Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pastor dessutom skall innehafwa ett Stomhemman Myrebo, och de förstnämnde twänne Stommar skola för 6o n 70 är sedan bli sivik Pastor pä behaglig tid öf« werlätne, i anseende till en Prästegärden twänne sänger innom korrt tid öfwcrgängen wädcld. Stats, Utskottet, har tagit detta ärende i öftverwägande; och ehuruwäl StatS-Utskottet icke funnit fläl att tillstyrka Skommarne Grinseryds och Systratorps anstäende till uppbyggande eller reparerande af det förfallna Rädbuset i Staden H)o; dock som» efter hwad nu upplyst blifwit, Kyrkoherden i Fogcläs, utom de nu i fräga warande twänne Stomhemman, in, nehafwer ännu ett Stomhemman Myrebo; sä ansäg Stats-Utlkottct det tillhöra Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, att, pä sätt och i den ordning Fbrfattningarne föreskrifwa, undersöka, huruwida twän, ne förenämnde Stomhemman, Grinscryd och Systratorp, säsom behaglig tidö förläning kunna till Kongl. Maj:t och Kronan indragas eller icke: Och Beslöts, att, jemte äterställande af Borgmästaren L^nstquilis ofwanberörde Memorial, skulle denna StatS-UtskottctS tanka genom Utdrag af Protocollet Wällofl. Borgare, Ständer meddelas. Derom äfwen Utdrag af Protokollet skulle till de öfrige Respcckive RikS-Ständcn afgä. Är och dag som förr skrifwit stär. Pä befallning idl. kro6eliu8. Utdrag af Protocollet, hällck i Riksens Högloft. Ständers Stats-Ukffott d« 12 September I809. S. O. Föredrogs ett af Wällofl. Borgare, Ständer till Riksens Högloft. Ständers StatS-Utskott rcmit.
IVlapt, genom seisliildta l^ädiga Lief, dels redan beviljad Lönetillöliningar vicl tjenste» , som i dei»na allinänna reglering oro inbegripna, ile>8 anslagit n^a Löne»' lor tjenstemän oell berente, 80m tillböra dustitire00b Lands-ötateine, dels oeli förordnat, att cle nöäige lunne n^a tjensterne »elie liommo att tillsättas förr, öi» flen uva Lands-8tats-i egleringen vore pröfvad oei» erlorderlige nredel tor densammas verliställande anviste. 8tat8-Loiltoiret anser 8ig liö»' böra u^lpgifva dessa Löne»' oell Lönetillöliningar » den ordning, <le pä 8taterna föreliOnrn»a oel» i saininanliang der»ned, ti villi.-» nv» anslag liunna ertördras att Lä»»8-8tatern6 tillföra; ätvenson» l»villio anslag pä dessa 8tater »elie meia äro bebölliga, oel» säledes liuuna indiagas. ^ bespaias i följd af Lders Longi. 5laj:ts lXLdiga l»e slut om sammanläggande af ätsliilliga Lagsagor: Lö»»en för Lagmannen i Uplands Lag8aga . L:dr 200: saint »ndeldte Loställs-Läntor „ 17: zo. — Lilo för Laginannen i Ostergötblands Lag8aga
Jag utber mig nu egenteligen få erinra derom, att denna fråga första gången under denna Riksdag ifrån Banco-Utskottet inkommit, samt att förhållandet nu icke är detsamma, sorn då samma fråga vid t8if års Riksdag var under Ridderskapets och Adelns öf - Den 18 April. 6t verläggning. Banco - Utskottets Betänkande, som afstyrkte då likasom nu den af Herr von Schulzenheim ifrågastäUde pubiiciteten, var redan af trenne Ständ bifallit, innan pröfnjngen deraf blef företagen hos Ridderskapet och Adeln, som derföre, då återremiss af Betänkandet var utan ändamål, tillkännagaf sitt ogillande deraf salunda, att detsamma afslngs — Nu åter lärer Banco - Utskottets Betänkande redan vara af Välloflige Borgare-Ståndet återremitteradt, så att mer än ett annat Stånd det bifallit $ Ridderskapet och Adeln likafullt, då Målet från Utskottet återkommit, kan det samma i hela sin vidd pröfva och efter godtfinnande afgöra. Jag tillstyrker derföre att Betänkandet med de dervid gjorde Anmärkningar får till Banco-Utskottet återgå. Herr Heykenskjöld, Carl Fredric: Jag instämmer för min del uti hvad Herr Mannerstam anfört, och vill endast anmärka att Banco-Utskottet ej bör tillvitas underlåtenhet art efterkomma Riksens Ständers befallningar. Utskottet har ock uti sitt Betänkande förklarat att den kännedom om Banco-Verket och SedelCapitalets belopp, som för bedömmande af Landets Financiella och Oeconomiska angelägenheter, vore för Riksens Ständer erforderlig, skulle af Banco-Utskottet meddelas. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Om jag ej hade annat skäl för den tankan att kungörandet af Banquens Sedelstock är af vigt, skulle jag anse det vara tillräekeligt att som éa Den ig April. Herr Archiater von Schulzenheim densamma tillstyrkt, en man, med hvilken få i kunskaper och erfarenhet om ifrågavarande sa' hunna jemföras.
Sedan i denna underdåniga skrifvelse blifvit uppgifvet att läsarne voro af två slag: det ena lindrigare, företeende ett oroligt omvändelsebegär med öfverdrifven stränghet i bättringens och helgelsens fordringar samt uteslutande förtroende till vissa lärare och andaktsböcker, och i allmänhet ådagaläggande en ifrande åhåga för andliga angelägenheter, hvilken, om än icke styrd at visdom, dock icke fick qväfvas, utan borde vägledas till klarare insigt och stillare dygdöfning; hvaremot till läsarne af andra slaget hörde de som öfvergåfvo den offentliga Gudstjensten, för att hålla olofliga sammankomster, döpte, sjelfva sina barn, gingo, utan att hafva deltagit i det allmänna skriftermålet, till Laij-Utshollets Betänkande, N:n 3b. 5 Herrans Heliga Nattvard, ratade den anbefallda Handboken och nya Katechesen och föraktade sina lärare samt stiftade, under sjelfvalda ledare, en kyrka i kyrkan ; -— yttras att, efter Preste-Ståndets åsigt, voro de mot pietistiska oroligheter utfärdade författningar mindre lämpliga, helst de ej i sina straffbestäm melser gjorde tillbörlig skillnad emellan de mer eller mindre felande, utan i allmänhet for huda alla särskilda religions-sammankomster; och efter det omförmälda skrifvelse blifvit af Kongl. Majit öfverlemnad tiil nu mera upplösta Kyrkolags-kommittéen, afgaf densamma under den 21 Juni 1839 underdånigt Betänkande i ämnet, innefattande hemställan oin Konventikel-plakatets upphäfvande, hvilken hemställan understöddes af <Justitise-Kanslern samt tillstyrktes af Konungens Högste Domstol, hvars yttrande infordrades med afseende ä tillämnad proposition. Någon proposition har likväl sedermera icke afhörts. Men frågan har dock vid hvarje Riksmöte derefter varit bragt å bane, ehuru den ej kunnat lösas. Dertill hafva de till en början af Utskottet antydda menings-stridigheter bidragit.
Då nu den sora uppnått 15 år, d. v. s. den ålder dä allmänna lagens bestämmelser emot honom kunna tillämpas, öfverger vår statsreligion^ så har han genom denna åtgärd tydligen tillkännagifvit, det han ej längre vill vid sin religion vara af Konungen skyddad, utan deremot blottställa sig för allmänna lagens straffbestämmelser för affall derifrån. Jag tror således, att Utsk. skall finna, det ingen stridighet finnes emellan grundlagens bud, det Konungen skall skydda en hvar, äfven bland främmande trosbekännare, vid en fri utöfning af sin religion, och allmänna lagens stadgande om ansvar för den som, i st. f. att vilja skyddas vid sin religion, affaller ifrån vår statsreligion till främmande lära. Hvad sjelfva saken angår, så anser jag mig, instämmande hufvudsakligen uti Frih. Hamiltons yttrande, böra bestrida bifall till motionen, synnerligast derföre, att religionens band, efter min öfvertygelse, är det som säkrast håller massan af folket inom ordningens gränsor, då deremot lossandet af detta band skulle för samhällets lugn och bestånd kunna medföra de vådligaste följder. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hade ämnat, emot den förmenta stridigheten mellan 16 § Reg.F. och vår allmänna lag, anföra hvad Hr Cederschjöld nyss sagt. Med honom instämmer jag således. Ehuru jag, lika med Hr Gripenstedt, som förmält sig icke vara beredd vid detta tillfälle vidlyftigare omförmäla hvad han i saken tänker, äfven ämnar tills vidare dröja med mitt yttrande i detta ämne, likväl, och då jag är af en mening, motsatt den han redan uttalat, och ämnet fordrar en närmare pröfning än den, hvilken det för närvar, fått, vill jag upptaga några yttranden å deras sida, som talat emot Frih:ne Cederström och Hamilton, med hvilka jag hufvudsakligen delar samma tänkesätt. Man har förebrått Frih. Cederström, alt hans yttrande skulle innebära ett försvar för hyckleri i religionsväg.
Till ytterligare säkerhet skulle det utan tvifvel bidraga, att Banko-Fullmägtige egde, genom Ombud, när som helst, taga kännedom af en Filial-Banks alla räkenskaper, protokoller och handlingar, samt att berättelsen om den årliga revisionen genom allmänna, tidningarne offentliggjordes. Föreskrifter i öfverensstämmelse härmed tillstyrkas såsom tillägg i blifvande oktrojer. Bilagan N:o 20 lemnar underrättelse om beskaffenheten af icke sedelutgifvande Banker uti England och Skottland. Vid slutliga pröfningen af företrädet emellan enskilda Banker, som utgifva egna sedlar, och sådana, som drifva sin rörelse med Rikets Ständers Banks sedlar, höra sorgfälligt öfvervägas å ena sidan fördelarne, att hafva endast eli sedelmynt inom landet löpande och att en ökad vinst tillskyndas Riks-Banken genom förlag åt Filial-Banker, ä andra sidan de svårigheter, som äro förenade med nödvändigheten att vidtaga särskilda åtgärder till förstärkning af Riks-Bankens metalliska kassa, i följd af den 1 större sedelulgifning, som nämnde förlag skulle förorsaka. — Att utan sådana åtgärder med flera millioner Riksdaler förlägga Filial-Banker mäste, såsom vådligt för myntbeslämningens bestånd, på det högsta alstyrkas. > Sista delen af det Kömitén i nåder gifna uppdrag afser beredande för framtiden af trygghet emot de hvälfhinyar i penninge-väsendet, hvaraf riket i förra tider rönt kännbara olägenheter. Denna trygghet för framtiden beror af bibehållen stadga i myntvärdet, sådant som det genom lagen af den 1 Mars 1830 blifvit af Konungen och Rikets Ständer bekräftad!, och hvaraf under snart ett fjerdeffels århundrade flere lill samhällets förkofran ledande påföljder utvecklat sig. Omvexlingar i myntvärdet kunna uppslå såväl genom öfverdrifven utgifning af Riks-Bankens sedlar, utan motsvarande redbar fond, som medelst hastiga indragningar af sådana i omlopp varande sedlar. Förflutna tider förete många exempel på den förstnämnda af dessa ytterligheter, men de sakna ej heller erfarenhet om den sednare. Begge äro skadliga, ehuru på olika sätt, och böra sorgfälligt undvikas.
Det torde dessutom icke vara fråga, om en noggrannt afpassad qvittning af de fördelar, sorn de förenade Rikena bereda hvarandra, utan ändamålet måste blifva, att, äfven med uppoffringar, i synnerhet om de, såsom i detta fall, kunna göras utan egen skada, söka åstadkomma, Rikena imellan, ett förhållande, som vittnar, att Skandinaviens förening ar fullkomnad, och att Brödrafolken lifva* af samma böjelse för gemensamt välstånd och sjelfständighet. 5<so Besv. och Ekon. Ut sk. Betcinkanden. Genom hvad nu är anfördt, tror Utskottet sig hafva vederlaggt de inkast, som blifvit gjorde emot beviljande af en friare frakthandel för Norrige på Sverige, samt visat, att en sådan är förenlig med vår egen fördel. Och, då härtill kommer, icke allenast att nu varande förhållanden skola väcka hos Utlänningen förundran och hos Norrmännen förtrytsamhet, då de erinra sig, att, ehuru Sverige och Norrige utgöra ett förenadt folk, hvars fartyg äro skyldige, att i aflägsnare farvatten nyttja samma flagga och samma sjödocumenter, Norrska fartyg likväl icke ega att till Sverige föra Producter från de fremmande länder, som af dem besökas, utan äfven att en sådan rätti?- 9 O het för Norrige påkallas ovillkorligen af billighet och rättvisa, hvarifrån Riks. Högi. Ständers Beslut aldrig böra afvika, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Herr Grefve Platen föreslagit, vördsamt tillstyrka en underdånig anhållan hos Kongl, Maj:t, att 1724 års ProductPlacat måtte, i anseende till Norrige, i Nåder förklaras hvilande, samt Norrska fartyg och de i dem lastade varor, hvarifrån de än komma, måtte till alla delar i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska fartyg och derå lastade varor, så länge dessa njuta motsvarande rätt i Norrska hamnar; Och lärer Kongl. Maj:t, om Nådigt bifall härtill lemnäs, täckas föreskrifva, hvad som bör iakt - Besv. och Ekon, Utsk. Betänkanden.
Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion, har Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Jönköpings län, enär genom sänkning af Visjön uti Lekeryds och Svartorps församling af nämnda län omkring 167 tunnland nu vattendränkt mark skulle förvandlas till goda odlingslägenheter samt sjöns nu vattendränkta stränder på samma gång blifva torra och fruktbärande, och då befolkningen i orten vore urståndsatt att, utan Statens mellankomst, verkställa detta nyttiga aftappningsföretag anhållit, att derför måtte beviljas ett stats-anslag af 4,120 ll:dr R:mi, deraf 824 R:dr utan återbetalnings-skyldighet samt återstoden, 3,296 R:dr, såsom lån mot vanliga återbetalningsvilkor. Som frågan om och med hvad belopp detta, i Styrelsens för allmänna v agoch vattenbyggnader generalförslag antecknade och till andra klassens arbeten hänförda företag bör af Staten understödjas, följaktligen kommer att af Kongl. Majit pröfvas och afgöras vid meddelandet af dess nådiga beslut rörande de i nämnda generalförslag upptagna vattenaftappningsarbeten, så får Utskottet, sorn anser samma företag ingalunda vara af den vigt och betydenhet, att särskilda medel för detsammas utförande böra af Rikets Ständer anvisas, hemställa: 36:o att något afseende icke måtto fästas å Johannes Anderssons derom gjorda framställning. Angående ett af Riksdags-fullmägtigen Olof Larsson från Örebro län genom afgifvet memorial inom Bonde-Ståndet väckt förslag, att en summa af 7,000 R:dr B:ko måtte anvisas att, under uppgifne vilkor, utgå till det för sänkning af Lillån i nämnde län bildade bolag, inhemtas af de vid motionen fogade och af motionären åberopade handlingar, att, sedan Direktionen för Lillåns sänkning, uti en af Konungens Befallningshafvande i Örebro län don 20 September 1858 insänd skrift, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit att till berörda aftappningsföretag, hvilket i enlighet med ett af Kommissions-landtmätaren C.
Finansministern väl och troget i »Debet» infört alla inkomster; vi kunna sjelfva i »Kredit» utföra hvad som blifvit inknappadt af vår trygghet, ihopsnörpt af vårt anseende och vår värdighet. Skullen J vilja, mine Herrar, använda hela denna statsvinst till att bedrifva i annu större skala vårt stora jernvägsföretag, då behöfven J endast höja sockertullen med 3 öre och Svenska marinen skall kunna iståndsättas, nästan ntan att någon i hela Svea land märker att han blifvit högre beskattad. Till följd af hvad jag haft äran anföra, vågar jag vördsamt föreslå: l:o. Att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes till vidare låta underhålla af rikets ångflotta alla tjenstbara fartyg; af rikets seglande flotta endast de fartyg, som behöfvas till exercis af flottans bemanning, till kol-upplag, sjuk-, kasernoch ytterskepp m. m.; af rikets roddflotta endast ett inskränktare antal slupar och jollar, beröfvade segel, tackling och större delen af årorna, och endast afsedda att förtöjas som positionsbatterier. 2:o. Att Rikets Ständer minska anslaget till flottans underhåll till jemt 600,000 R:dr, genom att ur detsamma utbryta, på 942 R:dr 71 öre när, anslaget till inqvartering för matroser och båtsmän, stort 2,663 R:dr 26 öre, äfvensom hela aflönings-anslaget för uppfordrade båtsmän, stort 29,832 R:dr 15 öre. 3:o. Att Rikets Ständer till nybyggande af rikets flotta, äfvensom till i och för densamma behöfliga verkstäder och dock-arbeten, höja anslaget till flottans nybyggande från 162,000 R:dr lill 1,000,000 R:dr, och dessutom tills vidare bevilja ett årligt extra anslag af 1,000,000 R:dr. 4:o.
R:dr i grundränta, skiftesmannen, som ansett detta nybygge vara af sämsta beskaffenhet, såsom längst uppe i sjelfva fjellet beläget, der säd aldrig finge skördas, utan åboernes enda näring vore boskaps-skötsel och dess afkastning. funnit skäligt tilldela en areal af 1,143 tunnland, hvilken i godhet endast kunde jemföras med de bestämda 750 tunnlanden; varande gränsorne för den tillslagna egorymden bestämda till 4,000 alnar i qvadrat från fjellfoten; att jemlikt den, till följd af Kongl. Instruktionen den 22 Maj 1846, upprättade längd öfver till ordinarie rotering indefad jord uti Jemtland, för hvilken effektiv rotering eller rustning kommer att utgöras, är under stamroten JVf 792 Wallrun upptaget »Ansäll» med åsatt skattetal af 1| tunnland i norra fögderiet och Fölinge socken; att, enligt utdrag af protokollet, hållet vid allmän sockenstämma med Hotagens kapell-församling den 28 September 1856, kapell-boerne, på dertill gifven anledning, meddelat det vitsord, att ifrågavarande hemman vore det enda inom kapeilaget med rotering betungadt; att detsamma vore beläget tätt under, på södra eller syd-sydvestliga sidan om det höga. med snö nära nog hela året om betäckta Ansätts fjell, så att, till följd af detta hemmans läge tätt under fjellbandet, någon sädes-afkastning eller ens potatis-skörd icke kundeerhållas; att åboerne å detta hemman derför måste, på 9 å 10 mils obanade och 20 å 30 mils banade vägar, hemta sitt knappa förråd af den säd eller mjöl, som de förbrukade, hvartill komme den svåra omständigheten, att de, såsom varande i saknad af furuelier tallskog på sina tilldelade marker, icke ens egde tillfälle att lifnära sig med furueller barkmjöl; att deras ladugårds afkastning vore högst ringa; att de fiskevatten, som lågo på deras egor, voro fåtaliga och föga indrägtiga, ej ens fyllande deras husbehof, och att, i följd af allt detta, dessa hemmans-åboers belägenhet vore mer än mycket vanlottad och bek!agansvärd vid sidan af andra åboer å Lappmarkshemman, hvilka dock vore från rotering befriade.
Hvad åter Grefve Horns beträffar, så förenar jag mig med honom i den tanka, att taxan i afseende på inägor snarare är för låg än för hög. Men just skiljaktigheten emellan Friherre Wrangels och Grefve Horns åsigter, torde vitsorda hvad Utskotten yttrat, alt tiden ännu icke är inne för ett bestämdt omdöme, om taxan är riktig eller icke. Utskotten hafva trott, »tt Den g April e. m. då taxan är byggd på helt nya grunder emot de föregående LandtmäteriTaxorne och blott i år varit gällande, skulle det hvarken för jordägare eller Landtmätare ännu vara möjligt, att säkert bedömma dess användbarhet. Denna osäkerhet har varit anledningen för Utskotten att endast föreslå en underdånig skrifvelse med anhållan om rättelser i taxan framdeles, sedan behofvet deraf med större säkerhet blifvit kändt. Kongl. Maj:t har sjelf vid Taxans utfärdande, i anledning af osäkerheten i de nya grundernes tillämpning, anbefallt Landshöfdingarne att inkomma med upplysningar om Taxans användbarhet för hvarje provins, och Chefen för LandtmäteriContoiret, som jag ser här närvarande, torde bäst kunna upplysa, om icke flere sådane rapporter redan inkommit. Jag är öfvertygad, att sedau de nödige upplysningarne blifvit från alla provincer inhämtade, Regeringen ej underlåter att vidtaga de åtgärder, som omständigheterne kunna påkalla. Men jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, om opinionen ännu tillräckligt kunnat stadga sig, för att vid denna Riksdag framkomma med ett nytt förslag, hvilket måhända vore lika osäkert, som det nu klandrade. Detta har varit Utskottens motiv, att ej sträcka sig längre, än sorn skedt. Friherre Cederström har val förklarat, att han anser Taxan i afseende på utmark för hög; och ehuru jag för min Den 9 April e. m. u5 / del befarar detsamma, ur jag dock icke derom fullt öfvertjgad, äfvensom jag ej kan med positif visshet fälla mitt omdöme om taxan, hvilken Herr Grefve Horn påstått, i vissa andra fall vara för låg, hvilket jag också befarar.
Då hemmantalet deremot såsom delningsgrund har den dubbla förtjensten af uråldrig häfd och oföränderlighet, hafva Utskotten ansett densamma äfven framgent böra bibehållas, och att, då menighetarna ofta nödgas gorå contanta sammanskott till större broars nybyggnad och underhåll, nya vägars anläggning, eller andra i och för communicationens lättnad erforderlige anstalter, ifrågavarande Verk och Inrättningar deremot lämpligast kunna åläggas att vidkännas årliga bidrag i contanta penningar, lämpade efter anläggningens rörelse och betydenhet, att af menigheterna användas; och få Utskotten alltså vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, med åberopande af billigheten och rättvisan deraf, att väghällningsskfldigheten i möjligaste måtto varder jemnt fördelad emellan alla, som i samma ort af vågarm draga fördel, hvithet inträffar icke allenast med större och mindre jordbruk, utan äfven med Bruk och Bergverk Mjöloch Sälg t/varnar samt andre Fabriksinrättningar på landet, måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj-t täcktes låta undersöka, huruvida icke Bruksoch Bergverksanläggningar. Mjöloch Sågc/varnar samt andra fabriksinrättningar på landet kunna lämpligen åläggas att till väghållningskostnaderne bidraga genom årliga af gifter i contante penningar, lämpade efter anläggningens rörelse och betydenhet, hvit ka af gifter skulle användas till sådane broar, färgor eller andra anstalter för communicalvonen, som böra af me - /J Lagsamt Allm. Besv och Ekon.-Utskottens Betänkande, iV:o 2Ö. nigheterne samfäldt vidmagthållas eller ombesörjas samt, efter vederbörandes hörande, förorätta, enligt hvilka grunder en sådan skyldighet bör eif nämnde werk och inrättningar utgöras.
Det löper som en befriande flägt öfver de församlade bröderna, man andas upp igen, och tager upp fader Bellmans oförgängliga visa: «Drick ur ditt glas! Se döden på dig väntar.» Och nu känner Truls, att här hör han hemma. Medan man som bäst med midnattens och grafvens allvar drack på sången, flyger dörren upp, och i öppningen står källarmästaren, rund, rödbrusig, med glasögon och Victor-Emanuels-mustascher. Gardet mottager honom med ett helvetiskt skrän, hvilket källarmästaren förgäfves söker genomtränga: han lider af konstant heshet. Han intager embetsmannapose: han är husets herre, öfverhetens ögon hvila på honom, han representerar lag och god ordning, stängningstiden skall öfverhållas i hans hotell. Han gapar, men får intet ord, han grimaserar konvulsiviskt, men får intet uttryckt, tills slutligen «domhafvanden» reser sig med sin berömda krämtning och bjuder tystnad med en stor gest à la romersk orator. Domhafvanden är också en gammal jubilar, som i åtta år idkat de vetenskapliga studierna till prillen. Hans specialitet är att tillstuka nerrullade upsaliter med stockholmsfasoner. Så snart en dylik herre med stallknektselegans och påfågelsvada kommer inom hans horisont, känner domhafvanden sig ha en mission, tager gossen i vingbenet med skåningens orubbliga flegma och med fackvirtuosens öfverlägsna tvärsäkerhet, vänder honom rundt inför det församlade sällskapet, tills stockholmaren hoppar kråka i raseri öfver att vara utgrinad som löjlig, slår med ett slag hans hufvudstadsdryghet platt, så som man stukar en cylinder, samt mottager den nerrullades aldrig uteblifvande obegränsade, nästan vidskepliga respekt, med värdighet, såsom en naturlig gärd. Domhafvanden har äfven en annan specialitet: nemligen att hålla tal till källarmästaren på «Skandinavien».