Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ruslhålls-stommars och Augmenlsräntor, sorn hvarken sådane eller Häsl-vacance-spanmål här i Länet finnas. Ifrån Lappmarken utgå inga andra direkta bidrag till Staten, än Jordeboksoch Hemmantalssamt Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan; men i anseende till dryga inbördes onera kan landet icke tåla högre beskattning, om odlingen skall fortgå. Politie: Någon särskild Stadga för delta Län, angående ordningens och sedlighetens vidmakthållande, är icke utfärdad, utan har det hittills tillkommit Kyrko-rådet, K rono betjeningen, jemte på åtskilliga ställen utsedde ordningsmän eller sexman, att vaka öfver allmänna Förfallningarnes efterlefnad derutinnan, samt till varning eller ansvar befordra öfverträdarena. Sockne-skola är inrättad endast uti tvänne Församlingar inom kustlandet. Allmänligen har Allmogen sjelf undervisat sina barn i kristendoms-kunskapen. Slundom hafva särskilde Lärare antagits, som tillika lemnat undervisning i skrifkonslen, hvaruti en stor del af den yngre befolkningen äger någon kännedom. För de ynglingar, som egna sig till studier, handel eller andra yrken, finnes en Lärdomsskola här i Staden, der undervisning meddelas af en Rektor, tre Kolleger och en Apologist. Uti Lycksele Lappmarks Församling är en Skolinrättning grundad på en af framlidne Riks-Rådet Skytte anslagen fond, hvarest ett visst antal Lappbarn årligen åtnjuta kost och undervisning i kristendomen, för att sedermera handleda andra af Lappallmogens barn; hvarjemte Missions-sällskapet fördelaktigt medverkar till upplysningens spridande bland Lapparne. Hälsovården besörjes af fyra Provincial-läkare, nemligen tre för kustlandet och en inom Lappmarken samt en Lazaretts-läkare jemte en Distrikt-läkare i Skellefteå. Veterinärläkaretjensten är vakant, såvida ingen behörig sökande sig anmält. Nästan alla Församlingar inom kustlandet äro försedde med examinerade Barnmorskor; men sådan finnes endast i en af Lappmarks Socknarne. Fattigvården ombesörjes af en i hvarje Församling utsedd komité, under Pastors ordförande.
En hög tull demoraliserar Nationen genom att föranleda till lagbrott, och allmänhetens likgiltighet i afseen* de på sådane; och d^n minskar tuilinkomsterne. Derföre hade det varit önskligt, att Utskottet icke sorn norme antagit den gamla taxan, ty redan uti din finnes stort skäl till klander. Man vet nemligen, att i gamla taxan gjordes för litet afseende på importen mot exporten, och pä varornes vidd, hvarigenom den ena slags varan lättare controlleras än den andra. Derföre dä våra exportvaror intaga en större rymd, äro de verkeligen med mera tull belagda , än utländske varor, som intaga en liten rymd. Man kan lätt cootrollera träd varor, tjära, bäck, stångjern &c men då man skall införa tyll eller fina kryddor, med ett ord sagdt varor, sorn intaga en liten volume, så finnér Ridd. o. Ad Prof. VII. Band. 36 ann 13 fagus■!/ f. ni. man, att om tullen sättes tili 50 procent, så blifva sällan mera än 15 procent eriagde, och kanske ännu mindre man desto mera till tullbetjeningen. Jag tror således det vara bättre, att Ständerne nedsätta tullen > än att t ul 1 be tjellin gen skall göra det. 1 sednare fallet har det en skadlig verkan på moraliteten. Man vänjer sig att vara likgiltig för lagbrott, och man ursäktar dem; men om tullen blifver sådan, att den kan erläggas, blifver allmänna opinionen helt annan, jag vill ej ingå uti detailler, men det må tillåtas mig, i afseende på den högre tullen för Hästar, än för andra kreatur, erinra, att i Skåne är det fördelaktigare att föra ia hästar, och föra ut Oxar, än att lägga på hästar för CavalleriRegemsnterne, och i dess ställe minska annan afvel, sora der är förmonligare.
P. 5a3. — om särskilta Utskottets Utlåtande rörande föreslagen indragning af visse Embeten och Tjenster. P. 5a3. — om LagUtskottets sednare Betänkande angående skyldighet för Gäldenär, att sin skuld med arbete aftjena, m. m. P. 523. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande rörande upphäfvande af Landshöfdingarnes Domsrätt i Enskiftesmål. P. 5a4. ■— om StatsUtskottets sednare Betänkande rörande Embetsoch Tjenstemäns hellof, att innan 70 års ålder taga afsked med oafkortad! åtnjutande af lönen. P. 524- — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande i anledning af Konungens Skrifvelse angående offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar. P. 525. — om BancoUtskottets Betänkande rörande förändringar i Bankens inre administration, dess Sedlars utgifvande och beskaffenhet, m. m. P. 520. — om nedannämnde Utlåtanden från StatsUtskottet: 1) om IvronoUtskyldernes debiterande och qvittering. m. m. 2) rörande begrafningshjelp efter Capitainen Sabelfeldt; från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: 1) om ändring uti de angående Mörums KronoLaxfiske utfärdade författningar; 2) om upprensning af Clara Sjön. P. 5a6. — om StatsUtskottets svar på anmärkningar vid Utskottets 424 Betänkande rörande accorrls-ersättning för Öfverste Silfverskjöld. P. 527. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens svar på anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande förseglade anbuds nfsknffande vid EntreprenadeAuctioner. P. 527.
Har vid Lagtima Riksdag Lag-Utskottet öfver Konungens eller Riksdagsmans framställning i grundlagsfråga sig yttrat, eller sjelft, i stöd af 77 §., med förslag derom inkommit, beslute då derom Kamrarne hvar för sig, på sätt 71 §. förmår, dock att Utskott eller Kamare ej må i Konungens Förslag ändring göra. Kunna ej Kamrarne om beslut åsämjas, förfalle frågan. Var frågan af Konungen väckt, varde Han om utgången underrättad. Äro Kamrarne om förslaget ense, varde det vid nästa Lagtima Riksdag å nyo pröfvadt, först af Äldre och derefter af Yngre Kamaren. barder förslaget då af båda Kamrarne, hvar för sig, antaget, vare Riksförsamlingens beslut. Hvad någondera afslagit förfalle. Kamrarne ega ej rätt att uti hvilande förslag ändring göra. Ej må beslut öfver hvilande förslag intill annan Riksdag uppskjutas, utan Konungen och båda Kamrarne, hvar för sig, om uppskof ense äro. Beslut öfver hvilande förslag, sorn grundar sig på Konungens framställning, skall hos Honom anmälas. Antages hvilande förslag af båda Kamrarne, hvar för sig, och var framställning derom ej af Konungen gjord, varde då det beslutet Konungen understäldt. Hor till Coiistitutions-Utskottets Memorial, N:o 26. 31 Konungen inhemte, innan Riksdagen åtskiljes, hela Stals-Rådets tankar deröfver och meddele Riksförsamlingen Sitt bifall eller de orsaker, för hvilka Han beslutet icke kunnat godkänna. Hvad till ändring af Grundlagarne uti nu föreskrifne ordning Riksförsamlingen beslutit och Konungen gillat, eller Konungen föreslagit och Riksfö rsamlingen antagit, ege kraft af Grundlag.
Jag anhåller örn propos. i enlighet tued Frih. af Nordins begäran och om votering ju förr desto hellre, för att få öfvergå lill bättre ämnen för Ståndets pröfning. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Då denna fråga bär ventilerades, erfor jag genom min uppfattning och, jag tillägger, genom mina känslor, att de af Hr Crusenstolpe fällda yttranden voro sårande och förolämpande. Jag instämde derföre i den mening, att de, på grund af denna deras beskaffenhet, borde föranleda tillsättande af ett särskildt Utsk , och tillstyrkte således denna utväg, inskränkande mig vid samma tillfälle att endast begära den pröfning, som ett så beskaffadt Utsk. borde tillvägabringa. Utsk:s betänk, i saken har nu inkommit, och då jag i detta betänk, ej funnjt skäl förändra min första åsigt i frågan, anser jag det vara min skyldighet att äfven nu utveckla skälen för densamma. Jag, skulle visserligen för min del vara ganska likgiltig för den enskilda förolämpningen; men då jag tillhör ett Stånd, på hvars omdöme jag sätter det högsta värde, då det ovilkorligen mäste interessera mig både såsom enskild man och såsom offentlig person, att detta Stånd öfver mina åtgärder, i hvardera af dessa kategorier, ej hyser annan mening, än jag tror mig förtjena och mitt samvete vitsordar, så anser jag mig skyldig att yttra min mening och att, i händelse R. o. Ad. skulle finna den skedda förolämpningen Den »4 Maj. k rufva upprättelse, öfverlemna till R. o. Ad.‘s npplysta preiff ning och rättskänsla att dermed så förfara. Jag måste säga, att jag, lika med Utsk., anser Hr Crusenstolpes yttrande ej böra bedömas efter det sammanhang, sorn finnes emellan hvad han sagt och hvad han tilläfventyrs ämnade säga, utan efter sammanhanget emellan hvad han upptagit och hvad han verkligen yttrat. Då jag således hänför saken till det verkliga och icke till gissningarnas eller fictionernas område, har jag åtminstone ställt mig på den rätta grunden, och dä återstår att tillse, om jag uppfattat tilldragelsen rätt eller icke.
En swag lämning ä'terstär nu af denna krigshär, ben b.wakar Rikets ''nordliga Landskap i förening med Swenska tronpper "och trogen sine förbindelser, krälwcr den ännu såsom "sin dyrbaraste belöning, den äran art sä wara dell "förste som saller för Fäderneslandet-'' "Den fred loin Kongl. Maj t loswat Sitt trogs ''na Folk: och som i vesta dagar torde vljswa under"teknad skall svarcr der dyrbara blod, som ännu äters ''star hos Swensta Sleidsmch'. M n dä Veste efter ''sredsstuket följde af deras LankemanS biialk och er' kansta, äterwända till egna bonitigar, stadna öswer''lesworne af Finska Arme n i den bedröfliga ställning, "att de ej uran R k ers Sländers ädelmodiga biträde ''äga den ringaste utsigt svc deras framtid.'' ' ^ -'Det fjerde ITr.s 32» 4§o Den 7 December. ''Det är i anledning Häraf Kongl. Majit angser sig heligt förbunden, att kalla Riksens Sanders up, "nrärksamhct pä nödwändigheken att i Riks,Skaten fast» ''ställa en tillräcklig ärlig summa, hwarigenom de Of, "ficerare, Under-Officerare och Soldater af Finska "Armeen, hwilka ej ester siurad fred önska återgå till ''Finland, »nan heldre wilja upoffra sine återstående ''dagar i Rikets tjenst, mä intill desi Kongl. Mast "kan finna ett önskadt tillfälle, att införliswa dem med "den pä stat warande Swenska Krigsmagten, i någon ''män hällas stadeslöse lör hwad de j Finland förlorat "och ej efter troget upfylda pligter se sig blottstälde ''för en oundwikelig nöd" "Kongl. Majit känner nogsamt
Och, då för öfrigt Utskottet uti dess serskildte yttrande angående grurtderne för användandet af g'der Hufvud Titulus Anslags Summa, äfven föreslagit, att bemälte Sällskaper böra årligen till Kon^l. Maj:t i underdånighet afgifva Eerättelsei*'om förvaltningen af de medel, sam utaf dennetillgång dem anslås; finner Stats-Utskottet så mycket mindre nödigt, att föreslå vidare föreskrift om redovisning utaf desse Sällskaper, sorn, derest någon skulle förmena sig äga anledning att sätta deras disposition af berörde medel i fråga, den klagande äger i sådant afseende vända sig till Kongl. Majit med underdånig anmälan derom: hvilket vördsammeligen under. Ställes Riksens Höglofl, Ständers hepröfvande» Stockholm den a 8 Maji 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande, angående Controll - stärnpel-afgiften Jör Guldy Silfer och Tenn. Uti det förslag till beräkning al Stats-Verkets intrader, söm Stats-Utsottet under den 26 sistledne Februarii till Riksens Höglofl. Ständer afgaf; ansåg Utskottet kontroll-Stämpel-afgiften för Guld, Silfver vch Tenn kunna påräknas till 2400 R:dr i stället för sooo R:dr; hvartill den förut i Stat varit upptagen. Till denne högre 5790 Stats-Vtskotteis Betänkandm. beräkning liemtade Stats Utsknttet anledning af den Inkomst, denne afgift, enligt Räkenskaperjie, under de föregående arén fanns hafva leinnät Stats - Verket.
Ständers bepröfvande, och då jag icke för enskild del kan biträda de principer, som, genom pluralitetens beslut, blifvit uttalade, så begagnar jag den utväg, mig blifvit lemnad, att deremot anmäla min reservation, och inskränker densamma dertill, att jag ansett såsom fördelaktigt, det så väl husbehofssoin fabriks-bränvins-bränning hade blifvit tillåten, med inskränkt pannerymd och lindrig skatt för den förstnämnde, samt för den senare med all slags lill verknings-apparat inom 90 kannor» joannerymd, men med dryg skatt, lämpad efter productions-fÖrmågan.” * ”Till vinnande af den moraliska syftning, hvartill allmänna rösten gifvit anledning, att förminska tillgången på bränvin och fördyra varan, bär jag trott säkraste medlet vara, inskränkning inom viss tid för ulöfningen af bränvins-bränningen samt hög skatt på tillverkningen, men att lägga strängare band på industriens förkofran i delta, som allt annat afseende, tror jag icke lända till allmänt och enskildt gagn.” Med Herr Grefve Frölich förenade sig Herr M. von JFithrendorJf och Herr Hallgren. 2:0 af Herr Grefve Horn, C. F.: ”Emot de förenade Utskottens förslag lill grunder för en blifvande bränvins-brännings-rättighet, får jag till alla delar mig reservera.” ”Jag skulle, äfven med antagandet af den paradox, att bränvinsbränningen är för jordbruket en uteslutande rättighet, dock bestrida, att den är för jordbruket förmonlig så som denna näring allmänneligen bedrifves i Sverige; men vill gerna medgifva, alt den kan vara för jordbrukaren vinstgifvande såsom binäring. Regering och Ständer hafva under ett halft sekels förlopp oaflålligt arbetat på dess häfdvunna besLånd, och den båldt beskattade jordbrukaren, i ett land utan mynt och med ett ytterst inskränkt rörelse-capilal i papper, kan rättvisligen ej förebrås att hafva tillgripit det sätt som erbjöds, att, genom producerandet af en begärlig vara, skapa sig en inkomst utan serdeles förlag.
M. täcktes låta promulgera den nya handboken å den tid, som kunde finnas lämplig, och med förklarande, det hvarje församling egde frihet att antaga den nya eller fortfarande begagna den gamla handboken. Efter gjorda proposir å bifall, först till Utsk:ts hemställan, besvarad med starka ja och ganska talrika nej, sedermera till Hr Tersmedens förslag, dervid svarades nej, vidare till Gr. Björnstjernas förslag, då svaren utföllo med starka nej blandade med ganska inånga ja, och slutligen till Hr Carlheim-Gyllenskjölds förslag, som med starka nej besvarades; gjordes förnyad propos. å godkännande af Utsk:ts hemställan, och då dervid svarades starka ja, blandade med talrika nej, förklarades ja haft öfvervigten. Sedan Gr. Björnstjerna begärt votering samt Pir Tersmeden, Nils, och Hr Carlheim-Gyllenskjöld förklarat, att de afstodo från Den 8 Februari e. m 373 deras särskildta yrkanden och förenade sif' om Gr. Björnstjerna» förslag, upplästes och godkändes följande voleringspropos.: Den, som bifaller Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärsoeh Ekon.Utsk:ts i dess Betänk. N-.o 1 gjorda hemställan i afseende å det nya Kyrkohandboksförslaget, röstar J<i f den det ej vill, röstar Nej; \ inner nej, afslår 11. o. Ad. förenämnde hemställan och antager det af Gr. Björnstjerna afgifna förslag. Efter voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 61. Bej — 42. Föredrogs Konst.Utskrts den 1 och 4 dennes bordlagde Mein. N:o 4, med utlåtande ang:de Talmannens i BorgareStåndet vägran å propos. på en inom Ståndet framstäld anmärkning emot en ledamots behörighet att vara Riksdagsman. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Då jag önskar, att i en fråga af den vigt, som denna, undvika hvarje obetänkt ord, har jag skriftligen upsatt min mening, till hvilken jag anhåller, att II. o. Ad. ville skänka några ögonblicks upmärksamhet.
Hon grät stilla, bad endast o m att få komma från Snart mottog h o n beställningar, o c h till och Filharmoniska sällskapets första abonnementskonsert dårhuset, och då hennes man infann sig, kastade med när hennes lilla ljushåriga Ragna kom till i tisdags blef vår musikanmälare tyvärr i sista stunhon sig med ett svagt skri af fröjd i hans armar världen, blef detta henne visserligen en ersättning den hindrad öfvervara. Fulltaligt besökt som den och smög sig tätt intill hans bröst. för de förlorade barnen, hvilkas drag den lilla var, lär den också ha följts med lifligt intresse af Skälfvande höll han henne omfamnad — det dock ej bar, men samma lidelsefulla kärlek, som alla de närvarande, och med sällskapets framstående var ej längre den första omfamningens glöd, men hon skänkt den första lilla döda, kunde hon ej verksamhet under föregående år i godt minne, taga han kände, att så högt som han nu älskade den.egna denna. vi för gifvet, att det nu påbörjade arbetsåret skall na h o n o m för andra gången gifna, nu så svaga, Hennes hjärta var deladt, o c h konsten fick ett bli i alla afseenden lyckosamt. så aftärda varelse, s o m han höll i sina armar, allt större och större insteg i hennes intresse. så kär hade han aldrig hållit den blomstrande En konsert till förmån för arbetsskolan för lytta Och hennes man, han såg det, han såg, att flickan. — Hans förnämsta omsorg skulle nu bli ännu var hon ej helt hans, ännu kunde han föroch vanföra förberedes i vetenskapsakademien till att på ett annat sätt än förr sörja för hennes söndagen den 29 dennes. Bland inbjudarne märkes lora henne. Men sin föresats trogen lade han lycka. Han kände djup frid och tacksamhet fylla statsrådet Gunnar Vennerberg.
Ej må Adelskap eller Friherrlig eller Greflig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flera än den, hvilken Adlad eller upphöjd blifvit och, efter hans död, i rält nedstigande led efter led , hans Äldste manlige Bröstarfvinge af äldsta grenen, samt, efter dennas utgång, Stamfadrens närmaste manliga afkomling af då lefvande äldsta slägtgrenen, och så vidare. Om, genom arf, Adeligt stånd tillfaller den, som redan blifvit deruti sjelf upphöjd, eller genom närmare arf insatt, upphöre hans eget Adelskap, så framt detta icke är af högre värdighet, i hvilken händelse Stamfadrens Adelskap öfvergår till närmaste slägtgrenen; finnes ingen sådan, utslockne Ätten. Förklaras någon sitt Adelskap förlustig, tillfaller detsamma den, som dertill, enligt här stadgade grunder, närmast berättigad är. §. 38. Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och Befallningar, utom i Commandomå!, skola, för att blifva gällande, vara försedde med Konungens underskrift och contrasignation af vederbörande Föredragande, som vare ansvarig, att de instämma med deröfver förda protocoll. Föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade Beslut må Departementschefen å Embetels vägnar meddela. Skulle den Föredragande finna något Konungens Beslut vara stridande emot denna Regeringsform, gore han derom i Siats-Rådet föreställning; yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, vare det då den Föredragandes rättighet och pligt att sin contrasignation derå vägra, samt neellägge han i följd deraf sitt Embete, hvilket han icke må återtaga förr, än Riksförsamlingen hans förhållande pröfvat och gillat. Emedlertid vare han vid sin lön och öfrige Einbetet åtföljande inkomster bibehållen. §. 39. Vill Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele Han SlatsRådet in pleno denna Sin föresalts och inhemte dess tankar deröfver, på Hör till Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 26. 13 sätt 9 §. omtalar. Besluter
Afgå och öfverflyttas på anslaget för Gotlands National-beväring: det för Artilleri-depot-kompaniet i Wisby beräknade belopp 9,938: 90. samt indragas (ett Läkare-arfvode 100: — 10,038: 90. Nuvarande qvantitet med värde , 84,489: 20. Afgå och öfverflyttas på anslaget för Gotlands Na tional-beväring: för nyssnämnda Ingeniör-korpsen (derunder Reservations-anslag till korpsens praktiska öfningar 5,000 R:dr). Penningar: Tillkommer: För bildande af ytterligare ett Sappör - Transport 23,529: 9. 107,008: 8. L Expedilions-Utskotlets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 133. 7 Penningar. Indelta Kantor, enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Summa Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Skrifvelse, N:o 133. Aflönings-förköjning åt Bataljons-läkaren vid Ingeniör-trupperne och åt Redogöraren samt för presterliga göromålens bestridande 720: — Till underhållande at 3:ne Fältbrygge ekipager å 1,500 R:dr 4,500: — 28,749: 9. 135,757: 1 Öindelt spanmål såsom i 1861 år Riks-stat 3,328: — Kavallerioch Artilleri-hästars remontering och skoning: Nuvarande anslaget 55,761: 5( Tillkommer: förhöjning 2,873: 2c Lega för hästar till Artilleriets exercis: Penningar: Tillkommer: till lega m. m. för ytterligare behöfliga exercishästar vid Ingeniör-truppen 3,064: 6. 14,326: 66 i.
Häruti intämmde flere af Ståndets ledamöter, bland andra generalen Gr. Löwenhjelm, uti ett längre värdigt yttrande. Icke dess mindre blef min motion af Utsk:t obehandlad och qvarlemnades på dess bord då riksdagen aflystes. Af hvad jag nu anfört och som ovedersägligen utgör ett i alla afseenden grundlagsvidrigt förfaringssätt, så borde väl åtminstone den slutsats kunnat dragas, att ingen åtgärd skulle förekomma, som skulle innebära ett återtagande eller annulerande af hvad Chefen för Finans-departementet förklarat och påyrkat. Något som än ytterligare bestyrkte denna förutsättning, var, att ingen tillökning uti H. M. Konungens underhållsanslag hvarken vid förra riksdagen förekom eller uti den i början af denna riksdag grundlagsenligt afgifna K. Proposm om Statsverkets tillstånd och behof deruti inbegripet anslagen under l:sta hufvud ti teln. Tvärtom förekommer uti nämnde K. Propos. och berörde hufyudtitel den förklaring, att H. M. icke 342 Den 11 Febrnari f. m, ansåg annan förändring i anslag till Konungahuset erfordras, än att det för H. M. Enkedrottning Desiderias hofhållning beviljade anslag komme att ur Itiks-staten utgå. Under dessa förhållanden var det icke utan största förvåning och en till hvarje Svensk innebyggare sig sträckande pinsam känsla, som man just på sjelfva Carlsdagen, då förtjusningsfebern öfver det afgifna förslaget till ny R. O. — en feber, hvaraf jag äfven sjelf i viss mån befann mig angripen, med anledning af förslagets innehåll och motiver —, befann sig i sin högsta utveckling, erfor, genom ett handbref från Chefen för Finans departementet till Landtmm och Ståndens Talmän, att min omordade förutsättning, bestyrkt af den sednast afgifna K. Proposm örn Statsverkets tillstånd och behof, befanns vara förhastad och origtig. Jar har nu anfört åtskilliga data i sammanhang med hvad jag i början af detta mitt anförande antydde. Det återstår mig att än ytterligare anföra några dylika.
då icke vatten-uppdämning eller annan deraf uppkommande skada åstadkommits, på åtskillige ställen varit fri och förhållandet härutinnan, hvad desse qvarnar angår, är skiljaktigt från det å landet, något hinder för nya qvarnars anläggning för städernes behof i de städer, der ränta till Kronan af qvarnarne bör utgöras, eller obehindrad frihet i anläggningen hittills egt rum, icke må anses uppkomma af åberopadt intrång i de redan befintlige qvarnarnes inkomst. Enär likväl förevarande ämne bade egenskap af en beskattningsfråga, vill Kongl. Maj:t densamma härmedelst till Rikets nu församlade Ständer öfverlemna, och derjemte, då frågan om skattläggning af Tull-såg-qvarnar samt Valkoch Stampverk för andras betjenande å städernes område i ett sammanhang härmed bör behandlas, jemväl i Nåder föreslå, att de sådane bland desse Inrättningar, som antingen redan finnas och äro oskattlagde, eller hädanefter anläggas, och, efter de ofyanuppgifne grunderna rörande Mjöl-qvarnars skaltläggande böra utgöra ränta till Kronan, skola, på sätt Rikets Sländer vid sistförflutne Riksdag rörande nya Sågqvarnars samt Valkoch Stampveiks beskattning i allmänhet beslutat och i Bev i i 1 nings-F ö rordn i nge n finnes upptaget, till afgifter till Kronan beräknas. Kongl. Maj:t, som låter de lill della mål hörande handlingar till vederbörande biskutt öfve; lemna'-. föi blifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd osli ynnest välbevågen. Datum ut supra, CARL JO HA1Y. M. G. Danckwardt. Utdrag Kungl. Majus Nådiga Proposition N:o i3.