Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SJfaémäftnre, SBtjggmäffarc od) .Sjammatfmcbémäftate, meb flere anbra arbeta föreflånbare mib Bruf od) Bergioerf, i Sire Älafjer: 58 SewUliungös^ömbnitig 1858. ^övfta Älajjen ... Kint Krbr 4: — Slnbra bro „ 2: — Srebje bro „ l: 50. SKjöInarc, fe £l»arnar. Skaftare »ib gmbrifer, ©rännerier, £egelflagerier odi öfriga inrättningar, i §em Älafer: ^•örfta Älafjeit ... Kint Krbr 6: — Slnbra bro „ 4: 50. £rebje bro „ 3: — hjerbo bro „ 2: — $emte bro . „ i; 50. sprebifattter, 58tttf6 Itypfrnittgsmän »ib (B t lif» or, i Xre Älafer: gör fia ^tafelt Kint Krbr 2r — 3(itbra bro „ jr 50. Srebje bro ... „ i: — 2:0 Kebanftåenbe erlägga afgift tilt beftäinba belopp, nemligen: ©efällcr »ib gabrifer od) öfriga inrättningar, lifa meb (Befäller i ftäbenta, § 10. SJfäflcrfroenttet Kint Krbr i: —■ § 28. 5((la på tanbet »iftanbe perfoner, font ibfa f;anbel, fjanbt»erf, fjöfart eller annan borgerlig näring, erlägga cnaf;anba afgift, font perfoner i ftäbenta, meb l)»ilfa be funna jeinföraö; bod' ej imber nuiumi Sif»äl befriad ifrån fåbait afgift lanbtmän, Inrulla afyttra f)uéflöjbö
Utsk. skulle ur den statsoeconomiska synpunkten funnit, att de stora sammanhållna jordmassorna alltid gifva ringare afkastning och blifva sämre skötta; att en upplystare tids riktning i denna del är att göra jorden delbar, och att ägaren af en stor egendom, som dertill saknar nödigt röreisecapital, är i den sämsta belägenhet af alla; och slutligen torde Utsk. hafva erinrat sig med Benjamin Constant, att jordegendomens värde hr 6 H. 4 26 Den 2 Maj f. ra. tingets, industrien är mennislans, och från denna grundsats ledt sig till de ifrågavar. motionernas rätta åsyftning, den att genom beredande af tillfälle för de stora fideicommissägarne att, medelst inträdande i hypotlieksoch andra credit-föreningar, göra en del af jordens capitalvärde rörligt och förvandla det till rörelsemedel för industrien. Om Utsk. får begrunda dessa med de flera skäl, som sjelfmant derutur härleda sig, torde Utsk. finna anledning att åtminstone något mera detailleradt utveckla den sanna och verkliga orsaken till Utskts afslag å motionerna; ty att denna skulle kunna vara att vilja vägra en Svensk medborgare att, i afseende å dispositionen af sin egendom, såsom en rätt erhålla, hvad han nu kan få såsom ett slags nåd af Regeringsmagten, vill jag ej föreställa mig. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anser LagUtskrs betä'nk. vara väl grundadt. I händelse någon åsyftade att undergräfva R. o. Ad., vore detta medel att göra Adeln fattig ganska val beräknadt; men i händelse man vill gå öppet tillväga med de förändringar i vårt statsskick, som man åslundar, är det bäst att föreslå dem i grundlagsenlig väg. Men äfven i den händelse, att man trodde, det ingen Adel borde finnas i vårt laud, skulle jag likväl anse fideicommisser böra bibehållas, emedan jordens delning i mindre lotter med ständigt ombytande ägare, ulan blandning med stora och i samma slägter förblifvande egendomar, synes mig vara mera skadlig än nyttig.
699 het som de förra i det hnfvudsakli gasta bs» stridas af Riksens Ständer sjelfva, i synnerhet genom deras Stats-Utskott under Rilcsdagarne och af Deras Fullmäktige i Banken oell RikssäldsCqntoiret emellan Riksdagarne. Hela r°> “ C5 Departementetskulie då heta Inrikes-Civil-Departementet och bestå af ett Under-Departement för Financerna och ett för Kamaiarärenden. KammarColiegium vöre af alla Collegier det enda, som tued skal kunde bibehållas, i synnerhet om Financerne och Kammarärenderne förenades under ett Departement. En allmän Stats Beredning, bestående af föredragande Stats Secreterare!], till hvars befattning målet hörer, samt utomdess 5 StatsRåder, de nemligen, till hvilkas Departement målet icke hört, ersätter Allmänna Beredningen. Härigenom äga minst 4 Medlemmar af Stats-Rådet speciell kännedom af hvarje fråga, innan den i Stats-Rådet förekommer. Konungen tillförordnar efter behag en särskilt KrigsBeredning. 2 Till Konungens Befallningshafvande höra alla Exscutiva åtgärder samt, ekonomiska ärenden och Allmänna ordningens handhafvande. Men Domsrätt uti egentliga Rättsfrågor skil jes så mycket som möjligtifrån deras befattning, så att t. ex. tvister om Kronohemman, anläggande af vattenverk m.m. pröfvas a£ Domstol. Allmänna ekonomiska ärenden mä såsom hittills vid Domstolarne undersökas. 2 Den Lagstiftande magten 1 HögstaDomstolen, sammansatt enligt Regeringsformen, profvar och afgör alla ifrån ÖfverRätterna inkommande mål. yo6 Serskildta Utskottets Betänkanden. 2 HofRätter och ÖfverRätter. De afgöra alla ifrån första Domstolen genom vad eller Besvär inkomna mål och deribland äfven aliade Justitie-ärenden eller Rättsfrågor, hvilka nu afgöras uti Rikets Collegier m. 11. särskilta embetsverk och inrättningar, från hvilka all domsrätt skiljes. 5 Första Domstolen a) på landet. Den består af en Domare med en Nämnd, vald af jordägare i de Härader, som utgöra domsagan.
Presteståndet väckta motioner, nemligen: l:o af herr prosten Osterman, af innehåll att, sedan ett allmännare deltagande för missionssaken, eller hedningarnes omvändande till christendomen, blifvit väckt, och denna angelägenhet, hvilken den svenska kyrkan länge försummat och förgätit, börjat, äfven hos oss, med värma omfattas, hvilket bäst skönjes derigenom, att så många enskilda slutit sig närmare till hvarandra, för att med förenade krafter verka för det stora ändamålet, så vore det nu tid, både att fästa allmänhetens uppmärksamhet på denna vigtiga angelägenhet, och utbreda kännedom om densamma, samt att uppmuntra till dess välvilliga och frikostiga understödjande. Till Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 39. 17 Till vinnande häraf föreslår motionären, att Rikets Ständer till Konungen, såsom svenska kyrkans öfverhufvud, må aflåta en underdånig skrifvelse, med anhållan, det han täcktes påbjuda upptagandet af 2:ne årliga kollekter, som skulle insändas till missions-sällskapet i Lund, för att användas till förmån för det derstädes inrättade missions-inslitut. Härmed förenade sig lektor Wallman, prosten Melander och komminister Janzon, äfvensom prosten Tranams, som dock ville hafva anmäldt, det han instämde i motionen blott under det vilkor, att de insamlade medlen komme att användas för missionssakens befrämjande i allmänhet, och utan inskränkning af medlens anslående till det i Lund inrättade missions-institut. Uti denna sednare mening instämde doktor Säve. 2:o Af herr prosten Tranceus, innehållande att motionären, i sammanhang med prosten Östermans här ofvan anförda motion, ville föreslå, att de 2:ne årliga kollekterna till Lappska ecklesiastikverket må ställas till Svenska missionssällskapets disposition, emot redovisningsskyldighet inför Kammar-rätten och Rikets Ständers revisorer.
533 att föreskrift saknades, att 3 års räntor på de lån, Som med företrädesrätt kunde finnas i panten intecknade, jemväl Loide uti värderingsbeloppet ingå: huru stor summa förut fio^e Vara i egendomen intecknad; om lånen fingo utgå emot inteckning i Bruks-ock Jordegendom samfäldt, oell, i afseende på Städernes iäne1'ätt, jorden belänas efter gemensam beräkning med åbyggnaden, hvarföre uttrycket; ’’Jorcl i Stciclernc' borde förändras till ”Jord-egendom å Städernes område:” att ett förtydligande af grunderne, hvarefter Stads Egendomars belänitigsvärde skall utrönas, erfordrades, hälst erfarenheten visat, att BraiidfÖrsäkringsvärdet ofta varit högre än vederbordt: att för desse lån ej senare inteckning än efter Banken eller Brandförsäkringsverk borde antagas: att det af Fullmäktige i RiksgäldsConloiret måtte få bero, att nedsätta lånen under f af värdet; samt att, enligt hvad 1 alla lånereglementen iakttoges, Ultryckeligen stadgas borde, af hvilken natur den fasta Egendom skall bestå som finge belänas. Utskottet har, livad Egendomens Taxeringsvärde angår, ansett sig böra, ej mindre för att trygga RiksgäldsContoiret ifrån förluster, än ock för att äfven genom denna omständighet kunna sträcka förmonen af hela låneanstalten till ett större antal jordegare, antaga det uppgifne beloppet af f, destobäldre som Banken icke utlånar utöfver | af Taxeringsvärdet. Och anser Utskottet desto mindre anledning, att ifrån sitt S B. 36 534 Stats-Utskottets redan nfgifna tillstyrkande i denna del afvika, som, å en annan sida, det blifvit anmärkt, att beläningsvärdet borde nedsättas till | af taxeringsvärdet. Beträffande antagandet endast af 1829 eller sista årets taxeringsvärde, kan Utskottet icke anse det så tillförlitligt som medeltalet af de 5 föreslagne årens, hvilket senare likväl bör antagas efter PröfningsCoinmitte'ernes värde.
VIL 3- — N:o 89- angående skyddande af landets fornlemningar. VH. 3. — N:o 90. angående ett Gruudlagsändringsförslag rörande Riksstyrelsens förande i vissa täll m. m. VII. 443 — N:o 91. angående förändrad lydelse af 4 §i 1 kap. Giltermåls Balken. VII.'386. — N:o 92. angående stiftande af en lag emot misshandling af djur. VII. 386. — Nio 93. om upphäfvande af bördsrätten i stad samt ändring af lagstiftningen angående testaments-rätten och gåfva al fast egendom. VII. 3S6. — N:o 94, i afseenden ä förhållanden, rörande arbetsfolk, som utgår för vinnande af arbetsförtjenst. VII. 386. — Nio 95. Förordnande för Häradshöfdingen, Assesoren G. Lagerstråle att vara Rikets Ständers JustitieOmbudsman. VH. 443- — Nio 96. angående Häradshöfdingen, Assesoren G. Lagerstråles insättande i Justitie-Ombudsmans-embetet. VH. 443. 56 _ F — Expeditioner till Kongl. Majit, Eikets Ständers: — N:o 97. angående anslag för gratifikationer åt Under-Officerare ra. fl. Vitt 109. — 2sT:o 98. angående beviljadt anslag till beredande af tillfälle för Officerare af Arméen att ingå i utländsk krigstjenst. VIII. 103. — N:o 99. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående indragning till kronan af den till s. k. krono-kalkugnen å Gottland anslagna ränteved.
Man må orda huru mycket som helst om nödvändigheten af skyndsamhet i de ifrågav:de målen, så kan jag dock ej inse nödvändigheten af att inrätta ensamt för dem en ny rättegångsordning. Det finnes en mängd andra mål, hvilka fordra en lika skyndsam behandling, men för dem finnes icke särskild rättegångsordning. Att nu för dessa sjörättsmål inrätta en alldeles egendomlig process, hvartill grunddragen äro hemtade ur försäkringsstadgan, synes mig vara en särdeles egen utväg. Jag vill visserligen icke motsätta mig en hastigare expedition af vissa mål, men jag fruktar, att det icke är lämpligt att för elt enda slags mål inrätta en särskild process. Jag får anhålla om återremiss af §:n. Frih. Leijonhufvud: Jag måste erkänna att då §:n upplästes, hörde jag ej riktigt dess lydelse, och mitt instämmande i begäran om återremiss härledde sig till följe deraf från ett misstag. Inom Ulsk:t väcktes vid handläggningen af detta ärende fråga, med anledning af från Handelsföreningarne inkomna skrifvelser, rörande ändring i rättegångsordningen i förev:de hänseende. Någon §, sådan som den 304:de, förefinnes ej i K. M:s Propos. Dessa Handelsföreningar, som yrkade ändring i allmänna lagen angående stämning, talade äfven om invändningar, och yrkade att i afseende på deras handlänggning skulle iakttagas detsamma som vid brottmål. Utsk:t beslöt att man skulle stadga något, som hindrade tidsutdrägt, och har derföre föreslagit att i de fall, hvarom § 304 talar, särskilda besvär ej få anföras. Stöd derför finnes i gamla sjölagen. Med återtagande af mitt yrkande på återremiss, anhåller jag således om bifall till denna §. Hr af Ström: Jag är förekommen af Frih. Leijonhufvud och anhåller att få till alla delar instämma med honom. Hr Rabenius: Instämmande med Frih. Leijonhufvud, får jag anhålla om bifall till §:n oförändrad. De betänkligheter, Gr. Sparre anfört, grundade derpå, att i förev:de fall en ny rättegångsordning skulle införas, kan jag ej godkänna.
Han inskränkte sig därför till kortfattade och något torra svar, bakom hvilka fru Mortimer icke visste om hon skulle se en snillrik mans djupsinne eller den tillbakadragne lärdes brist på sällskapsvana. Den höfliga ironi, som de i själfva verket dolde, undgick henne lyckligtvis helt och hållet. Pastor Caldén var icke ett geni, men han hade det gemensamt med geniet, att hvarje annan tankesfär än hans egen för honom var tom skugga och overkligt gyckel, ty han hade left sig till den och in i den. Af tvifvel hade han aldrig känt något annat än den samvetsömme mannens tvifvel på sig själf, sin kraft och sin värdighet att föra fram en stor sak. Hans brinnande nitälskan, för hvilken alla sidohänsyn skingrades som dimman för solen, var just på väg att draga honom fram från hans anspråkslösa lärareverksamhet vid en skola och göra honom till en andlig makt, en faktor att räkna med och en fruktansvärd motståndare till den moderniserande riktningen inom hufvudstadens religiösa värld och dess främste målsman, en högre frisinnad och mycket populär prästman, som likt en ny Absalon blifvit hängande vid håret mellan barnatrons himmel och bondförståndets jord. Bakom den stenhårda egenrättfärdighet, med hvilken pastor Caldén förfäktade den sak han gjort till sin, låg det djupare själsstrider än dem världen kände. Hans städerska hade mer än en gång stannat undrande, nästan rädd, då hon genom den stängda dörren till hans studerkammare hört honom bedja – lågt, men med en intensitet, så att det knakade i trähuset. »Hvad ni har blifvit förändrad, sedan ni blef gift!» hviskade fru Wenschen med en lång, melankoliskt eftersinnande blick bakom solfjädern till Gabriel Mortimer. Mortimer hade varit gift i närmare tio år, men i fru Wenschens ögon var han alltjämt nygift. »Ja ja,» svarade Mortimer. »I synnerhet ur er synpunkt ...» Hon gaf honom en mildt tillrättavisande spark på smalbenet med sin lilla knubbiga, handskskinnskodda fot. Hennes ansikte hade fått ett stramt korrekt, nästan förnärmadt uttryck. »Aj,» sade Mortimer. Fru Wenschen satt med rynkad panna.
Ständer till E. K. M:s Nådigste bifall underdånigst skolat anmäla deras, för egen del, fattade Beslut: att Köpingarna, i förhålande till egande jord och erläggande Bevillnings-afgift, skola, från nästa Riksdag, i Städernas Båtsmanshåll deltaga; samt att Köpingarna, utan att derigenom öka Båtsmans-styrkan på det hela, alltså böra intagas i det Förslag till ny fördelning af Städernas Båtsmanshåll, som af de Kongl. Collegierna kommer att uppgöras. I anledning af den under detta ärendes behandling hos R. St. framställda förmodan, att den för Städernas Styrelser föreslagna rättighet att fördela hvarje Stads Båtsmanshåll, ej allenast på jorden och borgerliga rörelsen, utan äfven på de inom Städerna belägna hus och tomter, skulle kunna föranleda till rubbning i de privilegier, som ecclesiastisque personer för sina gårdar i Städerna böra tillgodonjuta, hafva R. St. ansett sig böra inför E. K. M. nedlägga den underdåniga förklaring, att då, genom g §. i Mom. af Riksdags-Beslutet den 2 Maji 1810, Borgare-Ståndet serskildt iklädt sig ansvaret för alla de onera, sorn belöpa sig ”på så”dane Stad s-egendomar, hvilka ecclesiastique Exp.-Utsk. Förslag till tind. Skri/v, N'.q föy. 219 ''personer sjelfve eller deras enkor och barn "bebo, så vida derom ej är för någon viss "ort, genom gällande Författningar annor* "lunda förordnadt," den för Städernas Båtsmanshåll nu ifrågavarande nya fördelning icke i något fall bör leda till rubbning i hvad genom berörde Riksdags-Besiut blifvit ecclesinsticjue personer försäkradt. 1 sammanhang härmed och då , på sätt R.
Hvad åter angar den lill fjöner för Sextio Tå n g-Ge vald i ger erforderliga Summa, som skulle bestämmas efter beräkning af 35 tunnor Spanmäl, hälften Råg och hälften Korn, foi hvarje Gevaldiger om äret, att efter (iiks-markegångspris till dem qvartaliter betalas; sa, och enär dessa loner, bestigande sig elier ett förslagsvis antaget pris af Atta R:dr tunnan till 2110 Enir årligen, synas blifva lämplige och afpassadc efter beholvet, hafva Riksens Ständer beviljat, att ilen för Gevaldigernes aflöning sålunda uppgående Summa Tolf Tusen Riksdaler årligen likaledes må tiii E. K. M:s Nådiga disposition i och för verkställigheten af den nya och förbättrade allmänna lå hg-bevaknings-anstal ten ansläs och på Stat uppföras. Hetta allt få Riksens Ständer i underdånighet lemna till svar på Kongl. Majus Nådiga Proposition; och Riksens Ständer framhärda ole. 154 Protokolls-Utdrag. ProtokollsUtdrag (Höra till N:r 19 Lär frarcsmanlore.) Från Hogvard. Prest-Stdndet d. 1 April 1818. S. X).
afwerkar dea högsta spannemäts qvanturn som afwnkas k>n. Sä edes goy tunnor. Hans afgift gör altja för hwarie tunna 6 st. 9 rst., och för hwarje kanna ljllwerkadt bränwin något ösweh 4 rst kannan. Pen jorden atföliande hranrvinsstakk som Be-, willnings.il, skad säkerhet för Starens inirav, får ej harwid komma i beräkning dä d^st betalas f mon af det ägande jordwärdet, uran afseende pä pannans storlek, ock jemwäl af pen som aldeles icke bränner. J^g förestår derföre afgifen för 6o kannH pannan mötte höjas till ;6, st. för kannerummet. för 70 kanns-pannan lill 24 stför 80 dito til! z6 st for 90 dito till 48, st. Ägaren af 9a, kayns panna, komme ändock icke att betala mer än st, för hwarje aswerkad lunna,' eller 8^ rst. för hwarje killwerkad brän< winskanna, och'således mindre än den werkliga hu^behofsbrännaren. Likaledes yrkar jag, att afgiften söp andra 90 kanns-pannan, som Högloft. DewiNnings sHffotiet s^reftagft kill gö st° för kanmrstmmet, mttte fördubblas. etter fastställas, till ^ R). 24 st. Den förestagna tillökning för he högre xnmerymdcr, utgö^ en iste obeiydelia summa af 68 637 R.dr. Afgiften för 2.-ne 92 kanns pannor blefwe dä i stället för förestagne ,12^ R-d-, eller något öfwer 8 st. för tunnan som afiverkas, 225 R-d. el - ' ler Den 3 Augusti.
Herr von Hartmansdorff: Det är orden: få att det ej kan hafva menliga följder för nåringarne, som jag anser oriktiga, emedan jag fruktar att de kunna leda till obestämda slutsattser och åtal vid en kommande Riksdag , utan gagn för Staten, men till osäkerhet för enskildta. Hans Excellence Herr Grefve Mörner: Efter hvad jag hörde, stodo ej uti propositionen ori den: får nåringarne, utan blott att försäljningen skulle ske varsamt, och att uppmärksamheten skulle vara fästad derpå, att den ej medförde några menliga följder i afseende på de låga prisen. Ehuru jag som Embetsman, visserligen skulle vara mera belåten dermed, att det vore som Utskotten tillstyrkt , ty deraf följde mindre ansvarighet, tror jag dock att klokheten bjuder denna föreskrift. Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att, efter hvad han lyckt sig finna, dea af Ben. 27 Oclober e. m. ^95 Herr LandtMarskalken sist gjorde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. 7:clö Punkten, angående löneregleringen får ylllmdnna MagazinsDirectionens Embeteoch Tjenjtemån, Jamt Betjente, i händelse aj Inrättningens upplösning, hlef fädan den i UtJkottensfenare UtlåtandeJinnes upptagen, uppå gjord proposition, af Ridder fimp et och Adeln bifallen. Föredrogs å nyo Högvördige PresteStåndets iden 23 dennes afiåtne och samma dag på bordet lagde, ProtocollsUtdrag, angående åtgärders vidtagande till befordrande af ett snart slut på Riksdagen; och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarJkalken gjord proposition, äfven för dess del, uti enahanda beslut med PresteStåndet instämma. o-, A nyo föredrogs Constitutions-Utskotlets den 21 dennes under N:o 6g aflåtne , samt den 24 derpå följde på bordet lagde, Memorial, rörande en af Herr HandtMarskalken vägrad proposition.
Regerings, Formen, angående vederbörandes hörande, samt en underdånig anmälan i afseende på KrigsExpeditionens protocoll: anhållan des Friherre Cederström om proposition till bifall å dessa punkter. Berörde Memorial blef härefter upp» läst, samt lagdt till handlingarna i hvad angick déchargen, och i afseende på de tvänne underdåniga anmärkningarna bi* fallet. Herr Weidenhjelm, Frik, hade inlem* mat ett så lydande Vördsamt Memorial! Under förlidne gårdags plenum, hade jag den tillfredsställelsen höra 2:ne värda Ledamöter yrka förhöjning i RiddarhusSe* ■fcreterareris löne-inkomster* hvaruti jag HF-i veu för niin del instämmer* enär det med Cassans tillgångar blifver förenligt, men' får tillika vördsamt underställa Högvälborne Herr Grefven Och LandtMarskalken samt Höglo 11. Ridderskapet och Adeln, oiii icke* i stället för det tntroductionsGälas och 10 R:dr. Banco, hvilket i egenskap af Honorarium tilldelas RiddarhusSecréteraren,. med afseende på nu höga priser, må kunna hädanefter bestämmas till 2oo R:dr. Baned för hvarje Introduction, sorn ock att RiddarhusDirecteurernas Honorarium, förvandlad! från en Åm Vin till 200 R :d. Banco, må bestämmas till 353 R:d. 16 sk. sammi inynt årligen, hvarigenom desse män, påkallade genom Ridderskapets och Adelns förtroende, måge sättas i en mera oberoende författning, och derigenom förbindas att med nit och verksamhet uppfylla detta dem anförtrodda uppdrag. Lika vördSamt anhåller jag, att detta mitt Memorial tua till vederbörligt Utskott hänvisas. Remitterades till RiddarhusUlskottét. Friherre Klingsporr, Fredrik: Sedäti ' fen Ledamot af RiddarhusUlskottét för godt funnit att inför Höglofl.
Att likväl svårigheten härför i samma män skall blifva större, som sedlarna förbättras, finnér jag nog; ty då ledamöter inom detta Stånd kunna tycka om de smutsiga och trasiga sk:ssedlarna, skall naturligtvis förkärleken för desamma blifva större, om de blifva snyggare. Jag kan derföre icke annat än anhålla örn afslag å Hr Rosenblads förslag i denna del. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Förekommen af Hr v. Troil vill jag blott tillägga, att jag anser det vara orätt af Ständerna att besluta en förändring i afseende på sk:ssedlarna, som kunde förvilla de enfaldigare af allmogen i afseende på deras lydelse. Bäst är det således alt bibehålla dem, sådana de äro, derigenom vi kunna hoppas att snarast blifva af med dem, 4:de punkten af Utsk s förslag blef of R. o. Ad. bifallen. Hr Rosenblad: Ehuru frågan icke är utan vigt, skall jag likväl icke besvära med votering, enär det förhållande, ,8 Den 4 Maj e. m. att ingen understödt min mening och så få hår äro närvar., tyckes antyda, att jag skulle förlora voteringen; men jag skall reservera mig mot beslutet, jemte det jag vördsamt inbjuder de ledamöter, som fattat beslutet, att infinna sig vid Banken, utanför hvilken en käring snart kommer att undergå schavottering för förfalskning af en dylik sedel, 5: t e punkten. BondeSt. hade åt denna punkt gifvit följande lydelse: ”De större sedlarna, eller de som lyda på valörer öfver i o r:dr b:co, skola i Bankens räkenskaper upptagas efter stycketal med nummer och dato, hvarvid dock alltid iakttages, att sedlar, som tid efter annan i Bankens cassör inkomma och icke befinnas förslitna, skola till utvexling åter begagnas, samt att desamma således icke varda annullerade och i räkenskaperna afförda, förrän de, i följd af nötning, äro till vidare gångbarhet bland allmänheten otjenliga.