Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom sitt Betänkande N:o 13 har Lag-Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer ätt bifalla Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition, och, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, hafva Höglofliga Ridderskapet och Adeln den 3 sistlidne Januari och Hedervärda Bonde-Ståndet den 10 i samma månad bifallit berörda Betänkande; hvaremot Högvördiga Preste-Ståndet sistnämnda dag, med afslag å Utskottets tillstyrkande, förklarat sig förhindradt att antaga den nådiga Propositionen, och Vällofliga Borgare-Ståndet samma dag till Utskottet återremitrat ärendet. Yid den diskussion, som hos Borgare-Ståndet föregick beslutet om återremiss, hafva anmärkningar blifvit framställda emot den i nåder föreslagna författningens såväl innehåll som form. Hvad innehållet angår, har anmärkts, att, under det, enligt nu gällande lagstiftning, arfsrätten, i fråga om anspråken på den dödes qvarlåtenskap, icke bestode i någon annan ovilkorlig rättighet, än rättigheten till laglott, just denna rättighet i det nådiga förslaget blifvit de oäkta barnen lika ovilkorligt förmenad, och att, till följd deraf, den föreslagna författningen icke kunde anses medgifva de oäkta barnen någon egentlig arfsrätt. I afseende härpå bör Utskottet erinra, att, vid de föregående tillfällen då denna fråga varit under behandling, aldrig inom Lag-Utskottets Memorial IS!:o 33. 3 något Riks-Stånd den åsigten kunnat göra sig gällande, att de oäkta barnen borde, i afseende på arfsrätt, vara likställda med de äkta barnen.
St. Prot. 1853 §f 1851. 4 Sand. 1 Afd. 1 lläft. 42 S/als-Ulskottels Memorial, N:o 3. 3 vara bifogade det till Riksgälds-kontoret insända ränteri-förslag, uti hvilket restitutions-summan finnes afförd; men deremot har Kongl. Maj:t, i betraktande af de hinder, som, enligt hvad vederbörande cmbets-verk erinrat, skulle härvid förekomma, icke funnit lämpligt att, på satt Rikets Ständer tillika hemställt, meddela någon allmän föreskrift derom, att Kongl. Maj:t Befallningshafvande böra underrättas huruvida de beslut, Kongl. Kammar-rätten eller Kongl. Karamar-kollegium fattat i fråga om restitution af Riksgälds-kontorets medel, kunna anses ega laga kraft eller icke. Genom den af Rikets Ständer i omförmälde hänseende, beslutade och af Kongl. Maj* sålunda i Nåder gillade förändring, i hvad förut vid dylika restitutioners verkställande iakttagits, har, efter hvad sig redan visat, en väsendtlig minskning i skrifvexlingen mellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Riksgälds-kontoret åstadkommits. Till beredande af enhet vid remitteringen af Riksgälds-kontorets medel samt förenkling i koutrollerne å dessa medels vederbörliga leverering och insättning i Rikets Ständers bank hafva fullmäktige, genom cirkulär-bref till Kongl. Majits Befallningshafvande af den 2!) Oktober 1852, föreskrifvit, att remisser af sagde medel, hvilka remisser, enligt hvad förut varit stadgadt, bordt, då de bestått af småsedlar och speciemynt, insändas till Riksgälds-kontoret med kronoskjuts under militärisk bevakning, tills vidare endast få i rekommenderade paketer expedieras med allmänna poster. De i reglementets 178 § föreskrifne årliga liqvider med Statsverket hafva på vanligt sätt blifvit här i Riksgälds-kontoret uppgjorda och, efter deras godkännande, af fullmäktige Kongl.
Majit anbefallde General-Poststyrelsen att i sistnämnde afseende kyndsamt vidtaga nödiga åtgärder, för hvilket ändamål Styrelsen egde att utaf Postverkets medel, i mån af behof, använda en summa af 5,000 Hulr Runt och, i händelse detta belopp funnes vara härtill otillräckligt, derom i underdånighet göra vidare anmälan; samt att lor öfrigt Kongl. Majit ville, på underdånig föredragning genom Kongl. Majits Justitie-departement, i nåder pröfva om och i hvad män, för afvärjande af väld emot postiljon eller annan postförare, ett friare begagnande af försvarsvapen, än sorn enligt 26 Kap. 4 § Missgerningsbalken får ega rum, må, i motsvarighet till hvad rörande militärpost, vakt och patrull linnes i 6 Kap. 12 § af Krigsartiklarne bestämdt, Stats-Vtskottets Utlåtande N:o 157. 9 bestämdt, varda postförare medgifven, äfvensom, då erfarenheten vid flere tillfällen visat att de uppehåll, sorn vid postens framforslande uppkomme genom öppnandet af grindar öfver vägen, lemnat våldsverkare tjenligt tillfälle till posternas rånande, Kongl. Majit vore betänkt att, pä underdånig anmälan genom Kongl. Majits Civildepartement, taga i nådigt öfvervägande, huruvida, jemväl med afseende pä andra vägfarandes nytta och beqvämlighet, någon allmän förklaring eller föreskrift angående begagnandet af dylik stängsel öfver allmän landsväg må vara af behofvet påkallad.
T reise öfver fängelserne och Corrections-inrättningarne, till hvilken Styrelse förvaltningen öfver Krono-Spinnhusen i Stockholm, Norrköping och Götheborg samt Correclions-Infättningen i Wadstena öfverlemnades , och, efter det, vid anställd besigtning, Byggnaderne vid Tanto Bränneri befunnits icke kunna utan de största olägenheter och högst betydlig kostnad till Corrections-Inrättning användas, beslöt Kongl. Maj:t, att det här i Stockholm å Långholmen varande Krono-Spinnhus skulle till en slik anstalt förändras, samt de i Wadstena varande Correctionister ditflyttas , i hvilket afseende Kongl. Majit fann lämpligast, att betydliga nybyggnader skulle å Långholmen uppföras , och den derstädes , under sommaren år 1825 , företagne påbyggnad å de gamla husen fortsättas, hvarefter och sedan en Stockholms Stads Barnhus tillhörig och till Corrections-Inrättning i alla afseenden passande tomt , med derå varande Byggnader, blifvit, emot bestämd årlig afgift, till Kongl. Majits disposition öfverlemnad, Kongl. Majit, den 26 Maji 1826, stadgade, att den Correetions-anstalt för qvinnkönet, som förut varit å Långholmen , borde till sistberörde local å Norrmalm förflyttas, samt Spinnhuset å Långholmen, med de der förut beslutade nybyggnader, användas till ett systematiskt correelionelt fängelse för mankönet. g K. M. Nåd. PfoposN:o 23. Med möjligaste skyndsamhet och drift blefvo derefter byggnads-arbeten vid båda Inrättningarne företagne och fortsatte. Vid den södra, eller den för mankönet bestämda, blef, till vinnande af betydlig besparing i kostnaderne, arbetet till största delen verkstäldt af fångarne sjelfve , af hvilken orsak ett så stort antal deraf från Wadstena ditflyttades, som med utrymmet och säkerheten för deras vårdande var förenligt.
Jag förenar mig således med de Hrr, som anhållit om propos. pä äterremiss af denna punkt. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. lill bifall å ifrågavar. punkt, ropades starka nej, blandade med ja; hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkn:ne föranleda till äterremiss och då denna propos. besvarades med starka ja, jemte åtskilliga nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande. 27:de punkten, ong:dc pension för frami. Landsh. P. Sandelhjelms enka. Hr Printzensköld: Mig synes att StatsUtsk. lika litet haft skäl till det ifrågavar. afstyrkandet af pension åt frami. Landshm P. Sandelhjelms enka, som det haft, till nedsättning i den pension K. M. i nåder föreslagit åt frami. Landsh. Hedenbergs enka. Hvad frami. Landsh. Sandelhjelm beträffar, torde det vara allmänt bekant, att han under sin lefnadsbana innehaft många för riket vigtiga updrag och tjenster; att han ostridigt varit bland rikets utmärktaste embetsman, både i afseende på skicklighet och andra egenskaper, och att det således endast är en gärd af tacksamhet mot denne embetsman, som nationen skulle visa, om Ständerna gåfvo hans enka, en, mot hennes mans embetsvärdighet och mot hennes omständigheter svarande pension. Det visar vig väl af K. M:s nåd. propos., att enkan varit nog blygsam att icke sjelf begära något visst belopp, utan öfverlemnat den frågan till K. M:s egen ompröfning, äfvensom att K. M. icke heller upgifvit något förslag i afseende på pensionens bestämmande. Mig synes likväl, som StatsUtsk., ifall det velat göra någon rättvisa åt den aflidnes förtjenster, icke skulle hafva saknat, hvarken medel till anslag för pension åt Fru Sandelhjelm, ej heller ledning för bestämmande af det belopp, som bordt ifrågakomma.
Men då, på sätt hos Rikets Ständer är vordet anmärkt, det är antagligt att orsaken, hvarföre ändamålet i så ringa del blifvit uppnådt, till en väsendtlig del är att söka i den bestämmelsen, att pensionsföreningarne skola ordnas till så stort antal samt hvar och en till så ringa omfång, att hvarje förening omfattar endast ett stift; torde det böra utredas, huruvida en mera omfattande förening med större fördel skulle kunna bildas; och hafva Rikets Ständer, på grund häraf, ansett sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, att det, på sätt E. K. Majit lämpligast finner, måtte undersökas, på hvilka grunder pensioneringen för folkskolelärare mest ändamålsenligt skulle kunna ordnas. Dels för att ordna folkskole-inspektörernes verksamhet efter en bestämd sammanhängande plan och att deröfver utöfva nödig kontroll, och dels för att i allmänhet handlägga de mål, som röra folkskolan, är vordet hos Rikets Ständer föreslaget, att inom Ecklesiastik-departementet måtte bildas en särskild byrå för folkskole-ärenden; hvaremot, genom ett annat Rikets Ständers pröfning understäldt förslag, blifvit tillstyrkt, att för nämnda ändamål af E. K. Majit måtte tillsättas en öfver-inspektör, som, jemte ofvanberörda åliggande, äfven borde resa omkring till folkskolorne, för att tillse, huru inspektörerne fullgöra sina åligganden. Att vården om folkskoleväsendet, vid den utveckling det numera uppnått, fordrar sin egen man, anse Rikets Ständer icke kunna förnekas. För att med uppmärksamhet följa de mångsidiga frågor, som röra detta ämne, gifva akt på seminariernas och på de särskilda skolarternas utveckling, behandla den stora mängd af mål, som tillhöra folkskolans område, sammanföra, kontrollera och bearbeta de inkommande statistiska uppgifterna af alla slag, granska inspektörernes berättelse och utarbeta de särskilda förslag, som af dem föranledas, samt utreda de ekonomiska förhållanden, som med folkskolan ega gemenskap, erfordras en person, som åt detta ämne uteslutande egnar sin tid och sina krafter. På uppfyllandet af detta behof skulle folkskolans sak mycket vinna.
Skrifvelse, N:o 40. oarbetadt, och hvalfisk-, oarbetadt, klufvet eller spjelkadt; bernsten, rå och oarbetad; bilder, till den del de förut icke åtnjutit tullfrihet, nemligen andra slag än konstnärsarbeten; blod, oxoch andra kreaturs; bokstafsstämplar samt boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare, eller stilskrot; bolus, hvit och röd samt terra sigillata; brunsten; cautschuc; drefmat eller gammalt och i stycken af högst 2 famnars längd sönderhugget tågvirke; dun, alla slag; emalj, i massa; fiskskinn, oberedda; fjäder, ospritad; fjell, hvalfiskeller ossa sepiae; foglar, lefvande; frö, rofoch rapsatsamt de under rubriken andra slag hänförliga, ej specificerade frösorter; färgmossa, alla slag; gips; glasgalla; granatäppleskal; hampa, ohäcklad; horn, oarbetadt eller raspadt; hvalraf eller spermaceti; hår, nemligen borst, har-eller kanin-, mennisko-, samt alla andra ej specificerade slag än hästhår eller tagel samt nöthår; jord, polér-; kopparstick, estamper och litografiska arbeten; marienglas; murklor; muskus eller desman; näfver; perlemor, oarbetad; russinstjelkar; sand, fin eller perlsand; skafgräs; sköldpadd, oarbetad; tonkabönor; trippel; samt, af trädvaror, virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget, följande slag, nemligen alm, ask, bok, björk, ek och andra ej specificerade sådana trädslag, som växa inom landet, samt buxbom, ceder, ebenholtz och pockenholtz, äfvensom furuoch grantimmer, otillhugget eller sågblockar.
I denna reservation hafva Utskottets öfrige Ledamöter af Borgareocb Bonde-Stånden instämt. Rättelse: i Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 31. Sid, i, råd. 4 nedifr. står'. Constitutions-Utskottet läs: Då Constitutions Utskottet - STOCKHOLM, tryckt nos W. F. Daima*, 1845. Constitutions-Utskottets Memorial, N;o 54. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Mars, kl. 2 e, m. Memorial Ull Riksena Ständer, mee? förslag, angående tillägg i 28 §. Reg ering s-Formen, åsyftande vilkorlig befordringsrätt för utländske män till vissa embeten och tjenster. Såsom undantag från stadgandet i 28$. Regerings-Formen, att endast infödde Svenske män må befordras till embeten och tjenster inom riket, föreslog Riksens Ständers Constitutions-Utskott, redan den 23 Augusti 1809, att det måtte lemnäs Konungen öppet "att till sysslor vid Academierna befordra utländske lärde af utmärkta kunskaper och förtjenster” och ”att likaledes af utlänningar i tjenst antaga Språkoch Exercitie-mästare samt idkare af de fria Konsterna”.
Be sv.- celi Ekon.-Utskottens Utlåtande> N:o i35. 3 i samråd och på det sätt, som kunde synas dem snarast till ändamålet ledande, fördela detsamma emellan de behöfvande, till förbättring af deras fiskredskap, fiskeri-melhod eller af deras fiskare-fartyg; varande af Utskotten deremot, i afseende å förslaget, att strandvraks-medel skulle äfvenväl till understödjande för fiskrarne i berörde skärgård användas, uppå anförda skäl, tillstyrkt, att det samma ej måtte af Bdkets Ständer bifallas. De anmärkningar emot Betänkandet, hvilka inom förrbemälde Irenne Riks-Stånd föranledt återremiss deraf, innehålla hufvudsakligen: att, i enlighet med hvad en vid Betänkandet fogad reservation af Herr Friherre Sprengtporterij innefattade, det vore ändamålsenligast, att å 9:de HufvudTiteln uppfördes ett årligt anslag gf i,5oo R:d? och slällde3 till Kongl. Majjts Nådiga disposition, för att derigenom befordra fiskeri-näringen i allmänhet, då, hvad som, genom den af Utskotten föreslagna åtgärden, skulle kommit alt ega rum, undvekes, eller att gifva detta anslag egenskapen af en från Siats-Verket utgående fortfarande fattighjelp för en viss del af Riket; varande härvid likväl af flere ledamöter bland Riks-Stånden ansedt, tit anslags-summan borde höjas ända till 5,000
Af discussionerna i denna fråga hos Ridderskapet och Adeln samt Prestn-Ståndet iuhemtas äfven, att de ledamöter, som, under yrkande af ålermiss, i frågan sig yttrat, jemväl ansett, alt lönen för pastor och klockaren i Loos församling borde, i stället för spanmål efter markegång, beräknas i penningar lill 10 R:dr för tunnan, hvarförutan anslaget förmodades ej blifva tillräckligt för ändamålets vinnande. På grund af hvad inom trenne Riks-Stånd sålunda blifvit yrkadt, och då, enligt hvad Utskottets redan afgifna yttrande upplyser, kronans behållna spanmål i orten icke lemnar tillgång till ifrågavarande aflöuings utgående in natura, har Utskottet, som dock ej finner någon skälig anledning alt frångå sitt förslag, rörande behöfligheten af en undersökning efter 10 års förlopp, i afseende å ortens åliggande alt för framtiden fylla dessa behof, ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte bevilja till aflöning åt blifvand Pastor i Loos församling 300 R:dr, och till Klockaren derstädes 40 R:dr årligen, jemte fem tunnor spanmål in natura, till vinsäd, och en så kallad prostetunna af Kronans spanmål in natura. Lit. c) och d) äro af alla Riks-Stånden bifallna.
: - lysningen, att miss Ramsays fader under sin studenttid i Oxford likaledes vunnit utmärkelse, att hennes farbror iir professor i latinska språket i Glasgow, och att en hennes grandonkel författat ett mycket berömdt arbete om Romersk fornkunskap. Afven en annan dam, miss Hervey har uti en liknande taflan vunnit första hedersrummet uti sektionen för medeltidens och de nioderna språken. En prononcerad venstertidning anmärker efter ofvanstilende redogörelser, att det ar besynnerligt att qvinnorna tränga sig fram öfwr allt uton1 i teologien, som fordom antogs rara deras favoritiiinne .. Om tidningen härmed velat antyda, att qrinnans religiösa intressc skulle vara. slappadt och niinskadt, s3 bedrar hon sig storligen. För min del finner jag det alldeles riktigt, att qvinnan raiider sig till de banor, soni stå öppna för henne, och att hon i religionsvetenskapcfi nöjer sig med att studera hvad hon efter egen erfarenhet kan finna bildande för tanke och hjerta, men ej striifvar att aflägga en teologisk examen, som för henne skulle vara utan medborgerligt gagn, och till hvilken förstudierna kanske uti ett eller annat hanseende skidle inindw tilltala hennes innersta vasen och hjertelag. Mitt bref har redan vuxit ut långt nog; jag vill till dess slut suninariskt meddela några intryck af Englands hufrudstad och dess folk. Jag får då med afseende derpå konstatera sanningen af den gantlri något profana liknelsen, att samhället liknar en tunna sill; vid öfrc och nedre bottnen är den skamd, men de mellersta lagren af varan är frisk. Vill någon människa lära kanna det stora verldslifvct och de krafter, som verka inom detsanima, s$ kan jag icke gifva honom eller henne något bättre råd iin att resa till London och der söka f i reda p i al&amp;, d. v. s. få intryck fr&amp; flera sidor.
Rdr till Staden Marstrand, m. m., 78 Fröt. Ut dr. d. 3 Mars i33^. 37:0 Samme Ledamots motion, om lindring :i Båtsmanshållels utgörande för Fahlköping Stad, 33:o Herr Egnells motion, angående Stats-anslag till fullbordan af Stångåns uppmudilring och en hamnbyggnad vid Linköping, 3q:o Herr Books motion, angående Städernas tillgodonjutande ifrån denna Riksdag af den provisoriska lindring i Batsmanshållet och vacaace-afgiften, sorn Ständerne vid sista Riksdag funno billig ecb föresi o go, 40:0 HenHahns motion, om afskrifning eiler lindrigare betalningsvilkor, i afseende på de skulder för erhållen undsättningsspanmål, hvarföre innevånarne i de fyra Norra Länen* sorn utgöra Hernösands Stift , till Staten ännu häfta, 41:0 Herrar kVijks, Santessons och Lofflers motion, om inrättande, på Statens bekostnad, af en Arbetsoch Correctionsanstalt inom Götheborgs och Bohus Län, 42:0 Herr Trolins motion., angående lindring i Södertelje Stads 111- qvaiteringsskyldighet, 43:o Herr Cederborgs motion, angående löner för ytterligare arne HofdättsRåd och 2.me Assessorer uti Kongl. Götha HofRätt samt, i fall anslag till dessa löner beviljas, adjunctionsmedlens upphörande derstädes, 44.:o Herr Santessons motion , angående användande af Stats-Verkets alla intrader af Lotsoch Bål-Inrättningen till samina inrättnings underhållande och fullkomn nde. 45:o Herr Hallings motion , om den föreskrift lill RiksgäldsContoret, att icke , utan serskildt förordnande af Rikets Ständer, yidtaga xrågon åtgärd till verkställighet af 55 §, uti i83o års Riksdagsbeslut, angående upptagande för Statens räkning af ett lån, högst 2,ono,000
En fråga af mera tvistig beskaffenhet, torde vara den: om orden i 44 §'-n Riksd.Ordn. kunna eller böra endast åsyfta 81 och 90 §§:na af Reg.F., eller om de omfatta alla frågor, som på något sätt komma i strid med grundlagarna? Ordalydelsen tyckes mig vara för den sednare meningen. Vore orden "kunna” och ”böra” synonyma, så skulle endera af dem hafva bort borttagas. Nu är åter en skilnad emellan dem uppställd, hvilken synes mig innebära, att ehuru en motion väl finnes så beskaffad, att den icke bokstafligen strider emot grundlagarnas lydelse, hvadan Landtm, eller Talman ej äger fullt skäl alt vägra propos. till remiss af motionen, som, i följd deraf, kan komma under öfverläggning; saar likväl, det oaktadt, Ståndet öppet lemnadt, att pröfva, huruvida motionen till syfte och ändamål är sådan, att den öfverensstämmer med grundlagarnas innehåll, samt bör till öfverläggning och pröfning hos RiksSltn förekomma. Äfven säger 5a § Riksd.Ordn.: ”Memorial och ”anföranden, som äro af egenskap att ”böra” till något R. ”St:s Utsk. remitteras” &c. Enligt 56 §:n få, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen ej af rikdagsman väckas, ”se”dan en månad från riksdagens början, enligt 27 §:n, tiIlä 11— ”dalupit, så vida icke sådana frågor af redan fatita de beslut, eller redan upptagna ärenden, el”1 e r under riksdagen inträffande händelser, o m e"de I barl igen föranledas.” Skulle nu fråga uppstå, huruvida ett ämne, efter motionstidens slut, på grund af detta lagstadgande, kan upptagas eller ej, så kan frågan lätt vara tvifvelaktig; men sällan skulle väl motionen finnas bokstafligen stridande mot grundlagens ordalydelse. Landtm, eller Talman finge då icke vägra propos. till remiss, men det ankomme på Ståndet att afgöra, om något af ofvannämnda fall inträffat, och om remiss bör aga rum.
Angående Förmyndare-Kamrars inrättande äro hemställanden gjorde af: a) Herr Hjerta, Lars, hvilken erinrat, hurusom Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 1 December 1834, med anledning af väckt fråga om Förmyndare-Kamrars inrättande, ej mindre å landet, än i de städer, der sådane icke förut funnos, anfört, att Rikets Ständer nogsamt insågo, att en säkrare controll å förmyndare, än den, som egde rum till skyddande af omyndigs egendom, vore af behofvet påkallad, serdeles bland Bih. till R, St, Brot. 1840. 7 Sami. i A/d, 23 Haft, 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N\o 81. allmogen, uti hvilken samhällsclass en person ofta kunde innehafva flere förmynderskap utan att dock kunna hvarken räkna eller skrifva, samt att inrättandet af Förmyndare-Kamrar syntes kunna befordra det åsyftade ändamålet; hvadan Rikets Ständer i underdånighet anhöllo, att förslag till Förmyndare-Kamrar måtte af dertill utsedde skicklige personer utarbetas och genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfveriemnas till Rådstufvuoch Härads-Rätterne, med föreskrift att i vanlig ordning sammankalla städernes invånare och deputerade från hvarje socken, för att välja Committerade till förslagets granskning och att afgifva yttranden om möjligheten och ändamålsenligheten af omförmälde inrättningar; äfvensom Rudstufvu-Rätterne samt Doinhafvanderne på landet borde med utlåtanden i frågan inkomma; och yttrade Rikets Ständer den underdåniga förhoppning, att, sedan förslaget, tillika med hvad dervid anmärkts, blifvit af Högste Domstolen granskadt, vid denna Riksdag få afvagta Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet.
Dito till Malmö för dervarande hamns förbättrande (Återstod vid 1849 års slut 13,000.) Dito till Landskrona stad för iständsättande af hamnen derstädes (Återstod vid 1849 års slut 6,833 r:dr 16 sk.) » Dito till Linköpings stad för dervarande hamnbyggnad (Återstod vid 1849 års slut 16,237 r:dr 33 sk. 9 rst.) och för det vid 1840 och 1841 års riksdag till ett belopp af 154,957 r:dr 26 sk. 4 rst. beviljade lån för inlösande af de med åtskilliga Landshöfdinge-beställningar förenade ackorder, af hvilket lån dock endast 151,000 r:dr utgått (Återstod vid 1849 års slut 122,076 r:dr 5 sk. 5 rst.) 1,136 15,000 1,500 1,449 13,423 25 42 1,079 2,250 1,550 15,971 41 7 47 41 Å de till städerna Norrköping, Borås, Öregrund, Wenersborg, Söderhamn och Wexiö, efter derstädes timade eldsvådor, från Riksgäldskontoret meddelade, uti Reglementets 26, 27, 28, 29, 30 och 31 §§ omförmälde byggnadslån, äfvensom å lånen till förslag åt handtverkare och andra näringsidkare i Wexiö och Amål, eldigt Reglementets 35 och 36 §§, hafva under åren 1847—1849 följande kapitaloch ränteinbetalningar blifvit verkställde, nemligen: å det staden Norrköping efter 1822 års eldsvåda tilldelade lån å 200,000 r:dr: under år 1847 kapitalinbetalning 9,674: 46.