Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hösen och Geten, tvenne grund, med endast 8 fots djup, nära Rönnskärs lastageplats, hvarå många fartyg strandat, då de ingått för erhållande af lots. llatha Storgrund, vid Rathan. Lördag shällan, ett grund som ligger i vattenbrynet, vid inloppet af Bonden; hvarförutan hela segelleden till Umeå, hvilken är trång och farlig, bör utprickas. Yller Jernäs grundet, 2 fot och Longögrundet 7 fot djupt, belägna utanför Nordmaling, långt till sjös. Storgrunden, vid Skogsudden, utanför Örnsköldsvik. Hallgrundct, utanför Söderhamn. Länsmans grundet, i Öregrundsgrepen. Waxliållan, i Stockholms skärgård, hvarå ett kummel bör upresas. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, får jag vördsamt anhålla, att R. St:r måtte, uti underd. skrifvelse till K. M., begära afhjelpande utaf ofvananmärkta olägenheter, samt dertill, utöfver redan befintliga tillgångar, anvisa nödiga medel. Remitterades till Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk:n. 2:0. Då förhållandet emellan K. Tullstatens Pensionsinrättnings inkomster och utgifter är sådant, att derest icke denna inrättning, i likhet med andra Pensionskassor, erhåller understöd af allmänna medel, högeligen, för att icke säga med bestämdhet, är att befara att inrättningen, förr eller sednare, går sin upiösning till mötes, vågar jag, oaktadt det missöde framställd begäran om anslag till Tullstatens Pensionsinrättning under förflutna Riksdag rönt, likväl förnya en sådan framställning. Tullstatens Pensionsinrättning, som f. n. har 2,126 delegare och 779 pensionärer, är bildad genom enskild upoffring af dess delägare. Pensionernas belopp äro, i jemförelse med hvad andra dylika inrättningar utgifva till tjenstemäns och betjentes enkor och barn, högst ringa; det utgår nemi. med endast 15 proc. af mannens eller fadrens i lifstiden hafda ordinarie lön å Tullverkets stat.
H:le •punkten: Frih. Cederström: På sått uti min afgifne reservation blifvit inför R. St. tillkännagifvet, har jag för min del visserligen icke velat sätta mig emot att ifrågavande arbete må med lämpligt understöd utrustas; men då man måste betrakta hvarje ifrågasatt utgiftspost under anställd jemförelse med öfrige sådane utgifter, som Stats - Den 29 Juni e. m. 543 Disk. för andra ändamål föreslår och R. St. anordna, men det för nu ifrågavar:de ändamål föreslagna Stats-anslag synes vara af trafikens allmänna behof jemförelsevis mindre lifligt påkalladt, och företaget således af en för det allmänna, allt jemförelsevis ringare vigt OGh värde, så har jag trott dessa jemförelser, hvilka i reservationen utförligare finnas utvecklade, skäligen böra leda till den önskan, att R. St. måtte val i någon mån, men ej i vidsträcktare skala, än vid de anställde jemförelserne visat sig vara af billighet och behof alstrad, bidraga till ifrågavar:de företags verkställighet. Uti den nyss åberopade reservationen, har jag nemi. exempelvis framlagt en jemförelse emellan de båda hvarandra närbelägna städerna Köping och Arboga, hvaraf R. o. Ad. behagade inhemta huruledes, då 60,000 Skfi metall-effekter sisth år vågfördes i Arboga, icke mer än 40,000 Sköf vågfördes i Köping; huruledes folkmängden var i Arboga år 1852, enl. mantals-längderna 2,288 personer, i Köping endast 1,510. Bevillnm af handel m. m. steg i Arboga till 829 R:dr 16 sk., i Köping till endast hälften deraf, eller 418 R:dr 32 sk. Fartygen voro år 1853 i Arboga 20 st., med 738 läster, i Köping 10 st. med 373 läster. Af alla dessa sammanställda ziffer-förhållanden synes framgå den visshet, att Köping är i ett betydligt mindre blomstrande tillstånd än Arboga.
Majit såväl som vid andra afgående utlåtanden bifoga sin särskilda mening, så vidt sådana förhållanden, hvilka, er, ligt Eikets Ständers gifna förklarande, icke böra komma till allmän kännedom, deruti ej innefattas. (Jernf. Ansvarigh.-Lagen § 7.) 17:o (motsvarar § 17.) Uti de Fullmäktiges pröfning tillhörande mål skola Under-styrelsens Utlåtanden infordras, derest Fullmäktige anse sådant för målets utredning nödigt. (Jernf. Ansvarigh.-Lagen § o.) jj5fesi Så väl till Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-Verken, när de sammanträda, som till Rikets Ständers Banko-Utskott vid hvarje Riksdags början, öfverlemne Fullmäktige: l:o. Af dem författade Berättelser, dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmäktige förekomna hufvudsakliga ärenden, jemte öfversigter af Bankens ställning vid Riksdagens eller Revisionens början, i hvilken berättelse tillika skall omständligen upptagas och för hvarje år särskildt utredas alla kostnader för den reela fondens förstärkning; dels ock angående förvaltningen af Tumba bruk. 2:o. Direktionernes vid Banko-diskonten och Låne-kontoren berättelser om dessa Diskont-inrättningars rörelse. 3:o. Den af Bankens Under-styrelse afgifna berättelse om den samma styrelse, äfvensom Departemental-styrelserne, åliggande förvaltning; och 4:o. Den af Bankens Fiskals-embete författade berättelse om de till samma embetes befattning hörande ämnen. 21:o (motsvarar § 21.)
Filja samtlige RiksSt:n ät LagUtsk. uppdraga att, med deras rätt, öfver Konungens propos. i sadan fråga besluta, antingen om alla de ämnen, hvilka propos. omfattar, eller blott om vissa deribland, dä skall Utsk. genom val i vanlig ordning, ökas till ett antal af fä ledamöter, /2 af hvarje Stånd. Detta förstärkta LagUtsk. åligge då att i frågor, hvilka blott i vissa delar blifvit till Utsk:s afgörande öfverlemnade, till R. St. i stadgad ordning afgifva utlåt:n om de ämnen, deruti något RiksSt. förbehållit R. St. beslutande rätt, och, sedan R. St. deras beslut deröfver fattat, de delar af frågan, i hvilka R. St:s beslutande rätt blifvit Utsk. uppdragen, afgöra, samt å R. St:s vägnar yttrande öfver det hela till Konungen afgifva. Om de frågor, hvilka i sin helhet blifvit till Ulsk:s afgörande öfverlemnade, äge Utsk. att, utan någon hemställan till R. St., besluta och å Ii. St:s vägnar sig yttra. Sådant Utsk. äge ock att, om det nödigt finner, för upplysningars inhemtande tillkalla andra lagkunniga män, samt, då Konungen och samtliga RiksSt:n så besluta, efter R. St:s åtskiljande, sitt arbete fortsätta, dock i intet fall längre, än till den dag, då ny riksdag öppnas. Då sådan fortsättning af Utsk.-s arbeten beslutes, bör hvarje RiksSt. utse 6 suppleanter, att, i fall Utsk:s ledamöter under tiden afgå, dem, i den ordning de erhållna rösternas antal utvisar, efterträda. För den tid, Utsk. efter riksdagens slut, sitt arbete fortsätter, njute dess ledamöter af statsmedlen det arfvode, som R. St. bestämma. Riksdagsordningen. § 33. l:o. LagUtsk. krigsstaten. 2:o. LagUtsk. inkomma. 3:o. Förena sig samtlige RiksSt:n att åt LagUtsk. uppdraga att, med R.
När nu beslut ännu icke är falladt i den första frågan, sä hemställer jag huruvida den nu gjorda framställningen lämpligen kan företagas? I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att visserligen det ena af de fall, i hvilka Ulskm ansett den i förevartde punkt omförmälda fråga återslå att afgöra, icke hade inträffat, men att del andra fallet vore beroende på den blifvande voteringen, och således nu vore fråga om att antaga Utskms inbjudning för det fall alt vid voleringen om grunden och sättet för roteringens utgörande icke R. o. Ad:s ulan Presteoch BorgareSuns mening blefve segrande. Frih. Cederström: De ord som slå här i helänk.: ”Skulle antingen R. o. Ad. antaga Utskrns här ofvangjorda inbjudning” hade kunnat vara borta, och del hade i min tanka bort slä: Om vid den sålunda föreslagne voteringen ja skulle vinna, så återstår att afgöra den andra frågan. Det är endast detta som här uttryckes, ty det står: ”Skulle antingen R. o. Ad. antaga Ulsk:s här ofvanstående inbjudning eller ock den föreslagna ja-propos:n, vid anställd votering, blifva segrande”. !Nu har R. o. Ad. afslagit inbjudningen och mäste således votera. Om ja der vinner, så har R. o. Ad:s tankar lappat, och då måste i afseende på afgiflerne votering anställas. Det är således ganska vådligt att godkänna proposm sådan den är. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt att, för den händelse att, med voleringen om grunden och sättet för ifrågavar:de voterings utgörande, ja-propos:n blefve segrande, antaga ötskms uti förevar.de punkt gjorde inbjudning, samt godkänna den i sammanhang dermed föreslagna voter:s-propos. 4:de punkten, ang:de 2, 3 och 4 puakterne af Utsk-.ns i umnet afgifna utlut. Lades till handlingarne.
En riksdagsman från Wermland hur begärt eli anslag af 6ooo r:dr för att tillvägabringa en kyr - Den 28 November f. m. 4.3 kobyggnad för Finn-allmogen i 3:ne socknar inom Wermland. Beliolvet dera! tror jag mig kunni vitsorda, dä jag sjelf’ varit i dessa församlingar oell sett det gräsliga oell förfärliga förderf, hvaruti denna Fmn-allmoge sig befinner oell lefver. !\lan kumle snarare kalla dessi Finnar för hedningar än christna niennisknr, oell behofvet af ett capell lör deni liar församlingens pastor intygat, 0111 än ej offieielt, livarföi utan jag hoppas, att ett intvg 0111 beliolvet häraf ieke inom PresteSt. skall uteblifva ilrån stiftets föreståndare. Jag medgifver visserligen, att StalsUtsk. i sakens Hilvar, skick, och dä den i ämnet framställda motionen icke varit åtlnljd af några officiella handlingar från vederbörande aucloi iteter, gjort rätt, då det alvivi kt anslagets beviljande , inell förmodar tillika, att, dä ålerreniissen af detta betank. ankommit till StatslJtsk. jemte tillstyrkan till den gjorda motionen ifrån vederbör, auetoriteter, sorn intyga beliolvet af den ifrågasatta capellbvggiiaden, Utsk., vid öfvei vägande deraf, skall behjerta delta behof och tillstyrka Ständerna att anslå den äskade summan
Under nästlidet år hafva utgifvits 102 lån å » 1,951,800: — Tillsammans 216 lån å R:mt 3,594,143: 29. Då derifrån afräknas under samma tid inbetalda 207 lån å 3,461,850: — samt i afräkning å 2 lån influtna 42,710: 23. 3,504,560: 23. finnas utestående lånen den 31 nästlidne December utgöra 9 stycken å R:mt 89,583: 6. Förfallotiderna för nyssberörde vid 1862 års slut utestående lån hafva in trädt: Lånebelopp. Bil. N:o 1. Vid Banko-Diskont-Verket utgifna lån mot hypothek af löpande Förskrifningar år 1862. Jordbrukare Bergsbruksidkare utom Bonde-Ståndet. utom Bonde-Ståndet. inom Bonde-Ståndet. Stockholms Stad Antal lån. Summa. Antal lån. Summa. Antal lån. Summa. Kopparbergs d:o 7 24,500 — 22 153,000 1 4,000 — Gefleborgs d:o 2 8,000 — 18 255,500 W ester-Norrlan ds d:o 1 6,000 Westerbottens d:o 2 8,000 Norrbottens d:o Jemtlands d:o — 1 15,000 Östergötlands d:o 49 225,900 — 7 58,500 Jönköpings dio >. Fabriksidkare. Handlande. Handtverkare. Husegare. Summa. Antal lån. 52 Summa. 291,200 —. Vid Banko-Diskont-Verket utgifna Nya Lån af Allmänna Fonden under loppet af år 186*2. Stockholms'1 Stad Dito Län Södermanlands d:o Upsala d:o Westmanlands d:o Orebro d:o Wermlands d:o St.
Landshöfdingarne borde äfwen jämte de berättelser, som ärligen afgiswaS om ä.swäxtcn, i korrthet nämna Länets tillstånd i afseende pä jordbruk och öfriga näringar deras tilltagande eller sörfall och hwart femte ar eller sex mannder söre den bljfwande Riksdagen i samråd med Hushall^ Sällskapet upratca och till Regeringen insända en fullständig beskrifning i detta ämne. Lör Den 21 December. 1265 Föe att koncentrera HnshW Säll ffi pets werksawhck och närmare bestämma dest föremål skulle de ofwmmämude Utjkettcu tillsättas. Bcrcdnings»Utjkot« rer skulle cnitlkaga alla bade munteligcn och fkrifteligcn till Sälllkapet afgifne uplysnin^r och förslag samt ölmen priLstrifrcr, ta SäMapet hast tillfälle art be, iöaingar ulfasta. Ukchottck skulle granska och utarbeta de pä detta sättet wäckte frågor och ämnen same derefter östveriämna dem jämte silk egir utlåtande till Revisions Urssonet, som ytterligare skulle öfwersc dem och yttra sig om nyttan och anmändbarhcten as gifna förslag samt medlen och sättet för deras rverkställighet. Sä mycket af ds pä detta sättet utredde wigti» gaste ämnen , ssm medhinnas kunde, ffuile wid Säll» skapctlailinänuare sammankomster föredragas och af» göra^, samt derefter är Revisions Utskottet eller enM, da Ledamöter, nägra eller mänga, ester sakens beskaf, fenh-t, updragas att besörj werkstälkigheten as de mätt och steg Säliffcpek teflaral widtaga till befordrande af något nyttigt ändamål. Rckrts Allmän aa Hushätts-Sällskap. Otwistvelakrig är nyttan af ett allmänt Hushålls Sällskap för hela Riket, till förenings punkt för allden!, som ukl Landsvrterne blifwit jlrrättade.
Hvad molionerne innehålla har Utskottet i öfvervägande tagit; och får, till en början, vördsamt upplysa, att föreskrifterna för bestämmandet af Presterskapets ordinarie och extra ordinarie inkomster finnas Jhufvudsakligast i Kongl. Förordningen den 8 Februari i68r, men äro äfven gifna i serskilda äldre Förklaringar och Resolutioner nästan för hvaije Province i Riket; samt att, i afseende å conventioners upprättande, angående desse inkomster, Kongl. Maj:t under den 3 April 1816 förordnat, att om Pastor och Församlingen gemensamt åstunda och begära en öfverenskommelse' om Prest-rättighelernes utgörande, eller ock om en sådan öfverenskommelse blott å ena sidan begäres och åslundas, vare sig ensamt al Pastor i församlingen eller ock af församlingens pluralitet, bör dertill, på de grunder, 1681 års Förordning och flere dermed gemenskap egande Kongl. Bref och Författningar innehålla, upprättas ordentligt förslag, Jämpadt efter gällels beskaffenhet, för att, vid allmän Sockenstämma, i närvaro af vederbörlige Kronooch Consislorii-ombud, leda lill vänlig förening lärare och åhörare emellan, då, i händelse af vänlig öfverenskommelse, föreningen bör till Nådig stadfästelse anmälas; men skulle ändamålet motverkande stridigheter uppstå, underställes förslaget vederbörande Landshöfding och Dom-Capitel, i afsigt att godvillig förening åstadkomma, hvilken, om den ernås, likaledes lill Nådig stadfästelse anmäles. Skulle åter öfverenskommeisen icke genom Landshöfdingens och Dom-Capitlels bemedling slå att vinna, komma så väl det uppgjorda förslaget, som den vägrande partens andragne skäl, jemte de begge förenämnde publika aucloriteternas utlåtanden, att till Kongl. Maj:ts
Jemte tillkännagifvande, det serafimer-ordensgillet, på grund af vid ansökningen fogadt behörigt läkarebetyg, beviljat doktor Engström ett års tjenstledighet, har ordensgillet, i anledning af Engströms tillika framställda ofvanberörde anhållan om pension vid afskedstagalidet, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, att, som den sjuklighet, hvaraf doktor Engström lider, är en följd af öfverdrifven själsansträngning i hans mer än 20 år bestridda mödosamma tjenst vid behandlingen af det betydliga antal vansinniga, han å hospitalet haft under sin vård, hvilket årligen utgjort 200 och vid innevarande års början uppgått till icke mindre än 275 personer, samt Engström, enär han i sin sjukliga belägenhet icke är i tillfälle att genom enskild praktik något förvärfva, skulle, derest han nödsakas lemna hospital-läkare-tjensten, blottställas för det hårda öde att med sex oförsörjda barn komma i saknad af det nödvändigaste för sitt och deras uppehälle, Eders Kongl. Maj:t, med afseende å de särskilda förhållanden och ömmande omständigheter, hvilka sålunda i fråga om doktor Engström sig förete, samt då hospitalsfondens ställning är sådan, att han derifrån ej kan erhålla pension, täcktes, genom nådig framställning till Rikets Ständer, bereda tillfälle för honom att, när han ej vidare kan vid hospitals-läkaretjensten bibehållas, varda uppförd å allmänna indragningsstaten och der, under sin återstående lifstid, få årligen uppbära ett belopp, svarande mot den lön, han nu vid hospitalet åtnjuter med 1,000 r:dr banko om året. Till hvad serafimer-ordensgillet sålunda i underdånighet hemställt, fann Kongl. Maj:t skäligt, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, lemna nådigt bifall. Här - 65 Härjemte befallte Kongl. Majit, ätt utdrag af detta protokoll skulle till Finans-departementet expedieras för att tjena till grund vid författandet af Kongl.
Drottningens döttrar fingo så resa hem med skammen; men prinsen höll sitt bröllopp med den lilla styf-dottern. Det fick hon för hon var beskedlig. Se’n var det slut. De Två Skrinen. Ifrån S. Småland. Följande utländska uppteckningar af denna saga äro oss bekanta: På På På Se ~Feen-Märchen~, Braunschweig 1801, ss. 1 och följ., »Die belohnte Freigebigkeit». B. Se GRIMM, ~Kinderund Haus-Märchen~, Th. I, N:o 24, ss. 155-158, »Frau Holle» [öfversatt på Svenska i REUTERDAHLS ~Julläsning för Barn~, Lund 1837, ss. 50-53, »Fru Hulla», samt i ~Tolf underbara Sagor~, Stockh. 1842, ss. 35-41. »Fru Holle»]; jfr. GRIMM, anf. arb., III, ss. 42-46. C. I en kort och nyare form hos BÜSCHING, ~Wöchentliche Nachrichten für Freunde der Geschichte~ &c. ~des Mittelalters~, Th. IV, Breslau 1819, ss. 150-153, »Lohn und Strafe». D. Se STÖBER, ~Elsässisches Volksbüchlein~, Strassburg 1842, ss. 113-116, »Die zwei Stiefschwesterlein». E. Se BECHSTEIN, ~Deutsches Märchenbuch~, Leipzig 1845, ss. 62-64, »Die Goldmaria und die Pechmaria». F. Se anf. arb., ss. 179-180, »Fippchen Fäppchen». G. Se anf. arb., ss. 219-221, »Der garten im Brunnen». H.
”Vår afsigt var ju att resa till södra Italien, Rom, Neapel, Palermo,” sade Verner, som ville blanda bort hans sorgliga tankar, ”eller har du kanske bytt om plan och vill anträda resan hem?” ”Du vill ej förstå min mening, Verner, derföre måste jag uttala den tydligare. Längre går ej min väg i lifvet än hit; här är målet och jag måste stanna. Många stunder har jag ej mera qvar af mitt lif och denna tanke fröjdar mig. Döden har blifvit mig ljuf att tänka på, ty ehuru en man, behöfver jag dock ej rodna att bekänna, att jag lidit mycket och är trött och längtar till hvila. Ljuf skall denna hvila bli, men den hade blifvit ändå ljufvare, om jag fått njuta den i den jord, som sett mig födas. Nu först, då det är för sent, ser jag att ingen bör låta dåra sig af en fåfäng villa, som lockar en att söka sin graf i fjerran land; ser att det dock i dödens stund är svårt att tänka på en hvila i den jord, som är oss fremmande, långt skild från alla dem vi älskat. Ja jag vill utan blygsel bekänna, ty denna känsla är helig, att jag längtar bort, bort till mitt kära hem, till det älskade Finland. Nu är det för sent, nu får jag det ej mera, ty mina krafter äro slut, jag skulle ej nå hemmet, utan skulle duka under på vägen, och detta ställe är så godt som något annat också. Snart, ja om några timmar kanske, är det förbi med mig. Ja, skaka ej så tviflande på hufvudet! Du är ju läkare och bör således ej låta dåra dig af den styrka och helsa, du tror dig märka, nu mer än förr på länge, i mitt väsen. Har du ej sett ljungelden, hur den blixtrar fram ett ögonblick, lyser, men försvinner hastigt? Så och med mig och mitt hela lif. Det har varit ett enda lysande, men tomt och onyttigt irrbloss. Och det hade kunnat, hade bordt vara så annorlunda! Nu först, med döden i hjertat, känner jag rätt, huru mycket jag förspillt och försummat, nu tycker det mig tungt, men det är för sent. Om jag kunde börja ånyo! Men nej!
Frågan om de andra trenne Ståndens Sessionsrutn rör ej Ridderskapet och Adeln, som sjelf byggt sitt hus och underhållit det. Med liflig önskan att tjena de andra Stånden, och med all beredvillighet emot dem, kan dock likväl i min tanka Ridderskapet och Adeln ej komma att vidkännas några kostnader till det föreslagne ändamålet. Slutligen instämmer jag äfven uti hvad Herr Anckurswärd i ämnet anfört. Friherre Boije: I afseende på formen tror jag, att Herr von Hartmansdorff hade rätt, då han hemställde om remiss till RiddarhusUtskottet, och jag förenar mig således deruti; men skiljer mig från hvad Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie slutligen anfört, att Ridderskapet och Adeln ej skulle bidraga till kostnaderna för den nya localen. Jag tror att Staten ovilkorligen måste erkänna sin pligt vara, att under Riksdagar anskaffa tjenlig local åt dess representanter. Herr Cederschjöld j Pehr Gustaf: Att förena de särskilta Stånden i en local anser jag för min del högst nyttigt, just till befrämjande af den enighetj hvartill man, Den ig December e. ro. 365 vid hvarje Riksdags början, beständigt bort dem uppmanas, såsom till det nödvändigaste vilkoret för möjligheten att kunna uppfylla deras gemensamma åligganden. Jag hoppas nemligen, att ju närmare kropparlie sammanföras, desto mer skola äfven sinnena närma sig till hvarandra; och ju oftare Representanterna få se hvarandra och samtala, desto närmare skola de särskilta Stånden helt visst sluta sig till hvarandra, hvilket vore i constitutionelt afseende så högst vigtigt. För att bestämma till hvilket Utskott detta mål bör remitteras, torde man böra erindra sig, att Motionen innefattar två frågor, af hvilka den ena är absolut och angår samtliga Stånden, nemligen örn de tre ofrälse Stånden skola hafva ett gemensamt hus; den andra är vilkorlig och framställes blott, i händelse den förra bifalles, samt rör då endast Ridderskapet och Adeln, nemligen huruvida Ridderskapet och Adeln vill medgifvaj att huset får byggas på deras tomt.
1 afseende på förevarande fråga om den ansvarighet för ofvanbemälde utvandrades fattigvård, som må deras hemort åligga, hafva, hvad särskildt rörer förhållandet till Norrige, Rikets Ständer funnit, hurusom Kongl. Förordningen den 15 Februari 1855, angående ersättning för understöd, som i eli af de förenade rikena Sverige och Norrige Expedilions-Ulskotlets Förslug till underd. Skrifvelse N:o 94. 207 lemnäs nödlidande personer från detandra riket, visserligen bestämmer ali fattigvårds-samhälle, som efter der gällande stadgar om fattigvården, föranlåles lenina tillfälligt understöd At någon till detta samhälle i fattigvårds-hänseende icke hörande person fran det andra riket eller bekosta sådan persons begrafning, utan alt godtgörelse derför kan Aläggas enskild person eller annat fattigvårds-samhälle inom det rike, der understödet lemnats, är berättigad t att undfå ersättning; och innehåller Förordningen i öfrigt närmare bestämmelser om vilkoren och sältet för sådan ersättnings utbekommande, hvilka vilkor, derest de noggrant iakttagas, kunna i någon män förekomma så väl obehöriga ersätlnings-anspråk, som dylika ersättningars vexande lill allt för stort belopp; dcrförutan de Svenska fatligvårds-samhällena genom omförmälda Författning hafva sig tillförsäkrad rättigheten alt tillse, huruvida det Norrska samhälle, som fordrar ersättning för vård om derstädes vistande Svenskar, verkligen är enligt de i författningen stadgade grunder lill sådan ersättning berättigadl. Men förberörda öfverklagade missförhållanden äro dock af beskaffenhet att, oansedt de nu nämnda omständigheterne, böra behjertas, särdeles som del klandrade sedan längre tid tillbaka blifvit till verkligheten bestyrkt genom en dylik klagan jemväl af Svenska kommuner utefter Norrska gränsen, hvilka i fattigvårds-hänseende blifvit betungade af ersättningar för personer, som till Norrige utvandrat och derstädes längre eller kortare tid vistats.