Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans bemödanden kröntes; ty det andra föremålet han lät försvinna i sin ficka var en smal något böjd stålremsa, sådan som man tillverkar tunna pennknifsblad af. Nöjd med hvad han funnit lemnade Hammar fabriken och begaf sig till fabrikör Eliasson. – Jag vet, att ni haft obehag af den här eldsvådan, sade han till denne sedan han presenterat sig, men jag vill nu ytterligare begära tvenne upplysningar af eder. Först och främst, är ni riktigt säker på, att det var ett skott ni hörde före eldens utbrott? – Ja, om det var ett skott kan jag ej bestämdt säga, men nog lät det så. – En stark och häftig knall utan efterljud annat än ekot? – Alldeles. – Ungefär som ett sprängskott? – Nej, inte så starkt. – Men som ett bösskott? – Ja, så ungefär. – Inte bara som om ett föremål slagit hårdt mot en vägg? – Nej för all del. – Och skottet följdes ögonblickligen af ett stort och bredt ljussken, som upplyste hela den motsatta väggen? – Nej, långt derifrån, utan af en fin ljusstråle, en blixt. – Är ni säker derpå? – Ja visst, jag såg ju det så tydligt som jag nu ser er. – Tack så mycket. Och nu en sak till: en person till såg ju också eldsvådan, eller hur? – Ja, det kan väl hända. – Men hvarför talade ni inte om det vid förhöret? – Herre Gud, ingen frågade mig? – Ni borde hafva gjort det ändå. – Men han skref till mig och bad att jag skulle tiga. – Ah, jag anade det. – Åhå, känner ni honom? – Ja bevars, mycket väl, och vet också hvarför han bad er tiga. – Ni tänker väl inte ställa till några ledsamheter för honom. Hans principal lär vara en riktigt arg sate. – Ni kan vara lugn. Men det skulle roa mig att bry honom en smula för hans äfventyr, och derför vore jag tacksam, om ni ville lemna mig brefvet han skref till er. – Det kan ni väl få. Han kan gerna få veta, att han är en flickjägare, men något värre obehag skulle jag inte vilja tillfoga honom. Han såg ut att vara en präktig karl för resten.
I afseende pa det första af desta ämnen hafwa Riksens Ständer med listigaste glädje inhämtat, att första steget till winnande af ändam'let redan blifwit widtagit, och att Eder Kongl. Maj:c i Nader uppdragit at en Commiltee, att inhämta fullständig kännedom af tillståndet med hela Uppfostringswerket i Riket, och fa Riksens Stander inför Eder Kongl. Maj:l betyga deras underdåniga erkänsla för det Nådiga afseende, som blifwit iemnadr är Riksens Ständers wid >8lo ars Riksdag yttrade önskan, samt tillika i underdånighet anhalla, der räcktes Eder Kongl. Maj:l i Nader anbefalla, alt CommirtLenS Jnstructivn och de Utlätandcn, som i denna Nationen sa högt intercherande fraga kunna komma att afgifwaS, med ett ord att Cvmmitleens Prutocoller, i den mohn de författas, till trycker matte befordras. Riksens Ständer böra icke dölja hwad som föranleder dem till denna önskan. Det är den bedröfiiga erfarenhet Nationen äger, att de wisaste Regeringens afstgler och de rättmätigaste Nationens fordringar stundom genom individuella interesten blist w.t motarbetade, och Riksens Ständer känna i sakernas närwarande stick intet annat botemedel der. ^948 Den 29 Julik. emel, än Publiciteten, sorn för allmänt misibilligande blottställer dem, hwilka icke blygas, att lägaa hinder i wägen för befordrandet af Eders Kongl. Majus och Folkets önstningar, eller neka att till deras befordrande medarbeta.
B:ko 4,525,000: eller Runt 6,787,500 Låne-kontoret i Götheborg „ „ 1,850,000: „ „ 2,775,000 Låne-kontoret i Malmö „ „ 925,000: „ „ 1,387,500 Låne-kontoret i Wisby „ „ 100,000: „ „ 150,000 B:leo 7,400,000:ellerR:mt 11,100,000 I sammanhang härmed har Utskottet till pröfning förehaft en af Riksdagsfullmäktigen Magnus Mänsson från Östergöthlands län väckt motion derom, att allBih. till R. St. Brot. 1856 $ 1857. 6 Sami. 1 Åfd. 16 Hafi. 5 34 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. männa diskont-fonden måtte till visst belopp fördelas mellan låntagare i städer och på landet; men då motionären beträffande de grunder, som i detta afseende skulle följas, icke afgifvit något förslag, oeb det synes blifva svårt om icke omöjligt att verkställa en så beskaffad fördelning af fondens tillgångar, som vore med rättvisa mot de olika klasserne af låntagare öfverensstämmande, bar Utskottet ansett motionen ej böra till någon åtgärd föranleda. Genom bifall lill Utskottets i memorialet N:o 4 gjorda framställning hafva Rikets Ständer tillsvidare bestämt räntan vid v ex el-diskontering hos diskont-verken till samma belopp, som vid beläning, eller till 5 procent, hvilken ränta vid det beviljade beloppets utgifvande afdrages. Räntan å lån mot pant af jern, koppar m. fl. vågförda effekter samt tackjern utgör deremot blott 4 procent samt erlägges icke i förskott, utan först vid lånets afeller slutbetalning.
rör er egentligen inte, men ni kan ha godt af att veta det, efter som ni inte tycks veta det: jag är trolofvade. ringförlofvad med fröken Cecilia, som har varit er Nå, efter ni inte vill tala så skall jag. Det Har varit? FÄSTMANNEN (slagen). Ja; hon har ju slagit upp med er! FÄSTMANNEN. AXEL. Det vet jag inte af! AXEL (tar upp en ring ur västOförklarligt, att ni inte vetat af det. Nu vet fickan). ni det! Här ska ni se min ring! Hon har slagit upp med mig? FÄSTMANNEN. 95 två på en gång, och alldenstund hon icke tyckte om er längre, så måste hon bryta med er! Detta ni icke trampat på mig, när ni kom hit in. FÄSTMANNEN. Efter som hon inte kunde vara förlofvad med AXEL. skulle jag ha sagt er på ett mycket finare sätt, om Jag har inte trampat på er! Feg och lögnaktig, krypande och braskande! FÄSTMANNEN (mjukt). Ni är en hård man, herr doktor! AXEL. AXEL. känslor nyss; ni hånade, men det gjorde icke jag. Nu är detta samtal afslutadt. Nej, men jag blir! Ni skonade icke mina ni skulle ta ifrån mig, men det vill ni inte, ni som har så många... Det var mitt enda lamm, som jag fruktade att FÄSTMANNEN (med verklig rörelse). sedan säker att hon ville stanna hos er? FÄSTMANNEN. Antaget att jag verkligen inte ville det, är ni AXEL. Tänk på mig, herr doktor... AXEL. Jaa, om ni tänker på mig! 96 Jag är en fattig man... FÄSTMANNEN. kan se och höra, en stadig sällhet att vänta bortom detta lifvet! Det har inte jag! Jag har för hvad som bjudits! Alldeles som ni! öfrigt ingenting tagit ifrån er endast mottagit Det är jag med! Men ni har, efter hvad jag AXEL. flicka, en framtid så ljus... Och jag som hade drömt en framtid för denna FÄSTMANNEN.
Om derföre jernvägen skulle kunna medföra en för rörelsen i landet nödvändig beqvämlighet och fördel, erfordrades, enligt Chefens tanka, otvifvelaktig! lokomotiver sådana som de vid statsbanorna nu använda, af 20 till 22 tons vigt, och då erfarenheten lärt att för sådana lokomotiver rälerna borde vara omkring 21 skålpund och deröfver på hvarje löpande fot af banans längd, hade detta förhållande emellan iokomotivernas tyngd och räiernas styrka blifvit å Statens jernvägar tillämpadt; varande härvid af Chefen anmärkt, att man på sednare lider vid nya jernvägars anläggning alltjemt ökat räiernas vigt och att man om det absolut rälta förhållandet emellan lokomotiverna och rälerna icke hade fullkomlig visshet, enär detta berodde på flera omständigheter, som vore svåra att bestämma, men att det nu anförda förhållandet dock vöre], det allmännast antagna ; äfvensom att rörelsen å de för trafik öppnade stambanorna redan lemnat den erfarenhet, att densamma icke utan största svårighet, isynnerhet vissa dagar, skulle kunnat bedrifvas med svagare lokomotiver och således i min dre tåg på enkel bana; och att det innan kort torde visa sig att man i hufvudstadens granskap behöfde framila med tränger af 20—30 vagnar, då man, med der befintliga täta stigningar af 1 på 100, snart skulle komma till erfarenhet, att Iokomotivernas antagna storlek och räiernas styrka vore lika nödvändiga, som de i ekonomiskt hänseende vore de mest fördelaktiga; och har Chefen för Statens jernvägsbyggnader slutligen, i anledning af den framställda anmärkningen derom, att ved skulle utgöra ett billigare och mera tjenligt brännmaterial för jernvägarne, än coakes, erinrat, att det stegrade 110 Expedit, io nsU ts koltets Förila" till anderd. Skrifvelse
Det var mig angeläget att få framställa detta, då, som sagdt är, jag eljest i R. o. Ad:s protokoll skulle stått såsom den der haft ett ganska vigtigt yttrande, utan att för detsamma kunna framställa några skäl, och då jag med så mycken smärta hört åtskilliga Svenska medborgare triumferande anföra det klander, som mot vår intolerans blifvit framstäldt, har jag ä min sida gerna velat begagna första tillfälle, som erbjöds mig, att offentligen, såvidt på mig berodde, rentvå oss från detsamma. Hr af Sillén, Abraham Wilhelm: Som jag blifvit till stor del förekommen af åtskilliga talare, hade jag tänkt afstå från ordet; men anser mig nu likväl med anledning af en talares yttrande uppmanad att säga några ord. Här står i l:sta §:u af K. M:ts Propos., hvilken jag i öfrigt gillar såsom beviljande all den frihet jag önskar: ”Den, som offentligen förkun nar eller till annans förledande annorledes utsprider lärosatser, som mot den rena evangeliska läran stridande äro etc.” Fråga är om der icke efter orden ”den rena evangeliska lärai}” borde göras tillägget ”eller på annat sätt förargelse väckande”. Vi veta t. ex., att om denna § efterlefves, det icke är svårt att reda sig mot sådana dissenters, som äro kompletta dissenters. Det finnes ett parti inom vår Svenska kyrka, hvilket man icke kan påbörda något egentligt dogmatiskt afvikande, men som dock åstadkommer mycken oreda, kanske lika mycken sorn de s. k. läsarne. Det finnes visserligen många af dessa, som äro ganska aktningsvärde och som endast genom sin bibel-läsning skilja sig från mängden och jag skulle önska, att alla sekter bestode af sådana, som äro de stilla i landet; men vi hafva en annan ytterlighet, som jag här syftar på och som bildar en öfvergång till baptister och mormoner, de som icke tillhöra någon viss sekt, men genom sin frénésie och sina predikningar åstadkomma mycket ondt. De hafva kommit till den slutsats, att deras gerningar äro af ingen betydelse.
utan någon bandsbökdingens delaktigbet eller medvetande, ololligen tillgripne (»edel. Vid öfvervägande barsk oeb dä dels del mäste anses kör en 8tatens moraliska förbindelse att i möjligaste mätt» bereda de enskilde godtgörelre kör de förluster dem förorsakats genom bedrägligt oeb svekfullt förfarande bos de af 8taten tillsatte Kmbetsoeb Tjenstemän, ät bvilka de enskilde alltid borde med tr^ggbet kunna oeb, i vissa fall, jemväl liro, genom författnings, nes föreskrifter, älagde, att i penninge-förballanden sig anförtro, dels oek det ansvar, bandsbökdingen af Wingärd, oeb för dess ifrågavarande Kmbetsmanoa-försumme!ss, mäste vidkännas uti utgikvande ersättningar för förskingrade medel ak sistnämnde beskakkenbet, dock s^nes innebära en sadan varning mot d^- lik försummelse, att nägon väda för det allmännas rätt oeb säkerbet i framtiden icke bör kunna uppsta utaf en vid detta tillfälle, i afseende pä 8tatens fordringar, beviljad eftergift, bälst dä bärtil! kommer, att K. IVl.t redan, i anseende till det i Oarlstads Kän inträffade korbällande, vidtagit lämpeliga åtgärder, för att, genom en närmare controll ä de medel, som till bäns8t^relserne inga oeb derifrån aksändas, bereda sä väl det allmänna, rom enskilde personer, en större garantie, än bittills, mot likartade tillgrepp med dem 4 Lm/, 3 ' 36 §02 §tatsoell Lanco-Otskottens sörre l.ancls8ecreteraren Kleman sig i tjensten tillåtit, kafva Utskotten Ilott sig kunna tillstöka K. 8 Ur: clet Lan6sköfö!ngen af Wingär8, sä vicia kan visar sig inom fem ar kärekter kafva till fullo ketalt cle genom K.
Då likväl väghållningsbesväret, som till visst penningebelopp är i summan af statsbidrag inberäknadt, blifvit för åren 1843 till och med 1847, i anseende till de flera denna tid inom länet verkställda kostsamma vägförbuttringar, upptaget till 30,567 R:dr ig sk. 6 r:st. högre belopp än för de näst föregående fem åren, och de öfriga så beskaffade bidragen äro under sistförflutna qvinqvennium, ehuru i mindre mån, till beloppen förändrade, kan följaktligen icke genom jemförande af de i tabellerne utförda hufvudsummor af statsbidragen utrönas, hvad minskning i åtskilliga af dessa bidrag ofvanomförmälde skatteeftergifter rätteligen för landet medfört. Vid jemförelse åter af de särskilde skattebidragssummorne i begge tabellerne, befinnes att beviilningen efter 1 art. eller skyddsafgiften samt lionden af bruken, bergsverken och andra inrättningar blifvit förminskade; den förre eller skyddsafgiften med 18,554 R:dr 36 sk. 2 r:st. och den sednare eller tionden med 73,332 R:dr 3 sk. 6 r:st. för de fem sista åren, emot hvad dessa afgifter för de fem föregående åren utgjort, och att lagmans och häradshöfdinge-räntan, som från och med 1841 ej utgått, bestigit sig för åren 1838 till och med 1840 till 4,162 R:dr 4 sk. Anmärkas bör dock, att länets invånare åren 1846 och 1847 fått erlägga under benämning affolkskoleafgift ett belopp motsvarande det, hvarmed skyddsafgiften då varit nedsatt, men hvilken afgift blifvit till församlingarne återlemnad för att till deras skole-anstalter och således invånarnes gagn användas.
Hr Cederschjöld har yrkat bifall lill Hr Lagerheims motion, derföre, säger Hr Cederschjöld, att det skulle undanrödja flera olägenheter för ledamöter, som hafva en hög nummer, men icke tilltro sig skicklighet att vara ordförande inom Utsi;., och derföre nödgas skaffa sig fullmakter för att derigenom kunna blifva ledamöter i Utsk.; men när Hr Cederschjöld har uppgifvit detta, så har Hr Cederschjöld också uppgifvit ett sätt, hvarpå dessa personer ganska väl kunna komma ifrån nämnde olägenheter, nemi. derigenom att de skaffa sig en lägre fullmakt om de vilja blifva Utslcs-ledamöter, oaktadt de icke tilltro sig att emottaga ordförandeskap i Utskott. Jag tror, att i allmänhet bör man icke införa någon förändring, som icke är positivt bättre än det stadgande, som förut funnits, och jag inser sannerligen icke att detta förslag innebär någon sådan positiv förbättring. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänk. Frih. Sprengtporten, Jacob Willi.: 39 § Riksd.Ordn. lyder sålunda: ”1 alla R. St:s Utsk. före den bland R. o. Ad:s närvarande fullmäktige ordet, som enligt Ridd.Ordn. dertill berättigad är”. Detta kan visserligen tydas till en rättighet för R. o. Ad. att kunna i så måtto förändra sin Ridd.Ordn. att deruti inflyter ett stadgande, som bestämmer, att den som dertill väljes af eleclorerna skall vara ordförande i R. Sl:s Utsk.; men orden kunna äfven så förklaras, alt dermed förstås, alt den som enligt matrikeln är den äldsta ledamoten af R. o. Ad., skall föra ordet. Att komma till ett annat förhållande innebär, åtminstone såsom det synes mig, en slags tydning af grundlagens föreskrift.
Hushällnings-Säliskap utdelade skrifter äfvensom Ståndspersoners exempel småningom gifvit Allmogens idoga bemödanden en rigtning deråt, dock är åkerbruks-redskapen i allmänhet densamma som förut, utom det att å åtskilliga ställen ett slags bättre plogar kommit i bruk; hvarjemte bland mekaniska inrättningar tili besparande af jordbrukarens arbetskraft, förtjenar att nämnas en maschin, som på ett och annat ställe finnes, och som förut icke varit här känd för beredande af Lin. Boskapsskötsel. Ännu hindras denna för landet, näst jordbruket, väsendtligaste näringsgrenen, i delar af Norra Ångermanland och Medelpad ai brist på tillräcklig vidd af ängesland och odlings-lägenbeter, hvaremot Södra Ångermanland njuter fördelarne af en ymnigare tillgång i detta afseende; och är foder-afkastningens förhållande till åker vidden mycket varierande, ehuru man såsom en medelräkning kan antaga, att 5 tunnland äng svara i afseende på växtligheten mot 1 tunnland af den i bruk varande åkern, hvarjemte den sjelfväxande ängen lemnar i afkastning ifrån 20 ända till 150 Lispd. lii) på tunnlandet; så är till exempel betesmarken uti de så kallade fjellbyggderna ypperlig, under det vid kustlandet och Länets mer bebodda trakter, den befinnes så otillräcklig, alt boskapen måste föras till bete till fäbodar, på stundom flera mils afstånd från hembyn.
A, funnit sig föranlåtet att angående detta ärende upplysa, att af de i Kongl. Brefvet den 28 November 1835 till disposition in natura bibehållne 174 tunnor spannemål, icke allenast nyssnämnda 541 tunnor, utan ock de öfrige 1191 tunnorna oförändradt in natura utgått, på sätt krono-räkenskaperna närmare utvisade; hvarutom icke förgätas borde, att, då i de orter, åt hvilkas pastorer och skollärare denna spanmåls-lön in natura är anslagen, flerestädes icke ens någon spanmål produceras, nödvändigheten att låta denna lön in natura utgå vore så mycket mer i ögonen fallande. Emot Statsrådet och Chefen för Finans-departementet hafva alltså på dessa skäl Friherre Stjernstedt och Doktor Stenhammar grundat sina anmärkningar, så väl för det bemälde Statsråd origtigt inför Kongl. Majit uppgifvit, att 1191 tunnor af det i Kongl.
Enligt Kongl. Maj:ts den 18 December 1857 i nåder gillade och fastställda tulltaxa, hafva »spanmål, malen och omalen, alla slag» samt »stångjern» varit från tullafgifter befriade, hvadan någon tullinkomst under revisionsåret härför ej influtit. § 3. Vid granskning af räkenskaperna har förekommit, atc aflöningsanslaget blifvit vid några Tullkamrar med ringa belopp öfverskridet derigenom, att månadsaflöningarne, då beloppen slutats på halfva öretal, under alla månaderna af året utbetalts med hela ören. — 47 — § 4. Beträffande aflidne Tullförvaltaren Finérs balans, som vid 1858 års utgång utgjorde 160,503 R:dr 77 öre, få Revisorerne meddela, att densamma icke genom afbetalning minskats, utan upptages nämnda balans till ziffran oförändrad i 1859 års räkenskap. § 5. Under revisionsåret har den stapelstäderna i riket tillkommande tolagsersättning uppgått till 964,458 riksdaler 72 öm § 6. Ehuruväl Revisorerne funnit Kongl, Tull-verkets räkenskaper i allmänhet väl och redigt förda, kunna Revisorerne likväl icke lemna oanmärkt en oegentlighet i bokföringssättet, hvilken lätteligen torde kunna undvikas, om deråt egnas någon uppmärksamhet. Räkenskapen visar nemligen, att under levereringstitel afföras definitift, i stället för att under balanstitel upptagas, äfven sådana medel, som blifvit levererade ej endast efter slutet af det kalenderår, som räkenskapen omfattar, utan jemväl efter den tid, då hufvudräkningen är daterad; hvilket förfarande medför, bland andra, den olägenhet, att Tullverkets levereringar till Kongl. Stats-kontoret i förstnämnde verks hufvudbok vanligen upptagas till helt andra belopp, än Kongl. Räntekammarens hufvudbok utvisar. § 7. Det vöre jemväl önskvärdt, att ett förändradt sätt för bokföring af lastpenningarne kunde åvägabringas.
Proposition N:o 8. §1 Kollegium och Seraphimer-Ordensgillet tjenliga localer, dels särskildt yttrande al Öfver-directeuren för myntoch kontrollverken i afseende på dessa verks ifrågaställa flyttning dervid, under framställning af de fördelar, som skulle vinnas genom anskaffande för myntoch kontrollverken af en rymligare, för dem ensamt afsedd, lokal, der mynttillverkningen icke, såsom nu vore förhållandet, medförde särskild eldfara för den tätast bebygda delen af staden, jemte flera embetsverk och allmänna byggnader, Öfver-directeuren uppgaf, såsom för om förmälde ändamål serdeles tjenlig, en egendom å Kungsholmen n:ris i, 2 och 8, som förut tillhört Bruksidkaren S. Owen och varit för hans factori-anläggningar begagnad, hvarjemte bifogades af Öfver-intendents-embetet godkända förslag med tillhörande ritningar, utvisande, att, utom den till 54,000 R:r beräknade köpeskillingen för tomterna med derå uppförde byggnader, mynt-och kontroll verkens förflyttande till denna nya lokal skulle medföra en kostnad af omkring 5o,000 R:r, deraf till nybyggnad, med begagnande af malerialierne af åtskilliga å tomterne befintlige ej användbara byggnader, 28,000 R:dr, reparationer och tillbyggnader 12,000 R:dr, samt till myntmachineriets nedtagning, flyttning och återuppslällning 10,000 R:dr. Sedan särskilda omständigheter förän led t en längre tids uppskof med vidare åtgärder i afseende på omför malde fråga, erbjöd sig dåvarande egaren af den fordna Owenska factori-egendomen, uti en till Kongl Maj:t ingilven skrift, att, emot en köpesumma af 5o,ooo R:dr Lill kronan, afträda nämnde egendom. Detta anbud fann Kongl Majit emellertid icke kunna till nådig pröfning företagas, innan försök blifvit gjorda till erhållande mot förmånligare vilkor af någon annan för myntoch konlrollverkens inrymmande användbar och fullt lämplig egendom.
Skottsta pannor bö ra beläggas med tredubbel afgift mot andra. Andre Personer pä Grefwe borner. keuter lkolä. krint?- gisten blir i Proportion ester Hem» mantal och deras kunnig dä z och osia smara godhet emot 2 och ^ Hemman. 2 >all lädant e» ändras sörefläS att mindita afgitten ökes frän 4 till i6 tz. Art afgiften för de mindre Hemmansdelarne och perso» nelt jör de kriga tom wilja bränna mätte förhöjas, särdeles för de sist, nämde. AltBränwins bränning och afgift pL landet, mä le läm» p s efter 2 § af 1^00 ärS Förord» rung samt att Skottffa pannor mätte bliswa ämne för lärffiid pröfnmg. Att BränwinSaf gljten för tillrverkning^rätten är för Dett 27 Januari,. Landet, böra, utom för Pannerymden betala algut l,ka med den Hemmansdel forn med deras nmehafwande jord kan femföras Ständspersoner utan jord betala l likhet med Smde» nes Jnnewänare, lä att 12 personer smara i afgift emot 7^ Mantal. Mu 'dar nägon ester föcräktad Mantalsskrifning Lik sig till Bränning angrstva, ansöke han derom Konungens Besäll ningshafwande. I Skader stall utom hmad för Pannor beiöper, Brannansafgist beräknas pä det sätt, att 12 Muitalsstrifne persöner anses ista med ett Hemman, och pauvres sätedes 8 tz. personen, ehwad den samma sig till Branrvinedränning an, mätt eller ej, Grefwe klörner. l^eutsr lliölä. klglmer tLlclt. läg, och krog-afgisten för hög. Tillstyrker till undwikande af understes och i anseende kill svårighet af Conlroll, att ingen angifning till Bränwu s branning mL äga rum ester förrättad Taxering.
Det är att förmoda, att hela Allmänningen hade varit befolkad, och frihets-å-ren betydligen kunnat afkortas, om åtminstone åbyggnaden blifvit bekostad af det allmänna, helst på denna skoglösa trakt, af X/er eller af obrändt Tegel. Derigenom hade äfven tvenne bi-ändarnål kunnat vinnas: det ena att gifva modell på en väl inrättad åbyggnad, och det andra ett öfvertygande bevis, att hus af Ler eller obrändt Tegel i varaktighet öfvertralfa, och på en skoglös ort aro mindre kostsamma än Trädhus. En ny och kraftigare utväg öppnade Rikets år 1809 församlade Ständer genom anslag ”af ”100,000 Riksdaler årligen, ämnade för Jordbru”kets, Handelns och Näringarnes upphjelpande ”och underhåll, med det vilkor, at deraf inga ”Pensioner må utbetalas, eller särskilta Summor ”deraf till sådana föremål begagnas, hvilka ej ”med Jordbruk, Handel och Näringar hafva gemenskap. ” Vid användandet af denna Summa, mera betydlig i och för sig sjelf, än vid jemförelse med dess vidt omfattande föremål, finner man snart, så väl af sakens beskaffenhet, som af ordalydelsens ordning, att företrädet tillhör och är ämnadt åt Jordbruket. Handeln går af sig sjelf dit, der han fritt och med fördel idkas. Näringarne behöfva till en början endast befrias ifrån de så länge öfverklagade band, hvilka fjättra den lofliga, nyttiga, af allmänna rösten länge påkallade, och med naturen af Den 8 Mors. *99 ett rättskaffens Samhälls-Contract öfverensstämmande friheten för hvar och en af dess medlemmar, att i behörig ordning utöfva det Samhället gagnande yrke, hvartill den kanner sig äga fallenhet och förmåga. Denna frihej synes stå i oskiljaktigt sammanhang med medlen till Eandtbrukets uppkomst i vårt kära Fädernesland.
„ 1888 „ 10,084. 8 u m in a kt:llr 88,9 48. "Ock är såsom skäl kör arbetets köi llelning pä tem sr an"sörclt, att muclclringen mell 4ngmackin icke pä kor"lare till meclkinnes, att till b^ggnacler ock arbeten "unclcr lie tiller as äret, öä muclllrings-verket icke kan "sättas i gäng, öe i oell tor mull,liängen i årstjenst "antagne private arketare kunna meö största n^tta sn"vänclas, kvarigenom lVIilitaireLommenciering, kvars "biträcle allticl vors lorenaclt mecl llr^gare kostnaö, "enclast innevarande är bekäklle kegagnas; samt att "bolagets tillgångar, kvilka kukvucisak ligen bestalla i "sastigketer oell etsecter, enöast smäningom kumle re"aliseras, ock alitsa icke meögäkve arbetets uttöran"lle pä en större scala.