Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa betänkligheter, hvilka icke ansetts vara af den vigt, att de afhållit PresteSt. från förslagets antagande, synas mig dock på grund af Hr Printzenskölds yttrande, vara af den beskaffenhet, att jag, lika med honom, tror ordet ”ovilkorligen'” bör från förslaget utgå. Jag anhåller, att få fästa uppmärksamheten något närmare på de omständigheter, hvilka flere talare redan anfört mot fordran, att konventioner ovilkorligen 2 * 20 Den 12 Juli. skola upprättas vid inträffande ledigheter. Då förekommer först, att mången församling finnér sig belåten med nuvar. aflöningssätt, och att en förändring härutinnan möjligen skulle föranleda till missnöje. Sådant länder troligen icke till prestens fördel utan måhända snarare till nedsättning af hans inkomster. Med förändringen har man då endast tillskyndat honora förlust och församlingen obelåtenhet. Man har då i dubbelt hänseende skadat. Här är förut omförmäldt, huruledes personer i släder tillfälligtvis flytta från den ena församligen till den andra. Men sådant beror icke blott af tillfälliga omständigheter, utan äfven af personernas godtfinnande att välja den församling, oberoende af boningsstället, hvarest afgifterna till presterskapet falla sig lindrigast, eller presten är mest omtyckt. Jag vill såsom exempel uppgifva alt en person, kan under vissa förhållanden välja mellan 4 särskildta församlingar. Om han t. ex. vore officer vid något af gardesregine, kammarherre vid någoldera hofvet, och bosatt inom Storkyrkoförsamlingen men född i Finland, så skulle han efter behag kunna vara medlem af GardesHofStorkyrkoeller Finska församlingen. Likaså kan det inträffa uti andra städer såsom i Carlskrona, der det finnes en tysk församling, en amiralitetsförsamling och en stadsförsamling. En officer vid flottan kan således tillhöra, hvilkendera af dessa församlingar han behagar. När följaktligen aflöningen beror af personalen och af dennes val mellan församlingarne, samt det sålunda kan inträffa, alt, under en tid, en större mängd inflyttar till en församlig, och under en annan tid åter lill en annan, är det förenadt med särdeles svårigheter, alt för en längre tid bestämma afgifternas belopp.
— Som nu Letze Regementer ater blifwit förändrade och till 2:ne Regementer pä föreffrifwit sätt ferwandlade, i likhet med wanliga wärfwade Regementer, sa kouuner äfwen Lenna serstildta anstalt med UnderOsficerarnes Beklädning att upphöra, och skillnaden ei till större belopp att pä Extra Stat upptasas, an hwad som arfordras för de redan reducerade / Den z Julik.' 1029 rade Corporaler, som äro tjenstgörande och Löneskillnaden åtnjuta. 7:0. Uppå f. d. Swensta Gardets Stat, finnas ansiagne till ärlig hvra för en Regementsoch 10 Compagnie,Nustkamrar a i6Z Riksd. för hwardera 133 Riksd. 16 tz. och pä f. d. Finsta Gardets Stat, till hyra för nödige Chefs-Cancellie och KrigS,Rätts,rum so Riksd., samt för 6 st. Rustkamrar ivo RiksdalerHwad salunda uppå f. d. Finsta Gardes Regementes Stat warit uppfördt, anse Wi böra wid nästa Flyttningstid indragas och besparas. Hwaremot den Hyres-summa, som Swensta Gardes,Staten upptager, mä tills widare uppföras för det Eder i Nader anförtrodde Regemente. — Men stulle detta Regemente framdeles blifwa förlagd! i Orterna der Rustkammare i Wära och Kronans Hus icke kunna erhällas, bör det samma till Rustkamrar-hyra icke mera tilläggas, au hwad för öfriga Garnizons - Regementer wänlig! är. 8:0. Beträffande de Traktamenten, som Wk under den z ststl. Junii i Näder bewiljat den delen af wärfwade Regementerna, som efter Pafievolancens upphörande icke blifwit commenderade och som ätgätt för det i Garnizons-tjenstgöring hemmablifne manskapet med 2 tz. om dagen i tillökning utöfwer det pä
Då emellertid Rikets Ständer sakna nödig kännedom om förhållandena, för att mera specielt kunna uppgifva de åtgärder, som uti ofvan oinförmälda hänseenden kunna vara erforderliga och lämpliga, samt hvilka åtgärder för öfrigt torde böra blifva olika för olika orter, för att lämpas efter de särskilda förhållandena på hvarje ställe, få Rikets Stander, under åberopande af de allmänna åsigter i denna fråga, hvilka sålunda blifvit ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 57. 95 uttalade, underdånigt anhålla, alt lämpliga föreskrifter må meddelas för beredande af religionsoch srdlighets-vård åt den personal, som användes vid de arbeten af större omfång, hvilka utföras antingen af Staten eller af enskilda bolag med bidrag af stats-medel. Rikets Ständer framhärda &e. Slockholm den 8 April 1857. \:o ÄJT. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 April 1837. Preste-Ståndet den 8 — •— Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 8 Rikels Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om Krigs-Hnfrullens indragning. (Allm. Besv:s o. Ekon.-Utsk:s Betrde N:o 67). S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt derom, att Krigs-Hofrätten mätte alldeles upphöra och i stället en ny afdelning i Hofrätterne bildas för alt utgöra andra instansen i militär-mål, vid öfvervägande hvaraf i betraktande kommit, hurusom Rikets Ständer tillförene yttrat den åsigt, att särskilda domstolar för särskilda medborgare-klasser, inrättningar eller yrken, desto hellre borde afskaflas, som de vore ej allenast öfverflödiga och i följd deraf för Staten onyttigt betungande, utan äfven menliga för lagskipningens jemna och säkra gång; och hafva, i öfverensstämmelse med denna grundsats, de flesta dylika domstolar numera blifvit indragne.
Förlåt i synnerhet mitt alltför långa bref, och emottag min försäkran om den respekt och den admiration, hvarmed jag har den äran m. m. 76. Kellgren till Leopold. Stockholm den 6 Febr. 1786. Högädle Herr Bibliothekarius! Sjuk, och derigenom hindrad från all verksamhet, fann jag mig tvungen att förleden postdag lemna Hr Bibl:s bref obesvaradt. Det förtroende Hr Bibl. deruti behagar visa mig, gör mig ett så mycket renare nöje, som, i allt hvad kan hända och (jag hoppas) snart händer till Hr Bibl:s förmån, jag med skäl får anses för fullkomligen onyttig. Hos alla dem, i hvilkas händer Hr Bibl:s lycka kan vara lemnad, har jag funnit långt förut en så rättvis känsla af Hr Bibl:s merit och så lifligt deltagande i Dess belägenhet, att ett bättre öde för Hr Bibl. ej kan vara långt borta. I synnerhet äger Hr Bibl. i Kansli-Rådet von Rosenstein en den upprigtigaste vän och pålitligaste befordrare; hvarom jag ock hoppas, att det bref han i dag Hr Bibl. tillskrifver fullkomligen lär öfvertyga. Sedan jag tagit mig den frihet att meddela honom Hr Bibl:s bref, har han sjelf begärt få dela nöjet af dess besvarande. Jag har nyligen hört påtänkas ett nytt förslag till Hr Bibl:s lycka, hvilket jag för mitt enskilda interesse helst önskade gick i fullbordan, emedan jag smickrar mig att derigenom vinna en närvarande vän och medbroder. Om ej Öfverste Kammarjunkarn Gref Oxenstjerna redan låtit Hr Bibl. få veta deraf, bör jag ej vara indiscret och förekomma honom deri 77. Jag förenar mig med allt folk af smak och känsla, att tacka Hr Bibl. för dess Erotiska Oder: så olika dessa flödande kärleksepistlar, der man antingen gäspar vid ett kallt galanteri eller vämjar vid débauchen. Hr Bibl. har förenat Propertii djupa och brinnande känsla med Ovidii behag.
Maj:t år 1834 bifallit, att Svenska Academiens från längre tider tillbaka beviljade rättighet att utgifva ”,Postoch Inrikes Tidningar”, sedermera ”Stats-Tidningen’, linge, enligt med Academien träffadt aftal, emot en af Tidningens inkomster utgående årlig ersättning af 5,200 R:dr, öfverflyttas till Regeringens disposition. Inom andra året från contractets afslutande hade likväl Stats-Tidningen iråkat en skuld, som påkallade serskilda, från början icke beräknade, bidrag, hvarföre Kongl. Maj:t år 1836 beviljade ett årligt anslag af 5,200 R:dr, motsvarande arrendet till Svenska Academien. Tidningens eknomiska bestånd kunde dock icke genom detta anslag betryggas, och då tillgångar för densammas vidare understödjande saknades, beslöt Kongl. Maj:t uppsägning af contractet, att upphöra med år 1841, men för att komma derhän, att ansvaret för den officiella Tidningens redigerande återginge till Svenska Academien, erfordrades dock, att de skulder, som åsamkats under den tid, Stats-Tidningen varit öfverlåten till Regeringens disposition, blefvo liqviderade. Ansvarige utgifvaren visade år 1841, att Tidningen, genom inköp af eget Boktryckeri, inskränkt antal prsenumeranter, m. m., iråkat en skuld af omkring 21,500 R:dr, Lill hvars godtgörande, sedan anslaget med år 1841 upphört, annan tillgång icke kunde påräknas, än försäljningssumman för tryckeriet och effecter, i värde af omkring 5000 R:dr. Kongl. Maj:t förordnade derefter den 7 Dec. 1841, bland annat, att 18,000
Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden rörande väckt fråga om åtgärders vidtagande till spridda Iloteandelars sammandragande i möjligaste mon. XI. B. 177. XIII. Å. 18. XXVI. U. 196, A. 240. XXXIV. E. 166. — i anledning af väckt hemställan om lindring för Allmogen i den så kallade Byggnadshjelpens utgörande. XI. B. 177. XIII. A. 18. XX. U. 321. XXI. A. 104. — rörande väckt fråga om en Köpings an läggande i Bohus Läns skärgård. XI. B. 177, XIII. i anledning af väckta motioner, rörande förändradt fångföringssätt. XI. B. 177. XIII. Å. 2 3. XXVI. U. 197, A. 247. — i anledning af väckta frågor om arbetscommcnderingars upphörande, m. m. XI. B. 177. XIII. Euo. — rörande väckt motion om undersökning i afseende på möjlig nedsättning af Skeppsumgälder å Svenska fartyg. XI. B. 177. XIII. 80. XXIV. 38. XL. A. 122. E. 13o. 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkanden, Memorialer och Ullåtantlen angående gjorda motioner om LandsFiskalsTiensternes upphörande. XI. B. 177. XIII. A. 8r. XXVIII. U. 115. XXIX. A. 124. XXXII. E. 16. — rörande motioner, dels att den ännu beridna delen af Smalands HussarRegemente måtte få afsitta, dels att GeneralMönstringar måtte hållas endast hvart tredje år, utan några andra Mönstringar deremellan, och dels att både Ryttare och Soldater måtte få beklädas med vadmal. XI. B. 178. XIII. i. 102. XXIII.
Utskottet, rörande Reglementet för de blifvande DiscontContoiren , har jag, ehuru förgäfves, sökt fästa uppmärksamhetero på den brist af ali princip, som visat sig vid regleringen af RöningsSialerne för nämnde Contoirs Tjenstemän, hvarföre jag nu får anhålla att mm derom yttrade särskilda -tanka må få till Respective RiksStånden åtfölja det afgående Betänkandet Rör RiksStåndens Fullmägtige samt Ban. hens Ombud, har Höglofl, Utskottet ansett det årliga arfvodet böra blifva lika, så vid DiscontContoiret i Götheborg, Som vid det i södra otterne ■; men deremot anslagit ett vida mindre lönebelopp för Tjensternänneti å det sednare stället, emöt dem å dét förra, hvartill såsom skäl blifvit anfördt, att göromålen å bägge ställena. komma att blifva olika besvärande. Jag lemnar derhän, huruvida detta skäl eger något värde och om icke, såsom fallet är inom andra Arn. Bihakg till Riks, Sit Brot» .1833, 6 te Sami, N:0 u 3.6* BancoTJ t slottet* Betänlanden. betsverk, lika-ijenstegrad bör berättiga till Iliea löneförmåner, titan afseende på olikheten i göromål å särskildta ställen; men faster mig endast dervid, att Höglofl. Utskottet för att vara consequent, då bordt låta samma skäl gälla vid bestämmande af StåndsFullmägtiges. och B an oa O mbudens arfvoden, emedan äfven för dessa, sysslosattningen måste blifva olika trägen. Såsom vidare bevis på huru litet någon viss grandsats 'fått råda vid löneregleringen, får jag anmärka, ätt ehuru vid DiscontContoiret i Götheborg Bokhållaren och Regist ra torn blifvit tillagÖe ,|:delar hvardera, samt Ombudsmannen delat af det lönebelopp Kamereraren derstädes/kemmer att tillgodonjuta, hafva deremot, vid
Rörande verkningarne af den nya stängselförordningen af den 21 December 1857 fordras visserligen en längre tid för att uppskatta dess fördelar, dock synas dessa från flera län redan nu erkännas, under det från ett och annat befaras, att föreskrifterne kunna komma att för de mindre jordägarne blifva mera betungande än för de större. Det lyckliga förhållandet, att bland allmogen jordbruket handlägges af jordägaren sjelf och hans familj, minskar väl betydligt behofvet af andras biträde dervid, men sådant biträde påkallas dock till växande antal i mån af landtbrukets stigande utbildning. Bland de olika slagen häraf utgöra lagstadde tjenare i husbondens bröd flertalet, ehuru i Stockholms, Skaraborgs och Stora Kopparbergs län stataflöning synes ofta förekomma, och legde arbetare så väl i det sistnämnda länet som i Gefleborgs, Wester-Norrlands och Westerbottens län måste anlitas i betydlig grad, under det bland annat i Jönköpings, Kronobergs, Hallands, Elfsborgs och Wermlands län torpare i större mängd synas dela arbetet med tjenarne, hvaremot jordtorpare uppgifvas fåtaliga i Stora Kopparbergs och Gefleborgs län, och saknas i de nordligare länen. Öfver otillräcklig tillgång på arbetare för jordbrukets behof klagas i främsta rummet från WesterNorrlands, Westerbottens, Jemtlands och Gefleborgs län, och detta till större delen såsom följd af den lönande sysselsättning med skogsafverkning, som tager de arbetsföra i anspråk. Så väl denna afverkning, som annat arbete, synes från Stora Kopparbergs och Wermlands län äfvensom från Westergötland locka ett stort antal arbetare upp mot norden, der de jemväl i någon mån gagna jordbruket, och på detta sätt komma Dalkarlar att arbeta i Gefleborgs och Wester-Norrlands län, under det bristen i deras hem till en del ersättes af Werinländningar och Westgötar. Oaktadt de betydliga utvandringarne på arbetsförtjenst från Wermland ej blott till flera delar af Sverige, bland hvilka de närmast belägna Skaraborgs och Orebro län hafva knapp tillgång å jordbruksarbetare, utan ock till Norge, anses dock deraf ej uppstå någon varaktig brist å arbetare. Arbetssökandet i Norge från Dalsland har ej heller verkat brist inom Elfsborgs län, men väl höjning af dagspenningen.
Jag har af TabellYerket utrönt, att i flera år har dödligheten i den, nära ClarasSjön och mera sidländt liggande Adolph Fredrics Församling varit dubbelt så stor, som i den Den 5 Januarii. 415 mera högländta och med bättre vatten försedde Catharinas Församling, der fattigdomoch brist råda ännu mer, än i den förra Församlingen. Af en hälften så storfolkmängd i Adolph Fredric som i Catharina: Församling, hafva i flera år lika många personer dött. Hvar 2o:de person har nemi. dött i den förra och hvar 4o:de i den sednare Församlingen. Man kan väl invända, att Anstalterne för Hälsovården i Städ erne äro Policemål, hvar och en Stads serskildta styrelse tillhörig. Men Hufvudstadens angelägenhet i detta afseende förtjenar Riksens Ständers och Regeringens särskilda behjertande i anseende till dess stora Folkmängd och att den innehåller den Kongl. Famillens Höga Personer, äfvensom Rikets högsta Embetsmål! och ofta Riksens Ständer sjelfva. Jag föreslår derföre att Riksens Ständer hos Konungen i underdånighet anhålla, om sådana Mesurers vidtagande, som leda till ofvannämnde Sjöars och Träsks dels snara ränsning, dels igenfyllning; och anhåller att detta mitt Memorial må till Oeconomieoch BesvärsUtskottet remitteras. 4:o Jag föreslår, att Riksens Ständer söka att upprätthålla och äfven öka vårt Sedelmynts värde genom sådana medel, som, då de på en gång bevara Egendoms-säkerheten för Penningeså väl som Fastighets-egaren, hafva en varaktig verkan och bereda en framtida Realisation; men icke genom sådana medel, som 416 Den 5 Januarii. blott för någon kort tid genom extra ordinarie uppoffringar hafva någon verkan, utan bereda en framtida mer och mer tilltagande oförmögenhet hos Nationen att en gång verkställa Realisationen af Sedelmyntet.
(I-A) Jemte den vid innevarande riksdag aflåtne nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit till Rikets Ständer öfverlemnal en af Stats-kontorel i underdånighet insänd förteckning å åtskilliga under åren 1842. 1843 och ■ 844 onder hand hafvande medel bestridda utgifter till ett sammanräknadt belopp af3,i36 r:dr 37 sk. 3 rist för den åtgärd, i afseende på förskottens ersättande eller afskrifning, Rikets Ständer kunna finna skäligt besluta; och får Stats-utskoltet i anledning af berörde nådiga hemställan härmedelst utlåtande afgifva. Ifrågavarande förskottsvis verkställda utbetalningar äro följande: 1:0 Reseoch traktaments-kostnads-ersättning till A. F. L. Meurling i och för honom uppdragen undersökning rörande tillverkning inom Kronobergs län af falskt stämpladt papper, 600 r:dr. Då nämnde uppdrag haft till följd upptäckt af tillverkning utaf falskt stämpladt papper och således medfört gagn för det allmänna, så oell enär serskilda medel för godtgörande af de med uppdraget förenade kostnader icke funnits alt tillgå, anser sig Utskottet ega skäl att hemställa, att Slats U Is liol tits Vildt ande, JV.o i 57. ir att berörda summa, 600 r:dr, må; Vid nästblifvande liqvid emellan Statsoell Riksgälds-verken, å öfverskotlen på statsverkets inkomster affbras. 3:0 Till nedsättning i Upsala läns ränteri för fullföljande af kronans talan uti ett af Kongl. Svea Hofrätt den g Augusti 1843 afdömdt mål emellan kronan och arrendatorn af Ryda kungsgård, M.
I fall man i fseende på förevar. frågas behandling af BancoUtsk. vill jartiskt öfverväga, hvad som härvid förekommit, torde var och en ulan svårighet kunna bedöma, antingen Utsk. £ >rt någon lex in casu och sålunda förtjent de erhållna för jråelserna, eller om detsamma endast noggrannt följt grum agarnas uttryckliga föreskrift och allmänt antagen praxis. Jag vill ej vidare förlanga denna discussion, enär de sl diga meningarna rörtde detta ämne i allt fall synas vara så bestämda, att åtminstone inom detta Stånd någon jemnkni ; deruti icke är sannolik; hvadan den lämpligaste utvägen tt få frågan afgjord torde vara att ju förr desto hellre ! rida till votering. Frih. Boye, Fredr.: Då jag såsom edamot af BancoUtsk. hört, att man gjort detta Utsk. nog skarpa förebråelser för okunnighet och usurpation af Ständernas rättigheter, har jag dock ej velat upptaga detta till besvarande, emedan jag vet mig hafva handlat efter min åsigt om grundlagen, likväl utan att derigenom vilja göra på samma sätt som decemvirenia i Constit.Utsk., hvilka icke ens rättat sig efter R. Sirs bestämda beslut och gifna föreskrifter. Gr. Frölich: Jag har begärt ordet i anledn. af Frih. Cederströms yttrande, att min anmälan ej förtjent afseende. Jag har ock gjort den utan någon sådan beräkning och blott velat hafva den förvarad i prot. För öfrigt får jag äran tillkännagifva, att Utsk. är oförhindradt att två timmar efter erhållet prot.utdr. om R. o. Ad:s beslut sammanträda, för att deröfver yttra sig. Hr Den 30 Ma j f. m. Hr Hjärne: Jag hade ej amnat vidare yttra mig och skall derföre nu varn kort. Ehuru jag ej varit lycklig nog att kunna dela Hr Cederschjölds tankar, hade jag väntat inig den rättvisa af honom, att han rätt uppfattat och tolkat mitt förra yttrande; ty den grannlagenhet, hvarom jag 'alade, är ingalunda af sådan art, som Hr Cederschjöld trott.
121 på detta sätt är delad, så att Principalerne e. ga afgöra vissa stycken, utan att känna det hela, och Deputerade åter andra stycken, utan bestämdt ansvar för sine åtgärder; hafva, på sätt Banquens Historia äfven ger vid han* den , sådane operationer kunnat företagas och i längre tid döljas, sorn för det allmänna icke alltid varit nyttiga; hvilket utan tvifvel ger tillkänna en stor ofullkomlighet. Men åter, der Pikets penninge-väsende , i dess mest magtpåliggande delar, nemi. uti sjelfva grunden för egande rätten och i det hufvudsakliga calculations - ämnet för alla företag till enskild förkofran, skall hvart 5:1c år, eller oftare, pröfvas och mätas efter tillfällets intryck af de särskilde och till en viss del hvarandra motsatte förhållanden, hvaruti Riks - Stånden , enligt deras inrättning, måste sig befinna re* latift till detta ämne och till för handen va* rande allmänna omständigheter; utan att besluten ens äro underkastade verkställande mag* tens pröfning, der måste ännu störe anledningar tills vidare vara för handen; der måste hos den fremmande speculanten allt rigtas på tillfälliga vinster, möjliga att upphemta i omedelbar följd af regleringen vid hvarje epok, och innan den nästan infaller. Något öfverlåtande till en osäker framtid är i denna del icke att vänta.
Jag förmodar således att om R. o. Ad. skulle i detta fall godkänna Frih. Raabs förslag, så blefve det lättare att höja skatten på bränvinsbränningen i det hela. Man vet alt BondeSt:s gensträfvighet mot en sådan förhöjning egentligen härrör deraf att Ståndet fruktar för de smärre bränvinspannornas ytterligare betungande. Jag tror jemväl att om man vidtager detta sätt till bränvinsbränningens behandling, så skulle följden blifva den, att mången bonde ej mera skulle bränna längre tid än han rätteligen ästundade, emedan han ej behöfde att derigenom godtgöra sig för den högre bevillning, han måste erlägga, när han icke får skatta för mindre än tre månader. Genom det föreslagna stadgandet skulle mindre säd och andra födoämnen till skada för menniskor förspillas. I sådant afseende hem - 412 Den 1 Juli e. m. ställer jag vördsamt om icke R. o. Ad. skulle linna lämpligt att godkänna följande redaktion: Hvar och en må kunna till bränvinsbränning begagna eller välja hvilka eller hvilken af förenämnde månader han ustundar. Hr Hammarhjelm, Carl Gust.: På grund af min erfarenhet såsom gammal jordbrukare och min kännedom af allmogens foderbrist, har jag vid återremiss af denna fråga yttrat den önskan, att allmogen må kunna få utbyta Januari månad emot Maj månad, ty det är då som den behöfver dranken. Hr von Hohenhausen: I afseende på den senare anmärkmn af Frih. Raab förenar jag mig uti hvad som af Hr von Hartmans dorff rör:de densamma blifvit sagdt. Det af Frih:n framställda förslag bereder för allmogen ett tillfälle att verkligen utöfva husbehofsbränning och den förekommer icke blott för det bränvinsqvantum, som man behöfver i sitt hus till förtäring, utan äfven under första månaden, derföre att de sålunda kunna använda den säd, som blifvit skämd, och den sista af de tillåtna månaderna, emedan den dä behöfves för ladugården.
Sanfto-Vtsliolleti Memorial, A': a 77. t N:o 77. Ank. till Exp.-Utik. dea 13 Jall, kl. 5 e. n. Memoria/, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3:dje artikeln af Banko-reglementet. Vid verkställd granskning af föreskrifterna i ofvanherörde artikel af na gällande Banko-reglemente, liar Utskottet, på grund af gjorda framställningar, ansett sig böra tillstyrka åtskilliga förändringa» ; hvarförutan Utskottet åt en del stadganden gifvit den af Rikets Ständers under riksdagens lopp fattade beslut föranledda uppställning. Genom 3:ne Riks-stånds bifall till Banko-utskottets utlåtanden N:ris 17 och 55, skall under titel; Löne-stat i Banko-reglementets 35 § för tredje tjenstegraden upptagas lön å 800 r:dr i stället för 700 r:dr. Som det, efter hvad Under-styrelsen uti dess till Utskottet afgifna berättelse anfört, vid inträffande sjukdomsförfall, lärer hafva mött svårighet att, utan serskild ersättning åt den vikarierande, få silfvervägareoch maknlei ings-stämplare-befattningarna besörjda, emedan dessa befattningar serskildt genom konstitutorial äro tillsatta; så har Under-styrelsen föreslagit, att nämnde befattningar må, efter nuvarande innehafvares afgång, få bestridas af dem bland vaklbeljeningen, sorn dertill pröfvas passande och skicklige; och enär, vid öfvervägande häraf, Utskottet ansett vaktbetjeningen vara skyldig att förrätta de göromål, hvilka åt den kan vara anvisade; så tillstyrker Utskottet, att, med uteslutande af orden; en silfvervägare och en makuleringsstämplare, under titel vaktbetjening, må utföras 16 kammardrängar, lön å 3oo r:dr.