Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sällskapet var, innan man gick till bords, samladt inne i den stora mottagningssalongen — denna stela, nymodigt möblerade salong, i jakaranda och gult siden, der alla den tidens unga damer med klappande hjertan första gången hade nigit för Frankrikes nye suverän. Madame Bonaparte sjelf tronade midt i den ena gula långsoffan. Hon var i hvit drägt med guldbårder och — artistiskt draperad öfver venstra skuldran — den oundvikliga purpursjalen. Hon såg redan icke mera bra ut vid dagsljus, i dag hade hon till på köpet påsar under de vackra ögonen, och hyn var grådaskig. Också bemödade hon sig att så mycket som möjligt vända ryggen till fönsterna, då hon på sitt vanliga indolenta, men alltid älskvärda och intagande sätt underhöll sina unga gäster. Allt emellanåt lyfte hon den lilla elfenbensolfjädern och gned dermed tankfullt sin kind eller sina läppar. Hennes ögon fingo då ett förströdt och liksom missnöjdt uttryck. Mademoiselle de La Feuillade hade nyss kommit, tillsammans med Madame Junot, som redan var hemmastadd i Tuilerierna, och de begge stodo nu i närheten af kaminen och talade med Eugène de Beauharnais. Han var ännu helt ung — knapt tjugo år — men manligt vacker, graciös, elegant, skälmsk, galant mot damer. I sitt sätt påminde han mera om det förra hofvets grand-seigneurer än om de nuvarande «incroyables». Det påstods också, att han mycket liknade sin far, vicomten. För ögonblicket såg han ut till att vara öfver öronen förtjust både i den unga, kvicka Madame Junot, hvilken, trots sina sjutton år, behandlade honom som en grefvinna Almaviva en Chérubin, och ännu mera i Mademoiselle de La Feuillade. Hennes ståtliga, förnäma prinsesseskönhet, i dag en smula skygg och kylig — nästan som fientlig — imponerade honom synbart. Hennes otadliga, litet styfva elegans och något föråldrade grandes manières bröto sig verkningsfullt mot de öfriga damernas mera moderna och fria väsen.
När Libelli-. sten förolämpat Nationens Representanter, denna andel af Lagstiftande Magten, så har han i och med detsamma på en gång förolämpat Styrelsen och Folket. Van, att emot den förra af dessa rikta sina pilar, i afsigt att vinna den sednares gunst, stödet för hans tillvarelse, skall han utan tvifvel falla, när detta stöd ryckes undan honom, om han tilläfventyrs förut ägt det. Ett förnärmande af Nationens anseende, förestäldt genom dess Representanters, kan ej undgå att väcka allmän förtrytelse och de allmänna rätts-begreppen skola, om jag så får Bil, till Ridd, 0. Ad, Pr, II Band, 50 7%6 Den 17 Martu, uttrycka mig, vid känslan af egen harm, från straffbarheten af detta lagstridiga försök af in*„ 6kränkning på Nationens allmänna rätt, inse nödvändigheten, att med ogillande bedöma dylika försök mot den enskiltas. Något tillägg i tryckfrihetslagen eller någon ytterligare garanti emot de missbruk, hvarom nu är fråga, anser jag således ej erforderlige, om offentliga sammankomster här skulle tillåtas; hvaremot jag, i afseende på nyttan af Tidningsredactörers, eller andre Journalisters närvaro som åhörare vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, fullkomligen förenar mig, med hvad Riddarhusutskott i sitt betänkande derom yttrat.
Anordning utom Stat: för år 1843 för år 1842 och föregående åren 128,092: 25. 10. 13,121: 44. 1. 1843 års Riks-Stats utgift 1843 års extra stats-reglerings utgift Afskrifningar af förskotter och f. d. 9:de Hufvudtitelns lån Ökade reservationer, eller skillnaden emellan inbalanserade och utbalanserade behållningar å vissa stats-regleringens Hufvudtitlar och å extra stats-reglerings-anslagen. Denna skillnad, som icke kan blifva särskilt svnlig uti de räkningar, som Esta och 2:dra kolumnerna upptaga, såsom der redan förut förklarad genom sammanverkandet af samtliga i Debet och Credit intagna poster, blifver deremot synlig uti Riks-hufvudbokens kapitalräkning, enär denna uti Debet, under utgifterna enligt Riks-staten och enligt extra stats-regleringen, upptager hvad redan under inbalanserade anslags-behållningarne innefattas, och uti Credit, under utgående balansens anslags-behållningar, hvad redan under Kronouppbörden och Riksgälds-Kontorets bidrag upptages, samt skillnadens insättande fördenskull såsom motvigt erfordras. Utföras således Levereringar till Stats-Verket icke tillhörande förvaltningar Riksgälds-Kontoret tillkommande: Besparing å extra stats-regleringen Influten ränta och kapital-afbetalning å Tackjerns-Bergslagernas lan Till stats-regleringen ingångna, disponibla blifna Restantier för föregående åren, se motsidan, Balans den 3i December 1843: Enligt motstående skuld-balans, tillhöra häraf: Sedan från denna summa afräknats hvad deraf tillhörer Statens diverse fordringsägare. På grund häraf utföras Derutöfver upptagas här de förskotter, grundfonden gjort för utbetalningar utöfver anslag, hvilka förskotter, såsom i Rikshufvudbokens kapitalräkning definitift afförda, der ej äro synliga, nemligen: å f. d. 2:dra Hufvudtiteln 153,440: 11. 10. Likaledes upptagas här från grundfonden stats-regleringen orätt tillförda, enligt här nedan följande förklaring, Balans den 3i December 1842:
Ett sådant förhållande inträffar icke i de norra provinserna, ty der finnas hvarken några Danska hamnar eller Götha canal att tillgå för transport af spanmål; hvarförutan, då missvexten vanligen yppar sig i October månad, den säd, som tillföras de norra provinserna, är utsatt för sjöskador, hvarföre också den äfventyrliga transporten måste ersättas derigenom, alt säden uppväges med guld, som icke hos den fattige öfverflödar. Det ar på sådan grund jag föreslagit, att Staten må i magaziner och torkningsinrättningar upplägga säd, sorn i de mest seminenta provinserna endast under goda år upphandlas, då den kan erhållas för så godt pris, som kanan - Den ii Mars f. m. 63 ses böia bestämmas för Statens upphandling. Jag vidhåller således min ide, och tror att de, som talat emot mitt förslag, icke kunna motsäga min ide' i hufvudsaken, nemi. att Staten bör i de norra provinserna hålla ett spanmålsupplag, för att, då provinserna äro i nöd, dem tillhandahållas, antingen directe för livar och en enskild, eller genom entreprenörer, som, emot en viss fixerad ersättning, fingo utminutera säden. Hr Sandelhjelm säger, att en sådan undsättning skulle menligt inverka på den fattiges omtanka; men jag hemställer, om det icke skulle verka menligare på 0111- tankan, ifall den fattige blefve så nödställd, att han hvarken kunde underhålla sin omtanka eller lifvet. Jag uther mig att skriftligen få hos Utsk. utförligare framställa saken. Hr Oxehufvud, Göran Adolph: Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med att ytterligare utveckla förhållandet med undsättningarna i de norra provinserna, öfvertygad att StatsUtsk. skall hafva all möda ospard att utreda förhållandet och med ledning deraf bedomina frågan.
Och min tro är att Han, den store och allseende, fann att hon behöfde en sort dvala, efter Han ej fann för godt att hon genast skulle få gå till en bättre verld; men nu väcker han henne ur denna dvala, och vill visa henne att jorden är grön och himmelen är blå, än en gång innan hon lemnar detta lifvet. Så är min tro, ty aldrig än trodde jag på herrns många burkar och flaskor.» Professorn var hardt nära att blifva ond, men hur kunde en så lärd, så vidt beryktad man blifva ond på ett så lågt och olärdt hjon! Han log blott, och det med detta förakt som hög mensklig vishet – alldeles ouppblandad med all gudomlig ödmjukhet – tror sig vara befogad att känna och visa understundom. Men professorn hade nu fått ett visst intresse för saken, ett intresse som var – det egna, och det är en ångkraft, stark som millioner hästars. Han började nu först spörja, förut hade han blott ordinerat. »Hon har väl alltid – eder matmoder – varit ganska kinkig och retlig till lynne och sinne? hennes temperament har väl alltid varit en blandning af koleriskt-melankoliskt – eller huru, min kära jungfru?» frågade han. »Hon retlig Hon kinkig! » svarade Märtha, med lika mycket förakt öfver professorns ovetande, som han öfver hennes. »Hon retlig och kinkig! – ty allt det andra kramaget bryr jag mig inte med, och Cholera’n hade hon aldrig en endaste släng utaf! – Nej visst icke! En Guds engel, saktmodig, from, god och förödmjukande sig för allt, tålig och undergifven – se sådan var hon alltid, i medoch motgång, tills den satans dagen grydde, då de tog sonen eller hjertebarnet ifrån henne.
- Ut 6upra. Ex Protocollo C lat Livijn• N:0 40 Ankom den 20 Sept. 1823. Biksens Högloft. Ständers Betalningssami Allmänna Besvärs och EkönomiUtskotts Utlåtande, i anledning af gjorde Motioner, om upphörande af Botesansvar för, de Skattskyldige, som, från Krono-uppbär ds-stämmor och af RegementsSkrif vare utsatte Uppbördsmöten, förfallolöst u*_ teblifva. Bihang till Riks. St, Fröt. >823 5:te Sami. jo. '466 Sevillnings*Utskottels Beiänkanden. Sedan Riksens Höglofi. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonorniUtskott, med anledning af RiksdagsFullmägtiges Gustafssons, från Södermanlands och Magnus Jönssons, från Kronobergs Län, till bernalde Utskott samt RiksdagsFullmägtigen Cart Fredric Bergs till så väl detsamma som BevillningsUtskottet från Hedervärda BondeStåndet remitterade Memorial, hvaruti yrkas, del.s, ait den plikt, som genom Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 18 Februarii 3806 med 12 sk. utgår af hvar och en bland allmogen, sota, utan att förut hafva afbördat sig sina Kronoutskylder, från 2:dra UppbördsStämman uteblifver, borde upphöra, dels att det vite af 1 R:dr, hvartill de, sorn vid första UppbördsMötet icke till RegernentsSkrifvare betala sina Räntor, vanligen fällas, måtte försvinna, dels ock, att de här ofvan omförmälde Böter borde upphöra för dem, sorn vid 2:dra Uppbörds*.
På dessa skäl får jag instämma i hvad som förut är yrkadt, att samma låga ränta , som för öfriga lån blifvit bestämd, äfven må stadgas för detta lån. Hr Westfelt: Till en början tager jag mig friheten erinra Hr von Hartmansdorff, att när länet till hamnbyggnaden i Malmö här förevar, hade Malmö stad erbjudit sig att betala 6 procent. Jag hemställer lill den värda talaren, huruvida det varit förenligt med en behörig hushållning med Statens medel, då ett samhälle erbjudit 6 proc., huruvida det varit rätt att då säga: nej, vi taga icke 6, utan vi vilja hafva blott 5 procent. Sådant är förhållandet här. Inom StatsUtsk. voro 2:ne representanter från Linköping, nemi. Biskop Hedren och stadens representant i BorgareSt. Begge två påyrkade alldeles icke den af StatsUtsk. antagna principen för lån, nemi. 3 proc. ränta och 2 proc. amortissement. De förklarade sig begge belåtne med det förslag, StatsUtsk. här afgifvit. Den enda skilnad, som likväl af representanten i BorgareSt. under början af discussionen påyrkades, var, att staden skulle utfå hela capitalet på en gång, nemi. dessa 16,700 r:dr, hvilket af Utsk. afslogs. Jag tror icke att det är rätt, att man här nedsätter en ränta, som 2:ne representanter från orten förklarat sig fullt nöjde med sådan den är föreslagen, och det är på deras egen begäran, som Utsk. föreslagit hvad betänk, innehåller. Jag anhåller således örn bifall lill Utsk:s betänkande. Hr Rosenblad, Bernh.:
Till firandet af konungens hemkomst var en äreport upprest vid början af Stockholms län på min brors föranstaltande, länets dåvarande höfdinge. Jag var min bror följaktig till berörde ställe, fem och en half mil från Stockholm beläget, där vi i medio af maj månad tillika med åtskilliga af länets innevånare voro konungen till mötes. Himlen gynnade oss med den vackraste dag, tillika den gladaste jag öfverlefvat, när konungen ankom, nedsteg ur vagnen, uppehöll sig vid äreporten, intog oss alla med en vänlighet, som lyste ur hans sköna ögon, och i en cirkel af åskådare gaf oss sin hand att kyssa. Han hade midt på landsvägen i samling af den nästgränsande allmogen en cour vackrare än någon, som väntade honom i Stockholm. Det var ej någon enda tillstädes, som ej rördes till glädjetårar. Må man då döma om min känsla vid detta tillfälle, då jag fann för mina ögon den prins, jag så troget följt från dess barndom och den, hvars saknad mig så länge oroat. Det var hjärtat, icke min sånggudinna, som dikterade mig, hvad jag sedan satte på papperet: »Det är då sant, jag får mig lemna Åt glädjen, som mitt hjärta födt.» SJÄTTE DELEN. Konungen fortsatte denna dag ej längre resan än till Södertälje, där han var sinnad att hvila öfver natten för att den påföljande dagen göra sitt intåg i Stockholm. I det för honom utsedde nattläger blefvo vi, som varit honom följaktige, kallade till aftonmåltiden, vid hvilket tillfälle konungen täcktes återkalla sig vår forna bekantskap och försäkrade mig om sin beständiga gunst, den jag oförändrad åtnjutit under hela min lefnad. Den efterföljande dagen anstäldes resan till Stockholm, där konungen med vanliga högtidligheter blef emottagen vid tullen och ledsagad under intåget. Folket tillät hästarne att föra vagnen. Det hade icke ännu blifvit dresseradt till dragare. Allmänna fröjdebetygelser af trogna undersåter voro för konungen mera behaglige och smickrande. Gustaf den tredje, 25 år gammal, lysande af ungdom och snille, mottog riksstyrelsen med ringa makt att regera och efter utseendet med en ännu mindre för framtiden.
Men 526 Expeditioner till Riks-StLnden. äfwen häröfwer torde en ytterligare kort granskning behöfwas. Med kännedom af orsaken till närwarande söndring emellan Riks-Ständen, blir frägan, oni detta onda pä något sätt kan undanrödjas eller förminskas igenom ett nytt Ständs tillökning, eller om icke det egna interetzer twärtom skall derigenom mera ökas? — Här förekommer en nv flock medlemmar, sörsedde med egna samhällsrättigheter att sörswara, egna sörhällanden i Staten att iakttaga, samt egna näringsomsorger attbewaka; allt i förening med ett personligt wärdc, som innchaswarne bäde kanna och säkerligen meta att i allt göra gällande. Ett sädant Stand skulle ofelbart sä wäl i öfwerläggningar som beslut utöfwa des; hela rätt, och sölfvén deraf bliswa, att ännu flere meningar wid ärendernes öfwerläggniug uppkommc, hwilkas sammanfemkande blefwe sivär, örn icke alldeles omöjlig. Under en sädan taukesörbistring, männe det äfwen kunde förmodas att trenue Ständs förenade röst, i de fall der pluralitet gällde, skulle uttrycka det klokaste och rättaste beslutet; eller är det icke snarare att befara derigenom den största osäkerhet och orätttvisa? Jag hyser ätminstone mycken twifwel aktighet om detta femdubbla Representationssättets duglighet, och alla de lvtcn, det har, äro äfwen tillämplige pä en Lagstiftning fördelad uti trcnne Ständ eller Clafer. — Men ordningen fordrar, att jag nu äfwen korteligen omrörer Representationens förenande uti en enda Lagstiftande Corps. Denna magt bör, för att rätt uppfylla sitt ändamäl, hajma egenskapen att hwarken för trögt eller för hastigt werka, och nian kan antaga, att bäda ytterligheterna äro lika skadliga. Uti ett enda Ständ löper allt sä fort till sitt mäl, utan att igenom nägot hejdas. Besluten följa immediat pa Bilaga till Mem.
D u vet, att det inte är fåfänga. V e mig, om så vore! Jag var så outvecklad på den tiden och visste inte hvad j a g ville. Jag älskade dig så högt. Röst och uttryck ledo af denna osäkerhet, och när j a g aflagt mitt prof, kände j a g verklig glädje öfver att ha misslyckats — ty om j a g inte gjort det. » » Kanske hade det varit bättre så? » • » Kanske,- » svarade hon och reste sig upp. » Det är också det du har att förlåta, att jag den gången satte dig öfver allt annat, .lag rår inte för, att jag vuxit sedan dess, intet står stilla, och hvad kunde ett sådant barn som j a g veta om sina möjligheter? » » Och n u? » » Nu har det jag ville förkväfva — det bästa Gud nedlagt inom mig — hämnats genom att resa sig upp till en makt, emot hvilken jag inte längre kan kämpa. » » Men du har lefvat lycklig dessa å r? Har du inte? » frågade han sakta — » eller har också det varit ett misstag? » » Det har jag, » svarade hon, utan att se på honom — » så lycklig j a g kunnat vara! » Hennes ögon dröjde smeksamt vid de olika föremålen i det upplysta lilla hemmet, och hon ryste till vid tanken på att lämna det. » Det är bittert för oss båda, » sade hon tonlöst. » Det beror ju bara på dig. Jag skall bära dig på händerna, j a g skall. » IDUN 431 » Det hjälper inte! Intet hjälper! Jag är bryr sig om, och som han ville gömma likt nästan färdig önska j a g aldrig fått konsten fördold kostelig skatt, träder fram som närsgåfvan — men när j a g fått den. Det ett mål för allas blickar? » är också ett pund — ett ansvar — det » Gud hjälpe oss båda! D u har rätt — största som gifves. » men det har jag också! » » Och med dessa tankar har du gått en» Och hvad tänker du n u? » sam? » Hon dröjde med svaret. » Det skall j u ändock sägas. » » Ja — ensam!
Revisorers Berättelser. 175 ber innevarande år I817 , hvilka bägge sistnämnde äfven blifvit sträckte till Gamla KrigsRevisionsArenderne , sedan de med detta års början blifvit sarnmanslagne till sluteligt utarbetande inom tjtdra RevisionsContoiret; Och visa Protocollen för berörde dagar huruledes jemväl dervid yppats för Deputerade de lämpeligaste tillfällen , att i flera fran Revisionen oskiljaktige angelägenheter meddela Kongl. KamrnarRätten sina tankar oah förslag , hvarå bemälte Rätt alltid haft afseende till behöriga Föreskrifters eller nödige handräckningars meddelande i afseende på Revisionens ordning och fullständighet. Enligt sist hållen undersökning den 7:de nästledne October är af ofvanberörde hela KrigsRevisionsarbete , uppskattadt till . 54*5 RevisionsManader , uti usta RevisionsContoiret medhunnit . 239+~ samt uti -2:dra RevisionsContoiret 117 RevisionsManader, så att då återstått för Och dä härtill beräknas de ännu utevarande och införväntade Räkenskaper, som enligt till Kongl. KammarRätten afgifne Förteckningar: Från Kongl. KrigsComm ittéen af den 26 Mars 1817, bestå af I:o Dess Bokslut öfver Ränteriernes I:sta Contoiret och för 2:dra Contoiret Transport 1 g 5 i 176 Rikt, St. Revisorers Ber&tteher. Transport 185* Krigsutgifter för 1813 oc^ *8*4 och hunna anses till - 14? *amt 2:0 Dess Proviantoch FourageRäkningar för 18x4 och diverse Räkenskaper för I g 1 5 , I816 och 1817 jemte InventarieRäkningar för alla åren 53 Äfvensom från Kongl. KrigsCollegium enligt dess skrifvelse deri 16 Junii *8X7 omkring 6§ Så kan förutses ännu återstå 429 RevisionsMånader, hvaraf befinnes, att mer än hälften af hela Revisions Arbetet ännu icke hunnit förrättas.
Egentliga handeln bedrifves med landtmanna-produkter, såsom spannemål och brännvin och sjöfart idkas med 16 fartyg, om tillsammans (300 T3-8 dels läster samt dessutom 3 båtar, utan uppgifvet lästetal. Fabrikerna äro: En tobaksoch snus-fabrik med 20 arbetare och årligt tillverkningsvärde . 8,395 R:dr. En såp-fabrik med 3 arbetare 4,000 — En cichorie-fabrik med 16 dito .. 3,333 — 16 sk. En vagn-fabrik med 5 dito 1,200 En klädes-fabrik med 6 dito .. 3,204 — Två penn-berederier med 2 dito 500 — 4 st. läder-garfverier med 8 dito 7,050 - Femårs-Berättelse 1 chokolad-fa brik med I arbetare med 9 dito . med 7 dito . 66 R:dr 32 sk. 666 — 32 — 3,041 — 32 — 279 — 8 — 50 — Handtverkerierna bär i staden äro mindre lönande och deras idkare befinna sig i allmänhet i knappa villkor. Läro-anstalterna, en trivial-skola med 56 lärjungar och en lancasterskola, hvarest 128 gossar åtnjuta årlig undervisning, underhållas på stadens bekostnad, i godt skick. Sjukhusoch fattigvården beslrides på samma sätt som i förra Fecuårs-berättelsen blifvit uppgifvet. Hamnen är under ombyggnad. Vid 1841 års slut utgjorde Sparbankens insältnings-fond 146,994 R:dr 7 sk. och förnyade Privat-bankens ullåuings-kapital vid samma tid 1,798,043 R:dr 28 sk. 6 r:st., allt Banko. 5:o IIelsingborg. Bebos af 1802 mantalsskrifne och 1209 icke i mantal antecknade personer, eller tillsammans 3,011. Folkmängden bar således minskats med 139 personer och denna minskning anses hufvudsakligen inträffad ibland de öfveroch underårige bland qvinnkön.
En serskild Stads-represenlation i ett land, der städerna icke ega tiondedelen af befolkningen, kunde försvaras, så länge man trodde sig kunna vid Städerna fjettra ali annan idoghet, än jordbruket. Redan då försöket att inom deras krets inmana det ännu i sin linda liggande bergsbruket misslyckades, var signalen gifven till en ny sakernas ordning. Stad och land mäste här som annorstädes utveckla sig med de krafter, de hvar för sig ega, och med det ömsesidiga bistånd, hvaraf båda äro i lika stort behof. Båda hafva redan derpå vunnit, och skola ännu mera vinna. Men för detta ändamål behöfver Borgerskapet icke någon serskild val-rätt. De vidsträckta förbindelser och den mångfaldiga sak-kunskap, som äro oskiljagtiga från statsmanna-idoghet, äro mägtiga nog att i national-representationen skalla ett tillräckligt antal af Städernas, med national-rikedomens förökning och omsättning sysselsatta, innebyggare rum. Bonde-Ståndet, i besittning af större delen af Rikets jord, kan genom de samfälda valen i ingen händelse förlora något af sin redan egande betydelse. Ätt, efter införande af sådana val, någon gång ett, i förhållande, mindre antal af Ståndets medlemmar torde komma tillstädes på Riksdagen, än nu, är möjligt; men om sådant, i trots af den öfvervägande inflytelse, som Bonde-Ståndet får på valen, fortfar, så kan orsaken endast vara den, att Ståndet finner landets och sitt eget väl på ett tillfredsställande sätt heva kadt af män utur andra Stånd; och i sådan händelse är det lika lyckligt för fosterlandet och för Ståndet, att sådane män fortfarande få egna sig åt ett värf, sorn de värdigt uppfylla.
Majit malle medgifva, att af Arméens ammunilions-förråd må utlemuas det af Mililär-befälhafvaren på Gottland begärda antal skarpa patroner, för att vid omförmälda skjutöfningar användas. 17:o. Som vid pröfning af anslagen under Riks-slalens Femte hufvudlitel, E. K. Maj :l ansett nödigt, alt särskildt befäl bildades för det Flottan tilldelade talrika Beväringsmanskaps öfvande i fredstid och anförande under krig samt i sådant afse - Expeditions-Vis hottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 146. 483 ende godkänt en af Deparlemenls-chefen framlagd plan till inrättande af fem Skärgårdsflottans Marin-bataljoner, deraf till en början tre borde organiseras och förläggas uti Halmstad, Hernösand och Calmar, har E. K. Majit, i öfverensstämmelse med nyssnämnde plan, enligt hvilken nuvarande befälet vid Hallands och Westernorrlands Bevärings-batal joner blifvit afsedt för förstnämnda två marin-bataljoner, föreslagit att de nu på Fjerde Hufvudtiteln särskildt upptagna anslag för nämnde befäls aflöning, utgörande för Hallands Infanteri-bataljon 7,500 R:dr och för Westernorrlands Beväringsbataljon 6,295 R:dr, eller tillhopa 13,795 R:dr, finge till Femte hufvudtiteln öfverflyltas, äfvensom att från anslaget till ”Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena” jemväl måtte för befäls-aflöningen vid dessa marin-bataljoner få användas ett belopp af högst 13,905 R:dr, motsvarande de för aflöningen af den sednare bataljonens befäl beräknade tillgångar från f. d. Jemtlands Fältjägare-regemente, i den män dessa för ändamålet äro eller blifva disponibla, i följd hvaraf Fjerde
Förste Landtmälare-bostället, tvåtredjedels mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Länsmansbostället, tre åttondedels mantal N:o i i Thorsjö Henrik i Gunnarps socken. S. D. Föredrogos Stats-Uiskottels Utlåtanden N:o 67, i anledning af väckt motion, angående sättet för bestämmande af medelmarkegångspriset å räntebräder i Jönköpings län. Bifölls. N:o 68, i anledning af väckt motion, angående befrielse från onera för ett af Skellefteå stad inköpt hemman. BiföUs. N:o 69, i anledning af väckta motioner, angående stubb-örens anslående till fattigvård och odlingshjelp, m. m. Bifölls. N:o 70, i anledning af väckt motion, angående ersättning tili åtskilliga personer inom Hållnäs församling för oriktigt erlagd strömmings-tionde till Pastor i nämnde församling. Bifölls. N:o 71. i anledning af väckt motion, angående befrielse för egare af skattefrälsehemman från lifgifvande af forsel-lön å ränte-spanmål. BiföUs. Prot.-Utdrag den 7 Mars'1860. 271 Och N:o 72, i anledning al' väckt motion, angående eftergift af arrende för ett hallt mantal Nio 2 Hårstorp i Dörby socken af Calmar län. Bifölls. Äfvensom Stats-Utskottets Memorial Nio 73, i anledning af erhållen ålterremiss a Utlåtandet Nio 39. Lades till handlingarne.