Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får förklara, alt jag för min del linner, att skyddsafgiften, som pålägges arbetaren, fullt motsvarar det skydd, som lian af Staten njuter, och jag får, då i allmänhet arbetaren icke kan påräkna en årlig inkomst af 200 r:dr b:eo, hemställa, huruvida det vore billigt ali utöfver skyddsafgiften påföra arbetaren någon särskild afgift, hvarifrån likväl embetsman, då deras inkomster ej öfverstiga nämnde belopp, äro befriade. Månne icke eli sådant förfarande af lagstiftande makten är destomera orättvist, som i betraktande bör tagas, alt arbetaren saknar tillfälle att i detta hänseende sjelf göra sin rätt inom representationen gällande. — Hr von Rosen har anmärkt, att då den lagstadde arbetaren påfördes bevillning, så funnes icke något skäl, hvarföre den icke lagstadde skulle derifrån befrias. Ett skäl torde likväl finnas deruti, alt tjenslefolks kronoutskylder vanligen utgöras af husbonden, utan afdrag å deras lön, och att således de lagstadde arbetarnes kronoutskylder utgöra nästan det enda medel, hvarigenom man kan fä capitalisten att skatta något till Staten; ty en person, som äger stor capitalförmögenhet, har vanligtvis äfven mänga tjenare, och han får således genom den bevillning, som påföres hans tjenstefolk, vidkännas en afgift till Staten. Det har vidare blifvit anmärkt af Frih. Raab, alt mången, som på landet idkar ett handtverk, icke låter anteckna sig såsom gerningsman; men jag vill fästa uppmärksamheten derpå, alt Bevilln.Utsk. har i sitt förevar, förslag icke allenast påfört en särskild afgift på sådana personer, som äro antagne till gerningsmän, utan jemväl påfört en afgift af 24 sk. på dem, som å landet, utan att vara gerningsmän, likväl derstädes idka något handtverk. Jag förnyar min begäran om afslag å förevar, punkt af Bevilln.Ulskts betänk. Gr. Cronhjelm:
Jag måsté bekänna, att de betänkligheter, jag hört de siste värde Talarne yttra, på intet sätt rubbat mina förut ägande tankar, ej en gång farhågan för det genom sina politiska ,relationer och del starka sambandet emellan dess alldeles oinskränkte Konung och ej med andra rättigheter än ovilkorlig pligt att lyda försedda Folkj så mäktiga Danmarkhar förmått qväfva hos mig den önskan, att bereda välstånd och trefnad tillfälle att spridas inom en af vårt Fäderneslands Provincer. Med all aktRidd. o. Ad. Prot. X. Band. 26 4oa Den 10 November e. m. ning för de förtjente män, som utgjorde pluralitetea af Gustaf III:s Rådkammare, tillstår jag, att ej auctoriteten af namn, äfven af de mäst frejdade , endast skäl förmå verka på min öfvertygelse, och skulle namn kunna verka något, så tillstår jag också, att i Financiella och Oeconomiska ämnen namnet Liljencrantz för mig betyder mer, än alla de öfrige Gustaf III:s Rådgifvare. Hvad de öfrige af Herr Liljestråhle anförda skäl beträffar, så är det ej utan den största förundran jag åhört dem, och för min del kan jag aldrig godkänna dem. Att Sverige någonsin skulle blifva så svagt, så beroende af sina grannars godtycke, att vi ej, utan deras förutgående bifall, vågade företaga de oeconomiska anstalter inom oss, vi ansågo nyttiga, det är en händelse, hvars möjlighet hvarje fri Svensks känsla jäfvar. Att farhågan att derigenom locka mäktiga fiender till anfall, borde hindra oss från att befrämja våra landskapers tilltagande välstånd, samt att vi tv er tom, för att få lefva obemärkta, böra städse qvarhålla dem i fattigdom och brist, det är en lära, som jag hoppas alltid måtte blifva lika så främmande för Sveriges Styrelse, som den är främmande för känslan och förståndet.
Kvinnornas verksamhet och de minga fijrfijljelser fiir hvilka de voro ntsatta, hufvudsakligen fr&amp;n %den pijbel, som bestod sf aktade och bildade gentle men^, som en af de forf6ljdta kvinnorua uttlycker sig, 8x0 slcildrnde p % ett siitt, som riicker liisarens lifligaste intresse och deltagande. - Arbetet sl~ltar med en iif-versikt af det stora slafkriget och en redogorelse for slafvarnes fligorelse. Som redan iir sagdt ltiser man fru Holmbergs u b e t e me11 inycket noje. Porf. vackra och sanna llppfattning af den storurtade konflilct hon skildrar och det r i h kulturhistoriska inueh8llet ger boken ett ganska stort och varaktigt riirde, om den ock ej kan anses iiga nAgon storre betydelse som litterir konstprodukt. PB biic ker sRdane som denun kan man. med sauuing tjlliimps de ord Vilrtor, att, s l liinge Hugo uttalat i inledningen till ~Samhiillets olyclrsbmn~~ det p i jorden ges olr~lnnjghet oc11 eliinde, skoln bocker af sldnn beskaffenhet som denna icke vara utan sin nyttaa .. G. DeSS hoga - Plaisl~. Skildring frln Barockotiden af Birger M6rner. Den egendomliga titeln p&amp; denna bok fh redan i det forsta, inledande lrapitlet sin forldaring, egendomlig afven $en, men som tillika angifver bvad man har att viinta under den fortsatta lasningen. Det ar den dnnslra grefvinnan Anne Sophie Reventlows lefnadssaga, som biil. fortiiljes p i ett synnerligen originelt siitt genom en serie af ttiflor, hvillia dock tillsemma~ls bilrla nfigot helgjutet, gora ett follt enhetligt .intryck.
En Secreterare och Cancellie Betjening wid Lag Comjteen kunna icke eller erhällas utan löner eller Arfwodcn. Stats. Utskottet mäste således sörhlifwa wid sin tanka, att anst de tillstyrkte medlen oundgängeligen nödige. Dä Stats-Utffottet förestagit Högsalig Kron. prinsens Pensionairers upptagande pä Allmänna Indragnings. Staten, har Stats utskottet i Be. tän - Den 12 October. 1LZ tänkandet anfört skälen dertill. Desia hoppas Stats-Utskottet, att det Högtärade BorgareStändet finner sä talande och händelsen sä egen, att Stats Utskottet ej behöfwer widare i ämnet nägot yttra. Stats-Utskottet öfwerlemnar dock det ena med det andra till det Högtärade StändetS pröfning wördsammcligen. Orebro den 12 Oo toder i8io. kl Näxlotl. Kic!6er0csps«! ock ^äelnr l-eärmLlerr vl-n»? O. bjsmilton. P3 k,eä»-8rln« Äsrr l-eärmöker? vlxnrr Ib. WsiämLv. kl VlNatl. Lorgrre-§tlnä«tr Okr. l-ovöa. kl Ns-ie,v!r<I, Lc>^6s-8r!a» <j«rr osöamärerr vlznrr ^näers ^okLV880ll. I.. k-UllMUI. NpptKi kol K>Ic5«8rlii-len ä-a i; Octob» »8ro. Wördsamt Memorial. ^e Anmärkningar, som, enligt gärdagen an» kommit Protocvlls-Utdrag, uti Wällofl. Borga, re-Ständet blifwit gjorde wid Bewillnings-Ut> ffottetS den 4 dennes afgifne Utlätande öfwer ett frän Hederwärda Bonde. Ständet remitterad!
Vi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer etc. etc. etc., sorn härstädes å lagtima riksdag äro församlade, gore veterlig!: att sedan, vid anstäldt val i öfverensstämmelse med § 98 Regerings-formen och § 63 Riksdags-ordningen, Väre Elektorer utsett Advokat-fiskalen Nils August Fröman att, i den ordning, berörde Grundlags-paragrafer stadga, Vår Juslitie-Ombudsman efterträda, sä vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Nils August Fröman, alt i sådant fall inträda i utöfningen af Juslilie-Ombudsmansembetet; och har han under tiden att ställa sig lill efterrättelse, hvad den för Justitieombudsmannen den l Mars 1830 utfärdade Instruktion i § 25 stadgar och förmår. Till yttermera visso hafva Vi detta förordnande underskrifva och med våra insegel bekräftat, som skedde i Slockholm den 8 Februari 1860. Expeditions-(Jtskotlets Förslagtill underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelri den 4 Febr. 4860. Preslc-Slåndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående val af Justitieombudsman och dess Suppleant. S. A. K. Rikets Ständer få härmedelst i underdånighet anmäla, att förut varande Justitieombudsman, Häradshöfdingen i Listers härad, Riddaren af E. K. Majlis Nordstjerneorden Carl Wester blifvit å njo utsedd att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsmnn, samt Advokal-fiskalen Nils August Fröman vald alt vara Justitie-Ombudsmannens Suppleant. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 8 Februari 1860. 48 Expedilions-UlshotLets Förslag till underd. Skrifvelse IS:o 27. Uppläst och godkändt lius Kidd. och Adeln den 4 Fehr. 1860.
Bihanget till RiksStåndens Protocoller, angående dispositionen af öfverblefne exemplar utaf. XIV. B. 184. XV. A. 236. — till RiksStåndens Protocoller, angående tryckningen af. I. 78. R. (32. II. B. n5. Å. 156. U. ig8. A. 265. R. 3og. VI. B. g4. A. 419- — till RiksStåndens Protocoller, angående storleken utaf mpplagan af. I. B. 162. A. 240. — till RiksStåndens Protocoller, angående prenumeration å. I. B. 162. A. 240. — till RiksStåndens Protocoller, om ersättning för tryck - X 43 ) ningskostnaden af, under de första månaderne af Riksdagen. VII. B. 64. A. 70. Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid nästa Riksdag, om minskning i kostnaderne för tryckning af. XVIII. R. 160.. XXII. B. 83. A. 96. B. 243. A. 258. E. 258. Biljetter till Storkyrkan och RiksSalen vid Riksdagens början, lemnade till Ridderskapet och Adeln. I. 20. 1— till Storkyrkan och RiksSalen vid Riksdagens slut, lemnade till Ridderskapet och Adeln. XXII. 296. Biljett-utdelningen till åhörare vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, angående. V. B. 3g. A. i65.. Biskopsoch Domprost-Embetena, om indragning af. V. B. 262. VI. Bispmotala Kungsgård, om försäljning lill skatte af. Se Wisingsö. Bjudning. Björnängehals-sund nära Marstrand, om öppnande af segelfart genom. Se Marstrand. Blekinge, angående indelningsjemnkningen i. H. 56. R. i4o. XVII. Bogeman, Carl Adolph, yttranden. XVII. 98, 166.
Jag vet dock ett ungt par, som redde sitt bo efter en helt annan metod. De hade att välja mellan skuldsättning och årslång väntan och — valde ingendera. I stället beslöto de att till en början endast skaffa sig det allra nödvändigaste bohaget och det öfriga efter hand i mån af tillgångarna. De gjorde så och äro nu sedan 10 månader ett lyckligt äkta par, som håller på att så små- ningom komplettera sitt enkla, men trefiiga hem. D e hafva inrättat sitt lefnadssätt så, att kassan hvarje månad får ett litet öfverskott, hvilket användes att fylla någon af boets luckor. På detta sätt växer hemmet fram under deras egna händer och blir dem därför dubbelt så kärt. Hvarje föremål därinom förvärfvas j u genom gemensam sträfvan och försakelse, men skaffar också vårt unga par en extra festdag i månaden. Jag finner metoden förträfflig och undrar just, om ej åtskilliga människopar skulle vara hågade att följa exemplet. D e skulle säkert icke ångra det beslutet. Helt visst skulle äfven de inom kort finna, att den sanna lyckan långt hellre vill spegla sig i förnöjsamma människoögon än i dyrbara trymåer, samt att hon mycket väl reder sig utan plyschbeklädda divaner, ja, till och med utan matsalens ekmöbel, huru oumbärlig denna än tycks vara nu för tiden. Förståndiga nybyggare bannlysa med ens från sitt hem alla festmiddagar och dito supéer, hvilka ofta på några få timmar tillintetgöra resultatet af långa månaders sträfvanden, och där man i allmänhet har så innerligt tråkigt, att både värdfolk och gäster draga en suck af lättnad, när af skedsstunden slår. Nej, så illa vilja de alls icke ställa sig. De veta, att äfven här gäller det att börja visligen, ty en gång inne i sällskapslifvets hvirvel, har man ej lätt att komma därifrån. Några få verkliga vänner, med hvilka de kunna umgås förtroligt och enkelt såsom en vederkvickelse efter arbetet, se där allt, hvad de önska af sällskapslifvet! Må då den dag ej vara fjärran, när svenska män och kvinnor lära sig konsten att begränsa lefnadsbehofven, lära sig konsten att lefva efter, ej öfver, sina tillgångar.
Till Förvaltarens biträde äro anställde, för papperstillverkningen en Verkmästare och en Pappersmästare, samt vid räkenskapsgöromålen och den öfriga förvaltningen, en förste Bokhållare och en andre eller Material-bokhållare, af hvilka de tre förre tillsättas på förordnande tillsvidare af Fullmägtige, uppå Förvaltarens förslag, men den sistnämnde, eller Material-bokhållaren antages och afskedas af Förvaltaren, efter eget godtfinnande. För Förvaltaren och den öfriga Bruksbetjeningen gäller till efterrättelse den af Banko-Utskottet den 15 December 1857 fastställda instruktion. Till Utskottet hafva Banko-fullmägtige Öfverlemnat och med sitt förord beledsagat ansökningar af Förvaltaren och öfriga Bruksbetjeningen vid Tumba om lfi BankoUtskott ett Memorial K:o 43. ilen vid sistförflutna riksdag dem beviljade till fälliga löneförhöjnings upptagande bland de fasta lönerna; och enär en dylik förmån redan blifvit Bankens em betsoch tjenstemän samt vaktbetjente af Rikets Ständer tillerkänd och enahanda skäl, som derför legat till grund, äfven ega tillämplighet å Tumba bruks tjenstepersonal, anser Utskottet sig böra hemställa 3:o att den Tumba bruks tjenstemän och vaktmästare vid sednaste riksdag beviljade tillfälliga förhöjning uti innehafvande kontant lön nu må på ordinarie stat uppföras, under det af Rikets Ständer för en lika beskaffad förmåns åtnjutande af Bankens embetsoch tjenstemän samt betjente redan före skrifna vilkor, eller att den, som ingår på den nya staten, skall vara förbunden att underkasta sig den vidsträcktare tjenstgöringsskyldighet. eller jemkning i åligganden, som vid en blifvande förändrad organisation af Banko-verket eller eljest i allmänhet kan varda stadgad. Derjemte har Utskottet från Banko-fullmägtige fått emottaga en af Skolläraren vid Tumba bruk C.
Liljencrantz har anmärkt, alt frågan skulle befinna sig i outredt skick, men för min del kan jag icke förstå, huru den skulle kunna bättre utredas än K. M:t gjort; K. M:t har ju så väl föreslagit länsarkitekternes antal och aflöning, som äfven H. lil. 15 2?fi Deu 10 Mars f. ro. bestämt vissa distrikter, inom hvilka de skulle tjenstgöra. Fullt öfvertvgad om nyttan och behofvet af de föreslagna länsarkitekterne, måste jag på det varmaste förorda bifall till K. M:ts Propos. Frih. Liljencrantz: En skyldig aktning för den högt ärade talare, som till mig ställt en fråga, nödgar mig att ännu en gång taga R. o. Ad:S tid i anspråk. Jag hyser tili K. M:t det förtroende, att, om K. M:t hänskjuter detta ärende till landstingens bedömande, K. M:t icke allenast skall framställa till dem en fråga, huruvida de äro sinnade att lemna bidrag till länsarkitekters aflöning, utan äfven meddela dem sina åsigter i ämnet och närmare inhemta deras önskningar. Jag beklagar, om Frih. Alströmer icke hyser så stort förtroende till K. M:t; mitt är oinskränkt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan, och dels afslag derå, samt antagande af K. M:ts Nåd. Propos. i ämnet, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades talrika både ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan och bifall till hvad K. M:t i frågan föreslagit, då svaren likaledes utföllo med talrika så val ja som nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Preste-ståndet blifvit återremilieradt, tili följd af gjorda anmärkningar, att, då i frågor, der 2:ne Stånds afslag är tillräckligt för att frågan skall vara med Rikets Ständers rätt afgjord, det icke längre är de olika Ståndens utan Rikets Ständers beslut, som skall bos Kongl. Maj:t i underd. anmälas, vore det följaktligen icke lämpligt att redogöra för huru detta beslut tillkommit, utan endast Aund som blifvit beslutadt, hvadan, i nu förevarande fall, den underd. skrifvelsen, i stället att omnämna, det skiljaktigbeter vid ärendets behandling inom Riksstånden uppstått, helt enkelt borde innehålla, det Rikets Ständer ej funnit skäl att bifalla den Kongl, propositionen. Med anledning af hvad sålunda blifvit anmärkt får Expeditions-utskottet vördsamt anföra, att ehuru Utskottet trott de i berörde skrifvelse-förslag, förekommande uttryck, hvilka jemväl blifvit begagnade i ett annat, vid innevarande riksdag, under N:o 119 afgifvet, af samtliga Riksstånden godkändt skrifvelseförslag i en dylik fråga, noggrannast antyda den utgång detta ärende, till följd af stadgandet i 75 § Riksdags-ordningen erhållit, har Utskottet likväl, då det ej kan bestridas att i Grundlagarne ingenstädes finnes antyd t, det sättet, huru frågor blifvit af Riks-stånden behandlade, skall bos Kongl. Majit anmälas, funnit sig böra gifva slutmeningen i det återremitterade skrifvelse-förslaget sådan förändrad lydelse, som hosföljande förslag, N:o 179 till underd. skrifvelse i berörde ämne utvisar, och hvilket förslag Utskottet vördsamt hemställer måtte gillas jemväl af de Stånd, som godkänt det förra. Stockholm den 14 Augusti 1848. Memorial till Fikets Ständer, med öfverlemnande af ett skrifvelse-förslag i fråga om assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten a/sändas.
R:dr 16 6- och Andra Llatzenö Städer Handlande m. m. 50, zo, r6 R:r z2 st. och Fabriqv urer, Manufacturister 40, 20, 12 och - , - Tredje Ciatzenö Städer Handlande m. m. 40, 25, 15 och - Fabriqveurer, Manufacturister 24, 15, ro och Fjerde Clatzms Städer Handlande mm. z; R 16 K.20, »2, och Fabriqveurer, Manutaerurlster 20, 15, ro och , Femte Clatzenö Skader Handlande m m. 20, rz R:dr 16 tz. 7 R'.dr 24 6. och Fabriqveurer, Manufacturister 15, 10, 5 och Hondlwerkare i Stockholm 06) Gölheborg jemte Bryggare, Winskänkar och alla öfrige Borgare utom Fiskare säsom särskilt uvptagne R:dr »6 tz. 60/ qz N.dr 16 6- 20, ro och Första Clatzens Städer, Handt wcrkure, Skevnare mm. 40, 20, i? R:Lr r6 tz. och Handtwerkare, andra Llatzens Slä der, Handtverkare m.m zo, ro ro Tredje <e.la§ens Städer, Handt wrrkare m. m. 15, rr, 8 R r r6 §.
Hvad härefter vidkommer Kungs-skjutsen, så har af en Talare blifvit yttradt, att det vore både passande och ändamålsenligt, att genom Underdånig skrifvelse upplysa Kongl, Majit, att, ehuru nyttiga Dess resor otvifvelakligt äro för landet, de dock genom det störa häst-antalet, som begagnas, och endast derigenom äro högst betungande för Landtmannen, och att som hjelpmedel deremot måtte hemställas, att Kongl. Majit täcktes, med afseende å landets ännu glesa befolkning och ringa häst-antal, vid sina resor, der så möjligt vore, inskränka behofvet af hästar efter våra skjuts-inrättningars beskaffenhet, så att ej ombyte skedde utom Gästgifvare-gårdarne och ej större häst-antal fordrades än hvad stationerne i allmänhet med sin^ kringliggande reserver kunna åstadkommaj och en annan Talare åter ansett, att underdånig hemställan en - Desv. och Oecon. Ut sk. B et: de N:o lfa. 19 däst borde göras om inskränkning af hästantalet för den Kongl. Sviten, samt att densamma borde, i afseende på skjuts-ombyten, strängare körning, väntning och obehörig behandling, underkastas samma lagar som andra resande.
Delta, med hvad mera handlingarne innehålla, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och finna väl upplyst och ostridigt vara, att det Jemtland nu åliggande roteringsoch ruslningsbesvär vida öfversliger de för närvarande roterade hemmans förmåga alt draga samma tunga, i anseende lill landets ringa folkmängd och ofruktbara beskaffenhet; men om detta, å ena sidan, medgifves, och derjemte antages, dels att Jemtlands in* fanterie-Regemente, nedsatt till 800 nian, med enahanda skyldighet till activ tjenstgöring, sorn den Öfriga Indelta Armeen, icke kan af provincen, med de af ålder anslagne understöd, underhållas, äfven då de nu oroterade, men rotering underkastade hemman blifva till Kneklehållet indelte; dels ock, alt en återgång lill roteringens första beskaffenhet, då Regementet bestod af 1000 man, endast skyldige att försvara provincen, och befriade från commendering utom densamma, nu mera icke kan eller bör komma i fråga, emedan Regementet i sådant fall, efter Norriges förening med Sverige, icke skulle uppfylla något ändamål, och en sådan rotering cj heller nu skulle af landet kunna underhållas, sedan legan för manskapet, genom de redan vidtagne förändringar, blifvit uppstegrad, och det gamla understödet, nemligen 20 daler för hvarje Soldat, i anseende til! myntets försämring, jemväl blifvit, till sitt värde, i betydlig nion nedsatt; så möta dock, å andra sidan, betänkligheter och svårigheter för verkställigheten af ny rotering och rustning i Jemtland, på de vilkor och det sätt, Kongl. Majit i Nåder framställt.
Af den ordning, som i allmänhet wisat sig wara rädande bland arbetsmanstapet, är all anledning att af denna inrättning hoppas ett fördelaktigt resultat. 10 Upphasivande Dä, sedan förbudet den 10 December 1812 emot all gemenFölEt^nffap med f. d. Konung Gustaf Adolf, f. d. Drottningen och deras E."^'barn utfärdades, de derwid affedda förhällanden blifwir wäfentligen förändrade, helst nära ett tredjedels arhundrades inre lugn och nationens stadgade kärlek för fakernas nya ordning satt insegel pä 1809 och 1810 arens tilldragelser samt Swensta folkets angående thronföljdcn fattade beslut, har Kongl. Mast, pa detze och flere ffäl samt med begagnande af den besättande rätt, som i detta ämne, jemlikt 12 Z. i Riksdagsbeslutet den 12 November 1810, Konungen tillkommit, i näder upphäst nämnde Förbud af den 10 December 1812 och lätit under den 7 sistlidne Maj Kungörelse derom utfärda. Ulsaidmide Angående den lagförklaring, som sedan sista Riksdag blifvit ut"kl8>g. " färdad, är uppgift meddelad Rikets Ständers Justiri-L-OmbudSman, som derom lärer lemna Rikets Ständer underrättelse. BefästningsBefästningsarbetena wid Waxholm och i Stockholms stärgard, albctui. nnd Carlsborg, Carlsten och Marstrands hamnförswar, samt wid inloppet till Carlskrona, hafwa, enligt ärligen pröfwade arbetsplaner, fortgått i män af dertill anwisade tillgängar ä Extra Statsanflaget. Waxholms fästning har till en del blifvit med Bombkanoner bestyckad. Smärre nybyggnader och ärliga reparationer i fästningsoch garnifonsorterna hafwa i wänlig ordning egt rum och bekostats af Ordinarie StacSmedlen. Bygnads Åtskilliga andra nybyggnader, som warit af behofvet oundwikligen päkallade, hafwa blifwir dels företagna, dels äfven fullbordade, nemligen:
Hvad först vidkommer sjelfva saken, så upplystes af Hr Lilljenstolpe, att orden ”för delaktighet i missgei ningar” visset ligen icke stodo i sjelfva be - Den i3 Februari f. ra. aoi beslutet; men det finnes i reeiten, just vid slutet deraf, och således af misstag icke influtet i den andragna delen af betänkandet. Hvad angår det soin Gr. af Ugglas sednast anmält såsom mildrande detta uteslutande, så får jag nämna, att ingressen till skrifvelsen icke lärer komma att finnas i sjelfva lagen. Det som finnes i Ständernes skrifvelse till Konungen som motiv till förslaget om lagen, kommer icke att stå i sjelfva lagen, och då kommer den att blifva ofullständig, såvida man icke begagnar tillfället att sätta in i lagen de ord, som der saknas. Örn det kan tillgå på annat sätt än genom en återremiss till Utsk., så vore det väl, men jag tior det vara enda utvägen, och hemställer om icke R. o. Ad. genom prot.utdr. skulle vilja fästa de öfriga Ståndens uppmärksamhet derpå och anmoda dem att tillåta detta ords införande ur reeiten till sjelfva beslutet i betänkandet'. Gr. af Ugglas och Hr Ribbing, Arvid, instämde med Ilr Lefren. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han riktigt uppfattat förslaget, så vore det, att den sista meningen, sorn lyder sålunda: ”För delaktighet i envig eller utmaning dertill vare straff, som i allmänna lagen utsatt är,” skulle erhålla följande lydelse: ”För delaktighet i envig eller utmaning dertill vare straff, som i allmänna lagen för delaktighet i missgerningar utsatt är;” och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg att delta tillägg i den und. skrifvelsen borde äga rum. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behagade finna, att då delta vore ett tillägg till R.