Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet ansett icke böra till ändring eller förklaring af dess förra Utlåtande föranleda; och Utskottet begifver sig således genast tili de jemkningar, hvilka, enligt dess tanka, kunna uti Betänkandet nst föreslås. l:o Ehuru Utskottet ej kan förändra sin öfvertygelse derutinnan, att Bränvins-tillverkning under Juni, Juli, Augusti och September månader, då boskapen hålles på sommarbete, icke kan medföra någon nytta för jordbruket, till hvars understöd likväl Bränvins-tillverkningen är endast ämnad; dock sorn , inom alla de af Riks* Stånden , der anmärkningar blifvit emot Betänkandet framstälde, mycket allmänt yrkats, att till en nödig frihet uti Husbehofs-Bianvins-bränningen oskiljaktigt skulle höra , det densamma under hvarje månad af året borde vara tillåten; samt Utskottet derjemte förmodar, att någon egentlig skada icke skall följa af Bränvins-bränningens frigifvande unde" ofvannämnde fyra sommar-månader, heldst på denna årstid tillverkning af bränvin sällan lärer ske eljest , än när något hastigt inträfFande opåräknadt behof sådant påkallar; alltså tror Utskottet sig böra gå Riksens Ständers önskan till mötes, med det vördsamma tillstyrkande, att en fri Husbehofs-bränvins-bxänning måtte emot den afgift Bevillnings Utskot - 12 30 Den 14 Juli. Utskottet lärer föreslå samt med den panngrymd och öfriga vilkor, som dels uti Oecono» jmie-Utskottets förra Betänkande och dels här längre ned projecteras, få vara tillåten hela året igenom. 2:0 I det olyckliga fall att Kongl. Majit, för inträffande missväxt och krig, skulle finna Sig föranlåten, att i Nåder förbjuda Bränvinstillverkningen, tror Utskottet nu mera det likväl kunna tillåtas det de Jordbrukare, som hafva förut tillverkadt bränvin hos sig upplaggdt, må äga, att deraf försälja mindst en kanna; anseendes Utskottet det böra till Kongl. Majits Eget
Utsläpper någon kreatur å tid, dä man, efter hvad nu sagdt är, icke är skrl(■ig att hägnad i fredgildt skick hafva, vare skyldig kreaturen så vårda, att de ej å annars egor skada göra. 15 §. Försummar någon att stängsel uppföra eller bättra u de tider, som 20 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 30. l nästföregående sagde äro, eller enligt i3 f>‘, eller vid stängseldelning verkställd i förening med laga skifte, utsatte blifvit, eder att utsläppte kreatur vårda den tid, då hägnad icke behöfver i fredgildt skick /uUlas, gälda all den skada, som af försummelsen uppkommer. Uppföres ej ny stängsel inom derföre bestämd tid, eller bättras ej ogild stängsel genast, då derom til/säges; och vill den, som af försummelsen lida kan, stängseln sjelf uppföra eller bättra-, kalle tvänne ojäfvige män att syn /mila, och n jute, sedan bristen af dem vitsordad är, utmätning för kostnaden, dä hos vederbörande Kronofogde eller Magistrat anmälan derom göres. 1Xöjes den, som stängseln hålla skulle, ej deråt, göre sin talan vid behörig domstol anhängig, inom den lid i i3 sagdt är. 16 §.
Det torde derföre i Kollegii tanke på navigations-skoledirektionerne, hvilka, jemlikt § 36 i Kongl. Reglementet för dessa skolor af den 7 April 1841, ansvarsskyldighet för oftanämnde behållningar lärer åligga, få ankomma att efter godtfinnande antingen medlen i eget förvar behålla eller ock desamma annorstädes deponera. — 273 — Det i nåder liitremitterade transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. ÅKERMAN. A. BRANDSTRÖM. Stockholm den 7 Januari 1859. L. S. G. Hegardt. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Sedan, medelst nådig remiss, Eders Kongl. Maj:t anbefallt Dess Kommersekollegium att, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer i afgifven berättelse angående af dem verkställd granskning af stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1856 bland annat anmärkt, netnligen: att af Stockholms navigations-skolas räkenskap icke kunnat vinnas upplysning, huruledes dess kassabehållning förvaras, i hviket afseende anteckning syntes böra för framtiden i dess räkenskap verkställas, till Eders Kongl. Maj:t inkomma med vederbörandes underdåniga utlåtande, och bemälte Kollegium detta utlåtande från Direktionen infordrat, får Direktionen af sådan anledning i underdånighet yttra, att skolans räkenskap, förd enligt allmännast brukligt sätt, utan deremot tillförene förekommen anmärkning, alltid förståtts så, att, då i densamma icke särskildt uppgifvits ett annat förhållande, den i räkenskapen upptagne kassabehållningen af Direktionen förvarades, finnande Direktionen dock för sin del intet hinder möta att, i afseende på kassabehållningen, för framtiden i skolans räkenskaper verkställes sådan anteckning, som i Revisorernes framställning omförmäles.
Skulle R. o. Ad. gilla punkten, så skulle della Den 15 Mars. 379 också innefatta ett gillande af det yttrande, som Utsk. här meddelat, hvilket är oriktigt, hvarföre jag hoppas att min nu gjorda hemställan bifalles. Gr. Cronhjelm: Sedan R. o. Ad. i afseende å den pag. 10 uppförda första punkten beslutat, alt till alla delar instämma i PresteSt:s beslut, så synes mig R. o. Ad:s åsigt böra vara enahanda, så väl i afseende på denna som nästföljande punkt, hvarföre jag för min del gerna bifaller, att desamma läggas till handlinga me. Denna punkt hlef, uppå härefter framställd propos., lagd till handlingarne. 15:de punkten, ang:de stämplade puper sa]giften för deduetioner och coiitradeductioner. Lades lill handlingarne. Härefter företogs och lades till handlingarne den nyss uppskjutna 8:de punkten, ang:de de inom BorgareSl. framställda anmärkn:r i afseende på den uf Ulslt. föreslagna f örenkling af 5 och i o §§. Vidare förekommo: lö:de punkten, ang:de befrielse från stämplad t papper för studerandes vid acadeinierne och elementarläroverken ansökningar ani stipendier, anmälanden till examinas undergående och examensbetyg. Hr Printzenskjöld: Då pä sätt inom PresteSt. blifvit anmärkt, den ifrågavar. §:s ordalydelse varit sådan, att den vid olika academier blifvit olika tillämpad, sä synes mig sorn Utsk. hade bort fästa mera afseende, än som skett, pä del yrkande, som Prosten Sandberg inom Utsk. gjorde, och som han äfven i sin reservation inlagil, att nemi. eli förtydligande af denna § borde af Utsk. föreslås. Jag tager mig friheten hemställa, att R. o. Ad. måtte besluta ett sådant förtydligande, pä det att den tvetydighet, som § nu innehåller, mätte försvinna. Hr von Hartmansdorff:
Jag kan, med den kännedom jag äger om diligence-inrättningarna i landet, gifva .tillkänna, att en till 24 sk. b:co förhöjd skjutslega kommer att motverka dessa inrättningar. Först då legan höjes till 32 sk. å 1 r:dr b:co per mil, blir det för individen en fördel att bilda sådana inrättningar i stort. 24 sk:rs skjutslega har ej annat inflytande på diligenceinrättningarna, än att för dem fördyra skjutningsentreprenaderna, hvaremot deras pris ej kunna stegras i samma förhållande. Men Utsk. har afsett en vigtigare sak, än att underhjelpa diligence-inrättningarna, nemi. att ordna hela skjutsväsendet i Riket. I följd af de motioner, som vid denna riksdag inkommit från nästan alla ledamöter i BondeSt., oell som blott äro en fortsatt klagan från föregående riksdagar, har Utsk., för att på något sätt kunna afskalfa skjulsningsskyIdigheten, sökt framkalla skjutsentreprenader öfver hela Riket; och för att lätta dessa entreprenaders ingående har Utsk. gått den medelväg att föreslå 24 sk:rs lega, som icke motsvarar det onus, som åligger den skjutsningsskyldige. Det blir likväl icke möjligt att tillvägabringa entreprenader för detta pris på de ställen, der menigheterna veta alt rätt använda sin arbetskraft, och derföre är det nödigt, att skjutsdistricterna sjelfva göra något sammanskott åt den, som vdl mottaga denna entreprenad. Jag tror således, att man gjort, hvad man kunnat, då man tillstyrkt denna modikt förhöjda 16 H. 21 De» 17 November e. m. skjutslega. Den kan icke vara någon följd af stegrade pris på landtman na varor, hvilka icke stå i något sådant förhållande till skjutslegan, sorn Frih. Boye förutsatt, utan förslaget åsyftar endast ett litet framskridande på den bana, man bort beträda redan för 2:ne sekler sedan; ty man påminner sig,", att redan K. Carl X offentligen förklarat, att om icke skjutsen komme att upphöra, skulle landets ödeläggelse deraf blifva en följd, emedan den var svårare, än någon annan landsplåga.
— Finner hail till nägon deras stada Förordningens ordalydelse misjförstädd, aflämne han dcröfwcr sin tanka; gör Commihion icke härä afseende, mä han deraf lemna Riksens Ständers Ombudsman del, som i Laglig ord, ning därmed förfar, dock utan answarighet för Laxeringsmäll lien. Z 0 wägon för fattigdom oförmögen, ware han stylvig sädant inför Taxerings-Cvmmisjion bewisa, dä han mä i sina afgiftcr lindras eller frän afgift ute, sinkas, men om afkortning i en redan päfbrd Bcwillning ästundas, bör ben i Laglig ordning sökas. 4:0 Bättre ordnings winnandc wid Mantalsskrifningen, hwilken till stor del grundlägger Taxeringen, är af wcrkUig wigt. — Huru den stall ärnäs, underställes närmare bcpröfwande wid Förordningens utarbetande. Llkc^ 933 Den sg September. Likalydande med det till Riksens Högloft. Ständers Bcwillnings-Ukskott den 10 Juni! 1809 inlemnade Original, bestyrker. 6. Ingman. Utdrag af Protokollet hället uti Riksens Höglofl. Ständers DcwilMings Utskott wid Riksdagen i Slockholm ben 26:te Julli 1809. S. O. Herr Justitie-Rädet och Commenbcurm Osgerbeim yttrade sig Munda: Till protocollet: " . 7 ' ' ' ' > V i Sedan Herr 8ante8lon nu mera, sä widt sig göra kätit, med all oförtruten möda, närmare utredt de hufwudsakeliga grunder, hwarpä dess upgifna förslag sig stödjer, till en Allmän Bewillning i Rikets nuwarande bädc trängande och tryckande behof; och derwid efter ben anledning
Till följd häraf är Staten lika väl som kanal-bolaget intresseradt i denna, och jag har i egenskap af Revisor varit i tillfälle att taga kännedom om vigten af den begärda concessionen för Bolaget. Uplysnirigsvis vill jag nämna, att inkomsten af trafiken på kanalen år 1855, upgick till icke mindre än 35,000 Rtdr btko. Detta belopp är redan öfver 7 proc. af sjelfva aktiebeloppet, oaktadt kanalen ännu icke är i fullständigt skick, utan omlastning måste ega rum. Att inkomsterna af kanalen skola inom en icke aflägsen tidrymd åtminstone fördubblas, är ganska sannolikt, och då har Staten att påräkna en icke obetydlig vinst deraf, till betäckande af de utgifter, som Staten för kanalverket fått vidkännas. Det är således en fråga af icke så ringa vigt för Statsverket, huruvida kanalen framdeles skall komma att med större eller mindre fördel begagnas. Den lastageplats, som f. n. är för trafiken uplåten vid Strömsholm, tillhör så till sägandes Den 24 Januari. 107 enskild person, och de på kanalen trafikerande, eller bruksegarne länga efter kanallinien, måste vidkännas de afgifter och den tunga, som innehafvaren af denna mark kan finna lämpligt att. fastställa. Deraf skulle kunna blifva en följd, ait trafiken, i st. f. att följa kanalen, heldre söker sig en anslutningspunkt någonstädes till Gefle-Dala-jernvägen, då den blifver färdig, till icke ringa förlust för Statsverket. Jag hoppas, att StatsUtsk., efter inhämtande af nödiga uplysningar i saken, skall understödja det billiga anspråk, som nu blifvit framstäldt. Värdet af den begärda marken är en obetydlighet. Jag har med egna ögon sett densamma och kan ej upskatta den till 100 R:dr rint. Den är blott en stenig och för all odling otjenlig backe. II r Montgommerie, Rob. Ni Is Ger mund: Att StatsUtsk. svårligen kunnat behandla den ifrågavide motionen annorlunda än som skett, har redan af Frih.' Tersmeden blifvit erinradt.
Om nämnda förslag till ny Byggn.-balk blir antaget, blir det laltaie för Kammar-collim att uppgöra förslag till skogsordning, hvilket i annan händelse kommer att möta svårigheter, emedan alla ofvikelserna från allm. lagens gällande §§ i Byggn.-h.'n, hvilka blifvit modifierade i skogsordningen, skulle föranleda vidlyftighet i samma författning. Af dessa samt på grund af förut anförda skäl anhåller jag om afdag på betänkandet. Frih. Cederström, Anders: Jag vill så mycket mindre motsätta mig återremiss af detta betänk., som jag sjelf varit af olika lanke med Ulsk. i detta ämne. Någon reservation af mig har likväl icke åtföljt betänk., af det skäl, att jag icke var närvar, i Utsk., då detsamma justerades. Den anmärknin af Frih. Jacob Cederström, alt någon förändring uti skogsordningen icke bör ifrågakomma, derföre att K. Kammar-collrm, till följd af derom erhållen nåd. befallning, för närvar, är sysselsatt med utarbetande af förslag till ny skogsordning, anser jag mig böra bemöta med den erinran, alt dä samma förslag icke är så nära färdigt, att det linder innevar. riksmöte kan komma alt antagas, så torde de förbättringar 111i berörde författning, som nu kunna finnas af behofvet påkallade, af den uppgifna an!edn:n icke höra uppskjutas, lietst det står R. St. vid en kommande riksdag fritt att antaga Kammar-collegii förslag, i händelse delsamma skulle befinnas bättre än hvad som då i ämnet kan finnas stadgadt. Frih. Leijonhufvud, Abrah., yttrade, att han blifvit förekommen i hvad han ämnat yttra af Frih. Cederström, Anders. Hr Ribbing, Arvid: Sedan så många talare yttrat sig, vill jag blott tillägga, det jag tycker, alt hvad Ulsk. sjelft ytlrat lili niotiverna synes tala för alt icke anlaga förslaget.
I flera författningar, som han deri låtit trycka, finnas icke allenast en mängd ord förvridna eller utlemnade utan äro äfven hela meningar annorlunda konstruerade, eftersatser uteglömde, och ord, som icke finnas originalet, tillsatte, hvarförutom han lärer i samlingen infört s. k. Kongl. Bref, hvilka icke funnits i Riksarkivet, utan tagits från ganska osäkra källor. — Jag är beredd att inför det Utskott, som kommer att handlägga denna motion, styrka detta dels med betyg från tjensteman i Riksarkivet dels ock med de rättelser jag, på grund af originalhandlingar i Kammar-kollegium, gjort uti ett exemplar af fjerde delen af Stiernemans berörda verk. Vid nästan hvarje bref, som jag sålunda jemfört, har jag funnit åtskilliga ofta ganska betydliga fel. Jag jemförde likväl icke på långt när alla de bref, hvartill originalerna funnos i Kammar-kollegium. Några exempel på den rika skörd jag likväl erhöll må här anföras. Uti Kongl. Brefvet den 16 Oktober 1676, för Borgerskapet i Sverige på hela tullfriheten af det gods de införa låta, sidd. 161, 162, äro orden ”sökia til” tillsatte och finnas icke i originalet, ordet ”lisa”, nyttjas i stället för ordet ”fördel”: 424 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 179. vid andra raden sid. 162 äro utelemnade orden ”tullfrihet håfve uthi the förledne fredlige åhren på theres Svenske monterade skepp åtnjutit; dock skole bemälte” etc. Så äro ock i Kongl. Brefven till Kammar-kollegium den 4 September 1674, den 24 Juli 1678, den 2 December 1679, den 19 Maj 1681 (der en hel eftersats är uteglömd), den 19 Juni 1681 m. fl., sådana de införts i Stiernemans verk, behäftade med en mängd felaktigheter. I allmänhet synes den diplomatiska noggranhet, hvarmed t. ex. Sveriges Gamla Lagar (Corpus Juris Sueo-Gotorum antiqui) af Doktorerne II. S.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att från BondeSt. inkommit ett prol.utdr, i det ämne, som nu blifvit för R. o. Ad. föredraget. Detta prot.utdr. af den 22 sisth Mars upplästes, af innehåll, alt Ståndet bifallit hvad Utsk. tillstyrkt i afseende på första frågan, ang:de befrielse från skyldighet att in natura leverera ränteoch mantalskol, hvaremot Ståndet beslutat, att de för underlåtenhet att inom stadgad tid till Kopparbergs bergslag in natura leverera ränteoch mantalskolen, nu föreskrifna vitesoch tredskoböter ej allenast, på sätt Utsk. föreslagit , skulle nedsättas från A till T'? utöfver kolens inom orten fastställda markegångsvärde, utan för framtiden helt och hållet upphöra; i hvilket beslut Ståndet inbjudit MedStånden att instämma. Denna inbjudning skulle hvila på bordet tillsammans med StatsUtskts utlåt. N:o 45g Föredrogs ånyo StatsUlsk:s den 20 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 480» i anledn. af väckta motioner ang:de förhöjning i anslaget för tullverket och tullbevakningens förstärkning. Hr Prytz, Lars Adolph: cussionerna ang:de tulltaxan höide jag flera talare, sorn yttrade motsatta åsigter mot mina, lafva understöd uti allt hvad >74 Den 3 April e. m. på dem berodde för tullbevakningens förstärkning och bättre aflöning. Den motion, som jag i sådant afseende kort derefter väckte, har dock icke rönt något understöd af dem. Deremot har min motion inom StatsUtsk. vunnit det afseende, hvarmed jag bör vara belåten, då StatsUtsk. uti det nu föredragna utlåt. N:ö 460 förklarat det till K. M:s disposition i och för tullverkets aflöning tn. m. ställda anslag, 502,000 r:dr af tullmedlen, utgöra ett förslagsanslag, och att K.
Kunna de, på sätt Frih. Gederström yttrat, icke förfalla, sä är den 75 § icke på deni tillämplig. Men de värda talare, som bestrida denna §:s tillämplighet på detta fall, påstå likväl, att grundlagsfrågor kunna förfalla. — Här har blifvit sagdt, alt antalet af Ståndets närvarande ledamöter vore nog ringa. Delta skäl mot gillligheten af vårt beslut har kanske blifvit något svagare sedan flera hunnit komma tillstädes, men i alla fall kan, så länge grundlagen icke utsätter huru mångå ledamöter, som minst skola vara närvarande, något bestridande af beslutets kraft icke byggas pä sådan grund. — Gr. Anckarsvärd har vidare yttrat, att om den mening, som Coust.Utsk. nu framställt, skulle blifva gällande, så vore det ogörligt att någonsin få ett grundlagsförslag gcnomdrifvct. R. o. Ad. torde erinra sig, alt ett grundlagsförslag icke går slutligen igenom derföre, alt det blifvit af minoriteten lagdt pä bordet vid en föregående riksdag. Tvertom bör det snarast antagas, om det, såsom jag och andra talare liera gånger vtlrat, för sig äger äfven den föregående riksdagens sammanstämmande bifall. Men bevis derpå, att grundlagsförslag verkligen kunna blifva hvilande, genom alla Ståndens enstämmighet, hafva vi redan vid denna riksdag, ehuru sparsamt Const.Ulsk. nu varit att uppgöra nya grundlagsförslag. Representationsförslaget var, så alt säga, ett arf från föregående riksdag. — Gr. Anckarsvärd har äfvenledes anmärkt, huruledes 73 §, som står åberopad i den 7 5, icke här kan tillämpas, enär i alla andra ärenden än grundlagsfrågor 30 ledamöter af hvarje Ständ erfordras till förstärkning, hvaremot förstärkta Const.Ulsk. endast skall bestå af 20 ledamöter från hvarje Stånd. Grefven bar vidare i afseende på mina fordna yttranden uppläst några ord af ett längre anförande. För att visa huru dermed hänger tillsammans, anhåller jag att fä uppläsa något mera deraf.
De visste, att ingen menniska plägade besöka den, och likväl hade den sednare någon gång under vinternätterna sett ett besynnerligt eldsken i fönstret till den öfverst belägna tornkammaren. Det var emellertid icke denna misstänkta kammare, till hvilken de invigde begåfvo sig, utan ett rum, beläget under denna. Riksrådet Skytte hade valt sitt folk väl. De voro alla personer, på hvilkas tystlåtenhet man kunde lita, hvilkas djerfhet och förslagenhet voro utom allt tvifvel, likasom deras fiendskap till förmyndareregeringen. Med undantag af Bengt Skytte sjelf och tvenne andra, tillhörde de öfrige lågadeln, men beklädde vigtiga platser i statens tjenst. En af dem hade en hög post vid gardet och utöfvade betydligt inflytande på dess officerare. De invigde samlade sig kring ett klumpigt ekbord, det enda bohagsting, som fanns i rummet, med undantag af en lampa, den Drake tände, sedan han förvissat sig, att fönsterluckorna voro väl stängda. På detta bord låg bredvid de nödiga skrifsakerna det pergament, som var bestämdt att undertecknas. Tiden var dyrbar, och allt redan förberedt. Det gällde blott att underskrifva namnen.
Alla andra skulle ha gjort på samma sätt. HELKA. För visso, det är ju deras sed. Det är inte någon synd, om en man förför en ringa flicka och gör henne olycklig. Tusentals ha gjort det utan att någon räknat dem det till last. De ha hvarken fått bota för det eller kommit i fängelse. O, ni kristne, hurudana ä' ni? Skrymtare, skenhelige, ingenting annat. Nog låtsas de vara fromma, när de sitter så andäktiga i kyrkan och lyssnar till prestens tråkiga predikan, men, pass på bara, knappt ha de vändt ryggen till kyrkan, förr än ulfven sticker fram under fårakläderna. De lär ett; de lefver ett annat. Det är dagens klara sanning. Och låt mig inte vara annat än en zigenerska, men det säger jag: Jag vämjes vid dessa menniskor. HAGERT. Skär likväl inte alla öfver en kam, mor. Det fins äfven goda ibland dem. HELKA. Jag har inte sett några, hur mycket jag än har vandrat omkring i verlden. De ä' likadana allesammans. Den ena är inte bättre än den andra. Och oss föraktar de dessutom; de anser oss sämre än hundar. De säger att deras Gud har förbannat oss och dömt oss till evig landsflykt. Och ändå skulle vi gå i deras kyrkor och tjena deras Gud? Jo, visst också. Hur var det? Du ville att jag skulle hjelpa den där karlen, som har bedragit dig? Laga en salva till hans ögon? KERTTU. Ja, mormor, om du bara på något sätt kan göra det. HELKA. Nog skulle jag kunna, men jag vill inte. Hör du, jag vill inte. Jag skulle hellre laga en sådan salva åt honom, som skulle röfva äfven den sista ljusstrålen från hans ögon. Ja, det skulle jag, vid Gud, ha lust till. KERTTU. Du skulle kunna bota hans ögon, och du vill inte? Vill du inte ens, om jag säger dig att jag måste ta lifvet af mig, ifall han blir blind? HELKA. Hvilken galenskap. Du skulle ta lifvet af dig för den mannens skull, som har bedragit dig? Du skulle ömma så för dessa vilddjur som jagade din mor till döds och som förbannar din stam?
Med full komligt erkännande af det förtjenstfuila i Herr 4§o Den 15 Febriuirii, af Darellis i dag för Högloflige Ridderskäpet och Adela uppläste motion, tror jag mig likväl böra framställa de anmärkningar, hvartill de i denna motion ranförde satser och förslag, så vidt jag fattat dem, föranleda. I stället för att gifva vårt nu gångbara mynt den stadga i varde, utom hvilken, åtminstone efter min öfvertygelse, ingen trefnad för näringarne kan finnas, föreslår Herr af Darell! vårt Bancomyntsförvandlandetill Riksgäldséedlar. I detta förslag att göra Rikets hela penningestocktill Statsobligationer, kan jag för ingen del instämma. Sjelfva de af Herr af Darelli anförde facta från mynteckens perioden, visa de vådliga följderne för enskilt ägande rätt samt för enskilt och allmän välmåga af ett vacklande myntvärde. Och äfven vi känna,' fastän i mindre grad, följderne af en sådan vackling. Jag kan således för min del ingalunda frångå den öfvertygelse, att första steget vi böra taga till återgifvande åt näringarne af det lif, öfver hvars aftagande nu så högljudt klagas, är att återgifva vårt mynt elt bestämdt och för alla hastiga förändringar fredadt värde. Och i händelse af realisation efter de sista årens medelcours, ser jag ej huru någon olägenhet för Allmänheten skulle derigenom kunna uppkomma vid det gångbara myntets begagnande, då samma namn, beräkningssätt och värde bibehöllos, endast att d* sistnämdas vacklande — den svåraste epoken i ett mynts historia, blef förekommen. Ej eller kan jag inse, huru någon orättvisa kunde begås med gähle - Den i5 Febr nar ii. 4g I gäldenärer eller fordringsägare, derigenom, att det mynt, Iivari deras trausactioner äro ställde, erhöll det varde fastställdt, sora det nu äger. Tvärtom blefvo de derigenom fredade fran de förluster, för hvilka de nu ömsesidigt, utan eget förvållande, äro blottställde; förluster, som hittills i känbar nion drabbat många medborgare.