Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Quiding väckte ani märkning finge förfalla. ♦ Bifölls. Herr Grundelstjerna, Axel'. Herr Quiding* ifrågavarande Memorial torde innehålla vigtiga upplysningar rörande de omständigheter, uppå hvilka Constitutions-Utskottet grundat sin emot honom gjorde anmärkning, och får jag derföre anhålla, att samma Memorial måtto varda uppläst, för att i Piotocollet åtminstone kunna intagas. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken anmärkte, att Ridderskapet och A-j deln ej ansedt någon uppläsning deraf nödig, samt att saken redan vore afgjoid. Herr Munck af Rosensköld begärde äfven, att SiatsSecretcrarens Quidings Memorial måtte uppläras, emedan annars Herr Quiding kunde med skäl klaga öfver samma behandling af Ridderskapet och Adelil, som Sundell fått rö. na af Herr Quiding, då han blef dämd, utan att blifva hörd. Friherre Wirsen, Gustaf Fredric: Om något Memorial vid ett måls afgörande bör uppläsas, så är det visst StatsStcreterarem Qvidings* Den 27 Maji. 469 då fråga är, att döma honom för det hao under sin Emb-tsmanna befattning skall dömt en annan medborgare ohördan. Jag finner ansvarigheten efter 107 §, iust derföre olämplig, emedan den Embetsman, som är föremål för anmäikningen, nästan aldrig äger tillfälle, att inför Riksens Ständer få uppgifva skälen för den åtalade handlingen, utan merendels blott dömes efter anklagelsens stränghet, och det in., tryck, som densamma nödvändigt mäste göra på Opinionen, då den icke blifvit mildrad genom motvigten af de skäl den anklagade till sitt försvar kan anföra.
Och emedan Kämnersrätten uti dess ifrågavarande utslag, emot sådana i lag bestämdt uttryckta grunder, beräknat särskilda straff för hvardera af de tvänne sistnämnda förbrytelserna och såmedelst stadgat den svårare hestraffnifogen af tjugufyra dagars fängelse vid vatten och bröd, genom undergående hvaraf ett otillbörligt lidande blifvit den sakfällde tillskyndadt, blef detta mål, på sätt min under den 17 Februari 1845 alla t na skrifvelse utvisar, öfverlemnadt till advokatfiskals-embetet i Kongl. Götha Hofrätt, med anmodan att inför Kons;]. Hofrätten emot Kämnersrättens ordförande och ledamöter, hvilka i Rättens ofvanberörda lagstridiga domslut deltagit, anställa och utföra den ansvarsoch ersättningstalan, lag och sakens beskaffenhet fordrade. 28 Uti förklaring öfver advokatfiskals-embetets härom började talan, hafva Kämnersrättens ordförande och t vänne ledamöter hufvudsakligen an dragit: att O O ehuru vid målets bedömande det icke undfallit Kämnersrätten, att, derest Englund, som begått inbrott i Bråbo härad, jemväl hade föröfvat dylikt brott uti Norrköping genom begagnande af de dyrkar, han innehaft, honom icke kunnat ådömas högre ansvar, än om han endast en gång begått inbrott, bade likväl Kämnersrätten, enär Bråbo Häradsrätt förklarat Englund saker till ansvar för första resan stöld med inbrott och öfverlemnat målet till Kämnersrätten, på det att Englund för dyrkarnes innehafvande måtte till ansvar befordras, samt Kongl. Förordningen den 9
Öe* conomieUtskottets den 12 Juni på Bordet lagda Betänkande, angående rättigheten för Lumpsamlare att omkringresa i Landet, samt om Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof, roed den förändring deruti, som BancoUtskottets den 22 Juli på bordel lagde Memorial föranleder. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham; I början af detta plenum, innan jag var Den 2? Juli e. m. Utkommen, justerades en underdånig skrif* vise til! Kongl. MaJ:t, rörande Båtsmanshåilet i Blekingen, hvarvid anmärkningar blifvit gjorde. Jag har sedan underrättat mig om förhållandet härmed. Man har anmärkt, att i expeditionen ej gores skillnad mellan Båtsmans indelningen och Båtsmans roteringen. Detta är sannt och kommer deraf, att i ExpediiionsUtskottet man ansåg det i StatsUtskottets Betänkande förekommande uttrycket Båtsmans Rusthåll för origtigt, emedan det verkligen strider emot sund mening, oell derföre i stället ditsatte Båtsmans rotehåll. Sedan jag nu blifvit upplyst, att denna terin verkligen brukas i Blekingen, måste deri här återställas, hvarigenom den ifrågavarande skillnaden blifver klar. Sunda förnuftet måste här, såsom ofta, ge vika för bruket. Den andra anmärkningen är rigtad mot ordet Vargering, sorn ej hörer till Båtsmanshållet. Anmärkningen är rigtig, men ExpeditionsUtskotiet är oskyldigt, emedan det deri mäst följa StatsUtskottets verba formalia. Itnellertid får jag till sakens hjelpande föreslå, att ordet Vargering utstrykes. Hvad Herr Silverstolpe sålunda föreslagit, blef af Högloft. Ridderskapet och Adeln bifallet; i anledning hvaraf den förut i dag upplästa underdåniga skrifvelsen Den 27 Juli e. m. »29Ö till Kongl. Maj:t. i detta ämne blef, med de nu föreslagna rättelser, godkänd.
Man har här talat derom, att en efterverld ej skall kunna annat än med medömkan se på de personer, som nu våga göra några anmärkntr emot Svea canal. Mine herrar! vi befinna oss redan i det fallet i en tidpunkt, då vi kunna anse oss såsom en efterverld i fråga om Götha canal. Vi hafva här ibland oss en ledamot, som ofta bestämmer besluten och har ett stort inflytande hos II. 0. Ad, nemi. Hr von 35a Den 24 Murs e. m. Hartmansdorff. Jag påminner mig en lid, då denne ledamot med mycken ifver bestridde ytterligare anslag till Götha canal, men jag har likväl icke förmärkt, att Hr von Hartmansdorff inom R. o. Ad. betraktas med medömkan för denna orsak skull, oell jag ser då icke mera anledn. hvarföre de, som nu göra anmärkn:r emot beviljande af anslag till Svea canal, skulle af en efterverld betraktas med medömkan. Det är möjligt att denna canal kan blifva af stor nytta, men derföre behöfva de icke erhålla medömkan för det de söka utverka den största möjliga grundlighet i undersökningen och pröfning af förekommande förhållanden. Jag har ännu en enda omständighet att vidröra i detta fall, såsom skäl emot det ifrågavar. förslaget att genast börja med arbetet. R. o. Ad. har redan i dag och de andra Stånden hafva under flera dagar beviljat anslag till åtskilliga canal-communicationer inom fäderneslandet. Dessa bifallna canal-communicationer äro redan af en så vidsträckt omfattning, alt det måste vara alldeles obestridligt, att de skola under 5 följande år gifva en fullkomlig sysselsättning åt alla de ingeniörer, som vi hafva här i landet, nemi. de, som äro fullkomligt skickliga att kunna åtaga sig utförandet af ett sådant värf. En af dessa ingeniörer, Hr Major Ericsson, är redan sysselsatt med Trollhätte canal och kommer jemväl otvifvelaktigt att dermed blifva upptagen så länge att han under nästföljande 5 år ej kan laga någon befattning med Svea canal.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Januarii 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den ig Jan. i835. Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den 11 ■ Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse } angående prcescrip«■ tions-tidj inom hvilken de från Riksgälds-Contoret utgifne Credit-Sedlar böra till inlösen företes. (Stats-Utsk. N:ris 3io & 38o.) S. A. K. Sedan, till följd af Rikets Ständers beslut, ali tillverkning afRiks-' gälds-Contorets Credit-Sedlar, eller de allmänneligen kallade Riksgälds-* Sedlar, med den 3o sisth September upphört, hafva Rikets Ständer funnit angeläget föreskrifva viss tid, efter hvars förlopp berörde sedlar icke vidare äro betalningsgilde, enär i annat fall Tjenstemän måste aflönas för sedlarnes emottagande, granskning och inlösen under en alldeles obestämd tid; i hvilket afseende Rikets Ständer beslutit, att RiksgäldsContorets Credit-Sedlar icke få emottagas i uppbörd af allmänna medel längre, än till och med är 1842, och uti Riksgälds-Contoret längre än lill och med år 1845; och att de Sedlar, hvilka efter sistnämnde (i845) års utgång i Riksgälds-Contoret varda företedde, halva all rätt till betalning förlorat. 4g6 Expeditions-Utskotlcls Förslag till und. Skrifvelse N.-o VfS.
Men hemma i Stockholm förekommer det så godt som aldrig att en ung konst-när samlar omkring sig elever. Perséus har varit ett undantag i detta fall, men så var han också det enda. Våra konstnärer äro, som bekant, nödgade att utvandra, om de vilja hålla sig uppe såsom konstnärer. Stanna de från början hemma, så är oftast deras konstnärsskap ' dömdt till undergång, och vända de hem efter ett par eller några års vistelse utomlands, så är det ytterst vanligt, att de småningom slappna till och gå baklänges. Och detta kan ske med stora steg. Men de ha då kanske ett namn och de få gerna fortfarande heta “ vår utmärkte mästare “, fast mästerskapet är utsinadt och talangen jordad. Det vore både hårdt och orättvist att yttra dylika ord som någon förebråelse mot dessa män. De bästa motiv kunna ju ha fört dem tillbaka iill hemlandet, och i sin. saknad efter gamla Sverige ha de kanske glömt, hvilka förhållanden som äro rådande inom konstverlden hemma. Och de ha vändt hem i hopp att kunna höja den, att måla för sina landsmän, och att måla sitt eget land, hellre än att täfla medfrämmande konstnärer i att framställa en främmande natur. Att de ej kunnat hålla sig uppe, hvems är felet? Det är ingen lätt sak att utveckla sig och gå framåt, då man ej omgifves af lif, af täflan, som man blifvit van vid ute vid de stora konsthärdarna. Der fans det målare i tusental och der gjordes taflor i oändlighet. Der funnos visserligen charlataner, som hade namn, och der gälde det konstlade och för stunden moderna ibland som äkta vara. Men lif var der i konstverlden, det låg i luften att man skulle arbeta, sträfva utan rast och ro ’, öfvervinna de allt mer hopade svårigheterna, öfverglänsa de tusentals medtäflarne, som oupphörligt strömmade till från verldens alla hörn.
Herr vnLtor VVeiclinan, hwilken tilkännagaf, at da Präste-Slam det med de öfrige rexpeÄive Standen delade den gemensamma fägnaden,ar se de huftvudsakliga Nikswardande arenderna nalkas sil flur, och der äfwen hoppades, at alla ssulle förena sig i Nationens önsta», ar snart se detta Riksmöte fullandadr, hade Präste-Ständet för sin del fattat det beslut, at anmoda Herr Grefwen och Landtmarssalken jemte de öfrige Ständens Talemän, at hos Hans Kongl. Majit i underdänighet anhälla om utsättande af en dag til Riksdagens slutande. Derjemte hade Präste-Ständec afgjort frägan om Branwins-Bevsillningen, samt beflurar, at dä Lxpeciitions - Utssotret nu blefwe öfwerhopadt af göromål, de öfrige Utskottens (Hncellier borde detsamma biträda. Uppå alla dessa beslut upläste Herr Bissoppen PrästeSländers kroloLoll8 Utdrag, hwarefter Deputationen afträdde och pä öfligt sätt mbeledsagades. En Deputation ifrän det Wällofl. BorgareStänder, anförd af Riksdags-Fullmägtigen frän Göthe - Den zs Mars. i4Z5 Götheborg Herr Zanteson, hwilken meddelade Borr gare-Ständels beflut, at anhälla hos Kongl. Maj:t vm ursäktande af witz dag til Riksdagens Mutande; afwensom Borgare-Srändets anmärkningar wid Bewillnings-Utffotrets förflag kil en lvlinimi afgifts erläggande för hus i Städerne. Deputationen ulbeledsagades och afträdde.
7T elev-skola frän anslaget till »befrämjande i allmänhet af jordbrnk och landtmanna-näringarx>' hittills utgångna årliga understöd af 1,333 R:dr 16 sk. B:ko, ännu icke hunnit inkomma, ansåg Statsrådet sig emellertid, med hänsigt till den nyttiga verksamhet, Trädgårds-föreningen under en längre tidrymd ådagalagt, böra i underdånighet tillstyrka, det Kongl. Majit måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, att, för den tid nästa statsreglering förblifver gällande, Trädgårds-föreningen måtte, till understöd för sin elev-skola, få fortfarande uppbära nämnda årliga anslag 2,000 Ridr Riksmynt, mot enahanda vilkor som hittills. C) Hästafvelns befrämjande. a) Stuteri-öfverstyrelsens underdåniga memorial af den 25 sistlidne Juni, med hemställan, att då för den inhemska hästafvelns befrämjande det vore oundgängligen nödigt, att tid efter annan hingstar af utmärktare racer blefve från främmande länder införskrifne, men de till Stuteri-öfverstyrelsens disposition ställde inskränkta medel endast i ganska ringa mån härtill lemnade tillgång, Kongl. Majit måtte hos Rikets Ständer göra nådig framställning om beviljande af ett anslag för en gång af 50,000 R:dr Riksmynt för införskaffande af beskällare till begagnande vid stuterierna; i sammanhang hvarmed och då det vore särdeles angeläget, att allmänheten genom exempel sattes i tillfälle att inse nödvändigheten af större noggranhet vid urvalet af afvelsdjur, samt en omsorgsfullare vård om fölen under deras uppväxt, och Stuteri-öfverstyrelseri på sådan grund ansåge det vara af vigt att ånyo måtte tillvägahringas s. k. stohållningar, hvilka för omkring 30 år sedan varit i Skåne inrättade samt bestodo deruti, att enskilde personer åtogo sig att underhålla å hvarje ställe minst 6 ston mot ett årligt bidrag för hvarje sto, — Stuteri-öfverstyrelsen i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit måtte af Rikets
Detta stadgande har Utskottets pluralitet, bestämd genom den förseglade sedeln, godkänt, då förslaget andra gången af Utskottet genomgicks och granskades, hvaremot Utskottet vid första granskningen med vida öfvervägande röstantal beslutat föreslå den förändring, att dödsstraffet skulle verkställas icke offentligt, utan endast i närvaro af vederbörande tjenstemän och tillkallade vittnen. För dödsstraffets offentlighet kunna vål icke några andra skål, som förtjena afseende, anföras, ån att derigenom vinnes l:o ett af straffets syftemål, att nemligen varna och afskräcka samt föröka afskyn för brottet, och 2:o den säkraste kontroll öfver straffets rigtiga verkställande. Jag tror icke att dessa skål vid närmare granskning böra anses gällande. Dödsstraffets varnande och afskråckande egenskap har, såsom mig synes, på goda grunder blifvit bestridd; och erfarenheten visar med icke så få exempel, att offentliga afråttningar ej väckt afsky för brottet eller utgjort någon verklig varning för brottsliga gerningar utan (tvärtom) haft en motsatt verkan. Når en afråttning verkstålles, infinner sig största delen af ortens mindre bildade invånare såsom åskådare till ett antal af flera tusen. Handlingen betraktas såsom ett intressant skådespel, hvilket retar inbillningskraften och utgör ett minne för lifvet, visserligen rysligt och sinnesskakande, men icke derför obehagligt och varnande. Om den brottslige år eller synes vara, hvad man kallar, vål beredd, väcker han icke afsky, utan snarare sympati och medlidande, hvarigenom straffets afskråckande egenskap och af skyn för brottet förminskas, men ingalunda ökas. I ett land med sådan tryckfrihet och sådana samhällsinstitutioner i öfrigt, som Sverige eger, synas några särskilda stadganden i strafflagen till förekommande af missbruk utaf den exekutiva magten vid dödsstraffs verkställande vara mindre behöfliga.
Utom den förändring, som al brottens olika ordnande och lagens uppställning varit en följd, är Rikets Ständers förslag, hvad denna afdelning beträffar, jemväl i redaktionen ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 189. 621 af vissa i sak bibehållna stadgatiden något afvikande från del Nådiga förslaget. Så t. ex. hafva Rikets Ständer, sorn i 24 § alhandlal det bedrägeri, hvilket utöfvas genom försäljning af förfalskade varor, bibehållit gällande lags beskrifning ä detta brott, uti 9 § 1 Kap. Handels-balken, såsom, elter Rikets Ständers omdöme, uttrycksfullare och mera karakteriserande brottet, än den beskrifning, som i Nådiga förslagets 30 § upptages; och den förändrade lydelse Rikets Ständer gifvit åt 3 mom. af 37 § i berörda förslag, som motsvaras af 32 § i Rikets Ständers förslag, har synts behöflig ej allenast för tydligheten, utan äfven för sammanhanget med gällande lagstiftning. I sednare hänseendet hafva orden "olofligt tillgrepp" blifvit utbytta till ordet "stjäl". Att med de förra menas stöld, har ej undfallit Rikets Ständer; men Rikets Ständer hafva ej förbisett, dels alt det lagrum, hvartill förevarande mom, hänvisar, talar om den, sorn stjäl ur bref, och ej om olofligt tillgrepp ur bref, dels ock alt orden "olofligt tillgrepp" ingenstädes i lagen förekomma såsom liktydiga med stöld, i hvilket afseende de deremot blifvit begagnade och kunnat begagnas af Lag-beredningen, med hänsigt lill dess å stöld upptagna definition; och då det till förekommande af missförstånd är lika nödigt att i detta mom. omnämna inbrott i afsigt all stjäla, som den genom inbrottet vunna afsigten, torde redaklions-förändringen hafva giltig anledning. Lii den 3:dje afdelningen, som innefattar gemensamma bestämmelser, hafva Rikets Ständer uteslutit 47 § helt och hållet samt den 50 § lill en del. Den 47 § har nemligen synts öfverflödig.
Ett sådant indragande skulle återföra denna transaction till samma ståndpunkt, hvarpå den nu befinner sig, och jag tror att dermed vore ingen hulpen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att i liufvudsaken få instämma med Gr. Horn. Om man kan säga med sanning, att i närvar, ögonblick rörelsen i landet och näringarna, för bristande afsättning, just i de grenar der stora förlag erfordras hafva behof af nya lån, så kan deremot med skäl invändas, att de discontlån, som här äro i fråga , gå icke så mycket till den större rörelsens bedrifvande, för hvilken Handelsoch Närings-disconten är inrättad, som icke mera till smålån, hvilka man kan anse såsom stående. Dessa omsättas visserligen, men återgå dock gemenligen till samma låntagare som förut. Om nu densamma, hvarom är fråga, instickes i rörelsen för ögonblicket, och man sedan skulle vilja på en gång draga henne derutur , så åstadkommes samma olägenhet som nu, att personer, hvilka fått sig lån beviljade, icke skulle kunna dem utbekomma. Det torde alltså blifva nödvändigt, att, i händelse Utsk:s mern. bifalles, villkor och föreskrifter utsättas för återindragningen af densamma, som 35a Den 17 October f. m. lemnäs. Vill man öka discontens lånefond med denna summa; så är ögonblicket, såsom mig synes, nu icke inne dertill, utan inträder först då, när bankens lånerörelse på det hela regleras. Jag skulle derföre anse rättast, om BancoUlsk. dröjde så lång tid som behöfdes för att ingifva denna framställning i sammanhang med bankens lånerörelse på det bela. Oni R. o. Ad., utan sammanhang dermed, nu beslutar öfver denna del, så är fara värdi att man på förband bundit sina beslut; hvilket man borde undvika. Gr.Frölich, David: Tvänne ledamöter af detta Hus, hvilka äro beklädde med förtroendet att vara Ständernes fullmäktige i banken, hafva yttrat sig i denna fråga på ett sätt, soto ger tillkänna, att de önska återremiss, ehuru sådant icke blifvit nämndt.
Skulle emot förmodan, nägon beträdas att till twenne eller flere särskilde personer, haswa kill en och samma Riködag sullmagter för Otten utgifwit, dä anses han för ett sävank sörhällande, hwilket Uti Riddarhus-Ulllkoktet uppå Riddarhus« Fiscalens anmälan uptagas och undersökas bör, Säle och Stämma pä Riddarhuset för längre eller körnare tid förlustig, att efter hwad Ridderflkapet och Adeln in Pleno derom kan rällwist pröswa. §. 21. Sedan antekningarne äro förrättade och Bän» karne as RiddarhusSecreterare» 06) Fiscalcn delte, hwarwid iakttageö den för Otterne här ofwanföre uti i §. stadgade ordning, pä det fält, att första Grefwe» Bänken bliswer till höger om Landt»Marflkalksbordet den andra till »vänster och sä widare, upfläs en Bänklista »vid hwarje Bänk, hwara äfwen de Riksdagsmän böra upföras svin sedermera uti Riddarhus-Ulffotter anteknas och inrrädes Polletter erhälla; äliggande Riddarhus, Fiöcalen werkställighcten häraf noga hand» haswa. §. 22. Ingen mä pä Riddarhuset inträda, utan «tt haa förut upwist den honom lämnade Pollelen för Wakt» hafwande Under-Officeraren.
Den af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde framställning om voterings-propositionen, lärer ej kunna bifallas af dem, sorn önska bifall till Memorialet och säle - f Den 8 Mars f. m. 39 des icke vilja biträda någon af de meningar, Herr Grefven omnämdt. Om det är nödvändigt att alla fyra meningarne skola intagas i propositionerna, så lärer första voterings-propositionen blifva bifall till Memorialet i Ja-propositionen, och i Nej-propositionen afslag å Memorialet med eller utan tillsattser, hvarom sedermera kommer att beslutas. Detta är enda sältet, om Herr Rosenqvist fortfar att yrka bifall å Memorialet, och så vida ej en af meningarne skall blifva uppoffrad. Herr von Hartmansdorff: Huruvida bifall till Memorialet, skall blifva Ja-proposition i hufvudsaken, derom behöfver icke voteras, det är redan bestämdt. Det återstår således blott att utröna, hvad som skall blifva contra-proposition, och i detta fall är Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition den kortaste och rättaste. Herr Crusenstolpe: Det är förmodeligen sista gången jag faller besvärlig med någon votering under denna Riksdag, men ämnet är denna gången af vigt och jag kan således ej derifrån afstå. Jag hoppas för öfrigt, att vid användandet af anslaget, samma ihärdighet skall ådagaläggas, som vid åtkomsten af detsamma. Herr Tham: Jag tror mig vara förekommen af Herr von Hartmansdorff, och 4o Den 8 Mars f. m. vill blott nämna, att praxis alltid varit alt först votera om Contrapropositionen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande voteringsproposition:
I England och Frankrike är ett dylikt förfarande lämpligt, ty der känner hvarje bankir den vanliga formen och vilkoren för statslån, och om han erbjuder t. ex. 90 eller 91 proc., vet både låntagare och långifvare hvad det betyder. Icke så hos oss, som måste göra lånen utrikes. Man kan ej bedöma hvad ett lån kostar, förr än man kommit öfverens om alla punkter i lånekontrakten och dessa måste rättas efter olika bruk i olika länder. Endast vid underhandling med Tyska kapitalister går saken lättare, då vi för Tyskland redan hafva ett formulär; och icke må man föreställa sig att alla Europas bankirer komma hit, för att inställa sig hos Riksg.-Kont., utan man måste uppsöka dem, för att underhandla om de serskildta vilkoren. Häraf följer ock att, om man vill afsluta lån på fördelaktiga vilkor, så måste man uppdraga åt en eller flere personer att afhandla örn platser der lånet sökes. Så skedde äfven med upptagandet af det första jernvägslånet, som jag, efter uppdrag af mina dåvarande kolleger i Riksg.-Kont. lyckades upptaga, och att detta lån, med afseende å då rådande penningkris i Europa, gjordes fördelaktigt, har ingen kunnat bestrida. Än bättre skulle resultatet hafva blifvit, då 1860 års jernvägslån negocierades, ty vid den tiden var konjunkturen gynnsam på de större penningemarknaderna, men man kunde nu icke förfara såsom förra gången, sedan tvenne ledamöter i ett annat Stånd genom väckta motioner protesterat deremot samt påyrkat att den blifvande låne-negociationen skulle försiggå offentligen här i Stockholm. Detta misstroendevotum föranledde mig att undanbedja mig det af II. o. Ad. mig tilldelade förtroende att qvarstå såsom fullmägtig i Riksg.-Kont., och inverkade, om jag ej misstager mig, på Riksg.-Kont:s styrelsesätt att gå till väga vid nya låns upptagande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den a3 Octobcr f. m. 3oi sådant, eller hvad man derifrån lian sluta till nuvarande förhållanden? Man har vidare åberopat