Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Chartae Sigillat® Recognition, I j. s 887. • medel, I 1. s 842. Redovisning för, år 182a, II s 534 — 536. “ medels Redogörelsen, angående verkstäld granskning af. StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s a38 — 2^2, bif. af PresteStändet, IX s 023, af BondeStåndet, IX s 628, af BorgareStåndet, IX s 657, af Adeln, IX s 662. Underd. Skrifvelse, X 1. s 517 —5 ig. _ Författning, angående en förnyad, jemte Förslag till Förordningen och Tabell öfver Städernes Classificalion. Bev. Utskottets Betänkande, V 1. s 5o5—. 581, återremitt. af PresteStändet, IX s 6o i i43, af BörgareStåndet, IX s n5o, bif. af Adeln, s 1154- 'Ytterligare Utlåtande, Y 2. s 53—79, bif. med föreslagna förändringar af PresteStåndet, IX 3. s 129, bif. ovilkorligt af BondeStåndet, IX 3. s 172, dito af Adeln, IX 3. s 179, af BörgareStåndet, IX 3. Underd. Chartae Verk, om inköp af geographiska Inrättningens. StatsUtskottets Utlåtande, IY 1. s 892 — 897, bif. af Adeln, IX s a5i, af BondeStåndet, IX s 256,afPiesteStåndet, IX s 263. ClaraSjön, om upprensning af. Motion, re. mitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1228.
Att Ridderskapet och Adeln bifaller den på något sätt, anser jag för afgjordt; och då vore Friherre af Nordins förslag det rätta, emedan saken helt och hållit öfverlemnades till Regeringen, hvarföre jag icke kan annat än fortfarande yrka detsamma, samt att de öfriga Stånden måtte inbjudas att deltaga deruti. Hvad den andra punkten beträffar, eller de 5ooo R:rne, så tillstyrker jag äfven bifall derå. Det är oangenämt, att ej kunna tillstyrka iner. Men tillgångarne tillåta det icke. Friherre af Nordin: Då jag yttrade mig, framställde jag en särskild åsigt af saken, men sedan jag hört, att åtskilliga betänkligheter deremot blifvit gjorde, och att en sammanjemkning rneningarne emellan torde af mången anses fruktansvärd, vill jag, enär jag önskar att Veterinairlnrättningen måtte få allt möjligt understöd, visst icke vidare envisas uti min mening, utan gerna afstå derifrån. D.cn 2,1 December c. rn. Herr Hjerta: Sedan Friherre af Nordin afstå.Lt från sin tanka, torde det vara öfverflödigt att vidare yttra sig derom. Jag afstyrker den, emedan det skulle blifva för Staten en större kostnad, och emedan följden deraf skulle blifva, att Inrättningen anlades i en större, ehuru mindre tjenlig, skala af storhet och prakt, i stället för att blifva till hjelp och nytta för landet. Jag tror derföre, att det var nyttigt, alt man korn ifrån Friherre af Nordins idee, att, sedan Yeterinairlnrättningen nu nästan är i ordning, öfverlemna så stora byggnader, af ett värde, hvilket går lill en ganska öfverdrifven summa. Hvad Herr Bråkenhjelms förslag angår, anser jag 3 månaders uppsägning vara ett oljenligt stadgande, om der icke tillika står: taga uppsägning; jag föreslår derföre denna förändring i första punkten, emedan process annars kunde uppstå. Hvad den andra punkten beträffar, anser jag, att den kan vara sådan den är, och att Regeringen kan gå till målet, utan att kostnaden bör öfverstiga 5ooo R:dr. Herr Bråkenhjelm:
>VIaj:t, 80M likväl 8ig föreställer, att 8tats-I7tskottet, älven med kered villigket att fullgöra Kongl. IVIapts l^adiga oiiskan i cielia akeende, skall, under iagttagande af stadgade förmer, 6nna sig kindradt alt. ät ärendets föredragning oek afgörande kos kikets 8tänder tillvägakringa den sk^ndsamket, 80m af det nuvarande ögonkliekets kekof kräkves, kar emedlertid, oek dä det är al yttersta angelägenket, att den inne8täende allöuingen för ds inom Larlskorgs Känning, i oek för k^ggnads-arketena derstädes, kellntlige tjenstemän oek 8oldater, genast varder utketald, genom 8krifvelse ak denna dag snkekallt Dess oek Kikets Krigs-Oollegium att, af under känder egande, för andra mindre trängande kekof, skedda medel oek emot ersättning ak korst utkallande k^ggnads-anslag, meddela Kortilleations-Oassan e!t kö!.skott ak Kög8t 8ex djusén kiksdaler Lanco, att ak Lollegii Ko, tilieationsZtkdeluing. i samråd med Lkeken för lugenieurs-Lorpsen, »iisponeras till säd ne för Kolningen kör kanden varande utgifter, lividia prökvas af den keskallenket, att de8amma ieke kunna, utan förnärmande ak enskilde peisoners räti, eller utan äkvenl^rande ak vida ketänkligare förluster för 8taten, längre uppskjutas. Kongl. lVIajrt körklifver kikets 8tänder8 8tats-Ktskott med all Kongl. Kad oek ynnest välkevagen. Oatum ut supra. d/6/vre/'.
De för dessa lånehandlingar inflytande räntemedel må äfvenledes af Direktionen uppbäras och förvaltas, intilldess, genom desamma och de i ofvanstående moment omförmälda räntor, den deruti bestämda summa uppkommit. 3:o. Dessutom må de smärre kontanta tillskott, som Direktionen, enligt den till Riksgälds-kontoret ingifna plan för reparations-fondens bildande, å Bolagets vägnar, erbjudit, genom Direktionen förvaltas och göras fruktbärande, likasom de öfverskott, hvilka komma att återstå, efter det lånehandlingar till de i planen beräknade belopp, vid deruti bestämda tider, blifvit till Riksgälds-kontoret aflemnade. 4;o. Stats-Utskotlels Memorial M 2Ö0. 17 4:o. Direktionen skall deremot vara Riksgälds kontoret ansvarig, att den för hvarje år upplupna räntan å ej mindre ofvannämnde förskrifning, än då samlade ränteoch tillskotts-medel, varder vid årets slut, för reparationsfondens räkning, fruktbärande efter en, tillsvidare, till Fem procent bestämd räntefot, så att londén under loppet af hvarje år tillvexer med en summa, motsvarande Fem procent å fondens ursprungliga belopp och den vid samma års början befintliga räntebehållning. 5:o. Till säkerhet för fondens fortsatta bildande i öfverensstämmelse med derför i merberörda plan tillämpade och af Rikets Ständer fastställda grunder bör, sedan den af Direktionen, under den 30 December 1862, för tiden intill 1869 års slut, afgifna förbindelse att aflemna löreskrifna låneoch säkerhetsbandlingar för de utlånade räntemedlen blifvit vederbörligen fullgjord, till, Riksgälds-kontoret afgifvas en ny sådan lörbindelse, hvilken skall omfatta de följande åren. Det ursprungligen afsatta samt i Stora Wallby och Oppeby intecknade kapitalbeloppet, 22,500 R:dr, får icke under någon händelse, utan Rikets Ständers dertill särskilt lemnade samtycke, från Riksgälds-kontoret till större eller mindre del uttagas och af Kanalbolaget disponeras. 7:o.
* Om än Stora Barnhuset, hvilket efter hvad upplyst blifvit enligt Stadganderne egenteligen är bestämdt att emottaga barn^ födde i Stockholms Stad, kan betraktas såsom stående i sammanhang med Landets Allmänna nytta, derigenom att Barnaföderskor ifrån Orterne dit inkomma, synes dock Staten för denna Inrättning hafva gjort nog, genom de allmänna bidrag i Spannemål och penningar som årligen till dess underhåll från StatsVerket ingå. Och som i öfrigt vid underhandlingarne om ifrågakomne ersättning, Barnhusets rätt dertill blifvit å Hyska sidan bestridd, samt, utan serskild discussion örn hvarje fordringsanspråk, eller erkännande af något företräde dera emelian, en ruud Summa i ett för allt af hvad Sverige i Betänkanden, N.o 288. 4°3 Finland egde att fordra blifvit gifven; alltså har Utskottet funnit sig böra vid dess förut afgifne tillstyrkande, ang:de det belopp som af den influtne ersättningssumman bör Barnhuset för dess fordringar tillkomma, förblifva. Reservation: Af ITr Biskopen Doctor Thyselius.- Emot Utskottets beslut, att ieke tillerkänna Stora Barnhuset ersättning för dess genom Finnlands afträdande förlorade Kronotionde, reserverar jag min särskilda tanka af följande skäl. 1:0 Emedan ordalydelsen af 13 §. i Fredricshamnstractaten icke förbehåller Staten något skadestånd för dess vid Finnlands occupation borrtmistade Magazinsbehållningar, eller i landet innestående Spannemåls utlåningar, hvilka liksom andra Kronofordringar enligt allmänt bruk, med krigets rätt öfvergått till segråren. 2:0 Emedan, enligt sakens natur och all billighets grund, Statens rätt vid fördelningen af den omsider erhållna summariska liquiden, sist måste komma i fråga , hvaremot de fromma Stiftelsernas rätt blifver den första, som bör iakttagas. Jag föreställer mig Staten såsom en förmyndare, hvilken bar att bevaka, jemte sin egen fördel, äfven sine myndlingars.
Hr Hjärne, Harald: Den nu föredragna motionen af Hr af Robsahm är af en verkligen egen och ovanlig beskaffenhet. Den innebär a:ne hvarandra rakt motsatta egenskaper. Å ena sidan finner man i motiverna för motionen de mest upplysta och oensidiga omdömen, som äga anspråk på att göra sig gällande för hvarje sund eftertanka; å den andra sidan, eller uti sjelfva förslaget, visar sig motionen i ett så halffardigt och, om jag i figurlig mening får begagna detta uttryck, ett så lättsinnigt skick, att den snarare synes innefatta en lösligt framkastad ide'till ett försök, än åsyftande reformer i ett vigtigt samhällsförhållande, från hvilka förändringar, en gång verkställda, någon återgång sedan icke är möjlig. Då jag således gillar motionärens åsigter i principen, kan jag likväl icke annat än ogilla det föreslagna sättet för deras tillämpning. Jag kan nemligen ingalunda finna nyttan af boställenas försäljning till kronoskatte, utan tror tvärtom, att sådant vore högst skadligt och förlustbringande. Utaf de skäl, jag för denna öfvertygelse äger, vill jag anföra några hufvudsakliga, hvilka, vid det ytligaste begrundande af ämnet, sjelfmant framställa sig för omdömet. Här finnas t. ex. bland de till indragning bestämda boställen ganska många, för hvilka en obetydlig köpeskilling vore att påräkna, i anseende till den vanhäfd, hvari de kommit genom försummad controll på arrendatorer. Om dessa deremot bibehållas och för Jöningsfondens räkning utarrenderas, kunna de, genom iakttagande af behöriga arrangementer och controller från boställs-directionens sida, upparbetas till en vida högre afkastning än den, hvarpå en köpare för närvai'ande skulle vilja grunda sina betalningsvilkor, och sålunda uti deras förbättrade skick i framtiden bereda en tillökning i löningsfonden, hvars möjlighet, genom de - Den i3 Mars f. m. 217 deras försäljning nu, lielt och hållet komme att gå förlorad.
och i hvilket hon uttalar .sitt ilitresss för kans strlfvan, som hon kuude sympatisera med efter att " i ätta ä r under fcm olika signaturer i fem olika tidningar " ha kampat mot samma iiterilra motigheter och hon fortsätter: 43 Jag vet att v b a &amp; sigter i m h g a fall iiro de samma och att vi bada, delvis htminstone, komma att klimpa för samma sak, ty Ni ar ju " en af de d r a " - det förkiittrade " unga Sverige ". Men om ocksa icke s&amp; vore, skulle det icke hindra, mig att erbjuda detta kamratlika ' handslag, ty akrAande är mig det förhatligaste af allt. ArligIzet, .se der huhudsaken! En lugn sansad srlighet och en outtröttlig sträfvan efter sanning, det ar hvad vi böra ha för ögonen. Att vara sig qjti2f ar sv %rt nog? men det a r dit .all sjalfuppfostran bör sy f t ~. Detta första bref anger redan arten af det vänskaysförhAllande, som (sedan Axel LundegBrd slutit. vapenstillestAnd med sin far ocb Ater besökte Hörby) började under sommaren 1884, med den lilla bokliidan till skAdeplats. Nu kom Ernst Ahlgren första gingen i lefvande beröring med den nya tidens tankar, ytterst radikala i hvarje afseende, SA som de gestalta sig i en ynglings sinne. Nu fick hon uttryck för den opposition mot all den konventionalism, det byckler! i sammanlefnaden människor emellan, som hon själf känt men ej drömt om att pk detta sätt storma i ' öst emot; nu frigjordes hon friin Atskilliga kvinliga fördomar rörande det verkliga lifvet, genom en ung mans~oförbeh~llsamma uttalanden om huru lifvet tedde sig derute bland m h n e n.
Efter min tanka är det besynnerligt att i lag införa bestämmelser om en privatbanks credit; ty det tyckes, att om banken erhåller en större credit, finnes intet skäl, hvarföre den ej skulle få begagna sig af densamma, så länge den handlar ärligt. Orsaken till inskränkt), lärer vara, att man vill förekomma, det banken skulle utgifva lån på egna obligationer; men detta kan förekommas genom särskildt stadgande om privilegii förlust i sådan händelse. Det strider dessutom mot concurslagens förbud att byta skuldsedel mot skuldsedel; men derföre bör man ej hindra crediten, och jag kan således ej gilla stadgandet i detta t mom. Deremot kommer jag framdeles att yrka förbud för privatbanker att utgifva egna obligationer såsom lån. Hvad 1 mom. åsyftar, är redan förebygdt genom R. o. Ad:s beslut vid 7 §; 3 mom. ater stadgar om förmånsrätt för creditsedlarna, hvilken jag tror skall blifva af ganska menlig verkan, emedan den skall utestänga privatbankerna från möjligheten att upplåna för att åter utlåna, ty upplåningen skulle blott kunna ske mot hypothek, och då vöre stadgandet utan ändamål. Hvar och en långifvare skulle taga sin betalning ur bypotheket, och den stadgade förmånsrätten lände ej sedelhafvaren till någon nytta. Jag kan således ej bifalla någon del af Gr. Frölichs förslag i 9 §. Gr. Frölich: Jag ber om tillgift, att jag upptager tiden ännu en gång i denna vigtiga punkt, och viii först besvara den siste talaren, hvilken synes hafva förbisett, hvad so lidi te som denna § är ämnad alt gifva. Det är icke den, att privatbankerna skulle äga förmåga att alltid kunna invexla sina förbindelser, utan att vid deras slutliga utredning brist aldrig skulle komma att uppstå. Då man talar om stor cassa, önskar man blott oafbruten fortsättning af invexling; men jag hemställer, om ej ändå bankrutt kan uppkomma, hvilken ej afhjelpes med cassan, utan derigenom, att lagen säger, att banken ej får sträcka sin sedelutgifning eller upplåning till mer än ett visst belopp.
Utsk. Ull.cle. IV.-o 135. vittring, sorn, vid tillämpning af de Författningar Utskottet Åberopat, först i en framtid skulle derstädes komma att för sig gå, helst Kongl. Majlis Befallningshafvande , i Skrifvelse till Kongl. KammarCollegium den 29 September 1827, tillkännagifva, att af de 768 qvadratmil, hvartill Norrbottens Läns omfång kan räknas, 246 kunna anses tillböra kustlandet och 522 Fjälloch Lappmarken, samt att i allmänhet gränsor saknas emellan krono-marken och enskildes områden, de der icke äro afskiljde till mer än 66 qvadratmil på kustlandet och 20 inom Lappmarken, och vid hvilket förhållande Landshöfdingen ansett, att med de få Landtmätare, som vid afvittrings-verket i Länet äro anställde, det dermed åsyftade högst välgörande ändamålet skall vara mer än ett århundrade för Norrbotten aflägse, och att således, om ej antalet af Afvittrings-Landtmätare i Norrbottens Län betydligen ökas, och verksamma anstalter lill afvittringens fullbordande dymedelst vidtagas, nya för Riket och orten nyttiga inrättningar skola ännu på ganska lång lid antingen hindras eller alldeles uteblifva. Hos Högvördige Preste-Ståndet: Af Herr Prosten Grape s som , uti ett vidlyftigt anförande, hufvudsakligen på enahanda - Besv. och Oecori. Ut sk. Vthele.
Vid våra många Författningars mindre tydliga och obestämda föreskrifter, och Landshöfdingars olika begrepp, huru långt, i vissa Sfseenden, deras Embets-myndighet lagligen kan utsträckas, kunde det möjligen hända , att åtgärder vidtogos, som föranledde till tvekan, huruvida de voro förenlige med det rätta och Jugarnes mening, och derföre önskade jag at£ Utvägar kunde bered3S till en skyndsammare pröfning och rättelse, derigenom, att dess åtgärder blefvo kände af JustititejCancelieren och Justitieombudsmannen, hvilka begge äro Vårdare af Medborgares rättigheter, till undviktm - J)en 15 December,. de af åklagade skyldigheten vid förment lidande, pcb ett beroende af den långsamma Collegiala pröiningen, som stundom, genom inflytelse, torde kunna, om ej undanhållas, åtminr $tone uppskjutas. J*g tijistyrker derföre att, af aila, ifrån Konungens Befallningshafvande, utgående Kungörelser, som röra allmän och enskilt® rätt och skyldigheter, borde, vid hvarje månads urgång, ett hxeniplar till Justitire-Canpellerens och Justitia Ombudsmannens granskning öfversändas, och då jag härvid torde mötas af det inkast, att de blefvo allt för vidlöffiga att af desse Embetsman granskas , får jag förklara, att den större delen af Knngörelserne, $om blott innefatta tillkännagifvanden, såsom efterlysning af Rymmare och hcrisiulne saker $amt Auctioners utlysande m. m., borde serskilt tryckas, och icke afsända®, hvarefter ett öfverseende af de öfrige icke blef af den vidlöltighet, att det borde blifva ett hinder för ett nyttigt föremal.
Talmännen kunna upphäfva sig till domare öfver hvarje Utskott, Konstitutions-Utskottet icke undantagandes; och 2:o att Talman icke kan hafva magt att vägra proposition på andra frågor än de, som väckas i form af motion inom de särskilda Stånden, hvilket nyssnämnde 55 § endast och allenast afser. Denna grundlags-tolkning förefaller åtminstone mig obegriplig, då det tydligen heter i sistnämnda § ■»utom i det fall, då han finner någon väckt fråga bokstafligen strida mot Grundla g ar ne»; — och just till detta ordet »fråga» måste obestridligen Utskotts-betänkanden äfven vara hänförliga — Konstitutions-Utskottets likväl undantagne. Nu lärer väl ingen kunna på fullt allvar påstå, det StatsUtskottet uti ofvannämnde förslag till voterings-propositioner i förstärkt Stats-Utskott, handlat i full öfverensstämmelse med föreskriften uti 69 § Regerings-Formen, der det i afseende på anslagsfrågor m. m. heter, »att något Stånds mening ej får undertryckas, derest icke tre Stånd äro om summans belopp ense.* Betraktar man nu oveldigt Stats-Utskottets voterings-förslag, så finner man genast, att åberopade grundIagsbudet i 69 § Regerings-Formen blifvit till sin ordalydelse och bestämmelse i högsta måtto förnärmadt, och genom Konstitutions-Utskottets ogillande af Talmannens i Bonde-Ståndet vägrade proposition på hvad han, lika med Ståndet, ansett Konstitutions-Utskottets Memorial M 61. 11 grundlagsvidrigt, har det lyckats vid denna riksdag att sätta kronan på verket.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 25, i anledning af väckt motion, rörande verkställande af undersökningar för utrönande af rätta beloppen, hvarmed de i 15 § Tull-taxe-underrättelserna medgifna tullrestitutioner böra utgå. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 26, med voterings-propositioner i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående de uti Memorialet N:o 9, afgifne förslag till ändringar och tillägg i 28 § Regerings-formen. Voterings-propositionerne godkändes. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Memorial N:o 304, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposition i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut öfver l:sta punkten af Ctlåtandrt N:o 220, angående väckt fråga om vissa Kyrkoherdar och Skolmästare i Lappmarken, å lön anslagen spannmåls utgående in natura, m. m. Ståndet vidblef sitt förut fattade beslut och godkände voterings-proposiotionen. Utlåtande N:o 305, i anledning af en utaf rikets år 1849 församlade Revisorer vid granskningen af Handelsoch Sjöfarts-fondens förvaltning gjord anmärkning. Utlåtande N:o 306, i anledning af väckt motion om den, åt en del rotar vid Westmanlands Regemente anslagna, såkallade kneckte-tunnans utgående med spanmål in natura, eller med lösen efter rnarkegångspris; Utlåtande N:o 307, i anledning af ytterligare gjorda ansökningar om inlösning af Riksgäldssedlar, oansedt den derför fastställda preskriptionstidens förlopp; samt Utlåtande N:o 309, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 247, i Prot.-Utdrag den 13 Augusti 1851. 483 (råga om löne-förhöjning åt nuvarande Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasii och Stiftsbibliothek. Dessa Utlåtanden bijöllos.
Riksens Ständers Herrar Revisorer, i fall af befunnen öfverträdelse uti de för Magazins Directionens förvarning gifne grunder, böra berättigas indraga hälften af dess Creditiv. Orätt har man behagat kalla sådant ett straff för Landet, drabbande dem som icke det minsta felat; mig synes det icke annorlunda än sorn en välgerning för undsättnings tagare och hjelpbehöfvande. Långt ifrån att tro möjligheten af en sådan öfverträdelse hvarken å Regeringens eller Magazins Directionens sida, vill jag antaga för Stats Utskottets Betänk anden. >915 säkert, att skäl till ifrågavarande indragning aildrig hädanefter skall kunna förefinna*, och hvad är då att befara af den klandrade föreskriften? Platt intet — men Ständerne hafva emed ertid fullgjort den pligt, sorn jag anser bland de mäst heliga för dem, att nemligen för den framtid, ett nu utfärdande Reglemente troligen länge skall komma att gälla, hafva sökt försäkra sine Committenter eller Nationen, det deras anslag af penningar till denna Handelsoch Undsättnings - anstalt icke skola förskingras och minskas. Antager jag åter för ett ögonblick meijeligheten af en öfverträdelse och att vådan af indiagningen blefve för handen, så borde jag väl än mera befara fortsättning af öfverträdelserne och hvad blefve följden deraf?
Ståndet beslöt att, med frånträdande af förut fattadt beslut, förena sig uti Borgareoch Bonde-Ståndens sammanstämmande mening rörande g 38, till följd hvaraf voteringspropositionen JV2 1 ansågs hafva förfallit, samt godkände de af Utskottet under N:ris 2 och 3 föreslagna voteringspropositioner. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets Memorial, M 209, i anled ning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om statsbidrag för upprensning af Lida-ån, godkände Preste-Ståndet den föreslagna voteringspropositionen. S. D. Föredrogs ånyo Stats—Utskottets Utlåtande, JVs 198, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag för Nationalmuseibyggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader. Härvid förekommo; Punkterna 1 till och med 5. Biföllos. Utskottets tillstyrkande bifölls med den ändring att Preste-Ståndet för sin del beviljade det af Utskottet till uteslutande föreslagna beloppet 17,470 R:dr, som af Kongl. Maj:t blifvit äskadt för att förse stora vestibulens väggar och trapparmar i Nationalmuseibyggnaden med så kallad stucco lustro i stället för oljemålning; hvarjemte den å sidan 26, raden 22 nedifrån, genom tryckfel tillkomna summan 17,025 R.dr rättades till 19,025 R:dr. Med ogillande af Utskottets hemställan, beslöt Ståndet för sin del att, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit föreslagit, en summa af 24,825 R:dr 11 öre må anvisas till utbetalning åt Geheime-rådet A. Stiller såsom slutlig godtgörelse för hans biträde i egenskap af Architekt vid Nationalmuseibyggnaden. Utskottets hemställan bifölls med erinran allenast om den ändring i anslagsberäkningen, som af Ståndets nu fattade och här ofvan antecknade beslut föranledes. 696 Prot.-Utd.rag S. D.
Std begagnattbe fåfottt (olai för na»igationö|lolan i ©ödeborg har snaoigations* ffotl)U§ t ®8- ett för nyttiga adntättita inrättningar nttälffanbe mebborgare af liäntnbe tyeborg. ftab förärat ett meb gattfla betyblig foftttab berftäbeö nyligen ttppförb, färbeleö pryblig ocb för änbamålet lämplig byggttab. ©ammattlagba antalet elever mib itaotgattonöffolorna utgjorbe stuta! elem „ mib Hemiga» Uttber läÖ » » 1860 — 1861 S)å bett bogferittg mcbelft ångfartyg, hmilfen af Sireftioitett för»ogjering pa ©ötheborgö l)amtt 3Kaj:tö nåbiga beflut, famina bogfering från och meb betta årö ingång upphört. fa8” @om erfarenbeten åbagalagt bel)ofioet att, tid förefontmanbe af unter, ntöjligtmiö ganffa betybanbe olycföhäitbelfer, mebbela föreffrift om iatU taganbe af vifta förftgtighetömått när be till ®ötl)a ocb trollhätte fanalverf f)öranbe fingar af ångfartyg pafteraé, farnt bet tillita funnitö lämpligt att, i affeenbe å ben häftighet, b^armeb ångfartyg få pd fana Ijroab t affeenbe å pafjagerare SKegicmentcn $ör feglatioiten på ben numera outbyggba @trömöholmé fanal, o åj taj:ov. farnt å ben år 1860 fudborbabe fanalen medan (Sffilötuna och 2Räla och flufjverfd hjelmare angelägenheter l)ar förntjabt nåbigt reglemente blifvit utfärbabt. Sillifa l)ar Äongl.