Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till det ifrågav.de Betänlct och dels afslag derå; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades flera ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utfollo med flere nej jemte några ja; hvarefter propos. på bifall till Betänlct förnyades samt besvardes med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Föredrogos ånyo och biföllos sammansatta Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 14 och 16 dennes bordlagde Betänkm: N:o 31, i ani. af väckt motion om förändrad anordning af bönegudstjensterna i städerna; och N:o 32, i ani. af väckt motion om särskildt stadgande, att afhandling, hvarigenom jord blifvit från hemman för alltid afsöndrad, skall intecknas. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Utlåtm och Mern.: N:o 169, i ani. af väckt motion ang:de revision af nya Trollhätte-kanal-bolags räkenskaper samt statens bidrag till kanalbyggnaden, och utredande af statens andel i bolagets inkomster m. m.; N:o Den 17 Oktober. 65 N:o 180, med förslag till sammanjemkning och voter:s-propos:r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande anslagen under riksstatens 9:de hufviidtitel; N:o 181, i ani. af väckt motion om anslag till förhöjning i häradsnämnders s. k. tingsgästningspenningar; N:o 182, i ani. af väckt motion om berättigande för vissa embetsoch tjenstemäns sterbhus att erhålla s. k. begrafningshjelp.
Man anmärker väl häremot, att Roten icke på andra vilkor än dem, som igenfinnas i de nu emellan Rote och Soldat afslutade enskilda contract, kan fullgöra den prestation, som 1 och 10 punkterna af 1682 års contract innehålla. Men jag frågar, äga ej alla punkterna uti ett contract samma bindande kraft, och hvarföre skola irsta och iorde punkterna deruti vara orubbligare ände öfriga, då K. Confirmationen sträcker sig till alla punkterna utan undantag? Om tidsförhållanden inträffa, som hafva förändring uti de stadgade vilkorens utgörande till följd, företer sig ej då en obillighet deruti att, i anledning deraf, större tunga hvälfves på den ena contrahenten? Vigaste sättet är detta visserligen, men icke derföre det rättvisaste. Månne ej, likasom i andra fall lagen medlar mellan contrahenter, här de, som utöfva beskattningsrättigheten, böra åtaga sig medlarekallet och, genom den helgd och •) HclsingcLagcn, TingsmälaBalkcn. Den 17 Fcbruaiii f. m. 321 orubblighet de visa sig tillerkänna i lagar oell sambällsconlract förvarade rättigheter, göra sig värdiga såväl af en för Statens välgång nitälskande Konungs som medborgares förtroende? Rättvisaste sättet vore visserligen upplifvandet af de primitiva stadfästade bestämmelserna och afskaffandet af de förändringar, som haft den ena contrahentens betungande till följd; men svårigheter möta härvid i verkställigheten, och göra den, snart sagdt, omöjlig. Likväl står oss en utväg öppen att, utan rubbning af grundprincipen för Indelningsverket, komma till ett nära lika resultat, det nemligen, att återställa tungan af detta skattebesvär i en måhända nära paritet med den åtagna förbindelsen. Vid granskningen af här bilagde 16 Soldat-contract från 2:ne Reg:ter yppa sig stora inbördes olikheter; men alla öfverensstämma deruti, att anskaffandet af Knekt och hemkallet nu i betydlig mån är förknippädt med större svårigheter, än utgifterne derföre calculerades uppgå eller enligt contractet voro, då öfverenskommelsen afslutades.
När Den 18 November. 993 N'r nu beloppet af ds inom 1809 ars sint förfallande Obligationer kill Sedelhafwaren jem e Crediksedlarnes warde i Bancomynt, utgörande, elter hwad rekan anfördr är, tillhopa omkring Tre Millioner Rd. Sp., afdragas ifrån Contoireks för desia behof calculerade tillgångar af Rs. 4,060,000; sa aterstär något öfwer en Million Rd. Sp., hwilken summa under ofwannamnde 5^ är till ökade afbetalningar pä Utrikes galdea således kunnat afsattas och bållås uti beredstap, sä alt med inberaknande af de 800,000 R:dr, hwilka ärligen stola remitteras, hwarje ar kunnat upköpas Wexlar för en Million R:dr Sp.z och hwillet belopp torde wara sädant, att uphandlingen, med afseende ä wexel-tillgängarne, och Jmporkeurens behof, icke lärer högre kunna updrifwas, om ock conjuncturen ett och annat är skulle wara mera gynnande. Hwad angar de är 1810, och päföljande area till betalning förfallande Baneomynts Obligationer, sä och när man undantager Wisimarske Pansestillingen 700,000 Nd. och dylika stående Capital, utgjorde deras belopp, enligt Boksluts - Contoireks osman äberopade Rapport, den 2g Julii 1804, blott ' Rd. 124,780, sä att Inrikes Bancomynts-kkulden r framliden icke i någon matto kunde falla Contoiret befwarlig. Högloft.
Jag låter helst folk göra sina dumheter själfval » Utan tvifvel är det i allra flesta fall en lycka för en ung man att tidigt förlofva sig; om han verkligen vid unga år finner en flicka, som för honom tyckes vara arbetets högsta belöning, blir också arbetet för honom af helt annat värde, och det blir samma skillnad på rytmen i allt, hvad han då företager sig, som det är skillnad på den soldatmarsch, hvilken går efter full musik, och på den som trafvar under torra kommando-ord på den dammiga, varma landsvägen. Det är icke blott beskydd mot frestelser, som en ung kärlek ger, det är också en styrkande klang öfver hela tillvaron och det lyckliga medvetandet om att strida för en fana. Skandinavien, Tyskland och England äro de långa förlofningarnas hemländer. Vi ha hos oss exempel på, huru människor gå förlofvade ett hälft lif för att ändtligen på äldre dagar kunna få ett anspråkslöst gemensamt hem. Jag vet ett gammalt par, som på sin förlofningsdag gömde de hälft nedbrända ljusen från festbordet för att tända dem tjugufem år efter på sin bröllopsdag och slutligen bränna de sista stumparne på sin silfverbröllopsafton. Det är något storartadt rörande i en så lång och tålig kärlek, men utan tvifvel äro långa förlofningar i allmänhet en olycka, ett IDUN sorgligt bevis på de vanskligheter, som samhället uppställer för dess medlemmars existens. Antingen böra två människor, som älska hvarandra, lefva tillsammans och dela arbetet eller också vara långt ifrån hvarandra och föra ett fullkomligt själfständigt lif, till dess de kunna förenas i ett hem. Att lefva länge i hvarandras närhet som förlofvade är ett tillstånd, som tär förskräckligt på kärleken och lätt kommer den att dragas ned till karrikatyr. I en af Heibergs vaudeviller: » De Uadskillelige » har han framställt ett sådant kö- penhamnskt, förlofvadt par: » Malle og Klister », — • ett gammalt par, som från början till slutet af komedien gå arm i arm lika oskiljaktiga som de siamesiska tvillingarne och väcka ett oemotståndligt skratt genom sitt trådslitna, sentimentala kärlekspjunk.
De äro ej allenast säsom Medborgare och för sine personer underkastade hwad Allmän Lag och Laga stadgar bjuda, utan skola ock för sina rädflag och ger,lingar i och för deras Embeten wara Konungen och Riksens Ständer answarige, pä sätt Regerings-Formen utstakar och här nedanföre stadgas, men ej i och för dem af enskilde personer kunna tilltalas. Dehe Embetsman kan ej eller till last läggas, om, emot deras pä anförde skäl grun - 414 Expeditioner till Riks-Ständen. dadé råd, utgången utan deras förwällande blifwer olycklig och det äsyftade goda ändamälet icke winnes. 8 i.
Hur har han kunnat vara borta? Från sa ERNA. ha gått framåt. Han skäms. Han har gått tillbaka i sin konst, och andra 15 - VIGGO. Hvem säger, att han gått tillbaka? ERNA. sedan dess har han inte utställt något. VIGGO. Alla. Hans sista arbete var svagt. Och ett par byster. Det har han visst. På sista salongen fans ERNA. Javisst ja. Kungliga högheter! VIGGO. De äro väl menniskor de också! ERNA skrattar föraktfullt. VIGGO till Louise. kommer hit. Nej, men öfverraskningen var den, att han LOUISE och ERNA samtidigt. Hvem? VIGGO. Alland. LOUISE. Hit? Hvad menar du? 16 - VIGGO. mycket goda vänner, och när han hörde, att Karls syster var här och legat sjuk, så ville han besöka dig. Haft har träffat Karl i Finland. De blefvo ERNA mellan tänderna. Vänliga själ! LOUISE. När då? VIGGO. Nu. Strax. LOUISE. Jag får upp. VIGGO. sjuk. Nej, blif liggande. Han vet ju, att du varit ERNA har gjort sig beredd att gå. LOUISE. Inte ämnar du gå? ERNA. Som du vet afskyr jag storheter. LOUISE. skall jag tala med honom om? Hur skall jag bära mig åt? Åh, men så blif här och hjelp mig! Hvad 17 - VIGGO. som trodde, jag skulle göra dig en glädje! ERNA. Se! Är hon inte rent förtviflad! Och jag till i morgon. Adjö med dig, lilla bleknäbb! Blif nu bättre LOUISE. Tittar du inte in i kväll? ERNA. vara borta från min sjukling så länge. Kysser henne på pannan; till Henrik. Jo. Det gör jag väl. Jag kan nog inte Går du med? HENRIK reser sig långsamt, knackar ur sin pipa och följer efter. De gå. * LOUISE. Jag är så rädd. VIGGO. Hvarför är du rädd? Han bits inte. LOUISE. förlägen, är det ännu värre Jag talar dåligt franska och när jag blir Den bergtagna 18 - VIGGO. Prat!
På giund af särskilde yttrade meningar under discourserne, reserverade sig afven Herr Revisions * Secreteraren Stråle, Herr Doctor Frantzén, Herr Prosten Hallström, Pierr Brukspatron Bjuhr och Herr Borgmästaren Montan; förbehållande, att vid Betänkandets slutliga justering aflemna deras tankar till Protocollet, för att jemväl vid Betänkandet bifogas. Ut supra. In fidem Protocolli. G. Helsingius. Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Häglof. Ständers Banco Utskott den ?6 A. pril JS23. S. D. Justerades Höglofl. Baneo-Utskottets Betänkande, i anledning af aterremiss rörande frågan om Banquens publicitet, hvarefter Herr Revisions Secreteraren Stråle uppläste och afletnnade ett så lydande anförande: 55Då Höglofl. Utskottets pluralitet antagit Beredningens förslag till utlåtande i frågan om uppgifvandet af Banquens hela' ställning, »ödgas jag, i afseende på en del af de grun - a 8 o BancoUtsftettels BetiinianehA. der Utlåtandet innehåller, reservera min särskilda mening, och anhåller att densamma matte få åtfölja till Kiks-Stånden. Utkottét har ansett, att blott i fall realisation skulle ega rum, det vore nödvändigt och positift nyttigt, att Banquens ställning blefve allmänt känd, och att, i annan händelse, det vöre utan ändamål, att förhållanderne gjordes allmänna. Den som instämmer i denna merling och likväl tillstyrker Banquens publicitet, iden bar i ock med detsamma afgifvic sin röst för verkställandet af en realisation, så framt man gjort sig reda för sina egna tankar. Då man anser en sak blott i ett fall vaxa nödvändig och nyttig, och derefter tillstyrker sjelfva saken, måste man ju förutsätta, att detta fall skall inträffa', eller ock har man tillstyrkt det, som man icke anser nödvändigt eller nyttigt, det tredje gifves icke.
Äfven anser jag, det Rikets Ständer ej böra besvära Kongl. Majrt med skrifvelser och önskningar i sådane ekonomiska ämnen, der välgrundade författningar redan finnas. Rikets Ständer böra sätta mera värde på och vara sparsammare i begagnandet af sin önskningsrätt i dylika fall, på det Kongl. Maj:t icke må finna desse framställningar obehörige och lemna dem utan afseende. Jag förenar mig med Herr af Uhr i anhållan om proposition till afslag å Betänkandet. Grefve Posse, Arvid: Jag bör erkänna, att jag har föga kännedom och erfarenhet om Bergshandteringen; och som ifrågavarande Betänkande blifvit ularbetadt på den Den 19 Mars e. m. den afdelning af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, der flere Bruksägare äro Ledamöter, och jag fann det vara grundadt på allmänna rättsprinciper, ansåg jag mig i Utskottet böra biträda detsamma. Då likväl nu Herr af Uhr upplyst, att verkställigheten af Utskottets förslag möter svårigheter, och att det kan medföra skadliga följder, vill jag ej försöka, att försvara Betänkandet. Jag anmälte mig att tala, innan Herr af Uhr slutat sitt yttrande, endast för att säga, det jag ansåg en återremiss öfverflödig; och att jag icke är emot, att Betänkandet genast afslås. «* Hans Exccllence Herr Grefven ock landtMarskalken gjorde proposition till bifall å EkonomiUtskottets förevarande Betänkande. Ropades Nej. Uppå derefter framställd proposition blef berörde Betänkande af Ridderskapet och Adeln afslagit. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 6 dennes under N:o 80 afgifne, samt den 9 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 37 förut meddelte Betänkande, angående väckta motioner om 17 H. u
Utskottets framställningar biföllos i afseende å 5 punkten, med undantag deraf, att följande mening skulle från Utskottets, under denna punkt intagne, förslag utgå: »Dock må icke i något fall öfverllyttning af medel ske till fonderna för fastighets—belåning eller för utlåning med omsättnings-rätt»; Riks-Ståndens vid 32 punkten fattade beslut; 2:dra och 5:dje momenten under punkten 45 af utlåtandet; 59 punkten, utom 4:de momentet under berörde punkt i betänkandet 54, hvilket moment ansågs böra utgå; 66 punkten; 71 punkten, Usta, 3:dje och 4:de momenten af Utskottets i utlåtandet afgilna förslag till föreskrifter, motsvarande 210 och 211 §§ i nu gällande Banko-reglemente; äfvensom 2:dra momentet af berörde förslag, så vidt samma moment ej stöde i strid med Ståndet» förut, fattade beslut; hvarjemte den Utlåtandet bilogarie tabell godkändes, dock så, att de rättelser deri, som Ståndens beslut i ärendet kunde föranleda, blefva vidtagna. Beträffande 27 punkten och de under 45 punkten af utlåtandet upptagne Usta och 4:dc momenten vidblef Ståndet sina förut i ämnet fattade beslut, hvar emot 50 punkten afslogs. Alla öfriga af Utskottet i utlåtandet gjorda anmälanden lades till handlingarne såsom icke erfordrande någon vidare åtgärd.»
Han medgaf väl , att denna utvandring alltid ägt rum ; men förmente, att den, sedan Finland blifvit skiljdt från Sverige, eger.teligen börjat blifva menlig, helst en del af de utvandrade Penningarne, förut återkom genom Bevillning, och ”Ryska Varor ”da ej kunde , under namn af Finska, till Sverige ”Tullfritt införas, samt Finnarne dessutom, dä ’’i Stockholm fyllde sina flesta behof af utländska ’’ Faror”. Att en betydlig del af vår Sedelstock befinner sig i Finland, är en otvifvelagtig sanning: Men långt ifrån att deröfver beklaga oss, borde vi kan hända snarare glädja oss åt, att våra Sedlar der blifvit tälta, och att den del af Sedelstocken, som der var i omlopp, ej på en I)en 27 December. gång kastade på oss , då Finland skiljdes från Sverige: Ty derigenom hade våra Sedlar skojat förlora ännu mer af sitt värde, i samma förhållande mängden innom Landet hade sålunda blifvit förökad. Om man t. ex. antager, att Sveriges och Finlands gemensamma Penninge-stock tillförene var iy Millioner R:drj så j-epiesenterades derigenom båda dessa Länders förenade Varu förråd-, om nu Finland antages svara emot halfva Sverige; så följer, att det pgentliga Sveriges hela Varu mängd representerades af blott 10 Millioner. Hade den Sedelstock, som var tillräcklig för både Sverige och Finland, blifvit kastad på Sverige ensamt, sa hade föl j agtel i gen den nödvändigt mäst blifva för stor, och Myntet just derigenom falla i värde. Samma Varumängd, sorn förut kunde uppvägas med iq Millioner, skulle ej kunna uppvägas med mindre än 15 j och hvarje Riksdaler således hafva blifyit, om jag så får säga , i;del lättare, än tillförene. Den sorn förut ägde 100 OOO R.dr Contant var Innehafvare af värde för T*B:del af Sveriges Varu-mängdj då deremot, om den i Fipland befinteljga Sedelmassan hade på en gång äterströmmat till Sverige, Innehafvarne af samma Summa blott skolat äga värde för T4-r
Kammarkollegii fastställelse af markegångstaxan hinner att komma vederbörande uppbördsår valtningar tillhanda, så vill det synas, som ofvannämnda stadgande - Pevillnings-UIskottets Betänkandej N:o g. 65 de helt och hållet blifvit glotndt att förändras sedan tiden då bevillningsstadgan föreskref att 2:ue stämmor skulle hållas för skatternas inbetalning.” Häruti instämde prosten Klintberg och komminister Schagerberg■ Af herr Westin: ”Mot Utskottets betänkande får jag reservera mig i följande punkter af bevilluings-förordningen: 10 §. Denna paragraf, utgörande hela tre sidorna, är öfverflödig och jag anser den långa listan på klasser böra alldeles försvinna och ersättas med några rader i 9 §. — Allt, hvad man velat vinna genom hela paragrafen, upphäfves genom den litle. Dessutom uppslår mera konseqvens och priucipenlighet genom handtverkares behandling på samma sätt sorn handlande, fabrikanter, skeppsredare, o. s. v. Äfven får jag, i enlighet med min förut yttrade mening, reservera mig'mot beslutet, att Ständerna måtte, på sätt vid sista riksdag skedde, ingå till Kongl. Majit med hela den blifvande bevillnings-förordningen, i stället för att fordom sanktion endast sökts å de delar, som angå bötesbestämmelser och ordningsstadgar, och dessa delar i serskild kungörelse till efterlefnad utfärdats. Det var först vid 1844—45 årens riksdag, som den formen vidtogs, att hela förordningen ingick till Kongl. Maj:t och under Dess sanktion kungjordes; och detta är, efter min öfvertygelse, en hvarken af behofvet påkallad eller nyttig innovation. Tvärtom kan den leda till följder, som stå i strid med grundlagens mening.
Döne-gnslgg för 6äslgikvgre i Dsrjeädglen. 8<). 8ltiitvelse, gngäende Dotteriets uppliöriinde. 00. — meil bängder ä tillokt Lätsmgns-rotering. SN8l3A sälKesSttllillAAI-. SN8I3K sölxöl-omälen i 8t3t^6ontoret. snsIgA solXon^I. Hi63tein. SN8I3S sölLcljunZel-scle I^eäamöter i Oötlis I^of-kätt. ?eopo8>tion, »iiASen^e öncli-io» i 87 § ke^6rin^8-k'ol-M6n. 8Iiiilve!8e, LiiAäeiicle I^3»5ii3N8-i-3lit3ii8 uppliäi sncle.
Härigenom lågges på nämnde tjenstemän ett onödigt och för deras egentliga befattning främmande besvär och göromål, hvilket lämpligare bör tillhöra de ordinarie uppbördsmånnen, kronofogdarne på landet och stadskassörerne i städerna, hvilka sednare tjenstemän i alla fall af sjöfolket skola uppbära hvad som i bevillning efter 2idra artikeln bör erläggas. Om nu dessa kronouppbördsmån på samma gång uppbära sjöfolkets personella bevillning, så synes enkelhet och reda i uppbördsvåsendet af ett sådant förfaringssätt blifva en gifven vinst, under det att besväret 16 Earpeditions-Utslcottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 210. hos uppbördsmånnen knappt märkbart skall förökas. Det nuvarande stadgandet medför ej allenast oreda oell onödigt besvär för personer, som derifrån böra vara befriade, utan det leder äfven till ett slags orättvisa derutinnan, att sjömannen derigenom år ålagdt att betala sina kronoutskylder nära ett helt år förr ån rikets andra undersåtare; ty vid påmönstringarne, hvilka vanligen förrättas i Mars eller April månader, sker hyresafdrag för erläggande af bevillningen efter lista artikeln samt öfriga personella utskylder, af hvilka kurhusafgiften vid denna tid år ganska svår, om ej nära nog omöjlig att riktigt debitera, då den ej till beloppet bestämmes förr ån påföljande höst vid Pröfningskomiténs sammanträde. Händer nu så att sjömannen, sedan han blifvit förhyrd, afiider innan Maj månad, kommer den orättvisan till, att den aflidnes anhöriga icke kunna få dessa utskylder restituerade, lika litet som skepparen, för den händelse den af honom förhyrda sjömannen insjuknar innan han går ombord, får ersättning för den utbetalda kronoskatten. Då härtill lågges att Kongl.
Utdrag den 26 Mars 1829* 119 N:o 87, i anledning af Kongl, Majtts Nådiga Remiss uppå Lands - Kamereraren, Herr Kammar-Rätts-Rådet Sellings ansök ning örn dess Pensions-rätt vid afskedstagande!. Hvaremot följande lades till handlingarne: N:o 77, i anledning af inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, angående sökt befrielse från Tiondes utgörande för Alun-tillverkningen vid Lowers Bruk, samt om uppmuddrande af hamnen vid Degerhamns lastageplats ; N:o 78, i följd af återremiss frän HÖgloflige Ridderskapet och Adeln uti frågan om inköp för Statens räkning af Landsorts och Korsö Fyrbåkar} N:o 7g, i anledning af Utskottets från Hedervärda Bonde-Ståndet återremitterade Betänkande, N:o 33, angående den förste Kammar-Musicus 25. Crusell til^agde Pension} N:o 80, i anledning af återremiss från Höglofl. Ridderskapet och Adeln uti frågan om Stipendier för Officerare, till bivistande; af krig Utrikes; och [1Q o Fröt. Utdrag den 26 N:o 82. uti en frän Högvördige PresteStånJet återremitterad fråga, angående ett . !Lundt Kongl. Academie frånkändt tiondeanslag ; äfvensom Ståndet lät bero vid Betänkan let, N:o 81, i anledning af en från Högvördige PresfeStåndet samt Vällofl. BorgareStåndet återremitterad fråga, angående raserandet af en gammal kyrkogård vid Landscrona Stad, samt dess ordnande till en ali-; män Trädgårdseiler Promenad-plats.
Som bonden Mathias Moberg i Österåsen yttrat sin åstundan att erhålla befrielse och entledigande från sin i 3:ne år innehafda befattning såsom god man vid skiftesverket, emedan han åtagit sig gästgifveriet och således hans närvaro hemma beständigt ansågs nödig, kunde församlingen icke annat än bevilja hans begäran i berörde afseende, hvarföre det nu, till Mobergs efterträdare med enhällig röst, valdes till så kallad god man, bonden Olof Johanss. äldre i Österåsen. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid vederbörligen utlyst allmän sockenstämma med Häggenås socken i dess sockenstuga d 28 maj 1848. § 1. S.D. Upplästes för den församlade menigheten det af fattigvårdsstyrelsen uppgjorda förslag till fattigvård inom Häggenås socken, likmätigt Kongl. Maj:ts nådiga förordning angående fattigvården af den 25 maji 1847, hvilket förslag till alla delar af socknemännen gillades och underskrefs. § 2. Till följe af Konungens respective befallningshafvandes allmänna kungörelse af den 25 sistl. april som nu ytterligare upplästes, voro socknens \hemmansegare/ efter förutgången kallelse, samlade för att utse en deputerad, hvilken bör infinna sig i Östersund, inför Konungens befallningshafvande, i dess sessionsrum, lördagen den 15:de nästkommande juli, kl. 11 på dagen, \gemensamt med landets öfrige deputerade/ för att så väl pröfva då gjorda anbuden å gästgifverierna som ock andre så beskaffade ärenden, hvilka tillkommer landsjämnads-tings handläggning, hvarvid efter en kort öfverläggning socknemännen fattade det beslut att, i berörde afseende, förena sig om samma deputerad, som Liths hemmansegare 131 utvälja, förklarade Häggenås församling sig fullkomligen nöjd med hvad denne fullmägtig dervid gör och låter. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA.