Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De vilja i ro och far-niente på stället afyttra sin bomull till de Engelska manufactui isterna eller handlande och af dem förses med sina behof. Tvertom utgör Norra Amerika det eclatantaste exempel på att åkerbruk och manufacturer trifvas tillsammans i fullkomlig harmoni, — ja, alt hvarest en välförstådd kunskap om ömsesidiga inlressen gör sig gällande, dessas förening är oundgänglig. Vi äga numera ingen vara, som i oundgänglighet i verldsmarknaden svarar emot bomullen, och vilja vi hafva stekta duf - Don 29 Juli e. ra. dufvor att flyga oss i munnen, såsom de södra coloniplan tÖrerne, så Jära vi snart nog få se, huru långe det kommer att räcka. Det torde i alla fa 11 i längden falla sig något dyrköptare, än att nu t. ex. betala något mer för kläden, än hvartill de skulle kunna fås utrikes ifrån. Stater, som velat anlägga fabriksoch industri-näringar, utom hvilka numera också ingen stat kan oafhängigt beslå, hafva alla måst erlägga detta förlag af beskydd och praeroium. Derföre är det ej sagdt, och jag vet ej hvarifrån den orimliga ideen uppstått, att man sträfvar efter att uppdrifva samhället lill en verklig fabriksstat, eller som den bemälde värde ledamoten äfven yttrat sig: ''förbyta det dertill.” I sanning, detta går lika mycket för långt i fantasi som knapphändig är uppgiften de facto, att här endast vore fråga om 14,000 menniskors bergning; snarare torde vi få lägga en nolla till. För att stilla åkerbruksintressets möjliga, och på föregående sätt väckta oro, är det nödvändigt göra detsamma uppmärksamt på skefhelen i de öfverallt kringspridda uppgifterna, och väcka det att mera grundligt taga kännedom om den mer och mer rådande harmonien emellan åkerbruk och manufacturer samt slöjd i de mest välmående stater, såsom, utom det nordliga Norra Amerika, England, Frankrike, Belgien, norra och medlersta Tyskland; och Ryssland sträfvar nu äfven med all makt till samma mål. — Det synes då såsom endast för Sverige ett nytt andans ljus skulle uppgå.
Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af de till boställe ät Länsmannen i Tredje Distriktet af Vestra Härad i Jönköpings län anslagne hemmansdelarne, J mantal Repperda Annagården N:o 9, mantal af Repperda Källagärden N:o 3 samt i mantal af Ufvanäs Vestergården, mot Kronoskatte kavalleri-augmentshemmanet ^ mantal N:o 3 Hultsjö Bergagården. Kongl. Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, och befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflätas. Ex protocollo ö. F. Smerling, 14 Kongl. Maj:U Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 November 1S62 kl. 10 f. m. Kongl May.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående befrielse för Fältkamereraren m. m., Ph. A. Arells enka, Albertina Heimberger, fron lifgifvande af observationsprocent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit lu nnes man i lifstiden lill gäldande ådömda; Gifven Stockholms Slott den 2i Oktober 1862. Sedan Kongl. Mnj:t, enligt nådigt beslut af den 12 Oktober 1860, lemnat. utan afseende f. d. Regementsskrifvaren vid Dal-regementet, Revisorn vid Arméens Pensionskassa, Fältkamereraren Philip August Areils underdåniga ansökning att af gunst och nåd varda befriad från skyldigheten att utgifva ej mindre hvad sorn motsvarade den af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätts Kanslioch Revisionsbetjening uppburna observationsprocent å de genom Kongl.
2. frågor rörande riksgäldskontorets förvaltning, jemväl af statsoch bevillningsutskottet, må väcka nya frågor till afgörande i kamrarna, eller upptaga andra än de från dem hänskjutna ärenden. § 99. Tt. O. § 42. När utskott finner sig behöfva af någon Konungens embetsman, eller af em betsverk, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, eger utskottet att, genom sin ordförande, hos den statsråds-ledamot, som Konungen dertill vid hvarje riksdag förordnar, begära Konungens befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande. Detta förfarande erfordras dock ej i afseende på statskontoret samt bankooch riksgäldsverken, hvilka i frågor om redovisning af medel böra alla äskade upplysningar omedelbarligen afgifva. Utskott må jemväl om ärenden, som äro under dess behandling, inhemta upplysningar af enskilde medborgare. § ioo. K. o. § 45. Derest utskott anser nödigt att, till öfverläggning om något ärende, med annat utskott sammanträda, skall sådant ske genom deputerade, på sätt utskotten derom öfverenskomma. § 101- It. O. § 41. Utskott må ej hålla öfverläggningar inför Konungen, ej eller inför statsrätt. F. § SS. dets ledamöter i de fall, då dem enligt regeringsformen uppdraget är att med konungslig makt och rätt styra. § 102. tt. O. § 40. Talmännen, eller de, som deras ställen företräda, skola ega tillträde i ut skotten, dock utan, att i öfverläggning eiler beslut deltaga. I utskott, der tysthetsed fordras, böra de sådan ed aflägga. § 105. R. O. § 58. Utskott må ej fatta beslut, derest ej minst tre fjerdedelar af ledamöternas antal äro tillstädes. Kongl. Maj:ls Nåd. Då inom utskott omröstning med slutna sedlar anställes, bör en sedel alltid R. O. § 5«. uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna vid samman räknandet befinnas lika delade. Hvarje närvarande ledamot är pligtig att i utskottets omröstning deltaga, så framt han icke är af laga jäf hindrad.
Staten höll sig 1 första rummet till den synbara fixntögen heten , emedan den k un de efter b* stämda grunder mätas, och sålunda äfven till sin andel i beskattning, genom iqrtatioing , tydligen utföras») > 4 Men ingalunda förklarades dervid , att Capitalisten icke skulle erlägga sin andel. Tvärt-i om biet ju iydeligen föreskrifvit, att äfven han skulle belala efter enahanda grund , eller 5 procent af sin Revenu. Om emedlertid detta i verkställigheten icke äger rum, så, långt ifrån att vara ett uttryck af Lagen, är det ett ingrepp deremot, som åter till den lätta möjligheten af sin utöfning beror af helt andra omständigheter. Så snart förhållandet emellan Penningeägande och Lånbehöfvande återkommit till stadgad ordning, blir deraf en följd, att Capitaler icke kunna placeras på andra än lagliga villkor, som äro 6 procents Ränta med af Bevillning. Intill dess sökas de mången gång äfven med drygare uppoffring än den af Bevillnings-andelen. Hög Ränta gifves för öfrigt nästan aldrig utan i sammanhang med och såsom en följd af ett vacklande myntväsende, derigenom penningen vanligen fått erlägga en drygare Bevillning, än dc-n, som Capitalisten kunnat påtruga sin Debitor att gälda. 39» Den 24 Martil, f. m. Dessutom kunna, efter min öfvertygelse, Regie méntariska föreskrifter stadgas, sorn möjligast förebygga detta missbruk: Hvarföre jag ej heller tror att denna olägenhet allena bör Verka till ändring. På nu emedlertid detta är det hufvudsak* li.’a't", som emot de senare B-Vibnings grun» dérne kan invändas; hemställer iag vördsamt, huruvida den säkerhet man äger genom erfarenhetens vitsord om den nu gällande Bevillltings-stadgans tillämplighet, äter bör uppoffras för något, som antingen ännu icke blifvit pTÖlvadt, eller ock bevisligen haft än större olägenheter än denna. Troligen skall ingen ting i denna väg leda så omedelbarligen till möjligaste fullkomlighet, som att uthålla med samma grunder, och låta dem efterhand fasin rättelse:
F. densamma och Riksd.- Ordn. i det allra närmaste oförändrad, det är blott sjelfva vallagen sora är olika och således har jag icke förordat något nytt förslag, blott ett annat sätt än Utsk. förordat, alt förändra vår nuvarande val-lag. Hr Tersmeden har sagt i afseende på reservationen, att den icke kan gifva någon rättighet för ledamöter af Stånden att dervid kunna fästa sig, jag förstår i sanning icke hvarföre en reservation skulle få åtfölja ett Utsk:s betänk, om ej afsigten vore alt lemna tillfälle för Stånden, att, då de företaga hufvudfrågan tilt afgörande, tillse och begrunda de skäl som anföras af deo enskilde reservanten, samt sålunda blifva försatte i tillfälle att helldre antaga dessa skäl, än det förslag, som af Utsk:s majoritet blifvit framslälldl, ty det är ju Ständerne, icke Const.Ulsk. som beslutar öfver frågan. Detta Utsk. är den auktoritet vid riksdagarne, som i vissa fall afgör med R. St:s rätt, huru vår grundlag skall tolkas, det är dess majoritet, som tillåtit reservationen att komma till Ståndens kunskap, — samma majoritet som tolkat grundlagen, — och således, när reservationen fåll följa med Utsk:s förslag derifrån, innebär Den 28 Maj e. m, 315 väl också denna omständighet ett bevis att Coust.Utsk:s majoritet erkänt Ståndens rättighet alt kunna fästa sig vid ifrågavarsde reservation eller icke. Samme talare har hemställt huru det väl skulle komma att se ut, om alla fyra Stånden skulle antaga Hr Brincks reservation. Ja, Gud gifve all så vore! det skulle vara oändligt lyckligt om en sådan samstämmighet, som hittills icke egt rum, skulle i hast upkomma emellan Stånden, och om så väl vore, kunde man hysa de gladaste förhoppningar för Sveriges framtid. Vidare ber jag att få, i afseende på formen, fästa mig vid huru det tillgått inom andra Stånd icke blott vid föregrde utan äfven vid denna riksdag; BorgareSt. har med en stor öfvervägande majoritet antagit detta förslag och BondeSt. godkänt en annan reservation, eller Bengt Gudmundssons.
Barthelemy anslå 30,509 Hulr årligen, hade Theatren derefter blifvit orginiserad och Contracter med Sujetterne ingangne, hvilke Contracter, enligt naturen af Inrättningen, slutades på flere år samt alltså icke utan orättvisa och personernes undergång skulle kunna brytas; att dessutom betydlige depenser och arangementer blifvit gjorde för att sätta Theatren i dess nu varande fullständiga skick, äfvensom för framtiden, hvilke kostnader, i brist af medel för Verkets underhållande, skulle helt och hållet gå förlorade saint, för att framdeles återställas, fordra tid och drygare utgifter m. m., på hvilke med flere anförde grunder Herr Grefven föreslagit: 1:0 Att, enligt ilen för nyttjande af öfverflöd antagne princip, enligt enahanda frivilliga uppgifts-rnethod, ansvar och conlroll samt med enahanda uppbörds-sätt, som för denne beskattning är antagen, en bevillning måtte påbjudas för ilern, som vilja begagna Spectacler. g:o Att detta måtte ske med en Classifi» cation-, enligt hvilken de, sorn anmäla sig att begagna förste platserne, betala om året 4 R:dr och de, som. uppgifva sig till de ringare platserne, 1 R:dr. Alt det lemnades hvar och en öppet att af fri vilja anteckna sig å. Debet-Sedeln till högre afgift. 4:0 Att denna afgift endast för Stockholms Invånare, men ej för de öfrige i Riket, blefve ansvar och controll underkastad. Men, som det vore nödvändigt att Theatre - Directionen kurtde påräkna bestämde anslag, projecterar Herr Grefven vidare: 5:0 Att förstnämnde Öfverflöds skatt på, Vin, andre tillåtne Utländske drycker, Caffe, Thée, Siden, dyrbara Meubler, Kortspel, Tobak och Uf, måtte förhöjas med Fern procent för Rikets öfrige Inbyggare, undantagandes å Allmogen. 6:0
Inkomsterne, bestående af Stats-, Interesse-, Hyresoch y varlåtenskaps-medel, utgjorde 4,996 Ridr 24 sk. 6 rist., och utgifterne 4,333 •ui^ 3a sk, 11 rist., deraf 2,yo5 Ridr i underhålls*» och pensions-kostnad till Vanligen 90 personer. Under Direetionens serskilta förvaltning befinnes den *å kallade Kniggeska Pensions-Fonden, med ett Capital af 16,666 Ridr 32 hvars årliga ränta utgår till 10, utom Hospitalet boende, obemedlade personer af Qvinkönet. XIX. Stockholms Stads Sparbanks-Inrättning har fortfarande blifvit or v alud-i enlighet med dess bestämmelse och de af Kongl. Majit under deli 4 Maji 1825 Nådigst fastställde Regler. Antalet af deponenter, sora per medium af åren 1827—i&3i varit 5,060, steg år »832 till 6,125. — Enär från insättningarne, utgörande under förutnämnde tid ett medelbelopp af >01,090 Eldi-, och år 1832 100,990 Ridr 4o sk. uti 8,569 poster, uttagne »»edel afräknas, har sistnämnde år, efter en Capitallillväxt af 26,974 R:dr 31 s^-* deponenternes behållning blifvit ökad och vid årets slut uppgått till summa af 487,990 Ridr 3o sk. — Ifrån och med i83o är Räntan å in*atte medel bestämd till 4 procent. Inrättningens egna Fond utgjorde vid >832 års slut 19,180 Ridr 20 sk. 2 rist.; och har jemte begagnande af den Sparbanken medgifva rättighet till medels insättande i Riksens Ständers Bank *»°t 3 procent, betydligaste delen af de under Direetionens förvaltning stäl* medel under föregående åren varit utlånta emot 5 å 6 procents
Stadens inqvarterings-gifvare, uppfordrade att bestämma prisen för stadens 2:ne caserner, i det fall, att de för Statens räkning skulle inlösas, hafva för Årtillerie-ca&ernen uppgifvit ett pris af r5o,ooo R;dr Banco; och för Husar-casernen 12,000 Rrdr samma mynt; och lärer den förres byggnad år 1794, kosta t 11 /f,ooo Rrdr, hvilket belopp i sammandraget Litt. b. är upptaget; att staden Marstrand, pä grund af Kongl. Resolutionerne den 27 Mars 1770, och Kongl. Brefvet den 10 Augusti 1813, blifvit genom Kongl*. Majrts Nådiga Skrifvelse till Kongl. Majus Befallningshafvande i Götheborg, den 22 October'1826, i Nåder tillagd ersättning i contant efter bestämd tariff för inqvartering samt service, som staden åligger utgöra; men då inqvarterings-tagarne nu mera sjelfve uppbära ersättningen, uppgåenda till 4o5 Rrdr 16 sk., är staden ifrån ali kostnad befriad.
Riddcrstapet och Adeln ställe behaga hafwa afseende uppä det af Finsta Allmogen gjorde förbehöll om flyttningstidenS förändring til den i ldiovemsier, hwilkcn tid äfwen jag för min del tror wara ben mest lämpclige för Finsand. Grefwe siosle, ^.rvlä Lric. Ehuru längt det är ifrän mig at göra anmärkningar öfwer et arbete som Riksens Högloflig? Ständertilsatte Utstött med möda och noggranhet werkstälc, anser jag dock för en skyldighet at i mohn detta rörer mit yrke, som är Lagens skipande, nämna nägra ord, hwilka jag tror skulle lända til »plysning. Af de nu gjorde anföranden har jag tyckt mig märka, at dr fleste Herrar Ledamöter fästat sin upmärksamhct pä 2:nc omständigheter, nemligen kconomieUtstoncts yttrande om Lösdrifware och den tillätna husagan. Hwad det förra widkommcr, sä anser jag i en lagbunden stat friheten icke wara kränkt derigenom, at ehuru hwarjc man obehindrat mä nyttja lagliga näringsfäng, bör dock en hwar statkstrifwas och hafwa et ärkändt hemwist. Erfarenheten har under min tjenste-tid wisat mig de flere oredor, som upkommit igenom underlätne skattstrifningar, samt okände hemwist. Bcklagcligcn är detta rn wänlig händelse med brottslingar, som mcdförer största swärighct wid ransakningars wcrkställande: och mihgär, ningsmannen blifwcr pä et sädant sätt längre tid dold, ty han saknas icke frän sit hem. Rätta bestämmelsen af Lösdrifware är således hwad i fordom tid kallades Esster man och qwinna, det wil säga ben, som utan kändt näringsfäng, icke hade hem. Ut,kottet har efter min tanka sökt at följa Lagens bestämmelse, och det är i anledning deraf som jag för min del tilstyrkcr bifall af betänkandet:
Han närmade sig fönstret och skådade ut på det kalla vinterlandskapet Mera ursinnigt än någonsin jagade stormen snöflingorna; fönsterluckorna slogo af och an och smälde igen med häftighet En öfvergifven hund strök med hängande hufvud och svansen mellan benen fram efter husraderna, sökande skydd och beskydd. Alonzo ryste och sade med en suck: » Hur mycket bättre vore ej smutsen, det varma regnet och blommorna, som. drifva gäck med menniskorna, än ett väder som detta! » Han vände sig om från fönstret, tog ett steg framåt, blef sedan stående med spändt öra, medan de ljufva tonerna af en välkänd sång nådde honom * genom telefontråden. Han förblef orörlig, med hufvudet omedvetet framåt-lutadt, som om han insöge melodien. Utförandet af sången var emellertid icke fritt från fel, men det föreföll Alonzo som om detta fel, hvilket bestod uti att sjunga de fem första tonerna af romansens refräng en half ton för lågt, förlänade visan ett ökadt behag. Också drog vår hjelte ett djupt andetag, då sången tystnade och utropade: » Aldrig, nej aldrig, har jag hört In Siceet, By and By sjungas sa. » Han störtade fram till telefonen och med låg och förtrolig röst hviskade han: — Tant, hvem är då denna guddomliga sångerska? — Det är det sällskap jag väntade och som, hoppas jag, tillbringar här en månad eller två. Jag skall presentera er for hvarandra. Miss ... — Af misskund, ett ögonblick, tant Susannah; du ger dig aldrig tid att reflektera! Han sprang, han snarare flög till sin sängkammare och återkom sekunden derpå i en mycket vårdad toalett. » På mitt hedersord », grälade han, » höll hon inte på att presentera mig for denna engel i blå nattrock med röda kanter. O, de fruutimmerna, de fruntimmerna, de ha då ingen hjerna » Sedan tilläde han framfor telefonen: — Nu, lilla tant står jag till din tjenst. Han böljade småle och helsa med all den elegans och all den höfviskhet, hvaraf han var mäktig. — Mycket bra, miss Rosannah Ethelton, tillåt mig presentera för er min älsklingsnevö. Mr.
Jag hemställer, om detta ej beror på localen. Om en By har all sin åkerjord på ena sidan, och all skogen på en annan sida, då är det likgiltigt, om skogen enskiftas eller icke. I couperade trakter åter är det af största vigt, alt skogen enskiftas; för att göra detta klart, torde det tillåtas mig få nämna ett exempel. Om en By ligger i vester om en insjö, och derstädes har en sträcka jord tillika med en del af sin skog, samt på östra sidan om samma sjö en annan sträcka jord tjenlig till åker, samt äfven der en sträcka skog; frågas då, om det ej är nödvändigt, att den delägare, som blir förlagd på östra sidan af sjön, äfven får skog der - Den 27, Augusti e. in. städes. Genom detta exempel tror jag mig hafva visat vigten deraf, att äfven skogen ingår i enskiftet; enär för öfrigt Författningens anda är, att allt ting skall vara öfverlemnadt åt Gode Männen och ÄgodelningsRätten, så ligger efter min tanka mera säkerhet i denna föreskrift, än i de föregående. I afseende på hvad Friherre Sprengtporten yttrat, att det skulle lända derhän, att all jord varder uppodlad, får jag endast invända, att det icke är sagdt, att all jord skall blifva uppodlad, för det den kommer att ligga i redigare skiften. Det är icke eller sagdt, att man kommer att odla jorden mera, för det den ligger nära. Den jord, som bör odlas, odlas i alla fall förr eller sednare. Jag instämmer med Herr Danckwardt deruti, att Författningen i denna del må blifva orubbad. Herr Hjerta: Då jag hört Ledamöter yrka, att Utskottens förslag borde bifallas, är jag för min del heldre färdig att öfvergå på hvad Stadgan nu innehåller, enär det just är de skogbeväxta delarne af landet, som mest lida af de hinder man lägger för Enskiftesverket.
Det ringare behof af tågvirke, som då erfordras, bör så mycket heldre kunna anskaffas, utan att staten för dess förfärdigande håller verkstäder, som staten redan nu köper segelduk och fråga i grannriket Danmark för någon tid tillbaka blifvit väckt, att tågvirket för dervarande kronovarf bör genom köp anskaffas. Af en sådan förändring i sättet att förse sig med de nödiga materialierne och redskapen skall ock följa en förenkling af styrelsen och förvaltningen af varfven, och en minskning i den der använda personal. Huruvida och i hvad mån dessa förändringar och förenklingar genast kunna inträda, tilltror jag mig ej att bestämma; men hvad som i fråga derom synes mig kunna och böra tillstyrkas, är att alla arbeten, som afse förfärdigande af nya materialier, inställas, och att allt det arbetsmanskap, som icke till följd af träffade aftal måste bibehållas, uppsäges, så att dess aflöning icke belastar omkostnadsstaten längre än nödigt är. Innan någon vä O O O O sendtligare minskning i personalens antal efter en sådan uppsägning inträdt, skall Styrelsen sannolikt vara i tillfälle att bestämma det antal arbetare af hvarje slag, som det må vara nödigt att för framtiden bibehålla. Sedan lång tid tillbaka har den organisation, som nn är afsedd att anskaffa det för den sjögående flottan erforderliga manskap, af många ansetts icke motsvara ändamålet. Staten har väl underhållit en corps af matroser och jungmän, hvilka sednare utgått från skolor, der eleverne njutit undervisning och till större delen underhåll genom statens omedelbara försorg och på dess bekostnad; men sagde corps har icke varit talrikare, än att den utgjort plantskola för Underofficerare-corpsen och lemnat förhandskarlar vid de vigtigare sjömansarbetena å varfven, samt ett inskränkt antal att användas till förmän inom besättningarne å de större seglande fartygen. Det öfver vägande antalet af det manskap, hvaraf dessa besättningar utgöras, har alltså måst på annat sätt fyllas, och detta har hittills skett genom det så kallade Båtsmanshållet och indelningen.
161 de väl äfven menat, att desse Statsbidrag såsom sådan skulle anses. Detta bevisas äfven derigenom, att det beror af Rikets Ständer att utfästa beloppet deraf. Bruket bar likvist varit, att desse medel ingått till. StatsContoiret, hvilket år 1823 föranledde BevillningsUtskottet att, i samråd med Statsutskottet, föreslå, det TullBevillningen borde redovisas i RiksgäldsContoret. Rikets Ständer biföllo enhälligt detta förslag. Jag känner väl, att Konungen icke gillade detta Ständernas beslut, på sätt 17 §. RiksdagsBeslutet innehåller; men då förslaget hade sin upprinnelse från mig, anser jag mig likväl skyldig nämna, att min mening icke varit, att ingripa i Konungens makt, utan blott att sätta Ständerna i utöfning af den rättighet, som, enligt min tanka, 60 §. R. F. dem tillägger; i hvilket afseende jag ej kan instämma i den siste värde Talarens opinion. Såsom Revisor trodde jag mig sedermera finna en annan orsak till Konungens vägran till Rikets Ständers ifrågavarande beslut, nemligen den, att Ständerna under flera Riksdagar anvist åtskilliga utgifter på Bevillningsöfverskotten. Farhågan att ej i första rummet äga tillfälle begagna dessa öfverskott torde egentligen hafva bestämt Konungens Rådgifvare till motstånd. Men jag fortfar ännu i den öfvertygelse, att, enligt Reg.Formens ordalydelse, allt hvad som har namn af Bevillning bör inga 8 H. 11 162 Den 29 December e. m. lill Rikets Stäncleris eget Verk. Utan alt hysa något misstroende till den närvarande Förvaltningen af dessa medel, tror jag likväl, att ett fullkomligare förtroende i afseende å deras användande skulle derigenom vinnas. Men om denna åtgärd vidtages, så blir det å andra sidan nödvändigt, att icke göra obestämda anslag, som grunda sig på öfverskotten, hvilkas belopp ej är kändt, utan bör man noga afväga behofven och dertill lemna så tillräckliga anslag, att icke brister komma i fråga.
Öfver våckt motion angående den äfventyrliga hastigueten vid de så kallade Kungsskjutserne. Af den 36 sistlidne Martil; N:o 25. I fråga om sättet till utgörande af den till Upsala Academie anslagne samt annan K-rono-tionde-spannemål, som ånpu icke genom tionde-sättningar blifvit till beloppet bestämd. N:o 26, Om sårskildte Markegångars bestämmande för öfre och nedre Dalarne. Af den 8 dennes: N:o 49. I anledning af Friherre Anckarsvårds, Carl Henric, Memorial, om indragning af Minister - platser vid de fleste fråmmanr de Hof. Upplåstes ett från RiddarhusUtskottet inkommet Memorial, så lydande: (Se Bilagan N:o fl.) Lades på bordet, Den n April e. m. Herr Grefven och Landt Bl arfsviken tillkånnagaf, att Herr Nordenanckar, Gustaf, och Grefve von Rosen, Carl Axel, anmält sig vara hindrade att vidare fortfara med de dera i Bevillningsoch RiddarhusUtskotten, uppdragne befattningar, den förre i anseende till des» förestående afresa från Riksdagen och den sednare i anseende till dess tjenstgöring hos Hans Kong!. Höghet KronPrinsen; i anledning hvaraf Herr Grejven och LandtBlarskalken anmodade Herrar Electorer att, innan nästa Plenum sammanträda, för att utvälja en Ledamot i Bevillningsutskottet efter Herr Nordenanckar, samt en Ledamot i RiddarhusUtskottet efter Grefve von Rosen. * Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofl.