Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se dessa röfvare, som genomströfva vildmarken, hafva i dag vågat sig ända till portarne af din heliga stad, och hafva bortröfvat en af mina slägtingar, den sköna Alhejdi. Konung, kan du förlåta en sådan skymf, så låt aldrig mer ditt anlete lysa inom harems portar, ty dina qvinnor skola icke se dess ljus för tårar". Och åter utgjöt hon en flod af gråt. På Schachens befallning inträdde uppsyningsmannen öfver harem, Hojar Baschi. "Hvem var denna Alhejdi, som blifvit bortröfvad?" frågade Konungen. "O herre, den skönaste klenod. Din tjenare hade lyckats att finna denna juvel ibland qvinnor, och hon var redan bestämd för den höga lyckan att få pryda ditt harem. Hon var skön som den glänsande fullmånen, som den lysande morgonrodnaden. Hennes fader skulle blott behålla henne till nästa nymånad, för att bereda henne att värdigt mottaga sin lycka". Emellertid anlände Storviziren, som Schachen låtit kalla; "Sadrazam", tilltalade honom Schachen strängt: "oduglige tjenare, hvarföre underrättar du mig icke om, huru man skymfar min hufvudstad? Röfvare våga sig ända till dess portar". Sadrazam kastade sig med pannan mot jorden och sade: "Allah är stor, konungens makt varar evinnerligen. Hvilken skulle väl i vishet och skarpsynthet kunna mäta sig med honom. Konungen täcktes låta sin nåd skina öfver sin ringaste slaf, som ätit stoft och sofvit med uppmärksamhetens öga, så att han försummat sin pligt". "Välan, jag vill gifva dig nåd, om du, innan morgonbönen förkunnas, har återhemtat flickan och förgjort den djerfve röfvaren och hela hans anhang. Endast hans hufvud kan friköpa ditt". På en sammetslik gräsmatta invid en källa hvilade Alhejdi. På litet afstånd slumrade en dunkel krigaretropp, knappt synlig i natten, hvar och en invid sin sadlade häst. Salik ensam vakade af männen. "Alhejdi, älskade, i morgon hinna vi de mina.
Gr. Sparre, att 3:dje momit af ifrågavaride § vore lika lydande med samma mom. i Ulsk:s först 14 H. 10 146 Den 30 Oktober. afgifna förslag. Jag har nu fått låna delta af en annan ledamot, och finner att deri just de orden stå, hvilka jag önskar måtte blifva införda i uärvartde lagtext. Frih. Rehbinder: Jag vet icke räll, hvilken det är, som velat föra R. o. Ad. bakom ljuset. Här är fråga om, huruvida förskingring af anförtrodt gods är samma begrepp som stöld. Enligt 12:te kap. H.B. är sådan förskingring i vissa fall ansedd lika med stöld; men i allmänhet är förhållandet icke sådant, hvadan Gr. Sparres yttrande i detta fall icke är tillämpligt. Hr von Hartmansdorff: Om raina anteckningar äro rik tiga, har R. o. Ad. redan bifallit 4:de §:ns 3:dje mom. eller 53:dje §:n i Betänk. JV2 37, samt således besltilil alt ordet ”förfar” skall stå qvar. Jag anhåller fördenskull att delta ord måtte i förevar:de mom. införas. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, alt uti Ulsk:s förslag icke blifvit yrkad annan förändring, än att, i st. f. orden ”upsåtligen förskingrar", skulle Införas ”upsälligen förfar eller förskingrar”, bief propos. till bifall å den af Ftsk. föreslagna 4:de § först framställd och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla denna §, med den deri nu yrkade förändring, samt,'sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han nu funnit Ja öfvervägande. Frih. Rehbinder:
Beträffande åter den förändring i Utskottens tillstyrkande, som ensamt af Vällofl. Borgare-Ståndet blifvet beslutad, så enär de medel, hvilkas uppbärande Utskotten i morn. c, föreslagit att verkställas på samma sätt, som andra communala afgifter, innefatta den ersättning, hrefbäringsskyldige hemman inom hvarje härad eller fögderi skulle, för befrielse att sjeifve ombesörja Kronobrefbäringen, erlägga till dem, som detta besvär sig åtoge; alltså och då en sådan ersättning eller afgift skulle utgå, för en häradet eller fögderiet enskildt rörande angelägenhet och från vissa till andra inom Bih. till R. St. 4 Sami. 2 A/d. 17 UäfL * \ 28 Statttamt Allm. Ees v.- och Ekon.-Ulslottent Utlåtande, N:o 81. denna commun boende hemmansegare eller de personer, som brefbäringen öfvertoge, samt fördenskull icke egentligen torde kunna hänföras onder benämningen: allmänna afgifter, eller sådana, som äro af skatteeller bevillningsnatur och till staten eller det allmänna utgöras, anse Utskotten uttrycket communala afgifter vara på ifrågavarande ställe rättare, än det af Borgare-Ståndet antagna: allmänna afgifter; hvadan Utskotten hemställa, att Vällofl. Borgare-Ståndet, med frånträdande af sitt beslut i afseende på omförmälde uttryck, måtte godkänna Utskottens utlåtande N:o ii, i dess helhet. Stockholm den 4 Mars 1845- N:o 8f. Ank.. till Exp.-TJtsk. d. 5 Mars, il. & e. ess. Utlåtande, t anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet. Detta Utskottens Utlåtande, som afgifvits, i anledning af väckt fråga om inrättande af en stastistisk Central-Bureau, har blifvit af Högv. PresteStåndet samt Hederv. Bonde-Ståndet godkändt, men deremot återremitterad t af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet.
Om möjligen någon af de andra makterna framställt sina anmärkningar i mera skarpa uttryck än Sverige, så beror detta troligen på de mera bestämda beslut, som denna makt har kunnat fatta i detta afseende. Någon samverkan i afseende på följderna af denna underhandling finnes icke emellan de särskilda makterna öfverenskommen. Den kommer otvifvelaktigt att bero på huru händelserna utveckla sig. Från Sveriges sida har jag trott att ett tydligt uttalande af vårt gillande af den Polska nationens billiga och rättmätiga anspråk samt ett uttryckande af vår önskan att Ryssland måtte åt denna nation gifva en sansad frihet, hafva varit mera ledande till målet, än att framställa anspråk, på hvilka icke någon kunnat vänta sig att Ryska regeringen skulle kunna ingå. Jag hoppas fortfarande att detta ärende skal! kunna ordnas, utan att freden i Europa behöfver blifva störd. Så länge man fortfarande vill hysa detta hopp, så måste det språk, som föres, vara hofsamt och grannlaga, för att icke afskära möjligheten af en fredlig uppgörelse. Då jag handlat i denna riktning, tror jag mig hafva tjenat Sveriges sanna interessen och äfven gått R. St:rs önskningar, så som de af mig uppfattats, till mötes. Talrika bifallsyttringar följde på detta anförande. Hr Montgomery, Robert: Då dessa motioner först väcktes, fruktade man att desamma skulle åstadkomma oro i sinnena och att de skulle framkalla olika åsigter inom landet; men så bar dock icke varit fallet, utan tvärtom. För hvar och en, som, lika med mig, anser att den största lycka för vårt fädernesland ligger i en fredlig utveckling, har det måst vara glädjande att se hvilken enighet, som varit rådande inom landet. Jag tvekar icke att säga att, enlig min öfvertygelse, så är den allmänna tanken med afseende på denna fråga, den, att vi hysa en varm och liflig sympati för Polen; men att på samma gång det icke finnes någon rättänkande man, som för Polens skull vill inkasta sitt fädernesland i vådorna af ett krig, icke ens någon som vill att Sverige för Polens skull invecklades i diplomatiska underhandlingar af den beskaffenhet att man icke klart kunde se sin väg framför sig.
Hela Europa hade tillegnat sig den, och öfverallt, der man öfvergångsvis antagit flere rayons-porton, hade man redan ötvergått eller vone på väg till medelportot. Äfven utan afseende å dessa förhållanden vore reformen här af stor betydelse, emedan dcrförulan postanslaiterna icke kunde så förenklas och mångfaldigas, att landsbygdens befolkning komme i åtnjutande af den beqvämlighet, postanstalterne nu förnämligast tillskynda städernes innevånare. Reformen vore ock ytterst vigtig, såsom enda medlet att bereda Postverket disposition af postmedlen, hvarigenom postföringen kunde gifvas både större hastighet och den säkerhet till lif och egendom, som mer och mer under nuvarande postföringssätt äfventyras. Utskottet erkände redan i sitt förra Betänkande de öfvervägande fördelarne al ett 4 sk. medelporto med frimärken; och det vär endast farhågan, att Staten icke kunde undvara det hittills af postmedlen påräknade bidrag, som afhöll Utskottet alt under stödja denna reform. I följd af Borgare-Ståndets beslut samt Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets genom återremissen uttryckta mening, måste Utskottet antaga, att nämnde farhåga icke delas af Rikets Ständer. Vid sådant förhållande, och på de skäl i öfrigt, som för antagandet af nämnde medelporto blifvit anförda, finner Utskottet sig ock böra hemställa, l:o att, vid inrikes brefvexlingen, ett medelporto för bref, som befordras emellan de orter, der postanstalter finnas, må, utan afseende på afståndet, bestämmas till 4 sk. banko för hvarje lod, till och med en vigt af 8 lod, samt alt för bref, hvars vigt öfverskjuter sistnämnde lodtal, må tillgodonjutas portomoderation, i enlighet med Kongl. Förordningen den 13 Oktober 1785.
I dag vill jag begynna, att all folk under himmelen skola frukta och förskräckas för dig, så att, när de höra om dig, skola de bäfva och sorg hafva för din tillkommelse. Då sände jag båd utaf öknene östanefter, till Sihon, Konungen i Hesbon, med fridsam ord, och lät säga honom: Jag vill draga genom ditt land, och såsom vägen löper, så vill jag draga; jag vill icke vika antingen på den högra eller den venstra sidona. Mat skall du sälja mig för penningar, att jag äter; och vatten skall du sälja mig för penningar, att jag dricker; jag vill allenast till fot gå derigenom; Såsom Esau barn mig gjort hafva, som bo i Seir, och de Moabiter, som bo i Ar; tilldess jag må komma öfver Jordan, uti det landet, som Herren vår Gud oss gifva skall. Men Sihon, Konungen i Hesbon, ville icke att vi skulle draga derigenom; ty Herren din Gud förhärde hans sinne, och förstockade hans hjerta, på det han skulle gifva honom i dina händer, såsom du nu ser. Och Herren sade till mig: Si, jag hafver begynt att gifva för dig Sihon och hans land; begynn till att intaga och besitta hans land. Och Sihon drog ut emot oss med allt sitt folk till strid, till Jahza. Men Herren vår Gud gaf honom för oss, att vi slogo honom med hans barn, och allt hans folk. Så vunne vi på samma tiden alla hans städer, och tillspillogåfvom alla städer, både män, qvinnor och barn, och lätom ingen igenblifva; Utan boskapen toge vi för oss, och det byte af städerna, som vi vunne. Ifrån Aroer, som ligger på strandene utmed den bäcken vid Arnon, och ifrå den staden i dalenom allt intill Gilead, ingen stad var, som sig kunde beskydda för oss; Herren vår Gud gaf alltsamman för oss; Utan till Ammons barnas land kom du icke, eller till något det som var vid den bäcken Jabbok, eller till de städer på bergena, eller till något det Herren vår Gud oss förbudit hade. Och vi vände om, och drogo upp, den vägen till Basan.
Eva hade redan börjat med översättningsarbete, Elly skulle in i någon bank och så musiken—, de spelade à quatre mains på alla lediga stunder. Nu var det dock Elly ensam, som trakterade instrumentet, hon spelade en sprittande Straussvals. — Ursäkta, kanske det är för mycket väsen för mamma! — Nej, visst icke, det är roligt att höra, hur du spelar ut din glädje och danslystnad, den skulle väl annars kväfva dig! Den ena melodin aflöste den andra. Eva rycktes med af de lifliga rytmerna och lade bort litet af sin öfverlägsenhet, samt började gnola, när Elly spelade någon särskild välbekant melodi, ja, hon gick till och med så långt, att hon ett par gånger utropade: ja spela den, den är så utmärkt att dansa efter. Men strängt taget är det nästan roligare att höra god dansmusik än att dansa efter den! — När jag var ung, tyckte jag det var så skönt att drömma till tonerna af en sådan vals, som Elly nu spelar. — Hvad tants generation måtte drömt bort mer tid, än vi göra! Jag drömmer aldrig. Gör du Elly? — Drömmer, jo ibland, när jag sofver om natten. — Ja, vi drömde mer än ni. Nutidens ungdom är vaken i ordets vidsträcktaste bemärkelse, svarade fru Svan i låg ton. Hon talade snarare till sig själf än till de unga flickorna. — Det måste man väl, man har ju så mycket att se och höra och minsann ingen tid att drömma bort, sade Eva afgörande. — Jag vet icke, hur jag skulle bära mig åt för att drömma, när jag inte sofver, inföll Elly. Jag stänger ibland ögonen och försöker, men det går inte, inte ett dyft. Nu kom jungfrun in med brickan, som stäldes på sybordet framför frun i huset. — Det är bäst du slutar, Elly. Pappa vet väl att teet är inne? — God afton Eva, här har varit bal hör jag, sade ingeniören, som i detsamma kom in från sitt arbetsrum. — Nej, ingen bal, bara dansmusik. — Jaså, han I alls icke dansat? — Nej, svarade Eva. När man rätt tänker på saken, är det allt bra löjligt att förståndiga människor skutta omkring. Och sådana rysliga dumheter ens balkavaljerer prata.
J\l 65, i ani. af återremiss af Betänk. JM! 39. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | lill 10 på aftonen. In fidem protocolli, Meri Munck. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 Prot.-Uldr. för d. 18 dennes e. m. Uplästes till justering och godkändes ncdannämnde från Exped.Utsk. inkonine förslag till R. St:rs underd. skrifvelse!' till K. M.: M 26, ang:dc anstånd med återbetalningen af ett staden Sölvitsborg beviljadt hamnbyggnads-Iån ; JV2 27, ang:de StatsKont:s ersättande för förskjutna medel i anleda, af inträffad eldsvåda på ön S:t Barthelemy: och JV2 28, ang:de godkände förslag till ändringar i rikets grundlagar. Uplästes lill justering Exped.Utsk:s under .M 29 afgifna förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., i anleda, af H. K. II. Hertigens af Södermanland dödliga frånfälle. Hr Tersmeden, Nils: Denna skrifvelse börjas på följande säll: ”R. St:r, som vid början af innevar:de Riksmöte egt den dyrbara hugnad, att inför E. K. M. frambära sina anderd, lyckönskningar lill den efterlängtade gåfva, hvarmed Försynen välsignat Konungahuset och Fäderneslandet, genom födelsen af E. K. M:s Hr Sonson, Sveriges och Norigcs Arffurste, II. Iv. K. Hertigen af Södermanland, se sig i dag, med sorglig anledning af denna Furstes tidiga bortgång, kring E. K. M. ånyo församlade”.
Uppå derefter af Herr Grejven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Banco-Utskottets Memorial, i anledning af de utaf Herrorne Berg - Den »i Maji 0. mi 455 stedt och Rosenblad dervid gjorde antnårknin~ gar, till Utskottet återremittera. Företogs till pröfning Allmänna Besvårs och OeconomieUtskottets den 21 sistl. April under N:o 6i afgifne, samt den j5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående föreslagne förändringar i Kongl. Förordningen den 26 Februari 1817, rörande Sockneståmrnor och KyrkoRåd, särdeles i hvad angår den Presterskapet, genom samma författning, tillagde myndighet. Grefve Hård, Carl Gustafj hade inlemnat ett Memorial, -hvilket upplåstes, så ly> dande; (Se Bilagan N.o 5.) Oeh fann Ridderskapet och Adeln för godt, att OeconomieUtskottets Utlåtande, i anledning af den utaf Grefve Hård dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återförvisa. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 29 sistlidne April under N:o 82 meddéldte, samt den 12 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af föreslagne medel till befordrande af Gymnastiska öfningar. Den 21 Maji e, rn. Herr Lafrén, Johan Pehr, anförde skrif teligen: (Se Bilagan N:o 6*) Grefve Posse, Areid: Emot OeconomieUtskottets ifrågavarande Betänkande har icke någon annan anmärkning blifvit gjord, än den, att Utskottet bort föreslå medel, för att få Gymnastiska öfningar vid våra Lärosäten införda. Det har varit utom.
Jag instämmer med de reservanter, som anmärkt olagligheten och olämpligheten att utan Konungens sanction göra ett nytt mynt i Riket gångbart, och jag tror, att så länge första § i i83o års banklag är oförändrad, Banken icke kan utgifva nya sedlar annorlunda än efter det förhållande till silfver efter 1664 års myntfot, hvilket stadgas i t § af i83o års myntbestämningslag. Jag tror sålunda, att 5o4 Den 23 Mars. Utsk. bör för denna § upprätta alternativa förslag, elt för händelsen af Konungens bifall till courantmyntets införande, ett för det motsatta förhållandet. 2:0 ”A 11 efter det utställandet af sedlar — icke gro förs Ii t na.” Denna § motsvarar den irsta i min motion. Såsom skäl till förändring af min redaction, nära ordagrannt lika lydande med den motsvarande i nu gällande reglemente, har Utsk. anfört behofvet, att det från början uttryckes, att under mellantiden, så länge transportsedlars tillverkning måste fortfara, dessa icke inbegripas i detta allm. stadgande. Ehuru jag, lika med författarne och godkännarne af 183o års reglemente, tror, att ett sådant undantag är tillräckligt uttryckt genom de litet nedanför upptagna lagbud, som bestämma både när transportsedlars utgifvande skall upphöra och huru med dem under tiden skall förhållas, så har jag likväl ingenting emot, att det tillkännagifves redan här. Men ingalunda kan jag tillstyrka det sätt, hvarpå detta undantag blifvit inflickadt i Utskts redaction, och hvars följder troligen undfallit Utsk.; ty enligt denna redactions ordalydelse kan icke utställandet af transportsedlar från vexelbanken upphöra, förrän sedlar af alla till gångbarhet bestämda valörer finnas att genast till allmänheten utvexlas, i stället för att, enligt nu gällande reglemente, endast nya sedlar af de större valörerna (20 r:dr och deröfver) behöfva vara att tillgå, då transportsedlarna skola upphöra, och dessa sedlar är iBancoslyrelsen skyldig att först hafva färdiga.
Såväl derföre, som emedan pappret ändå tycks hinna till, börjar jag åter begagna den vigtiga, städade och hyggliga marginalen. Af det förra i brefvet finner du kanske, att din syster nog har lust för att informera, och att hon icke mera anser en guvernants ställning så beklagansvärd. Men förundrar det dig att Cecilia stundom har rätt ledsamt? Ingen vän eller ens kamrat har jag än hunnit förskaffa mig; på de lediga stunderna äro barnen mig för barnsliga, de gamla båda åter altför gamla och, isynnerhet hofrättsrådinnan, altför litet hjertliga. Ännu en gång säger jag: lifvet här behagar mig icke rätt. Men jag har en proposition. Kom du, Clinton, på ett par veckor hit, hit till Åbo. Kanske kan du på något sätt göra att lifvet då (och äfven framdeles) blir trefligare för din syster, som tillochmed smickrar dig, för att få dig hit. Kom, o Clinton; hvad gör du då alltid der i Helsingfors och i den horribla anatomisalen! För din systers skull, kom lifvet här i Åbo blir, jemte resan, icke dyrare, än lifvet på samma tid i H:fors. Det går ju an att du här lefver hyggligt och hushållsaktigt, hvilket jag icke tror du just alltid gör i H:fors. Ja, ja. Det låter egoistiskt, att jag ber dig komma för min skull, men ... gör det nu ändå. Här har du dessutom tillfälle att närmare studera andan och tonen i Finlands gamla hufvudstad; jag hoppas den förefaller dig intressant för sin brokighets skull och for dess stora olikhet med Helsingforstonen, hvilken jag ändå icke vill särdeles prisa. Ja, kom min vän och streta icke emot! Skrifvet i natten af Celia.« Hvad den Clinton var god, som kom. I går afton kom han. Jag kände hans steg, och glädjen bragte mig att darra. När han sedan trädde in och omfamnade mig, så kunde jag först ej annat än gråta. Äfven Clinton gret. När vi sedan började tala, var det icke om sådant, som mest låg oss på hjertat, utan om bara lappri. Ack hvad vi voro barnsliga då, men det var så roligt.
På Hedervärda Ståndels Ledamöters vägnar A n d. ,/: so n Ffy eke r f. G. A. Silverstolpe. Den 2 2 Juni. 1 s 5 5 Riks-Act till bestämmande a f de genom Föreningen mellan Sverige och Nor - ka Handen. Wi efterskrifne Svea Rikes Ständer, Grefvar,' Friherrar, Biskoppar, Ridderskap och Adel, Klerkeri, Borgerskap och menige Allmoge, som nu här i Stockholm till Urtima Riksdag församlade äre, så ock Norriges Rikes Stor-Ting, Gore vetterlig!:
I vilkoret! för begagnande af det Riksgälds-kontoret beviljade kreditiv å Banken har annan förändring ej blifvit ifrågasatt, än alt, enligt förslag af Herr Wallenberg i dess nyssomförmiilde motion, Kontoret skulle för de å kreditivet lyftade summor erlägga 3 procent ränta, efter år räknadt; men enär ifrågavarande kreditiv allt hitintills hållits Riksgälds-kontoret räntefritt tillhanda, och förhållandena icke synas nu mera än tillförene påkalla att Banken bör för detta kreditiv beräkna sig ränta till godo, finner Utskottet sig ej ega skäl att förenämnda förslag biträda, utan tillstyrker, att det i Banko-reglementets 145 § intagna stadgande måtte bibehållas så lydande: 12:o För bestridande af Riksgälds-kontoret åliggande utbetalningar eger detta Verk att i Banken räntefritt begagna kreditiv till belopp af högst 1,500,000 R:dr R:mt från den 1 September det ena året till den 30 Juni det nästpäföljande, då de å kreditivet lyftade summor alltid ovilkorligen skola vara till Banken liqviderade. Fullmägtige åligger att. då Bankens ställning sådant fordrar, detta kreditiv uppsäga, dock ej förr än i sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade. Sådan uppsägning leder till den påföljd, att kreditivet månatligen till den sista påföljande Juni indrages till så stor andel, som motsvarar antalet af de för kreditiv-rättighetens begagnande till sist nämnde dag återstående fulla månader. Sedan vid nästförflutne riksdag Rikets Ständer beslutat, att det till Manufak turernes och Fabrikernes understöd anvisade kreditiv af 2,700,000 R:dr skulle under hvartdera året 1858, 1859 och 1860 minskas med 150,000 R:dr, hvarigenom kreditivet kommer att vid detta års slut utgöra 2,250,000 R:dr, så har, under innevarande riksmöte, förslag blifvit väckt om hela kreditivets indragning och i sammanhang dermed om Manufaktur-diskontens upphörande.
P.:dr sk. rist R:dr sk. r:st 2 24 — Blyerts 1 lisp. 20 — Blyertspennor : 1 skålp. 20 * timmermans4 — 2 alla andra slag 1 skålp. 24 20 Blysocker Blår : 1 skålp. 1 6 25 1 — Hamp1 skepprd 2 24 — 40 — Lin1 skepp:d 5 30 — * Bläckpulver eller substans 1 skålp. 6 — 30 — * Bokstajsstämplar samt Boktryck el1 skålp. 3 ler Stilar . ' — 24 — Bokoch Kopparstickssvärta 1 skålp. 3 — 24 — Bomullsvadd 1 skålp. • 6 — 16 Borax 1 skålp. 2 — 2 — Borstar 1 skålp. 24 — 2 * Bouillon de pocke Broderade arbeten: 1 skålp. 20 — 1 32 af guld eller silfver 1 lod. 16 — andra slag 100 R:dr V. 25 Bränvin oell Sprit: * konjak. fransk: 2 32 af till och med 12 graders styrka 1 kanna 32 — 4 deröfver 1 kanna 1 Blyglete: se Glete , . Black skrif-; sc Varor, som uke kunna hänföras under någon af de i införseltarileu upptagna bestämmelser. Bokguld ; "sc Guld. Boksilfver; se Silfver. Bokspån, hänföras till Spillning. Bombaselt och bombasin; se Väfnader, ylle, ovalkade. Bomu lissl är ft; se Väfnader, bomulls - Bookbindereloth; se Väfnader. Borst; se Ilar, Buteljer; sc Glas. Bredoch plattfisk; se Fisk, torr. Bresilja; se Färger. Broderduk, marle och stramalj; se Väfnader. Brons; se Metaller, sammansatta. Brundier; se Plommon. Brynstenai*; se Sten. \ Tullvärde. Qvantitet InförsolstiilL Bauko, för tullberäkningen. Banko. 11; dr sk. rist Bränvin och Sprit: alla andra slag, odestillera dt eller destilleradt: