vore stridande mot våra grundlagar och riksd.former, isynnerhet mot uppdraget åt Coust.Utsk. att granska de i Statsrådet förda protocoll och med utlåttde deröfver till R. St. inkomma; och denna åsigt har jag sedan icke funnit skäl att ändra. Hvartill skulle nemi. denna granskning tjena, o-ch till hvilka resultat skulle den kunna leda, i händelse R. St. redan hade på förhand i und. tackat för Regeringens i allo ådagalagda välförhållande? Ständerne skulle ju då hafva i förväg betagit sig ali rätt till framtida anmärkningar, ehuru stora anlednrr dertill äu kunde vid nogare granskning upptäckas. Och likaså skulle man tvertom kunna i förväg yttra missnöjen, sorn man vid granskningen af Statsrådsprottn tilläfventyrs torde finna hafva varit obefogade. Då för öfrigt dylika adresser, såsom svar på throntal, icke synas möjligen kunna medföra någon verklig nytta, men ganska lätt mångfalidig skada, isynnerhet genom tillfället att onödigtvis uppreta sinnena och söndra dem i partier; så vågar jag vördsammast afstyrka bifall till den nu ifrågavarande. Gr. Frölich: Jag ber att få erinra, att det var omedelbart efter det Frih. Cederström gjort sin anmärka. i afseende på formen, som jag anmälde mig, och således icke till följe af någon inspiration från en annan värd ledamot, Frih. Roye, ehuru jag får erkänna, att jag helt och hållet instämmer i hans anmärkn. rörtde formen. Frih. Cederström har velat öfvertyga R. o. Ad. att, emedan denna fråga undergått behandling i Const.Utsk., och Const.Utsk. öfver talmannens vägran af propos. förklarat en sådan vägran icke vara förenlig med grundlagen, borde den slutsats deraf dragas, i följd af Bonde-St:s inkomna remiss genom deputation, att delta Stånd skulle vara ovillkorligen förhindradt att yttra sig i hufvudsaken.
Detta skulle vara förnärmande för Regeringens värdighet och begreppet om dess makt och myndighet, och det skulle äfven för framtiden hafva ett mindre lyckligt inflytande på opinionen hos personer, som kunde komma uti contact med Regeringen, om ett med Regeringen ingånget contract å dess sida ej blefve respecteradt. Jag anser det således vara Representationens pligt att förekomma hvarje försök alt på någon slags omväg söka bryta ett sådant contract. Vid remissen af ifrågavar. motion anhåller jag, att dessa anmärk ntima tte få till Ulsk. åtfölja. Frih. Cederström; Enär lvänne ledamöter förutsatt lagligheten af denna motions remitterande till Utsk., anhåller jag att få uppläsa 56 $:n Riksd.Ordn. Den lyder sålunda; "Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga "beslut. Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya "ämnen af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början, enligt 27 §:n, tilländalupit, såvida icke sådana "frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ären"den, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.” Nu är här alldeles icke fallet, att handelsoch sjöfartsfonden upphört, hvilket är villkoret för den motion, sorn Gr. Frölich väckt, och icke heller har af R. St. något beslut blifvit fattadt om ändring af de förhållanden, som frågan rör. Man måste således afvakta den tidpunkt, då R. St. beslutat öfver dessa ämnen, för alt få göra den motion, som nu för tidigt och i grundlagsvidrig ordning blifvit vackt. Frih. Raab: I slutet af den utaf Frih. Cederström 1111 upplästa 56 § Riksd.Ordn. står: — "så vida icke sådana ”frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser, omedelbarligen föranledas." Nu är händelsen den, att Hr Halling under denna riksdag väckt en motion, som afser handelsoch sjöfartsfondens upphörande. Då hans motion blifvit till Utsk. remitterad, så är detta alltså ett redan upptaget ärende. Detta 84 Den 15 Juli e. m. liar gifvit Gr.
Frih. Rehbinder: Den siste värde talaren har ibland annat yttrat, att hatet emot bördsrätlen i staden skulle komma att draga bördsrälten pä landet med sig. lag tror icke det. Skulle hatet emot bördsrätlen i staden verkligen finnas, hvilket jag för min del belviflar, och som jag påstår aldrig kommer att äga rum, så kunde man vidtaga den åtgärden, som Gr. Sparre nu föreslagit, nemi. alt nu först skilja dessa bördsrätter åt och lemna bort bördsrälten i staden, men bibehålla den på landet. Men det är tids nog då att göra det; nu erfordras del alldeles icke i min tanka. Gr. Sparre har vidare yttrat att fädernas jord är kär för arfvingarne ali bibehålla inom familjen; men jag kan icke inse, alt icke fastighet i staden äfven kan vara kär för arfvingar att bibehålla. Det finnes hus, sora till och med äro Fidei-Commisser. Jag kan icke inse hvarföre man skulle hindra dem i stad, som hafva sin fädernejord kär, alt behålla den. Ytterligare har den siste värde talaren sagt att det ofta på landet inträffar att hemman säljas för snart sagdt intet, särdeles Bondhemman, derföre att arfvingarne icke äro i tillfälle att skaf - 176 Den 8 Augusti, fa sig nödiga medel för alt lösa dera. Jag tror alt delta är alldeles eli misstag. Jag har också praktiserat som domare på landet. Jag har gjort det i 15 år och altid funnit att Bondhemman betalas mer än andra. Bonden kan betala mera än någon annan derföre, alt han brukar sin jord sjelf och är således i tillfälle alt draga mera afkastning af densamma än någon annan. Gr:n har äfven aumärkt att samtlige ledamöter i LagUtsk. af BondeSt. voro med om att bibehålla bördsrälten på landet, men att kasta bort den i staden. Afven jag erkänner detta men tror att det var en kortsynthet af dem. Hvad som sker i staden bry sig bönderna icke om. Derom kan man ingenting såga, men vi böra se längre än de och böra således bibehålla äfven bördsrälten i staden.
Ständer, att,.i förnyad underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, framställa 8 Allm. Besv.- och Ekon -Utskottets Utlåtande, N:o jo6. den önskan, att Kongl. Maj:t måtte täckas åt ämnet ytterligare egna Sin höga uppmärksamhet, och dervid Nådigst taga i betragtande det här förut antydda förhållande, att kyrkan i Hernösand numera i dess gamla skick icke kan undergå någon förändring eller förbättring, utan måste från grunden å nyo uppbyggas, samt att, med afseende så väl å de kostnader, som dermed äro förenade, som å de i öfrigt talande skäl till befrielse för Hernösands Stift att vidare frånhändas ifrågavarande spanmål, Kongl. Maj:t täcktes i Nåder medgifva, det de från Hernösands Stift till Upsala Domkyrka nu anslagne 124 så kallade ”Domkyrko-tunnor’’ må hädanefter tillkomma Hernösands Stifts-kyrka. Stockholm den 18 September i84o. Reservationer. Af Friherre von Krcemer: ”Mot det beslut Utskottet, endast med En öfvervägande röst, fattat, nemligen att de 124 tunnor spanmål, hvilka från Hernösands Stift äro till Upsala Domkyrka anslagne, böra hädanefter tillkomma Stifts-kyrkan i staden Hernösand, får jag mig reservera på här nedan anförde skäl: År 1823 väcktes en dylik fråga af Magistraten och Borgerskapet i Hernösand samt några Riksdagsfullmägtige, hvilka i en underdånig skrifvelse Ros Kongl. Maj:t anböllo om, att ifrågavarande Domkyrko-tunnor måtte tillerkännas det SLift, hvarifrån de utgå. Kongl. Maj:t infordrade häröfver underdåniga yttranden, så väl af Consistorium Ecclesiasticum i Upsala , som af Kammar-Collegium, hvilka båda auctoriteter tillstyrkte, att Upsala
Nej, kommer Bevillningsutskottets Betänkande, rörande Minimi-tabellen att afslås; samt BevillningsUtskottet att anmodas, att uppgöra ett lämpligt förslag, hvarigenom den summa, som genom bevillning är påräknad att inflytta, må kunna med säkerhet utgå. Friherre Cederjirom: Jag hemställer om Ridd, o. Ad. Prof, VI. Den i Jul i i /, m. det icke åligger Ridderskapet och Adeln, att sjelf uppgöra det, som skall sätta i stället för Minimi-tabellen, Herr Grefven och Landt Marjkalken yttrade, det han för dess del ingalunda ansåg det vara olämpligt, att Ridderskapet och Adeln, i händelse Minimi-tabellen afskaffades, först hörde BevillningsUtskottet, innan något visst förslag i Minimi-tabellens ställe antoges. Friherre Cederström: Då ett betänkande är före andra gången, kan det afgöras med förändringar, och då åligger Ståndet att sjelf uppgöra desamma. Herr Hjerta', Det synes mig ganska tydligt, att saken måste tillbaka till Utskottet, ty detta allena kan uppgöra grunderne för ett nytt förslag. I Plenum skulle man förgäfves försöka det. Jag förenar mig således i den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken framställt. Herr von Hohenhaufen: De bevillnings_ grunder, som nu äro föremål för Ridderskapets och Adelns öfverläggning, äro för andra gången före; jag kan således ej annat fatta, än att, om en ändring skall ske, vi mäste göra den sjelfve; och på denna grund understödjer jag Friherre Cederströms mening. Herr Munck af Rofenfchjöld: Jag tror, Ilka med de tvänne värde Talarne, att Ridderska* De» t Julli f. m. fi? pet och Adeln äger rätt att antaga ett correctif, men jag tror ock att Ridderskapet och Adeln har rätt, att först höra sitt Bevillnings-Utskott, och till och med att till detsamma hänskjuta uppgörandet af ett förslag dertill. Det finnes intet stadgande, som hindrar detta.
Beträffande åter den yrkade befrielsen från stämpladt papper för ansökningar till Folkskole-lärarebeställningar i städerna, så och då dessa beställningar, jemförelsevis med dylika på landet, i allmänhet äro med bättre löneförmåner förenade, finner Utskottet ej skäl att till ifrågavarande yrkande tillstyrka bifall. Det af Utskottet i afseende å kartering af fastebref framställda förslag, enligt hvilket endast fastebref å förvärfvad egendom skulle förses med stämpladt papper till fjerdedelen af hvad för köpeoch bytesbref är stadgadt, har af Ridderskapet och Ådeln samt Preste-Ståndet blifvit godkändt, men af Borgareoch Bonde-stånden återremitteradt. De anmärkningar, som inom Borgare-Ståndet föranledt återremissen, innehålla, att förslaget icke uttrycker hvad som med förvärfvad egendom hör förstås, eller huruvida sådan, som genom testamente erhållits, jemväl skall till nämnde kathegori hänföras, samt att föreskrift saknas i afseende å den kartering, som af fastebref å ärfd egendom bör ega rum; och har på grund häraf och då testamenterad egendom, som vore underkastad så väl bouppteckningsoch testaments-kartering, som bevillningsafgift, ansetts med mera skäl än ärfd böra åtnjuta lindring i karteringen, då fastebref derå meddelades, blifvit yrkadt dels den förändring i redaktionen af Utskottets förslag, att orden : »Fastebref ä förvärfvad egendom» måtte utbytas mot orden : »Fastebref å genom köp, skifte eller gåfva förvärfvad egendom», samt derjemte uttryckligt stadgande införas angående den eftergift i karteringen, som i fråga om fastebref å ärfd eller testamenterad egendom rätteligen borde ega rum, dels ock alt nu gällande författning i denna punkt måtte förblifva oförändrad. — Inom Bonde-Ståndet åter har, på sätt den i ämnet hållna diskussion utvisar, Utskottets förslag hufvudsakligen vunnit understöd, men ett förtydligande ansetts nödigt för bestämmande af den kartering, som för fastebref å ärfd egendom skulle ifrågakomma.
Propos. till bifall å förev:de Betänk, blef härefter framställd och besvarad med Nej och då Hr Gr. o. Landtm, sedermera hemställde om R. o. Ad. behagade alsia detta Betänk, ropades Ja. Föredrogs ånyo och biföllos LagUtsk:s nedannämnde den 4 och 10 dennes på bordet lagde Betänk:n: N:o 16, i ani. af väckt motion, ang:de förändring af den genom lag fastställda arfs-ordning; och Den 11 Mars f. m. ies N:o 17, i ani. af väckt motion om förändring af 7 § i ÄrfdaB:ns. 12 Kap. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrs den 4 och 10 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 55, i ani. af vackt motion om förvärfvande för Statens räkning af förra Allmänningen Trenningshult och kronoskatte-hemmanet Trenningen. Hr Lilljehöök, Erik Gustaf, anförde skriftligen: Förr än it. o. Ad. går att yttra sig öfver Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Betänk N:o 55, hvaruti tillstyrkes afslag å den af Hr Hasselroth inom Vallöf!. BorgareSt. väckta motion om f. d. kronoallmänningen Trenningshults förvärfvande för Statens räkning, torde det tillåtas mig att meddela några uplysningar i frågan, hvilka, jag vågar hoppas det, torde gifva anledn. till‘Betänk:ts återremitterande. F. d. krono-allmänningen Trenningshult är belägen i yttersta gränsen af det vidsträckta Gäseneds härad, intill ännu bibehållne Vedens härads allmänning. Hå Trenningshult laga skiftades emellan de hemman till hvilka den slutligen blifvit uplåten, erhöllo alla inom häradet belägne, så väl militiesom ecklesiastike m. fl. boställen, sina lotter sammanhängande i ett stycke.
Det är endast för att komma till ett mål och på det vi icke må fortfara alt tala utan att derföre vinna ett resul tat, som jag trodde att alldeles ingenting menligt skulle härflyta af belänk:s föredragning, då det i alla fall måste föredragas för andra gängen och derefter upslår försl det rälta momentet för diskussionen, när R. o. Ad. anser förslaget böra förekomma. Det beror säkerligen, efter mitt begrepp, af R. o. Ad. alt instämma med Talmanskonklaven om den dag, som ansetts lämplig till målets föredragning, eller att dertill bestämma annan dug om majoriteten det önskar. Härefter öfvergick R. o. Ad., uppå derom af II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, gjord hemställan, till behandlingen af de på föredragms lislan uptagne ärenden. Föredrogs och bifölls CoDst.Ulsk:s d. 7 dennes på bordet lagda mern. N:o 1 om arfvoden för Ulsk:s Canzli. Föredrogs Consl.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda mern. N:o 2, ang:de det nu hvilande förslaget till ny Riksd.Ordn., jemte dervid fogad serskild artikel äfvensom, i sammanhang dermed till ny R.F. Mänga ledamöter hördes begära att detta mern. malte ytterligare blifva hvilande på bordet. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han nu finge i R. o. Ad:s minne återkalla, hurusom, på sätt H. Ex. i början af plenum omnämnt, Talmans-konferencens medlemmar varit ense derom, att, enl. grundlagens bestämda föreskrift, den nu föredragna frågan, om den i dag begärdes på bordet, borde ovillkorligen förekomma i nästa plenum, derest icke derom af RiksStm annorlunda förordnades, samt att det varit med afseende på de skäl, hvilka borde hindra denna frågas företagande nästa Lördag, som Talmännen öfverenskommit att i dag hos RiksStm, göra hemställan, att (Jonst.Utsk:s mern.
Jag betviflar det, men tror deremot den sjelfskrifna representationen vara en af de rättigheter, som, utan att hafva blifvit i Adelns privilegier uptagen, tillförsäkras Ståndet genom 114 § Reg.F. Då hörer saken lill alla 4 Ståndens öfverläggning och afgörande. Påstår man åter att denna sak är ett enskildt ärende för R. o. Ad., sä frågas luiru det skall kunna afgöras för att fä allmän giltighet? Riksd.Ordn. uptager endast grundlagsoch privilegiifrågor, såsom beroende på Konungens och tilla 4 Ståndens samtycke. Men alla öfriga utom bcvillningsärender, till hvilka detta icke hörer, kunna afgöras genom 3 Stånds beslut och Konungens bifall. Derpå skulle då Adelns sjelfskrifna representations-rätt komma att bero och kunna Ståndet utan dess samtycke fråntagas. Men, invänder man, 12 § Riksd.Ordn. innehåller att ”R. o. Ad. infinner sig tili Riksdag och representeras enl. Riddarh.Ordn., hvilken, likasom öfriga Stånds Ordningar, bör vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad”. När det nu vidare står i Riddarh.Ordn. atl hon kan förändras af Ståndet med Konungens samtycke, så hafva de öfriga Stånden intet att skaffa med det sätt, hvarpå R. o. Ad. representeras. Jag har vid flera 58 Den 1 Mars e. m. föreg:de tillfällen förklarat det jag betviflar rigtigheten af denna slutledning, emedan R. o. Ad. icke torde kunna för sin del ändra något i sin representation, utan de öfriga Ståndens samtycke, med hvilka Adeln utgör delägare i samma representation eller bolag. Sådan R. o. Ad:s sammansättning var år 1809, då bolags-reglorna sednast upgjordes, sådan mäste vår sammansättning förblifva intill dess de öfriga Stånden eller bolagsmännen medgifva någon ändring.
Två ars Räntor till Actieägare Ränta på i omförmält afsigt upplånte 180,000 1821. Bypgnads.biträde af Banquen Canal-Inkomst • . • • • ' . Arbetskostnad Ränta på upptagit Lån, 290,000 t • 182a. Byggnads-biträde af Banquen Insättning af 10 Procent å ActieCapitalet Canal-Inkomst • ... Arbetskostnad Två års Räntor till Actieägare . ... Ränta på upptagit Byggnads-biträde af Banquen . ... Insättning af 10 Procent å ActieCapitalet Canal-Inkomst • Arbetskostnad ... Ett års Ränta till Actieägarne Ränta på upptagit Calcul som visar förändringen af Banquens Sedelstock genom Förslaget uti Bilagan Litt. A. i Julii i S 18- Bar.quen utgifver . Banquen indrager . i Januarii 1819- Banquen utgifver — indrager 1 Julii 1S *9- Banquen utgifver indrager O 1 Januarii 1820. Banquen utgifver . indrager.. 1 Julii 1821?. Banquen utgifver . indrager 1 Januarii 182XBanquen utgifver . indrager . I Julii i8sr. Banquen utgifver . indrager 1 Januarii 1822. Banquen utgifver . _ indrager . 1 Julii 1822. Banquen utgifver . indrager . 1 Januarii 1823. Banquen utgifver . indrager . Summa ökad Sedelstock Den nya LaneFonden i Södra och Västra Provincerne har under tiden fått Hypotheker för Anmärkning: Emedan till Discont-rörelsen i Götheborg hört de 200,000, som Götheborgs Discont af BancoDisconten upplånat, bör, då dessa inbetalas, lika mycket af BancoDiscontensi Fond flyttas till den nya LaneFonden, hvars hela belopp derigenom blifver 5,200,000.
Bergskollegium i underdånighet bland annat, dels att Bergsfogdarne, 16 till antalet, haft skyldighet att ombesörja uppbörden af brukens och bergverkens utskylder, i åtskilliga fall bevaka Kronans rätt, utföra åtal i mål angående öfverträdelser. af Bergsförfattningarne, tjenstgöra såsom under-exekutorer samt uti ekonomiska och administrativa ärenden gå Bergmästarne tillhanda, dels att, efter Kongl. Majus nådiga föreskrift, Kollegium den 20 Mars 1761 lörordnat, det Bergmästarne skulle söka förmå Bergsmän och Bruksförvaltare att af god vilja till Bergsfogdarne utgifva ett öre kopparmynt af hvarje skeppund tillverkadt tackjern, i följd hvaraf ock inom några orter öfverenskommelser träffats om utgörande af vissa afgifter till dessa tjenstemän, så väl af tackjerns-tillverkningen som smidet, hvarom dock något allmänt stadgande icke lärer blifvit ulfärdadt, dels äfven att Kongl. Maj:t den 17 April 1828 i nåder förordnat, alt tjenster vid Bergsstaten icke finge vidare tillsättas, utan borde skicklige personer, mot lönernes åtnjutande såsom arfvoden, tillsvidare förordnas att tjensterna bestrida; varande för öfrigt af Bergskollegium uppgifna följande förhållanden, angående Bergsfogde-tjensternes nuvarande innehafvare: Stais-Utskottets Utlåtande, N:o 28 T. 19 Taxerad löne . Datnm å fullmakt a w - Ordinarie lös inkomst i medel Bergsfogde™» namn. ^ konstitutoria,. Bergsfogde-d,str.kter. 5 stat tal m 8ren 1848—1852. a) Genom fullmakt utnämnde: Helander, E 1813 Febr. 8. Westerbergslagen o. Westerdalarne 146:32.— 552:11.— Sandin, C. A. 1813 April 1. Wermlands Berg mästaredöme 110: 785:21.—* Bratt, J. F , 1823 Febr. 20 . Tabergs bergslag 0.