Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så vidt jag kunnat fatta den af Riddarh.- Sekreteraren nu lemnade upplysning, skulle redan 3 Stånd hafva för det ifrågav:de ändamålet beviljat 30,000 rdr, och då denna inbjudning afser elt anvisande af 45,000 rdr, kan densamma enligt mitt förmenande icke föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. lades inbjudningen till handlingarne. Föredrogs Hederv. Bonde-St:s den 2 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:o 395, med inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti Bonde-St:s beslut i afseende å 79:de punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. Sedan undertecknad, uppå Frih. af Ugglas’ begäran, meddelat den upplysning, att ifrågav:de punkt blifvit af R. o. Ad. samt Presteoch Borgare-St:n bifallen, yttrade Frih. af Ugglas: Vid nu upplysta förhållande får jag yrka, att den ifrågav:de inbjudningen mätte läggas till handlingarne. öfverläggningen förklarades slutad och inbjudningen blef, uppå framställd propos., lagd till handlingarne. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 29:de sisth Augusti och den 2 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 141, ang:de föreslagna statsbidrag lör vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag, m. (1. dylika föremål. Usta punkten. Gr. Wachtmeister, Hans: Jag hör ej till deras antal, som vilja slösa med statens medel, och jag vill ej heller beskylla Stats-Utslct för att hafva varit för sparsamt, då det i de flesta fall gått till väga med verklig frikostighet. Likväl skulle Den 5 September f. m. 165 jag här vilja göra ett undantag, emedan Utsk:t, i fråga om anslag till förbättring af dåliga vägar, synes mig hafva varit alltför sparsamt.
Gillar UnderRätt qvarstadspåiståendet, och har HofCanzlern eller hans Ombud qvarstaden tillstyrkt, skall densamma verkställas; men ej må annars, efter UnderRätts Utslag, qvarstad läggas förr, än HofRätt, i nedannämnde ordning, derom beslutit. 3:o Uti Rättegång, som genom allmän Åklagare utföres, skall UnderRätts Utslag i qvarstadsfrägor, ehvad besvär deröfver anföras eller ej, alltid utan uppehåll till HofRätten insändas, och fortfare då sådan qvarstad, hvilken blifvit i följd af HofCanzlerns eller JustiticeCanzlerns föranstaltande lagd, eller efter UnderRätts Utslag Den i Februarii f. ro. verkstäld, intilldess IlofRätten annorlunda förordnar; Bärandes emedlertid rättegången fortsättas, och ransakningen, så snart deri fulländats, till HofRätten öfverlemnas. Hans Excellence Herr Grefven ock Landt Marskalken framställde vid hvarje af dessa 8 momenter proposition, huruvida Ridd. och Adeln instämde i Herr Cederschjölds emot samma momenter framställde anmärkning, att de i 5 § af nuvarande Tryck fr ihetsFör ordning befintlige, desse föreskrifter motsvarande, stadganden borde oförändrade bibehållas; hvilka propositioner med ja besvarades. § 2I 1:0 Sedan UnderRätts Utslag i qvarstadsfr ägor , antingen under ställningsvis eller genom besvär, till Hof Rätt inkommit, äligge Hof Rätten att genast deröfver infordra TrjckfrihetsComittéens utlåtande. När detta aflemnats, företage Hof Rätten ofördröjligen qvar stadsfrågan till afgörande, och meddela deri sitt Utslag, hvaröfver Par terne st ände öppet att hos Kongl. Majit anföra underdåniga besvär, utan att likväl dymedelst Utslagets verkställande eller Rättegångens fortsättning må hindras. Herr von Schulzenheim: Den nu gällande TrvckfrihetsFörordningens 5 § och 8 mom. Den i Febru ar i i f. rn.
Finner Utskottet af dessa Protocoll, all någon Stats-Rådcts ledamot, eller någon för tillfället förordnad Föredragande, eller den Embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Rrkets Grundlag eller allmän lag, eller'tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra löre - Conslilulions-Utskottels Memorial, N.-o 60. 3 ställningar emot sådane öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsålligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den Föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 §. af denna Regerings-Form förutsätter, sin contrasignation å ett Konungens beslut vägra, då skall Constitutions-Utskotlet ställa en sådan Embetsman under tilltal af JustiliEe-Ombudsmannen inför Riks-Rätt, så framt ej Utskottet finnér sig böra förut serskildt underställa Riksens Ständer de skäl, pä hvilka det anser åtal icke böra göras; i hvilket fall Riksens Ständer äga att antingen underkänna Utskottets skäll, eller göra sådan anmälan, sorn i nästföljande omtalas, eller f örklara att ingen anmärkning äger rum. Riks-Rätt, hvarom denna J*. stadgar, vare sammansatt på sätt, som i 102 säges, dock så, att, i stället för Stats-Råd, fyra dé äldste Juslitise-Råd, tvänne af frelse och tvänne af olrelse SLånd, der säte taga, och gånge för öfrigt, som i 101 och 102 §§. säges. Sådan Riks-Rätt döme efter allmän lag och den ansvarighets-lag, hvilken för detta ändamål utaf Konungen och Riksens Ständer fasistälid är. Stockholm den 5 November i84o. Reservationer. Af Herr de Mare: ”Jag kan icke för min del godkänna Utskottets förslag, att det i vissa fall skulle bero på Rikets Ständers pröfning, huruvida åtal emot Konungens Rådgifvare borde ega rum. Genom detta förslag förändras allt för väsendtligt den ide, som nu är uttryckt i 106 §.
Lånebeloppet kommer allt så att utgöras af det jämna roo:de-fal lLdr Riksgäldssedlar, sorn är lika med, eller närmast under det efter ofvan stadgade grunder, mot panten svarande lånebelopp. k) Derest låntagaren skulle inbetala hela eller större, eller mindre del af länet, jemte upplupen ränta, vare sig med nämnde reverser, fastän ej förfallne, eller gångbart mynt; skall det vara honom deremot tiliåtil att utbekomma det deponerade, eller emot insättningssumman svarande, tunnetal af panten} dock det sednare endast i jemna tiotal tunnor. Till sådant ändamål böra RiksgäldsContoirets Fullmägtige utfärda behörigt insättningsbevis, som af låntagaren uppvises i beläningsComi-f téen, hvarest föreskrift meddelas för lyftning af panten, till föreskrifvit större eller mindre belopp. Riksens Ständers Fullmägtige meddela BeläningsComitéen en gång i hvarje månad, lista på dem som utföst lånesäd , samt belopp pet som till följe deraf får lyftas. 0 Å förfallodagen äga RikegäldsContoi - Den 28 Februarii. 93* reis Fullmägtige magt, derest panten icke blif-i vit till Capital, ränta och behandlingsafgif be* tald, densamma försälja; antingen genom iu-t ction till den mästbjudande, eller eljest till de£ pris, sorn i orten blifvit kur,gjordt, alltsom Fullmägtige sådant bäst och nyttigast pröfva, Och taga deraf sin betalning! till capital , räntagoch förordsakade omkostnader, af hvad namn de vara må, till lånets indrifvande. Öfverskotta stånde pantägaren tillhanda i Con*. toiret. 12. § Till sådan? lån må Fullmägtige endast använda räntelöpaoöe invismugar, pä sätt här ofvan blifva föreslagit. i3 §.
Vid pastor ar gränsen mellan medlemmarnes i församlingen myndighet och samhällets myndighet; hvad som ligger under embetsmäns myndighet conti olleras af förmän hela serien uppföre, men hvad sorn icke ligger under embetsmannamyndigheten, d. v. s. dessa municipala inrättningar, ty de ligga icke under förmanskap af embetsoch tjenstemän, de måste ligga under lagens myndighet, såvida icke sjelfsvåld skall inträda i samhället i stället för lagenlighet, och då måste nödvändigt någon finnas, som kan säga: nu är det olagligt; och den soin det gör, måste gifva besvärshänvisning der man klaga kan, och denne person är, i fråga 0111 sockenstämmors utlysande och sammankallande, kyrkoherden och kan ej vara någon annan. Om vi slå upp 1817 års författning om sockenstämmor, så står der i 1 §:n 2 mom. följande ord : ”Vill Ko nungens Bef:h:de höra allmogen i sockenstämma, kungöre det kyrkoherden skriftligen. Kronofogdar och lansmän aga oek i mål, sorn röra deras tjenst, alt äska sockenstämma. Visa de Konungens Bef;h:des tillåtelse eller befallning, må kallelse lill sockenstämma ej vagras. I annat fall äger kyrkoherden att pröfva nödvändigheten deraf,” d v. s. lagligiieten. Här är således efter gamla författningen den makt inrymd åt kyrkoherden, att neka kronobetjente sockenstämmas sammankallande, såvida det ej är ovillkorligen nödvändigt och de ej kunna förete Konungens Bef:h:des order derom. Icke följer deraf, att kyrkoherde är förman för Konungens 13ef:h:des underordnade betjente. Lika litet är det gifvet att kyrkoherde är förman, eller äger att utöfva något förmanskap för sockennämnden derföre, att han som pastor är skyldig att granska anledningen till sockennämndens begäran 0111 sockenstämmas sammankallande, d. v. s. att granska lagliyhelen af de ärenden, som på den begärda stämman skulle föredragas.
Det behöfver icke betala eller beräkna ränta på sin fasta egendom och inventarier, det har Banken och Staten till en säker afnämare till en betydlig del af sina tillverkningar, för hvilka Bruket sjelf bestämmer priset, och det får tillika räntefritt disponera ett rörelsekapital af 36 ii f0,000 R:dr B.ko årligen; och 8:o Men skulle Tumba ändå, oaktadt allt detta, icke kunna förvaltas utan förlust, så återstår att taga i öfvervägande, om det ej kan bortarrenderas, med vilkor, att arrendatorn, under behöriga controller och till bestämda priser, tillverkar alla de papperssorter, som Banken och Staten behöfver till sedlar, Charta Sigillåta, tullduksstämplar, kortconvolut, m. m., samt åtager sig att på Tumba underhålla de ombud, som af vederbörande ditsändas, när sådan tillverkning skall försiggå. Formarne till dylikt papper böra naturligtvis i embetsverken förvaras, och om den ymniga småsedelstillverkningen upphör, såsom Revisor erne föreslagit, blir derigenom Bankens behof af sedelpapper ganska betydligen minskadt. Vid upptagandet af dessa punkter, få Fullmägtige först fästa uppmärksamhet å hvad redan förut är anfördt, och som närmare upplyses af den härvid under Lif. A bifogade öfversigt af Tumba bruksrörelse åren 1834—1843, nemligen, att papperstillverkningen under de fleste af dessa år, d. v. s. 1834—1839, gifvit vinst, ehuru den belastats med betydliga, för densamma främmande utgifter, såsom nybyggnader och anskaffande af fasta inventarier. De för Bankens eget sedelpapper bestämda priser äro visserligen grundade på af Banko-Fullmäglige sjelfve fastsläldta pris, men ao Berättelse om förvaltningen af Tumba. att de icke äro för högt tilltagna, med afseende på den serskilda beskaffenhet och den stränga controll vid tillverkningen, hvilka för dem erfordras, torde nedanstående jemförelse med annat sedelpapper utvisa.
Tryckfrihetslagen detta noga bestämmes och förklaras, och föreslär derföre at pä detta ställe denne Lag mätte äberopas. Herr d-loilenstolys, ^ncler8, wid z:dje Momentet har redan en ward Ledamot Herr Lottittek yttrat sin mening i afseende pä Mick - iZr.8 Den 29 Augusts. msteriella och Commando-mäl m. m., hwaruti jag mig förenar; men fär tillika anmärka, at äfrven bör nogare be stam a, as hwad som rätteligen bör menas med Commando-mäl, för hwilka wederbörande böra kunna anses wara uti answar wid Räds.afgifwande, emedan wi under denna Riksdag erfarit huru olike omdömen warit om Commando-mäl. Äfwen uti slutmeningen af ä:de Momentet säges, at om enskilda Personers och Corporationers rättigheter m. m. icke bör ens kunna nämnas m. m. Mig tyckes at äfwen detta täl at nogare uplysas: tp genom at bedöma hwar och. en individu, sä äro ju alla under denna förutnämnde benämning at anse, fastän ej alla sätt eller äga här förmodeligen supponerade Rättigheter och angelägenheter. 30 §. Friherre läljencrLML. Ordet mäster r:sta Momentet synes mig böra utgä: Det är en Contradiction, at en ting mäste ske, hwarom pröfnings-rätt är förbehällen. Detta torde kunna ändras säledes, "(öfwer de wanliga inkomsterne anses Larfwa, och '-wilken brtst, sedan den af Riksens Ständer godkänd äc, igenom Lewillning f^Uas.'^ Wid zr och 32 Z. §. gjordes ingen annan anmärkning än Grefwe äs lL Laräio ofwanföre gjort, Zz Z, Den 29 Augusts. iz^9 23 Z. Herr lvotlliied. Sista Momentet af denna §. innefattar en föreskrift för Iustitlä-Ombudsmannen, som synes mig böra utgå, säfom endast hörande til hans Jnstruction, och i stället följande ordalag nyttjas:
Det vöre önskeligt, att de, som författa Oeconomiska Förordningar, agde nödig localkännedom. Då begingos ej sådsne miss*»g som här skedde år 1818- Utaf hvad Herr von Hartmansdorff af sista Riksdagens handlingar, uppläst skulle man kunna dömma, att de sorn då fattade det för Bruksägarne så högst menliga beslut, ansågo alla recognitionsskogarne vara väl belägne, lätt odlingsbara, och lätt åtkomliga. Jag får derföre upplysa det ungefärliga förhållandet härvid inom Skaraborgs och Örebro Län. Jag tilltror mig kunna bevisa, att, på en sträcka af 13,000 tunnelands rymd, enligt vederbörandes undersökning , ej kan uppletss odlingsbar mark för ett enda helt m Ztera II Au*asbi «. m. {lemman. Samme Embetsman kunna intyga» att Bruksägarne hittills fått erlägga en afgift» beräknad så, att de å dessa 13,000 tunneland, skulle kohla a 800 stigar, ehuru loo åra erfarenhet visat, att de ej med skogens bestånd, kunna taga hälften deraf. Jag frågar, när det kostar mera att bana sig väg till trädet, än detta är värdt, och sådane trakter likväl ej vid skattelösen få undantagas, jag frå-t gar säger jag, om sådane skogar skäligen kunna sättas i bredd med andre, som väl belägne bestå af jemn mark. Jag hemställer, om någon, jemförelse billigtvis kan äga rum, emellan trakter sorn äro lätt tillgänglige och sådane, hvar-, till man, snart sagdt, endast kan komma fogelvägen.
I anledning häraf hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K. Maj:ts derom gjorda framställning, funnit godt att till uppförande af en ny arkivbyggnad för Göta Hofrätt och ombyggande af den hofrätlshusets tomt omgifvande kaj, å Riksgälds-kontoret anvisa, att under år 1867 utgå, ett belopp af 40,000 riksdaler, utgörande omkring tvåtredjedelar af den för dessa byggnadsföretag beräknade kostnadssumma. 15:o Angående de nya cellfängelsebyggnader, som nu vore erforderliga, har Fångvårds-styrelsen uti underdånig skrifvelse den 16 Juni nästlidet år anfört, att behofvet af ytterligare utrymme för cellfångar isynnerhet gjort sig gällande vid kronohäktet vid Långholmen, äfvensom i de norra orterna inom fängelserna brist på utrymme ofta visat sig samt bland städerna i dessa orter det företrädesvis vore Sundsvall, hvarest ett nytt kronocellfängelse funnes af behofvet påkalladt; och bar styrelsen föreslagit dels en sådan tillbyggnad af kronohäktet å Långholmen, att 24 nya celler jemte ekonomilokaler erhölles, dels ock uppförande i Sundsvall utaf fängelse med 34 celler och ekonomibyggnad, hvarför, enligt en i styrelsens byggnadskontor summarisk uppgjord kalkyl, kostnaden komme att uppgå till följande belopp, nemligen: för tillbyggnad vid kronohäktet på Långholmen R:dr 65,000: — „ fängelsebyggnaden i Sundsvall , 85,000: — J fråga om beredande af tillgångar för bestridande af dessa byggnadskostnader har styrelsen anmält, bland annat: att af det vid 1840—1841 årens riksdag beviljade anslag till stadsfängelsers uppförande vore i Riksgälds-kontoret innestående en odisponerad behållning af R:dr 35,475: 02. att hos styrelsen funnes att tillgå uppkomna besparingar å anvisade byggnadsmedel: af anslaget till uppförandet af länsfängelser R:dr 6,800: 01. , „ „ häradsfängelser ... „ 1,537: 23. , , „ stadsfängelser
Då härtill kommer, att de båda Riks-Stånd, som förenat sig om tillsättandet af det särskilda Utskottet, tillika beslutat, att alla frågor om Stats-utgifter för den ombildning af undervisningsväsendet, hvilken detta Utskott kunde komma att föreslå, borde behandlas af Stats-Utskottet, hvilket dels afviker från det sätt, 43 § Riksdags-ordningen före - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. 3 skrifver för handläggning af sådana frågor, som tillhöra mer än ett Utskott, dels tvifvelsutan skulle leda till flera förvecklingar, då anslagsfrågorna ofta äro oskiljaktiga från organisations-frågorna och således lätt kunde hända, att det ena Utskottet afstyrkte hvad det andra tillstyrkt; så har Konstitutions-Utskottet funnit sådana betänkligheter möta mot tillsättandet af ett särskildt Utskott för det ändamål och under de vilkor, Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet beslutat, att frågan härom ansetts böra förfalla. Hvilket Konstitutions-Utskottet får härmed vördsamt tillkännagifva. Stockholm den 8 Januari 1863. Reservationer af Herrar Blanche och Lovén, förre vice Talmmannen Pehr Eriksson samt Riksdagsfullmägtige Johan Persson, P. F. Mengel, Carl Anders Larsson, F. Hallström och Olof Larsson. Friherre Leijonhufvud, Carl, har anmält, att han af sjukdomsförfall varit förhindrad att i Utskottet vara närvarande, då beslutet fattades. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Konstitutions-Utskottets Memorial M 6. 1 N:o 6. \'
I staden finnes en Trivial-skola, som nyligen erhållit tillökning i lärare-personalen med en Kollega, så att undervisningen nu besörjes af Rektor och 4 Kolleger. Skolans läge i centern af Bottniska länen med liera omständigheter halva dock föranledt mig att uti underdånigt memorial, som härlörut till Eders Kongl. Maj:t ingått, begära skolans förvandling till elementar-läroverk, derifrån ynglingarne direkte kunde dimitteras till Akademien. Länets Lasarett är beläget i staden, som begagnar O 7 Q o gemensam läkare med detta, äfvensom Apothek här finnes. Fattigvården har besörjts enligt 1842 antaget reglemente på enahanda grunder som i Piteå landsförsamling. b) Luleå, som jemväl år 1621 erhöll privilegier och först anlades vid landskyrkan samt 1649 llyttades till sitt nuvarande läge 1 mil närmare hafsbandet vid en fjerd af Luleå eif, har ett godt läge och säker hamn; men det bättre inloppet är ofarbart för fartyg, som nu, för att till staden kunna inkomma, måste taga en lång och besvärlig omväg. Folkmängden är, sedan sista berättelsen till Eders Kongl. Maj:t afgafs, ökad med 108 personer, så att den nu utgör 1224. Stadens hufvudnäringar utgöras af handel, skeppsrederi, handtverk, jordbruk och boskapsskötsel samt fiske. Handeln idkades för ett tiotal år sedan uteslutande på Stockholm hufvudsakligen med tjära, bräder, bjelkar, renvaror, fisk och smör, och derifrån ortens förnödenheter hemtades, men handeln med tvävaror och tjära har sedermera flyttats till utrikes orter, derifrån de mest efterfrågade varor, såsom kaffe, socker och viner m. m återföras. I staden finnas Hera ganska förmögna handlande, som sköta sin rörelse med drift. Sjöfarten bedrifves val med egna fartyg, men merendels befragtas Norska skepp för trä varutransporten. Skeppsbgggeriet har å stadens trenne varf varit obetydligt de sednare åren; och IJandtverksrörelsen, som alltid varit de förutnämnde underordnad, bedrifves på förut öfligt sätt.
Af den 23 Juli: om Lumpsamlare; örn Legardt understöd för utgifvande af skriften Svensk Botanik; om Båtsmans-indelningen i Blekinge; pm rättighet för indelta Civile Embetsoch Tjenstemäns sterbhus att få åtnjuta Begrafningshjelpen effer förvandling och Markegång; rörande eftergift af en uti Qvarn tullen eller Mantals-, penningarne för Stockholms Stad yppad brist; om Export-tull A Trädvirke; om Qvarn-tqllens beräkning och erläggande af Stockholms Stad; pm Post-afgiften för utrikes afgående eller ankommande bref; om eftergift af allmänna utskylder för barn till en viss ålder som från Barnhuset blifvit uttagne; om Lönförbättring för Häradsskrifvare; om Fribrefs-rättigher för Städernas Magistrater vid Uppbörders och Bråttmålsrransakningars öfver?ändande; om frihet för löntagare att tjena för Begrafningshjelp och erlägga Bevillning af deras löner; om förändring 1 tiden till Capitations-, Bränvins - consumtionsoch Pannerymds-afgifternas uppbärande; om Banco» Den 2 Augusti. Auctioner; om Bancolån på fast egendom; om BancoStatens lönvilkor; om en föreslagen Farledsd&ppnande från Sulvik till Norrska gränsen. Af den 22 Juli: Om Enskiftesmedlen för. Skåne och Skaraborgs Län samt Odlingsunderstöd för Bohus Län; om Båtsmanshållet i Rikets Norra provinser; om f. d. Landshöfdingen Herr Grefve Ankarsvärds och Kammar-Rätts-Rådet Stråles sökta befrielse från ansvarighet för aflidne Landtrentmästaren v. Surtorn balance; om Tullverket; om Fångskjuts; om afhjelpande af vissa kostnader för Roteoch Rusthållare; om Gårdfarihandel^ Af den 2) Juli: Instämmande uti Högloft. Ridderskapets och Adelns inbjudning att genom en stor
"Huru" hon hade samlat hela sin värdighet i rösten "sitta der han sitter ... det är ju i min sängkammare!" "Det ser jag väl!" "... der ingen har rättighet att vara, utom min man?" ".. och jag!" Vid detta oväntade svar fick vår fru mod att närmare granska sin oblyge gäst, en rätt hygglig figur, som med sina stora och öfver måttan djerfva ögon ingaf henne både intresse och afsky: afskyn kom nemligen derifrån att figuren var insvept i en blå fris-kavaj, hvilken hade det felet att helt och hållet störa hennes romantiska illusion. "Men så förklara denna exempellösa oförskämdhet!" "Förklaringen kommer nog rättnu!" "Rättnu då var det icke mig han sökte?" "Icke så alldeles." "Min man då?" "Ja!" "Nå, har jag med det att göra?" "Åh jo, något!" "Ha", utbrast fru Ulgenie, som nu ihågkom den besökandes första yttrande, "ha, här måste finnas en hemlighet ni sade ju att ni var en annans man?" "Just det, ja!" "Och att ni hade rätt att söka min man hos mig?" "Nå, det kan kallas att både stafva och lägga ihop!" "Det vill säga ... åh, jag qväfs, jag qväfs ... att ni har en fordran hos min man?" "Nej, det är han som har en hos mig, och den skall jag ärligt betala honom med både kapital och ränta." "Ah, den barbaren, den hycklaren har varit mig otrogen?" "Ja, i hjerta och tankar, det är visst. Men för öfrigt är min hustru icke af det slaget, som behöfver skrika eller dra i klocksträngen: hon håller sig i respekt utan så mycket väsen." "Och tänker han, låga menniska, att icke jag gör det?" "Jag vet icke hvad frun skulle göra, om hon såge en man så här dags hoppa in genom fönstret och söka förleda henne till otro, mot löftet att skaffa en gammal far ur arresten jag vet blott att frun icke varit i någon farlighet." "Det är då styrman Lönner?" "Rätt gissadt!" Oxygen och Aromasia
Vi hade den nästan ständigt i sigte ända till Motala, der anblicken på afstånd af det gamla Wadstena och Omberg förhöjde utsigtens skönhet. Vettern är en gudomlig sjö, och har mer majestät i sig än alla Öst– och Vestgötar tillhopa, vid hvilkas fötter han hvälfver sin klara våg. Emellan Rå och Nykyrka kommer man in i Östergylln och passerar Medevi, som vi besågo. Stället syntes mig ej svara mot sitt beröm. Motala ligger herrligt och är säkert innom femtio år en ej obetydlig stad, som har anlagt sig sjelf, såsom städer bäst anläggas. Man märker, att Motala ström näres af Vetterns klara bölja. Jag har aldrig sett ett genomskinligare vatten. Det synes likväl ej fullkomligen ofärgadt, utan har en blick stötande litet i blågrönt, såsom brottet af den renaste is. – Detta skimrar i synnerhet fram, der det porlande och småskummigt bryter sig öfver den steniga grunden. Det får då en den aldrabehagligaste teint, som jag aldrig så observerat i naturen, men väl i Fahlcrantz’ taflor. – Jag kunde ej se mig mätt derpå, under det vägen följde den herrliga strömmen, hvars vatten gaf reflexen af strandens lummiga träd, en egen skär färgskiftning. Aldrig har jag sett en bölja värdigare att bada de skönaste Najaders snöhvita lemmar. Jag tror nu på flodgudar och gudinnor och alla hedendomens vattenfödda täcka gudomligheter. Min tro sökte dem förgäfves; men vackra mjölnarflickor, som i floden tvådde sina fötter, voro dock något. Vid Motala är fullt af qvarnar och sågverk: hela anblicken högst vänlig, såsom alltid der mensklig flit gladar upp en skön natur; hvilken deremot ensam är enslig, och, åtminstone för min känsla, har någonting djupt melankoliskt. Vid Motala går Götha kanal i Vettern. – Man reser till Husbyfjöl (följ mig på kartan!) i början med kanalen på ena sidan och floden på den andra. Strömmen ligger djupast, vägen något högre, kanalen högst.