Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ur Dagens krönika. \ en oförrätt genom förlikning, i stället att hämnas den genom krig; och nu kallar han tillhopa sina tjenare och läser en bön för dem, deri han beder, att Gud måtte förlåta oss våra skulder, såsom vi förlåta dem, hvilka förbryta sig emot oss. Det, hvarom han beder som en dygd på söndagen, föraktar han såsom en last på måndagen. Kärlekens och hatets religion, i förening med de passioner de hvar för sig uppväcka, utgöra vigtiga faktorer i fråga om samhällsvetenskapliga slutledningar, och endast då kunna förnuftsenliga slutledningar af detta slag dragas,. när båda dessa ordningar af faktorer hafva tillbörligt spelrum. Yi måste betrakta hvarje grupp af sociala fakta såsom ett skifte i en fortgående metamorfos och de båda stridiga religionernas trossatser och känslor, hvilka innehållas i denna grupp, såsom grunddrag i detta skifte. Yi måste göra mera. Yi måste betrakta såsom öfvergående äfven dessa stridiga religionsläror och meningar, hvari vi blifvit uppfostrade och hvilka förringa vår uppfattning icke blott af de fenomen, som dagligen möta våra ögon inom vårt eget samhälle, utan äfven af dem, som andra samhällen och andra tidehvarf framställa; och vi måste uppsöka och rätta de irringar de förorsaka i våra slutledningar. Af dessa båda religioner, hvari vi sålunda undervisas, måste vi städse komma ihåg att under civilisationens fortgång hatets religion så småningom försvagas, under det kärlekens vinner i styrka. Yi måste komma ihåg, att på hvarje stadium bör ett visst förhållande dem emellan ega rum, men ock att detta förhållande endast är öfvergående, samt att den häraf alstrade förkastelsen för den ena eller andra åsigten i fråga om sociala angelägenheter likaledes är af tillfällig natur. N Spencer fortgår vidare till att anföra exempel på kontrasten mellan dessa båda tänkesätt * och sammanfattar se * I afseende härpå hänvisas våra läsare till uppsatsen i ämnet uti förra häftet af Dagens krönika. Red.
R:dr, samt inom Preste-Ständet: Herr Prosten Ödman, att vid de uti 1111 ifrågavarande §. upptagne befrielser borde äfven intagas Scholmäslare-löner, hvilka utgöras af redan fullt taxerade fastigheter; hvarförutan Ståndet ansett den af Herr Domprosten Holmström vid i:sta mom. gjorda anmärkning äfven här böra iakttagas. På de här ofvan vid r:sta morn. anförde skäl, får Utskottet jemväl tillstyrka, ali de i 6:te mom. omnämnde Tjenstemän må befrias från Löne-Bevilluing, då lönen icke uppgår till eller öfverstiger noo R:dr. Pag. 86. i65 §.
Ty, örn jag än hyser betänkligheter vid ärendet i sin helhet, så önskar jag likväl, att en så vigtig § som denna, måtte, då sjelfva saken tyckes segra, dervid få den lydelse, alt, om författn:n sälles i verkställighet, något för kyrkan och samhället nyttigt derigenom med sannolikhet må kunna uträttas. Skulle deremot motionsrätt tilläggas hvar och en af de till mötet anländande 60 ledamöter, så befarar jag, alt en sådan mängd förslag kunde förekomma, att mötets lid blefve alldeles otillräcklig för de till deras mogna pröfning behöfliga öfverläggoingar. Myckenheten af mål kunde tilläfventyrs hindra grundligheten af deras behandling. Hr von Hartmansdorff har trott att mindre välbetänkta förslag skulle kunna vid sin framkomst vänligen undertryckas, genom öfverenskommelse i godo återtagas och spårlöst försvinna. Det torde likväl vara ganska ovisst, om upliofsmännen till sådane förslag äro så medgörliga och tillmäta sina tankefoster eli så anspråkslöst värde. Och skulle än motionären taga sitt opus tillbaka aT undfallenhet för erfarnare mäns råd, hvad hindrar någon annan att blifva fosterfader åt förslaget, och uptaga det såsom sitt eget? Det vore i allmänhet lyckligt om man sluppe förnöta sin kraft på motarbetandet af skadliga försök, och finge egna sig åt befrämjandet af det positivt gagneliga. Genom motionsrätt åt hvarje ledamot äfventyras mycket, måhända ej alltid med framgång krönt arbete i förstnämnde rigtning. Vore det icke alltså bättre och försigtigare, alt öfverlemna initiativet åt K. M„ under förutsättning, att sådane stora och verkligen vigtiga frågor, som kunna vara af synnerlig angelägenhet, att få af kyrkomötet behandlade, skola hafva banat sig väg lill den upmärksamhet hos högsta kyrkliga myndigheten i landet, som tillika är landets regering, att en framställning i anledn. deraf vid kyrkomötet blefve en följd?
Att om också metalliska cassan någon tid skulle visa sig fortfarande öfverstiga två femtedelar (^) af sedelstocken, Bancostyrelsen likväl ej må vidtaga någon åtgärd lill densammas ökande i annan väg, än medelst belåning af guld, silfver, koppar, jern och öfriga metallelfecter, sorn finnas uppräknade i 4 al t4 a^* SS 10 —iS3o års bancoreglemente. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 2 5. Nej — 39. Ilr Rosenblad: Jemte det jag får förklara, att jag uti den för sig gångna voteringen röstat ja, får jag reservera mig emot det fattade beslutet. A. VcXclb anken. 12: t e punkten: att småsedlar ej må tillverkas längre än t. o. m. år 1835 af 8 sk:s valör, t. o. m. 1836 af 12 sk:s valör, t o. 111. år 1827 af 16 sk:s valör, samt ej lill större belopp för hvarje af 10 H. 4° 3*4 Den 28 Juli e. m. dessa år, än tillverkningen af hvnrtdera slaget under de sistförflutna åren utgjort. Hr von Hohenhausen: För min del kan jag icke finna någon nytta vid att uttvinga småsedlarna ur rörelsen. Skälet'för stadgandet måste hafva varit, att nian föreställt sig, alt småsedlarnas borttagande skulle innebära en garanti för realisationen derigenom, att småmynten då blefve oumbärliga för rörelsen, hvadan det allmänna interesset klefve att ständigt hafva dessa löpande i rörelsen, då de sålunda icke kunde bidraga till ett ofördelaktigt inflytande på coursell. Jag tror likväl, att 0111 ett mynt bar ett metalliskt värde, beror det på handelsrörelsen, om detsamma bibehåller sig eller icke.
Den bild af folkskränktes mera, än hvad af vederbörande mynskolan ni framställer kan möjligen — om man digheter ännu medgifves. Men att påstå, att m bortser från dubletterna af naturlära, geografi, undervisningen skulle bättre handhafvas af en H svensk historia och språklära — passa in på en obildad, okunnig farmoder utan hvarje särskild dylik för 30 ä 40 år sedan, hvad själfva skolans utbildning än af en pedagogiskt bildad lärare, är Pfl utseende beträffar. Men ingalunda ens då, hvad ju minst sagdt löjligt. Hur pass stort intresse beträffar den stora dödligheten, specielt i lungföräldrar — och faroch morföräldrarnes intresse sot, bland folkskolans barn eller bland dem, som torde inte vara större — ha för sina barns unnyss utgått därifrån. Själf har jag varit lärare dervisning, därom ha vi lärare dagligen tillfälle i 18 år, men af de öfver 200 barn, som utgått bilda oss en erfarenhet. från min skola, har endast ett dött i lungsot, och Hvem är det, som oftast — jag säger naturdock var hon — en flicka — behäftad med denna ligtvis inte alltid — får lära barnen lite ordninj. sjukdom redan under sin skoltid, utan att det, och sn3 gghet, när föräldrarne brista i sina plik ti såvida det kunnat synas, medfört några menliga ter, om inte just skolan. Har inte Ave under följder för kamraterna. sina vandringar lagt märke till, att allmogens Vore emellertid Aves uppsats annorlunda framstatoch skogstorparnes barn, ofta icke, innan ställd — gömde sig icke i densamma den hätskde börjat skolan, ha begrepp ens om att hälsa, het, som städse framlyser i densamma — kunde dårför att ingen har påmint dem därom, men man vara henne tacksam för den hjälp, hon veatt de efter att ha varit i skolan endast en eller lat lämna mot en fiende, mot hvilken — det annan vecka ha lärt åtminstone denna enkla medgifves villigt — kraftiga vapen behöfvas. konst. När barnen vid 6 k 7 års ålder komma Men som det nu är, måste man betacka sig för i skolan, är dat ingalunda ovanligt, att de icke dylik hjälp.
Ty, låt småningom den inhemska industriens undergång hafva iörlamat ali rörelse och uttömt kapitalerna, så att dessa ej längre förslå att tillfredsställa fåfänga och passioner, hvilkas fördel tullnedsättningarne i så väsendtlig mån tillgodoser; utan införseln kommer att betydligt minskas, om ej upphöra, och dermed en stor del al tullinkomsterna; då erfordras för statens utgifter andra inkomster; dessa skola någorstädes tagas och komma alltså att kräfva förhöjning af den allmänna bevillningen. Hvem är det då, som egentligen åstadkommit denna förhöjning? Naturligtvis regeringen, som försatt R. St:r i en tvingande nödvändighet att, afstående en del af sin sjelfbeskattningsrätt, icke förändra de med Franska handelstraktaten sammanhängande tullbestämmelserna, och alt fastställa dessa för 11 år, båda delarne i strid med grundlagen. Detta hade undvikits, om Svenska folkets representanter åtminstone för kommande riksdagar bibehållit sin grundlagsenliga rätt ostörd att sjelfva bestämma öfver tullinkomsterna och näringarnes skydd. Erkännande den ytterst svåra ställning, hvaruti R. St:r här voro försatta, måste jag likväl äfven i detta afseende reservera mig. Då det gäller å ena sidan grundlagarnes helgd och samhällets framtida väl, och å den andra betänkligheter att kompromettera sin regering; då är visserligen valet svårt, ja smärtsamt; men Svensk man bör ej kunna tveka på hvilken sida han skall stå. 198 Den 10 Mars f. m. I sammanhang med det föregide, anhåller jag att få afgifva en offentlig och allvarlig1 portest emot en i våra riksdagsförhandlingar mägtigt ingripande, till sin natur vådlig sak, som man tyckes i våra dagar vilja göra till ett banér, hvarmed man vill förskaffa sig makt att genomdrifva sådant, som man tvekar att få fram på naturliga och lagliga vägar. tinder tider, då otro på de bestående eviga sanningarna och förakt för allt hvad dessa framställa såsom högst och heligast, mera öppet och fräckt framträda och söka verka för sitt olycksdigra intresse; då utbreder sig gudlösheten allt mer och mer, det vill säga, menniskan sträfvar att göra sig lös ifrån Gud.
Till följd af hvad Rikets Ständer härutinnan beslutit, har Kongl Maj:t, under den 6 Augusti 1841, fastställt Instruktion och Aflöningsstat för den efter StorAmiralsEmbetets upplösning organiserade Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader; och hafva Lid efter annan förordnanden meddelts om anslagens fördelning m. m. 551*$:o den 15 Juni 1841, angående 2000 Riksdaler gratifikation åt TabellKommissionens Sekreterare (415). 1841 den 24 Juli afgick nådigt bref till StalsKonloret om medlens -utbetalning. 58l4:o den 5 Juni 1841, med förslag till BränvinsbränningsFörordning (367). Den 6 Augusti 1841 utfärdades allmän Förordning. 5815:o den 9 Juni 1841, angående vissa bestämmelser rörande liefordringar lill högre Embeten, samt embetsoch tjenstemäns och hofpersonalens rang, äfvensom angående upphörande af karaktersfullraakler (349). flitt, till R. St. Saint. 6 42 Bil. till B. St. Just. Ombudsm, Emi/.-Berättelse den 11 Juli 1844. 1841 elen 23 Oktober i underdånighet anmäld, då Kongl. Majit ansåg Rikets Ständers underdåniga framställning icke kunna föranleda lill någon åtgärd eller något för framliden bindande beslut. Stockholm den 4 Juli 1844. N. F. (Vallensteen. Uppgift på Rikets Ständers vid sislföi flutna riksdag till Kongl. Majit uti Dess FinansDeparlements Expedition ingifna underdåniga skrifvelse!’ samt på de åtgärder, hvilka dervid ägt rum. »16:o Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Professor P. H. Lings enkas underdåniga ansökning om bibehållande af den hennes man i lifstiden tillagda lönförhöjning (2).
Ständer, att med underdånigste vördnad och erkänsla antaga Kongl. Majus och Hans Kongl, Höghet Kron-Prinsens Nådiga anbu !, samt till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att 1 Nåder låta besörja liqvidenaf hela ifrågavarande Riksgälds-Contoirets utrikes gäld , och hvarmed Riksgälds-Contoiret således icke vidare kommer att äga någon befattning; äfvensom att Riksens Hoglofl, Ständer * såsom en följd häraf, låta genom deras RiksgäldsContoir utfärda en till Hans Kongl. Höghet Kron P insen och dess arfvingar efter Successions-Ordningen af den 26 Sept. I810 stäld förbindelse att ärligen betala Tvåhundradetusende (200,000) R:dr i Svenska Bancosedlar atl af dem efter behag disponeras, och hvilken summa för första året kan lyftas, sedan den föista (irsta) nästkommande Augusti ingått. Beträffande de här ofvannämd© RiksgäldsContoirets skulder i Antwerpen och Leipzig på Courant-räkningar, till ett belopp efter Alpari Cout - Den ao Juli. 1943 Courser af 341984 R:dr 32 sk. 3 r. Specie, så torde Stats-Ufskottet få sig uppdraget, att om liqviden af dessa skulder Herrar Fullmägtiga i Riksgälds-Contoiret särskildt föreskrift meddela. Hvilket allt Riksens Höglofl. Ständers bepröf* vande vördsammeligen underställes. Stockholm den 18 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest Stan* och Ad. Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Carl de Geer. C■ v. Rosenstein. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnät: Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson. C. Sylvan. Uppläst hos Samteliga Riks-Ständen den 20 Juli. Riksens Höglofl.
Genom dessa mesurer skulle de större Brännerjerna vid sjöstäderna och hos Pos* Den 14 September f. m. 243 sessionater vid kusterna, till en del försvinna, då de ej funno förmånligt att bränna af kanske utifrån på ett eller annat sätt inkommen spannemål af hvete oell råg, och således aftyna. Landet kunde måttligt förädla sina egna produeter, liufvudsakligast af potates. Den arbetande, kanske i behof arbetande, Bonden skulle åtminstone i sjöstäder finna afsättning för en 4° & 5o kannor bränvin per år; och ytterst är min önskan, att aldrig bränning må vara tillåten ifrån den i5 Junii till den 1 October. Ingen redbar jordägare bar den tiden tillfälle eller tid, att bränna; hans ladugård har ej något behof af dranken; denna tid begagnas blott af stora konstbränna re, som dervid använda dyra sädesslag; de öka bränvinsfioden. Ingen förändring i skatterne skulle deraf uppstå, och inga pannor förseglas, sorn voro under 35 kannor. Säkert är, att ingen oloflig bränning skulle ske på landet. Hvad Kronobetjeningen ej medlninne, vaka grannar nog på hvarandra i alla frågor, som äro af nyttig och riktig natur. Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mat skalken tillkännagaf, alt Plenum 4t H. 16* 244 ^en *4 September f. m. fomine kl. half till 6 i eftermiddag alt fortsättas. Herr Nordenankar: Friherre Wrangel fruktar mycket alt öfverlemna en Beskattnings-fråga emellan Riksdagarne åt Konungen. Talaren erinrar sig då icke, att afgifterne äro af Konungen bestämde efter sista Riksdagen för Pistoriska apparater, helst de vid förra Riksdagen ej voro kände. För öfrigt får jag till Herr Grefven och LandtMarskalken hemställa, huruvida detta Utlåtande lämpligen kan i ett helt afgöras, eller om icke Herr Grefven och LandtMarskalken skulle finna, att, då det är punktevis författadt, det äfven bör punktevis afgöras. Herr af BillberghJohan Petter:
Frih. Raab, Adam Christian: Då jag nyligen haft permission och således varit en tid frånvar. och derigenom kommit ur 12* 180 l)en 21 Jjuni f. m. filen af ärenderne såsom man säger och icke eller ämnar lång tid vid riksdagen qvarstanna, anhåller jag att fä afsäga mig min plats såsom ledamot i Bevilln.Ursk. Jag anser mig särskildt dertill uppmanad af det förhållande att jag eljest skulle öfvertaga Ordförande, platsen derstädes, hvilken redan passerat genom 4 händer, samt hos mig skulle komma i den 5:te handen och snart derefter i den 6:te. Jag anhåller dock att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade till dessa afsägelser sitt samtycke; i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, alt utse en ledamot i Bevil!n:sUtsk. efter Frih. Raab, samt en ledamot O ' i BankoUisk. efter Hr Akerman, och derjemte tillkännagaf att val af en Bänkman inom 25:le Bänkm:s-afd:n efter sistnämnde ledamot kornme att förrättas i början af nästa plenum. Frih. Åkerhjelm, Carl Axel: uppläste en sålydande motion : Reg.Fms 50 och Riksd.-Ordn:s 3 §§ bjuda att riksdagarne skola hållas i rikets hufvudstad, utom i de fall då fiendens framträngande eller pest eller andra lika vigtiga hinder göra det omöjligt eller för II. St:s frihet och säkerhet vädeligt. Under 3:ne riksdagar å rad hållna i hufvudstaden har denna frihet och säkerhet blifvit störd. Hotande folkskockningar utan för Ständssamlingarne; anfall än mot Taleman, än mot Utskotts ordförande, än mot enskilda riksdagsmän hafva skett, och dä efter de sednaste beklageliga uppträdena, en deputation till H. M. K. afgick på morgonstunden frän det Hederv. BondeSt., förföljdes densamma, t. o. m. inom Konungens borg, af illasinnade personers skymford.
I Öfverensstämmelse härmed och, efter utseendet, under förutsättning deraf, att Commerce-Collegium skulle inom den föreskrifna tiden blifva i tillfälle till Kongl. Majit i underdånighet afgifva de anbefallda upplysningarna och förslaget till en fullständig reglering i omförmäldte hänseende, samt Kongl. Majit på grund deraf kunna till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition derom, hafva senaste Tull-Commitlerade, uti deras underdåniga Betänkande af den i3 Juni 1885, med förslag till ny Tull-taxa och underrättelser dervid , hemställt, att uti desse sistnämndes 27 § måtte stadgas, att ”i stället för den Tolag till städerna, som hittills efter fastställde grunder genom städernas egen försorg uppburils pä inkommande och ”utgående Bevillning*- Utskottets Betänkande, N:o 2 1. 33 ”utgående varor, skall, ifrån och med den lid, den nya af CommiUerade ”föreslagna taxan träder i verkställighet, en tillökning i införselsoch ut’ försels-tullen beräknas och vid Tullverket uppbäras, lill det procenl-för’’hållande, som, efter reglering af städernas inkomster, varder serskildt bestämdt; skolande, af hvad sålunda inflyter, ersättning för städernas hittills genom Tolagen hafde inkomster meddelas, på sätt och med de villkor, ”Kongl. Maj:t funne skäligt, i sammanhang med förrberörde reglering, i ”.Nåder förordna.”
Det är som gå på ruttet golf; man fruktar sticka benen midt igenom, och sitta där som i en räfsax. 60 Usch! Lifvet stinker, mänskorna mig äckla; ju mer man lär, dess mindre tror man, och den som tror sig veta mest, vet intet! Knappast det! Ah! vore jag en jätte, bure alperna på mina breda skulderblad, jag kutade och släppte hela lasset på jorden ner, så att den gick i kras! Jag vill bli stor, bli stark, den starkaste och trampa hela universum sönder, att när förgängelsen går fram, jag skulle ensam kunna njuta vid tanken att jag föll för egen hand, när alla andra föllo för en annans! LÄKAREN. Jag tror ej, att en önskan kunde bäras fram i mera tydligt språk! Välan! Blif jätte! Skaka gamla jorden, men vicka vackert på den snurran, att ej hon törnar när du piskar på! Marsch, undan! (Utåt.) Och låt spelet gå! (Changemang.) _______ 61 Tredje akten. Till höger prästgårdsbyggningens veranda, klädd med löf och blommor. Midt på gården en lind. Därunder ett bord. Till vänster ett bergstalp, där Hobergsgubben sitter; en bergstig slingrar sig fram vid jättens fötter. I fonden synes, dalen med en insjö, där landskyrkan ligger. Första seenen. HOBERGSGUBBEN* ensam. HOBERGSGUBBEN. Så är jag nu en riktig jätte vorden, och ingen är så stor som jag på jorden! Ja, jag är rysligt stor, men icke just så skön, jag skådar vidt omkring, ja längre än de flesta, jag tvättas utaf skyn och speglar mig i sjön, och snön den klär mig hvit, men mossan klär mig grön, af sol och vackert väder tar jag mig till bästa. * Jätten föreställes endast genom en formation af klippan. 62 Där nere uti dalen där bor en gammal präst, och längre in i landet står hans kyrka, dit vandrar folk i skaror, som folket det är mest att hvita Balder uti andanom få dyrka. Men ingen dyrkar jätten som uppå berget står, fast han är starkare än allihopa.
Sedan Rikets Ständer i skrifvelse den 6 Juli 1857, med förmälan att presterskapets aflöningssätt icke allenast vore i flera hänseenden mindre lämpligt, utan ock gåfve anledning till tvister emellan lärare och åhörare, yttrat sin önskan att en förändring deri måtte uti tillika antydd rigtning varda vidtagen, samt Kongl. Maj;t och Rikets Ständer sedermera gemensamt fastställt de grunder, hvilka vid reglering af presterskapets aflöning borde följas, har Kongl. Maj:t genom utsedde Kommitterade låtit utarbeta förslag till författning angående allmänt ordnande af denna aflöning, och Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 90. 17 och, efter granskning af detta förslag, den 11 Juli nästlidet år nådig Förordning i ämnet utfärdat. Uti den till Rikets sednast församlade Ständer af Kongl. Majit aflåtna framställning rörande löneregleringen förekom ej något förslag på hvad sätt och af hvilken de kostnader, hvilka med regleringen blefve förknippade, skulle utgöras, och ett allmänt stadgande derutinnan var ock af behofvet mindre påkalladt, enär, enligt denna framställning, regleringen skulle ske endast i den mån deo, utan förnärmande af vederbörandes rätt, kunde tillämpas. Vid ärendets behandling under sednaste riksdag blef förslaget i sistberörda del väl af Preste-Ståndet bifallet, men då de öfriga Riks-Stånden förenade sig derom att regleringen borde företagas så fort sig göra låter, äfven der den ej snarligen kunde bringas i tillämpning, och Kongl. Maj:t till detta Rikets Ständers beslut lemnade sitt godkännande, så komma, på sätt Kommitterade äfven anmärkt, för ordföranderna och ständige ledamöterna i de Nämnder, åt hvilka regleringens verkställande anförtros, både tid och krafter allt Obetydligt tagas i anspråk, och vid sådant tillfälle är äfven hemstäldt, huruvida icke reseoch dagtraktamente för förrättningarne må dem tillerkännas till enahanda belopp, som för Rikets Ständers Revisorer är bestämdt, äfvensom lämpligt anslag till skrifbiträde åt ordföranden beviljas.
Jag bar likväl ansett såsom min pligt, att framställa det, emedan det, enl. min åsigt, är ett vilkor för antagandet af Const.Utsk:s förslag. Jag har hört den öfvertygelsen nästan allmänt yttras och jemväl af en ibland dem, hvilka nu upträdt emot mig, att PresleSt. icke kan bibehållas vid dess nu egande | i representationen. Jag känner intet land inom hela Europa, hvarest PresteSt. utgör ett Stånd för sig med andel i representationen. Jag tror, att om vi vilja bibehålla detta Stånd, måste en inskränkning i dess representationsrätt ega rum äfven om vi vilja försöka ett utopiskt förslag, och'sådant är hvarje förslag, hvaruti man söker att åt PresteSt. inrymma en andel i representationen, som det omöjligen kan bibehålla. Jag uprepar ännu en gång, hvad jag så ofta yttrat, att just derföre, att jag önskar PresleShs bibehållande såsom Stånd, har jag framställt mitt för - 400 Den 31 Maj f. m. slag, men ingalunda för att utesluta det såsom Stånd ur representationen. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke an toge Gr. Sparres ifrågavar:de förslag. Ropades nej. Då härefter till behandling anmäldes det af Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, i fråga om 12 och 14 §§ Riksd.Ordn. aflemnade förlag, och härvid först förekom förslaget till förändrad redaktion af 12 §, yttrade Gr. Mörner: Jag har redan tillkännagifvit, alt jag från denna del af mitt förslag afstår. Uppå härefter frarastäld propos. förklarades ifrågavar:de förslag rör:de 12 § komma att förfalla. Vidare företogs och uplästes Gr. Mörners förslag att 1 mom. 14 § Riksd.Ordn. måtte erhålla följande lydelse.