Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3.0 af den 27 October 1848, med Handelshuset Schön & comp., sorn förbundit sig, att till Banken lefverera silfver, till ett värde af i5o,ooo Rdr Specie, efter den, genom Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, fastställda myntfot, på 3:ne terminer, eller före slutet af Augusti, September och October månader innevarande år, med 5o,ooo Rdr silfver inom loppet af Banco-Utskottets Utlåtande, N'.o 2], 41 pet af hvarje utaf nämnde månader, emot betingadt pris af 128 sk. Banco för hvarje Riksdaler silfver och med vilkor: a) att bemäldte Handelshus skulle ega att, såsom räntefritt förskott, beräknadt till Två Rdr Banco för hvarje contraherad Riksdaler Silfver, af Banken uppbära 100,000 Riksdaler Banco-sedlar vid contractets undertecknande, en lika stor summa den 3o November i843 och återstående förskottsbeloppet, äfvenledes 100,000 Rdr Banco, d. 3o påföljde December, emot aflemnande af Grosshandlaren C. F. Bohnstedts J:r serskilda, behörigen transporterade förbindelser å ifrågavarande förskottssummor; b) att utöfver det öfverenskomna priset, 128 sk., skulle af Banken erläggas, såsom bidrag för transportkostnaden, 2 sk. Banko för hvarje Riksdaler Silfver af det parti, som borde levereras inom Augusti, samt 2 \fi sk. Banco jemväl för hvarje Rdr Silfver utaf de partier, hvilkas lefverering skulle ega rum inom September och October månader; och c) att för contractets fullgörande borde anskaffas Grosshandlaren C. F. Bohnstedts J:r borgen såsom för egen skuld.
1 Öfverste och SecundChef , Lön 1200 Tjenstg:s-pgr . öoo I Capitaine Tjenstg:s-pgr 3 33: 16. I d: o d:o i d:o R:dr sk. T:r k? Lön i5o — 10 0 O CS 3oo — 20 1 Elev Arfvode 120 — t d:o d:o 100 — I d:o d:0 100 — I InformationsOfficer i Carlskrona d:o 3oo — Då någon UnderConstructeur befordras till Officer, bibehåller han sin förut innehafvande Lön till dess han erhåller Officers Lön. Blifver han under tiden commenderad, undfår han tjenstgöringspenningar lika med de yngste SecondLieutenanterne eller 100 R. årligen. Härtill upptages emot redovisning 300 — Expensmedel till InformationsSkolan i Carlskrona jOO — D:o till ConstiuctionsContoiret i Stockholm 24° — Mechaniska Corpsen. Tjenstg;s-pgr i5o. 45o — 20 y Cu Q QÖ 900 — 4° 1 Lieutenant, Machinist vid Dockan, Tjenstg:s-pgr 166: 3a. 5oo — R:dr I Varfs-Bildhuggare . Lön 200 l Instrument-Directeur . d:o 200 Clerecie-Staten, 1 Superintendent, tillika Pastor Primarins Lön 5oo I Cornpastor vid AmiralitetsFörsaml. i Carlskrona. d:o 3oo 2 d:o d:o d:o boo i Fångpredikant . d:o 35o i Consistorii-JNotarie i Carlskrona ^ Arfvode 5o 1 Klockare d:a d:o 5o i Pedell d:o d:o 20 Expense-roedel till Consisto1 rium d:o ] 32 i Regementspastor i Stockholm ..
Beträffande åter Åkerströms pension för år 1811, och den sedermera förflutna tiden; finna Riksens Ständer likaledes honom dertill berättigad, enär han den 17 Juni 1812 äfven anmält sig till undfående deraf för 1811 samt sedermera ej kunnat något härvid tillgöra, i anseende till det hos Landshöfdingen förelupna dröjsmål med den uträknings inskickande, hvarå bestämmandet af pensions-beloppet och utbetalningen deraf berott; och få, i sådant afseende, Riksens Ständer hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla detta ärende till den åtgärd, hvarigenom Akerström må komma i åtnjutande af pension ifrån och med 1811, och hvartill besparingarne å Riks-Statens sjunde hufvud-titul för de sednare åren lemna tillgång. Riksens Ständer framhärda med djup underdånig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter Bå Ridd. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, h. t. Landtm. J, A. Lindblom, n. v. Talman. På Bonde-Ständets På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. vägnar Lars Olsson , n. v. Talman. Den 11 Juli. 1015 Uppläst den 11 Juli. Stormägtigste Alle-rnådigste Konung! Hos Riksens Ständer liar motion blifvit vackt rörande de Stockholms Stad samt de öfriga Städerna förlänta Källare - friheters åtnjutande; hvarvid, hvad Stockholm angar, blifvit yrkadt, att Staden måtte få begagna dess redan på 1600-talet erhållna rättighet, att årligen låta tullfritt införa ett,visst qvantum Vin , bestämdt till 110 åmåt Rhenskt, 36 pipor Spanskt och 70 oxhöfden Franskt
Af desse är visserligen roteringen mindre jemnt fördelad, men sä väl hemmansräntorne sorn fastighelsbevillniugen hafva alltid varit derefter lämpade. Med nu inträdde ofördelaktiga konjunktur för jernhandteringen, blir det i nu gällande bevillningsförordning stadgade minimum, för beräkning af brukens vinst, alltid tryckande för näringsidkaren, sorn, efter hvad sig visar, möjligen måste åtnöja sig med att afyttra varan utan någon egentlig vinst. Det i tabellen införde värde å onera grundar sig på vederbörandes uppgifter, jemförde med kronoräkenskaperne och tillgänglige handlingar. Rubriken: Diverse Onera, omfattar kurhusmedel, riksdagsmannaarfvode, Brandstodsmedel, allmänna byggnaders underhåll, skottpengar och premier för rofdjurs fällande utom skallgång, m. m. I enlighet med hvad i förra berättelsen blifvit anmärkt, är uppskattningsvärdet och bevillningen af jordegendom, bergverk och särskildta lägenheter, så vidt möjligt, enligt formulärets föreskrift, i tabellerne utfordt; men öfrige skatter, såsom på de fleste ställen inom Länet utgående på rote, hafva måst i ett sammanhang upptagas. I mån sådant kunnat verkställas, 16 är den personella beviilningen specifikt upptagen, derunder 1842 års räkenskaper blifvit följde. Politi. Länets ungdom äger att njuta undervisning vid Fahlu högre lärdomsskola, hvarest i medeltal under hvarje termin af ifrågavarande fem år omkring 128 lärjungar begagnat denna vigliga läroanstalt, som fortfarande njuter ett rältvist förtroende. Lärarestaten vid denna skola innehar, såsom tillförene, i löneanslag 425 tunnor spannemål, u 6 R:dr tunnan, bestående af 250 tunnor kronotionde spannemål, ersättning för indragne djeknepenningar 100 R:dr, räntor af donerade medel, samt ett fyllnadsanslag af statsmedel, hvilket sista året utgått med 577 R:dr 47 sk. 5 r:st. B:ko. I anseende till lärjungarnes ökade antal uti apologistklassen har underdånig hemställan blifvit gjord om anslag af lön för en ytterligare lärare derstädes. Kongl.
Justerades 2 prol:s-utdr. för förmiddagens plenum samt pleniprot. för d. 8 sistl. April f. m. Fortsattes pröfningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Betänk. N:o 88, i ani. af väckte frågor om ändring i de ang:de fattigvården i Riket gällande föreskrifter. Härvid förekommo först och biföllos Utsk:s i afseende på FattigvårdsFörordn:s 3, 4, 6 och 7 §§:r afgifna yttranden. Beträffande sedermera Utsk:s i afseende på 10 §:n af samma Förordn., i anledn. af Riksdagsmannen Carl Dahlgrens motion gjorda tillstyrkande, yttrade Hr von Koch, Nils Samuel: I denna § har Utsi;, till styrkt, att den afgift, som enl. 1 mom. skall utgå, må kunna fördubblas emot hvad den f. n. är. Den grundsats hvarifrån motionären utgått, är att de fol k lasser, hvilka isynnerhet betunga fattigvården, böra ock mest bidraga till densamma. Denna grundsats synes mig icke vara riktig. Utsfe. har antagit ett annat skäl, som har det felet att bevisa alldeles för mycket. Utsk. säger nemi., att, »i anseende till den under sednare åren inträffade minskning i penningens värde samtidigt med stegring i arbetsoch fjenstehjonslönerne, skulle, enl. Utsk:s öfvertygelse, den mindre bemedlade ej genom den föreslagna förhöjningen i sjelfva verket blifva svårare betungad än hvad för få år tillbaka var förhållandet och vid sednäste författn:s utfärdande i ämnet afsågs.» Om detta skäl voro grundadt, skulle det vara en god anledn. att fördubbla alla afgifter och alla skatter, som för några år sedan bestämdes och hvilka utgå i penningar. Detta lärer man väl icke vilja göra. Men då är det skälet emot de fattigare så mycket orättvisare, när det icke blifvit åberopadt i afseende på de förmögnare klasserna, för att öka deras skatter, ej heller i afseende på de klasser, hvilka sjelfva deltaga i beviljandet af skatter.
Taxeringens olikhet bevisas äfven deraf, att icke sällan händer det fastighetsegarne hos Kammarrätten i besvärsväg yrka t. o. m. taxeringsvärdenas förhöjning både på landet och i städerna. Den har galt så långt, att en jordegare i Skåne begärde icke mindre än 80,000 r:drs förhöjning i sin fastighets värdi. Detta bevisar alt rättelse hör ske. Jag vet ganska väl att hon icke kan göras före nästa riksdag; ty Ständerna mäste pröfva Ulsk:s förslag sådant det är, och de nödgas dä hålla sig vid den gamla författningen. Men sä länge denna bibehålles bör man icke göra henne sämre än hon är, och det är just det jag önskar. Jag har hvarken nytta eller skada af om författningen är dålig, men jag har med grämelse sett huruledes mänga lida orätt till följd af hennes felaktiga ordalydelse. Hr Printzensköld: Den benägenhet, som beklagligen visar sig, att beständigt förändra utfärdade författningar, har äfven nu gjort sig gällande. Den författning, som nu gäller lill efterrättelse är icke mer än 2 år gammal. Det vill sålunda synas, som hade man åtminstone bordt vänta någon tid, för att vinna erfarenhet, huruvida det stadgande som nu gäller men hvilket Lisk. nu uteslutit, verkligen medfört så vådliga följder som dem man velat förespegla. Stadgandet instämmer fullkomligt med det som finnes i den efter 1844 års riksdag utfärdade Bevillms-förordn., endast med undantag af ordet, ”jemförliga”, hvilket i den sednare författningen införts i st. f. ordet, ”rättmätiga”, som stod i 1845 års Bevilln:s-stadga. LIr von Hartmansdorff har omnämnt de förhållanden, som visa alt äfven den äldre Bevillnrs-stadgan i många fall är oefterrättlig. Den som nu är föreslagen, skulle blifva det än mer, och hvartill gagnar det dä alt göra förändringen. Beträffande Hr Gr.
Ehuru den tillökning i anslaget för slöjdskolan i Stockholm, som nu af förhållandena påkallades, äfven med nedsättning i det af skolans styrelse framlagda förslag till stat måste blifva högst betydlig, hade Kongl. Maj:t likväl, då denna för slöjdernas och industriens utveckling fördelaktigt inverkande undervisningsanstalt endast ofullkomligt skulle uppfylla sin bestämmelse, om, i den åt skolan beredda rymliga nya lokal, undervisningen icke skulle göras så omfattande och fullständig, som med ett billigt afseende å kostnadernas skäliga begränsning läte sig förenas, ansett sig böra föreslå Rikets Ständer att, för detta ändamåls ernående, anvisa härtill nödiga medel. På grund af de egna förhållanden, som förekomme vid en skola med den mängd särskilda undervisningsämnen och så stort antal lärare, som den ifrågavarande, der i följd af tillfälliga anledningar under vissa tider särskilda ämnen måste drifvas både längre och med större lärarekrafter än under andra, dels ock med afseende å önskvärdheten att skolans ordnande i den nya lokalen finge taga sin början, innan en del special-anslag definitivt bestämdes, ansåge Kongl. Maj:t emellertid mest ändamålsenligt, att en del af de i staten förekommande utgifter såsom till lärare, ordningsmän, med flere, icke nu fastställas annorlunda, än till vissa belopp för de särskilda ändamålen i deras helhet och att sedermera, tills vidare, efter det skolans styrelse till Kongl. Kommers-kollegium afgifvit förslag till stat för hvarje år, en sådan stat för året fastställdes. Efter öfvervägande af hvad i ärendet förekommit, har Kongl. Maj:t alltså föreslagit, att nedannämnda belopp må vid årsanslagets beviljande tagas i beräkning, nemligen: Till Föreståndaren: lön hyresersättning 1,000 99 Kassaförvaltaren 400 Bibliothekarien 1,000 Matrikelföraren 1,200 Predikanten 300 Sekreteraren 300 99 Ordningsmän 4,000 Öfverlärare 27,000 Underlärare 6,200 Biträdande lärare 5,500 99 Tillfälliga föreläsningar 400 Machinist 1,000 Förste
Det är sant, alt landshöfdingen kan för särskilda ändamål sammankalla ombud för länet, men dermed är ej svårigheten till fullo afhulpen. Omhudens uppdrag kan inskränkas genom på förhand gilna skadliga instruktioner, och om frågan fäller en gäng, är det vida mindre sannolikt, all eli nytt möte för hennes återupptagande utlyses, än att hon vid en ständig länsrepresentation skall återkallas tili lif. Man har slutligen uttryckt farhåga, att ifrågavarande anstalt kunde låna sig till hjelpmedel alt sprida och underhålla politisk oro i landet. 1 delta hänseende kan om denna institution sägas allt detsamma, som om det konstitutionella samhällsskicket i allmänhet: men då invändningen icke får gälla såsom bevis för förkastligheten af systemet i sin helhet, bör det ej heller få åberopas mot detta systems tillämpning på mindre kretsar af landet, inom hvilka dessutom ämnen af vida ringare omfattning och långt mindre ömtålig beskaffenhet behandlas, än vid de allmänna riksmötena. Rikets Ständer tro snarare, alt representativ-systemets utsträckning till länsvis ordnade möten skall bidraga till att öka det konslitulionela regeringssättets fasthet, och att de dugligaste grundämnena till en länge påyrkad förändring i Stats-representalionen böra sökas, i ett utbildadt kommunalväsende. Rikets Ständer äro visserligen ej i tillfälle alt till utredning upptaga alla de serskilda frågor, hvilka sammanhänga med lösningen af ifrågavarande uppgift om menighets-slvrelsens utsträckning till större kretsar; men på en och annan torde dock eli svar böra lemnäs. På sätt förut är anmärkt, hafva vid särskilda tillfällen förslag afgifvits orri inrättande af Härads-Nämnder. antingen utan kommunal-representation för länet, eller såsom en länk emellan densamma och den mindre kommunen. Rikets Ständer anse sig dock ej kunna gilla en sådan organisation. Häradsindelningen har numera förlorat sin administrativa betydelse, och det finnes, efter Rikets Ständers tanke, intet skäl att söka upplifva den.
En ny kyrka skulle byggas efter en från K. Öfver-Intendentsembetet utgången, af K. M:t gillad och stadfästad, vacker ritning. Vid utförandet afvek man på det bedröfligaste från denna ritning, gjorde byggnaden 6 fot kortare, 3 fot smalare, morarne 1 löt tunnare och kyrkan lägre än enligt ritninaen. Man blandade lera i murbruket, så att det blef odugligt. Grundläggningen var så misslyckad, att den ofärdiga byggnaden redan nedsjunkit betydligt i jorden och remnål i flere rigtningar. Tornet kunde aldrig byggas till full höjd. Att man använde trä till vissa byggnadsdelar, som bordt vara af sten, och att man totalt vanvårdade, eller rent af utelemnade, de arkitektoniska formerna och detaljerna, faller af sig sjelft — likasom sjelfva byggnaden — ty denna nya ruin måste inom få år nedrifvas, för att ej ramla. Här saknades alltså från början till slut råd och ledning af sakkunnig person vid utförandet, och framför allt nödig kontroll. Med flere andra slag af publika byggnader står det stundom ej bättre till än med kyrkobyggnaderna. De byggnadslagar, som nu finnas, tjena till intet, derest ej en sakkunnig person kontrollerar deras efterlefnad och beifrar brott mot desamma; det är just derföre som Läns-arkitekterna äro så högeligen af behofvet påkallade. De stadganden i byggnadsväg, som nu gälla till efterlefnad, äro ej många och ej lätta att finna reda uppå. Jag anhåller få uppläsa några af dem, som jag tror icke äro upphäfde. Jag skall åtminstone ej uppläsa andra än de, hvilka borde än i dag vara gällande, och jag tror att de också äro det: »Alla kyrkor, hus, broar och flera publika byggnader i städerna och på landet, som antingen för Kronans räkning eller ock af andra allmänna medel byggas, böra icke verkställas, innan ordentligen författade deseiner, så väl som kostnadslörslager blifvit af K. M:ts Befh:de till K. M:t i underdånighet insände, att, sedan de genom K. Mits Ofver-Intendents-embete äro öfversedde, gillade eller omgjorde, af K.
Annu lefver i friskt minne hos en hvar inom detta Stånd den fasansfulla olycka, som den 23 December sistlidne år timade vid Sandsjö station, då mellan tvänne jernvägståg sammanstötning egde rum med den olyckliga påföljd, att dels lif spilldes på stallet, dels flere personer efteråt till följd af erhållna kroppsskador afledo, efterlemnande sina familjer i fattigdom och elände och utan någon utsigt till framtida bergning. Andra, flertalet, åter undsluppo visserligen med lifvet faran, men med krossade och sedermera amputerade armar eller ben äro de bragte ur stånd att medelst arbete förskaffa sig sitt uppehälle eller ens det nödvändigaste för framtiden. Afven bland desse finnas många, som hafva talrika familjer, hvilkas enda stöd de varit; afven dessa familjer drabbades således af nämnda olycka och se för sina kommande dagar endast fattigdom och elände. Vestra Häradsrätt har genom utslag den 6 sistlidne Maj förklarat, att f. d. lokomotivföraren Iiiex ensam vore ansvarig för ifrågavarande olyckshändelse, och att det ålåge honom ensam att utbetala alla ifrågakommande skadeersättningar, hvilket utslag, af Riex öfverklagadt, blifvit af Göta Hofrätt faststäldt. Enligt hvad bifogade afskrift af protokollsutdraget af Vestra Häradsrätts särskilda Dombok lör den 6 Maj 1865 visar, utgöres denna skadeersättning äf dels ett en gång för alla bestämdt belopp af 4,010 R:dr R:mt, dels af ett de aflidnes enkor och barn tillerkändt underhåll, åt de förre 150 R:dr R:mt att årligen under deras återstående lifstid utgå, och åt de sednare 30 R:dr Runt årligen, tills de uppnått 15 år, — samt dels af en på särskild rättegång beroende ersättning till vissa uppgifne målsegande. Att f. d. lokomotivföraren Riex är utan alla tillgångar och ur stånd att af ofvannämnda betydliga skadeersättningar gälda det ringaste, är en allmänt käijd sak, hvadan och då olyckan skedde å Statens jernvägar, Staten måste anses åtminstone moraliskt förpligtad att till de af nämnda olycka lidande utbetala den ersättning, som den egentligen vållande ej förmår gälda.
BörgareStändet, i an* ledning äf Herr lillbergs dervid gjorde aii* märkning» deri hägre Ståndets Ledamöter instämt» att han icke kumle gilla Utskot* tets Förslag, det Ledamöter af Berednings-» taxerings* och PröfningsCommitte, Skola iijutå i Och för dehlia deras befattning Samma Säkerhet och hägn, sorn i Rege* ringsForméil beli Riksdagsordningen är' åt Riksdagsman försäkrad, men att hail der* emot instämde Uti Utskottets Ordförandes Särskilda tahka» det allt Ofredande emot dem bör aiises lika med förbrytelse emot Domare och Ämbetsmän Orter 18 Gap. B §, Missg.Balken» jemförd med Kongl. För* (8 LagVtskottets Bttinktmiett. ordningen den ao Jan. 1779; men då Utskottet af berörde anmärkning icke funnit skäl förändraAet redan afgifne Lagförslaget, och detsamma dessutom, enligt ankomne ProtocpllsUtdrag, blifvit af de öfrige 3tne RiksStånden bifallet, hvarmed frågan är afgjord, så anser Utskottet sig endast hofa sådant vördsammeligen tillkännagifva. Stockholm den 36 November 1823. N:o 34 Ankom d. 6 Dec. 1823, Betänkande angående af HögloftBancoUtskottet föreslagen nödig åtgärd till betryggande af Bankens och enskildes säkerhet i afseende på de Assignat i oner, son/ komma att utfärdas från vestra och sodra LäneContoiren. Samtlige ReSp. RiksStånden hafva till Lagutskottet remitterat Höglofl. BancoUtskotts under den 3o sisth October till Riksens Ständer aflåtne Memorial, deruti, såsom en följd af nämnde Utskotts senast Vf ' >' LagUtskottui Betänkande^.
— Allt detta torde tillräckligt utvisa, att silfrets spridande i rörelsen ingalunda kan förekomma en finansiel kris, samt att, så snart en sådan inträffat eller är i annalkande, försvinner genast det klingande myntet, det ina hafva varit till större eller mindre myckenhet utelöpande. Någon del deraf kan visserligen komma att inom landet qvarstanna, undangömd till bättre tider, men det allramesta går obestridligen olver 2:u Dan 28 Jan na ti. gränsen till betäckande af de förluster, sorn iiro en oundviklig följd af den brustna krediten. Betriiffaude den förespeglade faran af att hafva dessa 1-rdrssedlar utelöpande under eu inträffande penidngekris, tror jag denna vara fullkomligt ogrundad, alldenstund det icke är de små, utan de stora sedlarne, som vid en sådan tidpunkt strömma till bankluckan. Ju mindre sedeln är. desto längre oell lättare håller den sig ute i rörelsen, oell det bör således för Banken vara en vinst, ifall en kris inträffar, att så stor del som möjligt af den utelöpande sedelstocken utgöres af småsedlar. Ett af de skäl, sorn Utskit anfört mot silfvermyntets utsläppande, bar blifvit strängt klandradt, såsom icke blott olämpligt, utan t. o. m. ovärdigt. Detta, nemi. att silfret, när det borttappas, medför förlust för Banken, dä deremot hvarje förlorad sedel utgör en vinst för densamma, är i sig sjelft af ganska ringa vigt och har ingalunda varit bland dein, som utöfvat något inflytande på min öfvertygelse. Jag måste dock taga Utskit i försvar mot beskyllningen för mindre ädla bevekelsegrunder. Det förefaller mig sä tydligt, att äfven den mest enläldige borde*kunna fatta det, att förlusten för den enskilde blilvcr densamma, antingen det mynt, lian tappar, är af silfver eiler papper, men att derjemte lider äfven Banken af silfrets försvinnande, hvaremot den vinner för hvarje sedel, sorn går förlorad.
E Den a6 Junii: iks. St, underd. hem - 1815 den 5 Julii , i underdånighet anmäldt och Circulaire exped. till Landshöfdingarne 406 Justitia?Cmbadsm. EmbetsBeråtteher. ställan rörande medel till befordran af sond» hfet i Siaderne samt be grafningsplatsers anlag gande utom Städer och Byar. 2:0. D 14 Julii; D:o Dio om ändring i Kongl. I-orordn oin höjden på gärdesgårdar af sten. och Utslag från Hög. sta Domstolen och Cancelliet. 4:0. D. 14 Julii: Biksens Ständers underdåniga hemstäl Ian om befrielse från Utslagslösen i vissa fall för Tjenstemän i Anmärk» ningsmål , som i Kam mar Rätten förekomma och profvas, 5:0. S. D. D;o D;o om utgifvan - och Öfvér-Ståtbållaren med befallning att söka vidtaga de anstalter till sundhetens befordrande, hvilka å hvarje ställe kanna finnas tjenlige. 1815 den 25 Julii, har Kongl Maj t härtill lernnat Dess Nådiga bifall och anbefallt Katti' marCoIlegiutn att allmän Kungörelse derom utfärda. I815 den T 5 Anguunderdäriighet an« 1815 den 3 October, har Kongl. Majit i Kläder förklarat, del Kongl, ! Majit icke ansett andra jstadganden, än som i Dess Nådiga Bref den lj April 1807 innehållas, vara härutinnan af nöden. T817 d. 26 Aug. har Kongl. Majit anslagit 310. D. 14 Julii: D.o om förteckning* sti i vid ExpeditionsTaxani mäldt, efver Bosén för Domar justitiaOmbudsm. EmbetiBerdtteher. 407 pe af en allmän BergverksStadga. 6:0. D. 15 Julli.
Då gick Jesus ut, och bar ena törnekrono, och ett purpurkläde. Och han sade till dem: Si menniskan. När de öfverste Presterna och tjenarena sågo honom, ropade de, och sade: Korsfäst, korsfäst. Pilatus sade till dem: Tager I honom, och korsfäster; ty jag finner ingen sak med honom. Judarna svarade honom: Vi hafve lag, och efter vår lag skall han dö; ty han hafver gjort sig sjelf till Guds Son. Då Pilatus hörde det talet, fruktade han ännu mer; Och gick åter in i Rådhuset, och sade till Jesum: Hvadan äst du? Jesus svarade honom intet. Då sade Pilatus till honom: Talar du intet med mig? Vetst du icke, att jag hafver magt att korsfästa dig, och hafver magt att släppa dig? Jesus svarade: Du hade ingen magt öfver mig, vore hon dig icke gifven ofvanefter; fördenskull hafver han större synd, som mig hafver dig; öfverantvardat. Och ifrå den tiden sökte Pilatus efter att gifva honom lös; men Judarna ropade, och sade: Gifver du honom lös, så äst du icke Kejsarens vän; ty den som sig gör till Konung, han är emot Kejsaren. När Pilatus hörde det talet, hade han Jesum ut, och satte sig på domstolen, på det rum, som kallas Lithostrotos; på Ebreisko Gabbatha. Och det var Påskatillredelsedag, vid sjette timman; och han sade till Judarna: Si, edar Konung. Då ropade de: Tag bort, korsfäst honom. Pilatus sade till dem: Skall jag korsfästa edar Konung? Svarade öfverste Presterna: Vi hafve ingen Konung, utan Kejsaren. Då öfverantvardade han honom dem, att han skulle korsfästas. Då togo de Jesum, och ledde honom bort. Och han bar sitt kors, och gick ut på det rum, som kallas hufvudskallaplatsen; på Ebreisko Golgatha. Der korsfäste de honom, och två andra med honom, hvar på sina sido; och Jesum midt uti. Då skref Pilatus en öfverskrift, och satte på korset.