Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, antages till Contra-proposition Preste-Ståndets mening, att den i mom. Litt. b) föreslagne summa af 4,000,000 R:dr bör höjas tili 5,000,000 R:dr. Derefter sker i hufvudsaken omröstning, enligt följande Proposition: Den, som godkänner Utskottets förslag i mom. Litt. b), ”att sammanräknade summan, som Banken i sådant afseende liar att anvisa, icke får öfverstiga 4,000,000 R:dr, hvilka fördelas på vederbörande Låne-Contor elier Afdelningar, i förhållande till medeltalet under sednast förflutna 3:ne åren af den eller de Privat-Bankers sedel-utgilning, sorn skall ersättas; röstar Ja; Den, det ej vill, Nej. Vinner Nej; 1 :sta Allernathet; Så kommer i enlighet med Ridderskapet och Adelns mening mom. Litt. b), att erhålla denna lydelse: b) ”att sammanräknade summan, som Banken i sådant afseende må till denna låne-rörelse anvisa, icke får öfverstiga 7,000,000 R:dr, hvilka fördelas på vederbörande LåneContor eller Adelningar i förhållande lill medeltalet under sednast förflutna 3:ne åren af den eller de Privat-Bankers sedelutgifning, som skall ersättas;” Samt c) ”alt det i §. 51 stadgade maximum af sedelstock icke härigenom må ökas med mera än högst 4,000,000 R:dr i nya sedlar och att, såsom fond för de sedlar, Banken sålunda ulgifver, skall anskaffas metallisk valuta, motsvarande halfva beloppet eller för 4,000,000 R:dr Banko £ million Specie Riksdaler.” 2:dra Alternativet; så kommer i likhet med Preste-Ståndets beslut, berörde sammanräknade summa att bestämmas till 5,000,000 R:dr. Vidkommande mom.
Jag tror att Staten och Banquen ej pä annat sätt kunna åtskiljas och göras oberoende från hvarandra, än att Staten småningom mot Obligationer, ställda på K:dr i Silfvervärde samt Räntans och 2 till 3 procents årlig Capitalafbetalning i Silfver, upplånar eller rättare uppköper Banco TransportSedlar, hvilka sednare sedermera dels kunde användas till liqviderande af Banqueiis ford*an i den proportion , som med afseende på förhållandet emellan Borgenärer och Gäldenärer i allmänhet kati pröfvas lämpelig ; dels ock till sådana Statens extra-ordinaira behof, som ej genom Bevillning kunna fyllas och hvarigenom dessa Banco TransportSedlar åter kunde ledas in i allmänna Rörelsen. Härigenom skulle vi innom Landet erhålls en måttstock på BancoSedlens verkliga värde och i och med detsamma på våra produeter och våra fastigheter, hvilken, ehuru icke fullt säker, dock blefve mindre variationer underkastad och mindre förvillande än den , som nu våra Handels - relationer på Hamburg och London gifva oss. Efter det Silfvervärde , som Banco Träns-' portSedlen härigenom i Folkets Opin on erhåller, skulle småningom Liqviderna Private emellan uppgöras; beräkning af Banco-Sedlar efter namnvärde Den 17 Martil, e. nt. *93 skulle småningom förbytas i beräkning efter det åtminstone aproximerande Silfvervärde, som Statsobligationerne beteckna} förvillelserna skulle blifva mindre stora och den tidpunct närma sig, då Rikets Banque åter kunde blifva hvad den alltid bordt Vara, och säkerligen sedandess och Statens CreditRörelse blifvit åtskiljde, skall för beständigt förblifva. Om denna Idée blefve Grundidéen för de steg till allmänna PenningeRörelsen , som nu torde allena kunna vidtagas, så skulle jemväl FilialDisconternas reglering kunna utan förnärmande af Lagarna befordras Banquen skulle då kunna förskjuta medel åt alla de Discontera nas Gäldenärer, som äga nöjaktiga FastighetsHypothek att erbjuda, mot förbehåll, att samma belopp af TransportSedlar, som härigenom utginge af Banquen, skulle af Staten uppå dess skuid afbetalas.
Till afhjclpande af en genom de wid instundande Bcwillnings-Upbörd förknippade swärigheter möicligcn up« kommande brist i Stats-Werketö tillgängar, haflva Riksens Ständer authoristrat Fullmägtige i Riksgälds-Conroiret att emot ersättning af den först inflytande Bewillningcn eller Krig -Gärdi n biträda Stats-Werket dels nu geyast med ett förskott ak z till 400,002 Rd. dels och i Junii Manad der sä so-dras skulle, med ett ytterligare af högst zoo.ooo Rd. Af de i Regeringsformens 6z §. omförmäldte särskildte Summor hwilka för oförscdde händelser stola afsättas och anfläs, hafwa Riksens Ständer faststäldt det större Creditivet till 1,000,000 Rd. utan att likwäl för det sam - Dm IL April. samma någre ersättnings mede! blifwit utsedde, emedan Riksens Stander böra wara sammankallade innan det ur Banquen kan lyftas, sann det mindre Creditivct kill 500,220 Rd. att af Banqucn utbetalas emot 2 procents ranta och 4 procents ärlig afbetalning pä huswudsiodcn, hwilka Zo,Ooo Stdkomma att af Tullmedlen till Uanqucn ingä.
Till följd af beslutet att återförvisa 1 mom. i § 8, har Ridderskapet och Adeln jemväl återremitterat formuläret %M 7, i hvad som rörer det till upptagande deri af Utskottet föreslagna exempel till förtydligande af det omnämnda stadgandet i § 8. Under åberopande af hvad med anledning af återremissen af 1 mom. i § 8 här ofvan blifvit anfördt, anser Utskottet den nu ifrågavarande återremissen icke erfordra något vidare yttrande. Formuläret Jfé dd. Detta formulär, jemte Utskottets derom afgifna yttrande, har blifvit af Borgare-Ståndet återremitteradt på den grund att formuläret icke öfverensstämde med* Ståndets beslut, att bevillningen skall utgå med lika belopp, eller 3 öre af jordbruksfastighet och annan fastighet. Med erinran att Borgare-Ståndets berörda beslut, konseqvent tillämpadt på formulärerna, föranleder till ändring icke blott i formuläret JV3 14, utan ock i formulären N:is 1, 2, 3 och 6, i så måtto, att i alla de kolumner och rubriker, der bevillningsafgiften upptages till 5 öre för 100 R:dr, den bör förändras till 3 öre för 100 R:dr, har Utskottet, under åberopande af hvad ofvan vid § 2 blifvit yttradt i anledning af Borgare-Ståndets der afhandlade återremiss, ansett nu ifrågavarande återremiss icke påkalla något vidare yttrande. Bevillnings-Vtskottets Memorial 15. Det af Utskottet framställda förslås; till förändrad uppställning och i viss mån äfven förändrad lydelse af ofvannämnda §§:r, innefattande föreskrifter om sättet för uppskattning af fast egendoms värde, äfvensom i sammanhang dermed till förändrad redaktion af § 3 i Stadgan, har jemväl af Borgare-Ståndet blifvit återremitteradt. — Af Ståndets diskussions-protokoll inhemtas att flertalet af dem, som i frågan sig yttrat, ansett förslaget olämpligt oell yrkat att nuvarande föreskrifter borde lemnäs oförändrade.
Domaren affordrat för hela det partik han reqioirerat och följaktligen äfwcn för det stämplade Papper han icke försäldt. Dä Domaren omöjligt kan bestämma wid rsqwisilionen huru stort parti» Chartor af hwar;e stämpel för kommande aret i hans jurisdiktion ätgär, hwilkst sörhäller sig olika allt efter storleken pä köpe-skillingarne för försäldo Fastigheter, pä summan som företeende Sluld-sedlar och bliswande Inwentarier m. m. innehalla, men mäste hafwa i beredskap stämplat Papper efter hwad behof som erforhras; fä synes högst obilligt, att han ej får till godo njuta försäljnings-arfwodet föv vet stämplade Papperet han afytlrar, utan mäste lemna det till den som emot dest reqwisition till honom utgifwer Ehartorne, hwilka af honom blifwit rsqwirerade, men icke employerade. Om Doinaren kan aläggas att utan särstiidt arfwode hafwa detta beswär, fordrar wäl billighet och rättwifa det hM åtminstone icke derjemte bör wldkännas någon egen utgift för en sak, svin tillskyndar honom ingen fördel, uran hlott mhda och answar. Grefwe ve ia 6aräie. Jag torde härwid fa äterföra den warde Ledamotens minns ä hwad i dea sö - Den -6 Zebrvkrii»267 föregående §:n finnes ansördt, nemligen, att Häradshöfdingar, Bergmästare m. fl. äga lika som hit» tills rättighet att wid Landr-Ränrerierne reqwirera det antal Chartor de bchöfwa, arr hwar och en, som Thartor försäljer, äger rätt titt det arfwode af Con« toiret som Riksens Ständer nu behagat utfäkta, och art Räntemästarena ej tillkomma sig för högre provision debitera, än för hwad de sälja directe, men ej för hwad till Kronans öfrige Embetsman Utlemnas.
Ständer, med underdånigt erkännande af Hennes Mapts Nådiga åtagande, att af dess Egne underhälls-medel låta bekosta nu nödig varande reparationerne å Rosersberg, samt enär till de öfrige Kongl. Lustslotten^ underhållande finnas af Staten bestådde årlige belopp äfvenväl för Rosersbergs Kongl, Lustslotts och Byggnaders vidmakthållande anslå en årlig Summa af 2poo R:dr att a Stat uppföras; Hvilket vördsamligen understalles Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den ;8 Maji i8i8< N:r 270, Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts ytterligare Utlåtande angående RiksSt ändens Protocoller samt Bi hanget dertill. XJti, den 4 sistl. Martil, afgifvit yttrande öfver gjord Motion om redovisning för kostnaden il5g6 Stuts-VtsJtottets jBetänkanden. till tryckningen af 3:ne Riks-Stånds Protocoller, jemte Hillänget till savritelige Riks-Ståndens Protocoller vid sista Riksdagen, föreslog Stats-Utskottet, att det måtte uppdragas ål Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Comoiret, att utaf Veder» hörande, sorn besörjt tryckningen elier uppburit medlen dertill, emottaga redogörelse så väl för Protocollerne sorn Hillänget, jemte de öf■verhlifne oförsålde exemplaren.» Detta Utlåtande oell förslag hafva Högvördige Präste Siandet och Vällofl. BorgareStåndet den 2 4tdesamt Hedervärda Bonde-Ståndet den 14. sisth Mars bifallit; Men MögloH. Ridderskapet och Adeln liar, uppå dervid gjorde erindringar af Herr Cantzlie-Rådet Silfverstolpe, frågan återremitterat.
Sedan stadstjenaren och hans fyra handtlangare vändt upp och ned på alla gamla segel och tågstumpar, dem de hvar för sig betraktade med ett interesse, som Gabriella ej kunde förklara, drogo de sig längre bort i hörnet, der en hop gammalt skeppsskräp låg förvaradt. Alla dessa persedlar upplockades nu på samma sätt; hvarje sak vändes och synades väl tio gånger; till och med hvartenda kabelgarn i tågen undersöktes. Slutligen uppgaf stadstjenaren ett rop af ilsken glädje, som i Gabriellas öron lät besynnerligt; men hon fick än mera skäl till förundran, då det påträffade fyndet endast utgjordes af ett par gamla tåg och lemningarne af en flagga, hvilket allt han visade för de andra karlarne, i det han vid sin själs salighet svor att det justament var detsamma, för kronans märke fanns qvar! ”Är det ingenting annat ni söker?” frågade Gabriella. ”Nej, inte annat; det duger nog det!” svarade rättvisans nitiske tjenare. ”Men hvad skall ni med det der skräpet?” Gabriella kunde ej afhålla sig från att yttra sin förundran. ”Jo, det skräpet ska vi lägga vantarne på; det är dyrbart skräp det; nog blir det nyttigt på sin plats! Och nu fort i båten, gossar! Vi hade inte behöft vara så många, om vi trott att vi bara skulle träffa dufvan hemma.” Utan att komma till något redigt begrepp om allt det hon hört och förnummit, såg Gabriella sitt underliga fremmande med tågverket återvända till båten och lägga ut. Det var nu alldeles skumt. Endast pigorna hade återkommit från den fruktlösa spaningen efter Anton; och Gabriella, hvars bittra qval ännu ökades vid tanken att den olycklige brodern för hennes skull gått och gjort af med sig, var sjelf i begrepp att ge sig ut, då karlarne återkommo med den underrättelsen att de mött en annan båt och af folket deri fått höra att Anton tidigt på morgonen skyndsamt rott in till Marstrand. Detta var mer än allt annat obegripligt. Anton, som nästan aldrig lemnade sin ensliga vik, hvad i Guds namn kunde förmått honom att sjelfvilligt göra en färd inåt staden?
Men tidens ökade kraf —i den bestyrkta erfarenheten, att stiftelsen ännu är för inskränkt till upptagande af alla olyckliga af denna klass, som inom Riket behöfva vård, uppfostran och bildning, helst ibland Allmogen, har påkallat det hedervärda BondeStåndets önskan och yrkande, att anslaget för denna välgörande Undervisningsanstalt måtte ökas, med aoooR:dr,på det Institutet må kunna mottaga ytterligare en döfstum person från hvarje Stift. StatsUtskottet har, utan angifning af detaillerade skäl, afstyrkt detta ökade anslag. Jag vördar Utskottets hushållningsprincip, men önskvärdt torde vara, om den vid flera mindre vigtiga och ömmande tillfällen blifvit med mera stränghet använd, än vid detta, då fråga är om att bidraga till lindring i de mest vanlottade medmenniskors lidande, —■ då fråga är om att ifrån nästan det oskäliga djuret upplyfta en varelse till menniskans Den 12 October f. m. 39 fullkomlighet — då fråga är om att bibringa sådana varelser som ödet beröfvat nästan allt hvad sorn böjer menniskan öfver djuren, begreppet om ett högre ursprung och en ädlare bestämmelse. Då Hedervärda BondeStåndet, som annars med mycken njugghet beviljat ökade anslag, och afslagit de fleste, likväl bifallit det ifrågavarande, då Ridderskapet och Adeln med verklig generosite" åter beviljar nästan alla föreslagne tillökningar —■ så synes mig, att ett mera tillfredsställande och skönare tillfälle för Ridderskapet och Adeln knappast kan sig förete, än det närvarande — att utöfva ett för det allmänna och särskilt för den lidande menskligheten upphöjt och gagneligt ädelmod. Af dessa skäl får jag ödmjukast tillstyrka bifall å det, genom BondeStåndet, yrkade ökade anslag till Institutet för de Blinda och Döfstumma. Herr Ribbing, Anvid:
R:dr B:ko 300,000: — hvaraf 1853 års sparimålstull utgjorde 177,102 R:dr 3 sk. under år 1855 » 166,666: 32. hvaraf 1854 års tullmedel belöpte sig till 30,653 R:dr 17 sk. under år 1856, till den 15 Juli » 100,000: — tillsammans R:dr B:ko 566,666: 32. De i Riksgälds-kontoret innestående undsättningsmedlen uppgingo nyssnämnde dag, eller den 15 Juli 1856, till ett belopp af R:dr B:ko 1,089,487: 37.— och å Kongl. Stats-kontorets räkning i Rikets Ständers Bank innestodo då utaf dessa medel 13,552: 47. 9. Summa R:dr B:ko 1,103,040: 36. 9. utom 1855 års spanmålstull-medel, utgörande R:dr B:ko 15,091: 3. Beträffande deremot enahanda tullinkomst för den sedermera förflutna tiden, har genom ifrågavarande Nådiga Proposition tillkännagifvits, att, sedan Kongl. Maj:t under den 26 September 1855 i Nåder förordna!, att, bland annat, spanmål af alla slag, omalen och malen, linge intill utgången af Maj månad 1856 tullfritt i Riket införas, och den 11 April sistnämnda år i Nåder utsträckt denna tillåtelse till samma års slut; så och enär Kongl. Maj:t hade för afsigt att föreslå bibehållande af tullfriheten för nämnda vara, vore några tullmedel för spanmåls-införseln under den kommande tiden icke att påräkna, utan skulle hädanefter undsättnings-fonden endast komma att förstärkas genom återbetalningarne för de i vissa orter ännu utestående undsättningslånen.
Nidderjkapet och Adeln wid 1809 arS Riksdag framställda fräga vin frihet för Landlinän, att, jemlikt 6 Cap. Handels, Balken och Kongl. Breswet den ro Maj» »790, köpa, sälja och upplägga victualie-waror »»». m., antingen i Stad eller pa Landel, matte, i anledning af derom hos Bonde-Standet skedd Motion, nu a nyo komma under öswerwägande, utan hinder derutaf, att, sedan denna sraga wid förenämnde Riksdag blifwit af bade Lag, och Allmänna Bcswärsoch Econornie-Utskotten samt trenne Stand bifallen, Högwördige Prest - Ståndet gatt ifrån dest förra mening, för att godkänna Wälloft. Borgare-Standets anmärkning, att denna »vore såsom en Privilegii sak att anse, och att, »vid en sadan pröfning, i anledning as de pä rättwisa och billighet grundade skäl, en fullkomlig handelsfrihet »ned Landt, och Bergsmanna.waror af alla stag samt Skogs-effecler matte äga rum." Wid öswerläggning härom ar inhämtadt, att, sedan Lagsaint Allmänna Beswärsoch Economie, Utffotten äfwen wid innervarande Riksdag sörehaft en dylik sraga som denna, och uti afgifwet Betän, tande under den i:sta ftstledne Julli tillstyrkt ut»vidgning af Landkmännens handelsfrihet, samt ripp» glswit sörstag till nya stadganden » detta afseende, har Högloft.
Hvad åter beträffar företrädet mellan bysättning och arbetstvång, så vill jag heldre blifva bysatt, än jag underkastar mig tvångsarbete, ty jag har i förra fallet åtminstone skydd till min person. Fordringsägaren kan annars under tvångsarbetet tyrannisera mig, bäst han behagar. Herr Uggla: Jag anhåller att få göra ett litet tillägg, i afseende på oformligheten af arbetsdomar, hvilka nu af flere yrkas. Om de införas, skulle det ingripa i alla förhållanden. En Fändrick, som är rik, skulle kunna få sin Major till arbete, och låta honom rangera sitt bibliothek. Majoren skulle för en skuld komma under tjenstebjonsstadgan. Jag tror, alt ett afslag är det rättaste. 5o II. 196 Den 20 November f. in, Herr Bråkenhjelm _, Pehr Reinhold: Tag liar ett annat skäl för afslag å Betänkandet. En hvar vet, huru en godsägare kan göra snart sagt alla sina underhafvande till gäldenärer; han behöfver blott borga säd, bränvin och matvaror, till dem, och dymedelst lätt göra dem till arbetsträlar hos sig. Jag tror att arbetsdomar föranleda till rysligt skadliga missbruk, samt anhåller derföre om afslag å Betänkandet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets förevarande Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till afslag å berörde Betänkande; hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs till remitterande Herr Defens, Johan Pehr, den 16 dennes f. m. på bordet lagde motion angående rättighet för Banken, att utfärda så kallade RänteCoupons. Friherre Rantzou^ Johan Albert, anförde skriftligen: Den fautiva sammansättningen af vår Bank framställer sig såsom den första betänkligheten vid Herr Lefrens förslag om Den 20 November f. ro. '9? införande af så kallade Ränte-Coupons.
Regeringsformen stadgar, att endast förtjenst och skicklighet skola vara grund till befordran, hvilket icke kunde uppfyllas, om man på förhand bortgifva ett Embete, utan att kunna veta huru det framdeles^ riå tjensten blefve ledig, kunde stå till med Survivancierens egenskaper, i jemförelse med di blifvande medtäflares. Också har Regeringen, iagttagande Grundlagens anda i detta fall icke sedan närvarande Regeringsform blef gällande, mijf veterligen beviljat Survivancier i något till Statsförvaltningen hörande embete, ehuru deras meddelande å Hofsysslor och Ordens värdigheter, eller i sådane "afseenden , sorn för Samhället äro likgiltiga, bevisar, att sjelfva saken hvarken är giömd, eller kommen ur bruk. Äro Survivancer stridande mot Grundlagens anda, då det Engar Etpbeten, som tillsättas af Kongl. Maj;l så måtte de äfven vara det, då fråga är om de beställningar, som Riksens Ständer meddela. Hvarföre har då Grundlagen likväl förordnat cn Survivancier åt Justi, Den 9 Ocioler f. m. 6$ stitia?Ombudsmannen? Jo, rimligtvis derföre, att Ständerna icke, såsom Regeringen, alltid äro tillstädes, och kunna tillsätta en efterträdare, samt emedan de icke velat öfverlåta sitt val åt någon annan. Men under påstående Riksdag äro Ständerna tillstädes och kunna tillsätta en justitieombudsman efter deras sinne. Skälet att begagna Survivancieren förfaller således och följaktligen äfven påföljden deraf. Nytt val syne* derföre efter allmänna förnuftsskäl och enligt andan af vår Grundlag, böra äga rum under påstående Rikadag, då Embetets ledighet dertill föranleder. Men det hindrar icke Ständerna att låta sitt val falla på den redan utsedde Suppleanten, i händelse inga mellankommande omständigheter förbjuda det. Sådane kunna dock finnas j ty man måtte väl erkänna, att längre tid än som behöfvca för Ombudsmannen till att dö, fordras icke heller för Suppleanten till att begå ett brott, eller en ehuru må hända inför
Jag tror, för min del, Nationen vara bättre belåten dermed , att Styrelsen till allmän nytta utöfver en sådan rättighet, än om Nationen framdeles skulle ärfara ofördelaktiga Resultat af Riksens Ständers beslut, dem Styrelsen ej vore i tillfälle att kunna förekomma. Herr von Hartmansdorff: Utan det Herr Ehrenborg anfört,^har Ridders;apetoch Adeln Dea i$ Augusti f, m. äfven uti HerrGrefvens och LandtMarskalkens proposition hörttydeiigen uttryckas, att tullens höjande eller sänkande borde ske efter de grunder, som här i förra plenum blifvit antagne. Således är det icke elter Regeringens godtycke allena sorn bestämmandet skulle lör sig gå. Likväl tror jag det tillägg jag föreslagit, om tulibevillningsbeloppets motsvarande förhållande till den summa, sorn genom denna intägt i Statsregleringen påräknas, vara vigtigt och jag reserverar mig emot dess uteslutande, emedan man derigenom lemnar öppet åt Regeringen att, medelst Tullen pålägga riket en större beskattning, än man behöft och velat gifva. Herr Munck af Ro fen [kjöld: Jag ber om förlåtelse att jag uppehåller RiddersUapet och Adeln, men vigten af ämnet torde ursäkta mig. Herr Ehrenborg har ansett mitt yttrande , att man nu ville öfverlemna något åt Konungens godtycke, vara origtigt, derföre att Hans Majit är förbunden att höra sine Rådgifvare, och desse äro pliktige, att anföra gina skäl till Protocollet i StatsRådet, och att ansvara för sine råd. Men jag tror, att i alla fall, hurudana Ock råden må blifva, äger Kongl. Majit, enligt vår Regeringsform, att efter godtycke taga sitt beslut och utöfva den makt, som man åt honom uppdrsgit. Likväl, för att tillfredsställa Herr Ehrenborg, hvars constitutionella ömtålighet jag högt värderar, vill jag gerna utbyta ordet Konungen mot ordet Sttjrelfen, och säga, att man vill öfverlemna åt Styrelsen en vid - Den ig Augusti f. m. Bträcktare makt, än sedan 1809 ars revolution någonsin blifvit den öfverlåten.
St. genom Den n September c. m. sitt nyss fattade beslut, ty ingen granskning af styrelseåtgärderna lärer kunna äga rum, utan att Constit.Utsk. får granska Statsrådsprotrn; men om Ulsk. aldrig för sådant ändamål skulle kunna träda i verksamhet annat än vid lagtima riksdag, borttoges ali möjlighet att vid urtima riksdag få de åtgärder granskade, som stå i sammanhang med föremålen för riksdagens sammankallande. Ordet åge, som igenfinnes uti de ifrågavar. grundlags-§§, ger, efter mili tanka, tillräcklig latitud åt Utsk. att efter omständigheterna verkställa eller underlåta granskningen af Statsrådsprotrn, och jag tror således det vara alldeles obeliölligt att nu vidröra dessa §§. Frih. Ehrenborgh: Lika med Gr. Horn anser jag ordet äge i io5 § blott innefatta en rättighet för Constit.Utsk. alt äska Statsrådsprotrn, när sådant tinnes behöfligt. Jag bar redan förut i Utsk. yttrat den tankan, att det ej varit grundlagens mening, att Constit.Utsk. alltid skulle läsa Statsrådsprotrn från perm till perm, utan endast dem, som angingf sådana händelser, som blifvit allmänt kända, särdeles genom tryckpressen, hvilken illa uppfattar sitt ändamål, om den icke emellan riksdagarna gjort bekanta alla sådana fall, som fordra uppmärksamhet. Utsk. har emedlertid icke delat denna min åsigt, och det är naturligt, alt då majoriteten ansåg Statsrådsprotrns granskning, påsatt hittills skett, bland Representationens heligaste pligter, måste Utsk., i sammanhang med den uppdragna skillnaden emellan urtima och lagtima riksdagar, äfven föreslå det bär ifrågavar. tillägget. För min del är jag dock föga angelägen om antagandet af denna grundlagsförändring och skall gerna biträda den mening, alt tillägget bör utgå. R. o. Ad. förklarade såsom sin gemensamma tanke, att de af Utsk. föreslagna tilläggen i io5 § Reg.F. samt 2g § 2 mom. Riksd Ordn. borde utgå. De af Constit.Utsk. föreslagna förändringar i 32 och 37 55 Riksd.Ordn. godkändes till den behandling, 56 § Reg.F. föreskrifver.