Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kommer in genom en mindre dörr i den stora inkörsporten, och någon af sceurs touriéres kommer emot en. Les sceurs touriéres äro de enda af nunnorna, som få lämna klostrets inhägnad; de bestrida torguppkö- pen och öfriga kommunikationer med världen utanför, handhafva portvaktarämbetet och intaga för öfrigt en blygsam ställning i klostersamfundet. Under eller jämsides med dem finnas les sceurs converses, de tjänande systrarna, naturligtvis obildade kvinnor, som sköta alla husets gröfre sysslor, städning, matlagning m. m. T y augustinernunnorna själf va äro en orden, bildad i och för meddelandet af undervisning, och det är med denna de i allra största hufvudsak sysselsätta sig. Det kloster, jag här talar om, har en skola, i hvilken fattiga barn gratis undervisas, ej allenast i läsämnen, utan ock i praktiska ting; sedan deras utbildning fulländats, drager klostret försorg om att söka skaffa dem plats eller arbete. Detta är klostrets ändamål — och det är för att få medlen därtill, som den stora helpensionen för betalande unga flickor finnes, den del af institutionen för öfrigt, som nästan uteslutande är känd och uppmärksammad af publiken utanför. Det är också om denna jag nu kommer att tala, på den enkla grund att min personliga erfarenhet ej just sträcker sig därutöfver. Hur väl minns jag ej ännu den gråaktiga oktoberdag, då jag, vid den tiden 13 år gammal, gjorde mitt inträde i den stora, grå byggnaden och fördes ut på en stor, planterad gård, där ett hundratal flickor, mellan nio och nitton år ungefär, på bästa sätt fördrefvo en " lofstund. Jag betraktade dem med rädd undran. De voro alla lika klädda, i svarta kashmirsklädningar med svart rund krage, som föll ned öfver axlarna nära till midjan, och hvit nedvikt stärkkrage kring halsen. Håret var uppsatt i nacken på alla, äfven de minsta, och öfver det buro de ett nät; framtill var det uppstruket; lugg tolererades ej eller andra förkonstlingar. Kring midjan buro de unga damerna skärp af olikfärgade ylleband; de olika färgerna betecknade de olika klasserna.
M. öfverlemna l^tcoreglementet är förfallen, och beslutat anmoda BanCoUtsk. att lill R. St. inkomma med jemnkn:sförslag och voter:spropos. i frågan; i hvilket beslut PresteSt. anmodat Medstånden att instämma. Frih. Cederström, Jac.: Utsk. säger, alt frågan vore förfallen och att saken således komme att förblifva vid hvad förut stadgadt varit, och Utsk. grundar sitt yttrande derpå, att skrifvelse med b:coreglementets öfverlemnande tillförne blifvit expedierad genom fullmägtige; men detta skedde lill följd af ett särskildt uppdrag åt fullmägtige, utan att någon lag eller allmän föreskrift derom finnes, och således kan detta mål ej hänföras till den §, som omtalar förfallna frågor. Nu hafva alla RiksStm sagt, att en skrifvelse med b:coreglementet skall afgå, men dervid fattat olika beslut i afseende på sättet, och jag yrkar till följd häraf, att Utsk. skall inkomma med jernnkn:sförslag och voter:spropos:n. Frih. Boye, Fredr.: Jag anhåller att få veta de öfriga Ståndens beslut. Underteckn. Ridd.Secret.: PresteSt» beslut är nyss uppläst; BorgareSt. har lagt memor. till handhna, och från BondeSt. har någon underrättelse ännu ej ankommit. Frih. Boye; Vid sådant förhållande vet jag i sanning ej, hvad som är att tillgöra; ty återremitteras frågan, så kan det hända, att ännu derefter 2 Stånd stadna emot 2 i denna formfråga. Frih. Boye, Ludv.: Den förste talaren har så riktigt urskiljt saken, som är skrifvelsen, och sättet, som är reglementets öfverlemnande, att jag icke skall tillåta mig någon sammanblandning af dessa båda frågor.
Departements-chefen underdånigst tillstyrkte förhöjning af Stats-kontorets anslag, med ett, emot gratifikationsmedlen för e. o. tjenstemän och vaktbetjente derstädes samt vid Myntoch Kontroll-verken svarande belopp af Atta Hundra Riksdaler Banco. 4io att uti ar.slaget för Öfver-intendents-embctet måtte uppföras en tillökning med det belopp, som motsvarar gratifikations-medlen för e. o. tjenstemän och vaktbetjente vid detta verk, samt vid Museum eller Ett Hundra Trettiotre Riksdaler 16 sk. 5io att, i öfverensstämmelse med hvad här ofvan vid beräkningen af Statsverkets inkomster blifvit, i afseende å tullmedlen, anfördt, Kongl. Majit, i betraktande af de under flera föregående år till högre belopp stigande afkortningar, restitutioner och omkostnader vid tullverket, täcktes i Nåder föreslå, det förslagsanslaget för nämnde verk, hvilket af tullmedlen direkte utgår, måtte bestämmas till 1,000,000 Ridr, och således ökas med Två Hundra Tusen Riksdaler; samt (j:o att, enär de särskilda gratifikations-anslagen, i stället för de fordna Ijus•penningarne till e. o. tjenstemän och vaktbetjente, komma att på stat uppföras, förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus förminskas med ett emot summan af gratifikations-medlen svarande belopp, af 3,133 Ridr 16 sk., och sålunda bestämmes till Sexton Tusen Åtta Hundra Sjuttiofyra Ridr 13 sk. 9 rst. Kongl. Maj: t a Nåd. Prop. om Statsverket t 855. Beträffande sedermera sådane å nu ifrågavarande Hufvudtitef erforderliga anslag, hvilka borde anvisas å de tillgångar, som komme alt för tillfälliga behof afses, sä hemställde
Vid 1840—1841 års riksdag beviljade: Användt och affördt. länshäktenas ombyggnad för » häradshäktenas dito » fängelse-byggnader i Stockholm dito öfriga städerna 900.000 34,500 170.000 19,000 Vid 1853 års slut. Outtaget och ej affördt. 65,500: — 111,000: Summa 1,567,550: 4. 5. 332,449: 43. 7. 1,900,000: I afseende härå, har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att icke mindre än 55,949 R:dr 43 sk. 7 rst. ännu vid 1853 års slut innestodo obegagnade af de medel, som för åren 1852 och 1853 blifvit för ifrågavarande ändamål anvisade. Stuteri-öfverstyrelsen. Af räkenskaperna, hvilka för båda revisions-åren undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, inhemtas föjande förhållande: Debet. år 1852. år 1853- Balans från föregående år: Utgifter: Leverering till Strömsholms stuteri 4,000: — 20,666: 32. Dito till Flyinge - dito 1,584: 8. 3,560: Dito till Ottenby dito 6,000: — 6,000: - Aflöning 1.600: 1,600: Landtbeskällares underhåll och transport . 156: 29. 6. Strömsholms Stuteri, Räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade för år 1852 utan, men för år 1853 med anmärkningar, upptaga förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från föregående år: Uppbörd:
Sedan Meyers halfva galosch-historia – Strindberg full, ”här får jag presentera dig för ett par djeflar, mina f.d. vänner.” Och i går, när det talades om de penningar Budkaflen skyllar Per Staaff för att ha undanhållit Strindberg, yttrade dr. Meyer, att Strindberg kunde ha ljugit, ty han brukar ljuga alldeles hänsynslöst. Ingen tycktes anse detta på något sätt vanhederligt för honom. Härtill kan jag lägga Nennie Geijerstams yttrande om Gustaf, att han kan ljuga med den lugnaste och oskyldigaste min i verlden. Och hurdan är Per Staaff? Samma dag som hans vänner måste bevaka sina fordringar i hans konkurs, der skulderna utgjorde 10-tusen kronor och tillgångarne några hundra, satt han sjelf på ett af de dyraste hotellen och åt en präktig middag, bekymmerslös, som om ingenting händt. Han skall höra till ”Det unga Sverge”, och han skrifver en artikel i Stockholms dagblad deri han beskärmar sig öfver tendensen i fru Edgrens ”Hur man gör godt”.269 Stockholm är just hvad jag hade väntat. En stor sqvallerhåla. Och de literära storheterna äro små, ihåliga, futtiga. Hvar och en låter sig präglas af sitt kotteris stämpel. Ingen har mod att vara något för sig. Jag undrar hurudan Tor Hedberg är. Han förefaller som den mest begåfvade af dem allesamman, och han går som en enstöring. Det kan allt bli något af honom med tiden. Det fins icke ett enda parti, icke ett enda kotteri, nej icke ens en individ, till hvilken jag ville sluta mig helt. Man kan ha roligt här – förtjusande roligt – men vara fattig, arbeta sig fram och bli till en karaktär, det tror jag är svårt. För mig skulle det vara en förbannelse att bo här för beständigt. Man kommer i en osann och skef ställning, tänker på anseende och fåfänglighet i stället för på arbete; ty jag är icke dum nog att tro det jag utan skada skulle kunna visa mig som den jag är. Lundegård kallar mig feg, derför att jag inte skriker och ropar med detta ”Unga Sverge”. – Hå, jag tror knappt att han tror mig om att vara rädd.
Med sfslag å Utskottets hemställan i 14t:sta punkten i Utlåtandet J/l 139, beviljade Ridderskapet och Adeln för sin del ett anslag af 1,500 R:dr, att under instundande stalsregleringsperiod årligen utgå till Artisten N. Mandelgren, på det att han måtte komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till Fria Konsternas Akademi inlemna de afteckningar ban under året gjort. Voteringspropositionen godkändes. S. D. Vid föredragning af Stals-Utskottets memorial J/l 168, i anledning af dels erhållna återremisser, dels Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande en del af de i Utlåtandet J/l 141 behandlade frågor om statsbidrag för vägförbättringar, brobyggnader, kanaler, vettenaftappningar och andra arbelsföretag, lades Utskottets i början och slutet af Memorialet afgifna yttranden till handlingarne, godkändes de å sidorna 3 och 13 föreslagna voteringspropositioner samt biföllos Utskottets hemställanden å sidorna 8 och 9 samt 11 och 12. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottet* Betänkande, J/l 71, i anledning af motion om förändring af lagstiftningen rörande jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta L8gsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: J/l 29, i anledning af väckt motion om upphäfvande eller förändrad reglering sf klockares brefbäringsskyldighet; J/l 31. > anledning af väckt motion om förändrad anordning af böneguds tjensterna i städerna; samt J/l 32, i anledning af väckt motion om särskildt stadgande att afhandling, hvarigenom jord blifvit från hemman för alltid afsöndrad, skall intecknas.
St. icke kunna bifalla hvad K. M. i Näder föreslagit"; oell ännu i närvande stund liar icke någon sådan Nådig Propos. blifvit R. St. delgifven. Man beskyller i allmänhet delta Stånd för att vara alltför frikostigt med beviljandet af Slais-medel. Jag vill ingalunda medgifva riktigheten af denna beskyllning; men på det att den icke mätte en dag blifva en* sanning, anser jag det vara en pligt, att anslag icke beviljas i vidsträcktare mån, än desamma synas vara lill sin nödvändighet fullständigt bestyrkta. Af lika stor vigt är det äfven, alt icke bevilja anslag åt ett eller annat verk, under det att de öfrige, som sakna enskilde förespråkare, få helt och hållet slå tillbaka, ehuru vigten af deras åligganden torde vai a fullt jemförlig, för att icke säga öfvervägande, i belraklande af de verks, som ega sådane förespråkare. Härmed vill jag nemi. icke hafva förnekat det den af Hr von Hartmansdorff gjorda framställning ju möjligen kan hafva många skäl för sig; men månne det icke fastheldrc vöre tjenligast, att Regeringen, som tillsätter Statens ej blott militära, men äfven civila embetsoch tjenstemän, samt har inseendet öfver deras verksamhet, behagade, i anledn. af förekommande omständigheter, derom vid Riksdagens början, eller under dess lopp, framställa propos. lill R. St.? På sådant sätt kunde dessa ärender med mera fullständighet, jemnare och rättvisare fördelning, mindre underkastad tillfälliga omständigheters inverkan, blifva behandlade. Man bör väl icke misströsta alt angelägenheten deraf någongång gör sig gällande; men denna lidepunkt torde fjermas i samma mån R. St. genom pallialion och partiella åtgärder gör upskofvet med en systematisk lönereglering möjligt. Jag vågar således, med instämmande i Frih.
Friherre Kisnrieriieim, Osrs ?eussust: Ehuru mycket redan är talat öiwer hwad Eon stitutions , Utskottet i d<t,a Moment likmätigt Regerings - Formcn föreslagit; fär jag liknål begära Hög, lofl. Riddrnkapet och Adelns tillgift om jag ann» tilläggcr nägra ord. Friherre iViannLriisiiri uppläste dcrpä följande: Den förestagna ändringen af 29 § in, nefattar ej allenast en dilatation, ett tillägg till Regerings - Formens 84 Z; -"en är ock emot Grundlagens andr-mening eller esprit. Dilatation och tillägg är densamma, ty Regerings - För,nen tillätcr ej alt frägor om ändring i Cvnstitutionen, hwilka Eonstitutions Utskottet ej funnit skäl att tillstyrka, kunna dragas under istenmum ifwerläggningar. Hade Lagstiftaren ansett sädant räd, ligt, hwarförr skulle han dä hofwa sbrbudjt wäckande in tstenis af frägor om Constitutionen, chwad de funuoS antageliga eller ejf Den är vcksä stridande emot Grundlagens esprit. Dä Lagstiftaren ä ena sidan ansett nödigt att öppna en utwäg till winnandc af ändringar i Grundlagen, har han ocksä ä den andra funnit vnmgängeligt, att genom föreskrift af missa former, genom en ät Constitutions - Utskottet lämnad tillbakahällande kraft för» swära denna utwäg, hwilken utan wada för Constitutionens beställd, icke bör kunna wara anwändbar, u» tan dä den medför en synbar, en stor nytta. Lättheten att införa missbruk, illa beräknade, illa iagttagne mvtwigter och former, wällahc fallet af den Den 19 October. 439L den frihet hwrrS förwärfwande och hivarförlust kostat Riket hwad aildrig kan ersättas. >— Lätom ost af skadan taga worning.
Mot denna redaktion är anmärkt, att väl det motsvarande gamla stadgandet, att allt det i bränneriet vid beslagslillfället befintliga bränvin vore förbrutet, möjligen kunde föranleda dertill, att den, som beträddes med oloflig bränvinsbränning och vid hcslagstillHillet i sitt bränneri förvarade Iofligen tillverkadt bränvin, blefve fråndömd såväl detta som det olofligen tillverkade, men att det nya stadgandet åter skulle hafva till följd att, i anseende till svårigheten för en åklagare att visa huru stor del af det bränvin, som vid beslagstillfället anträffades å det ställe, der oloflig bränvinsbränning egde rum, var olofligen tillverkadt, förbrytaren i de flesta fall finge behålla en stor del af den påräknade vinsten utaf sin förseelse, hvarföre det gamla stadgandet borde bibehållas; att uttrycket: ”det vid beslagstillfället befintliga bränvin” vore otydligt, enär derigenom icke utmärktes stället, hvarest bränvin borde påträffas, för att kunna förbrutet anses; samt att den hårdhet i tillämpningen, hvartill uppställningen af det gamla stadgandet kunde leda, skulle kunna mildras derigenom, att man tillerkände bränvinsbrännaren bevisningsrält i afseende å sådan del af det i bränneriet befintliga bränvin, som vore Iofligen tillverkadt. I anledning häraf få Utskotten, med frånträdande af sitt förra förslag, tillstyrka, att, med bibehållande i öfriga delar af den föreslagna 35 §, sista momentet deri må erhålla följande lydelse: Uti alla i denna och nästföregående §§ omförmälda fall vare de vid förseelsen nyttjade redskap och det uti bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslagstillfället befntliga bränvin, jemte de käril, Bih. lill B. St.
Hrr motionärer haft några krigiska afsigser, hade de tvifvelsutan, i stället för det förslag, de nu gjorde, yrkat att R. St:r ville bevilja ett större anslag, stäldt till K. M:s disposition, att dermed försätta vår krigsmateriel i ett för möjliga krigsoperationer erforderligt skick; ty det ligger obestridligen sanning i den anmärkning, jag af mången hört göras, att, vill man intervenera med ord, måste man ock bereda sig att med svärdet göra sina ord gällande. Men då motionärerna icke ifrågasatt att Sverige skulle löpa åstad på egen hand med någon slags intervention — eller dertill taga något initiativ, är också uppenbart att de icke velat blottställa Sverige för något äfventyr. En diplomatisk samverkan med stormakterna är snarare egnad att afböja det äfventyr, hvari den af salig Konung Oskar ingångna November-traktaten kan inleda oss, alldenstund denna traktat i allt läll skulle åtminstone moraliskt tillförbinda oss att, i den otroliga händelse att Rysslands sjelfherrskare icke skulle fästa något afseende å det civiliserade Europas enstämmiga uppmaningar, ställa oss på Vestmakternas sida, äfven i de allvarligare framställningar, hvartill dessa makter då kunde anse sig befogade. Då intet land i Europa — det måste vi erkänna — kan ega större intresse för Polens återupprättande än Sverige, tror jag icke att någon fosterländskt sinnad Svensk man skulle önska att vi sökte undandraga oss denna förbindelse. Men mången hyser betänklighet vid att uttala en sådan mening, befarande att dermed reta, eller, som det heter, »utmana en öfvermägtig granne.» Denna farhåga kan jag icke dela. Min fasta öfvertygelse är att Ryssland för närv:de och under de närmaste följrde åren har inom sig alltför mycket att ordna, — alltför stora inre rörelser att kufva — alltför stora svårighetet att öfvervinna, för att sjelf börja ett anfallskrig mot någon af sina grannar, och att vi således nu, för det närv:de, kunna vara fullkomligt lugna för angrepp från denna sida. Deremot, om Ryska väldet ej får lida något afbräck, om Polen får kufvas och förvandlas till en Rysk åker, gödslad med Polskt blod, om
S. D. Sedan Herr Ribbing, Bo, behagat den 4 dennes e. m. till Ridderskapet och Adelil öfverlemna ett Document, innefattande Konung Johan 3:djes Stadfästelse å Ridderskapets och Adelns Privilegier af d. 2 Maj i5()o; beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda RiddarhusUtskoltet att tillställa RiddarhusDirectionen berörde Document, för att uti Riddarhus-Archivet behörigen förvaras. Ut Supra. Justerades fem ProlocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 19 dennes f. m. i öfrigt lattade beslut. H‘'t *. i,' .!•••». I . , ' ,11 .. •••„• • - ■- j, M V/ i. i* l; 4 Den 11 December f. m. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den 19 December 1828. S. D. Remitterades till RiddarhusUtskottet: 1:0 Herr Estenbergs, Pehr, den 10 dennes e. m. på Bordet lagde Memorial, angående förhöjning af pensionerne för de i Wadstena Adeliga Jungfrustift inskrifne Stifts-Jungfrur; jemte Hans Excellence Herr Grefve De la Gardies, Jacob, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttrande. 2:0 Den del af Kongl.
13 yttrade tanke, är inrättandet af entreprenader å alla skjutsstationer; då sådant icke torde kunna vinnas endast genom en skjutslagen beredd utsigt att erhålla understöd af de medel, som Rikets Ständer kunna till lindring i skjutsbördan anslå; då rättigheten att för utomordentliga fall erhålla en utöfver dess nuvarande belopp förhöjd skjutslega otvifvelaktigt är ett af de verksammaste medlen för åstadkommande af entreprenader; samt då en sådan förhöjning skulle utgöra en uppmaning för de resande att, oftare än hittills, begagna sig af den postdiligensfart, som redan är eller framdeles kommer att blifva inrättad; får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer, i enlighet med sin vid sista riksdag framställda begäran, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla: a) att Kongl. Maj:t måtte täckas å alla skjutsstallen i riket, nemligen der, hvarest entreprenader ej äro inrättade, så snart omständigheterna det medgifva, samt å de öfriga, der entreprenader nu finnas, i den mån, de derom ingångna kontrakter tilländagå, låta, såvidt öfverenskommelse derom kan träffas, inrätta entreprenader, med rättighet för entreprenörerna att uppbära en skjutslega af högst 1 R:dr 50 öre i stad och 1 R:dr 20 öre på landet, hvilken skjutslegas belopp borde genom entreprenad-auktioner bestämmas; b) att, der entreprenader icke mot åtnjutande af ofvannämnda högsta skjutslega kunna åstadkommas, utan vederbörande skjutslag nödgas för skjutsbestyrets fullgörande medelst entreprenad lemna särskildt bidrag, skjutslagen då må, enligt de grunder, Kongl. Maj:t i Sitt nådiga Cirkulär den 24 Januari 1865 stadgat, af statsmedel undfå ersättningsbidrag för hvad de till skjutsens bestridande på sådant sätt nödgas utgifva; äfvensom Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer, till godtgörande af de ersättningar, som på förenämnda sätt kunna ifrågakomma, ställa till Kongl. Maj:ts disposition ett årligt reservationsanslag af 125,000 R:dr.
Följderne af detta sednare onda lära ty tvärr länge blifwa kännbare och således äfwen tillfälle gifwas i en framtid för Uddewalla Stads Jnnewänare att till deras botande bidraga, om de dertill i ständ sättas. Det är således ej allenast egen uppkomst, som föranläter dem att önsta begagnandet af en redan, til! sä wäl egen som Samhällets nytta erhällen förmän, dermed är äfwen förknippad den afsigt att blifwa i ständsatte att med tiden utgöra en ännu kraftigare gard lill Fosterlandet; Men, huru stall detta ste, om de af Junewänare som ej af eld blifwit aldeles ruinerade, utan genom arbetsamhet och omtanka, kun« na finna sig i tillfälle att till Skadens uppkomst bidraga, i en tid dä andra Allmänna uppmuntringar dertill wore omöjlige, stullr medelst utgörande af fä wäl LAS Den 4 November. tvål Bevillning som den deruti, efter lUffotlets medgifwande inbegripne krigsgärd, dertill b isum ursiändsatte, och denna Stad äfwcniyra a>t förwandlaS snarare till en framdeles börda för Stalén, än en werksam medlem deruti. Jag will widare fräga, om det synes möjngt för den Jnnewänare i beina ldte Siad, svin endas? ager en ärlig inkomst af Riksdaler Zzzlener om den till och med uisträckes till Riksdaler , ooo Banco, att deraf, utom underhäll för sig och Famn e i en af Rikets dyrare Orter, utgöra betydliga St n ^ ter lill Staden, i afseende pä desi stora och v ' ga behofwer och detzulom betala Be>vil!ning - krigsgärd. Skulle ej en sadan försattas i ett so re tillstånd än sjelfwa arbetskarlen, som ej har någon förbindelse hwarken till det ena eller andra af Bestatmingarne?
Den , som utgifver en skuldsedel till viss nian eller ordres, och icke inom den i Författningen utsatta tid derföre blifvit lagsökt, bör skäligen förmoda, att reversen ännu är uti första innehafvarens hand och att han får till betalning af densamma godtgöra sig de transactioner, sorn sedermera emellan honom och första innehafvaren kunna hafva förefallit. Antagandet af ett annat stadgande skulle bereda mycken osäkerhet för Gäldenären och störa inbördes förtroendet, och denna sednares billiga anspråk måtte väl fordra lika afseende som fordringsägarens, hvilkens rättighet att erhålla betalning för dess fordran icke genom förenämnde stadgande blifvit upphäfven, utan blott inskränkt. Jag vågar således hemställa, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln täckes bifalla LagUtskottets betänkande. Herr Lagerheim: I anledning af hvad en vard Ledamot nyss yttrat, torde jag få anföra, att Kongl, Maj:ts Befallningshafvande verk* Ben 17 April. e. m. 349 ligen redan utöfvar Domaremagt i Enskiftes-, Fyllerimål och flera andra. Jag inser således alldeles icke någon våda att uppdraga Kongl. Maj:ts Befallningshafvande pröfningsrätt af vissa i Utsökningsmål förekommande invändningar. Jag delar fullkomligt det hopp, den värde Ledamoten äger, att alla olägenheter af ett långsamt Rättegångssätt i Utsökningsmål skola genom det nya under utarbetning varande Lagförslaget blifva undanröjda, men jag hyser tillika den fruktan, att detta Lagförslag, i anseende till vigten och beskaffeuheten af dess ämne, påläng tid ej kan blifva fullbordadt, antaget och till efterrättelse ländande. Intilldess sådant skett, skulle jag hemställa , att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande erhölle den föreslagna profningsrätten.