Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som, i följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut om årliga revisioner af Stats-, Bankooch Riksgälds-verken, dylika revisioner kunna äfven under riksdagarne förekomma; så och till vinnande jemväl af öfverensstämmelse med hvad Reglementet för Riksgälds-kontoret, i denna del, innehåller, har Utskottet ansett ofvanberörde § böra erhålla följande förändrade uppställning: 1:0. Fullmäktige kunna ej, i och för deras befattning vid Bankoverket, emottaga befallningar af någon annan, än Rikets Ständer och deras Banko-Utskott, i de fall detsamma eger att föreskrifter, Bilt. till B. St. Brot. 1856 & 1857. 6 Sami. 1 AJd. 23 Häf'1. 1 2 Banko-Utskottets Memorial N:o 50. å Rikets Ständers vägnar, meddela; varande Fullmäktige, för sina åtgärder i denna egenskap, Rikets Ständer eller deras BankoUtskott och Revisorer allena redo skyldige, samt kunna icke för sitt förhållande till ansvar ställas, ulan i laga ordning och till följd af Rikets Ständers eller deras Revisorers beslut, eller, mellan riksdagar och revisioner, genom Rikets Ständers Justilie-Ombudsman. Som Banko-Reglementet icke, i likhet med Reglementet för Riksgälds-kontoret, innefattar bestämmelse om det honorarium, Fullmäktige ega uppbära; så, och till afhjelpande af denna ofullständighet, får Utskottet, vid det förhållande, att förslag under denna riksdag blifvit väckt om förhöjning af nuvarande honorarium, men att Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets deröfver afgifna Utlåtande ännu icke är vordet af Rikets Ständer pröfvadt och afgjordt, förbehålla sig 2:0 att i det Reglemente för Bankens förvaltning, som det åligger Utskottet att vid riksdagens slut sammanfatta och utfärda, fä på lämpligt ställe införa beloppet af det honorarium, som, jemlikt Rikets Ständers beslut vid innevarande riksdag, varder för Fullmäktige i Banken bestämdt.
Kommissionens försorg samt användas till fångbevakningen och den öfriga tjenstgöring, som samma Kompagni ålegat, med undantag af nattbevakningen; hvarefter sistnämnde bevakning, under den nya organisationens afvaktande, är vorden af den öfriga delen af Militär-Korpsen bestridd, med ett lika antal patruller, som förut, samt denna trupps underhåll fortfarande varit af Öfver - 27 Ståthållare-Embetet ombesörjd, för ett från Brandvakts-Kassan lemnadt anslag af 24,931 R:dr 6 sk. 1 r:st. Banko om året. Frågan om tillvägabringande af en ändamålsenligare gatulysning i Hufvudstaden har under denna tidrymd ånyo blifvit väckt och behandlad. Efter det förslag dertill af Deputerade, utsedde af husoch tomtägarne, blifvit uppg jord t och till husoch tomtägarnes pröfning öfver lemnadt, beslutade desse, vid sammanträden inför Magistraten den IG och 31 Januari och den 11 Februari 1846, att gatulysningen borde bestridas såsom en för hela Hufvudstaden gemensam angelägenhet, och de bidrag, som härtill af husoch tomtägarne erfordrades, uttaxeras i förhållande till husens och tomternas taxeringsvärden, samt husoch tomtägarne tills vidare och för en tid af högst 30 år åtaga sig en årlig afgift af 32 skillingar Banko för hvarje Tusende Riksdaler af taxeringsvärdet å husen och tomterna, i och för tillvägabringandet af förbättrad gatulysning inom Hufvudstaden, med förbehåll, att i Deputerades förslag afsedd gatulysningsförbättring genom gas med löpande rör inom Nicolai, Clara och Jacobs Församlingar, med afledning, i den mån det kunde låta sig göra, till de öfriga Församlingarna i Hufvudstaden, blcfve verkställd, och med vilkor, att ett af Deputerade för kostnadernas bestridande förutsatt bidrag ifrån stadens Brandförsäkring-Kontor er h olles; hvarjemte husoch tomtägarne åt särskilda Komiterade uppdrogo att besörja om ordnandet af den nya gatulysningen, och meddelade åtskilliga föreskrifter i sådant afseende. Af bemälde
Återstoden» något öfver 8,000 R:.dr, utgöres af de genom desse bi-fördelar öf"verstigande löner, en del Gymnasii-Lärare uppbära. I stället lör löne-förhättriag» vill man åstadkomma löne-försä näring. Det är så mycket obilligare» som» med undantag endast af t v änne Gymnasier, Wexiö och Calmar» hvarest en ringa andel af det nya anslaget tillfallit Leclorerne, alla de öfriga icke erhållit snart, sagd t den ringaste lön-tillökning. Nu vill Utskottet beröfva dem det de hafva af fordna Konungar fått sig anslaget. Skälet härtill» jag menar det egentliga, är icke öppet uttalad t, ty det inom Utskottet uppgifna är falskt och origtigt. Fråga är icke om 3a,000 R:dr, utan om 8,000 Riksdaler, och denna orättvisa indragning är för definitiva löneregleringen icke erforderlig. Härom hade Utskottet lätt kunnat öfvertygas, om man antingen med någon uppmärksamhet genomläst Stats-Råds-Protooollet pag. 10—13, eller ock behagat kasta ögonen på de af Stats-Contoret meddelade beräkningar och uppgifter. Deraf visar sig, att, om Läroverken organiseras och aflönas äfven på sätt Skol-Revisionen föreslagit, uppkommer ett öfverskott af 18,819: 4s. (St.-Cont, Bil.8) Deraf visar sig vidare, att lii Leri rasslat en lemnar årliga ölverskott af 10 ända till 12,000 R:dr, (St.-Cönt. Bil. 1) att af dessa besparingar, jemte andra vid Läroverken samlade fonder, kunnat göras capital-utbetalningar af icke mindre än 63,io4-‘ 8. (Bil. 3.), hvarigenom flera nya Skolor erhållit enskilda tillräckliga löningsfonder; och hädanefter icke behöfva anlita det nya Stats-anslagef. Man
Då han första gången förklarade, att jag velat insätta en phalang okunnighet, beslående af alla dem, som ägde mindre än ett mantal, så upplyste jag honom, att i mitt förslag stod icke ett utan två mantal. Men det hindrade honom icke, då han ån ånyo fick ordet, att hålla sig till det der ena mantalet. Om icke den värde Grefven tror på mina ord, så hade han haft den utvägen att se efter i det tryckta förslaget. — Detta förslag har föröfrigt redan blifvit så vidlyftigt disenteradt att jag icke vidare dermed skall upptaga R. o. Ad:s tid. Jag anser mig endast böra fä - Den 12 Mars e. m. 225 fästa uppmärksamheten på den punkt, hvarpå vi för närvarande befinna oss. Vi påminna oss det af förra riksdagens Const.Utsk. uppgjorda förslag. Det var tillkommet, jag vet icke af hvad motiver, men att dermed icke måtte hafva varit allvarligt menadt, har jag anledning att tro, derutaf att sjelfva Ulsk:s Ordförande i går framkom med ett förslag vida skildt från Utsk:s. Oaktadt Ulsk:s förslag utgick från en rent democratisk riktning lyckades det likväl att tillställa en konstlad opinion lill dess förmån, så att alla sansade vänner af friheten och fäderneslandet hyste farhågor, men tillika det hopp, att R. o. Ad. skulle denna gång, liksom vid många andra tillfällen, tänka litet framför sig på fäderneslandets väl. Detta gjorde också R. o. Ad. d. 28 Aug. 1844, och jag bekänner uppriktigt, att den dagen kände jag, att det hade skett mig en stor utmärkelse, då jag blef utnämnd till ledamot af detta Stånd. Men, mine Hrr, skola vi begagna vår seger med öfvermod. Skola vi icke finna, att den rätta och säkraste vägen för vårt bestånd, är att gifva vika för rätta och billiga fordringar. Hvilka äro dessa billiga fordringar, om icke den, att den personliga sjelfskrifvenheten skall upphöra; icke att R. o. Ad. såsom representativt element skall upphöra.
Maj:t täcktes i sammanhang dermed i nåder förklara, att i de fall, då enligt särskilda författningar det är presterskapet änkefaldt att meddela betyg om personers frejd, dermed allenast förstås intyg, huruvida flen ifrågavarande personen, vid den tid då frejdebetyget meddelas, är genom domstols utslag, deri ändring ej skett, dömd medborgerligt förtroende förlustig för alltid eller för viss lid, i hvilket sistnämnda fall betyget skall innehålla uppgift, när utslaget blifvit gifvet; skolande prestbevis, som vid afflyttning ur församling meddelas, med afseende å kyrkotukten, innehålla, huruvida den ifrågavarande personen dä är till följd af begånget brott från delaktighet i den Heliga Nattvarden utestängd eller enligt kyrkolagen varnad att derifrån sig afhålla eller underkastad sadan kyrkotukt, som enligt Kongl. Förordningen den 2 / Mars 1862 af Kyrko-rädet utöfvas; samt derjemte i väder förordna: att, då någon blifvit dömd medborgerligt förtroende för alltid eller för viss tid förlustig, det skall åligga domstolen, som i målet dömt, att ofördröjligen genom transsumt af utslaget derom meddela underrättelse lill kyrkoherden i den församling, der den dömde är kyrkoskrifven, äfvensom att, i den händelse sådant utslag blifvit af Hofrätt eller af Kongl. Maj:t, i fråga om berörda påföljd, andr ad t, eller medborgerligt förtroende blifvit af Kongl. Maj:t i nådeväg återskänkt, det skall åligga vederbörande Hofrätt eller föredragande hos Kongl Maj:t att på enahanda sätt derom meddela underrättelse. Stockholm den 12 November 1863. Reservation är anmäld af Herr Henschen. Bih. lill It. St. Lagsamt Allm. liese.- och Ekon-Ulskotlets Memorial N:o 41. 1 JV:o 41. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Nov. 1863, kl. 12 midd Memorial, angående stin skiddi arfvode åt den person., hvilken i. egenskap af Sekreterare biträdt Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet.
Tillgång: l:o Behållning i Rikets Ständers Bank å räkningen N:o 5 med Depo sitions-afdelningen 180,257: 37. 2:o Säkra fordringar: a) Diskont-lån 2,767,435: — b) Förlags-lån 735,625: — upplupna räntor 13,241: 70. 748,866: 70. c) Anstånds-lån 52,875: 65. upplupna räntor 1,490: 50. 54,366: 15. d) Förskott till Diskontens Ombudsman för bestri dande af utgifter i lagsökningsoch konkursärenden ..; __ 100: — 3,570,7li7: 85. 3:o Osäkra fordringar: a) Diskont-lån 196,737: 77. förfallo-räntor och expenser 1,860: 55. 198,598: 32. b) Förlagslåu. Resterande kapital å F. Rippes lån 1,419: 59. upplupen ränta derå ... 422: 40. dito dito å Rosenborg & Utgi fter: l:o Aflöning 20,600: — 2:o Arfvoden till Kongl. Fondens vinst för år 1861 har alltså utgjort Balans till år 1862- Skuld: Till Rikets Ständers Bank, Kongl. <S. byrell. Kapital-slut öfver Ull-diskont-fonden för år 1861. Debet. Balans från år 1860: Skuld: Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor för af kreditiv©t år 1860 begagnade medel: Kapital 106,630 Obetald ränta vid 1860 års slut —• Säkra fordringar. Balans från år 1860: Tillgång: 1:0 Behållning i Rikets Ständers Bank 699: 87. 2:o Säkra fordringar: Vinstoch förlust-konto. Inkomster: Ullsorterings-, värderingsoch magasins-afgifter
Men det tilhörcr ett uplystarc tideflifte, enär öppet tilfälle dertill lemnäs, att lösa alla de band, hwilka endast af fördomen blifwit knutne: hälst Mosaiska Lagen, sä Vidt den rörer dylika och Economiska ämnen, är sammansatt och utgifwcn till rättesnöre, ingalunda för hela Ehristcnheten i ewcrldcliga tider, utan endast för het folk, hwars Styresman Moses dä war, hwars lynge han kände och hwars bildning han äsyfkade. Och dä härtill kommer, dels at enahanda skäl, hwilka förpnlcdt Högloft. Utskottet, att kilstyrka uphäfwande af förbudet i den 6 §. äfwen äro gällande till lika behandlingssätt med den 5 Z. dels ock, att deräst stadgandet uti sistberörde s §. pä nägot sätt kunde hänföras till likstämmighet med Religionens grundsanningar eller anses bidraga till sedernas renhet och Sta, tens wäl, det aldrig bordt af Utskottet tilstyrkas eller ät Konungen öfwsrlemnas att i wissa fall dispensera ett sä hälsosamt förbud, enär det synes med rättwisa och billighet bfwerensstämmande, att i frägor om förhudna och tillätne gifkermäl, alla medborgare böra ilga lika friheter. Altsä hemställer jag vördsammast? het mä ofta omförmältc förbud i ^ Z. 2 Cap. Giftermäls-Balken aldeles uphäfwas, och ägtenskap i de derutinnan upräknadc Swägcrlags-leder hädanefter warg killätit, plan att Konungen mä derom sökas och dermed besväras, samt Lägersmäl i desse leder likwäl lälunda bestraffas, som Lag-Utskottet hemställt och denna rättelse ingalunda werka förändring uti hwad Lagen om jäf emot Domare och vittnen stadgar. Dock Den 6 September. iZz
Att deremot förbättra inom de former, som linnas, dertill kunna såsom jag hoppas, tillgångar erhållas. Den sista berättelse, som ifrån sistnämnda läkare ingått till Hospitalernas Öfverstyrelse, innefattar så mycken uplysning, så mycken humanitet i åsigter och scientifik kännedom om de afhandlade ämnena, att den hos OrdensGillet väckt, icke förundran, men den största tillfredsställelse. Man har äfven deraf funnit, att likasom vid flere af de andra Hospitalerne, serdeles vid de större, den medicinska behandlingen visserligen är nödvändig att använda, enär det förhåller sig med dårar, som med kloka menniskor, att de kunna besväras af kroppsliga lidanden; i hvilket fall, den curativa behandlingen måste tillitas; men man måste äfven tänka sig den behandling, som sinnessvaghet serskildt kräfver och menniskokärleken inser, alt, i möjligaste måtto trefnad åt de sinnesrubbade och själslidande måste beredas, och dertill fordras underhållande af snygghet, lämplig sysselsättning och i allmänhet ett vänligt och humant umgängessätt med dem. Dessa omsorgers iakttagande, hafva OrdensGillets ledamöter sjelfve vid mera än ett af våra Hospitaler funnit verkan af, bland de der vårdade, och denna så välgörande för dem, man af deras tillstånd kunnat vänta. Det kan ej förnekas, att Wadstena Hospital framstår i vårt Den 30 April. 203 land såsom en art af modell för de andra; men orättvist vore det om jag icke anförde, att dä jag besökte Upsala Hospital både före och efter den der förfärliga branden, fann jag derstädes den utmärktaste snygghet, ordning och vård om hospitalshjonen. För mig, som under arens gång äfven användt en del af min tid med så beskaffade verksamhets-grenar der menniskokärlek och hnmanitét framkallats, fann jag en verklig tillfredsställelse af det om dessa böjelsers användande förtjenstfullt talande tillstånd vid sistnämnde hospital.
— Jo, den fins här, sade han och kom pionrod fram till disken med den åstundade boken, hvilken slogs in. Var så god! — Skrif upp den, röt borgmästaren, halft ond, och lemnade boden utan att säga farväl. Dä han hunnit ut i förstugan och lade fingrarne om låset, trängde der ut till honom genom den på glänt stående boddörren en gäll qvinnoröst: — Hvad var det för en bok, som borgmästaren köpte? Derpå svarade biträdets målbrottsstämma: — Vården, hm, af barn, hm, under de första lefnadsåren, hm. Och så följde en bullrande skrattsalva, hvari öfvertaget än låg hos den tunna sopranen, än hos den tjocka basen. Han slog upp gatdörren och hade så nära stortåt ut för de höga trappstegen. Som en larmklocka ringde den der skrattsalvan i hans öron under hemvägen, och den fortfor att klämta hela eftermiddagen. Borgmästarens hänsynslöshet hade väckt blandade känslor i staden. Ett par tre personer skrattade åt hans dumhet, men den öfverväldigande majoriteten upptändes af en glödande harm. Det var ej nog med att han trampat sedelagen under fötterna, utan han hade till på köpet gifvit det heliga äktenskapet en bastant örfil. Ty följde man hans föredöme och betraktade ej längre de oäkta barnen som en skamfläck, så skulle man snart komma att lefva som djur och ej bry sig om giftermål. Visserligen kunde barnen ej rå för föräldrar-nes synd, men det hindrade ej, att de måste bli lidande derfor. Gud sjelf hade ju sagt: Jag, Herren din Gud, är en stark hämnare, den som söker fadernas missgeming in på barnen, allt in till tredje och fjerde led. Damerna besvarade knapt hans helsning; herrarne undveko honom, så mycket som möjligt, och han uteslöts frånalla bjudningar. Den första tiden grämde han sig djupt öfver det bemötande, han rönte, men sa småningom försonade han sig med sitt öde, och han böljade till sist finna ett outsägligt behag i att få rå om sig sjelf.
Att sä snart nägot sädant tilkännagifwanbe frän Hof, Kantzlcrs - Embetet inlupit, eller nägot brott emot Tryckfrihets«Förordningen blifwit Justitiä, Kantzlers - Embctet genom enskilt angifwelsc, eller pä annat sätt, kunnigt, skall det wara samma Embete 0- wilkorllgt äliggande, att ofördröjligen löta den angis, na förbrytelsen, genom tillförordnad Aktor wid behörig Domstol äklaga, och wälet till skpndesaint afgörande befordra. Juffiliä - Kantzleren ware derutom äfwen för stn del förbunden, att, genom wcderbörande Fiskaler och andra underhafwande, öfwer Tryckfrihetens Lag, liga bruk tilbörlig uppsigt hälla. Skolandes utom de Publike äklagare, hwilka af Justitiä - Kantzlercn fdrvrdnas till beifrande af yppade Tryckfrihets - brott, ingen annan, cho han är, tillätit wara, att nägon Skrift wid offentlig Domstol Stala, med mindre sä är, att förbrytelsen i Personligt förolämpande bestär. I sädant fall före den »förrättade, om han ej derifrän hindrad är, sjelf sin klagan, men ware dock befogad att af Publik Aktor derwid biträde njuta, sä snart derom hos Justitiä - Kantzlers, Embctet begäran an» mälcs. 6:0 Att i anseende till Dagblad, Veckoblad, Tidningspapper och alla flags Periodiska Arbeten, ej mindre Utgifware än Författare böra ställa sig hwad i detta Förordnande innehällcs, och dem angä kan, till noga efterlefnad. Skolandes, efter fjerde gängen förnyade större förbrytelser deremot, utom det af Lagen ä För, sattaren utsatte straff, icke allenast ett sädant Blad eller Periodisk Skrift helt och hältet indragas, men äf. 12Z4 Den 3 October. äfwcn Utgiftvaren hafwa förwerkat sill rätt till nägok sädant widare företag. 7:0
Denna discussion i ett ämne af föga betydenhet har redan räckt alltför' länge för att jag skulle vilja vidare uptaga tiden. Jag vill endast nämna, Den 8 Februari. 411 att jag, lika inetl Gr. af Ugglas, anser rätt böra vara rätt, oberoende af hvad genom densamma vinnes, men jag anser frågan tvetydig derföre att tolkningen af ordet inflyta är mycket tvifvel underkastad, och vid sådant förhållande tror jag att Ständerna vid frågans bedömande äfven kunna se på billighetsskäl. Som jag redan nämnt, har Adv.-Fisk. Printzensköld, innan han lagt hand vid det Finérska balansmålet, fått af Kongl, nåd sig tillagdt actorats-arfvode å 20,000 R:dr, som i nämnde mål, utan hans ringaste medverkan, influtit. Afser man från sakens juridiska sida och betraktar den ur billighets synpunkt, så kan det väl icke påstås, att någon obillighet ligger deruti, att Staten bortgifver actorats-arfvodet å 13,000 R:dr eller ett ännu mindre belopp, då den redan tilldelat honom ett dylikt arfvode å 20,000 R:dr. Åtskilliga talare hafva velat, att StatsUtsk. uti blifvande svar å den påyrkade återremissen skulle gifva Hr Printzensköld en tydlig anvisning att i rättegångsväg göra sitt påstående gällande. Lika så litet, som en enskild person, hvilken kräfves för skuld, men nekar att betala, behöfver tillägga: ”gå och stäm mig”; lika så litet tror jag ett sådant tillägg vara i förevaride fall behöfligt. Utan en dylik fingervisning förmodar jag att en Kammar-R:ns Adv.-Fisk. ändock finner rätta vägen. Hr Gripenstedt, Joh. Äng.: Denna fråga kan, enl. mitt omdöme, rätteligen betraktas både såsom en rättsfråga och såsom en billighetsfråga. För att få en utgångspunkt för bedömandet af rättsfrågan, tror jag, alt Gr. Sparre och flere med honom ganska riktigt jemfört det ifrågavande förhållandet med det förhållande som förekommer, då böter af K.
100, R. 100. — d:o om upphörande af frälsemans särskilda forum (N:o 44 i Bihanget): I. 100, R. 100; B. II. 611, 620; III. 146, A. 159, 160; B. IV. 400; V. 42, 54, A. 55, 57. — d:o om upphörande af den för de Kongl. Personerna och Utrikes Sändebuden stadgade tullfrihet och restitution af de utaf dem erlagda tullafgifter (N:o 82 i Bihanset): I. 108, R. 108; B. lil. 516, 518, 532, A. 536; B. V. 244, 297, 323, A. 323. — d:o om ändring i lasén för åhörare vid Riks-Ståndens sammanträden (N:0 83 i Bihanget): I. 108, R. 108; B. IV. 273, 361; V. 40, A. 40. Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: — af Ilr Dardel, F. L., om stillande af en lag angå ende efterbildningar af fotografier, m. m. 112 — M — Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: — 3f Frih. Duwall, C. G., om ställande af ett årligt anslag å 10,000 Riksdaler till Banko-Fullrriägtiges disposition, för att utdelas såsom arvoden åt Bankens tjugu äldsta extra ordinäre tjenstemän (N:o 93 i Bihanget); I. 109, R. 109; B. IV. 3, 191, 317, A. 317, 318, 319, 321, 322; B. V. 350, 399, 403, A. 403.
Landtbruks-akademiens förval tnings-komités förordnande, på begäran af numera aflidne Justi tie-ombudsmannen Wester med flere, verkställt undersökning och afvägning för torrläggning af sjön Wesan med kringliggande kärrtrakter, har, uti det deröfver afgifna förslaget, upplyst, att nämnde sjö, hvars förbindelse med Östersjön nu utgöres af Norjes sund, synbarligen i fordna tider haft jemväl ett annat utlopp åt Slottsviken vid Sölvesborg och således varit ett hafssund, som skiljt östra delen af Listers härad från fastlandet. Numera återstodo häraf blott en obetydlig insjö eller rättare halsvik, genom Norjes sund förbunden med Östersjön, hvars alla nivå-förändringar den följde, och af blott l£ å 2 fots djup vid medelvattenstånd i Östersjön. Under sommartiden funnes öppet vatten endast i sjöns norra ända; den öfriga delen vore igenvext med vass samt så uppgrundad, att man torrskodd kunde gå öfver sjöns botten emellan två uppgifne byar. Jordens till odling särdeles tjenliga beskaffenhet vore i främsta rummet att tillräkna de omvexlande flöden af salt och sött vatten, för hvilka den i århundraden varit utsatt. Vid uppsjö och stark storm stege nemligen Östersjöns yta 2,7 fot öfver medelvattenståndet samt inträngde genom Norjes sund i Wesan och öfversvämmade all lägre liggande jord. För att befria de kring sjön Wesan belägna kärren från öfversvåmningarne och dymedelst göra den fullt tjenlig till odling, borde först åt annat håll afledas de vattendrag, som utgjuta sig i sjön, samt derefter Östersjöns vatten genom fördämningar hindras från att intränga, hvarefter den sålunda från allt annat vattentillopp, än nederbörd, befriade sjön skulle genom ett uppfordringsverk länsas och fortfarande hållas vattenfri, så att vattenytan i de uti sjön upptagna afloppsdiken hölles fyra fot under Östersjöns medel-vattenhöjd.
Jag sade honom att jag kände mig tacksam för det han kommit för att tala om dethär. Puh! Tacksam? Romantik! Men det var ju helt enkelt omöjligt att tala med honom. Han missförstod ju allt, misstydde allt, hänförde allt till romantik. Jag kan inte vara en stock. Jag kan inte bli annorlunda än jag är, och när vi icke alls passa tillhopa, så är det bäst att vi skiljas. Gud så tragiskt! Skiljas? Hvarför? Derför att jag inte längre kan uthärda att så fort jag öppnar munnen få slagorden romantik, sentimentalitet, tragik kastade i ansigtet på mig. Men jag är allt det der! Må så vara. Men låt mig då reda mig som jag kan med romantiken och sentimentaliteten. Det kan ju hända att jag trots allt kan slå mig igenom dermed. Slå igenom? Kunde man tänka sig något så uppstyltadt högtrafvande! Det var precis som om jag icke visste att jag vore Ernst Ahlgren. Ja, nu brydde jag mig inte om att tala mer. Jag kunde ju icke öfvertyga honom om någonting. Nej jag var förargad för det han inte går hit så ofta som jag önskar. (Jag trodde jag skulle få gallfeber.) Jag bad honom ju rent af att icke gå hit. Ja, det var just det löjligt tragiska i saken. Och jag hade ju gång på gång varit uppenbart ohöflig emot honom för att visa honom att jag ville bli honom qvitt, efter hvad som förefallit. Han hade ingen ohöflighet märkt. Inte! Då måtte han vara mer förblindad af egenkärlek än jag trott honom om, ty alla andra menniskor hade observerat min ovänlighet. Det var bara en ting som ännu fattades deri, nämligen att jag rent af skulle köra ut honom. Det tycktes han ändå tro att jag icke skulle våga mig på. Men innan det kom derhän ville jag säga ett ord, hvilket jag bad honom minnas: Om han någon gång skulle bli qvitt den der känslan af förpligtelse mot mig, så ville jag be honom taga första steget, ty jag kunde icke göra det. Men det behöfdes alltid bara det för att vi skulle bli vänner igen. ”Första steget!” Kunde man tänka sig ett mera löjligt patetiskt uttryck? Ja, det var ju inte lönt att tala. Jag teg. Så skulle han gå.