Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot finna Rikets Ständer allt skäl vara förhanden, att ej de vigtiga rättigheter, som enligt denna Förordning skulle åt Landstinget anförtros och hvaribland bör särskildt nämnas beskattningsrätten, må komma att utöfvas af ett så ringa antal ledamöter, att det kunde understiga Tjugo. Enligt de Kommitlerades uträkningar skulle ett sådant förhållande väl endast inträffa på Gottland och i Jemtland, men det kan äfven förekomma i sådana län, som med begagnande af tillåtelsen i § 63 fördelat sig å två Landsting. Rikets Ständer anse derföre lämpligt och behöfligt, att det föreslagna stad gandet om ett minimum bibehålies. Med iakttagande af hvad sålunda blifvit anmärkt, torde denna § böra erhålla följande lydelse: Antalet Landstingsmän från samtliga städer, härader eller tingslag i ett län, må ej understiga Tjugo. Till det Landsting, som efter denna Förordning först sammanträder, må likväl inväljas så stort antal Landstingsmän som enligt det i nästföregående § bestämda förhållande lill folknummern belöper sig på hvarje stads, härads eller tingslags folkmängd; och bestämme detta Landsting det antal ombud, som med iakttagande af nu gifna föreskrifter, skall för framtiden bilda hela Landstinget och särskildt af hvarje stad, härad eller tingslag utses. Expeditions-Ulskotlels Förslag till underd. Skrifvelse. N:o SOT. 335 § 5. Då det icke kan vara billigt, att vid Landstingsmannava! en kommun med 6,000 innevånare skall ega lika stort inflytande på valets utgång, som en kommun med vida större folkmängd, hemställa Rikets Ständer att stadgandet, det ingen kommun får utse flera än fyra valmän, må utgå, hvarjemte Rikets Ständer, för den händelsen, att en kommun delvis tillhör olika län, anse behölligt, all vid slutet af denna § göres ett tillägg i närmaste öfverensstämmelse med det af Rikets Ständer vid § 3 angifna. Paragrafen skulle härigenom komma att erhålla följande lydelse: De i § 3 omnämnda valmän utses bland dem, som i Kommunalstämma rösträtt ega efter der gällande allmän röstgrund sålunda :
Men i händelse Ja-rösterne ändock komma alt ligga öfver, yrkar jag vördsamt, att det vilkor vid Ja-propositionen må fästas: att en sådan Ständernas välvilja mot Herr Friherre Klingspor personelt icke må tydas derhän, att StatsCassan äfven i en framtid hör betungas med pension eller aflöning till Ståthållaren på Stockholms Slolt» Friherre Palmstjerna^ Carl Otto: I anledning af den siste värde Talarens yttrande, får jag äran tillkännagifva, att Utskottet icke dragit den conclusion han behagar finna i Utskottets tillkännagifvande, att ifrågavarande förslag af Ridderskapet och Adeln blifvit lenmadt utan anmärkning» Utskot - 7* Den 21 September e. m. tet har endast trott det vara en skyldighet att tillkännagifva, hvad öde Utlåtandet N:o 126 haft i Stånden före återremissen. Det tillägg Herr Rosenqvist yrkat måtte göras, är efter hvad jag tycker mig finna redan innefattadt i Utskottets förslag, der Friherre Klingspor såsom icke åtnjutande någon ordinarie lön på Rikets Stat, föreslås till personligt uppförande å allmänna IndragningsStaten. Det är således icke Ståthållaren på Stockholms Slott, utan Friherre Klingspor personligen, för hvilken förslaget är gjordt. Derefter följer i Utlåtandet: ”Så ”länge befattningen med inseendet af arbe”tet vid Kongl. Slottet med tillhörande byggnader af honom besörjes;” hvilket ännu mera styrker, att meningen icke varit annan än att belöna Friherre Klingspors personliga förtienster; och icke kan detta rubriceras så, att det kunde komma en annan Ståthållare på Stockholms Slott till godo. Likväl om något förslag i sådant afseende vid en annan Riksdag skulle komma att ske, står det icke i närvarande Representanters makt, att förekomma beviljandet deraf. Herr Rosenqvist: Det vore i sanning högst beklagligt, om den värde Talaren, såsom Ledamot af StatsUtskottet, icke kunde lätt förklara Utskottets mening; men jag kan icke göra någon annan tydning än den, hvartill orden gifva anledning. Då Utskottet anmält, att utlåtandet N:o 126 blifvit
Den summa af i5o,ooo R:dr, som erhållits, var en ersättning för förlorade inkomster till vissa allmänna Inrättningar. När nu Rikets Ständer erhållit denna Summa, måste det väl ovilkorligen pröfvas, hvilkas rätt det är att erhålla ersättning; och ingens pretention är då så klar, som Stora Barnhusets. I 10 §. af FredsTractatcu år 1809 slår, att älla räfflor lill 3g H. a'* ao Den 19 Angnst i. allmänna Inrättningar skola godtgöras; Inlin vill man då med bibehållande af rättvisa borttaga denna ersättning? Under dea Note-vexling, som i iletta ämne ägt rum, har Friherre Palmstjerna till Ryska Regeringen förklarat, att han icke ansåg någon äga en så obestridlig rätt till ersättning, sorn Stora Barnhuset, och likvisst är det endast denna Inrättning, från hvilken Utskottet velat borttaga nästan all ersättning. Huru Stora Barnhuset använder sina medel, hör egenteligen ej till saken, men Höglofligc Ridderskapet och Adeln torde, sedan jag nu fått ordet, tillåta mig att göra redo derföre. År 1815 hade Barnhuset i/{oo Barn, och betalte då för de Barn, som utsattes, 8 å ro R:dr B:co; sedan har genom den ordning,som blifvit införd i Barnhusets financiella ställning, man kommit ända derhän, att man nu underhåller a4°o Barn. Af dessa äro 45° utsatte i de Norra Provinserna, der man ansett folkökningen nyttig såsom af behofvet påkallad; men för att kunna vinna detta ändamål, harman varit tvungen att öka betalningen från 8 a 10 till 20 å 24 R:dr B:co; och i denna stund äger Barnhuset requisitioner på 80 Barn till dessa Norra Provinser. Genom denna ökning af Barn, som der kunna (tyno t lagas, har Barnhuset äfven kunnat sträckt sin verksamhet utom Stockholm.
Men då, enligt 28 § i de af Kongl. Maj:t under den 28 April 1842 fastställda reglor för Strömsholms nya kanalbolag, Direktionens förvaltning och kanalverkets räkenskaper skola årligen granskas af 2 Revisorer, af hvilka den ene bör utses af Fullmägtige i Riksgäldskontoret; och då, jemlikt 6 § af det nämnda bolag meddelade privilegium, ali den inkomst af Strömsholms kanaloch slussverk, som efter byggnadstidens förlopp öfverstiger kostnaderna för detta verks vidmagthållaude jemte erforderliga aflöningar och andra aktieegarne tillerkänd utdelning samt andra medgifna utbetalningar, "skall tillfalla staten såsom godtgörelse för hvad af allmänna medel blifvit till kanalbyggnaden förskjutet", hafva Fullmägtige, med bifall till derom å bolagets vägnar gjord framställning, fortfarande utsett ombud till deltagande uti sistlidet och innevarande års revisioner af meranämnde kanaloch slussverks räkenskaper. Genom föreskrifven beräkning af 4 procents årlig ränta å de till Riksgäldskontoret influtna och der innestående medel, hvilka blifvit erlagda för medgifven dispositionsrätt öfver de på skattejorden vexande ekar, och genom ytterligare levereringar af dylika medel, har den hos Riksgälds-kontoret afsatta, till kostnaden för ekplanteringars anläggning och underhållande anvisade tillgång ökat sig under år 1859 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. 9 år 1859 med R:dr 14,356: 88- och under år 1860 med ,. 13,950: 76. samt under år 1861 med , 12,861: 54. Den sålunda af influten lösen för ekeskog jemte iör ekeskogsmedlen beräknad ränta bildade fond. hvilken under sednare åren icke beköft vidkännas någon utbetalning. uppgick vid innevarande års början till ej mindre än R:dr 457,272: 67. Utaf de för undsättningar vid nvissvexter och felslagna skördar afsedda och till Riksgälds-kontoret öfverlemnade medel hafva, för att användas till sådana dels utan och dels med återbetalningssk eldighet beviljade undsättningar, efter Kongl.
Utan att i något hänseende underskatta denna banas politiskt unionela vigt, samt med nödigt afseende på terrängens och arbetenas svårighet i denna trakt, torde man kunnahär bespara några millioner R:dr för denna statsregleringsperiod och med större fördel för fosterlandet auvända desamma på norra stambanans fullföljande och fullbordan. Det anslag, som nedlägges på nordvestra banan, är till dryg betydelse mera ett anslag till Norge, än till provinsen Wermland; men, huru högt man än må skatta unionens betydelse och vigt — och jag vill i det hänseendet gå mycket långt i upprigtigaste tillgifvenhet, — så synes dock hela den delen af vårt fosterland, som ligger norr om Mälaren och eger synnerligt behof af underlättad kommunikation, vara fullt lika, ja ännu mera berättigad att komma i åtanka vid jernvägsanslagens fördelning innevarande riksdag, derest, emot förmodan, ej begges anspråk skulle kunna samtidigt tillfredsställas. Förnuftiga föräldrar hylla och vårda ock alltid det egna barnet minst lika ömt som sin grannes! Af dessa allmänna skäl och på de särskilda grunder i merkantilt, tekniskt och geografiskt hänseende, hvilka utförligen afhandlas och ådagaläggas i 1859 års underdåniga betänkande angående stambanornas lämpligaste sträckning, med dithörande kartor, profiler och kostnadsförslag, vågar jag vördsamligen föreslå, att Statens starnbanebyggnader måtte under åren 1867, 1868 och 1869 fortgå i följande omfång: Af nordvestra stambanan fullbordas endast dels sträckningen mellan Norska gränsen och Arvika, der sjökommunikation först träffas, utgörande en sammanlagd längd af 3 mil 31,000 fot och kräfvande ett ytterligare statsanslag af omkring 2,893,998 R:dr; dels den sträckning, som kan blifva beslutad emellan Christinehamn och Carlstad, utgörande 3 mil 34,000 fot och erfordrande ett statsanslag af omkring 4,000,000 R:dr.
Bevillningens nedsättande i jsmlikhet med närvarande värde å egendomar och varor vare säkerligen af mycken nytta, om det, i afseende på Statens behof, låter sig göra , men jag hemställer om ej kraftig och lika verkande hjelp kunde finnas uti förändrande af alla författningar, sorn lägga band på nanngarne, samt Upphäfvande af dsm, hvilka lika mycket rikta lurendräjareti som de skada både det allmänna och enskifta, Det tillhörer Landets Lagstiftare att med omsorg Undersöka och bedöma båda delar sann Regeringen serskildt, att tillse det Tullförvältningarne lämpas efter landets ställning med utlärd ka magter och de förändringar, som emellan våra Riksdagar kunna inträffa. Mig felar visserli* gen kunskaper att kunna ingå i deta i lier, mert uppmärksamhet på de förändringar, sorn under snart 30 års landthushållning i mitt fädernesland inträffat, hafva stadgat min öfver.* tygelse: att, uti en constitutione! Stat, hvarje Medborgare bör äga full frihet, att på bästa Bil, till Ridd. 0. Ad.
Träffade på hemvägen Peterson, som jag tillfrågade om Pickering. Han sade att han var en mycket lärd man, stor naturalhistoricus och isynnerhet frenolog. När jag kom hem skickade jag min Berberi till Oriental hotel med en biljet och riktigt hemtade han min Pickering hit. Han blef sittande här något öfver en timma, vi drucko kaffe, rökte och funno oss trefligt tillsammans, åtminstone jag. Omkring 'asr gick jag ut och åt middag på ett Grekiskt matställe, som jag hittade på i Moski. Derefter vandrade jag ännu litet med Timofejef och gick slutligen till Ustad Mahmod, men träffade honom just nära hans hus tillika med Murad, hvarföre jag lät dem passera, utan att anhålla dem. Om morgonen kom till mig Timofejef och sedan vi druckit kaffe tillsammans gingo vi till Divan elmudaris, för att träffa Refa'a effendi och tala med honom om de böcker vi skulle köpa från Khutub khane. Han var ej tillstädes, men vi blefvo en lång stund sittande hos shekh Kotta, Tantavis goda vän och lärare. Elever samlades omkring oss till stort tal, vi pratade och hade trefligt. Kotta tyckes vara en skicklig man, men har äfven något af det halffranska fladdriga väsendet och några artighets-termer, hvilka jag till min stora förargelse funnit här hos så mycket folk. Detsamma tyckte jag mig äfven märka hos eleverna, bland hvilka en stor del äfven talade Franska ganska väl. Med skäl kan man säga att Mohamedanismens sista tider äro inne, att ett förderfvets och förfallets dialektiska moment träder in i Orienten; men det är väl ett nödvändigt öfvergångssteg till något bättre, såsom jag hoppas. Dock allah dalam. Jag fick äfven här beröm för mitt språk af Kotta och andra. Derefter gingo vi till Timofejef, drucko thé och spelade ett parti dam, hvarefter jag sökte Ustad Mahmod, men fann honom ej hemma förän efter 'asr, då jag satt en stund uppe med honom på hans tak och hörde honom tala vackra historier om Murad, som i går försökt bakdanta mig inför honom.
Hvad angår den delen af Anders Anderssons motion, som afser rättighet för Undenäs församling till collect och stambok, så enär en dylik fråga innefattar ett ämne, hvaruti vederbörande ega öppet att hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning, tillstyrka Utskotten, att motionen i denna del icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Ank. till Exp. Utsk. d. 31 Dec., kl. 3 e. nödd. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om af skaffande cf inde Idta Cavalleriets fot-möten. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Hederv. BondeStåndet remitterat a:ne i detta ämne väckta motioner, nemligen: 1:0 af Riksdagsfullmäktigen Pehr Jonsson från Skåne, hvilken yrkat, att de vid indeldta cavalleri-regementena brukliga fotmöten måtte afskaffas eller åtminstone sammanslås med regements-mötet, på det rusthållarne måtte befrias från besväret att under vårtiden skjutsa ryttaren till och från mötesplatsen; och Bih. till R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SAMTLIGA RIKS-STÅNDENS PROTOKOLL VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOL ÅREN 1865 OCH 1866. SJUNDE SAMLINGEN. !sta Afdelningen: Lag-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. LagUtskottets Memorial N:o 1. 1 ,Y;« i. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Nov. 1865, kl. 3 e. m. Memorial.
Herr Hjerta, Gustaf: Utan att gilla den princip Friherre Boije nu framställt, kommer jag dock i denna fråga till samma resultat som han, nemligen till den önskan, att Propositionen om uphörande af Konungens Två röster i Högsta Domstolen denna gång må afslås. Men jag kan ej dela Friherre Boijes tanka, att det skulle vara af vigt och nytta för Folket, att Konungen besvärades med att vara lagarnes Tölk. Jag tror deremot, att en större fördel skulle Nationen tillskyndas genom ett stadgande i Constitutionen, att Konungen ej ägde deltaga i Lagskipningen. Jag anser Kongl. Majrts Proposition härom vara väl grundad, och beder Ridderskapet och Adeln fästa upmärksamhet både på ordalagen och satserna i denna Proposition. De skola tillräckligen öfvertyga, att det ej är principen vi nu böra fästa oss vid, och att vi böra inskränka våra öfverläggningar endast till den fråga, huruvida förslaget innefattar fullkomlig garanlie för Folkets rättigheter. Det är härom jag nu vill yttra mig; och jag utgår dervid från den grundsats, att Förslaget måste i sin helhet profves. Det går ej an, att antaga en och utesluta en annan §. deraf: man måste antaga allt eller intet. Innehåller nu detta Förslag något, som innebär osäkerhet för Den 23 Februarii f. ra. 7 Nationen, så måste Förslaget i sin helhet förkastas. Ur denna synpunkt fäster jag mig ensamt vid Propositionens innehåll om Lagförklaringar, i afseende hvarpå Kongl. Maj:t föreslagit vilkor, som jag ej kan gilla. Jag tror, att om rättigheten att meddela Förklaringar öfver Ekonomiska Lagar och Författningar fråntages Högsta Domstolen , kan sådant leda till farliga följder för Folket. Derföre ogillar jag den nya redactionen afiq§:n RegeringsForinen, hvarigenom Högsta Domstolens rätt till Lagförklaringars meddelande inskränkes till de frågor, som nämnas i 87 och 88 §§. RegeringsFormen, oell uteslutes från de i 89 §. omnämnde ämnen. Detta förhållande ensamt anser jag vara tillräckligt, att hindra Förslagets antagande. — Härtill kommer dessutom äfven en annan omständighets den Hemligen, att det nya Redactions-förslaget medgifver Högsta
För andra slags saxar än öfverskäraresaxar, å hvilka sistnämnda gällande tullbestämmelser funnits böra lemnäs oförändrade, stadgades vid senaste tulltaxereglering 3 r:dr 16 sk. införselstull skålpundet på ett antaget värde af 10 r:dr, i stället för förra förtullningsgrunden ad valorem. Af nu anstälda profvägningar synes imellertid sagda värde vara alltför öfverdrifvet och detsamma icke kunna i medeltal antagas högre än till 5 r:dr skålpundet, vid hvilket förhållande införselsafgiften lärer böra nedsättas till 36 sk. per skålpund. Den å omalen senap till 1 sk. skålpundet stadgade införselstull synes, till ungefärlig likhet med den i Norrige gällande, kunna nedsättas till 6 rst, samt å malen, i hvilken rubrik orden »och preparerad» torde böra utgå, till 4 från 6 sk. skålpundet. Med upphörande af nu gällande införselsförbud å brun eller hvit sockersirop, föreslås, att då den införselstull, som i stället bör varan åsättas, och hvilken, med afseende å den dryga afgiften för råämnet, i hvilken någon nedsättning icke torde komma att äga rum, synes böra bestämmas till 3 sk. skålpundet, nu är gällande för kapilärsirop samt jemväl torde vara tillämplig å mulbärs-, rosenoch violsirop, samtliga slagen må sammanföras under den gemensamma rubriken »sirop, alla slag» med antagande derå af sagda tull 3 sk. per skålpund.
Det var redan ett halft år, som baronen på Ristilä sökt att få någon till lärare för sina barn, och som det utsatta priset icke var oäfvet, voro äfven en efter annan af unga män i förstone hugade dertill, men afskräckta af det dåliga rykte Ristilä och dess egare hade om sig, drogo de sig snart ur spelet. Detta lät lockande för Harald, älskare såsom han var af det hemlighetsfulla; det roade honom att undersöka orsaken till sådana rykten, och han antog sig hvad andra ej vågade. Litet före solens nedgång ankom han nu till sin blifvande station. Han lät hästen gå rätt långsamt i parken, på det han med desto större ledighet kunde låta det yttre af byggnaderne och anläggningarne inverka på sitt sinne. Parken var dyster och romantisk nog. Alfvarliga granar omvexlade här med björkar och aspar. Harald hade nog förut sett granar omvexla med björkar och ansett det för den skönaste trädblandning, men att här äfven fanns aspar, var en sak, som han icke tyckte rätt om. Aspen är ett rätt täckt träd, när hon är omgifven af flera sina slägtingar; men härs och tvärs, en asp här, en annan der, emellan de vida skönare träden, björk och gran, lemnar ett hemskt och obehagligt intryck. Vid foten af en af dessa hemska aspar såg han en sten, en grafsten, på hvilken stod skriften Henrik Henning, född 1815 död 1817. Den gossen kunde ha lefvat, tänkte Harald, och finnas här nu på detta «slott,» så hade jag någon rätt jemnårig att stundom prata bort tiden med. Snart var parken tillryggalagd, och gossen han hade med sig sprang ner att öppna portarna till gårdsplanen. De voro stora och af massift jern, så att de knarrade temligen skarpt, tungt och betydelsefullt. Bullret framlockade en af husets qvinnliga tjensteandar, hvilken med en näpen och förnämt impertinent min utlät sig: – Herrn är väl den, som också skall hit till gården? Harald kände ganska väl, hvad hög air domestiker, som tjena på ställen öfver medelmåttan, i allmänhet antaga.
På sätt i nästföreTab. N: gående femårsberättelse blifvit anmärkt, är länet sedan 1854 deladt i 2:ne Bergmästaredistrikter, nemligen öde, hvartill höra Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Hellefors samt Lindes och Ramsbergs bergslagers socknar tillika med Fellingsbro och Glanshammars härader, samt det 6de, omfattande hela| den öfriga delen af 7 a 8 »> 10 \ Silfver-, Koppar-, Koboltoch Zinkgrufvor. länet med dervarande Nora bergslags socken samt Lerbäcks, Lekebergs och Carlskoga bergslager, hvartill ytterligare blifvit lagdt hela Skaraborgs län. Silfveroch Blyglansgrufvor. Då det 1856 arbetades i 16 grufvor på blyglansmalm med mer eller mindre stora förhoppningar, så blefvo deremot 1860 endast 4 bearbetade och af dessa endast 2 i Guldsmedshyttefältet med brytningsvärda malmfyndigheter. Att malmvinsten det oaktadt kunnat uppehållas vid omkring 7000 skeppund härrör deraf, att Guldsmedshytteverkets hufvudgrufva, Erikagrufvan, fortsatt på djupet med en ovanligt stor och vacker malmfyndighet; att brytningen i denna grufva särdeles forcerats och att genom soffring af de senare årens varp åtskillig malm vunnits. Numera har dock malmfyndigheten i nämnde grufva, som upptogs 1844, börjat betydligt aftaga, derförutom en stor del af den erhållna malmen varit så svag, att den icke kunnat användas, utan måst afläggas, till dess stamp och vaskverk för koncentrering af malmen kan blifva anlagdt. I Guldsmedshytteverkets öfriga grufvor har malmen antingen alldeles utgått eller ock så aftagit i mäktighet, att de icke utan förlust kunna vidare bearbetas. Kopparmalmtillgäng arne hafva inom 5:te Bergmästaredistriktet på ett märkbart sätt tilltagit. Gamla Kopparbergsgrufvan har ej någonsin tillförene brutits med så stora synliga tillgångar och med så samlad och rik malm, som nu.
Sif 2, vägar förbättrade vägar CD S.CT5 O PS Pa «£. P: ertP CTQ 03 £2 po CD § £* 05 p g. m Ol Pre re ,E£. <5 oo* 5: p:^< g CR 3 e. s B* re för veri och s’ cd cn B O. „ a re O. 2. a re ® ert}' ^ i 03 O 3 1 03 3 03 o 3 1 a b Bo re &3 g *5. * <B. a cd £• vid periodens slut. under perioden. cd Pj ct> CD g gP re a. re re 3 re" *? 3i “ g(X? O 03 1 1 ? $5 f000*5 IV? S j ö art. Han d e 1. Fartyg och båtar begagnade GrossMinutH a n d 1 a n i e till inrikes sjöfart. till utrikes sjöfart. handlare. handlare. idkande enligt § 3j qvinnor med inocb utländska varor. med landtmannavaror. med egna tre Besättning. Besättning. Antal. och minuthandel. Handelsordningen. Handelsordningen. tillverkningar. tä EL C+. CD P Skeppare. Sjöfolk. a EL CD P Skeppare. Sjöfolk. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. td CD ,c~tCD* 5. a’ °P Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. a a a1 O: P Pj CD >-i Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Tabb. A lan d s b y g d n. I s t ä d e r n e. Hemman och jordlägenheter af alla slag efter olika natur enligt nya jordeboksordningen. Hemman. Antal UppskattTomter, Tomter. Jordar. Uppskattningsvärde sista året. R:dr R:mt. Fastställda skiften. Arfvoden till landtmätare och gode män Hela beAr. Sökta Skiftade mantal. Skiftade ägor upptagne i qvadratref. räknade utgiftsantal. Antal. OförmedFörmedlade. Inrösningsjord.
Jag bör ej eller lemna onämndt, att under detupphandlingarne, samt sedermera undsättniugarne, ägde rum, var tillfredsställelsen med Allmänna Magazins-Directionens åtgärder odelad. Först då penningar fattades alt vidare upphandla Spannemål, eller betalning krafdes för utborgad Spannemål, framträdde klander-systemet. Följderna deraf ■känna vi, och vi torde äfven en gång få erfara, att det system, som af Rikets Ständer antogs för den så kallade Utredningen af Allmänna Magazins-Directionen, genom detsamma vidlådande brister tillskyndat förluster; och hvad som icke kan motsägas, är, att genom en säker afsättning till Kronan, en kraftig uppmuntran lemnades åt Jordbruket, och att Landets odliiw gar äfven i de mäst ofruktbara trakter till stor del härifrån räkna sin tillvarelse, utom hvilka icke ep gång i Opinionen någon öfverproduction ägt rum; och således vågar jag tro, att f. d. Allmänna Magazins-Inrättningen uti nytta icke långt står efter Götha Canal, om icke i den omständighet, att detta företag kostat och kostar något mera. Slutligen begagnar jag delta tillfälle alt vörd - t Den 4 December f. m. sammast föreslå, att då erfarenheten, icke sednare än vid 1826 års missväxt i flere Provinser, öfvertygat om hvad som i vårt Climat och genom locala Natur-våldsamheter kan inträffa, enär en emla frostnatt ander sädens blomningstid kan förstöra årets skörd, till Kongl. Majrts disposition måtte anslås ett Creditiv af minst 2 Millioner Riksdaler, för att vid inträffande missväxtår till understöd åt nödlidande användas. Hvilken god husbonde undsätter icke sina behöfvande underhafvande i nödens stund, och hvilken grym belägenhet skulle det icke vara för vår hulda och goda Konung, hvars största glädje är att göra godt, att af brist på medel derifrån hindras. Jag anhåller, att detta yttrande måtte Med-Stånden commun i ceras och till behörigt Utskott remitteras. Grefve Frölich, David: