Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock vill jag se den, som mig min hustru skall förneka och emot min vilja mig förhålla, vore det än kung eller furste, och skall jag dig, med Guds hjelp, öppet och utan svek och argan list vinna, hoppandes att Gud i denna saken gifver mig victorie, utan att du deraf skall behöfva något lida.“ Resten af brefvet innehöll närmare uppgifter om hans förhoppningar om befordran, och utsigter för framtiden, berättelse om hvarjehanda tilldragelser under det förflutna året, och löfte att om ett par månader komma öfver till Finland. Ännu en dag qvardröjde Carl och afreste med löfte att återkomma till jul. För Cecilia var nu skilsmessan svårare, än hon hade tänkt sig den, hon som äfven förut alltid lefvat skild från sina tankars mål; men nu var det, som om hon först rätt känt behofvet af att lära känna sin älskling och äga honom. Hon var ej numera tillfredsställd endast af drömbilden i sitt hjerta. Men julen nalkades och med den hoppet om återseende. Äfven Margaretha räknade veckor och dagar. Hon hoppades, att äfven Magnus vid jultiden skulle komma, och att också hennes öde då skulle bli afgjordt. Det tillstånd af ovisshet, hvari hon lefde, den förbehållsamhet, hon måste iaktaga emot sin mor, plågade henne. Det skulle då nu bli något afgjordt, hon skulle åtminstone få handla ärligt och uppriktigt, huru än allt skulle utveckla sig. Den beständiga gömda oron, hvilken än söfdes af ljusare förhoppningar, än åter under olika skepnader tärde hennes inre, men alltid måste döljas, hade småningom nedtryckt henne. Hennes kinder hade bleknat och hennes steg voro ej så lätta som förr. Ofta satt hon drömmande med hufvudet lutadt mot handen och blickade ut genom fönstret, som om hon särdeles uppmärksamt betraktat hvad der föregick, och dock visste hon under sådana stunder föga, om sommaren stod derute i fägring, eller om hennes blick hvilade på vinterns enformiga snödrägt.
Han vet, att de åsigter, för hvilka han strider, skola segra, de äro ju unga och hafva Caesars lycka ombord, men just derför smärtar det honom så outsägligt, att de skola misskännas och misstydas, och han fortfar att nervöst rulla pianostolen rundt, men i soffan sitter modern och låter häpen stickstrumpan falla ner i knät; hon ser på sin SQn sorgset, förebrående, som om hon ville säga: “ Gud, han har då mist sin barnatro! * Denna tafla kom jag att tänka på, när jag slutat herr Geijersstams bok. Också är “ Gråkallt “ ett af dessa arbeten, som vålla diskussion i ombonade rum och fredliga aftoncirklar. “ Men fred är ej det bästa, men att man något vill “, har Norges nutida mest kampfardige skald med fog sagt. Ur strid och tvist framgå sonande, nya tankar, föryngrande och befruktande.Vår yngste dramaturg. Ett utkast af Qustaf af Geijersstam. Det är blott lätta antydningar om de sannolika konturerna till en författarindividualitet, som dessa rader kunna skänka. Hr Molander har ännu ej skrifvit mycket, hvilket torde få anses naturligt, då han ej är mer än tjugufem år, och det han skrifvit är ej af den art, att det direkt pekar öfver på författarens egen personlighet. Detta är det för honom särskildt egendomliga, det som i viss mån ställer honom ensam bland vårt lands yngre skriftställare, och det förtjenar dessutom att tagas vara på, emedan det i allmänhet är rätt sällsynt, att en ung författare väsentligen uppträder som iakttagare. Det är eljest så frestande just för ungdomen att gifva vissa vinkar om sin egen person. Ju yngre man är, dess mer plägar man vara upptagen af sig sjelf, hvarför en böjelse för lyrik plägar vara skönjbar äfven i de sedermera mest decideradt objektiva författares förstlingsalster. Dessutom ligger det i allmänhet rent af i luften i våra dagar för våra författare, äldre som yngre, att taga parti. De flesta ega en betydligt utvecklad indignation, som der den är af äkta sort, förlänar deras arbeten något personligt öf-vertygande, som är af egendomlig verkan.
Nådig sanction, anledning är alt, i följd deraf, förvänta sådane förbättrade regleringar afDomstolarne och Styrelse-verken, som ej allenast leda till förenkling så väl i lagskipningen, som de administrativa ärendenas behandling, utan äfven göra de redan befintliga anslagen mera tillräckliga, så att, om ökade behof på ett eller annat ställe uppkomma, tillgångar dertill må kunna bere Bih. till R. St. 4 Sand. 1 Afd. 12 Häftet. 1 2 Stats-Ulskottets Utlåtande, N.o 4°- das, genom minskning i utgifter uti andra grenar af förvaltningen; så har Utskottet trott tidpunkten nu ej vara inne att för sådane Embetsverk, hvilkas förändrade reglering af förenämnde orsaker kan förutses, tillstyrka ökade anslag, om än medgifvas skulle, att, i Embets-Verkens nuvarande skick, anledning kunnat finnas till begäran af någon förhöjning uti deras Stater. l:o Rikets Högsta Embeten och Allmänna Ärendenas Beredning. De summor, som i och för anslagen härtill vid sist afslutade Statsreglering blifvit i Stat uppförde, upptagas här calculationsvis och oförändrade; dock bör nu anmärkas, att förändring härutinnan kan komma att ega rum, till följd af Rikets Ständers hos Kongl. Majjt i underdånighet anmälde beslut om en förändrad organisation af Siats-Rådet; samt det förslag till deraf föranledd ny löne-reglering, som Utskottet serskildt afgifvit. I sammanhang härmed har Utskottet jemväl förehaft den af Herr von Moltzer väckta motion, att Justitice-Rådernes löneförmoner måtte till 6,000 R:dr för hvardera förhöjas; men finner icke skäl att derå tillstyrka bifall. 2:o Kongl. Maj:ts Nedre Justitice-Revision. Uti Högstberörde Nådiga Proposition är yttradt, att Kongl.
A id delta förslag får jag den äran göra en anmärkning, att nemligen förslaget är rakt stridande mot 58 och 62 §. § RegeringsFormen, Saken kan således icke annorlunda än såsom Grundlagsfråga behandlas. Den får derföre icke väckas in Pleno, och enda sättet för Herr Heijkenskjöld att, om han så önskar, bringa detta förslag i behörig form å bana, är, att dermed vända sig till ConstitutionsUtskottet. Herr Nordenankar, Gujtafi Bevillningsutskottets åtgärder äro i 5i §. Riksdagsordningen bestämdt utstakade, och bestå deruti: Dea i 2 Februarii. 453 5) Att opåmint vid hvarje Riksdag upp_ gifva de allmänna grunderne för den blifvande Bevillningens fördelning, och 2) Att, sedan Bevillningssunnnans belopp blifvit fastställdt, författa förslag till Bevillningens utgörande. Det vöre således en nyhet, att, på sätt Herr Heijkenskjöld föreslagit, förut uppgöra en calcul, till hvilken Grundlagen icke gifver någon anledning. Jag förenar mig derföre med den mening Friherre Björnstjerna yttrat, att förslaget är en Grundlagsfråga och flör endast såsom sådan behandlas. Grefve Lowenhjelm förenade sig äfven med Friherre Björnstjerna. Flem Heijkenskjöld: Jag har blott hegart att BevillningsUtskottet skulle anmodas upplysningsvis meddela utlåtande, huru stor summa Utskottet kunde anse Riket vara i stånd att årligen såsom Bevillning utgöra. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus• Vid första afhörandet af Herr Heijkenskjölds motion, förekom den mig stridande mot gällande föreskrifter. Sådan den nu blifvit fram_ ställd, synes den mig berättigad att blifva tagen i öfvervägande.
I anledning häraf förordnade Kongl. Majit ock en Commite, till utarbetande af det äskade förslaget i delta ämne; och sedan denna Comité berörde förslag , åtföljdt af Comiterades underdåniga betänkande med tillhörande handlingar, till Kongl. Majit afgifvit, och Kongl. Majit derefter i Nåder anbefallt Dess och Rikets Bergs-Collegium, så väl att lata trycka beliöfligt antal exemplar af samma förslag, med åtföljande betänkande och nödige handlingar, för att till interessenterne i den föreslagne inrättningen utdelas , som ock att, vid af Bergmästarne i orterne utlyste sammanträden, interessenternes yttranden öfver förslaget borde inhemlas, och om de uti den ifrågavarande inrättningen ville deltaga och de projecterade afgifterna utgöra ; så har Bergs-Collegium med förrättnings-protocollen häröfver och eget underdånigt yttrande i ämnet till Kongl. Majit inkommit; och varder denna fråga, enligt Rikets Ständers begäran, härmed till Rikets Ständer öfverlemnad; i följd hvaraf handlingarne skola bliiva tillställde, det Rikets Ständers Utskott , som kommer att densamma behandla. Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse A'; o 46. Kongl. Maj:t förblifver Rikels Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt. Utdrag. af Prolocollet öfver Kammar-Ärendena hållet inför Hans Maj.t Konungen uti Stats-Rådet pä Stockholms Slott den 8 Mars 18Z4• Närvarande: Hans Excellence Justilia? Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad_, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gref ve af Wetterstedt > Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm , Herr Grefve Adelsvärdj Friherre Åkerhjelm_, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim , Stats-Secreteraren Danckwardt.
Hvarje dag, hvarje stund, hvarje föremål i natur eller konst, visa exempel derpå. Hvar finns väl mera någon bland oss som blir förvånad, öfverraskad, hänförd, bortförd? Vi beundra, men vi förundra oss icke mera öfver någonting af sublunariska ting, och andra se vi inga. Vi ämna visst icke (vi för vår del åtminstone) falla från skyarne af förvåning, när menniskorne snart börja flyga; vi hafva så länge väntat derpå, och tänkt derpå. «Hvilken stor, hvilken herrlig talent!» utropa vi när den fulländade skådespelaren, eller den intill trolleri gränsande frambringaren af himmelska toner, eller mästarehandens lek på duken med pensel och färger, eller lek med mejseln framför marmorblocket, eller stenmassornas förvandling i lätta, djerfva former, pelare och hvalf, skönt uppenbara sig för våra sinnen. Vi beundra den stora herrliga konsten, men vi dåras ej deraf. Vi tro icke att skådespelaren är den person han föreställer, vi lida och njuta icke med honom, vi äro icke i hvart ögonblick färdiga att uppstå som hans försvarare, om vi finna honom i sin roll hafva rättvisan på sin sida; som hans mördare, om vi finna honom hafva orätt. Vi känna ingen benägenhet att springa fram öfver ramp och orkester och omfamna honom, om än hans konst förtjuste oss aldrig så mycket. Vi känna icke en oemotståndlig håg att vandra bland dessa skogar, berg och dalar, uppstiga på dessa höga klippspetsar, segla öfver detta klara böljande vatten, beglänsas af detta månsken, som vi se från scenen; vi säga blott: «En makalös dekorationsmålare! En stor, förträfflig illusion!» Vi länka genast på ordet illusion, just emedan det icke för oss är en illusion, utan måladt träd och målad väf; just för att der ordet illusion finns, der finns ej saken. Men se! allt det som «vi bildade» icke göra, det gör barnet eller den obildade.
Och så var det omöjligt att hålla tillsammans sina tankar och vara intressant, när man jämt skulle tänka på småbarnen ute i salen. Deras mor var död sedan flere år, och Hedvig visste mer än väl, att alla deras brister i sätt, klädsel och uppförande voro stora systers fel, som inte uppfostrade dem bättre. » K o m ska vi leka en rolig sittlek! Ni få lof att vara med allihop, » sade fröken Wennmark i salongsdörren med Signe i ena handen och Sven i den andra. Efter ett allmänt uppbrott placerade man sig på stolarna, som barnen ställt upp i en väldig ring ute i salen, och leken begynte. Bäst det var, observerade Hedvig, att en af damerna drog på munnen, under det hon envist betraktade Gustafs långa ben. Och hvad var det nu också, som slank kring hans dinglande fötter. Hon flyttade sig intill honom för att se bättre. Det var nå- got slags papper, som hängde ut mellan snörena på skorna. På den ena sidan var det hvitt, på den andra blankt svart. Hon böjde sig ned och drog i det. » Hvad ä ' det där, Gustaf? » Gustaf försökte se ogenerad ut, ryckte undan fötterna, gömde dem så godt sig göra lät bakom stolsbenen och låtsade, som om han ingenting hört. » Hvar ä ' plösarna? » Intet svar. » Hör du inte? Hvar har du gjort af plösarna? » Hon hviskade, men det hade blifvit tyst i rummet, och alla lyssnade. Gustaf tuggade på näsduken och såg ned på golfvet. » Jo, ser du, min fällknif ville inte riktigt gå igen och, och. och då gjorde den så illa fickorna. och. » » Hvar &amp; ' plösarna, frågar j a g? » » Och ser du, därför så. så skulle jag göra den till slidknif. » » Slidknif. » » Men jag hade intet läder till slidan, och då tog jag. för ser du, om man bara snör ihop skorna riktigt bra och har riktigt mörka strumpor, så behöfver man inga plösar. Ville Malm har aldrig någAnton Wennberg var också stelare och tystare än annars. Hedvig tyckte, att hans ögon följde henne med ett underligt uttryck.
N:o 11, hvaruti Ulsk. bland annat afstyrkt ifrågaställd nedsättning i Ridd.secrcl:s lönevillkor, samt Ståndet tillika godkänt den af Utsk. föreslagne ändring i 13 § 2 mom. af Ridd.DirecUs instruclion, i följd hvaraf Ridd.secret. hädanefter, likväl blott undantagsvis och efter särskild af II. o. Ad. erhållen tillåtelse, skulle kunna med Ridd.secret.-sysslan förena annan publik tjenst; så har R. o. Ad., i sammanhang härmed, dels beslutat alt Ridd.secret.-sysslan icke skulle på stat återbesättas, innan ny ansökningstid dertill blifvit bestämd, dels ock upptagit samt behagat till Ulsk. remittera ett, under discussionen lifver Utsk:s förr nämnde betänk., af Ilr Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik, väckt förslag, alt den blifvande Ridd.secret. skulle, intill slutet af den riksdag, då en representationsförändring kan varda antagen, tills vidare förordnas att nämnde befallning bestrida emot lönens åtnjutande såsom arfvode, samt all med beslut om ny ansökningstids bestämmande skulle anstå, intill dess R. o. Ad. fattat sitt beslut i anledn. af Gr. Cronbjelms förrberörde förslag; varande tillika, medelst utdr. af 11. o. Ad:s prot. för d. 19 dennes, till Utsk. liänvista de af åtskilliga ledamöter, sistnämnde dag, i anledn. af Gr. Cronbjelms framställning, afgifna yttranden. Utsk. har tagit del af de remitterade handlingarne äfvensom af den vidlyftiga öfverläggning, söm föregått remissen af Gr. Cronhjelms omförmälda motion. Utsk. har härvid funnit, alt Ilr Grefvens förslag hufvudsaklieen härleder sitt från den åsisrt, att den lön, Ridd.secret.
Vid granskningen af Räkenskaperne för Invalidlnrättningen å Ulricsdal, hafva Revisorerne fästat uppmärksamhet dervid, att Enkan Lindberg, som besörjde mathållningen vid Inrättningen, erhållit under loppet af är i832 en gratification, stor 6oo R:dr af InvalidhusFondsmedlen, till ersättning för den förlust hon i och för berörde mathållning fått vidkännas; och då detta åtagande å Lindbergs sida grundade sig på frivilligt ingången entreprenad, hafva Revisorerne ansett att, i dylika fall, Kronan borde Vara fri från ersättningsskyldighet för den förlust, som, någon gång, genom missräkning eller tillfällige förhållanden för Entrepreneuren kunde uppkomma. C *7* ) I afseende härå får StatsContoret underdånigst upplysa, att Rikets Ständers Revisorer tillförene gjort anmärkning ej allenast vid en år 1827 åt Entrepreneuren för mathållningen vid Invalidlnrättningen, Krook, af InvalidFondsmedlen i Nåder heviljad gratification af 800 R:dr, i anseende till den förlust Krook fått vidkännas genom varuprisens stegring, utan äfven dervid att, jemlikt Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 17 Januari 1827, Entrepreneuren för GarnizonsSjukliusets mathållning, Lieutenanlen Lindberg, i anseende till inträffad hastig uppstegring i varuprisen, erhöll en gratification af 400 R:dr; och har i anledning deraf Rikets Ständers Statsutskott vid senaste Riksdag, på sätt Utskottets betänkande N:o 22 uti 6 och 46 §§ innehåller, ansett dessa frågor icke föranleda lill någon Rikets Ständers åtgärd, hvilket af Rikets Ständer bifölls. Angående InvalidhusFonden, hafva Revisorerne gjort den framställning, att behållningen lämpligen kunde för de med densamma afsedde ändamål göras fruktbar genom utlåning, mot RiksgäldsConlorets obligationer eller andre säkre documenler.
N:o 28- nings-förrättningen, om den än tilläfventyrs icke är af synnerlig vigt eller liar inflytande pä parters rätt, likväl kan tjena till controll på iakttagandet af den ordning, Lagen i detta afseende anbefallt; hvadan, och enär lottning af till Hof-Rätt ingifne skrifter, ansökningar och besvär i mål, der vederparts förklaring blifvit infordrad, icke är annorledes påbuden, än genom Kongl» Maj:ts den 6 Februarii 1799 endast till Dess och Rikets Svea IIof-Rätt aflåtne Nådiga Bref, samt lottning i Kongl. Nedre Justitias-Revision äfvensom i de Rådstufvu-Rätter, der föredragning af lagvadde eller instämde saker är emelian Ledamöterne fördelad, ej eiler finnes i Allmänna Lagen föreskrifven, Rikets Ständer trott sig böra hos Eder Kongl. Majit i underdånighet föreslå följande tillägg i nedannämnde Lagens rum, nemligen: I slutet af 27 Cap. 9 §■ Rättegångs-Balken.• "Inlagor och besvär i andra tvistemål, så ock i de brottmål, sorn ej äro IIof-Rätten till skärskådande underställde, skola ock, om de till förklaring utställas, emelian Ledamöterne till föredragning lottas, sedan förklaringen inkommit. Då lottning ske skall, late Hof-Rätten det kungöra, genom anslag å dess dörr, dagen förut; och varde lotlningcn offentligen förrättad.” Och i slutet af 3o Cap. i3 Rättegångs-Balken * "De saker, sorn nu nämnde äro, så ock andre mål, i hvilka Konungen sökcs, sko - Exp. Utsi. Fårslag till lind. Slrifv. JV:o 28» d% la emellan dem, som till föredragning satte äro, genom lott utdelas, att till föredragning beredas."
Detta följer i hufvudsaken redan af hvad i § 10 af nu gällande Taxeunderrättelser finnes stadgadt; och är endast den derstädes förekommande bestämningen »för - Bevillnings-Utskottets Betänkande M 8. 23 friskningar» utbytt mot bestämningen »förnödenheter», med det förtydligande tillägget att dessa skola vara afsedda för besättning, medförda resande eller fartyg. 4:o. Fartyg, som i följd af liden sjöskada, hvarom sjöförklaring afgifves, anlö per Svensk hamn och der lossar sin last samt, efter verkställd reparation, densamma åter intager och utför. Detta stadgande utgör endast ett förtydligande af hvad i § 10 af nu gällande Taxeunderrättelser angående nödiga reparationer måste anses redan vara medgifvet. 5:o. Fartyg, som af nyss omförmälda anledning lossar sin last och densamma till större eller mindre del försäljer, då sådan försäljning inskränkes till hvad för bestridande af reparationskostnaden bevisligen erfordrats. Enär fartyg eger att fritt från ifrågavarande afgift i Svensk hamn inlöpa för att anställa nödiga reparationer, samt , dervid ofta kan inträffa, att till betäckande af kostnaderna för dessa en större eller mindre del af fartygets last måste afyttras, har följdrigtigheten synts fordra, att ett dylikt afyttrande må för sådant ändamål ske, utan att lastpenningar för fartyget erläggas. 6:o. Fartyg, som, under resa emellan utrikes orter, i Svensk hamn lossar varor till högst fjerdedelen af fartygets lastdrägtighet, för beräknande hvaraf fartygets skeppshandlingar skola tjena till grund. Ett stadgande af detta innehåll är redan för närvarande till efterrättelse meddeladt samt finnes upptaget i § 10 mom. 1 af nu gällande Taxeunderrättelser.» Hvarjemte komiterade i ett sista moment' intagit följande, föreskrift: »I aila dessa fall skola dock fartygens skeppare ställa sig till efterrättelse de i Tullstadgan gifna föreskrifter om anmälan hos närmaste tullbetjent och om märkrullans afgifvande, då sådan skall lemnäs».
Sådant är förhållandet här; ty det kommer ej att rubba Statens hvarken inkomster eller utgifter , om denna fråga förfaller. Skulle emedlertid alla fyra Stånden önska frågans behandlande af Nämnd, har jag för min del visst ingenting deremot. Xjik—i väl får jag, i anledning af hvad Grefve von Schwerin nyss yttrat, fästa uppmärksamheten derpå , att om Nämnden blifver af samma tanka , sorn de Stånd hvilka afslagit motionen , uppstår lamma förhållande, sorn Grefven ansett vara »å 58^ Den 51 October J. m. obilligt. Nämnden ät sammansatt af alla fyra Stånden, hvilkas Ledamöter naturligtvis böra äga samma opinion, som deras Respective Stånd. Det torde således blifva hasarden, hvilken voteringssedel förseglad aflägges, som kommer att bestämma sakens utgång. Jag hade trott , att en sådan fråga borde vara antingen så klar, att den ej är underkastad någon tvifvel, eller ock synes det tydligt, att den ej är grundad på rättvisa. Herr Lagerhjelm, Pehr: Ehuru jag i e genskap af Ledamot utaf StatsUtskottet , der öfvervara frågans behandling, i afseende på hvilken jag der delade deras öfvertygelse, som ansågo, att d6 , hvilka försuttit tiden för Assignationernes inlemnande, icke borde få dem nu mera infriade, kan jag dock ej neka, det saken må blifva ordentligen afgjord ; hvarföre jag förenar mig med de värde Ledamöter, som yrka frågans hänskjutande till Nämnd. — '‘'V > Herr Uggla , Göran Gujiaf: Utan att nu ingå i pröfning af sjelfva saken, anser jag 69 §. EegeringsFormen vara deruti klar, att frågan böp hänskjutas till Nämnd, emedan det är i RiksgäldsContoiret, som Assignationerne skola inlösas, derest en förlängd praescriptionstid skulle fastställas. Jag åberopar för öfrigt Herr Hjärnes reservation, och hvad Herr Stråle nu anfort. Herr von Hartmansdorff, August: Sjelfva saken är redan af Lidderskapet och Adeln pröfvad och afgjord.
Utskottet har i stället trott sig böra och kunna föreslå, att, när egendomsvärde understiger iooo R:dr, för hvarje io R:dr sådant värde må beräknas en hundradedels röst; och Utskottet hoppas att, genom detta förslag, hafva gjort den mindre förmögenheten full rättvisa. Troget sina i Memorialet, JN:o 38, uttalade grundsatser, har Utskottet utsträckt denna regel äfven till jordegendom utan mantal, och till andra lägenheter å lan - ConstitutionsUtskottets Memorial, N:o 85. 7 det, oell slutligen har Utskottet föreslagit, att samma regel oförändrad må tillämpas på stadsfastigheter. I öfrigt har Utskottet trott denna utsträckning af rösträtt till ännu flera fastighetsegare, än dem, hvilka sådan rätt tillerkändes i Memorialet, N:o 38, höra åtföljas af en dylik till flera arrendatorer samt utur tjenst gångna emlietsoch tjenstemän, på sätt i och 2 §§, 2 och 5 mom. i här nedan intagna Val-Lags-förslag närmare utvisa; och hemställer Utskottet alltså, att Bonde-Ståndet ville Utskottets förslag i denna punkt godkänna. Bonde-Ståndet har ock yrkat, att valrätten endast må utöfvas i det district, der den valberättigad® för sin person är mantalsskrifven. Utskottet, som anser en sådan inskränkning obillig i det fall, alt en persons anspråk på rösträtt vöre mindre å den ort, eler han är skattskr-ifven, än å annan, hemställer till Bonde-Ståndet, alt Ståndet måtte från denna anmärkning afstå.
Ingen skillnad uti Ständ elter börd werke härutinnan något undantag, kunnande endast, sädane lyten, som göra aldeles ostchcklig till krigstjenst, wanwett, beständig sjuklighet, eller Ordinarie civila tjenste» och werkiigt Preftc-Ständ, frän anteckningen till National Bewäringen befria. Denna anteckning kommer hwarje är att förrättas pä derom af Konungens Befqllningshafwande utfärdad kungörelse, af Pastor och sex, öfwer fyratio är gamla af hwarje Socken pä Landet eller Församling i Städerna walde gode män, i närwaro af de Personer, som Kongl. Maj:t dertill förordnar. Behörige af desie Personer underskrefne Rullor aflemnas till Konungens Besallmngshafwande. Z. 2. Wid anteckningen till National»Bewäringen kommer ingen skilnad att äga rum emellan dem, som arv födde under loppet af det är, frän hwilke! beräkningen tager sin början. §. 3- Den enligt i tz antecknade Folknummer af mankön öfwer hela Riket indelas särskildt i hwarje Socken pä Landet och Församling i Städerne, uti fyra delar eller Clasie.r, och fär namn afrista 2:dra z.-dje och 4:de Clafferne, nemligen Len första innefattande alla emellan so till och med LZ ärö älder, den ardre Den 4 November. ic>Z frän och med 24 till och med 26 ars alder, den z:dje fran och med 27 till och med 28 ars alder, och den 4:de eller sista frän och med 29 till och med Zo , ars alder.