Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det sannt sköna ligger ju i det moraliskt sanna, sålunda vore en recensents första skyldighet att upptaga alla moraliska osanningar, som förekomma i det arbetet han recenserar och sedan, att liksom stryka under, på det de läsande icke måtte hoppa öfver dem, alla sanningar af samma hallt, som deri finnas. I första bandet af Törnrosens Bok förekommer en af det förra slaget verkeligen af storartad beskaffenhet. En ung flicka bemärkt i hela byggden för sin skönhet; men missbrukande denna naturens gåfva till en leksak, hvarmed hon narrade byggdens ynglingar, under det hon roade sig sjelf – denna flicka, vid namn Magdalena, möter en dag en äldre man med ovanliga förståndsgåfvor, af henne känd ifrån hennes barndom, tilltalas af honom varnande mildt och påminnes om sin barndoms oskuldsfulla tid. Hon blir rörd, önskar denna lyckliga tid åter och hennes inre bättre menniska tyckes helt och hållit vakna – då – så låter denne äldre mannen sjelf förstå – då skuffade han till flickan, att hon ifrån den klippan, hvarpå han och hon stodo, föll i den nedanföre flytande strömmen och drunknade – och detta, gjorde han, emedan hon då var, i hans tanka, förvandlad till sitt inre väsende och minutens besinning gifvit hennes håg och lust eller kärlek en himmelsk rigtning. Kan detta tillåtas inför moralens domstol? Det fins blott En, som är Herre öfver lifvet och denne Ende måste också ensamt vara allt lifs upphof och medelpunkt – Gud ske lof! vi christne kunna icke tvifla om, hvem denne Ende är och förblifver. – Huru skulle en menniska kunna vara så förmäten, att tro sig förstå den rätta stunden, då det inre osynliga lifvet – eller det eviga – hos en hennes like, är färdigt att öfvergå till ett högre, ett för oss okändt lif? och då det sålunda vore den högsta välgerning af den ena menniskan, att beröfva den andra detta synbara lif för att befria henne dermed ifrån all frestelse till återfall ifrån det heliga, som ensamt kan utgöra hennes eviga lifs salighet. En sådan omdömeskraft är icke tilldelad menniskan, en så genomträngande blick in i sin likes hjerta tillhörer henne icke.
M:s D e ii i5 April e. m. 59 propos., afbiten utan kännedom om Sländernes Iieslut i ärendet, emedan ganska många liemman inom Halland blifvit med ordin, rotering belagda utom de s. k. utsockne-frälsebemmanen. Het är således egentligen med afseende på eonseejvensen i Ständernes skrifvelse, som jag anser att detta betänk, bör återremitteras lill vinnande af mera tydlighet oell klarhet i uttrycken. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Statssamt Allm. Besvärso. Ekon.Ulsk:ns utlåt. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, hegärde Hr Dalman votering. Upplästes till justering och godkändes följande voler:sproposi! ion: » Den sorn bifaller Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk;ns utlåt. N;o 161, voterar ia» den det icke vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid Statssamt Allm. Besvärso. Ekon.Utsktns ofvannämnda utlåt. N:0 161 gjorda anmärknrr föranleda dess återremitterande. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja—35. Lades på bordet Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.- Utskins utlål:n: N:o 64, i anledn. af erhållen ålerremiss å Utsk-.ns Letänk. N:o 6, ang:de väckta frågor om disposition af häradsallmänningarna, deras förvaltning, samt Jägei istatens upphörande; N:o 65. i anledn. af väckt motion om härads-allmänningarnes förvaltande enligt samma grunder som kronoparkerna, samt 0111 utsyuingen derå. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 10 0111 aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Under den rikliga tillgång på olika meningar, som våra 4 Kamrar måste lemna, är det alltid en stor tillfredsställelse, att kunna hafva en annan mening till hands, för att kunna hylla den. Herr Hjerta har framställt de svårigheter, som måste uppkomma genom BondeStåndefs beslut. En annan ledamot bar tillstyrkt, att man skulle instämma med PresteStåndet, hvaruti jag likväl icke kan förena mig. Att antaga Herr Hjertås förslag, skulle medföra möjligheten af en jemkning. Men för mig framställer det sig, att Ridderskapet och Adeln, sedan man seglat hela Stånds-compassen omkring, kunde återkomma till min åsigt, att Rikets Ständer böra vara varsamma vid afgifvande af önskningar, och således äfven vara det vid detta tillfälle. Jag inser ej, på hvad grund en sådan skrifvelse skulle stödja sig, aldraminst då icke två Stånd kunnat komma till samma resultat. För att komma till ett resultat, föreslår jag, att vi måtte förena oss med BorgareStåndet, och, i likhet med detsamma, afslå all skrifvelse, i hvilket fall man får ett bestämdt beslut. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: I anledning af hvad en värd talare yttrat, torde det tillåtas mig få anföra några 2IÖ Den 27 Augusti e. m. ord. Med all den fullkomlighet talaren naturligtvis fäster vid SkiftesFörfattningen, länner jag ej något skäl, hvarföre icke de södra orterne skulle få yttra sitt missnöje dermed.
I rummet näst intill stod Henning — “marinmålaren Peter Henning“, som det stod på hans visitkort — lång och smal, med kortklippt svart hår, på hvilket en elegant felbhatt glänste, svartmuskigt ansikte med en stor krökt näsa, mörka ögon och djupt röda läppar, oklanderlig bonjour, sidenhalsrosett i skrikande rödt och blått — han tyckte om att ha färg omkring sig — något fläckiga benkläder samt snedgångna stöflar. Det var en karl med talang, Henning. Hans taflor gingo bra åt på konstföreningarna, och han hade vanligtvis fullt upp med beställningar. Han hade en anmärkningsvärd förmåga att träffa allmänna smaken, men det var ingenting individuelt i hans målning, och kamraterna påstodo, att han kastade bort sin begåfning för att komma åt pängar. Hans konst var jargonmässig liksom hans sätt. Och det var synd, mente man, ty han kunde ha blifvit något stort, om han gått sin egen väg. Nu lade han penslar och palett i målareskrinet och började torka färgen af händerna med en linnetrasa, allt under det han betraktade sitt verk med kritiska blickar. “Hör du Sven du!“ “Ja-a“, lät det från andra rummet. Sven såg icke ens upp från sitt arbete. Han drog ett par breda drag öfver osten och gjorde den riktigt skinande färsk. Henning kom fram till dörren, alltjämt sysselsatt med rengöringsproceduren. “Har du några slantar? Sven gnäggade till på sitt vanliga torra sätt. Han tyckte, att frågan var absolut komisk. “Nå, är du inte hungrig?“ “Det har ingen människa råd till nu för tiden“, menade Sven, som började fatta saken ur allvarlig synpunkt. “Men om du hade råd“, envisades Henning. “Ja, då skulle det allt skrika i magen.“ Det sades i glädtig ton, men så kom det färg på de afmagrade kinderna, och det var tydligen för att slå bort någon obehaglig tanke som han fortsatte: “Kom hit, får du se något läckert!“ Henning gick bort och beundrade: “Nej, hör du — där fins matvarorna — ost och vin och hummer — hummer!“ — Han skrek, så att det gaf eko i salarne. “Hör-du-du! Mår du illa, hva’?“
Genom Traktaten med Frankrike har grunden för förtullningen härutinnan i så måtto förändrats, att Vin af till och med 21 procent alkoholhalt fått sig åsatt en lägre afgift, nemligen vid införsel på fat af 7 öre pr skålpund och vid införsel på buteljer af 55 öre pr kanna; under det för vin af högre alkoholhalt de förut bestämda tullsatserna Blifvit bibehållna. Komiterade, 151 som föreställa sig, att den i förra hänseendet skedda betydliga nedsättning i tullen å vin på buteljer af det slag, som utan tvifvel mest införes, skall, så väl i och för sig, som genom den deraf uppkomna ansenliga minskning i skilnaden emellan denna tull och den för vin på fat, föranleda till införsel företrädesvis af en bättre vara, hvilken äfven är mindre underkastad förskämning och förfalskning än vin på fat, hafva ansett den sålunda vidtagna förändringen dess mera ändamålsenlig, som Komiterade, på sätt i fråga om sagda Traktat redan blifvit antydt, hålla för sannolikt, att, genom en häraf ökad införsel af det högre tullbeskattade buteljvinet, den minsk' ning i statsinkomst, som den betydliga nedsättningen af vintullen till en början antagligen kommer att medföra, snarare skall åter ersättas, än om en större skilnad i tullen för vin på fat och på buteljer fortfarande bibehållits. För Vindrufvor äfvensom vindraf J vor. för Vinsten och Vinstenssalt, i 1863 års taxa belagda med en tull af respektive vinsten 20, 3 och 14 öre pr skålpund, hafva Komiterade redan i fråga om Traktaten med stenssalt. Frankrike föreslagit tullfrihet, för den förstnämnda artikeln af samma skäl, som för öfriga friska Frukter och Bär, och för de tvänne sistnämnda med afseende på deras behöflighet för näringarna; och då sådan afgittsfrihet genom nämnda Traktat blifvit för dem samtliga medgifven, hafva de såsom tullfria äfven här uppförts.
För min del hade jag visserligen ej ansett erforderligt, att i Betänk:t inflöte den pag. 3 och 4 förekommande förklaring, att hvarje Stånds förbehållna pröfningsrätt återfunnes i första raden af 18 g R.O.; ty jag är öfvertvgad, att 21 § tillförsäkrar Stånden denna pröfningsrätt, ehvad derom något sades i den 18 § eller ej. Anledningarne till behörighetens ifrågasättande måste kunna dragas ur 14 eller 18 gg, eller i vissa fall ur den 22 detta är det väsendtliga, enligt min upfattning. Jag har redan i mitt förra anförande vidrört frågan om preskriptionstid. Men icke kunde rimligen hvar enda ledamot af majoriteten fördra att få sina individuela åsigter adopterade af alla de öfrige. Man fick vara nöjd med att åstadkomma en någorlunda efter de gemensamma åsigterne sammanjemkad framställning. Afven bemödade vi oss upriktigt, att ej genom ensidighet och möjliga öfverdrifter i rigtningen af våra meningar fela mot det rätta. Vi upmärksammade derföre, så mycket vi kunde, motsidans skäl och betraktelsesätt. Så t. ex. blef en åsigt, som här hos R. o. Ad. företrädesvis varit föremål för klander, nemi. ang:de det omtvistade förhållandet med domstolarnes eventuela rätt att pröfva vald Riksdagsmans behörighet vid valet, ganska betydligt modifierad, i just den rigtning, minoriteten af Utsk:t yrkat. Ty Den 8 Februari e. m. 391 Utsk:t har ej förmenat domstolarne rätt. att vid valförrättningar jemväl ingå i pröfning af den valdes kompetens; denna rätt förmäles endast ej vara af enahanda ovilkorlig^ beskaffenhet, som tillhörer pröfningen af andra laglighetsfrågor vid valen. Flere andra jemkningar hafva i samma anda skett på andra ställen i Betänk:t, hvilka nu vore för långt att upräkna. R o. Ad., som rättvist aktger härpå, torde deraf finna, att genom dylika modifikationer Betänk;t, verkligen närmat sig den åsigt, som nu synes vara inom R. o. Ad:s ledamöter allmännast, rådande.
Nummer-Lotteriet icke kommer att afskaffas, det äfvenledes måtte förbjudas att inrätta något lotteri, grundadt på Nummer-Lotteriets dragningar; Och som utländska lotteri-företag, efter Utskottets tanka, icke höra här i Riket tillåtas mera än inländska, helst sådant skulle vara så mycket mera betänkligt, som utöfvandet af contröll i afseende på utländska lotterier ej här är verkställbar t; alltså och då desamma, utom de ofvananförde olägenheter, som lotterier, lika med annat spel, i allmänket medföra, onekligen draga betydliga penninge-summor ur landet, utan att derför lemna någon annan motsvarande valuta, än en i de flesta fall sviken förhoppning om Vinst, anser Utskottet sig äfven höra tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att det genom Kongl. Kungörelsen af den 28 Januari 1784 stadgade förbud mot försäljning af lotter här i Riket för utländska lotteriers räkning måtte, med upphäfvande af Kongl, brefvet den 6 Juni 1826, varda till dess kraft och verkan förnyadt. Stockholm den 16 Juni 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Juni, kl. 9 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande Bref vexling emellan Embetsverken inom Riket. I afgifvet och från Vällofl. Borgare-Ståndet till detta Utskotts handläggning remitteradt memorial, har Herr G. F. Ekholm fästat uppmärksam - 8 Allm. Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.-o 56. helen å flere olägenheter, som skola vara en följd af det sätt, hvarpå Emhetsverken samt vederbörande embetsoch tjenstemän inom Riket sins emellan brefvexla samt till afhjelpande deraf föreslagit: 1:0. att, då ett Embetsverk anser nödigt infordra utlåtande, förklaring eller upplysning från annat allmänt
Naturligtvis var det Marie Knudtzon, som skickat dem hem till Bertha och hon som låtit B. få dem. Inbilla mig att någon skickar franska tidningar till gamla fru B., men inte till hennes son!305 D. 21 Mars. Jag skall fram, jag vill fram. Jag vill icke låta begrafva mig lefvande. Skrifva, läsa, studera lifvet. Slå mig fram med alla medel! Lefva och ge tappt? – Eländighet! Nej. Bara hugg i; det går nog till en tid. Sen kan du dö. Men också bli hågkommen, – en liten tid. Det är vår. Jag kände det på det kylslagna duggregnet när jag kom ut i dag, jag kände det på mitt lefnadslustiga pojklynne. Hej! Arbeta och se hvad det skall bli af alltsamman och alla. Sol och färg och lif! Lif ända ut i pennspetsen – se der min lösen! Fru Lange sade att hon trodde jag skulle slå mig på dramatiskt författarskap, ty ”mitt lif kunde inte ge stoff till flera romaner”. Hon skall det få se – Satanas! Min profet var här i går, vid godt humör och språksam. I förrgår när jag gick från Casino såg jag att der var släckt i hans fönster. Då var klockan 20 minuter öfver 10. Jag hade sett ljus der när jag gick till teatern och med min vanliga gissningshunger undrade jag om han var borta och om jag – som aldrig vill göra någon fråga – om jag ändå skulle få veta det, i fall han var borta och icke blott tagit lampan in med sig i ett annat rum. Riktigt; jag som aldrig frågar och som aldrig visar mig nyfiken fick veta det ändå. Han hade varit på ”Femkanten”. Följde hem frk. Kramp tillsamman med frk Lønborg. Frk Emmy Kramp (läkaren) bor Amaliegade 26, derifrån skulle B. följa hem frk. Lønborg, som bor Toldbodgade 2, 4. Jag tror att Femkanten har sina sammankomster på Neiiendams restauration Lille Kongensgade № 1. Klockan var ungefär 2 på natten när B. kom hem. Frun hade icke velat gå med, hon är annars medlem af Femkanten, och han hade frågat henne.
Är och dag som föreskrifwet star Efter Befallning, ^ ' ' lel. Helstngstis. ' a ' ^ Lranfmnk af Hög!. Banco - Utskot tets Prolocoll för den 29 September 1809. r Herr Rector Silverstolpe anförde: Dä nu Dotering ,skall anställas rörande den inför Riksens Ständer omtwistade Proposition, anhäller jag att detzförinnan fä rcscrwera mig: 1:0 Att jag anser flögan vm Berättelsens afgifwande rörande Realisationen wara sä af Rikstens .Ständer afgjord, att fåken icke mera beror af den Dotering rut företages; 2:0, Att, -Dateringen mä pä hwad sätt som hälst stä vt, är der min enhilda mening, att d'e i fräga warande handlingar ej innehälla nägon hemlighet, som hindrar deras aillmängbrande; hwilka mina rescrwationer jag anhäkllcr mätte fä blifwa expeditionen till Riksens - Stä.rder, fkljack.ige. Llti detta p'trande instämde Herr Professorerr Doctor till alla deler. ... ... Herr Majoren Friherre Osterström pttrade: i "I an - Den 4 Gctsben "I änfcendk till nägrc Herrsr Ledamöters af Wällofl. Borgare -Ständer gjorde Fbstk 'arrde, rtft^ften de-atanka' Willoff/ BorgareSkänac's 'MrLkHA - v>u Be.ä»lilsc>!§ afgiswande endast hade afseende pä dm-stukeliga allmänna RUationcn, sä för jag underställa adell Högloft. Utstotket, om ej wid ExpedHjonen n>ä bifogas en WördsaM förfrågan kill de Respeclive Ständen, om wägon särstedt Berättelse öfwer Real»' sa-tionens dränk t ina af deni focdras, innan den allmänna fluktliga R.lakioncn, eller ej?
I, icke funnit skäl å nämnde förslag tillstyrka bifall, upptages afgiften till det uti Kongl. Propositionen beräknade belopp af 16:o. Botes-medlen, hvilka uti sista stats-regleringen upptogos till 32,000 R:dr, föreslås nu att, i likhet med den uti Kongl. Propositionen antagna beräkning, uppföras till 17:o. Ca Valleri-Re gemen t enas häst-vacance-spanmäl. Utskottet, som, i anledning af såväl Kongl. Majrts nu ankomna Nådiga Skrifvelse, angående prolongation af de med Rusthållärne vid åtskillige, för närvarande afsutne CavalleriRegeinenten, afslutade contract om häst-vacancers fortfarande, som motioner i ämnet, skall utlåtande serskildt afgifva, har emedlertid ansett sig böra å ira ifrågavarande inkomst-titel upplaga spanmåls-qvantitelen oförändrad med 24,250 t:r, hvarför utföres, å 6 Rrdr 1,000: 300,000: 1,700: 13,000: 40,000: 145,500: 6 Stats-Utskoltets Utlåtande.V:o 64. 18:o. Ständige Rotevacance-afgifter vid Siåns\a Infanteri-Regementena anser Utskoltet böra bibehållas vid enahanda beräkning, som uti förra slats-regleringen eller 2,310 l:r spanmål, å G R:dr . . 19:o. Tillfällige Rotevacanceoch mötes-af gifter upptagas jemväl oförändrade till 20:o. Knekte-Rotefrikets-medel upptogos vid sista ståts-regleringen till 1 000 R:dr, men aro uti Kongl. Propositionen endast fö res lagné till 300 R:dr.
Ty den anslags-förhöjning, som i sistberörde hänseende beviljades, afsåg att renrita och från trycket utgifva en större samling af förarbeten från Topografiska korpsens arkiv, och det var för att påskynda detta lifgifvande, som förhöjningen medgafs. Här åter är fråga om att bevilja anslag för anskaffande af tvenne ångbåtar för sjökarte-kontorets räkning, på det att derigenom dess arbeten må verkställas fortare än hittills. Det är möjligen ganska sannolikt, att så skulle komma att inträffa; men då arbetet äfven under nuv:de förhållanden ganska rigtigt fortgår, och då någon vederbörande auktoritet icke framställt behofvet, har jag för min del icke funnit skäl att bifalla den gjorda begäran, utan anhåller om bifall till StatsUtskits hemställan. Hr Bildt: Jag har anhållit om ordet, för att något när mare med faktiska exempel belysa de siste värde talarnes yttranden, hvilka så strängt hållit sig på grundsatsernas område, då de ansett, att R. St:r icke borde bevilja något anslag, som icke blifvit begärdt till följd af vederbörande auktoritets framställning om behotvet deraf. Det skall för mig vara ett särdeles nöje att längre fram under StatsUtskits förhandlingar i andra frågor återkalla dessa yttranden i deras minne; måhända skola de då önska att deruti göra en eller annan modifikation. Nu anser man det vara småsaker om våra sjökort komma att blifva otillförlitliga, eller om ett eller annat fartyg förliser. Då det deremot var fråga om landkartorna, då ansåg man sig på en enskild motionärs famställning kunna betydligt öfverskrida det af K. M:t äskade anslaget, Så har det gått vid många andra tillfallen, då man icke aktat för rof att bevilja medel utöfver hvad K. M:t ansett för behofvets fyllande er forderligt, Jag hemställer, om icke denna fråga är utredd? Chefen för Sjökarte-kontoret har ju väckt förslaget, och detta har blifvit pröfvadt af Förvaltningen för Sjöärenderna, som erkänt anslagets behöflighet, oaktadt man icke ansett sig för närvide böra derom gara underd. framställning hos K. M:t.
Då således endast 2 Stånd antagit den riktiga benämningen husblås, lärer den nu i taxan upptagna ”husbloss” böra förblifva oförändrad. Beträffande det för öfrigt af 3 Stånd godkända förslaget, så hemställer Utskottet, att Ridderskapet och Adeln ville frånträda sitt härutinnan skiljaktiga beslut, och föreslår Utskottet, för annan händelse, följande proposition till omröstning: 213:o Den, som bifaller Utskottets af 3 Stånd godkända förslag, att, med uteslutande af rubriken fogel-lim, indela hufvudrubriken Lim i ”husbloss" med 16 sk:s införselslull och ”andra slag” med 3 sk:s införselstull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies för Lim gällande indelning och tullsatser, nemligen: draglim 4 sk., fogellim 8 sk. och husbloss 16 sk:s införselstull per skålpund. Litn. 32 Bevillnings-Utikottéts Memorial, N.-o 23. Utskoltels förslag, alt ä talgljus bestämma införselslullen lill 3 sk. 6 r:st skålpund et, bar icke vunnit något Stånds bifall. Bidderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden hafva nemligen bibehållit gällande bestämmelse af 2 r:dr 24 sles införselstull per lispund, oell Borgare-ståndet åter antagit Kongl. Majrts förslag att å talgljus sätta 3 sk:s införselstull per skålpund. Genom de 3 Ståndens sammanstämmande beslut måste anses afgjordt, alt nu gällande qvantitet för lul ifceräkningen, l lispund, skall för artikeln talgljus bibehållas. I fråga åter om sjelfva tullsatsen, hemställer Utskottet till Borgareståndet, att det ville frånträda sitt beslut, och instämma i de öfriga Ståndens.
— En smärt, något spenslig gestalt, snarare fint än starkt b y g g d, m e n m e d spänstiga, smidiga lemmar. Jag riktade åter min uppmärksamhet mot de två i spegeln. Hon satt m e d framsträckt hals — hufvudet litet på sned — alldeles som porslinsherdinnan, icke kokett, utan så att det gaf ett stilla vemodigt behag åt den blå blicken, hvari det nu låg s o m en outtalad fråga. Ögonen hade fått ett mål, ständigt blickade de åt samma håll. Jag följde aiasforattf. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. X g * När hälsans ros uppå kinden sitter Och ögat strålar s o m ljusan dag Och lefnadsmodet i kroppen spritter Och puls o c h hjärta slå friska slag, Då ingen, ingen uppå mig tänker Och m y c k e t sällan jag då söks o p p, Men flyktar hälsan, sin tanke skänker Man mig och sätter till mig sitt hopp. M o t dolsk fiende jag oftast strider. Jag därför städse på vakt får stå. Och när jag k o m m e r till den s o m lider, Man glad o c h vänlig vill se mig då. Helt dristigt vill jag n u här framklifva På benen mina, s o m äro sju. Sök ut de småord, som däraf blifva, Och jag vill hjälpa dig, kära d u! o • i s * CD Hj CO " O A f fåglar har du här tvänne slag. — Trr. rr o !- H v a d motsats är till en mulen dag. &lt; / &gt; i £ ft » Er Och se ' n en krydda, o m jag får b e. y &gt; * &gt;~ O. Ett kvinnonamn. H u r kallas den, s o m sin make mist? På hvad bör nöten ej lida brist? H v a d maskar göra? Så trädslag tu. Hvarur gick Noak m e d barn o c h fru? Hur är väl den, s o m ej äger hår? Ett epitet s o m den långe får. H v a d gläder tärnan att hatten gör? 1897 riktningen af hennes blick.
Blott tio dagar derefter, eller den 29:de i samma månad, anmälde samme Före^ dragande i underdånighet inför Kongl. Majit i Stats-Rådet, att han kommit i erfarenhet deraf, att ”några” partier sådane väfnader m. m., som enligt den nyss utfärdade Kongl, kungörelsen ej finge från Transito-upplag införtullas, redan för sådant ändamål voro på dylikt upptag intagne, i förmodan, alt någon inskränkning uti rättigheten alt derifrån (ä förtulla hvad varor som helst, ej skulle ifrågakomma; och då med den Kongl, kungörelsen endast varit afsedt alt förhindra kringgåendet af gällande författningar rörande nederlags-gods, men ej att förorsaka förluster eller svårigheter för trafikerande, hvilka på loflig väg ämnat införa tillåtne varor, så hemställde Föredraganden underdånigst, att, till förekommande af ofvannämnde varors re-export och derefter skeende återinförsel, Kongl. Majit täcktes medgifva, att inlortullning deraf malte från det Transitoupplag, der de då funnos, ega rum, så vida godsegaren inom viss bestämd tid, hvilken Föredraganden föreslog till två månader derefter, hos vederbörande Tullkammare det 22 Konstilutions-Utskotlets Memorial N:o 11* begärde, sami att General-tullstyrelsen mätte erhålla Nådig föreskrift att vederbörande härom förständiga. Konstilutions-Utskottel har icke kunnat undgå att emot Föredraganden anmärka den brist på nödig eftertänksamhet, hvarmed delta ärende blifvit af honom behandladt.