Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co år 1842 utgått för skrifpennor, nemligen för 1030 Bundtar å 24 sk. med 515 R:dr och för 1752 bundtar ä 21 sk. 3 rst. per bundt med 775 R:dr 30 sk., men likväl bör härvid märkas, att den sednare af dessa poster utgör hela årsbehofvet och att den förre deremot, såsom varande fyllnad i föregångne årets lefverance, icke rätteligen kan anses tillhöra 1842 års omkostnader. Då dessa 775 R:dr 30 sk. fördelas icke blott å Bankens 94 Ordinarie Tjenstemän, enligt Staten, utan äfven på Verkets Extra Ordinarier, som då utgjorde något öfver 50, hvilka sednare ock hafva behof af pennor till sedelskrifning och annan tjenstgöring, belöper sig på en hvar 5 R:dr 8 sk. B:co eller vida under hälften af hvad Herr Prosten Sandberg beräknat, eller 20 R:dr R:gs för hvardera, och ändock mindre om åtgången för Öfverstyrelsens Herrar Ledamöter samt Banco-Utskolt och Revisorer tillägges. Unclerstyreisen kan för öfrigt icke bestrida riktigheten af Herr Prosten Sandbergs förmälan, att större och rikare Banker i andra länder förvaltas val med fåtaligare personal; men ingen af dem lärer, efter hvad Understyrelseu kunnat inhemta, drifva en så beskaffad Sedeloch Lånerörelse, som den Svenska, hvilken utgifver lån å 2 R:dr och sedlar å så små valeurer som 8, 12 och 16 sk. Under loppet af år 1843 t. ex. var antalet af utgifne lån på guld och silfver 14,862 st. och hela lånesumman 403,066 R:dr, så att hvarje lån per medium besteg sig tili endast 27 R:dr.
Huf vud-titeln finnas för ändamålet anvisade, hemställer Utskottet, att detta förbehåll äfven må af Rikets Ständer godkännas. I sammanhang härmed har Utskottet förehaft följande från Hedervärda Bondeståndet remitterade motioner, uti hvilka flere medlemmar af samma Riks-stånd instämt: a) af Riksdags-fullmaktigen Nils Larsson från Jemtlands län, som, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om fourage-passevolans-afgiftens upphörande och under uttryckt förhoppning, att densamma mätte vinna Rikets Ständers bifall, fästat uppmärksamheten derå, att med rusthållarnes skyldighet att under marchen till och från möten utfodra hästarne äfven ansetts följa åliggandet att bekosta deras fouragering på sjelfva mötesplatsen under inoch utryckningsdagarne; och då det för de rustnings-skyldige vore förenadt med jemförelsevis dryga både kostnader och besvär att på en aflägsen mötesplats och i särskilda omgångar tillhandahålla dessa obetydliga fourage-qvantiteter, men detta bestyr kunde af staten med en högst ringa kostnad öfvertagas, har motionären föreslagit, att rusthållarne vid de uti Kongl. Maj:ts oftanämnda Nådiga Proposition uppräknade regementen och korpser samt rusthållarne vid Jemtlands Hästjägarekorps måtte varda befriade äfven från att bekosta hästarnes utfodring under inoch utrycknings-dagarne å mötesplats. I afseende å denna motion får Utskottet erinra, att, då de uti högstberörda Nådiga Proposition omförmälda regementen och korpser af indelta kavalleriet, om densamma, enligt Utskottets tillstyrkan, vinner Rikets Ständers bifall, komma att befrias från all annan fouragerings-skyldighet än endast under marchen till och från sqvadronernas samlings-platser, någon förbindelse för rusthållarne vid dessa Bill. till R. St. Prot.
En punkt slutligen af synnerligen ömtålig natur, som ock berörts i klagoskriften, nämligen att rykten allmänt vore i o m l o p p, det de unga telefonisternas heder och dygd utsatts för hotande påtryckningar inom själfva telefonverket, besvaras af styrelsen på följande sätt: » Såvidt en undersökning utvisar, s o m vi, af hvilka ingen förrän nu hört något sådant rykte, hitills varit i tillfälle att i denna fråga låta verkställa, finnes ej någon grund att antaga det så- dant missförhållande förelupit, s o m af eder åsyftas. Styrelsen skall emellertid låta sig synnerligen angeläget vara att efter anvisningar till styrelsen eller någon dess ledamot, samt m e d användande de andra utvägar, hvilka kunna finnas ägnade att befordra frågans utredning, snarast möjligt söka klargöra uppkomsten af det uppgifna ryktet äfvensom att därefter vidtaga de åtgärder, till hvilka omständigheterna finnas böra föranleda. » Som af denna redogörelse framgår, styrelsens svar i nästan punkter — gan utfallit afslående. strejken; och hålla Genom enighet och uthållighet tro d e sig k u n n a vinna sitt m å l, o c h att bolaget i l ä u g d e n kunna undvara hålla tjänstgöringen sammanrafsade dem syfte att ha Hvart ingifvits att mögna en Bellförnimma. finanser glädje bolaget länge att och en att b j u d a hvarom sympatier dagar Allmänna ha och vederbörande. dessa natur, och röra p å sig i den stora allmänhetens tillfredställande både Äfven börjat är i uppeoöfvade till r e s p. till favör, bolagets styrelse anställt mellan sina egna o c h ningsförhållandena på sin höjd reformer kunna vore ovillkorligen inför de nens större Vid rikstelefonen aspiranterna klassen där förlora beviskraft RikstelefoStorckenfeldt, desamma lämnat. F o r d r i n g a r n a äro, att aspiranten skall h a f v a de kunskaper folkskolan af motsvarande meddelar samhällsställning och vara samt för öfrigt hafva g o d frejd och ett välkändt h e m. d. ur hänvii I bodarne få de kvinnliga biträden, s o m icke äro kassörskor, högst omkring 30 kr. • Ui » notisboken.
Jag tillstyrker således att hela frågad må förfalla* Friherre Björnstjerna '■ Sedan Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse framställe nödvändig, lieten af en lönereglering inom indelta Arméen ^ och denna skrifvelse blifvit remitterad till mitt RmbetsUtlåtande, hvilket jag sökt med ali möjlig skyndsamhet afgifva, Och då Riksens Ständer, i händelse detta förslag bifalles, komma i tillfälle vidtaga en generel anstalt, hvars resultat blifver lika vigtigt som nyttigt; hemställer jag likä med Herr von Hartmansdorff, att denna punct ina förfalla» Herr Grejven och LandiMarskalken hemställ* ben 18 September f. m. H7 de j att den" 1 Elfte punden väckte fråga öm ^00 R drs tillökning i lönen för Chefen vid An* dra IjifGrenadierRegementet måtte förfalla samt hagön förhöjning å Stat i betoäldte Chefslön så* ledes icke äga rum» Jjiföllsi Tolfte piincien, angående Lörtetillokmng fdr Flottornes ConStnictionsCorps Herr vort dJattmansdorff • Då detta arno© första gången förevar , tog jag mig friheten an» märka, att denna partiella lönereglering icke börd© äga rum, innan den allmänna förekommer Då vi hti , af Föredraganden för Arméens CommandomSl, ferfarit, att förslag i detta afseende snart äro att förvänta, hvilka otvifvelaktig! komma att afvert (Omfatta Flottornas aflöningsstat; så tillstyrker jag» ätt denna pund måtte för närvarande förfalla* Herr Jjjerhs>- Ett helt annat förhållande äger rum med Flottorn?} än med Arméen. Ge. heralAdjutanten föh Arméen kan möjligen tillvägabringa en löne jemkning inoii? den indel tö Arméen , mett Sådant kan icke sträcka sig till Flottorna, der RåtsmahsRefälet icke är indelt, vU tan allt är ställt på bestämd aflööihgäfbt»
M:t till besparingar å andra anslag, tor att.dermed fylla den brist, som kan upstå. torde oekså vara långt mindre lämpligt än att bevilja ett förslagsanslag, hvilken form aldrig kan undvikas, då det gäller föremål, för hvilka kostnaden icke kan på förhand beräknas. Jag får derföre h. o. h. instämma i den hemställan, Hr Björnstjerna gjort. Hr Montgomery, Robert Nils Germ.: Till hvad Hr Bildt anfört om det ändamålsenliga i att undvika förslagsanslag, får jag tilläga, att det ingalunda är meningen att inskränka manskapets matportioner; utan man har med ledning af KrigsOollegii upgifter funnit, att den här tillstyrkta summan bör i vanliga fall förslå, och skulle, till följd af särskilda förhållanden, brist upstå, kan densamma fyllas af extra medel. Då man undrat, hvilka medel K. M:t skulle kunna för sådant ändamål använda, får jag hänvisa till tabellen, som uptager en post af icke mindre än 60,000 rdr under rubrik »extra utgifter», som torde vara till betäckande af den möjligen upkommande bristen att disponera. Ofvertygad att således ingen orätt sker och att ingen olägenhet för Styrelsen upkommer genom summans fixerande till 200,000 rdr, anhåller jag om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Enligt hvad mig är bekant, hafva redan Preste-St:t och Bonde-St:t bifallit denna punkt i Utsk:ts Bet:de, och att äfven BorgareSt:t kommer att vidtaga 94 Den 11 April e. m. samma åtgärd, är så mycket troligare, som ingen medlem af detta Stånd inom Utsk:t reserverat sig deremot. Jag tror således att bifall till denna hemställan redan kan anses som R. St:rs beslut, och det tjenar derföre icke mycket till att söka åstadkomma en ändring. Frih.
Skulle de å nu ifrågavarande tvänne lån föreskrifna inbetalningar icke varda vid förfallotiderna i stadgad ordning lullgjorda, bör dessutom erläggas Fem procent årlig ränta ä det förfallna beloppet, intilldess detsamma blifver vederbörligen inbetaldt. Derest behållna inkomsten af ofvannämnda jernväg, efter afdrag af de'årliga inbetainingarne a de af Staten erhållna lånen, skulle öfverstiga Sex procent å det belopp aktie-egarne tillskjutit, ankommer på Kongl. Maj:t, att, utom begagnande af den Kongl. Maj:t förbehållna rätt att pröfva och bestämma de enligt taxan utgående afgifter för passagerareoch varutrafiken, föreskrifva huru stor del af detta öfverskott skall afsättas, för att framdeles användas till jernvägens förbättring eller vidare utsträckning. Uppgår den årliga behållningen ändock till Åtta procent å aktie-egarhes tillskott, eger Kongl. Maj:t bestämma om och med hvad belopp den stadgade amorteringen af sagda lån bör ökas. § 76. Återbetalningen af det under 1853 och 1854 års riksdag för anläggningen af Wess - 36 Stats-Utskottets Memorial J\/S 125. man-Barkens jernvåg beviljade samt under åren 1856 och 1857 utbetalda lån å Tvåhundratusen R:dr skall verkställas genom erläggande, före hvarje års slut, af Fem procent å hela den utbekomna lånesumman, dervid Tre procent årlig ränta beräknas för det dessförinnan obetalda lånebeloppet och återstoden utgör kapitalafbetalning.
Qra liqviden kan till någon större del, än jag föreslagit, ske med Contanta penningar, och förlusten å Malmö Dtscont-papper, med lika fördel för Fordrings-ägarne flyttas genast på Capitalet, i stället alt jag fört den på interesset under väntnings - tiden, äfvensom andre lättelser för allmänna rörelsen beredas genom desse pappers mera gångbarhet; detta må ännu, om så pröfvas, kunna påfordra ytterligare öfverväganden, i jemföring till baräkningarne öfver hefintellge tillgångar. Likväl går det ingalunda an, att först afdraga den beräknade förlusten på Capitalet, och sedermera för återstoden utfärda sådan© Obligationer, sorn genom deras nedsatta Räntefot icke blefve couranta i rörelsen, utan en ytterligare förlust. Emedlertid skulle jag för min, del hafva hållit före, att till Rikets Ständer skulle kunna genast föreslås : I Statsoch BankoUtskottens Betänkanden. 1209 1:0 Grunderne för öfvertagandet utaf ifrågavarande Disconters utredning, sådane jag i förra Betänkandet tog mig friheten att dem framställa. 3:0 Att, med stöd deraf, Bikets Ständer måtte förklara ett sådant öfvertagande böra äga rum. (Sättet har jag ock förut föseslagit.) 3:0 Att såsom en följd deraf Rikets Ständer besluta det Liqvidationeme om Skulder och Fordringar i Malmö Discont genast suspenderas. (På sätt Högloft. Beredningens justerade expedition i allmänhet innehåller.) 4:0 Att den plan till Disconternes utredning, som af Kongl. Majit och Rikets Ständer gillas och antages, må gälla* till efterrättelse för alla. 5:0 Att Götha Canals och Götheborgs Assignationer genast må i Kronans Uppbörd kunna emottagas, och i den mån, de såftitida ingå, af Banken inlösas, samt på Discont-UtredningsVerket debiteras. (Då Discont-liqvidationeme fortgå, torde förs,ko.ttet i denne del icke komma att öfvergå En half Million Riksdaler, eller högst boo,000.) b:o Att Malmö
– N:o ett, skrifver »Junker Carl.» (En historisk roman.) »Det låter inte illa. – Frun nämnde väl 32 sidor på arket?» »Aj, aj – jag glömde det nya beräkningssättet. Men här kommer Almqvist.» Thomson, som hade en ofantlig respekt för denna fabelaktiga notabilitet, var genast bortblåst. »Här är väl icke fråga om att importera några ’vargar’ för Parnassen?» frågade han småskrattande. »Åhnej», skyndade jag att lugna honom, »nu sofva de samt och synnerligen i bokmagasinet.» Frågan och svaret behöfva en förklaring. Då jag kom upp till Stockholm hade Thomson färdig en roman i två delar som han sjelf författat. Det var alls icke hans första arbete. Han hade skrifvit rätt läsvärda små böcker, såsom »Svensken i Italien, Sjömanshustrun och Konskriptionen. – Men det som gick för sig inom en liten ram, gick ej lika bra för sig inom en stor. I romanen föreföll att en redande (det var visst hjelten) under en slädfart i någon ödslig trakt öfverraskades af en alldeles otrolig mängd vargar. Denna myckenhet, som fördubblades på hvarje rad, sökte jag bortplocka så mycket jag vågade, men der var ändå ett tillräckligt antal qvar för att skänka Lénström i Eos tillfälle att gifva mig (som han antog som författarinna på den lösa grund att Thomson såsom signatur begagnade bokstäfverna F-l-r) en ordentlig upptuktelse. – Det var just då Lénström och jag hade vår lilla skärmytsling, och det var på detta »varg-möte» som Almqvist skämtande häntydde. »Nå vi skrifva alltså för firman N. H. Thomson», fortsatte han. »Min roman är redan färdig i hufvudet, den skall heta Herrarne på Ekolsund. Naturligtvis honorerar han på ett passande sätt.» Jag var genast inne i programmet, som antogs. I detta ögonblick gick Blanche förbi dörren. »Så förtroligt», sade han, kastande en sidoblick på Almqvist. – Men nu kom Crusenstolpe och förklarade att Almqvist väntades af herrarne, och så blef det åter ett mellan fyra ögon.
DiscontVerk; a£ RiksdagsFullmägtigen Johan Longbergs hos BondeStåndet uppläste och med PrefteStåndet communicerade Memorial, angående inlösen till Banken af FilialDisconternes Assignationer, Tre procents-Sedlar och Banco Attester som ännu åro utelöpande; af Professoren Fröbergs Memorial med anmodan till nämnde Utskott, att med uppskof af alla underordnade angelägenheters afgörande, först inkomma till RiksStånden med förslag till Myntvärdets fixation och PenningeVerkets reglering; af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om behofvet af en Fond till understöd för Jordbrukare , som genom frost eller hagelskada förlora växande gröda; af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser, angående de af en i Nåder tillförordnad Comitée utarbetade underdåniga Betånkanden om Rikets PenningeVerk m. m.; och rörande inrättningen af ett Handels LåneContoir i Götheborg; af Prosten Horsters Memorial örn penninge-förlågenhetens afbjelpande Ben 97 Maji f. «. medelst BatieoLån till Jordbrukare; af Biskopen Doctor af Wingårds Memorial, rörande SparBmken i Götheborg; af Biskopen Doctor Al rnquista anförande om myntväsendets reglering medelst ett DiscontVerk under RiksgäldsContoiret* förvaltning; af Professoren, Doctor Thyselii hemställan, om understöd och Låne-rättighet af Stats-medlen för uppbyggande af Skolhuset i Örebro; af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, angående ytterligare anslag för fullbordandet af Götha Canal och någon ersättning för Actieågarnes förluster; samt om bidrag till utförande af Hjelmare Canaloch SlussVerks-byggnad. Statsoch BevillningsUtskotten: Af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, om upphörande af Extra Grufve-hjelpen; Statsoch LagUtskotten: Af Pastor Primarius, Doctor Wallins Memorial, om nedsättning i tiden från 70 till 65 års ålder för Civile Embetsmåns afskedstagande.
Riksdagen skall förordna två för lagkunskap och utmärkt redlighet kända medborgare, den ene såsom justitieombudsman och den andre såsom militieombudsman, att i egenskap av riksdagens ombud, efter den instruktion riksdagen för vardera utfärdat, hava tillsyn över lagars och författningars efterlevnad, militieombudsmannen i vad de skola tillämpas i mål, som i den ordning 87 § 1 mom. stadgar förklarats vara att hänföra till militära mål, samt i övrigt av ämbetsoch tjänstemän med avlöning från de till försvarsväsendet anslagna medel och justitieombudsmannen i vad de eljest skola vid domstolarna samt av ämbetsoch tjänstemän tillämpas, ävensom att enligt den fördelning nu är sagd vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina ämbetens utövning av väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina ämbetsplikter behörigen fullgöra. Denne Riksens Ständers Justitiä-Ombudsman wäljes af Riksens Ständer genom Tolf af hwarje Stånd särskildt för tillfället nämnde Electorer, hwilke till detta wals förrättande sammanträda samma dag, då de af Stånden blifwit utsedde, och skiljas ej åt, förr än walet fulländadt är. Med iakttagande af hwad 69. om lika rösters förekommande stadgar, skola desse Electorer samfält och icke efter Stånd, först medelst slutna Sedlar, hwar för sig uppgifwa den Man, som de finna böra komma under omröstning. Falla derwid rösterne till mer än hälften af de röstande Electorernes antal på en Man, ware han behörigen wald; äro åter rösterne så delade emellan flere, att en sådan full pluralitet för någon icke äger rum, anställes ny votering med slutna Sedlar till antagande af den, som de fleste rösterne erhållit, eller, om han icke antages, af den, som näst efter honom utaf de flesta Electorerna blifwit kallad, och så widare. Inträffar den händelsen, att twå eller flere personer, öfwer hwilka särskildt röstas bör, undfått lika röster, företages först votering om den ordning, hwaruti de till omröstning må framställas.
Under åberopande hufvudsakligen häraf, har Herr Björck, med stöd af 56 § Riksdagsordningen, framställt följande förslag, nemligen: 1:o. att de, som till Rikets Ständers Bank häfta i skuld, som till betalning förfallit efter den 30 sisthdne November eller som förfaller till och med slutet af instundande Mars månad, må med betalning af dessa skulder erhålla anstånd i 3 månader, räknade från förfallodagen, dock att sådant anstånd icke får ega rum. der det kan verka till förringande af Bankens fordringsrätt vare sig hos gäldenärerne eller dem, som jemte desse äro ansvarige. 2:o att Fullmäktige i Rikets Ständers Bank bemyndigas att åt Privatoch Filial-banker lemna försträckning, helst af sådana medel, som afsetts för inrättande af nya Filial-banker, samt emot säkerhet, som af Fullmäktige pröfvas antaglig, och under vilkor, att lånetiden icke utsträckes utöfver slutet af år 1859; och 3:o att Rikets Ständer må föreskrifva, att deras beslut om understöd genom lån och kreditiv till nya Filial-banker, icke må under tiden intill nästa riksdag tillämpas för annat fall, än att Fullmäktige skulle finna förhållandena så förändrade, att den i föregående 2:dra moment omförmälda åtgärd icke vidare kan ifrågakomma.
Kors, det står väl inte för lifvet heller! (Går.) Du ska få se, lilla pappa, att det ska krya DAHLMAN. upp dig. vädret. Ja, det behöfs nå'nting i det här kusliga KAROLINA (i dörren). KERSTIN. Ska det vara russin och mandel med? Ja, tag några stycken. DAHLMAN. Det ä' detsamma, bara det går fort! (Karolina försvinner.) Att inte tidningen kommer! (Gäspar.) KERSTIN. Den brukar ju inte komma förrän half sju. DAHLMAN. aldrig tittar hit mera! Han hade ändå papper spektaklet som varit. Ja, det ä' ett fasligt söl! Tänk att Sundin att hemta. Men han vill väl inte för det där KERSTIN (ser upp). DAHLMAN. Skrif till honom. Det har jag gjort. ­ 114 ­ KERSTIN. Hvad svarade han då? Ingenting alls. Jag har inte fått något svar. (Paus.) KERSTIN. DAHLMAN. på med fru Marianne. Vill du jag ska läsa högt för dig? Vi höll DAHLMAN. KAROLINA (i dörren). DAHLMAN. KERSTIN. Jaså... Ja, det kan du ju göra. Ska det vara nejlikor också? Nej, nej, nej! Det värmer så skönt. Jo, visst ska det vara nejlikor, pappa lilla! DAHLMAN. nå'nting af! (Karolina försvinner.) Lägg i hvad ni vill för smörja, bara det blir KERSTIN (tar fram boken ur bokskåpet). Hvad var det vi var nu då? Det vet jag inte. DAHLMAN (gäspande). KERSTIN. hem. Här. (Börjar läsa.) Det var brölloppsdagen, när de skulle fara ­ 115 ­ KAROLINA (i dörren). Ska det vara socker i? Nej då, nej då! KERSTIN. DAHLMAN. och göra i ordning det. Jo. Det var då välsignadt! Kan du inte gå själf KERSTIN (reser sig). KAROLINA. (Försvinner.) Behöfs inte, fröken lilla. Det ä' strax färdigt KERSTIN (mumlande).
Den Svenska jordens allmänna fördelning i tre slags natur: krono, skatte och frälse, uppkomsten och utvecklingen af denna fördelning och dess sönderfallande i vissa under-afdelningar; hvilka skatter, som åtfölja den ena eller andra delen deraf; huru och i hvad mån frihet derifrån, samt från hvad som i kameralförfattningarne kallas allmänna besvär och ej får med grundskatt förblandas, tillgodokommer den ena jordnaturen framför den andra, hvarigenom den olikhet i bördor eger rum, som vid ytligt betraktande tyckes innefatta påfallande orättvisor, men hvilken, om än vid sin tillkomst föjanledd af den magtutöfning privilegierade medborgareklasser i äldre tider sig tillåtit, numera, efter hvad Kollegium ofvanföre visat, utjemnats af andra förhållanden; allt detta är så ofta och så grundligen utredt, att Kollegium torde icke böra dermed upptaga tiden, särdeles då ett upprepande deraf icke är behölligt för den undersökning Kollegium nu har för handen. För detta ändamål torde nemligen göra tillfyllest att anmärka, dels att frågan icke rörer den grundskatt af hemman och lägenheter, hvilken enskild man eller verk och inrättningar innehafva med eganderätt, och således icke frälseränta, utan blott den, som utgöres till Staten, men denna i hvad form den än måtte utgå, dels ock att endast egare af jord, men icke innehafvare af blott besittningsrätt dertill, kunde tilläggas rätt till jordens friköpande.
Då meningen var sådan och farhågor sägas hafva uppstått inom BondeSt., vet jag icke något skäl, hvarföre man ej kan skrida till ett förtydligande, som försigtigheten synes påkalla. I 4 §• af myntbestämningslagen står, alt ”alla liquider och betalningar kunna, hädanefter såsom hittills, i b:cosedlar fullgöras, der ej annat ”förbehåll gjordt är.” En värd talare har redan gjort den anmärkning, att för fullständighetens skull hade erfordrats att der stått: ”efter myntbestärnningsgrunden.” Det är förmodligen uteslutandet af dessa ord samt minnet af förhållandet vid 1776 års realisation, som nu väckt farhågor inom BondeSt., och om det också vore blott hos en af dess ledamöter, synes mig dessa farhågors undanrödjande vara en pligt för Representationen. Jag ser således intet skäl att icke medgifva förtydligandet, och det är af denna anledning jag ej kan instämma deri, alt Gr. Frölich skulle borttaga den här ifrågakomma mellanmening, emedan det just är denna mellanmening, som innebär sjelfva förtydligandet. Uti den principfråga, som Hr Rosenblad vackt, vill jag ej nu ingå. Jag tror, att genom ifrågavar. redaction behörig forin är iakttagen, ty det tillhör icke K. M. att beskatta Svenska folket, och jag är öfvertygad, att K. M. icke åsyftar, att någon Svensk medborgare skall tro, att han vill intränga på R. St:s beskattningsområde. Jag biträder således det förslag, som Gr. Frölich afgifvit. Hr Cederschjöld: Den farhåga, för hvilken man ansett förevar, punkt af BancoUtsk:s betänk, lemna rinn, är väl den, att de skatter, sorn hittills utgått i b:cosedlar, skulle möjligen framdeles kunna uttaxeras i silfverspecie. Men, så - Den 23 Juli f. m. 33 såvida man ej vill se denna farhåga undanröjd genom deu af Utsk. föreslagna redaction, är den ej heller håfven genom Gr. Frölichs redactionsförslag. Efter min tanke kunde deremot detta bäst hjelpas genom tillagg af några få ord i Utsk:s förslag.