Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke kunnat undgå att fästa upmärksämheten på detta Stånds tankar i ämnet. Såsom bevis på svårigheterne af decimal-systemets införande har Hr von Hartmansdorff anfört, att man ännu icke lyckats göra detsamma gällande i Frankrike; och som bevis derpå, halden värde talaren anfört, att man der ännu räknar sons. Hvarföre? jo, emedan sous passa fullkomligt in på deras decimalsystem i myntet. Hvad de öfriga måtten beträffar, ber jag att få nämna det äfven jag varit i Frankrike, och att jag i allmänhet icke kan bestyrka den upgift, att metern blott finnes på papperet, men icke begagnas i handel och vandel. Tvertom, metern begagnas ganska allmänt, och om det äfven finnes någon landsort, der man ännu mäter efter loise, så är dock metern onekligen det mest förekommande längdmåttet. Men, jag uprepar ännu en gång, att detta bevisar ingenting i afseende på decimalsystemet, utan bevisar endast olämpligheten af att införa nya enheter. Att vidtaga den åtgärden, att i detta ämne höra församlingarne på sockenstämma, tviflar jag skulle befinnas lämpligt; och, synnerligast med afseende å det sätt, hvarpå vi veta att man vid sockenstämmor går tillväga, fruktar jag att man deraf icke skulle kunna inhemta landets opinion i frågan. Denna anser jag deremot redan vara tydligen uttalad genom de beslut som R. Vid 1823 års Riksdag föreläde nemi. K. M. R. St:r, på sätt Betänk, utvisar, ett förslag ang:de decimal-systemets införande, hvilket i de väsendtligaste delar öfverensstämde med nu förevar:de förslag. Det antogs af Ständerne, och infördes såsom bihang lill N:o 46 af nämnde års Författn:s-samling. Men vid 1828 års Riksdag tillkännagaf Ii. M., det han funnit betänkligt att så hastigt, som R. St:r önskat, promulgera denna författn., hvilket han ansåg icke böra ske förrän efter tio år. R. St:r gillade denna K. M:s åsigt, och anhöllo alt författn:n måtte promulgeras år 1839.
Jag tror det vara tillräckligt, att genom ProtocollsUtdrag, eller om man anser en större hastighet af nöden, genom Deputation underrätta de öfrige Stånden om det beslut Ridderskapet "soch Adeln fat* tar, och anmoda dem att deruti instämma. Den Ledamot som yttrat, att frågan borde remitteras till Statsoch BancoUtskotten, lärer hafva förglömt att StatsUtskottet icke med Banken har att göra, i annat fall ån så vida frågor rörande denne sednare ingå uti Financeregleringen. Remissen måste således ske endast till BancoUtskottet, den låter icke verkställa sig till något annat Utskott, I afseende på sjelfva frågan om publiciteten, tror jag att BancoUtskottet, om det helt enkelt och ärligt framställer sin öfvertygelse, pj kan annat ån erkänna att Banken vinner på publiciteten, emedan Bankens tillgångar åro större ån dess skulder, och det således blott vöre att förlänga misscrediten, om man ån vi - 4 4 Jpril f. ni, cJara ville bibehålla hemligheten af Bankens ställning* Herr Lagerhjelm, Pehr* Då alla ds som hittills yttrat sig, talat i öfverensstämmelse med min öfvertygelse att publiciteten bör bifallas* har jag ej något att tillägga} det är blött i afseende på formen, som jag anhåller att få yttra mig. Jag kan visserligen Icke Undgå att med Friherre Cederström instämma deruti, att BancoUtskottet borde hafva bestämdt yttrat, om det tillstyrkte eller afstyrkte publiciteten; men hvad åter angå* remissen till Statsoch BancoUtskotten, har den sin grund uti sjelfva Betänkandet der den föreslås, och emot formen i afse-* ende på BancoEden kan den icke vara, enär åStatsUtskottet äfven aflagt densamma.
arbeten halsats med större intresse an frii Lefflers. Och d&amp; vi nu efter författariniians död f&amp; del af lieriiies efterlämnade skrifter, ar deii förv#ntaii, livarined vi einot,taga hennes sista halsning till samtid och efterviixld, blandad med en kansla af djupt venlod öfver att. den. lianrl, som i s3. hög grad visste at.t satta den omisskanneliga begbfningens stämpel p&amp; sina verk, ilii hvilar för alltid. Första delen af fru Lefflers efterliiinnade skrifter börja.r med sagospelet Samingens viigcw. En dikt af denna art - i mycket pkmirinaiide om i in im el rikets nycklar » af Aug. Strindberg - gifver en författare af frii Lefflers kynne rika tillfällen att svänga satireiis @ ss&amp; öfver lifvets missförliållnnden, synnerligast diir de grunda sig på ' niiiiis klig egennytta och fållinga. Sagospelet &amp; r dock en diktart, som i vår t i d niipyeligen kan piriiklia popularitet, Prii Lefflers försök i den viigen ar ej Iieller odelndt lyckligt. Innehållet blir allt för stort för for~nen och liopandet af tankar och intryck verkar tröttande och oroligt. Äninet, som är ganska storshget i sin anläggning; m&amp; Ilar i korthet angifvas. Vera - sanningen, lcanske imiittare sanniiigssökandet eller tviflet, -. liar .töriiiga stigar. att trampa. Ofver allt ar Iion lienilös, p i jorden shsoni i liiminel ocli helvete, ocli den som älskar henne * iiog att ' följa henne. på heiines tunga vandring, bringar lioii endast missilkiiingar och lidanden. Ingenstiides .vill mau veta a f. lienne, emedan hoii, hvai lioii går fram, sprider .tvifve1 ocli oro:, strid är ' sanning, fiid ar löp ii^. Mot det moderna saiiiliället riktas skarpa liiigg.
Revisorer hafva först fästat uppmärksamheten dervid, att göromåien inom Kongl. Styrelsen under sednare tiden i så betydlig mån ökats, att den der anställda tjenstemanna-personalen svårligen kunnat medhinna att med tillbörlig noggranhet besörja alla densamma tillhörande åligganden, hvaraf skulle blifvit en följd, att behörig kontroll öfver underlydande icke kunnat i allo nöjaktigt åstadkommas, samt att, då mot vederbörande redogörare anhängiga anmärkningsmål m; fl. lika maktpåliggande ärender, hvilkas utarbetande medtoge en längre tid, komme att för de löpande göromålens behandling blifva efterliggande, anmärkta oriktigheter, år ifrån år, obehindradt finge fortsättas, hvarigenom redogörarne lernnades tillfälle att ådraga sig betydligare ersättningsbelopp, i händelse anmärkningarne vid deras slutliga afgörande skulle dertill föranleda; hvilket förhållande kunde för Stats-Verket blifva i hög grad äfventyrlig!; med anledning hvaraf och då Staten såmedelst tillskyndades förluster, i flera hänseenden kännbarare, än den kostnad, som skulle erfordras för aflönandet af tillräckligt antal — 406 — tjenstemän, Revisorerne icke ansett sig sakna skäl till den hemställan, att förvaltningen af fångväsendet måtte på ett mot ärendernas mängd och vigt svarande sätt varda ordnad. Hvad Revisorerne sålunda anmärkt, rörande bristande kontroller, ärendernas skyndsamma afgörande m. m., kan, enligt Kontorets tanke, svårligen jäfvas; men anledningarne dertill torde icke endast böra sökas i tjenstemanna-personalens fåtalighet, utan ock, till en del, i de ringa förmåner Staten bestått denna personal i förhållande till tjenstemän i andra förvaltande Verk. Genom Kongl. Maj:ts, den 30 Januari sistlidet år, i nåder fastställda Interims-stat för Kongl.
Andra kröpo på sina små korta ben klumpigt bland strandens stenar eller summo med otrolig vighet bland bränningarna, lekte, smekte hvarandra och grälade. På ett ställe stredo tvenne äldre djur under ett egendomligt hväsande läte och på ett sätt, som om anfallet och försvaret skulle hafva verkstälts med utstuderade anfallsoch försvarsställningar. På ett annat försiggick en skenfäktning mellan ett äldre djur och en unge. Det såg ut, som om denna skulle fått undervisning i fäktkonsten. Öfverallt kröpo de små svarta ungarna beskäftigt af och an mellan de gamla, då och då bräkande likt lam för att kalla på modern. Ofta qväfvas ungarna af de äldre, då dessa, uppskrämda af någon tillfällighet, rusa ut i hafvet. Hundratals döda ungar hittas efter ett dylikt alarm på stranden. »Endast» tretton tusen djur hade i år blifvit dödade. Deras flådda kroppar lågo hopade i gräset på stranden, spridande en vidrig lukt vidt och bredt, hvilken dock icke bortskrämde de på det närbelägna näset liggande kamraterna, emedan äfven bland dem en likadan lukt var rådande till följd af de många på stranden qvarliggande qväfda eller i strid med kamrater dödade djuren115. Bland denna stora skara sjöbjörnar tronade på toppen af en hög sten ett ensamt sjölejon, det enda af dessa djur som vi sett under färden. Mot betalning af 40 rubel förmådde jag byns höfding att åt mig skelettera fyra af de i gräset qvarliggande halfförruttnade sjöbjörnkropparne, och sedermera erhöll jag genom de ryska myndigheternas välvilja och utan någon ersättning till uppstoppning sex djur, deribland två lefvande ungar. Äfven dessa senare nödgades vi döda, sedan vi förgäfves sökt förmå dem att mottaga någon föda. Den ena hemfördes för anatomisk undersökning inlagd i sprit. Den del af Beringön vi sett bildar en på vulkaniska bergarter116 hvilande högslätt, som dock mångenstädes är afbruten af djupa kitteldalar. Dessas botten upptages vanligen af insjöar, hvilka genom större eller mindre floder stå i förbindelse med hafvet.
Att den talrika befolkningen inom ifrågavarande ort, som haft till sin bufvudnäring väfnadsindustrien icke blott såsom fabriksyrke, utan förnämligast såsom husslöjd, lider brist på arbetsförtjenst och hotas af tryckande nöd i följd af omständigheter, som hvarken kunnat förutses eller förekommas, är ett kändt förhållande, hvadan Rikets Ständer ock funnit den bekymmerfulla ställning, hvari den idoga befolkningen sålunda, utan egel förvållande, råkat, vara förtjent af Rikets Ständers synnerliga deltagande; och då Rikets Ständer sålunda ansett, det omständigheterna ovedersägligen påkalla, att arbetsförtjenst, så vidt ske kan, må inom ifrågavarande ort beredas, hafva Rikets Ständer destoheldre troll sig böra bifalla det i nämnda hänseende framställda förslag, som Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader uti ofvanberörda underdåniga generalförslag, pä sätt ock uppgifvits, funnit nu ifrågakomma vägomläggning, i anseende till dess stora vigt för ortens transporter, böra bland första klassens arbeten åtnjuta statsbidrag till det nu föreslagna belopp. På grund häraf hafva Rikets Ständer till E. K. Maj:ts disposition å Riksgäldskontoret anvisat ett anslag af Sextiotusen Riksdaler Riksmynt, att, med iakttagande af de uti 140 § af det för Riksgäldskontoret nu gällande Reglemente meddelade föreskrifter, användas till utförande af den utaf Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader förordade vägomläggningen emellan staden Borås och Sundholrns gästgifvare gård ; Och få Rikets Ständer med underdånig anmälan härom, hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, att E. K. Majit för anslagets tillgodonjutande täcktes i nåder meddela sådana föreskrifter, att genom samma anslag arbetsförtjenst må beredas de ar betslöse och fattige inom Marks härad. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 Mars 1863. Expedilions-Utskottels Förslag lilI underd. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 18 Mars 1863.
388. — om lindring i Bevillningen för LotsBetjeningen, Dec. 627. Jan. I. 119. — af Kyrkans Tionde i Skåne, Halland och BohusLun, Jan. I. 125. — om befrielse för Gästgifverier å mindre besökte vägar från, Jan. I. Jan. x 2. — om ändring i 1815 års Bevillningsförordning i afseende på uppskattning afBruksegendomar och bevillning dei’af, Jan. I. 34i j 65p. Jan. II. 14. -— om å Luxe och Öfverflöd säi’skild, Jan. I. 4°4, 65p. Jan. Junii II. Julii i54- — om förklaring af 1815 års Bevillningsförordning i afseende på uppskattning af fastigheter, Jan. II. i56. -— 01x1 ändring i BevillningsStadgan, rörande den Fiskare ålagde, Jan. II. 155. — om eftergift i Bevillningen för Östersunds Stads Innevånare, Jan. II. 160. — angående dess belopp, Maji I. 161, a33, 281, 433- Maji II. 7, ii5, 119, 202. 34 Bevillning, om befrielse från Bevillning» erläggande för Bränsvinbränning af de på Landet och i Städerne, hvilka Bränvinsbränning icke utöfva, Maji I. 21 r. — angående förslag till den nya BevillningsFörordningen, Maji II. 128. •iom en allmän öfversigt af den beskattning, som under namn af Bevillning bör efter Riksens Ständers beslut på olika tittlar utgå, Julii 146, 208. BevillningsUtskottet, om väljande af dess Ledamöter, Nov. 44* — Ledamöter deraf; se Lista. — Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, rörande det
Min afsigt är icke att ingå i några af de frågor, sorn af föreg, talare blifvit vidrörda, utan endast att vördsamligen hemställa lill lii' Gr. o. Landtm, samt II. R. o. Ad., huruvida del är förenligt med 00 § RegF., att, på sätt llr af Grubbens nyss gjort, i Ståndets plenum omnämna en Konungens tjensteman? Skulle delta anses stridande mot ofvannämilde grundlags-§, så anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, ville i följd deraf vidtaga de åtgärder, hvartill lagen föranleder. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jemte det jag instämmer i delaf Frih. Palmstjerna nyss afgifna yttrande, lager jag mig friheten fästa II. SlatsUtsk:s uppmärksamhet derpå, att efter föreningen emellan Sverige och Norrige, så lärer det, efter min tanka, erfordras båda rikenas sammanstämmande beslut, dä fråga är att afträda, om också blott en quadratfot af någondera af dem. R. o. Ad. biföll, att Frih. Sprengtporteus anförande, tillika med hvad i anledn. deraf blifvit yl.tradt, linge remitteras till StatsUlsk. såsom ägande sammanhang med K. M:s till berörde lltsk. remitterade nåd. propos:r om reglering af förhållandena med S:t Barthelemy. 156 Den 17 Octobér f. m. Ånyo föredrogs Ridd.Utsk:s den 5 och 1) dennes på hordet lagda mein. N:o 19, med utlåt, öfver Ridd.Direct:s riksdagsberättelse. H. Ex. Gr. o. Landtm, hemställde, att då detta mern. innehöll flera särskilda punkter, oeh ämnet icke var af allmän beskaffenhet, Utsk:s utlåt, måtte få punktvis föredragas och afgöras; hvilket bifölls. DA härefter uppläsningen af Utsk:s mern. började, anmälde och yttrade sig Gr. G yldenstolpe, An t. Gabr.:
Utaf denna tid var ett år afsedt för arbetsmaterielens anskaffning, jordinköpet jemte andra åtgärder, som borde föregå det egentliga vägbygnads-arbetet, såvida detta utan hinder och uppehåll skulle kunna med kraft och skyndsamhet på ett ändamålsenligt sätt fortgå. Men genom inträffade förhållanden hade bolagets bildande icke kunnat ske förr, än den 20 Juli 1832, och detsamma erhöll först den 13 derpå följande November sin oktroj. Visserligen hade Kongl. Maj:t, under den 6 Augusti sistnämnde år, i nåder medgifvit detta bolags stiftare företräde till oktrojens erhållande, samt, i händelse något annat bolag emot lindrigare vilkor åtoge sig arbetets utförande, ersättning för redan bestridde kostnader inom ett belopp af högst 66,666 R:dr 32 sk.; men sådant oaktadt, hade bolaget icke varit i stånd att genast vidtaga alla för arbetet erforderlige mått och steg, enär kontrakt derom ej kunde afslutas förr än den nödiga oktrojen var ovilkorligen medgifven, och, före kontraktets afslutande, kunde, äfven under dåvarande gynsamma förhållanden, penningar till betydligare belopp icke anskaffas genom aktiers försäljning, samt följaktligen omförmälde förberedande åtgärder ej heller företagas. Således hade utaf den påräknade, och tvifvelsutan jemväl vid fattandet af Rikets Ständers beslut afsedda tiderymd, »ett helt är gått förloradt utan allt bolagets förvållande». Uti ofvanberörde af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen, den 23 nästlidne
Bor - Dm aa Juli. 3095 Borgare Ståndet, är Banco-Utskottets Memorial af t?7 sistl. Maj, angående utlåning på fast egendom, enligt Protocolls - Utdrag den t tj och 15 Juni, till Utskottets förnyade handläggning återförvist. I afseende pä .hvad inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit anfördt, om den ifrågavarande Uåse-Fondens otillräcklighet, får Banco Utskottet vördsamt åberopa dels ingressen till Memorialet, dels dess sedermera under den 30 Juni afgifna Metporial. Att hus i Städerna skulle vara från all lånrättighet i Banken uteslutna, kan Banco-Utskottet, med afseende så väl på Städernas betydliga Jord egendom, som Näringarnes nödvändiga understöd, för dess del icke anse med billighet förenligt; och af samina anledning har Utskottet ej trott sig böra, genom ett förbehåll, att endast Stenhus finge i Banken belänas, utesluta de flesta Rikets Städer, som i allmänhet äro med trädhus bebyggda, från hoppet att både nu och i framtiden erhålla Banco lån; då Banken äfven uti sådan pant kan äga full säkerhet. Vissa olägenheter vid den af Banco Utskottet föreslagna grund för utlåning på hus i Städerna, hafva i* öfrigt ej undfallit Banco-Utskottets uppmärksamhet; och det är rörande denna punkt som de flesta anmärkningar inom de Resp. Stånden blifvit gjorda. Men Utskottet kan på följande skäl ej annat, än anse denna grund vara den mest lämpligä sorn kan utfinnas.
Jag har visserligen förklarat, det jag icke godkänner vidtagandet af sådana åtgärder, hvarigenom Konungamakten, sådan den uti grundlagen finnes utstakad, på något sätt förminskas, men, då jag å andra sidan erkänner, att Konungen verkligen har så många göromål sig ålagde, att det för honom är omöjligt att i den ordning, som nu finnes stadgad, utöfva sin verksamhet, som vederbör; så synes mig, att de ärenden, som möjligen äro af beskaffenhet, att icke behöfva inför Konungen omedelbarligen föredragas, böra på annat sätt uti hans namn afgöras. Jag har äfven under diskussionen framställt det sätt, hvarpå jag tror, alt man skulle kunna komma till målet, utan att i någon mån minska den fiktionen, att det är K. M., som afgör alla till dess behandling inkommande mål och ärenden. Frih. Stjernstedt: Hr Printzensköld har nämnt, att den af mig uttalade åsigt skulle, i afseende på premisserna, icke öfverensstämma med den sedermera deraf dragna konklusion. Jag ber att få fästa den värde ledamotens upmärksamhet der - Den 12 Juli c. m. 245 uppå, att hade han fullständigt uttalat de ord, jag begagnade uti mina premisser, hade han kommit till en helt annan slutledning, än hvad som nu var fallet. Mina ord föllo icke såsom Hr Printzensköld yttrade, utan jag sade endast, att all makt förringas derigenom, alt den måste nedlåta sig alt använda sin verksamhet till sådane små bestyr, hvilka nedsätta dess anseende och förhindra densamma att egna sin upmärksamhet och omtanka åt sådana stora företag, hvilka i allmänhet stå tillsammans med en sådan makt, som Konungamakten. Dessa voro mina ord och icke de, som Ilr Printzensköld anförde. Denna åsigt delas, enl. min lanka, af hvar och en ledamot inom della Stånd, och jag får förklara, alt jag skulle vara den siste, som ville biträda en mening, den der innefattade en inskränkning af Konungamakten, men då något sådant icke blifver följden af ifrågavar:de förslag, fortfar jag i min vördsamma anhållan, att R. f>. Ad. måtte låta detsamma grundlagsenligl hvila till nästa Riksdag.
Ty det är gifvet, att om inkomsterna bestämmas högre, än hvad som behöfves för att förvaltningen skall bära sig, då upstår en beskattning på de omyndiga. Nu har det visat sig, att FörmyndareKammaren lemnat högst betydliga öfverskott, och det var således onödigt, att höja afgifterna på det att förvaltningen skulle kunna bära sig. Snarare hade man bort nedsätta dessa afgifter, på det att icke öfverskottet onödigtvis skulle blifva alltför stort och sålunda utan skäl trycka de omyndige. Jag vill nu icke ingå i någon vidlyftig bevisning derom, huruvida det är billigt eller icke, att sådana omyndige, hvilkas förmyndare sjelfva utlåna deras penningar, äfven deltaga i kostnaderna för förvaltningen; men om så är, är väl orsaken den, att förvaltningen icke alltför hardt skall tynga på öfrige omyndige, och icke för att skaffa medel till andra ändamål. När det nu visat sig, att FörmyndareKammaren kunnat bära sig med de för handen varande afgifterna, så är det gifvet, i fall man anser billigt att de omyndige, hvilkas förmyndare sjelfve utlåna deras penningar, skola deltaga i förvaltnings-afgifterne, att dessa afgifter borde komma äfven de andra omyndige till godo. Nu har man visserligen sagt, att man behöfde mera penningar, för att kunna höja lönerne för 120 Den 18 Jali. verkets tjenstemän, och emedan förvaltningen småningom blifvit dyrare, så hade man väl i främsta rummet bordt använda de redan befintliga öfverskotten, och icke börjat med att lägga en ny beskattning på de omyndiga. Denna åtgärd är således vidtagen icke derför att förvaltningen skall kunna obehindradt fortgå, — icke för att höja lönerna, — icke heller för att minska beskattningen på de öfrige omyndige; utan derföre, att Barnhuset skulle få en större inkomst. Det lärer väl sålunda icke kunna förnekas, att de omyndige i Stockholm i sjelfva verket fått förhöjda afgifter, på det att inkomsterna för Barnhuset derstädes skulle blifva större. Det måste dock erkännas vara ett ingripande i It.
Härvid anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke: För min del har jag visst icke något emot, om R. o. Ad. bestämdt vill uttrycka att punkten är afslagen, endast Ståndet derjemte fastställer ett beslut i eulighet med det, hvarom jag nyss vördsamt väckt förslag. Härefter framställde H. Exc. propos. på afslag å Utsk:ts hemställan samt bifall lill Gr. Lagerbjelkes ofvanberörde förslag; och blef denna propos. med ja besvarad. 2:dra punkten, innehållande Utsk:ts förslag i fråga om succéssif ersättning till Riddarh.reparationsfonden för utgifterne till inreduing och möblering af R. o. Ad:s klubb och samtalsrum. Bifölls. Sedan H, Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att, sorn något ärende numera icke återstode att af R. o. Ad. i dagens ple - 644 Den 29 Februari. num behandlas, det till fortsättning af plenum å e. m. utfärdade anslag komme att nedtagas, åtskiljdes Kidd. o. Ad. klockan nära 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 29 Februari 1860, Plenum kl. 10 f. m. Just. 3 prof.-utdr. för d. 55 dennes, hvarefter anmälde sig och yttrade Hr Sandströmer, Carl Johan Albert: Sorn jag icke var närv:de i förra plenum vid det tillfälle, då Ekon.Utsk:ts Betänk. N:o 59, ang:de väckt förslag om alskaffande af skolagan, utan diskussion afgjordes, så anhåller jag att, med stöd af den i 50 § R.O. tillerkända rätt, få till prot:t antecknadt, att jag icke deltagit i nämnda beslut. Samma tillkännagivande gjordes utaf Hrr Montgomery. Gustaf, af Georgii, Evert, och von Qvanten, Emil, Gr.
Det var också rätt intressant att genom den värde talaren blifva upplyst, att det är Djurgårds-cassan, som inköpt Biskopsudden och Bergsjölund, hvilket man förut trott hafva blifvit beliosladt af en Hög persons enskilda cassa; men om Djurgårds-cassan blifvit skuldsatt genom detta köp, så har den val också, å den andra sidan, fått en motsvarande tillökning i egendom. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Hr Hjerta: Jag hemställer lill Hr Frih. o. Landtm., om icke motionen äfven bör remitteras till Statseller Bevilln. Utskottet. Ilr von Hartmansdorff, Au g.: I händelse Hr Hjerta icke yrkat, att statsmedel skulle användas för underhåll af vägarna på Iv. Djurgården; så kan jag ej inse, hvarföre motionen skulle remitteras till StatsUtsk. Det vore en hittills okänd nyhet, att väglagning skulle bekostas af statsmedel. Om den skall införas, vore det kanske icke skäl att börja med K. Djurgården, der befolkningen är rikare än på de flesta andra orter. Hr Hjerta: Ifall motionen ej skulle anses tillhöra StatsUtsk:s behandling, hemställer jag, om den ej bör remitteras till Bevilln.Utsk., enär fråga är om beskattning och upphörande af en afgift. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, ehuru han icke kunde finna under hvilken rubrik detta mål kunde remitte - Den jo Mars f. 111. 4n vas till Bevilln.Ulsk., berodde det likväl på It. o. Ad. alt remittera det till hvilket Utsk. Ståndet behagade; och ansåg Hr Frih. o. Landtm, sig derföre böra framställa propos. å en sådan remiss, som blifvit begärd. Hr Lefre'n, Joli. P.ehr: Då bropenningars bestämmande och andra dylika afgifter är något, sorn K. M. afgör såsom ekonomi-mål; så förmodar jag, att denna motion bör remitteras till Ekon.Utskottet. Hr Frih. o.