Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropades äfven Ja och Nej. Herr Cederschjöld: När StatsUtskottet 1 sitt svar redan visat vägen för tolkningen af 3o och enligt densamma icke något ansvar kan följa; får jag vördsamt tillstyrka Ståndet att öfvergifva den vägen, och belt enkelt anhålla hos Kongl. Maj:t om ansvar å elen, som vållat olikhet i Contracterna, och åbragt Staten en sådan förlust. Herr Hjerta: Jag tror äfven, att den åtgärd Herr Cederschjöld föreslagit, är den enda lämpliga. Tre Stånds beslut äro redan fattade i den af Herr Rosenqvist omförmäldte fråga, och det är således fåfängt, att deruti tillvägabringa någon ändring; men hvad angår de olika Contracterna, så finnes denna punkt icke särskildt upptagen af StatsUtskottet, oaktadt anmärkningar i afseende derå blifvit gjorda. Vi äga således full rätt att besluta hvad vi finna nödigt, och om Ridderskapets och Adelns beslut sedermera meddelas de öfrige Stånden, blifver saken Den 6 November f. m. utredd på ett sätt, sora förefaller mig underligt, att Utskottet icke redan verkställt. Herr Rosenqvist: I Herr Cederschjöld.? proposition finnes ingen person nämnd, och man måste då först anställa rättegång för att erhålla en part, som skulle tilltalas, hvilket är ett inqvisitoriskt rättegångssätt. Jag måste derföre begära votering, i fall min proposition ej antages. Herr Cederschjöld: Jag hade trott, att Rikets Ständer borde så litet som möjligt, och icke utan ett verkligt behof, nämna någon person, i synnerhet om ändamålet kan vinnas dessförutan. Det kunde ju hända, att Hans Excelience GeneralAmiralen Herr Grefve Cederström möjligen bevisade, det han icke vore vållande till Contracternas olikhet, och jag trodde derföre ändamålet bäst vinnas genom en allmännare framställning. Hans Excelience Herr Grefve af JVetterstedt: Jag hemställer till Herr Cederschjöld, huruvida, då anhållan göres om laglig undersöknings anställande, tili utrönande åfelt ansedt begånget fel, man dervid bör uttrycka, att en betydlig förlust tillskyndats Staten.
De visste ej hz8r begärligt Han sett deras le7; och br6.7;: " Hvad f.ri7aetm.s lif &amp; r bi~rligt, !~ S å lydde hans ögons språk. Der stod jzl så tydligt skriifvet 1 sjukliga, tärda drag: " Ack, skall jag ej mer i Zifvet Få leka en e ~ d a &amp; g? " Men nu Ear ej ' tid att clröiwta, Här skulle p a k e t ~ z ut. Med våld han sökte att glöntmce Hur hastigt 7ians " v&amp; " tog slzlt. S&amp; jnns der i världen mången Af möda i förtid böjd, Som hblïes af pligten fingen Pb nzagtens och ärans höjd, Som sträfvar med andras börda, - Ett sam7tälZets pelarstöd, - 0~7 % fbr i belöning slcörda Ett namn och ett rilcligt bröd. Hera nådd utaf aficndslangtan Frdn nedanför stäldn led Han stundonz känner en trängtan Att stiga till dessa szed, Att glömma en stund sin möda, Sin k a m. för ett statssystem, Och slippa att kraften öda På svårlösta lifsp~oblem. Elin Rathsman. Egendoms gemenskap m e d eller utan gemensam forvaltningsratt? Det är den fråga, jag gärna skulle vilja ställa till dem, hvilka principielt hhlla p&amp; egendomsgemenskapen i äktenskapet. Egendoms gemenskap är ju nämligen nu det bestående. Den är regeln här i Danmark, hvilken hvarje nytt äkta par stilla tigande underkastar sig (såvida det icke ingås äktenskapsförord eller s. k. paktum). Men detta bestående samegande är förbundet med manaens rätt att ensam rada öfver det som eges.
Björk, vid afskedstagande). XV. B. 162. A. 167. — om sådan för aflidne Intendenten Theodor Sandströms enka och barn. IX. B. 312, 355, 369. A. 372. XI. U. 285. — om förhöjning af de Länsmännen tillkommande å allmänna indragnings-stalen. III. 384. R. 393. VIII. B. 156, 410. A. 437. IX. E. 126. — förre Notarien Bergers ansökning om tillökning i sådan. III. B. 282. A. 391. — angående sådan för aflidne Bruksidkaren Samuel Owens enka. A. 309. — för förre Bokhållaren i Riksgälds-Kontoret Lindberg. IV. B. 339. V. A. 38. — om sådan å indragnings-stat för Notarien i Krigs-Collegium G. E. Trana. VI. B. 28, 113, 116. A. 340. — angående sådan åt .Medicine-Doktorn, A. T. Alfort. VI. B. 28, 113, 116. A. 340. — angående sådan åt aflidne Justitise-Rådet Gretve C. Sparres enka. VI. B. 28, 113, 116. A. 340. 18 ( 138 ) Pension, angående sådan åt aflidne Professoren J. G. Sandbergs enka och barn. VIII. R. 487. XI. B. 285. A. 312. Pensionering af Militäroch Civil-staten, angående förslag om. II. 378. III. R. 84. X. B. 14. A. 243. — af Foikskole-lärare. Se Folkskole-lärare. — af Afvittrings-Landlmätare. Se Afvittrings-Landtmälare. — om Lärares vid Elemeniar-läroverken pensionering. XI. B. 186. A. 219.
Och genomgående hvad jag kallat staffagekonst och först i andra rummet en diktning om människan, om det själfbestämda, utanifrån obestämbara »jenseits» i människonaturen, den skapande makten i människan, det som växer så som fostret och allt lefvande växer, det som skapar individen i dennes absoluta enhet och egenart, det som enbart skapar det individuella ödet, det som är ränningen i detta, det som skapar historien och framtiden, inclusive de nya problemen och de nya tankarna, det som kan vara nästa generation, nästa århundrade, en ny vetenskap, en ny diktning, en ny kultur in nuce. Det är ock genom detta förläggande af lifvet och dess konflikter till ytan, till förhållandet mellan människan och omvärlden eller till området af utanverken i hennes natur — allt naturligtvis i öfverensstämmelse med den mekaniska världsåskådningens uppfattning af människan — det är ock på grund häraf som diktningen blifvit en sådan där den lilla stilens diktning, småfolksdiktning, tredjestånds-diktning och som den tragiska motsättningen kunnat tämjas ända ned till motiven i Hauptmanns »Einsame Menschen» och Björnsons »En handske». Däraf har ock resulterat en urvattning, en simplificering, en försimpling af lifvet. Men ingenstädes inom hela den moderna naturalismen har materialismens inverkan visat sig så brutal och så ödesdiger som i den skandinaviska, närmast norska, fria-kärlekens-litteraturen. Man har här den materialistiska andan ren. Materialismen träder oss här till mötes som ett öppet rötsår på en i sig själf lifskraftig diktnings ädlaste delar. Trogen den utdelade parolen om, att sätta problem under debatt, tog den nordiska diktningen bland andra brännande frågor äfven kvinnofrågan och könsspörsmålet om hand. Man hade här för sig en af samtidens viktigaste angelägenheter och tillika just det problem, hvilket mer än något som helst annat omfattar det mänskliga lifvets själfva väsen och människonaturens intimaste behof. Hur formulerade man väl denna fråga, och hur löste man knuten? Dels förytligades saken ända därhän, att den Millska teorien om könens likställighet gjordes till utslagfällande faktor, till moraliskt rättesnöre, till bestämmande driffjäder i individens lif:
Transport Uti Östergöthland synes något vidare Magazins - utrymme ej behöfligt; Likväl är tillgång att i Wadstena Slott kunna aptera Salar och Rum till ett ytterligare upplag för omkring 4,000 Tunnor Oriad Säd. Uti Söderköping äger Magazinslnrättningen ett MagazinsHus, som har kunnat inrymma 1,650 Tir Oriad eller 3,300 T:r Riad Säd. Detta Hus begagnas nu af Götha Canal emot underhålls-skyldighet. Ungefärliga kostnaden för det Magazins-utrymme, som vidare erfordras. Uti utrymmet vid Calmare Magazin är inbegripit ett Bageri med 2ine Ugnar, der ofvanuppå kan rymmas omkring 1,700 Tunnor Oriad Spanmål. Detta Bageri med Lofterne äro för närvarande på obestämd tid uthyrde , och kunna således disponeras när behofvet det påkallar. I Westervik finnes, utom det upptagne Huset, ett oinredt MagazinsHus af Sten, som fordom varit Bränneri. Detta Hus är 42» alnar långt, 19I alnar bredt och 14^ alnar högt utom Takresningen. Om behofvet framdeles skulle fordra detta Husets inredande, skulle der kunna inrymmas omkring 2,000 Tunnor Oriad eller 5,000 Tunnor Riad Säd. Borgholms Magazin på Öland är anlagt i följd af Konungens Nådiga Bref d. 2 2 Oct. 1817. För närvarande får till Magazin be gagnas någre dertill å Borgholms Kongsgård upplåtne Hus, men för ständige MagazinsRörelsen hafva Ritningar och KostnadsFörslager öfver ett MagazinsHus af Sten, som kan inrymma 3,000 Tunnor Oriad Spanmål, till Kongl. Directionen blifvit insände, och uppgår Summan, hvarföre ett sådant Magazin skulle kunna uppbyggas, till ett ungefärligt belopp af Vidare Magazin än det nu befintliga synes ej af nöden i Kronobergs Län; ty om ock Länet någon gång skulle tarfva en större undsättning, än som i Magazinet kan intagas, är tillfälle för Länets Inbyggare att afhemta ytterligare
Att rustningen för denna ort mer än .andra, utgör en hörda, horde väl ingen kunna bestrida, som åtminstone eger någon säkrare kännedom om provinsen, samt de försakelser och mödor den mindre rusthållaren måste utstå, för att till Konung och Fädernesland utgöra sina skyldigheter. Redan vid 1840 och 1841 årens riksdag erkände Rikets Ständer behofvet af denna förändring och beslutade, alt Smålands Husarregemente, som utgöres endast al 500 man skulle förändras till Infanteii, i likhet med den redan afsutna delen eller Smålands Grenadier-bataljon. Vid hvarje derefter inträffadt riksmöte har frågan varit väckt samt Rikets Ständer välvilligt omfattat den, ehuru den alltid fått mer och mindre förord. Alt denna fråga redan härförinnan ej har vunnit Kongl. Majits bifall lärer komma sig af den stora nedsättning i kavalleriet, som från åratal egt rum, och hvilken nedsättning genom förnyade konlrakter allt hitintills bibehållits, fastän den utsträckta beväringen gjort större tillökning till Infanteriet på sednare tider. Att de med Westergötlandsoch Andra Lifgrenadier-regemenlet afslutade kontrakter om lläslVakans-spannmåls erläggande gå lill ända med år 1870 är mig bekant, saint alt Kongl. Majit till de Kommilterade, som lia sig uppdraget alt utarbeta förslag till ordnande af Landlförsvaret, hvad jag hoppas, tillkännagifvit svårigheten för provinsen Småland alt underhålla kavalleri, i följd hvaraf de provinser, som förse Småland med de liesta remonter, lämpligast och i främsta rummet borde ifrågakomma, i händelse kavalleriet ej kan förminskas, linner jag förenadt med största billighet och rättvisa, och jag vågar hoppas, att denna fråga vinner såväl Kongl. Maj.ts som de Kommitterades förord, och hvilket förslag jag förmodar blifver utarbcladl för all komma det Utskott tillhanda, som kommer alt behandla denna fråga. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Det är på dessa grunder samt på de vid föregående riksmöten uttalade skäl jag härmed vördsammast vågar föreslå:
Embete man mä pä stället lättås och äga magt att der< städeö afgöra alla mindre betydeliga twisteämnen Herr Bergs-Rädet kochotts särskildta yttrande följer tärjemte, och förenar Stals-Utstottet sig med Herr ko,kott i den omständigheten, att en wctkenstapelig underlökning af uti Bcrgs-wettensta» pen kunnige Män mä innan nästa Riksdag in loco werkställas. Hwilket allt Riksens Högloft. Ständers E» git vmpröfwande wördlammeligen hemställes. Slockholm den 22 December 1809. Pä Högloft. Ridderstam Pä Högwördige Preste» pet och Adelns Ledamö» Släudus Ledamöters kerö wägnar wägnar Llse5 kl^minA. 1k. VVeiclmrm, Pä Wällofl. Borg rePä H 'derwärda Bonds StäudelS Ledamöters Sländets Ledamöters wägnar wägnar Larl I.Ln6ber§. ^n6ers vilsson. dl. kröttelias. Till Protocollet: Utan att arje med närwarande tids upplysning och de t Stats Hushållnings, läran gjorde framsteg 5'wereriestämmande det lätt hwarpä man hos
General-landtmäteri-kontorets bötesmedels-räkning åtskilliga större och mindre belopp balanserades såsom obetalte böter och vitén från föregående år, hvarföre, och då en del af dessa poster sedan längre tid tillbaka under denna benämning förekommit i räkenskapen, Revisorerne hemställde, att åtgärder från vederbörandes sida vidtoges för dessa medels indrifning, eller ock att upplysning meddelades, om hinder derför möjligen mötte, har Ofverdirektören uti deröfver afgifvet underdånigt utlåtande upplyst, att en del af de ifrågavarande medlen, i anseende till vederbörandes oförmåga att dem betala, balanserades från de föregående åren redan år 1849; att anledningen dertill vore, att föreskrift förut saknades om sättet och vilkoren för förvandling af sådana böter och vitén, spm Ofverdirektören ådömt Landtmätare, men desse saknade tillgång att betala; att Ofverdirektören härom gjort underdånig anmälan redan den 31 December nyssnämnde år, med hemställan, huruvida ej i nåder kunde stadgas, att ifrågavarande slags böter och vitén borde, i enlighet med hvad i afseende å förvandling af böter, ådömda Postverkets tjenstemän, blifvit genom Kongl, kungörelsen den 6 Mars 1849 föreskrifvet, vid bristande tillgång förvandlas efter de grunder, som innefattas i 10 kap. 1 § Utsökningsbalken samt 8:de punkten af Kongl, förklaringen den 23 Mars 1807, och förvandlingen göras af Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande omedelbart efter det visshet vunnits derom, att den bötfällde saknade medel till böternas och vitenas betalande; att, emedan nådigt svar å denna underdåniga hemställan icke erhölls under åren 1850—1859, Ofverdirektören varit nödsakad fortfarande balansera de ifrågavarande medlen, som tid efter annan ökats derigenom, att flere Landtmätare under nämnda tio år blifvit ådömde böter eller vitén, hvilka de icke kunnat gälda; samt att, så snart Ofverdirektören mottagit Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse af den 7:de Februari 1860, angående förvandling
Derigenom tror jag, att mycken lättnad i diseussionen skulle vinnas och att man äfven kunde uppnå det åsyftade ändamålet att få en väl ordnad Departementalstyrelse. I afseende på benämningen Just.Statsminister, som Hr v. Hartmansdorff velat bibehålla, kan jag ej dela denne värde talares åsigt. Orsaken, hvarföre Norrmännen hafva en Statsminister, är sannolikt den, att de skola hafva ett ombud, som representerar deras Regering hos Konungen i Sverige; men hade förhållandet varit der såsom här, att Regeringen alltid utöfva des inom landet, tviflan jag på, att de gifvit. något Statsråd titel af Statsminister. Dessutom lärer det böra bero af Konungen sjelf att bestämma, hvilken af departementscheferna skall vara ordförande i Regeringen eller Conseillen. Jag afstyrker således, att någon af departementscheferna må hafva annan benämning än de öfriga, och vid en sednare § skall jag begära det stadgande, att Konungen må särskildt bestämma, hvem som skall vara chef för Statsrådet. Skulle likväl R. o. Ad. icke gilla den tanke, att endast grundlinierna för ärendernas fördelning bör bestämmas, får jag bestrida Hr v. Uartmansdorffs åsigt, att åklagaremagten bör öfverlemnas till Just.ministern. Jag har ingenting emot en sådan magt hos Just.ministern, såvidt den endast afser åtal emot de under hans departement lydande domare, som ej fullgjort sina embetsåligganden; men den allmänna åklagaremagten, hvartill bland annat jemväl hörer att, å Konungens vägnar utföra actorater i högmål och rörande politiska förbrytelser, anser jag ej böra lemnäs Just.ministern.
N:o %. 219 fall Kronan ersätter transportkostnaden emellan de vanliga le.vereringsställena inom Provincen och Krutbruket; eller ock till det af vederbörande Krutbruksegare i sådant afseende utskickade Ombud, som då, likaledes mot ersättning af Statsverket, föranstaltar om varans inpackning och försändning till Krutbruket; att denna transport, efter uppbördsmötets slut, vanligen sker på slädföre under Februarii och Mars månader, synnerligast ur de skäl, att mindre väl från koksalt renad Salpeter visar benägenhet att lutrinna under den varma årstiden; samt att E. K. M. och Kronan, genom g §. i de med Krutbruksegarne afslutade Contract, sig förbundit, att vid Bruken låta omkostnadsfritt leverera den för Krut-tillverkningen erforderliga Salpeter så tidigt hvarje år, att "Våroch Sommarmånader, såsom de tjenligaste för beredande af godt Krut, må dertill kunna begagnas; i hvilket afseende Krigs-Collegium, jemlikt E. K. M:ts Nådiga Bref den 28 September 1820, åligger att, inom Augusti månads utgång hvarje år, meddela Comiterade för Rikets Salpeter-Ärenden fördelningen, Krutbruken emellan, af den Salpeter-uppbörd, som med den 1 December samma år tager sin början. Ehuru Rikets Ständer, vid betraktande af hvad sålunda i förevarande ämne inhemtats, funnit anledningar icke saknas för vidtagande, af det med Salpetern hittills följda transporteringssätt, hafva Rikets Ständer likväl, ej mindre till Allmogens befriande från utgörandet af en besvärande Kronoskjuts, än till besparing af 22 0 Exp. Utsi. Förslag till unä. Skrif v. N:o %, 97.
St:s riksg:skontor uppbära § eller minst hälften af det deremot svarande betalningsbeloppet. På utgifvarens bekostnad försändas exemplaren till stiftens konsistorier, för att utdelas, och han erhåller genom slutligt qvitto ett tillägg om hela det belopp för arbetet, som honom bör tillkomma, sedan 3 procent derå blifvit afdragne för konsistorie-notariernes besvär, och likaledes 3 procent till cancelli-direktionens omkostnader; ägande utgifvaren att uti riksg.kont. genast uppbära återstoden af det honom tillkommande beloppet. De af kyrkorne inbetalte medlen insända konsistorienotarierne, med afdrag af 3 procent för egen räkning, skyndsam* / 208 Den 15 December f. m. ligen till cancelli-direktionen, sora, efter innehållande af sin procent, dem till riksg.kont. aflemnar. Jag anhåller alt denna motion må till vederbör. Utsk. remitteras. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Upplästes följande af Hr Wallenstråle, Paul Emil, inlemnade motion: Ehuru aflägset ifrån de sköna konsternas egentliga hemland och oaktadt den långsamhet hvarmed bildningen och upplysningen framskridit mot norden, var dock vårt älskade fädernesland, under den tid de sköna konsterna började blomstra, icke främmande för dem och saknar icke eller sin egen konsthistoria, hvilken, med karakteristiska drag, visar konstens framsteg, och den ståndpunkt hvarpå denna i hvarje sekel sig befunnit. Men i likhet med andra menniskoverk försvinna stundeligen spåren deraf, och om cj skyndsamma åtgärder vidtagas för desammas räddande undan förstörelsen, skall snart icke något mera af våra äldre konststycken återslå ån traditionerna derom att de en gång funnjls till.
Ständer anhålla, att nämnde Sekreterare, som den 22 i denna månad inträdde i tjenstgöring, matte, från och med samma dag samt så länge hans biträde erfordras, få uppbära arfvode till det belopp, som framdeles kommer att bestämmas, och under tiden till dess sådant skett, ett förskott till lika belopp med hvad för Sekreteraren hos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit bestämdt eller 116 R:dr 32 sk. Banko för månad heräknadt. Stockholm den 30 Januari 1657. På Höglofl. Ridderskapets och Adelns På Högv. Preste-Ståndets Ledamöters Ledamöters vägnar. vägnar. CARL ÅKERHIELM. GUST. D. BJÖRCK. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar. vägnar. L. V. HENSCHEN. I). ANDERSSON. C. N. Rathsman. Bih. till B. St. S Afd. 1 Bä/t. i 2 Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Ullätande N:o 2. Ank. till Exp.-TJtsk. d. 7 Febr. 1857, kl. 11 f. ra. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående utfär dande af nytt Bese-reglemente. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till Stals-Utskottel remitterat en af Herr Braun, C. A., hos bemälde Riks-Stånd väckt motion, deruti blifvit hemställdt och yrkadt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att med hufvudsakligt afseende å otillräckligheten af de dagtraktamenten, hvilka uti gällande Rese-reglemente funnes bestämda för de klasser af embetsman, som få begagna allenast en eller två hästar, ett nytt Rese-reglemente måtte varda utfärdadt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de bestämmelser, som blifvit af Kongl.
Uti und. skrifvelse af den 22 sisth December hafva Rikets nu församlade Ständer, som ansett införandet af censur å de stycken, hvilka uppföras å enskilda theatrar, så väl i hufvudstaden som i landsorterna, vara både nyttigt och af behofvet pakalladt, i underd. anhållit orri utfärdande af nåd. stadgande, att thealerstyckeu icke må på enskilda theatrar uppföras, utan att förut vara granskade och godkända af dertill förordnad person eller myndighet. Med nådigt gillande af den önskan, R. St. i ofvannämnda hänseende framställt till oss, såsom innehafvare af i fråga var. granskningsrätt, vilje Vi härmed hafva i nåder uppdragit dess utöfning, inom det Eder nådigst anförtrodda län, åt eder, som agen att i städerna utom iandshöfdingeresidenset öfverlåta, uppå egen ansvarighet, samma granskningsrätt åt borgmästaren, eller åt någon annan, sorn genom sin upplysning och sitt anseende må befinnas dertill tjenlig. Hvilket Vi eder till und. efterrättelse härmed meddele; och befalle etc.” Nu bör det ej vara obekant för Exped.Utsk., alt Öfverståthållaren är Konungens Bef:h:de i Stockholms stad, såväl sou) landshöfdingarne inom hvarje län i Riket, och då ett circulärbref emanerar lill samtlige Konungens Bef:h:de, måste det äfven gälla för Öfverståthållaren i Stockholm, och af honom dess innehåll iakttagas för Stockholm, så val som 484 D t ii 20 Februari f. m. af landshöfdingarne för deras Ian. Häraf inser Ståndet lätt, att intetdera förslaget kan anses tjenlig! alt i sin helhet antagas af R. St. till en skrifvelse till R. M.; ty hegge behöfva rättas, ehuru jag nödgas medgifva, att Frih. Rehbinders ur vida hattie oell vida mern i öfverensstämmelse ined R. St:s beslut, än del af Exped.Utsk. uppsatta förslaget.
BondeStåndet remitterade Memorial om upphåfvande af Kongl. Förordningen den 30 Junii 1747 och Kongl. Förklaringen den 24 Januarii 175!, angående Rättegångssättet i frågor om hemmanskRfning, till hvilken motion Utskottets fleste Ledamöter tillstyrkte bifall, på sätt Betänkandet under N;o 63, utvisar; hvaremot Herr Lagmannen Björkenstam yttrade, att 252 LogUcskottets Bctäuknnden, då Riksens Höglofl. Ständer, vid snart förestående pröfning af det nya Lagförslaget, komma att afgöra huruvida LagmansRätterne böra bibehållas eller indragas, ansåg Herr Lagmannen den af Vice Talemannen John Johnsson nu väckte fråga lämpeligast böra i sammanhang dermed pröfvas ; och fann Herr Lagmannen således ej skäl att för det närvarande tillstyrka någon ändring uti ofvanberörde, på goda grunder, tillkomne Författningar. I detta yttrande instämde Herr Häradshöfdingen Ribbing. Ut Supra Ex Protocollo. Joh. Jac. Kleman N:o 64. Ankom den 4 Junii 1823. Betänkande, i anledning; af Herr Professor Fröbergs Memorial, angående Expeditions sattet af Kongl. Majits Nådiga mResolutioner i Besvärsmål. Herr Professor Fröberg, har uti ett till Högv. PresteStåndet ingifvet, till Lagutskottet remitteradt Memorial, rörande Expeditions8ättet af Kongl. Majtts Nådiga Resolu - Lagutskottet! Betankanäen, 253 tioner, exempelvis anmärkt, huruledes det blifvit en vana och antagen praxis, inom Konungens EccIesiastikExpedicion, att icke underrätta Vederbörande Authoriteter, såsom Consistorierne om utgången af ett öfverklagadt mål, som på dem berott, eller till verkställighet beror, förr ån Parterne anmält sig till inlösen af de för dem särskildt ut* skrifne Exemplar af Resolutionen; derigenom handt, att