Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dagen för ^röfningé#€otnmitteené fammanträDe, namnen å De utfeDDe SeDamötcrne, famt förejfcift för Den, forn af ^röfningé#<£ommitte'en äjfar någon rättelfe, att an# tingen förut foé ^onungenö SSefallningéfjafwanDe, eller feDnaft flodan Solf å Den Dag Sommitteen fammanträDcr, (friftligen ingtfwa fina anmärfningar wiD Den öfwerflagaDe åtgärDen, (fälen till Den rättelfe, forn föfeö, jemte IfwaD till upplåning od) beftprfanDe af förf)ållanDet tjena fan. 77 §• H*. konungen» $5efallningéf>afwanbe utnämnc, att föra protofoll odj längder, cn perfon, font icfe i annan cgcnffap wtb Qwmmitteen pall wara närwarande, od) font af allmänna mebel njuter arfwode, på fatt derom padgaö. £)e från ferpilda SDiprict t Sanet tillkallade Sedamöter njuta från od) till deraö fyemwip pjutélega för twå Ijäpar, famt tractamente <£n 9l:br SSanco för Ijwarje refedag, fywartill be, enligt gällanbe 9vefe*9{cglentente, funna anfeö wara berättigade, äfwenfont enahanda tractamente för f)warje förtättningödag, räknadt ifrån (£ommitteenö famntanträbe, till deg göromålen blifwit fullbordade. §•
Friherre af Tibell anförde skriftefigen : Då, enligt alla äldre Författningar, lif - 326 Den 8 October f. m. munderingen vid Indeldta InfanteriRegementerne endast får nyttjas vid Regements-möten och Mönstringar, och släpmunderingen deremot skall nyttjas vid Arbets-commenderingar och mindre tjenstgöring inom Compagniet, så måste nödvändigt 2 munderingar finnas, hvilket äfven Författningen om det nya beklädnadssättet stadgar. Enär nu, enligt Kongl. MajJts Nådiga Proposition, StatsVerket skall årligen tillskjuta en åttondedel, och Rotehållarne en åttondedel af en lifmunderings värde, så erhålla BeklädnadsDireclionerne blott hvart åttonde år värdet af dessa 2 munderingar; hvarderas brukningstid är således 8 år, och längre kunna, i min tanka, utan föregången vunnen erfarenhet, brukningstiderne icke utsträckas; jag får således tillstyrka bifall å Kongl. Majrts Nådiga Proposition. Grefve Horn: Vid återremissen af Utskottets första Betänkande, yttrade jag den mening, att Indeldta Infanteriets mundering borde kunna ställas på 8 år, och jag grundade min tanka på den enkla beräkning, att detta Infanteri icke kommer eller bör komma tillsammans mer än högst 3 veckor om året, hvilket på 8 år gör 24 veckor, eller icke ett fullt halft år.— Grefve Björnstjerna har meddelat den upplysning, att släpmunderingen är inberäknad, hvilket visserligen icke var obekant, och Grefven har derjemte uppmanat till be - Den 8 October f. m. 327 hjertande af 25,000 medborgares lidande. 1 motsats häraf torde det tillåtas mig, att framställa min förväntan af samma ömhet å Styrelsens sida, jemte den rättvisa fordran, att dessa 25,000 medborgare icke emot KneckteContractens lydelse och Grundlagens föreskrifter användas till andra arbeten, än Kronans. Härigenom och genom Excercisetidens återförande lill IndelningsVerkets grunder, skulle jag tro, alt Friherre af Tibells beräkning kom att befinnas alltför hög.
Enär Assistenten vid telegrafverket Claes Magnus Bergman, hvilken i lifstiden allt ifrån våren år 1855, då de stora telegrafanlägguingarno här i riket börjades, årligen varit vid dessa angelägna arbeten använd såsom arbetschef och i följd af öfveransträngning derunder så skadats till sin synförmåga att han genom operation mistat sitt ena öga, hvaraf sannolikt den sjukdom föranlcdts, som i början af år 1865 slutat hans lif, efterlemnat enka och en oförsörjd dotter i beBih. till B. St. 4 Sami 1 A/d. 2 Band. 6 Höft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. hofvande omständigheter, har Kongl. Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer, med alseende säväl ä omförmälda ömmande förhållanden, som derå att Bergman i sin olvanberörda befattning såsom arbetschef städse ådagalagt största nit och skicklighet samt genom en ovanlig klokhet och omtanka vid arbetenas ordnande beredt icke obetydlig besparing för telegrafverket, måtte medgifva att hans enka Ulrika Bergman, född Kleen, finge, så länge hon lefver ogift, från Allmänna Indragningsstaten åtnjuta en årlig pension af 200 R:dr; men då Bergman endast under en kortare tid varit i telegrafverkets tjenst anställd och vid do uppdrag han derunder innehaft, ej torde kunnat inlägga sådana förtjenster om det allmänna, att deraf skulle kunna härledas någon skyldighet för Statsverket att om hans efterlemnade familj draga lörsorg, får Utskottet, helst telegrafverkets tjenstemän icke äro berättigade till pension å indragningsstat, hemställa, att den begärda pensionen ej må beviljas. 42:o.
''Vidkornmauile de söremä! unden 3:dje klusvud-l^iteln, sön livilka utomordentliga anslag aro ei sordenliga, förekommer, att de gs Rikets 8tänden vicl senaste Riksdag ä denna 3/itel beviljade extra anslag, livilka, utom serskildt sia 8:06 blusvuil-Riteln, 3^,000 Ruin ärligen för Kungsbolms lästningsb^gguad , inskränkte sig tiil 180,000 R:dn sön gevärs anskalsning oell 280,000 R:dn lön Larlsborgs sästningsb^ggnad, voro beräknade att med !:del ärligen, itiän oell med >835, utgä, vid livilket sörliallande nägra medel sön <16883 bebos ieke ano sön än 18/jo tillgänglige. I följd I,tinas, ool, sedan Kdens Kongl. M>j:t, unden deu 28 Naj ,833, i sammanbang mod en dä i l^äden besluta<l oell elten bebosvet, 8äväl i afseende 9a sörnädens eom^Ietterande, 80m ä den anlima asgängen as gevär, as^assad reglering as Levänssaetorienna i Riket, samt allt livad till gevänstillverkningens bedrifvande böner, i ljäder anbefallt en nödig ombyggnad oell utvidgning as Levärssaeto, iet vid Länl Lustass 8tad, samt dess förseende med åtskilliga n^a oell mena fullkomnade maellinenien oell verktyg, att till en del snan främmande Länden insörskrilvas; ,oeb lidens Kongl. Naj:t, vid utsedda tillgångar till detta Kactoris ombyggnad oell förbättrade inrättning, dentill förskottsvis, ä tillgängliga extna 8tatsmedel
Utskottens flen 17 sistlidne Janii under N:o i4 afgifne, samt den 28 i samma måpad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om tillåtelse för visse inom Malmöh lius Lån boende strandsittare, att med sine fiskebåtar föra varor emellan Inrikes orter och Danska kusten. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lagutskott tets den 4 sistlidne Junii under N;o io5 afgift ne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjord© anmärkningar vid Utskottets den 19 sistlidne Fébruurii under N:o 5 nmddeldte Betänk f<f de, an. gående yrkad befrielse för förmyndare från skyldigheten att hvart tredje år tillöka myndlingens arfs-capital, med den under tiden derå uppiupne ränta. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets deu /2 sistlidne Junii under Nto 106 nfgifne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagrie , Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets deri 10 sistlidne April under N;o 57 meddeldte Betänkande, angående yrkadt närmare bestämmande, i hvilka fall ProvinoialMedici besigtningsr åro nödige vid uppkommande tvifvelsmål, huruvida död person vådeligen omkommit eller ickeblef samma Utlåtande af Bidderskapet och Adeln afslaget. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högh Ridderskaptt och Adeln vid Lagtima fyn ff Julii f. mi Riksdagen i Stockholm förmiddagen. «jeri lii Julii, igsS. Sith föredrogs åt nyo och bifölls Consfitutipn. sUtsispttete den 5q, sist).
Kanske blifva de flesta af oss icke de, som komma att njuta frukten häraf; men jag tror mig dock kunna förutse följderna, i fall Rikets Ständer begära hos Kongl. Majrt, alt utarbetningen deraf må komma till verkställighet. Må dock gerna förslaget noga betänkas. Ju flera anmärkningar som framkomma , desto bättre. I frågan om en organisation kunna icke för många meningar afhöras. Den enda rälta måtte dock slutligen blifva den segrande, och det är dervid man sluleligen fasthåller sig. Hvad den egentliga frågan rörande ett Särskildt Utskotts tillsättande angår, så utgör den i afseende på mitt förslag enskildt icke något föremål, på hvilket jag enständigt vill yrka; ty ehvad Förslaget remitteras till de andra Utskotten Den 11 December e. m. eller till ett Särskildt, är jag dock öfvertygad, att Ledamöterna icke låta hänföra sig af några anmärkningar, som äro afgifna utan sakkännedom. Jag hoppas deremot, att de sjelfve taga den kännedom deraf, som fordras för ett motiveradt betänkande. Visst instämmer jag med Grefve Posse och Friherre Ehrenborgh deruti, alt ett Särskildt Utskott med mindre tidsutdrägt och lättare utarbetar frågan; men jag är dock öfvertygad derom, att om Ridderskapet och Adeln remitterar saken till de vanliga Utskotten, Ridderskapet och Adeln äfven derifrån skall få ett väl utarbetadt Betänkande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt, att ett Särskildt Utskott borde för handläggningen af Friherre Cederströms och Herr af Sillens ifrågavarande Memorial tillsättas. Ropades Ja och Nej. Friherre von Duben, Carl: Det project Friherre Cederström inlemnat är ett arbete, på hvilket han lärer sysselsatt sig i två års tid. Det tyckes således vara besynnerligt, att man häri Plenum, utan att hafva kunnat taga tillräcklig notis af della stora arbete, framkommer med anmärkningar deremot, samt inlåter sig i discussiöner deröfver, ej upplysande i ämnet, ehuru kanske ådagaläggande en vacker talgåfva.
Jag trodde mig icke behöfva säga att detta band, det starkaste, det innerligaste af alla, har sin rot och sin styrka uti inbördes kärlek, men ej i fruktan; — men — säger man — det är dock sa rint, att lör menniskans uppfostran understundom erfordras handgriplig tillrättavisning och alt man agar den man älskar. Ja visst; men jag beder alt få tillse under hvilka förhållanden aga kan vara lämplig. I barnets späda ålder utveckla sig redan dess anlag lill godt och lill ondt. Dess förstånd är då ännu icke så utveckladt all man kan vädja till detsamma, och aga kan då vara både lämplig och nödvändig när ondskan ej kan på annat sätt qväfvas och olydnaden ej annorlunda tillrättavisas ; och den fader, som i tid upprycker det onda, behöfver sedan, vid baroels mera framskridna år, ej tillgripa agan, som då intet uträttar, ulan i de flesta fall mera skadar än gagnar; men hvilken är den fader eller moder, som agar sin fullväxla son, sin vuxna dotter? Ingen annan än den, som kan vänta sig slag tillbaka, och med sådan aga stärkes åtminstone icke familjebandet. Nu vill man sätta tjenaren i barnets ställe och på sådan grund ställa honom under huslädrens straffande välde; men man glömmer alt tjenaren är ett vuxet barn. Lika litet som fadren slår sin myndige son, lika olämpligt är det att han slår sin till myndige år komne tjenare. På det läderliga väldet kan man således ej grunda husagan, när tjenare hunnit öfver de år, då aga bör användas. Ur det patriarkaliska förhållandet emellan husbonde och tjenare kan man ej heller hemta stöd för den förres rätt att aga den sednare. Hvad är det som utgör grunden till det patriarkaliska förhållandet emellan husbonde och tjenare? Jo, att husbonden vårdar sig om tjenaren sorn om ett harn. Han tillvinner sig dess tacksamhet, dess kärlek. Om ej detta är grunden, så iägges den åtminstone ej — genom käppen. Jag vill ej tala om del rättsén i iga förhållandet emellan husbonde och tjenare. Ur hvilket rättsbegrepp kan man härleda den förres rätt att godtyckligt misshandla den sednare? Rättskänslan uppreser sig emot en sådan lag.
Majit, med afseende tillika å de betydliga kostnader, sökanden under sin arrendetid på Kungsladugårdens förbättring, bebyggande och försköning nedlagt, på sätt tvänne vid ansökningen fogade sockenslämmoprotokoll från Repplinge och derintill gränsande Köpings församlingar samt särskilda betyg af Kronofogden i orten och Pastor i Köping innehölle, måtte i nåder bevilja sökanden eftergift af hvad ännu återstode obetaldt af 1857 och 1858 årens arrendeafgifter, så att han den 14 Mars 1860 icke hade att gälda mer än 1859 års arrende. Efter inhemtande så väl af Kongl. Majits Befallningshafvandes i Calmar län underdåniga yttrande, hvaruti sökandens uppgifter blifvit vitsordade, och ansökningen varmt förordad, som af Kammar-kollegii och Stats-kontorets underdåniga utlåtande, hvarigenom upplyses, att markegångsvärdet å den resterande arrendeafgiften af Borgholms Kungsladugård utgör för år 1857 1,544 R:dr 13 öre och för år 1858 2,318 R:dr 24 öre, sistnämnda summa endast till hälften förfallen till betalning innevarande år, har Kongl. Majit, som redan den 7 nästlidne December förordnat om inställande tills vidare af exsekutiva åtgärder för de återstående arrendemedlens indrifning, nu tagit förevarande ansökning i slutligt öfvervägande och dervid, med afseende på hvad upplyst blifvit rörande ej mindre de af sökanden under hans arrendetid bekostade betydliga förbättringar vid Borgholms Kungsladugård, hvars derigenom obestridligen ökade värde framdeles kommer Staten till godo, än äfven den missvext, hvilken under tre på hvarandra följande år drabbat ifrågavarande egendom, jemte härvid i öfrigt förekomna bevekande omständigheter, funnit lämpligt, en - c Kungl. Maj:ts Nåd.
Utur. d. 14 Aug. 1823. uppstår i snseenge till omöjligheten, att få tillförlitligen upplyst huruvida' dess Låntagare mot inteckning i fast egendom åro Irie för förmynderskap eller förvaltning af andre förmånsrätt egande medel, föredrogs å nyo och biet till Lagutskottet remitteradt. S. D. e. m. Efter öfverläggning bifölls förra Alternativet af StatsUtskottets utlåtande * N:3 311, i anledning af Herr Lefréns Memorial, om ett årligt arfvodes anslående för ÖfverDirecteuren Schwartz, uti hvilket Alternativ Motionen på anförde skäl blifvit afstyrka - Från JVällofl. Bor gare Ståndet, S. D. Föredrogos ånyo och biföllos nedannämnde utlåtanden: Statsoch Ekonomiutskottens. N:o 377, Rörande grunderne för inrättande af Rikets försvarsstyrka. Stats-, Trot. TJtdr. d. 14 Åug;. 1823. 705 StatsUtskottet: N:o 379, Om sökt befrielse frän betalning af bristande Arrende för Wendtholms Hofstalläng. N:o 380, Om förrättad granskning af Tullverkets Räkenskaper. BancoUtskottets: N:o 41, 1 fråga, Om grunderne för inlösen af förslitne smärre Eancosedlar. N:o 43» Om uppskof med återbetalning af ett från BancoDiscont Werket år i>,i8 utgifvet Lån. N:o 44» ^m förhöjning uti en gratilication åt Andre Kamreraren i Låne Banken. LagUtskottets: N:o 139, Öfver J. J. Rutbergs Memorial om förändring i StraffLagarne. Bihang till R, S. Fröt. 9:de Sami. 45 ?o6 Prof. Utdr. el. 14 Aug. 1823. S. D. Återremitterades: N.'° 575, Statsoch EkonomiUtskottens utlåtande om Hospitals Inrättningarne.
Onda inkräktadt; samt å andra sidan alltid hålla beredd en jemnvigts-punkt mellan Himmelens och Helvetets inflytelser, på hvilken hon, huru mycket än de sednare synas vara henne öfvermäktiga, kan – såsnart hon det med rätt allvar åstundar – i hvarje ögonblick ställa sig, att från denna punkt begynna en förbättrad, ja, en (i andlig måtto) alldeles ny lefnad. Det första steget på den nya banan är att afhålla sig från det Ondas utöfning, för att sålunda inkomma i ett upplyst och sedigt lefverne; hvilket är den fullkomlighet, som redan på den naturliga höjds-graden kan uppnås. Detta är ock det enda, som egentligen står i menniskans egen makt (ehuru visserligen äfven detta blott under förutsättning af gudomligt bistånd). Hon inträder, såsnart hon dermed börjar, i det omskapelse-tillstånd, hvari viljan låter sig styras genom förståndets insigt af det Sanna och Heliga. Men fullbordadt ”nyfödd” är hon icke förr, än hon ur detta första tillstånd inträdt i ett annat, hvari hon, utan behof af öfverläggning och val, handlar af viljans egen rena kärlek till det Goda; så att hennes utvärtes menniska då är helt och hållet blifven med hennes invärtes menniska ett, i en oskiljelig himmelsk spegelbild. Allt det sålunda mera innerliga och positiva af godhet, dygd, vishet, allt det, som blott medelst de högre gradernes öppnande (eller hennes lifs uppstigande till dem) kan komma till utveckling, är, till alla delar, endast Guds verk i henne; hvad hon dervid gör, är blott att vara ett frivilligt verktyg. Att så är, bör hon ständigt inse och erkänna; änskönt hon alltigenom, såsom skapad till Guds afbild, i hvarje sitt görande eller låtande handlar likasom af sig sjelf. Strängt taget, är Gud den enda varelse, som af sig sjelf tänker, vill och handlar. Alla andra tänka, vilja och handla under inflytelser: i allmänhet, af hvarandra; särskildt, den lägre under inflytelser af den högre, och så, i otaliga leders ordning, ända upp till den Högste.
Till fondens snarare förökande stadgades genom en Kongl. Kungörelse den 10 Aug. 176 2, att den som hugnades med Adliga privilegier skulle derför till Stifts-kassan betala 500 daler silfvermynt, och att de som fingo sköldebref, skulle erlägga för grefve och friherre 200 daler och för adelskap 100 daler silfvermynt. Denna sednare afgift eller introduktionsafgiflen bestämdes vid 1815 års riksdag till 5 0 R:dr banko så väl för adlig, som greflig och friherrlig värdighet. Enligt Ridd. o. Adelns vid 1823 års riksdag fattade beslut upphörde Adliga Jungfru-Stiftet att ega en särskild Direktion, utan öfverlemnades förvaltningen af Stiftets angelägenheter åt Riddarhus-Direktionen. I samma mån som Stifts-kassan vunnit förkofran, har pensionärernas antal vid den årliga pensionsregleringen den 2 Maj, blifvit ökadt, hvarvid iakttagits att den enligt matrikeln äldsta Stiftsfröken, som icke innehade pension, först blifvit i pensionsstaten uppflyttad och så vidare efter den ordning de vid inskrifning i matrikeln efter lottning erhållit. Det af Riddarhus-kontoret uppgjorda tabellariska sammandrag, utvisar: bland annat, att summan af inskrifna fröknar utgjort 1,931, deraf den 2 sistlidne Maj befunnos 4 39 qvarvarande och 1,4 92 afgångna, af hvilka sednare 926 ingått i äktenskap, 513 med döden afgått och 53 blifvit afförda; att af de 572 under de sistförflutna 50 åren inskrifna fröknar, 502 varit under 6 år, 53 mellan 6 och 12 år samt 17 öfver 12 år gamla; att längsta tiden som erfordrats från inskrifningen till pensionens erhållande varit 44 år, hvilken expectans tid efter 1857 börjat något minskats till 39 å 37 år, samt att antalet af de under de sista 20 åren i Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 5.
Majit genom nådigt Bref af den 10 November 1863 anbefallt Chefen för Ingeniörkorpsen att inkomma med fullständiga beräkningar öfver återstående kostnader för Carlsborgs fästningsbyggnad, hade, på sätt Statsråds-protokollet gifvetvid handen, korpschefen ingifvit ett i sådant afseende af fortifikations-befälhafvaren på stället uppgjordt förslag, slutande sig på en jemn summa af 5,000,000 Ridr, utom ett större permanent sjukhus, kruthus och hamnanläggning, särskildt uppgående till 915,500 Ridr, i sammanhang hvarmed korpschefen omförmält, dels att med det af Rikets Ständer vid förra riksdagen beviljade anslag af 100,000 Ridr årligen till fästningsbyggnadens fortsättande arbetet bedrifvits hufvudsakligen på slutvärnet, hvarmed ock så långt medhunnits, att hela denDa byggnad under år 1865 kommit under tak, dervid dock för byggnadens fullständiga kompletterande återstode en betydlig dol af inre hvälfningen och utredningen, dels att nödiga hvalf och lokaler för förvarande af större eller mindre del af bankens redbarheter numera blifvit i norra borgen inredda, dels att, i anseende till nödig befunnen förflyttning af alla kaserner och öfriga byggnader för kronoarbetskompanierna, en särskild kostuad derför af 25,000 Ridr blifvit i kostnadsförslaget upptagen, dels att, sedan nödiga upplysningar från Krigs-kollegium erhållits om mängden och beskaffenheten af do persedlar och effekter, för hvilka utrymme borde å fästningen beredas, ritningar och kostnadsförslag blifvit upprättade till sådana byggnader, beräknade till en kostnad, för artilleriafdelningen af 863,667 Ridr 49 öre med en arbetstid af sex år och för fortifikationsoch iutendents-afdeluingarne af 1,623,012 Ridr 8 öre med högst tio års byggnadstid, och dels att ofvannämnda förslag omfattade allt, sorn ännu återstode för att bringa Carlsborgs fästning i fullständigt skick med undantag af bestyckningen. 20 Expedilions-Uls/eollets Förslug till underd.
Uti RiksStaten för år 1816 ar denna Inkomst beräknad tili ao,ooo Rid men efter nu gällande Confrater, kan den påräknas till en summa äf 25,000. —-«*4 24:0 Bäkoch Lots-AfgifterneK Hen erlägges enligt den år 3798 utfärdade Taxa, af alla så utsorn inländska fartyg. Uti RiksStaten för år 1816 påräknades desse medel till 20,000 Rlr hvarmed det äfven synes böra förblifva och hvarföre denna inkomst nu uptages till - 20,000. * 4 25:0 ControllStampel Medel. Hetta är en afgift som erläg - StatsUtsRottets BetänRanden. ges får Controllen å Guld, Silf, ver, och TennArbeten, enligt deröm utfärdade Författningar. För år 1816 påräknades härföre 2,000 R:d och synes nu kunna ökas med 500 R:d, hvadan altså densamma nu uptages till 26:0 HandtverRsmäns Gernings ören. Dessa böra, enligt gide § i RiksdagsBeslutet af den 22 Martil 1604 och Kongl. Placatet den ^ December samma år, erläggas af hvarje Sockens Handtverkare till Kongl. Majit och Kronan, med a Daler Sant, som, enligt Kongl, Förordningen af den 6:te Decem, ber 1776, beräknas efter 3 Daler S:mt Riksdalern. Likmätigt Kongl, Resolutionen på Städernes besvär af åren 1731, 1739 och 1751, njuta visse Städer sådane Gerningsören, efter serskilta privilegier, till ett visst Distrikt omkring Staden. Vidare härom ses, af Kongl. Majas Nådiga Kungörelse den i9ide Julii 1815. Den anses nu ej kunna räk, nas till högre belopp än 27:0 Kammar - Rättens ObservationsMedel. Härmed förstås de medel, som npkornma genom x Kongl. Kam - 2,500. 1,400.
På grund af det anförda hyser Utskottet tvekan att för närvarande tillstyrka väghållningsskyldighetens skiljande frän jordbruket och får derföre vördsamt hemställa, alt Olof Lindströms ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande vidare Herr Friherre Stael von Holsteins förslag, att vägindelningen måtte ske sockn evis, och att hvarje jordegare skulle åläggas att vidmagtliälla de vägstycken, som löpa öfver hans egor, anser Utskottet det vara utom allt tvifvel, att en sådan anordning skulle, tvärtemot det af motionären angifna syfte, leda till en vida ojemnare och obilligare fördelning af det ifrågavarande besväret, än nu eger rum. Ju större den samfällighet nemligen är, på hvilken fördelningen sker, desto jemnare måste denna naturligtvis blifva, hvarföre häradet såsom delningsgrund måste hafva företräde framför socknen. Af motionärens förslag skulle följa, att väghållningsskyldige i socknar, genom hvilka ej löper någon landsväg eller häradsväg, blefve helt och hållet befriade från åliggandet att underhålla ortens allmänna farväg, den de likväl utan tvifvel sjelfve begagna, och att skyldigheten i stället drabbade andra socknar, som med detta onus skulle oskäligen betungas. Efter motionärens förslag skulle väl de sednare här - Sammansatta Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Ulsk:(s Betänkande N:o 7. 7 för njuta bidrag af de öfrige; men då värdet af ett sådant bidrag, hvilket naturligtvis skulle utgå i penningar, jemfördt med värdet af de dagsverken, den som uppbure bidraget måste bestrida, vexlar i följd af de mest tillfälliga omständigheter, oedi jemväl är beroende af det egna arbete, man har för händer i det ögonblick prestationen skall utgöras, samt alltid olika på olika tider, är det redan häraf klart, att den likhet, som nu för de väghällningsskyldige eger rum och hvilken i fråga om skattebördor bör omsorgsfullt iakttagas, skulle helt och hållet åsidosättas.