Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domhafvande att, efter verkstäldt ordnande och behörig inventering, lemna mig underrättelse, i hvad skick samma arkifver befunnes; men som Domhafvanden uti afgifvet svar undandragit sig att upprätta fullständigt inventerihgsinstrumeiit öfver de i arkifven befintliga handlingar, helst han ansåge sig dertill icke förpligtad, och sådant oj heller funnits nödigt för öfriga lika beskaffade alltså och då under vidare fortsatt skriftvexling han \iil förklarat sig villig att så till vida efterkomma min anmodan, som han lofvat att ordna äfven de äldre handlingarna, men ej kunnat förmås att åtaga sig upprättande af nödig förteckning eller inventarium öfver bäradsarkifvens innehåll; har jag sett mig nödsakad att låta frågan 0111 lagligt förpligtande härtill ankomma på vederbörlig domstols pröfning. Jag antog för afgjordt, att handlingar, sorn finnas i allmänt förvar, icke få lemnäs utan vård af de statens tjenstemän, åt hvilka desamma iiro öfverlemnade; att äfven de från forntiden bevarade, nu mera vid tjenstgöringen sällan eller aldrig anlitade produkter af domstolars och embetsmäns verksamhet i (jonsten, eller handlingar, sorn eljest för lång tid tillbaka kommit uti allmän vård, icke vore ämnade att förfaras; men antingen borde dessa handlingar förklaras onyttiga och lemnäs till sköfling samt, i sådant fall, heldre med ens förstöras, eller ock någon omvårdnad tagas 0111 deras bevarande; och skulle do åt framtiden bevaras, och någon vård om deni för sådant ändamål äga ruin; så vore det väl ock nödigt att känna, hvilka sådana handlingar i hvarje arkif funnes, och att åt framtiden bevara äfven denna kännedom, helst som, derest man icke vet, hvad sorn finnes i hvarje till sådana handlingars vård ämnadt förvaringsrum, det är förgäfves att af den, som har vården derom sig anförtrodd, fordra någon ansvarighet för hvad der borde vara förvaradt.
Jag tror att Banco» och RiksgäldsFullmägtme borde till Reze. ringen rmgifwa bewillningens belopp och huruwida något öfverskott sig yppat, samt hwilka afdrag som i följe deraf kunde aga rum, och att Regeringen sedan kungör och besiukar. Denna af Grefwe körner gjorda hemställning blef af Ridderstapcr och Adeln bifallen. I följe häraf gjordes uti pro ocolls-uldraget följande tillägg: Anseendes Nidderskapet och Adeln för sin del, att Fullmägtige i Banquen och Riksgälds - Contoiret borde till Kongl. Maj:t upgiftva förslag kill en sädan nedsättning, enligt de af Riksens härom i Bewillnings-förordningen gifna föreskrifter. Efter justering blef redaktion af prvtocolls«tdraget som följer: Utdrag af protokollet, hällik hos Högloft. Ridderskaveloch Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den io Augusti 1812. S. D. Förerogs till siutelkgt afgörande Beivillnings-Ut, kottets, den zo Julii pä bordel lagda, förslag till allmänna bewillningens utgörande, jemte samma Utstötts, den 8 Augusti pä bordet lagda, sivar pä de frän samkelige Riks-Ständen gjorda äterremisier, och stadnade derwid Högloft. Aidderstapet och Adeln i följande beslut: Lörsta Artikeln. Personel bewillning. Bifölls, att denna bewillning stall utgöras i stället för r R:dr pä personen, med 4 dagswerkeu efter mar kegängs - 672 Dcn io Augusti - kegängspris, enligt de wik or och pä dek salt, som Vewstlnings-Utstollet i afse nde harpa i desi »ed» nare »flätande töreflagikAfinenledes bifölls Bewillnings Utskottets förstag, att y.glingar unter 18 ars ä-der stola komma a t betala endast Adelar af manspersoners personela afgift. Andra Artikeln i §.
Den 16 Juni 1812 e. m. Justerat d. 17 Junii 1812. A. G. Mörner, Tisdagen den 16 Junii, Kl. 5 eftermiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions Utskottets nedsatta Beredning öfver Tryckfrihetsmål, då utom Herr Grefve Mörner Herr Lagman Sandberg och Herr Borgmästaren Nensén alla öfriga Ledamöter voro närvarande. Justerades Protocollet för eftermiddagen den 15 dennes, och då sista meningen deraf ändrades till hvad nu befinnes, förklarade Herr Borgmästaren Ullberg sig förblifva vid den allmänna tanka Beredningen i går yttrade, att Bokhandlaren för Transportkostnaden njute ersättning af Statsmedlen.1 Beredningen företog till granskning de i 3 § af Tryckfrihetslagen stadgade straff, hvaremot åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda, men hvaruti Beredningen ej fann skäl att föreslå några andra ändringar, än dem Constitutions Utskottets Betänkande af 10 October 1810 innehåller. Herr Öfver Intendenten Edelcrantz hemställde om icke Beredningen skulle täckas granska 5 § sådan den i Tryckfrihets lagen befinnes, på det att ingen vidare tidsutdrägt med Beredning måtte förordsakas, i fall, som Herr Öfver Intendenten ej ansåg omöjligt, det föreslagna Rättegångssättet med Jury bl ef ve af Konung eller Ständer förkastadt. Deremot ansåg Beredningen sig ej på förhand böra företaga en granskning, som lika lätt kunde blifva öfverflödig, och tiden förspilld. Beredningen åtskildes kl. 7 1/2. In fidem Aug. von Hartmansdorff. 1 Stycket fr. o. m. orden Justerades Protocollet etc. t. o. m. orden tiden för spilld återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 373. Den II Juni 1812. Justeradt d. 4 Julii 1812. A. G. Silverstolpe. Thorsdagen d. 11 Junii kl. 1/2 10 förmiddagen sammanträdde R. H. S.
R:dr, Sorn vanligtvis blifvit nämnde betjening tillagde, utgjorde en allt för hög ersättning, samt då rättelse härutinnan svårligen torde kunna vinnas, derest den endast skulle bero af blifvande Revisorer, hvilka i allmänhet till en början voro obekanta 14 med göromålens beskaffenhet och således vid deras slut nödsakade att antingen gäcka förhoppningarne eller obetingadt följa gammalt bruk, ansett bestämdare föreskrifter i afseende på berörde arfvode», än de, som uti den för Revisorerne öfver Diskontverket utfärdade instruktion blifvit gifna, vara af behofvet påkallade och af sådan anledning beslutat anmäla ärendet hos Rikets Sländers näst sammanträdande Revisorer öfver Bankoverket, med anhållan att ett blifvande Banko-Utskotts uppmärksamhet måtte fästas på angelägenheten af den i detta afseende erforderliga förändring af 8:de punkten i nyssberörde instruktion. Ehuru Revisorerne icke kunna tillstyrka någon förändring af stadgandet i omförmälde punkt af instruktionen, enär Revisorerne öfver Banko-Diskontverket bäst äro i tillfälle att bestämma ifrågavarande arfvode» till ett belopp, som utgör skälig ersättning för nedlagdt arbete; hafva Revisorerne dock ej velat undertrycka den gjorda framställningen, hvilken sålunda till Rikets Högh Ständers profning hänskjutes. §. 14. Afskrifning af I följd af Rikets sednast församlade Högh Ständers beslut, äro sioritenshtdanHiks-Diskontverkets återstående balancerade fordringar, utgö scradefordrinrande tillsammans 8,980 R:dr 27 sk. 8 r:st, afskrifne utur Diskontgar. verkets räkenskaper, samt af de 2,816 R:dr 1 i sk. 9 rist., hvilka än nu innestodo å f. d. Riks-Diskontens räkning i Depositions-afdelningen, ,ett belopp af 1,662 R:dr 35 sk. 9 r:st., allt Banko, under den 29 December nästl. år, för Låne-afdelningens räkning insatt och påfördt Bankens vinstoch förlust-räkning. §■ 15.
Om bränvinsbrännings-rättigheten 1 .§• Bränvinsbränning, af hvad tjenligt ämne eller växt som helst, skall, med den pannerymd samt emot de afgifter och öfrige vilkor, här nedan Bev.-j Lagsamt Allm. Besvoch Oecon.- Utslts Utlåtande N:o 8. i5 föreskrifvas, vara tillåten Tinder sex månader af året, nemligen Januarii, Februarii, Mars, April, November och December, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning. Bränvins-distillering vare under nämnde tid tillåten; men endast för dem, som till bränvinsbränning äro berättigade. 2 §. Rättigheten till bränvinsbränning skall, på landet, åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter Jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedde utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra ordinarie rotering deltaga, eller rotefrihets-afgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta lill Kongl. Maj:t och Kronan eller lill innehafvare af dess rätt belagda torplägenheter, samt, i Städerne, den lill hvarje Stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, sora i taxeringsvärde ej uppgår till 3oo R:dr, utom i de händelser 6 och 7 §§. upplaga. 3 5. Den bränvins-pannerymd, hvarmed tillätes att bränna, skall beräknas och lill och med nästa Riksdag bestämmas efter hemmanets, hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens värde vid 1834 års taxeringar, under iakttagande, att, såsom grund för bränvinsbrännings-rältigheten, värdet af åbyggnaden ej får i laxationen ingå till högre belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens taxeringsvärde. För hemman, lägenhet eller stadsjord i värde från och med 3oo R:dr till och med 5oo R:dr, må, kokrummet oberäknadt, begagnas en pannerymd af För ett värde öfver 5oo till och med 750 R:dr 20 25 kannor.
Men ännu kärare blef det om qvällen när prins Hatt kom hem, och helsade henne välkommen, och förtäljde huru hans hjertas tankar aldrig varit ifrån henne, natt eller dag. Det stod så en rund tid om, och konunga-dottern blef åter hafvande, och födde ett svenne-barn. Nu tycktes henne att hon var ännu lyckligare än tillförene, och aldrig så gjorde hon annat än lekte med sina små barn, lyssnade till de tre sjungande löfven, och längtade efter sin man när han var borta. Då hände sig en afton, att prinsen dröjde mycket längre än han eljest var van. Som han nu ändteligen kom, sporde prinsessan hvar han varit så länge. »Jo,» svarade prinsen, »jag kommer ifrån din faders gård, och har jag i dag märkeligt nytt; ty din äldsta syster skall gifta sig med en främmande konunga-son, och om du så vill, skall du fara hem till brölloppet och taga våra barn med dig.» Detta tycktes prinsessan vara ett godt förslag, och hon kunde icke nog tacka sin man för hans huldhet. Prinsen tillade: »ett måste du likväl lofva, att du aldrig låter locka dig att svika din tro emot mig.» Ja, detta lofvade prinsessan, och så slöts deras samtal för den gången. Andra morgonen redde prinsessan sig till, med kläder och kosteliga prydnader, för att fara till bröllopps. När så allt var i ordning, körde den förgyllande karmen fram, konunga-dottern satte sig uti med sina små barn, och sedan bar det åstad öfver berg och dalar, att hon icke visste ordet af förrän hon var vid kungs-gården. Men i bröllopps-salen voro gästerna redan samlade, och der dracks fästnings-öl med både lust och gamman. Vid nu prinsessan trädde in, kan man tänka hvad der blef för en uppståndelse. Konungen sjelf steg upp ur sitt högsäte, och omfamnade henne med stor hjertans fröjd; sammalunda ock hans gemål, drottningen, och bruden och brudgummen och bröllopps-gästerna; alla bådo henne vara välkommen, och kunde icke utsäga huru glada de voro att se henne igen.
Delta förtroende skulle äfwen gilwa ät defie män anledning att meddela, och ät deras Socknebvar böjelse och begär att söka hos dem räd och uplysningar uti deras hus» hällning och andra för dem wigtiga ämnen, äfwen» som de senare skulle ät de förra öfwerlämna afgörande! af mindre twister och stridigheter, dels efter anta» gande byordntngar, dels efter de sä>unda altid till handa warande gode männens urstiilning och jämkning, Hwarigenom sädane twister ofelbart skulle till större delen minskas och förswinna utan kostnad, omgång, och omstols åtgärd och såmedelst de aldra enklaste och danske närmast till ändamälet. ledande Förliknings,Mälker upkomma. t Denna inrättning, hwilken pä sätt förut är wiFjerde Bandet N:o tz-. sadr 1282 Den rr December.' fädt, Htifwudsakelrge» icke är ny utan grundad pä as, driga wanor och gällande författningar, rsrds enlig; delta förslag, fa den mäst enkla och namrliga sam^ mansättning. Den blir utan kostnad, sa framt icke Socknens mnewänare, någon eller flere ibland dem wille för goda och nyttiga ändamål göra tillstött. De-z blir ula«l andra »noder och sörbitideiser än de som ftiwilligt ingas och sadane akt hwarje wältänkande Medborgare bör finna e» sann tillfredsställelse, att ätsM sig dem. Den blir för Kyrkohcrdarne ett kätt och säkert medel, att förskaffa sig sine Åhörares tillgiswcichet och förtroende, och ait derigenom sa mycket tviflare tvärka bade pa deras moraliska bildning och rimmliga ivälständ. Den stall närmare fästa sambandet och förtroendet emellan medborgare, hastigt göra enskildas kunskaper och erfarenhet nyttiga för det Allmänna och skyndsamt bidraga, till utrotande af okunnighet och fördomar af alla flag, samt till den allmänna wälmägans och trefnadens förkofran. Läne-HushallSkSäljskap.
Ridr å innehafvande lön och, efter vidare i 4 år fortsatt enahanda tjenstgöring, ytterligare en lönetillökning af 7S Ridr, så att, efter 10 års tjenst, den årliga aflöningen för en Bataljons-läkare blilver, om han under tiden qvarstannat i Andra Bataljons-läkaregraden, 4S0 Ridr, och, i händelse han blifvit belördrad till Förste Bataljons-läkare, 600 Ridr, allt banko; 2:o att för ärméens Regements-läkare må beviljas följande löneförhöjningar, nemligen : för Regements-Iäkarne vid indelta arméen, 29 till antalet, samt Regements-läkaren vid Lifbevärings-Regementet å 100 R;dr för hvarje R:dr 5,000. och för Regements-Iäkarne: vid Svea Lifgarde Ridr 28S. » Lifgardet till häst » 260. » Andra Lifgardet » 268. Transport Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 1853. Transport
Jag hemställer, om det icke var från detta senare Län, som Friherre Bojm anfört exemplet om ett mantal, som sålts för i3 R:dr 16 sk. I de Norra Länen, der *44 Den 27 November^ Discontlånen ännu ej blifvit införde, höt* man ej talas om sådane händelser. Jag anhåller om bifall å Utskottets första Betänkande. Herr Hjerta'. Jag är skyldig upplysa, att förhållandet för några år varit sådant* som Grefve von Schwerin uppgifvit, att nemligen ansvarige personer funnos inom Socknarne, hvilket således kunde gifva anledning till Herr Rosenblads anmärkning. Men på grund deraf, att desse personers namn började blifva för hårdt anlitade, och under befarande, att deras Credit skulle blifva mera begagnad, än den lålte, började DiscontDirectionen att afslå ansökningarne, och underrätta dessa personer, att de ej fingo låna till så högt belopp, Följden deraf blef, att detta sätt de senare åren upphört, och att allmänheten nu mera directe ingår till Disconten, hvarigenom också ingen oordning försports; och är jag skyldig att intyga, det Allmogen, i afseende å sine lån, snarare visat mera ordentlighet och noggrannhet, än de öfrige, och att den ofta afbetalt mera än en femtedel. Hvad beträffar det förmynderskap Herr Rosenblad vill åtaga sig för de lägre klasserne, så tror jag det är för sent, då de redan äro inlockade i Disconten. Det är bättre, att få fastställt iooRrdr till mi* nimi-summa, än att den skulle vara 5o R:dr, Den 27 November. Rtdr, hvilket varit det minimi-belopp BancoFullmägtige sjelfmyndigt fastställt. Jag bör nämna, att det vore ganska besynnerligt, om man skulle förböja minimi-summan just då man vill befordra Skiftesverkets fortgång uti orter, sådane som Westergöthland, Skåne och Småland. Jag anhåller om bifall å Utskottets senare Utlåtande. Herr Munck af Rosenschöld: Herr Rosenblad synes taga verkan för orsaken, och orsaken för verkan.
Stadsjorden uppodlas mer och mer, afkastningen af säd och potates är mera än tillräcklig för stadens behof. 4:o. Sjöstaden Borgholm : Stadens folkmängd, som år 1847 utgjorde 533 personer, hesteg sig år 1850 till skattskrifne: mankön 125 qvinkön 156 gg-j icke skattskrifne: mankön 79 qvinkön 80 Summa 440. En minskning i antalet af stadens befolkning har således uppstått af 93 personer. Här finnas en apologistskola och en folkskola, hvardera med en lärare, som åtnjuter i lön, den förre af statsmedel 400 R:dr Banko och den sednare af staden 200 Riksdaler samma mynt. Lärjungarnes antal var år 1850 i apologistskolan 16 och i folkskolan 38. Värdet af stadens hus och gårdar utgjorde år 1850: brand försäkrade B:ko R:dr 57,650 icke brandförsäkrade » » 9,440 Summa B:ko R:dr 67,090. Samma år hade stadens invånare lösegendom försäkrad i Städernas Bolag till ett sammanräknadt värde af 55,300. Stadens handel afser förnämligast uppköp och försäljning till andra orter af spanmål från Ölands Norra Mot samt försäljning i minut af sill, salt, specerier och andra köpmanna varor. Denna rörelse, som år 1850 sysselsatte 9 köpmän och 8 handelsbetjenter, anses hafva på sednare tider betydligen aftagit i både omfattning och vinst dels såsom följd af svaga skördar och deraf minskad spanmålstillförsel, samt dels ock i anseende till bodhandeln på landet. I staden finnes en cikoriefabrik, som sysselsätter en fabrikant och fyra gossar. Årliga tillverkningsvärdet uppgifves endast till 462 Riksdaler Banko. Tillika finnes der en färgerifabrik med fyra arbetare och tillverkningsvärde af 4,000 Riksdaler Banko. I åtskilliga yrken finnas 26 handtverkare, som år 1850 hade 4 gesäller och 18 lärlingar.
»Ja, det här är bra», sade han ibland och ibland hette det: »Nej detta duger inte» eller: »här är ju ett stort hål; det här hänger inte ihop.» »Så skrif då», sade modern lugnt. »Rif sönder pappersbladet och fäst in en kil med knappnålar. Jag reder det nog.» Han tog penna och bläck från skrifbordet och han skref skref så det yrde om pennan. Klockan blef tio men ingen störde honom; hon blef half elfva och han reste sig upp, samlade ihop alla pappersremsorna och slog dem i bordet med en klatsch. »Seså», sade han. »Der är första kapitlet och hela förhistorien. Och nu vet jag det är bra. Det är märkvärdigt hvad det går lätt att arbeta på detta sättet. Man blir vaknare på allting när man ser det skrifvet med en annans stil. Man ser strax hvad som bör vara och hvad som inte bör vara.» »Antages jag som renskrifvare?» frågade hon muntert, medan hela hennes ansigte lyste af glädje. »Med förtjusning!» sade han och tryckte hennes framsträckta hand. TREDJE KAPITLET. William hade fått ett ryck af arbetsifver och modern blåste under på alla upptänkliga sätt. Hon skydde hvarken möda eller besvär för att göra honom allt så bekvämt som möjligt och det gick godt någon tid. Han satt i hennes mjuka länstol och diktade; orden kommo fram formlöst och utan stil, men hon fångade dem i flykten och skref dem ned. Hon fick hans utkast och hon ställde allt samman så godt hon kunde på rent hvitt papper med breda marginaler. Och när han såg det stå der så fint och prydligt med hennes fasta säkra piktur, greps han af nyfikenhet och intresse. Han satte sig att läsa, han ändrade och strök, flickade in och omarbetade, han kunde bli sittande der till långt ut på nätterna utan att märka hur tiden gick. Då höll hon sig alltid i bakgrunden, tyst som en råtta att han icke skulle störas af ett ljud. Hon hörde pennan raspa fram öfver bladen och hon kunde följa minspelet i hans ansigte. Ibland framställde han också högt en anmärkning, men hon svarade aldrig och han väntade icke heller på svar.
(Fortsättn.) nasta statsreglerings-period, i mån af behof, till vederbörande få utbetalas. 110:o. Till Utskottets behandling har jemväl blifvit öfverlemnad Kongl. Maj:ts den 21 sistlidne Juli till Rikets Ständer aflålna, i 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller under JV2 119 intagna nådiga proposition, deruti, efter en kort redogörelse för Veterinär-inrättningens i Stockholm uppkomst, organisation och verksamhet samt uppgift å de lokaler, som blifvit ställda till dess förfogande, förmäles, hurusom Direktionen för nämnda inrättning under den 51 Januari innevarande år fästat Kongl. Majlis Nådiga uppmärksamhet å åtskilliga omständigheter, hvilka, efter Direktionens förmenande, bidraga att motverka ett fullständigare uppnående af veterinär-läroanstaltens ändamål; att härtill i främsta rummet måste hänföras beskaffenheten af de åt inrättningen upplåtne byggnader, hvilka befunnos dels alldeles förfallne, eller fordrande en skyndsam hjelp för att icke blifva det, dels ock otillräckliga, helst flera större och mindre träbyggnader, såsom odugliga, borde rifvas; att Direktionen låtit genom Öfver-Intendents-embetet undersöka för handen varande bristfälligheter och uppgöra kostnads-förslag så väl till dessas afhjelpande, som till erforderliga nybyggnader, uppgående sammanlagdt till 108,854 R:drR:mt; att det å inrättningens stat till extra utgifter uppförda belopp ingalunda vore tillräckligt för att dermed i tillbörligt skick underhålla byggnaderna, hvartill, sedan behöfliga större reparationer blifvit verkställda, årligen erfordrades 1,000 R:dr; att, vid företagen besigtning å inrättningens inventarier, många af dem befunnits utslitna och obrukbara; att inrättningens medel icke heller försloge till dessas återställande och komplettering, samt att, lill följd af dessa, jemte vissa andra anförda, för Veterinär-inrättningen egna förhållanden, de i staten uppförde löner och arfvoden icke motsvarade behofven för nödig utkomst; hvadan Direktionen hemställt, det Kongl.
Jag vill ingå derpå i så måt - Den 14 October f. m. to, att jag förändrar det från en annan synpunkt, än då jag först framställde det. Då ville jag blott, att man skulle fästa Regeringens uppmärksamhet på ämnet, och ansåg, att sedan frågan blifvit offentligen väckt, Regeringen troligen skulle upptaga den till mogen pröfning, och behandla den till landets fördel; men om anslaget nu bifallcs utan vilkor eller anmärkning, kan Regeringen i’ denna sak ej handla annorlunda, än genom en proposition till Rikets Ständer vid nästa Riksdag, och enär resultaten, med afseende på skydd för näringen, då borde anses böra uppskjutas i 5 år, skulle vi således ännu i 10 år blifva skattskyldige till tillverkarne. Hvad dem angår, som med stora omkostnader bedrifvit näringen; så tror jag, att de redan blifvit idkeligen betalte genom de premier, som redan en längre tid ägt rum. För att således, så fort sorn möjligt, kunna befria Riket från ifrågavarande kostnad, föreslår jag, att Rikets Ständer må bevilja de 70,000 R:drne att utgå endast till nästa Riksdag. Då har man lemna t den latitud, att, i fall Kongl. Maj:t finner betänkligt att låta premierne upphöra, Kongl. Maj:t kan derom göra en proposition till Rikets Ständer, men desse hafva äfven bered t sig möjlighet öppen att göra slut på denna anstalt. Med återkallande af mitt förra gången föreslagne vilkor, anhåller jag således få fästa plurali tetens uppmärksamhet på den framställning jag nu gjort. Jag vet, Den i4 Octo ber f. m. att maia från motsatta sidan tan mota mig med den invändning, att all Statsreglering endast gäller intill nästa Riksdag, men jag anhåller det oaktadt om proposition å mitt sist framställde förslag. Friherre Palmstjerna: Sedan Friherre Anckarswärd afstått ifrån sitt först gjorde förslag, inskränker jag mig dertill, att instämma uti Friherrens sednare förslag, eller att anslaget må beviljas, endast intill nästa Riksdag. Jag tror, att en sådan inskränkning vid beslutet är ganska ändamålsenlig, på det Konungen må äga anledning, att låta uppgöra och för nästkommande
Härvid bör för öfrigt iakttagas, att Vin och Bränvin icke mot hvartannat utbytes; så att den, som bar mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan, äfvensom att hvad af dessa och öfrige nämnde proviant-artiklar öfverstiger en Skeppares ofvanföre bestämda förråd i utlastnings-orlen, skall ovilkorligen förtullas. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående Tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisions-varor öfverhlifvit, må vid återkomsten tullfritt disponeras. Hvad af det öfriga medgifna provisions-förrådet icke under vistandet i Svensk hamn om hord användes, må, derest det ej till qvarblifvande förtullas, med fartyget åter utföras. §. 18. Nödigt förråd af lifsmedel för skeppsbesättningar, antingen fartyget inlöper i Svensk hamn, eller lifsmedlen derifrån med skeppsbåt hemtas, befrias från utförselstull och andra dermed förenade afgifter. Svenska fartyg få äfven till skeppsbehof tullfritt intaga öfriga förnödenheter, som till skeppets behof, i mån af dess storlek, kunna anses oundgängliga, hvartill äfven må räknas t famn Ved, 1 tunna Tjära, \ tunna Beck, 2 st. åroch 4 st. spakämnen för hvarje 20 läster af fartygets drägtighet och derunder. Främmande fartyg må deremot, ej heller till skeppsbehof, inlaga sådana förnödenheter, utan erläggande af derför belöpande tull-afgifter. §. 19.