Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han underhandlar om ett sädant län och fär löfte derom emot försäkran om första Jntekningen uti fastigheten. Den 21 April. iz? För att fullborda underhandlingen wänder han sig till Domaren i orten med begäran om delvis, att egendomen icke förut blifvit inteknad. Dä befinnes, att en annan Person förut gjort ansökning om Inkokning, utan att hafwa lagligen styrkt sitt anspräk. Ansökningen har blif. wit utställd titt communioalion; men dä Jntek. mngSrätten medelst ansökningen redan blifwit försäkrad, hade den föregifne fordringsägaren funnit mera förenlrgt med sin fördel, att dölja än att fortskaffa commumcationen, hwarom egendoms innehafware» således warit i fullkonstig okunnighetEmellertid är denne bragt i nödwändighet att stämma den förmente Borgenären, att, såsom kärande Part, inweckla sig i en, kanhända längsam, Rättegäng, för alt blifwa qwitt Jntekningen och att se det aftalte länet gä sig utur händerne, sin credit winstad, sin egendom oförbättrad, titt ej mindre hans enskildt» förlust, än det allmännas, hwars fördel med en tilltagande Landscultur är förenad. En annan följd af ifrägawarande förklaring skulle blifwa, att Borgenär, som rosstades uti Gäldenärens granskap och ägde till. fälle att närmare känna hans tittständ, skutte korrt förrän Gäldenär begärde afträdes förnion, söka Intekning och winna förmonsrätt, hwilket wore stridande icke allenast emot hwad Lagen i 12. §. 17. Cap. Handels Balken stadgar vch emot ve grunder, dem Concours Stadgan i 4- §- ZMomentet följt, utan ock andra Borgenärers rätt, som derigenom minskades eller förswunne. Dä 1Z3 Den 21 April.
Wsrn, soin undanbedt sig återval, rektor V. Adler. Till revisorer återvaldes haradsböf ding Liindvall, fru. Odelberg, fröken Rossander, fru Wising, doktor Svedboin och revisionssekreteraren Uppström. Af fröken A. Sterky från Upsala upplästes darpå en af Esselde författad artikel om ~Behofvet af förbättrad sjulsv %rd pA landsbygden ». Stipendiefonderna. Från den af oiiiimnd gifvare stiftade donationsfonden, afsedd ' för kvinnor som studera medicin, liafva genom den af Förbundets styrelse utsedda näiiinden, de för innevarande år. lediga stipendier tilldelats, ett å 500 kronor medicine kandidaten fröken Ellen Sawielin, Upsala; samt ett d 400 Iwo~onamed. fil. Fredrika-Bremer-Förbundets dräktreformförenings Brsmöte ägde rum den 30 mars i Förbundets lokal, Malintorgsgatan 5, under ordförandeskap af fru Scliolander. Af styrelseberättelsen framgår, a t t föreningen för närvarande äger 13 ombud i landsorten;, a t t expositioner. af föreningens modeller varit anordnade i Jönköping och Upsala; att styrelsen låtit förfardiga en ny modell till sportoch turistdräkt; samt a t t till förmkn ' ' för föreningen den, l 2 sistlidne mars hölls en soare, hvaraf nettobehållningen uppgick till omkring 200 kr. Enligt revisorernas förslag beviljades styrelsen full ansvarsfriltet. Därefter företogs val af ny styrelse och blefvo därtill utsedda: fruarna Bendixson, Boklnnd, Bolin, Cederschiöld, Palme och S~liolande~ samt till deras suppleanter: fruarna Gyllander och Humble samt fröknarna Bergman och Palrnqvist. Den af Fredrika-Bremer-Förbnndet valda tredjedelen af styrelsen utgöres af fruarna Berg och Linder samt fröken Gylddn, med fru Jolin och fröken Lindhagen som suppleanter. Föreningens samtliga modeller - underkläder för vuxna, kläder för späda barn, koltbarnkläder, skoldräkter, grossessdräkter, sportoch tiiristdrakter m. in. - ' exponerades.
Herr Zl8o6 Den 2 8 November. Zerr c^refwcn och LandtmarffalVen gjerde derefter proposition n!i vifall af hwav Banco Utskottet föresiagit, h.aitken med Ja befrvarqdes. Föredrogs ä nyo L«g Atskotiets den 4 November pa bordel lagde betänkande om Sjö- och Gränse Tall? jamc Accis Rätters uxhäftvande. Herr ak XlinteherA, >Vst!re!m, uplaste kill Prokocolles följande; Al simma skal Lag-Utffokkek tillstyrkt, att sähaue ma! och arendes som »11 höra under Tulloch Accis Nätter, böra, dä de inträffa i Städerne, uptagas wid Ordinarie Domstolen derstädes, anser jag aspen enahanda mai, som lyda under GränseTull Nätter och hwilka ä L mdcr sig tilldraga, kun« na företagas wid Landt?Domstolcn, i stället förden Domstol af compouerade Ledamöter, som Lag-Utfkorter tillstyrkt. Derigenom winnes icke blott den förman, att sävare Ledamöter undwikes till Domare, hwilka i maler och af desi utgång äga egit inleresie, uran äfwcn den, att anraler af obehöflig-Domstolar och Rättegångs ställen minffas. Den kostnad sparas jamwäl, som kill Veu compouerade Domstolens Ledamöters aflöning annars skulle ätgä af Tnllmedlen, hwilkas anwändande till elt sädanr ändamål torde möra flere hinder, osäkert kunde dctznkvm wara, om Wid Gcäiife-orkerng fä beffaffade personer, utom man, Den 28 November.
Vid klädesylleoch stohsFabrikerne funnos år 1783 Femhundradenittioen stolar, som sysslosatte 4646 arbetare: deremot ägde nämnde Fabriker år 1821 endast 411 stolar med 1729 arbetare. Å Bomullsoch LinneFabrikeroe är antalet af stolar år 1783 uppgifvit till 603 och arbetarnes antal till 2710 vid 1821 års slut funnos å samma Fabriker väl 605 stolar, eller 2:ne mera än 1783, men å dessa stolar sysslosattes endast 823 personer. BandFabrikernes stolar utgjorde år jr7S3 — 124 och dervid antagne arbetare voro 1933 &r 1821 funnos å dessa Fabriker 126 stolar samt 188 arbetare. Å Siden-Fabrikerne voro år 1783 SexhundradeTrettioåtta stolar inrättade, samt 1121 arbetare syslosatta; år 1821 funnos å samma slags Fabriker endast 464 stolar och 634 arbetare. Om man nu jemförer antalet af stolar och arbetare vid ofvanuppräknade väfveriFabriker åren 1783 och 1821 skall man finna, att förstnämnde år funnos 1956 stolar och 8670 arbetare, samt det sednare året endast 1606 stolar och 3374 arbetare eller 350 stolar och 5296 arbetare mindre än år 1783. Att de under sednare 25 åren införde machinerier bidragit att minska arbetarnes antal, utan att deraf följer, att tillverkningen varit mindre, är visserligen möjligt: men i samma mon är äfven en af hufvudafsigterne med Fabrikernes införande i Landet förfelad, den Den 28 Juni i /, m. nämligen, alt för Landtmannen öppna tillfälle till en ökad afsättning af sina producter. Hvad Fabriksväfsiolarne beträffar, drifvas de ännu icke bär i Riket med machineri, och samma ordsak till deras som arbetarnes förminskning, förekommer således icke.
Under åberopande af den vid sistlidna riksdag gjorda framställning om hehofvet af förbättrade pensionsvilkor för flottans embeteoch tjenstemän samt betjente äfvensom det då afgifna förslag om så kallade fyllnadspensioners tilldelande åt afskedstagande personer utöfver de pensionsbelopp, dessa åtnjöto från amiralitets-krigsmanskassan, dervid, bland annat, uti första punkten af de sä kallade vilkoren blifvit stadgadt, att pensionerna kunde tilldelas endast från och med år 1861 afskedstagande och till pension ur denna kassa berättigade, Amiraler först vid 65, Kommendörer med vederlikar äfvensom civile embetsoch tjenstemän vid 60 samt alla öfriga vid 55 års ålder, dock icke förr än lönen innehafts af Amiraler i 5 och af öfrige i 2 års lid. är i Departe ments-chefens betänkande erinradt: hurusom, för alt till verkställighet bringa berörda förslag lill förbättrad pensionering af bemälde embetsoch tjenstemän och tillika sätta amiralitets-krigsmanskassan i stånd att framdeles kunna utan uppskofs vållande genom bristande tillgång, såsom då en längre tid varit fallet, utgöra stadgade pensioner efter 1838 års reglemente till dem, som dertill efter erhållet afsked vore berättigade, väl på anförda grunder antagits, alt för dessa ändamål en årlig summa af 80,000 R:dr kunde i en framtid komma att erfordras, men äfven alt dertill under den närmaste liden en tillgång af 50.000 R:dr skulle blifva tillräcklig; all Rikets Ständer, under sådan förutsättning och i enlighet med E. K. Maj:ls nådiga förslag, beslutat, alt anslaget å 5:te '.'ifvudtiteln lill flottans reservstat, 50,000
Jag vill nu anföra exempel på hvarthän det nuvrde tillståndet leder. I en småstad får en person reda på att hans granne har dåliga affärer; han vill hafva ut sin fordran, innan de andra borgenärerne hafva inkastat sina ansökningar om gäldenärens försättande i konkurs. Gäldenären, ansatt af denna borgenär, gifver då in sin cessionsansökan, men de 10 dagar, sorn förgå mellan ansökningens inkastande och rättens resolution, använder fordringsegaren att ligga öfver och pressa gäldenären, till dess denne skaffat sig penningar för att tillfredsställa den efterhängsne borgenären, hvarefter gäldenären återtager cessionsansökningcn och de öfrige borgenärerne fä sedermera ofta ingenting. På landet åtgår en tid af tre veckor, innan borgenärerna höras, och under denna tid har gäldenären det förträffligaste tillfälle att rangera sig. Jag har sjelf Den ]1 Juli e. tn. 55 såsom ordförande i häradsrätt, flere gånger haft tillfälle att erfara, hurusom, efter det borgenärerna blifvit sammankallade, gäldenären återtagit sin ansökan och borgenärerne samlats för ingenting. Jag kan icke föreställa mig, att R. o. Ad. i någon mån kan gilla ett förhållande, sådant som det närvide. Detta förslag, sora nu är framlagdt och som öfverensstämmer med lagkomitéens betänk., innehåller äfven de grundsatser i konkurslagstiftningen, som R. St. i allmänhet tyckas hylla, hvarföre R. o. Ad. äfven säkerligen bifaller dem. Hvad det vidkommer, att köpmän i allmänhet skulle ogilla det i denna g föreslagna stadgandet, förundrar det mig att, då jag för några dagar sedan deltog i en temligen talrik sammankomst af jurister och köpmän, jag icke erfor detta af någon bland de närv:de; tvärtom yttrade en ledamot af BorgareStit, att han ansåg detta förslag innehålla en väsendtlig fördel. Så vida en person inkastat sin cessionsansökan, är lian vanligen i den ställning, att han icke längre kan hålla sig uppe. Ar det deremot blott en tillfällig förlägenhet, som tvingar honom dertill, kan han på inställelsedagen, 2 månader efter inlemnandet af sin ansökan, återtaga densamma.
Nordstjerneoch Wasa-orden, Riddaren af Kongl. Svärds-orden, Lars Adolf Prytz den 28 sistlidne Mars aflidit, har hans enka, Fredrika Elisabeth Prytz, född Rosenberg, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att nådig framställning måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåtas om pensions beviljande åt henne. Af de till stöd för denna ansökning bifogade handlingar inhemtas hufvudsakligen, dels att f. d. Landshöfdingen Prytz, född år 1792, såsom militär varit anställd i Statens tjenst åren 1812—1832, hvarunder han deltagit i Norska fälttåget, samt alt han blifvit sislberörda år utnämnd till Chef för södra Tulldistriktet och 18S3 lill Landshöfding i Gefleborgs län, från hvilket embete han år 1861 erhöll nådigt afsked rned pension; dels ock att vid hans död boets skulder öfverstigit tillgångarne, i följd hvaraf hans enka icke egde andra tillgångar till sitt uppehälle, än de henne tillagda särskilda årliga pensioner af 4S0 R:dr från Tull-statens Pensions-inrätlning och ISO R:dr från Arméens Enkeoch Pupill-kassa. Med afseende på f. d. Landshöfdingen Prylz’s under en lång tjenstetid ådagalagda redbarhet och förljenster i flera honom uppdragna vigtiga befattningar samt å de torftiga omständigheter, hvari hans enka, som är sjuklig och snart uppnår 63 års ålder, sig befinner, vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Stän der, att en årlig pension af Sexhundra Riksdaler Riksmynt måtte henne tilläggas och på allmänna Indragnings-staten uppföras. Bih. till 11. Proposition M 115. Handlingarno i detta mål skola tillställas det Utskott, till hvilket frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Läser man nu 2:dra §:n, så lyder den sålunda: ”Gifver någon bort sin bördköpta jord genom testamente till annan än den, hvilken så skyld är, sora i Lsta §:n sägs, håfve arfvinge magt att lösa den åter, innan laga stånd åkommer, efter det värde, som den är köpt före”. Hvad menar nu Utsk. med uttrycket ”hvilken så skyld är, som i Lsta §:n sägs”? Den l:sta§:n talar endast om bröstarfvingar. Ar det nu meningen med orden ”så skyld är”, att det skall vara endast bröstarfvingar? Jag förmodar att Utsk:s mening icke är sådan, utan att det menas att man skall vara så skyld, att man är inom bördslinien, men om åter meningen varit sådan, hade det väl bordt heta ungefärligen sålunda: ”Gifver någon bort sin bördköpta jord genom testamente till annan än den, hvilken är bördeman” eller något sådant, som uttryckte, att man menat slägtingar inom kusinledet. Det synes mig likväl hafva varit konseqventare, att den lag, som i detta fall nu finnes, blifvit tillämpad, och att det således borde vara befintligheten af bröstarfvingar, som i detta fall bestämde testaments-rälten, ty om der skulle stå, att man ej må gifva bort egendomen till annan än den, som har bördsrätt, till och med kusiner, så npstår åter en annan inkonseqvens. Om den redaktionen antoges, skulle nemi. följden blifva, att om någon gifver bort sin egendom åt sin kusin, så skulle hans barn väl åtminstone ega rätt att lösa den, men sådant blifver honom likväl efter 2:dra §:n betaget. Huruvida LagUtsk. tänkt derpå eller icke, vet jag ej, men såsom' bär nu står, skulle följden blifva den af mig upgifna.
Det drager mig till jorden. Låt mig återvända". "Och Urier tillät henne att vända om, men den andra hustrun delade med honom himmelens herrlighet, åkte med dess starka renar, hade aldrig brist på villebråd eller annat godt". "Främling, du är vis som Urier; vän, hos dig vore himmelen; men i Aikyns drägt sitter ett band ur barnets linda: hon kan ej följa dig". Simrith. Den mäktige konungen Arthahsasta hvilade, under en resa, en dag öfver i Ninive, och hans undersåter firade fröjdefester öfver att konungen dröjde inom deras murar. Nu framträdde åtta af landets skönaste döttrar, prydda med guld och dyrbara stenar, och lysande lika af skönhet som af prakt, och de dansade inför konungen. Då de slutat vinkade konungen åt den skönaste af dem alla, att hon skulle framträda till hans konungsliga stol. Hon gjorde så och böjde knä under det hon vördnadsfullt sänkte pannan emot handen. "Hvem är du, landets skönaste dotter?" frågade konungen. "Måtte konungens lefnad vara lyckosam!" svarade tärnan, "din tjenarinna är enda barnet af Moabiten Bosnai, den hängångne". Konungen talade vidare: "Rikedomar äger du mera än ditt hjerta kan önska, ty hans ägodelar äro vida omtalade för deras storleks skull; hvad vill du begära för en nåd af mig?" "Konungens sällhet vare evinnerlig! Vågar din tjenarinna hoppas att konungen vill höra hennes bön?" "Dig vare din bön beviljad innan du utsäger den, du nejdens skönaste prydnad! Vill du välja dig en make af de ädlaste i landet, jag svär dig, vore det än konungens egen son, du skall blifva hans. Eller åtrår du makt och ära? Arthahsastas makt är vidsträckt som solens, han skall gifva dig hvad du fordrar, ty du har funnit nåd inför hans ögon". "Ära och pris vare konungen, och seger och makt omgifve honom alltid! Ringa är den lott din tjenarinna begär. Gif henne, o konung, till äkta, Bani den Israeliten, som tjenar i ditt förmak". Konungen sammandrog sina ögonbryn och sade:
St:r med synnerligt behjertande torde omfatta frågan om pensionsförhöjningen, enär pensionstagare i allmänhet sakna all annan utväg, än pensionen, till sin ålderdoms försörjning och de stegrade lefnadskostnaderna således för pensionstagaren äro vida mera betungande, än för den ännu i tjenst varande embetseiler tjenstemännen. Med vördsam anhållan om remiss af denna min motion till H. StatsUtsk., får jag, antingen i sammanhang med förbesagde min nu afgifna motion, eller ock, derest Hr Gr. och Landtm, samt Höglofl. R. och Ad. det så anser, uti serskild, till vederbörligt Utsk. remitterad motion, vördsamt föreslå: Alt Den 3 December e. m. 225 Att då tidsförhållandena f. n. äro så betydligt förändrade emot den tid då nu befintliga pensionskassor för embetsoch tjenstemäns samt deras enkors och barns pensionerande inrättades, — förslag måtte upgöras till dessa pensionsanstalters uphörande samt pensioneringens centraliserande, kapitalisering och i öfrigt ändamålsenligare förändring och inrättande, ungefärligen i likhet med de grunder, som äro gällande för iifränte-försäkringsanstalter, hvarigenom, förutan en bättre reglering af pensioneringen, en betydlig besparing skulle tillvägabringas, enär snart sagdt alla utgifter i och för redan befintliga och genom nya embetsverks och staters tillkomst allt framgent ytterligare erforderliga serskilda pensionskasse-direktioner och dessas tjenstemän komme att uphöra. Dessa motioner begärdes på bordet. Hr Printzensköld, Carl, hade inlemnat följande motion: Vid de uti hufvudstaden varande domstolar har man länge erfarit menliga följder af att en mängd okunnige och till karakteren mindre väl ansedda personer fått upträda såsom ombud och sakförare. Större delen af advokaterne i hufvudstaden utgöres f. n. utaf afsigkomna handlande, handelsbokhållare, slagtare, kypare och andra dylika personer. Under antaget namn af kommissionär annonsera de alltjemnt om sina kommissionsoch skriftbyråer.
Som jag emedlertid redan förklarat mig icke vilja hindra den föreslagna regleringen, förbehåller jag mig endast, att Stockholm, lika ' med öfrige släder, måtte få hålla dess Båtsmän vacante.” Uti denna reservation har Herr fVinblad P* instämt N:o 29. Annons till Exp. Utslå, den 1 öct. Betänkande, i fråga om lindring uti den hemmansegarne i Jemtland åliggande roteringsoch rustning sskyldighet, Kongl. Maj:ts, under den a5 sisllidne Februarii i detta ämne till R Sutssami Öecoitr Uttk, Betänkande JS:o 23. lets Ständer aflåtneNådiga Skrifvelse (N:o 5g), liar lill Statssamt Allmänna Besvärs och Oeconomic-Ulskotlens behandling blifvit remitterad; äfvensom de till målet hörande handlingar, bestående af Kongl. Majrls Befallningshafvandes samt Kongl. Krigsoch Kammar-Collegiernes i Irågan afgifne underdåniga Utlåtande med dertill hörande bilagor, kommit Utskotten tillhanda, och hafva Utskotten, efter tagen kännedom deraf, i anseende till frågans grannlaga och, i flera omständigheter, från andra 10- teringsmål skiljaktiga beskaffenhet, ansett sig, lill ledning för den sammaS bedömande i det. skick, hvari den för närvarande sig befinner, böra i ett sammanhang framställa förhållandet med roleringsoch rustningsbesväret i Jemtland vid dess uppkomst, samt de förändringar och beslut i afseende å nämnde onus, hvilka sedermera intill närvarande tid egt runi.
Men mödan värdt vore att ännu en gång tala vid honom, ty de der andliga herrame äro så der besynnerliga — de vilja vanligen hålla stor ton för att hålla pepparen dyr, men äro ändå icke desto mindre vanligen de som först och. främst förråda sina skyldigheter. Kanske skulle den herrn ega någon svag sida: ordnar, titlar och penningar torde i allmänhet kunna anses för god lockmat, helst för de svarta bröderna. Min gamle far var sjelf prestman, hederlig gubbe för egen räkning, men alldeles icke prestvän. Han lärde mig anse ståndet med uppmärksamma ögon. - • Vi skola nu öfvergå till de mystifikationsförhållanden och spionrapporter, hvarpå anspelats i det föregående. Bland de Belfrageska papperen finnes en utförlig ordlista med dechiffre-ring jemte bref m. m. Huruvida allt detta är alldeles liktydigt med den på nämda sida omtalade journalen af kapten Lindgren, äro vi ej i tillfälle att afgöra, men åtminstone är det af samma slag. Till prof anföra vi följande med bibehållande af stafsättet Håret eller Gässan Allmänheten Pannan Noblessen Högra kinden Borgarne Vänstra d: o Bönderne Hakan Presteme * Kyrkoherden Hount var medlem af sä väl Ejdsvoldsförsamlingen som af det utomordentliga stortinget. Han och statsrådet Tank öfverlem-nade Karl Johans bref af 7 aug. 1814, hvilket inledde konventionen i Moss. Skulle det kunna vara denne prest, som tillhörde det Wedelska » Svenska » parti som åsyftas ?Vänstra ögonsten Högra örat Vänstra örat Min Näsa Näsan Högra Näsbom förstoppad 2 » frisk Buller i magen Colique Rif i Underlifvet Police-Mästaren Krut Lod och vapen Konungen. » af Dannemark Hindrad Communication Öppen » mellan Norge och Dannemark Allmänt missnöje (Oenighet mellan befallande loch lydande i det borgerliga. Uppror. Prof på mystifierade bref öfv er sättning. Min lilla söta Kristina! Under mitt murarbete på Blomsholm hos hr kapitaine Kock gafs mig tillfälle fa bud och bref till vår vän Sam.
Län, hvilka alla jemväl yrkat Biskops-Embetenas indragning; af Johannes Andersson från Skaraborgs Län, alt Biskops-Embetena måtte förenas med Domprosteriet eller Kyrkoherdesysslan uti hvarje Stiftsstad och Biskops-indelningarna lill Stats-Verket indragas; samt af Sven Isacsson från Öland, hvilken, jemte ett vidlyftigare förslag rörande Presteoch Pastoral-examina, öfverflyttning af Dom-Capitlens befattning med rent kyrkliga ärenden på Contracls-prostarne, och med andra ärenden på Konungens Befallningshafvande, Skol-Directioners bildande, m. m., medelst följande förslag; ”1 den raon Biskopsembetena blifva lediga, indragas de, praebende-församlingarne sättas i deras lagliga rätt att erhålla ordinarie tjenstförrättande Pastorer, och Biskoparnes öfriga stora löneförmoner inbesparas Stats-Verket och afsättas för Folk-Skolornes befrämjande.” På de skäl motionärerne anfört, tillstyrka Utskotten, att, med undantag af en Biskop uti Upsala och en Biskop i Lund, vid nuvarande Biskoparnes afgång, Biskoppsembetena mätte indragas. Om detta Utskottens tillstyrkande vinner Rikets Ständers bifall, skola Utskotten inkomma med utlåtande i afseende på de åtgärder, hvilka till följd deraf kunna vara att vidtaga. Stockholm den 4 Mars 1845. Reservationer. Af Herr Friherre PalmstjernaC. O.: ”Mot Utskottens nu fattade beslut måste jag anmäla min reservation. Då man eftertänker, hvad detta beslut innebär, så finner man deruti ett sorgligt tecken af det sinnelag, som undergräfver Samhällets trefnad och lugna bestånd.
Skuldens afbördande och Jordens förädlande, lärer ingen kunna stadna i det twifwelsmäl, at et sädant Riksgagneligt ändamäl ej stulle winna det gladaste bifall, öfverensstämmande med wär nädiga Konungs fasta xrincipe, Rikets sjelfständighet och Folkets wal. Dernäst om Kongl. Maj:t framdeles stulle finna någon allmän och enstilld fördel af de flesta Atlmänningars fördelning til de mest behöfwande inom Häraderna emot en wlst llipulerall afgift per Tunneland, som otwifwelaktigt stuäe betydeligen öka Kronans inkomster och underlätta Jordbrukaren, som dä fritt finge hushälla, bespara och gagna de trakter, han för framtiden wore försäkrad om, sä presenterar sig här afwen wärkeliga tilgängar af den dä umbärliga JägeriBetjemngens indragna thuer och Boställen, hivilka ä öp - öppen ^mÄion försälda ftulle tilbjuda oförwäntade Sunrmor. Llfwen wägar jag pasta, at Kongl. Maj:t6 och Kronans nerkeligä fördel, den lil Riksftulden behöfweliga öonäons samt hwarje cnfkilld hushällares sanna interesse ftulle pä et tresalldigt sätt förenas, om Salkpelersfuderi'5tLten med desi asiöningar reäncsraäes och til LasLän amvandes, hvaremot hwarje Heulmansägare ftulle dä gerna contribncra antingen m d Daltpeker in Natura eller i penningar för den stipel at ej beswäras med sädana olägenheter, som för honom ofta borrtragit den adla arbetstiden, och lika ofta äfwentyrat eldswädor inom desi egna hus.