Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län ingifvet memorial, hvaruti han, med fästadt afseende, så väl å nödvändigheten att, vid inträffande sjukdom, kunna erhålla Läkarevård, som ock å de svårigheter och kostnader, hvilka merendels uppstå då Läkare för sådant ändamål ofta måste hemtas på flere mils afstånd, föreslagit, att en af Småländska Regementenas Bataljons-Läkare, eller ock annan Läkare, som njuter lön af allmänna medel, måtte, emot serskild lämplig betalning, samt skyldighet att med läkarehjelp tillhandagå ortens invånare, stationeras i Vrigstads kyrkoby, belägen ungefärligen midt uti Vestra Härad af Jönköpings Län, sex mil från närmaste städerne Wexiö och Jönköping. Hvad motionären sålunda föreslagit, har Utskottet i öfvervägande tagit, men då dels ordinarie Provincial-Läkare redan hafva sina bestämda districter föreskrifne, och dels Bataljons-Läkare, stationerade på landet, enligt Kongl. Brefvet den 23 November 1824, ega rättighet att bo hvarhelst de vilja inom Bataljonens stånd, och enär Stats-Utskollet i Utlåtande N:o 4°> 11 punkten (rörande Provincial-Läkare-vården), föreslagit Rikets Ständer, alt, för aflönande af ytterligare Åtta Provincial-Läkare med a5o R:dr Lill hvardera, låta å Stat uppföra en Summa af 2000 R:dr, med förbehåll, bland andra, att de sålunda beviljade arfvoden ej må utgå förr än Kongl. Maj:t, sedan Dess samtlige Befallningshafvande blifvit hörde och Sund lie ts-Collegium i ämnet afgifvit tillstyrkande, kommit i tillfälle att pröfva, hvarest tillökt antal Läkare kan finnas af behofvet påkalladt, samt att, vid anställandet af Extra Provincial-Läkare, hufvudsakligt afseende må fästas å de orter, som sakna medel och förmåga alf sjelfva Bih. till R. St.
Uti 1734 års lag uppdrages emellertid för vissa läll en annan gräns mellan snatteri och stöld. 1 5 §. af Missgernings-Balkens 40 kap. stadgas nemligen, alt den, som stjäl frukt ur trädgård, humblegård, rofvogård och kålgård, ållon eller nötter till full mansbörda eller lass, skall, likasom den, hvilken stjäl ett lass huggen ved, timmer och gärdsel, slå tjufsrätt, men, om det mindre är, böta för snatteri. Här är det således icke värdet, utan myckenheten, som afgör, huruvida en gerning skall för stöld eller snatteri anses. Giltiga skäl för detta stadgande synas ej vara för handen. Man har anmärkt det obestämda i begreppen »full mansbörda och lass», hvilka kunna leda till den uppenbaraste orättvisa. Med full mansbörda kan nemligen ej menas annat, än så mycket man kan bära. Nu händer dock, att hvad som är full mansbörda för en, ej ens utgör en half för en annan, hvilket heror på krafterna; men deraf följer, att ett tillgrepp kunde på grund af lag komma att straffas hårdare, om det föröfvats af en svag än af en stark person. Dermed stämplades emellertid den kroppsliga svagheten till ett brott; och vidare torde ej behöfva anmärkas, för att ådagalägga den orättvisa, som ligger uti gällande lags omförmälda bestämmelser, hvilken orättvisa ej lärer kunna fullständigt undanrödjas på annat sätt, än att i detta fall, liksom i andra, lägga värdet till grund. Härvid kan visserligen erinras, att en alltför stor myckenhet jordfrukt eller halm eller hö behöfde tillgripas innan tillgreppet blir stöld; men vid bestämmande af gränsen mellan snatteri och stöld har man haft afseende på den skada, som förorsakas; och skadan beror på värdet och ej derpå, huruvida det tillgripna är af större eller mindre volym. Om emellertid skäl än äro att ej såsom stöld stämpla tillgrepp af ringare belopp, som ej särskildt äro utmärkta för större ondska, dä de första gången föröfvas, hafva likväl Rikets Ständer ansett sig ej kunna bibehålla det stadgande i nu gällande Bih. lill R. St. Fröt.
För min del anser jag för öfrigt att någon åtgärd borde vidtagas, hvarigenom, sedan det blifvit bestämdt huru stort belopp, som skall erläggas, det öfverlemnades åt något af B,. S:rs verk att fastställa och nedsätta proc:n till det erforderliga beloppet. Erih. Baab har nyss nämnt, att proportionen mellan beskattning af stadsoch jordegendom vore för hög. Detta är äfven min åsigt. Jag tror att jordbruket är underkastadt vida större chancer, samt att det är mycket svårare för jordbrukaren att af sin fastighet uttaga 3 proc., än för husegaren att af sin stadsegendom erhålla både 5, 6 och 8 proc. Vidare har man gjort invändningar mot att afdrag ej få ske för skulder på jordegendom. Men, M. Hrr! deri blefve en inkonseqvens. Man frånträder då uppskattningsvärdet, öfvergår till inkomstberäkning och förändrar enl. min tanke helt och hållet principen för bevillnings utgörande. Och för att komma till en fullt säker grund för uppskattningen af jordegendom, borde man låta kadastrera landet; hvilket enl. min tanke ej vore omöjligt att tillvägabringa, om man blott ville vidtaga åtgärder derför. Under medgifvande från min sida, att man under nuvarande förhållanden ej kan komma till något bättre resultat, än nu föreslagna punkt angifver, tror jag att man bör bifalla Utsk:s Det. i denna del; och får jag derföre anhålla om proposition derpå. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att, som tiden nu vore långt framskriden och flere talare anmält sig för att yttran - 3C Den 9 Maj e. m. den i ämnet afgifva, fortsättningen af nu pågående öfverläggning måtte uppskjutas till eftermidd:s plenum; och sedan E. o. Ad. härtill lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. något öfver 3 e. m. In fidem O. Brakel. Onsdagen den 9 Maj 1860 Plenum kl. 6 e. m. Anmäldes och bordlädes: Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk:s Bet.
Stael von Holstein sagt, att han icke visste hvad tjenstgöringen på roten vore, vill jag uplysa honom om att jag sjelf gjort denna tjenst i flere år och vet att den icke består i blott rapporters skrifvande, tomma kyrkparader m. m.; utan detta sammanverkande, detta föreningsband och närmande emellan Officeren och soldaten och den faderliga vård ban har om truppen, detta är den verkliga fördelen af tjenstgöringen på roten, och jag tror att om Soldaterna komme i ett sådant förhållande lill sina Officerare som det, hvartill antagandet af Hr Stjernsvärds förslag, otvifvelaktig! komme att leda, skulle soldaterna sluta med att blifva ett kringstrykande, löst pack. Hr Nordenfelt: Jag har hört åtskilligt yttras om indel ningsverket och dess större eller mindre förträfflighet; jag skall i korthet uttala skälen för den öfvertygelse jag hyser om denna vackra inrättning Jag påstår nemi., och jag vädjar till hvilken indelt Officer som helst att svara mig derpå, att om hvarje sådan Officer finge igen allt hvad Carl XI gaf vid indelningsverkets inrättande, skulle nu år 1856 icke Statens medel behöfvas för att förbättra befälets löner. Jag förutsätter nemi., att den af K. M. föreslagna boställs-yärderingen skulle föregå för att motväga de olikheter, som under tidernas lopp upkommit. Men jag påstår bestämdt, att det anslag Carl XI gaf, skulle vara tillräckligt äfven nu, om det finge utgå i samma form. Jag skulle vilja utveckla denna tanke, men finner, att tiden ännu icke är inne dertill. Man har sagt, att jag alltför mycket ringaktat kunskapen i jordbruket. Jag tror mig vid åtskilliga tillfällen hafva visat denna kunskap så mycken aktning, att jag icke ansett mig böra vänta en sådan beskyllning. Såsom ett bevis att man emellertid icke alltid och öfverallt hyser samma tanke, torde jag få nämna, att jag vid sednaste allmänna landtbruksmöte blifvit vald till Ordförande för det näst sammanträdande.
Sista punkten omnämner bland detaljer för berörde berättelse: "behandlade befordringsmål, ordningsmål eller hvarjehanda andra frågor och ärenden, som under-styrelsen anser vara af den egenskap, att särskild uppmärksamhet bör å dem fästas; kommande vid under-styrelsens allmänna berättelse att bifogas särskilda berättelser af lane - cancelliets chef samt cheferne i controlloch revisionsbokslutsoch ekonomi-afdelningarna, ang:de vissa bestämda , dessa afdelningar tillhörande befattningar.” Således äfven i befordringsärenden, der besluten äro fattade af fullmäktige, går man dem förbi och klagar hos BancoUtsk. eller revisorer, utan att fullmäktige hafva haft sig öppet lemnadt att beledsaga dessa klagomål med deras berättelse eller förklaring. Denna skall således sedermera infordras, och fullmäktige eller sjelfve cheferne blifva hörde såsom svarande parter emot Commissariatet. Delta är den enda anmärkn. i sak jag har alt göra, men mig synes den vara nog vigtig, för att yrka det R. o. Ad. måtte återremittera betänk., på det Utsk. må få tillfälle alt yttra sig öfver skälen, hvarför det bibehållit Den ii Juli. 3g5 elen gamla inrättningen, samt R. o. Ad. oell de öfriga Stånden få tillfälle alt fatta det beslut, som dem godt synes. Hr Stuart, Carl Gustaf: Jag begagnar detta tillfälle att för H. Ståndet tillkännagifva, det jag inom BancoUtsk. i några punkter icke varit af samma tanke, sorn de, Hvilka dicterat utskrs-betänkandet.
419 2:o frän strategisk synpunkt är åtgärden vådlig och förkastlig; 3:o från ekonomisk synpunkt kommer den att förorsaka dryga kostnader, så väl för staten, som för enskilda; och 4:o i stället för kavalleriets förökande med 500, kommer arméen att, under en tid af vid pass 30 år, blifva i saknad af ett godt kavalleri-reg:te, utan att hafva något ens användbart i dess ställe. Under samma tid vore vi äfven i saknad af 2:ne infanteri-bataljoner, i hvars ställe 1 bataljon småningom skulle bildas af det afsuttna Husar-reg:tet. Dessa förhållanden, skulle jag tro, utgöra tillräckliga skäl till det framlagda förslagets förkastande. Jag föreslår deremot att R. St:r måtte hos K. M. göra anhållan derom, att, i händelse K. M. skulle finna nödigt att öka kavalleriet, sådant då måtte ske, utan att rubba det nu befintliga, genom en af de afsuttna bataljonernas åter-uppsittande, vare sig Westgötha reg:tes eller Lif-reg:tets Grenadier-korps. Skulle Grenadier-korpsen dertill utses, kunde de deraf bildade sqvadronerna fördelas på Lif-reg:tets Dragonoch Husar-korpser, i händelse K. M. ansåge sådant lämpligt, och derigenom några reg:ts-officers-Iöner indragas. Denna åtgärd skulle åtminstone icke föranleda den mångfaldiga upplösning, som antagande af föreliggande förslag skulle förorsaka; Upplösning, så mycket mera vådlig, som den instundande tiden är långt ifrån att lemna garantier för ett långvarigt fredslugn Jag anhåller att mina nu afgifna anmärkningar måtte få åtfölja remissen till vederbörligt Utsk. Gr. af Ugglas, Ludvig: Då landtförsvars-komitéens utlåtande uti förev:de fråga kommer att meddelas det Utsk., till hvilket K. Propos. skall remitteras, och detta Utlåt, torde finnas gifva svar på det mesta af hvad Hr Silfverstolpe anfört, behöfver jag endast med få ord bemöta hans anmärkningar.
FrågUn aldrig vidrörd, är det ingen, som tänker derpå; frå - 8 Dtu i Maj. gan en gång väckt, tror man, att der ligger något under, om den afslås. Det var orsaken, hvarföre frågan förföll hos Bancofuiimägtige på min inrådan, emedan jag fruktade, att den skulle uppväcka passioner och röna motstånd likasom andra frågor vid denna riksdag, som på något sätt angått K. M:s deltagande i hvad som rörde Banken; men sedan frågan nu blifvit väckt, kan jag icke annat än tillstyrka, att Bancofuiimägtige måtte få rättighet att, då begagnande af credit eller creditiv å utrikes ort, till förstärkande af Bankens silfverfond, erfordras, ingå till K. M. med anmälan derom jemte anhållan, att K. M. för afhandlingen om samma credit eller creditiv i nåder täcktes lemna det biträde, som af behofvet kan påkallas, emedan underlåtandet deraf kunde föranleda dertill, att credit icke erhölles, eller åtminstone blefve ganska dyr. Den löjliga scrupel, Hr Stuart hyser, torde han finna undanröjd, om han erinrar sig, att meraor. icke innehåller, att fullrnägtige skulle ingå till K. M. med begäran, att han måtte autorisera Bancofuiimägtige att anlita utländskt credit, utan endast med anmälan om behofvet och anhållan om K. M:s medverkan till erhållande af credit eller creditiv. Jag finnér således ingen anledn. att icke bifalla detta memor., men mycken anledning, sedan frågan en gång blifvit bragt å bane, att bifalla detsamma; hvadan jag tillstyrker detsammas antagande. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: Uti hvad tvenne talare, Gr. Frölich och Hr Rosenblad, anfört, förenar jag mig till alla delar. Jag har trott, att det tillägg, sorn Gr. Frölich föreslog vid BancoUtsk:s tillstyrkande i förevar, memor., icke skulle möta något väsendtligt motstånd. Då man kan uppdraga åt R.
I frågan, huru denna ombildning af meranämnde embetsverk lämpligast må bringas i verkställighet, skulle väl ändamålet snarast vinnas derigenom, att bela den nuvarande personalen uppfördes å allmänna indragnings-staten, och att sedermera å nya staterna, då de biel vo fastställda, uppfördes de af besagde personal, som linnas till enahanda eller motsvarande befattningar användbarast; men enär, för förändrandet af verkens kollegiala form, det icke, såsom i afseende på sjelfva styrelse-personalen derstädes, vore oundgängligt att de underordnade tjensterna skola på en gång regleras i öfverensstämmelse med de nya staterna, har Kongl. Majit ansett dermed kunna så tillgå, att, då någon ledighet yppas inom någon af dessa tjenstegrader med flera löner, hvaraf en eller flera ä nya staten indragits, den lediga lönen först användes till fyllande af de öfriga lönerna inom samma grad, och hvad derutöfver är, likasom de lönetillgångar, hvilka genom ledigblifvandet af de eljest indragna tjensterna varda disponibla användas lill nya staternas successiva completlerande, på säLt som Kongl. Majit för hvarje tillfälle pröfvar lämpligast; hvarförutan till undanrödjandet af det hinder, sorn emot nuvarande tjensternäns användande i de ombi hlade embetsverken eljest kunde uppkomma deraf, att för några tjenstegrader den å gamla staten anslagna lön, med derunder beräknad spanmålsförhöjning, något öfvers tege den del af löneinkomsten, sorn som nya staten upplager såsom fast lön, borde stadgas, att embets-och tjenstemän, som ingå å de 113m staterna, med fasta löner, understigande de af dem ä dessa embetsverks stater förut innebafda, icke dess mindre skola varda bibehållne vid rättigheten till enahanda pensions-belopp, som åtföljt de frånträdda lönerna, i händelse de framdeles från samma tjenster med pension å indragnings-staten författningsenligt varda förafskedade. 30 Kongl. Maj: t iNåd, Prop. till li.
I den händelse att, som jag hoppas, Utsk. fäster afseende å 2tne Stånds godkännande af Hr Helledays förslag i afseende på Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. A. Broling, torde hans personella lönefyllnad böra genast uppföras till 800 r:dr. Utsk., som i högre mått än fullmäktige tilltrott sig, fästat afseende på behofvet att förse commissariatet roed någorlunda tillräckliga löner, har deremot afknappat för den mest behöfvande delen af bankens betjening, dess extraordinarie^ i banken vida strängare sysselsatte än i andra publika verk. Fullmäktige hade för extiact-arbeten samt lön löse extra-ordinarie tjenstemäns uppmuntran föreslagit 2000 r:dr. Jag anhåller, att detta anslag måtte bifallas, hvaremot deraf borde utgå, intilldess innehafvarne afgå eller vinna befordran, de på indragningsstaten med tillsammans r:dr i4o4 uppförda 1 1 exlra-löner och arfvoden, (då således för det närvar, en besparing af 4o4 r:dr komme att aga rum, ehuru för framtiden bankens exlra-ordinarier klefve mindre lidande.) Emot Bokhållaren, Kammarrättsrådet Fahnehjelm har Utsk. icke haft samma blidhet, som emot Revisor Cronland, ehuru åtminstone lika skäl talat för bifall till hans ansökan. Jag hemställer, att Bokhållarne Schör och Fahnehjelm samt Actuarien Schröderheim raålte berättigas —om de så önska — att, emot frånträdande af den nu såsom arf - aBo Den aa Julie, m, vode utgående ^ af deras lön, förflyttas på pensionsstaten. Remitterades till BancoUtskottet. Lades på bordet nedannämnda från Utsktn inkomna utlåta och betänk:n, nemi. från StatsUtskottet: N:o 194, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om fortfarande tills vidare af anslaget för Rikets Allm. Ärenders Beredning; N:o 195, i anledn. af K.
N:o 124, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utslcts Betänk. N:o 55, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt kommunalstyrelserna att öfver samma magasiner förfoga. Hr von Koch, Nils Samuel: Då detta ärende sista gången förevar, afslog R. o. Ad. Utsk:ts hemställan på den grund att man fruktade att ingrepp kunde ske i afseende på de rättigheter, åtskilliga hemman hafva, der dylika socknemagasiner voro grundade på donationer. Imellertid hafva nu tvenne Stånd — Bonde-och Borgare-St:n — beslutat en underdånig skrifvelse af innehåll »att vederbörande kommunalstämma må ega att vidtaga de förändringar med distrikt-och sockenmagasiner, som af slämman nyttiga anses.» Preste-St:t deremot hade bifallit Utsk:ts förslag med den förändring, att sista meningen deri skulle komma att lyda: »samt en tillräcklig del af den influtna räntan fortfarande användas till samma ändamål, hvartill alkastningen från magasinet ursprungligen varit bestämd.» Uti sammanjemkningsförslaget, som Utsk:t nu framställt, har det uteslutit detafPreste-St. beslutade tillägg, men detta lärslag är för öfrigt likalydande med förra delen såväl af Utsk:ts första hemställan som Preste-St:s beslut. Genom intet af dessa förslag vinnes hvad R. o. Ad. vid sitt förra beslut afsett, att om sockenmagasiner tillhörde enskilta personer, dessa skulle skyddas i sin rätt. Det vore kanske derföre mest konseqvent, om R. o. Ad. nu, med vidblifvande af sitt förra beslut, afslog Utsk:ts nu föredragna hemställan.
— Invid Schavotten beredde jag mitt läger, ... och vissheten, att inom få timmar, dödsoffren vid pater-noster-skären, der skulle försonas med brottslingarnes blod, vaggade mig i de ljufva drömmar, som sedan min första barndom aldrig hugsvalat min lidande själ. O, J de mördades andar! hvilkas dödsskrän den blodiga natten, under långa år gnisslat i mina öron i dag ska edra bleka vålnader, der, på denna kulle förnimma, huru hämnaren slutligen åt er beredt vedergällningens skådespel Sen J, huru redan stupstocken der borta, lurande väntar på deras hufvuden! – Skåden! – huru de spöklika resningarne höja sig bredvid vägen, på hvilka deras styckade lemmar ska mätta luftens hungriga rofdjur (skrattar vildt) Ha, ha, ha! – Jublen och fröjdens! det är sonen och brodern, som skapat sig till furie, för att bringa er hämnd! – (Han vänder ögonen åt andra sidan och ger till ett utrop af öfverraskning.) Ha! de komma! (Han stirrar uppmärksamt utåt vägen på venstra sidan. Ja! det är de en folkmassa följer efter, långs åt landsvägen, för att begapa uppträdet Bort (Han rusar ned af klippan, fram på scenen. Enfaldiga menniskor, – som inspärrat mig på dårhuset de visste ej, att den förmenta galningen, skulle bevista denna blodiga högtid, för att förvissa sig om friden der nere på djupet De anade inte att jag gäckat deras försigtighet Ha, ha, ha! – Näcken har narrat er, och undsluppit (seende till venster bortåt vägen De nalkas! jag måste dölja mig bakom denna buske, tills de hunnit förbi mig. (Han gömmer sig mellan småskogen till venster. Straxt derpå framkomma från samma sida en mängd af menniskor; derefter synes Birger och Haraldson mellan vakten, och till slut en större folksamling. Alla gå långsamt öfver Theatern, och försvinna bakom skogen på högra sidan. När de äro borta framkommer åter Anton. Nu O, evige hämnare! är stunden kommen. Gabriella Gabriella! det var ett dyrt offer för din frälsning!
Den härå af Utskottet föreslagna införsel-tull, 5o R:dr för 100 R:drs värde, är gillad af 3:ne Riks-Stånd; men som Ridderskapet och Adeln nedsatt densamma till 25 procent af värdet, så, i fall detta beslut ej frånträdes, lärer votering komma att anställas öfver följande proposition : 12:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen å Coeffurer bestämmes till 5o R:dr för ioo R:dis värde, YOlerar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej , kommer införsel-tullen å Coeffurer att blifva a5 procent af värdet. Decorationer. Trenne Riks-Stånd hafva antagit Utskottets förslag, att införsel-tullen å Decorationer må fastställas till 5o R:dr af iooR:drs värde; men som Ridderskapet och Adeln bestämt densamma till 33g procent af värdet, så lärer, om detta beslut vidhålles, votering få ega rum enligt följande proposition : 13:o. Den, som gillar Utskottets förslag, alt Decorationer beläggas med en införsel-tull af 5o R:dr för ioo R:drs värde, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, skaäl införsel-tullen å Decorationer utsättas till 33g procent af värdet. Bevillnings-Utskottets Memorial N.-o 49- Dref. Ulskoltets förslag, att utförsel-tullen å Dref skulle bestämmas lill i R:dr per SkU, är godkändt af 3:ne Riks-Stånd; men då Bonde-Ståndet nedsatt denna tull till 24 sk. SkU., så, i fall detta beslut ej ändras, kommer votering att anställas öfver följande proposition : 14:o. Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att utförsel-tullen å Dref bestämmes till 1 R:dr per SkU., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, skall utförsel-tullen å Dref blifva 24 sk. per SkU. Drefmat.
Äfven på förbättrandet af sjelfva kreatursracen nedlägges en ständigt ökad omtanka. På flera större egendomar finnas afvelsdjur af förädlade racer, dels för längre tid sedan införskrifna från främmande länder, dels köpte från stamholländerierne, hvaraf för närvarande ett är under uppsättning vid Hushållnings-Sällskapets egendom Haddorp, dit äfven Länets landtbruksskola blifvit förflyttad. Bland det flertal af jordbrukare, som saknar tillgång att inköpa dyrbarare afvelsdjur eller saknar förtroende till de utländska racerna, söker mången med berömvärdt nit att genom starkare utfodring och noggrannare val af afvelsdjur förbättra den inhemska boskapsracen, och synas dessa bemödanden jemväl belönas med god framgång. Beredningen af ost ocb smör vinner jemväl årligen en större utsträckning, så att Länet deraf icke blott har sitt eget behof fyldt, utan oek kan afsätta ej obetydliga qvantiteter, hvaremot större delen af de oxar, sorn här gödas för afsalu, uppköpas i andra orter, särdeles i Småland. I afseende på öfrige husdjur torde ej annan anmärkningsvärd förändring vara att omförmäla, än att en Förening till arbetshäst-afvelns förbättrande inom Länet bildat sig och anskaffat Norske beskällare, om hvilkas ändamålsenlighet tankarne visserligen äro delade, men hvilka dock här tyckas hafva blifvit med framgång använde; att svinafveln, till följe af det stegrade priset å fläsk, börjat något mera ådraga sig jordbrukarens uppmärksamhet, och getternas antal tyckes vara i aftagande, sannolikt till fördel för skogarne i de få trakter, der dessa djur ännu bibehållas. Fårskötseln är deremot beklagligen ännu mycket försummad. I afseende på skogarnes tillstånd gäller i allmänhet fortfarande hvad i sednaste underdåniga berättelser blifvit anfördt. Oaktadt de under allmän tillsyn ställde skogarne väl och ändamålsenligt vårdas, har detta endast vid större enskilda egendomar vunnit efterföljd, så att en mer eller mindre fullständig skogshushållning der blifvit införd.