Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Punkten 6' innefattar ej någon annan skiljaktighet ifrån nuvarande förhållanden, än alt, efter Utskottets förslag, den inspecterande Fullmägti gen, i stället för Banco-Styrelsen gemensamt, skall kunna, efter af nämnde Styrelse erhållet uppdrag, utfärda de instruetionsoch arbets-ordningar, hvilka för Bruket kunna anses nödige. Punkten 7 är 1 fullkomlig öfverensstämmelse med hvad för närvarande iakttages och i ofvanstående 4 punkt är vordet föreslaget. Punkten 8 skiljer sig allenast i så måtto från hvad §. 5, pag. 176, i nuvarande Banco-Reglemente innehåller, att sedan en Vaktmästare blifvit vid Bruket anställd, Utskottet funnit denna tjenst, såsom ej af behof påkallad, böra vid inträffande ledighet indragas. Punkterne 9 och to innehålla blott en närmare, i öfverensstämmelse med närvarande förhållanden gifven utveckling af föreskriften i §. 7, P;,gi76- . Punkten 11 igenfinnes under §. 2 och sista punkten af §. 3, pag. 175 och 176, med det tillägg, alt äfven inspecterande Fullmägtigen bör för hvarje år redovisa för Brukets förvaltning i dess helhet, hvilket Utskottet ansett vara för redovisningens fullständighet erforderligt. Punkten 12 skiljer sig icke i någon annan väsendtlig måtto från §. 1 t, pag. 178, än genom föreskriften, att upphandlingarne böra rättas efter behofvet, hvilket tillägg Utskottet, i betraktande af hvad under förflutna tiden egt rum, funnit nödigt. Då det synes med ordningen öfverensstämmande, att Fullmägtige för hvarje vecka erhålla kännedom om Bruks-driftens gång, har Utskottet trott sig böra föreslå det i i3 punkten förekommande stadgande. Punkten \\ motsvaras af §.
Att de inflytande Skatte-köpeskillin? garne böra uti RIksgälds-Contoiret insättas och intill nästa Riksdag hållas Kongl. Majft tillhanda, att för Flottornes behof användas. a 2:0 Att hos Kongl. Majtt matte i under-? dånighet anhållas, det alla hädanefter inträffan? de vacancer ibland Skogsoch Jägeri-Betjenin* gen matte tills vidare lemnäs obesatte, samt att de öfrige, i den mån Skog och Allmänningar Varda försålde, flyttas uppå allmänna Indraga jaings-Staten, att vid skeende afgång indragas, tued undantag likväl af så stort antal, sam kan prqfvas nödigt för vården oell tillsynen antin? gen | de Parker och Allmänningar, hvilka för Kronans och Flottornes behof kunna finnas no? dige att bibehållas, eller ock framdeles kunna hemma att anläggas ge,nom inköp af Hemman StatS'Vtskohets Beiänl anden) $449 eller lägenheter, sam till Skogsplantering hunna finnas tjenlige; — Men skulle Kongl. Majit i Naclér pröfva mera lärn pel igt, att, utan Skogåoch Jägeri - Betjeningens begagnande, vidtaga andra utvägar till vården och förvaltningen af gådane Skogar och plnmpring-.hrig.-.r ; st hrir tn» tal indragning af denne Betjening vid tiramhde »fgang ske. Desse äro de allmänna grunder, Stats-Utskottet funnit sig böra föreslå, och vid hvilkas tillärapning Utskottet förmodar, att icke någons lätt skall blifva förnärmad. Om Riksens Höglofl. Ständer härtill täcktes lemna deras bifall, Så hemställer Stats-Utskottet, att underdånig anmälan härom må göras hos Kongl. Majit, med anhållan, att Kongl. Majit efter Nådig pröfning häraf, täcktes låta detta Riksens Ständers Beslpt till verkställighet befordra, med iakttagande likväl af de grunder och föreskrifter, sorn Kongl.
Fredagen den 12 Majk. klenum fl. 8 f. M. Friherre Stael von wolstein, Lorlltr LilläviZ, som i anledning af Herr Larons och Landtmarstalkens i sista klonum gifna löste, upropades at tala, yttrade sig, det han ej hyste dest förmätna tankan, at Ridderstapet och Adeln skulle göra mindsta afseende pä hwad han kunde hafwa at anföra; det wore blott för egen tilfredsställelse han önskade fä nägra räder i Lrotocvllet. Den 10 Maj. Hans upsät hade warit godt, desi wälmenmg misikänd och pä den elaka sidan uttydd. Han hade önskat, at hans tankar mätte för bans enMta räkning uptagas, och hade trott at en sädan önsta» ej skulle kunna honom wagras. Han wore i en oberoende belägenhet, och sorte och behöfde ingen ting. Emedlertid, dä han agde det hopp, at hans tanke pä annat sätt kunde blifwa börd, afstode han nu ifrän at yttra sig, äfwensom frän venriiLtion öfwer det ämne han hade at framföra, och begärde allenast at et af honom skriftligen författadt anförande, mätte, efter Llectors-walets stut, fä af Riddarhus-Fifkalen, Kongl, Lecreter-rren IkrL, inför Ridderffapct och Adeln upläsas, dä det torde tued mera tälamod afhöras. Bifölls. Friherre U.uäbecl;, ^lexsnäer, upläste följande: 'Wid det nu blifwande bllectors-walet torde den frägan förtjena en närmare granstning och Ridderstapets och Adelns Beslut / huruwidä tlägon llisctor kan eller bör fä invoterg.8 til Ledamot uti nägot Utskott.
Fullmägtige att vidtaga sådana åtgärder och stadga sådana föreskrifter, som pröfvas bäst uppfylla det åsyftade ändamålet, samt medföra de säkraste controller. Och får Utskottet för öfrigt, i likhet med hvad i dess Memorial, N:o g o, redan blifvit lieinsläldt, ytterligare tillstyrka: a) att en summa af Tre Tusende (3ooo) Riksdaler Bro må, genom Banco-Styrelsen, till Professor Paschj såsom vedermäle af erkänsla för dess omsorg, kostnad och möda, i afseende på pappers-tillverkningens fullkomnande utgifvas ; alt Myntproberaren C. A. Brolingj såsom ersättning för sina resekostnader, samt för de vackra och lofvande arbeten i konst - BnHco-Vlskottets tillåtande N.o 117. 17 honstsvarfnings-gTavuren, som han för Bankens läkning redan på försök utfört, måtte, genom Banco-Styrelsen, tilldelas Ett Tusende Femhundrade (i5oo) Riksdaler Banco. e) att, såvida Rikets Ständer besluta, alt konstgravuren bör, medelst aftryck af Stål eller Messings-plåtar i nedsänkt eller upphöjdt arbete, till större eller mindre del å Bankens sedlar användas, Broling då måtte få antagas i Bankens tjenst emot erhållande af någon viss årlig lön, som Banco-Fullmägtige linge, efter omständigheterna, bestämmaj och under förbindelse tillika å Brolings sida, att inöfva de för bans biträde behöfliga arbetare ; och ti) att, såvida Utskottets hemställan om den hittills varande Transport-räkningens upphörande i och genom utoch invexling i Cassaj äfven af de högsta 1, till Riks. St.
Utskotten hafva tillstyrkt: det Rikets Ständer borde i afgående skrifvelse underdånigst anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka lämpligheten af den af Götheborgs stads Fullmägtige alternatift föreslagne utvidgning af berörde stads Spimihus, i ändamål att &c. Härvid skulle jag vilja föreslå tillägg af följande mellanmening: att, i händelse de numera vidtagne anstalter, i afseende på sysslolöse och vanartige personers af mankönet försändande från Götheborgs stad till Correctionslnrättningen i Malmö icke skulle svara mot behof vet, Kongl. Maj:t då täcktes låta un - Den g November e. m. 7^ dersöka lämpligheten af den af Götheborgs stads Fullmägtige &c. på sätt Utskottets förslag vidare innehåller; och jag tror att detta skulle uppfylla det af Götheborgs stads Fullmägtige åsyftade ändamål, efter det förändrade förhållande, som numera inträffat. I sednare delen af Utskottens tillstyrkande i denna punkt, eller att inga medel böra anvisas, innan en undersökning ägt rum, instämmer jag fullkomligt, och har ingenting vidare att tillägga, utan hemställer blott, huruvida den redaction jag föreslagit, må intagas i propositionen tili bifall af Utskottens Utlåtande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af 2:a Punkten i Utskottens Utlåtande. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla s:a Punkten med det af Friherre Åkerhjelm dervid föreslagne tillägg. Ropades Ja. 3:dje Punkten. Angående Utskottens hemställan, att, i den händelse Götheborgs invånare icke skullej oaktadt fortfarande beredvillighet, kunna intill nästa Riksdag vidmakthålla den, uppå. stadens enskilta bekostnad, derstädes inrättade Arbetsoch Corrections - 76
För kompetens till dessa platser erfordras att hafva genomgått en fullständig kurs vid gymnastiska central-institutet med i examen ådagalagda kunskaper uti der föredragna ämnen jemte skicklighet i den praktiska tillämpningen; men sedan gymnastikläraren blifvit vederbörligen utnämnd till tjensten, finnes i verkligheten ingen kontroll öfver sättet, hvarpå han utöfvar samma tjenst, hvilket ofelbart är en stor brist. Elementarläroverken hafva hvart och ett sin inspektor och stå dessutom under öfverin seende af ephorus i stiftet. Till och med folkskolorna hafva sina »inspektörer» med arfvoden af Staten, Men ingen af desse alla kan vara inspektör öfver gymnastikläraren; och ehuruväl Kongl. Maj:ts nådiga Stadga för gymnastiska central-institutet den 8 Januari 1864 § 3 bland direktionens åligganden upptager i mom. d) »att ega inseende öfver gymnastik-undervisningen vid rikets elementarläroverk och folkskolor» samt § 4 bestämmer huru detta inseende skulle utöfvas, har hittills någon sådan kontroll icke kunnat sättas i verket och kan det icke heller framdeles af helt naturliga orsa ker Hos kontrollanten måste nemligen, om han skall uppfylla sitt ändamål, finnas en öfverlägsenhet öfver den kontrollerade, ej blotf i kunskaper inom de olika fällen för gymnastens verksamhet, utan äfven i vana och skicklighet uti dessa kunskapers praktiska användning; och det är klart, alt personer med sådana egenskaper icke stå att träffa hvar som helst, utan fastmera måste vara ganska sällsynta. När således i förenämnde § 4 af den ofvan omförmälda nådiga Stadgan för gymnastiska centralinstitutet säges, att direktionen eger »genom dertill lämpliga personer låta inspektera gymnastik-inrättningarne», är detta utan allt innehåll och praktisk betydelse, så länge de der »lämpliga personerne» ej äro till finnandes; och den kontroll, som icke kan förnekas här vara af yttersta vigt, uteblifver helt och hållet. Men erkännes behofvet deraf, så måste man ock vara betänkt på utväg till dess fyllande. Efter Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Den lyder så här: ”Sorn förstärkning af ”medel för de nu kände behofven ej allenast är högst behöflig, utan äfven synes ”dertill otillräcklig; har af denna sednare ”omständighet, i förening med den, att ”Kongl. Maj:t det oaktadt ej begärt någon ”ytterligare tillökning i anslagen, Utskot”tet hemtat anledning till den förmodan, ”att Kongl. Maj:t lärer i nåder vara betänkt ”på sådane inskränkningar och besparingar ”i utgifterna för Sjöförsvaret, som, med iakttaget beredande af Rikets säkerhet, öfverensstämma med Nationens förmåga att utgifterna åstadkomma;” hvadan Utskottet tillstyrkt en underdånig framställning. Efter vanlig sund slutkonst synes mig, som, derest man annars vill draga någon mening af hela den mystiska perioden, detta vill säga med andra, mera begripliga , ord: Som anslagen å denna Titel på långt när ej räcka lill, utan densamma tvertom dag från dag mera arbetar under sig; men Kongl. Maj:t likväl underlåtit, att begära hvad till de oumgängliga behofvéps fyllande erfordras; så anhålla nu Rikets Ständer, att Kongl. Maj:t täcktes alldeles upplösa och förstöra denna HnfvudTitel. I likhet med hvad Herr von Schantz i sin reservation mot denna punkt af Utlåtandet anmärkt, anser jag den föreslagna underdåniga Skrifvelsen, lindrigast sagt, ingalunda behöflig eller ens lämplig; och medelst sjelfva strophen synes mig Stats - Den 11 Maji. 75 Utskottet liafva smidt sista länken i det system, hvilket tyckes hafva för afsigt, att hringa hela Svenska Sjöförsvarets materiel under auctionsklubban. Herr Nordenskjöldj Otto Gustafuppläste följande: Yid granskning af den af StatsUtskottet uppgjorde io:de HufvudTiteln har jag funnit mig ega skäl att göra följande anmärkningar, som jag vördsamt anhåller att få framställa.
Den första delen af den här gifna kritiken af Fichtes deduktion af den formella friheten är en specifikation af det första momentet af den allmänna kritiken af Fichtes grundsatser — kritiken af den andra grundsatsen. I detta moment af den allmänna kritiken visas, att i den andra grundsatsen icke-jagets bestämbarhet i förhållande till jaget — realitetens tänkbarhet — sättes, men eo ipso uteslutes, i det den sättes såsom för icke-jaget yttre. I den första delen af den här gifna kritiken specificeras detta därhän, att förnuftsväsendet måste sätta det objektiva jaget — naturdriften — såsom bestämbart i förhållande till det subjektiva jaget — det fria uppkastandet af ändamålsbegrepp —, men måste eo ipso sätta denna bestämbarhet såsom för det objektiva jaget yttre och tillfällig. — Den andra delen af den här gifna kritiken är en specificering af det andra momentet i den allmänna kritiken af Fichtes grundsatser — kritiken af den tredje grundsatsen. I detta moment af den allmänna kritiken påvisas, att det bestämbara jaget endast in abstracto kan betraktas såsom relationsgrund för förhållandet mellan subjekt och objekt, nämligen om det abstraheras från dess karakter af bestämbarhet, differentiering i subjekt och objekt, och reflekteras endast på dess karakter att vara medvetande. I den andra delen af den här gifna kritiken specificeras detta därhän, att jaget endast in abstracto kan sätta sig såsom subjektive själfverksamt — såsom med frihet uppkastande ett ändamålsbegrepp — i förhållande till det objektiva jaget — naturdriften —, eller att det kan sätta själfverksamheten såsom relationsgrund för förhållandet medan det subjektiva och objektiva jaget, såsom substansen, hvars accidenser dessa äro, endast in abstracto, nämligen om det abstraherar från den för dess sig-sättande såsom förmåga af frihet nödvändiga differentieringen i subjektivt och objektivt jag och bådas hänförande på hvarandra och det sålunda abstraherar från ändamålsbegreppets innehåll, men reflekterar endast på själfva väljandets akt. Därefter bör undersökas, hvad inflytande dessa kritiska anmärkningar gent emot Fichtes lära om den formella friheten utöfva på hans lära om den moraliska driften och känslan.
Utskottet får i anledning häraf upplysa, ätt* då Utskottet föreslagit, det ständiga Tiondesättningar, på de orter, der sådana ickö ännu blifvit tillvägabragte* skulle i brist af vederbörandes åsämjande ega rum, någon rubbning i redan skedde Tiondesättningar dervid så mycket mindre Varit åsyftad, eller kunnat komma i fråga, somt enligt Kongl. Försäkringen den 25 Februari 1789, de å hemman en gång gjorde och vederbörligen fastställde Tionde sättningar skola i evärdeliga tider ega rum; att sjelfva grunden för Tiondens utgörande* då den nämligen blifvit bestämd i ett visst förhållande till årliga sädesafkastningen, samt den privilegii rätt, hvarunder den del af samma Tionde, sorn till vissa stater blifvit förlänad, åtnjutes, icke synes förr, än bestämd Tiondesättning sker, och så vidt ej Vederbörande om annat förhållande åsämjas, medgifva annan säker utväg till Tiondebeloppets bestämmande, än den i sådana fall hittills vanliga och i författningarne t Eesv. och Ekon. Utsk. BetänkanHen. 96% påbjudna skylräkningen och proftröskningen; men att ett medel, till Undgående af de härmed förknippade olägenheter och besvä'r, synes bereddt genom de å de flesta orter redan tillvägabragte och nu af Utskottet till än mera allmän verkställighet tillstyrkte ständige Tiondesättningarj hvarvid i öfrigt, likmätigt Kongl, brefven den i7 Augusti 1727 och deh il November 1756. ®j allénäst ett efter skylräkning och jproftröskning för flere år utront medium af sädesafkastningen, utan ock hemmanens jordmån, naturliga beskaffenhet, bördighet Och utsäde bör tagas i beräkning. •— Vid Sådant förhållande finner Utskottet af de gjorda anmärkningarne icke skäl att frånträda sina förra Utlåtanden, hvilka i öfrigt blifvit gillade af Höglofl. Ridderskapet och Ådelnj Högvörd. Preste-Ståndet och Vällofh Öorgare-Ståndet.
Klinckowström yttrat, ber jag att få genmäla dermed, att om någon felaktighet förefunnits i reglem:t och historien om medlens lyftning deraf föranledts, — i hvilket afseende jag är alldeles oskyldig, emedan bolaget var faststäldt före tillkomsten af R. St:rs vilkor, — så är ju detta hulpet derigenom att jag och en annan person jemte mig gått i borgen för företaget, och i detta fall är således ingenting att anmärka. Hvad frikostigheten angår, vill jag erinra, att bolaget genom kontraktet åtog sig att bygga kanalen emot erhållande af 200,000 rdr såsom anslag och 800,000 rdr såsom lån, deraf ena hälften skulle erhållas under förra statsregleringsperioden och andra hälften under den närv:de. Förut var såsom regel antaget, att lånemedlen skulle, sedan vederbörliga handlingar aflemnats, få på en gång lyftas vid den tid, som de, hvilka åtagit sig ett dylikt arbete, helst åstundade, så vida icke särskilda föreskrifter i sådant hänseende blifvit meddelade. Sådan har, såsom redan nämndt, regeln varit, och Utskrt har vid detta tillfälle icke tillstyrkt annat, än hvad som i alla tider varit iakttaget. Hvari den anmärkta frikostigheten skulle bestå, kan jag således icke finna. Statsregleringsperioden har hittills varit 3-årig, men är numera ett-årig, och K. M:t, som icke kände den möjlighet bolaget hade att få Den 18 Maj f. ni. arbetet färdigt 1867, ansåg det vara tillräckligt att endast en del utbetalades nu; men sedan bolaget visat, att det är möjligt, att Staten redan den 1 Januari 1868 och sednast den 1 Januari 1869 skall erhålla ränta på hela lånebeloppet, synes mig, att man icke eger skäl att tala om någon frikostighet, helst den af Utsk:t föreslagna åtgärden, enligt hvad af Betänk:t inhemtas, af Utskd ansetts öfverensstämmande med Statens fördel. Det är således uppenbart, att Utsk:t icke handlat af ädelmod, utan i förväntan, att Staten hastigare skulle få ränta på sina penningar.
Enligt hvad Revisorerne förmoda, synes denna fluctuation, till vinnande af ett för Reserv-Fonden naturligt skick, kunna häfvas; I) Om Restantierne, sorn egentligen tillböra Stats-Regleringsfonden, uti Räkenskaperne till denna hänfördes, då de nu något oegenteligt påföras grundcapitalet, dit samma restantier, efter nuvarande förhållanden, höra, så länge de existera såsom blotta fordringar, men hvilket capital de frångå vid definitiv afföring eller realisering; — och inverka de i båda sednare fallen på Stats-Regleringsfonden; II) Om Förskotter aldrig affördes å Stats-Utgifts-Titlarne förr än de blifvit sluteligen redoviste; j — 7 — III) Om Brister, som hvarken af Stats-Regleringens öfverskott eller Riksgälds-Contoret godtgöras, balancerades tili dess deras ersättande eller afskrifning kunde i vederbörlig ordning verkställas; och IV) Om Utgifter för 1809 och föregående åren å Stats-Begleringens öfverskott blefvo afförde.. Med iakttagande häraf äfvensom af den hittills följda praxis, att Stats-Regleringsfonden påföres alla Stats-Verkets utgifter, skulle GrundCapitalet höjas, troligen endast och allenast genom bokföring af förr ej bokförde, redan existerande, tillgångar, och sänkas genom de i dessa bokföringsvärden uppkommande förändringar, hvilka, enligt deras natur, icke kunna påföras Stats-Regleringsfonden, t. ex. fastigheters förändrade värden.—Varande för verkställighet häraf nödigt, att, uti Rikets Ständers Stat, Stats-Verkets eller Stats-Regleringsfondens inkomster beräknas efter debiterad t, ej efter behållet, belopp, samt att å motsidan, efter beräkning utaf afkortning (dit äfven den så kallade Anordning utom Stat kan hänföras) blott sådanc utgifter calculeras, sorn utgöra ren förlust för capital, icke sådane, som innebära blott en capitalets formförändring; — Rikets Ständer alltid öppet lemnadt, att i afseende på detta sednare slags utgifter meddela de föreskrifter, som kunna anses behöflige.
Salu-Värderingen af år 18-20 upptager ej samma Egendom till högre värde än 4,000 R:dr. En Fastighet, äfven i Götheborg, blef år 1817 värderad till 8,176 R:dr, hvilken summa dock för säkerhets skull blef genast nedsatt till R:dr 5,650. Dess Brandförsäkrings*värde utgjorde P«:dr 5,000 och Banco Lån R:dr 3,500 beviljades i början af följande året. Saluvärderings-Instrumentet, upprättadt i Februarii månad år 182 1, upptager a,000 R:dr såsom denna egendoms då varande värde. En Fastighet, likaledes i Götheborg, som i och för beläning värderades år 1815 till R:dr 31,850, men då genast för ytterligare säkerhet nedsattes till ett värde af R:dri6,oooj och hvarå Brandförsäkring till 15,500 R:dr var beviljad, blef af Banquen beländ med högsta tillåtne summa R:dr 6,000. Samma Egendom är år 18. ^saluvärde* råd till blott 4000 R:dr. En Fastighet, jemväl 1 Götheborgs Städ belägen, antogs af vederbörande Värderingsman år 1817 till ett värde af 16,364 R:dr, hvaraf nedsättning till Rulr 10,000 genast gjordes* Brandförsäkrings - summan var R:dc 9,959 och ett Banco-Lån af 4,930 R:dr utgick samma år. Följande året 1818 måste, efter inträffade Concours, salu-värdering från Banquen äfskaS, då Fastighetens värde uppgafs till blott B:dr 5000^ 36 Banco-Utskottets Betähkanden. En Fastighets • Pant, också i Götheborg, bestående af en Tomt bebyggd med Magaziner och andra Uthus, upptogs år 1816 vid lagligen förrättad värdering till 17,518 R:dr, sorn för säkerhets skull nedsattes till JR:dr 12,000, hvilken summa Allmänna Brandförsäkrings-Verket äfven antagit.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Jan. kl. 5 e. m. Utlåtandej i anledning af väckt fråga om förändring i Beväringsmanskapets beklädnad. Uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Friherre Raabj Ad. Christianj anfört, hurusom det för beväringsynglingarne skulle förefalla motbjudande att, under vapenöfningarna, begagna kronans munderingar, hvilka ofta vore vanprydliga och ej passande till växten samt dessutom, i afseende å snyggheten, icke uppfyllande den billigaste fordran. Iklädd en sådan mundering och tjenstgörande samma tid och på samma mötesplats med den väl klädde recruten, funne sig beväringsynglingen, genom den yttre skillnaden dem emellan, till sitt anseende nedsatt, hvilket gjorde honom modfäld och obelåten med det militairiska yrket. I betraktande af dessa olägenheter och då de bevärings-skyldige under vapenöfningarne redan begagnade egna skjortor, strumpor och skor, emot en ersättning af 1 R:dr B:co per man, samt en del beväringsynglingar nyttjade äfven egna linnebyxor och mössor, till och med frackar, dock ulan ersättning af kronan, har motionären ansett lämpligt, att kronans uniformsjacka borde ändras till collett med enkel blå krage, hvartill skörten på jackan kunde användas; genom hvilken ändring denna munderingspersedel blefve lill formen lik den af allmogen i flere landsorter begagnade tröja, den der således, utan betydlig kostnad, kunde förvandlas till uniforms-collett.
För Styrelsen har det varit en särdeles tillfredsställelse, att dessa Herrar Delegerade förklarat sin belåtenhet med den i deras närvaro med Institutets elever hållna årsexamen samt med det sätt, hvarpå inejeriskolan och den nybildade agrikulturkemiska-försöksstationen blifvit anordnade och handhafvas, hvarigenom sålunda vitsordats, att de kostnader, som på Ultuna Landtbruks-institutet blifvit nedlagda, svara mot det med dem afsedda vigtiga ändamålet att verka för vår modernärings fortgående utveckling och förkofran. Med undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, R. VON KRAMER. Ultuna den 23 December 1861. J. Arrhenius, — 326 — T. f. Chefens för Statistiska Tabell-konimissionens Central-byrå underdåniga utlåtande öfver en af Rikets Ständers Revisorer år 1861 gjord anmärkning. • Stormäktigste, Allernådigste Konung! Med nådig remiss den 18 sistlidne Oktober å en af Rikets Ständers Revisorer framställd anmärkning vid Statistiska Tabell-kommissionens räkenskap för året 1859, har Eders Kongl. Majit i nåder täckts infordra mitt underdåniga utlåtande. Sedan jag åt vederbörande tjenstemän delgifvit denna anmärkning, får jag i djupaste underdånighet anmäla, att den af Rikets Ständers Revisorer föreskrifne vederbörliga formen för räkenskapens uppställning skall för framtiden varda iakttagen. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersate, FR. TH. BERG. Stockholm den 3 December 1861. 327 — Kongl. Kammar-rättens underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid granskning af Östergöthlands läns landsbok för 1859. Stormäktigste, Allernådigste Konung!