Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Hr von Hartmansdorff ville hafva ett bestämdt stadgande härutinnan, så skulle Hr von Hartmansdorff säga och yrka alt dessa 2,500,000 r:dr icke må utbetalas med mindre än alt metallisk valuta kan till motsvarande belopp anskaffas, hvarom icke, sä komma icke dessa 2,500.000 r:dr att anskaffas. Nu gifves det ett annat sätt att bibehålla denna metalliska valuta vid samma belopp som R. St. hafva föreskrifvit, ty det kan ske icke blott derigenom att man skaffar nytt silfver, utan äfven derigenom att man minskar sedelstocken. Om nu II. St. anse nödigt för banken att ersätta försvunna privatbanker, så kan det ske derigenom att bankens öfriga lånerörelse inskränkes, och derigenom kan det fås tillgång till denna ersättning, utan att derföre förhållandet emellan bankens utelöpande sedlar och metalliska valuta kommer att rubbas. Dessutom åligger det Banko-fullmäktige alt beständigt tillse att den metalliska kassan aldrig må sjunka 198 Den 25 Juli. under det bestämda beloppet af 2,500,000 r:dr i silfver. Om således genom privatbankernas ersättande en större sedelstock skulle erfordras och derigenom en påtryckning uppkomma på den metalliska valutan, så hafva Banko-fullmäktige i sitt skön att återföra jemvigten, så att den metalliska valutan icke må komma att sjunka under det föreskrifna beloppet. Jag anser sålunda ingen våda vid att antaga den föreskrift, som BankoUtsk. nu har föreslagit, men anser deremot oriktigt att insätta en föreskrift som icke kan verkställas; hvarföre jag anhåller om bifall till BankoUtsk:s betänk. Hr von Hohenhausen, Mich. S i 1 v.: För min del kan jag icke annat än finna att Hr von Hartmansdorff har skälig anledn. till det klander han framställt emot Utsk:s förslag. Det vid förra riksdagen gjorda förslaget i denna del var i den mån fullständigare alt det tillika afsåg hankens trygghet vid en hastigt påkommen utgift af nya bankosedlar. Den innefattade äfven derjemte ett åliggande att öka silfverfonden.
N:o 247, i fråga om löneförhöjning åt nuvaride Bibliolhekarien vid Linköpings Gymnasium och StiftsBibliothek, voterar Ja t den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, afslås förenämnde utlåt, och vidblifver R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följe»: Ja — 25. Nej — 6. Föredrogs och lades till handlingarne SlatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordel lagda mern. N:o 310, i ani. af erhållen återremiss å utlät. Föredrogos och biföllos StatsUtskis i gårdagens plenum på bordet lagde mern. N:o 311, ang:de arfvoden åt StatsKommissarierne Kock och Gråå; samt N:o 312, angide slutligt bestämmande af arfvode! för den hos Disk. anstälde Kamererare. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., Frih. Cederström, Rud. m. fl. ledamöter, nedannämnde i gårdagens plenum första gången på bordet lagde utlåt:n och betänkm, nemi. från Stalsoch Bevillnings-Ulskotten: N:o 37, i ani. af K. M:s nåd. propos. om förhöjning i postskjutslegan samt åtskillige inom RiksStm väckte frågor om förändringar i sältet för utgörande af postskjutsen, om anslag lill beredande af lindring deruti, samt om dess öfverflyttande å Gästgifveriskjutsen, N:o 38, i ani. af väckt fråga om stipendier för folkskolelärare, Den 13 Augusti. 209 lärare, som å Institutet för döfstumma oell blinda genomgå en kurs i melhoden alt undervisa döfstumma; N:0 39, i ani. af erhållen återremiss å betänk. N:o 29, rör:de anslag af allmänna medel till ersättning för under smittosamma sjukdomar nedslagtade kreatur.
Dessförinnan kunna dylika uppgifter, rör:de ett löpande år, ej blifva annat än prestimerade, d. ä., tagne på höft, hvaraf följaktligen den stora olägenhet uppstår, isynnerhet hvad jordegendom , handel och näringar beträffar, att de icke kunna controlleras af det årets Bevillnts-comiteer, hvilka redan sammanträda under en tid, då handeln och sjöfarten ännu sorn lifligast äro sysselsatta att frambringa sjelfva inkomsten, hvars taxering föranledt comite'ernas nedsättande. Det samma kan ock sägas om årets gröda, hvaraf allt följer, att specifika uppgifter af de skattskyldige icke äro att tillgå, än mindre för året afslutad hufvudbok. Utan olägenhet torde derföre den princip kunna här ingå såsom föreskrift, att de skaltskyldige till BevilInts-comiteerna uppgifva den inkomst, som åtnjutits under sednast tilländalupna calender-året; så att, t. ex. de comiteer, sorn sammanträda år 1839, hafva att taxera den inkomst, som under år 1838 kommit den skattskyldige till godo. Och emedan denna princip är tillämplig för alla i detta project upptagne artiklar, har densamma uti särskild § zp, såsom föreskrift fått sitt rum på Art. Titeln på uppgifterna bör alltså, med begagnande af nämnde år t. ex., blifva: ”Uppgift till Berednings-(Taxerings-)Comite'en för år i83g på i838 års behållna inkomst.” Afkortning och restitution äro åtgärder, som inträffa så länge taxering och debitering utgå från, och grunda sig på presumerade förhållanden, i afseende på den skattskyldiges inkomster under en icke tilländalupen tidrymd. Deremot, så snart ofvan antydde princip generelt tillämpas, hvarigenom taxering och debitering grundas på gifna resultater, på redan inträdda förhållanden, kunna ock inga sådana förändringar med de påförda bevilln:sbeloppen inträffa, som föranleda till afkortning eller restitution, hvilka åtgärder följaktligen försvinna; och hvad som, med antagande häraf, kan bibehållas af §§ 158, i5g, bör utföras på Art.
P. Dun-elsson — hvilken » skåningarna » ansågo alldeles underhaltig —, de tarfligare partielementens samling under Rundbäckar » och Liss Oflof Larsson i opposition cnot » skåningarnas » ejäifrådighet utgjorde de väsentliga personliga orsakerna. Den innersta anledningen var, att bondeflocken icke var mogen att rara sin egen man. Landtsn ann apartiet vardt emellertid sprängdt. Några af dess bäste män — en Key, en Ola Andersson i Nordanå — drogo sig xnissmodiga undan, andre stannade kvar, såsom Karl Ifvars-son, för att rädda hvad som räddas kunde efter nederlaget, men de hade icke längre sitt gamla inflytande. Deras moderata frisinne, deras intresse för hvad som kallas » folkliga » str&amp;f-vanden, för ett utjämnande af klassmotsatserna hade icke längre majoritetens öra; tro och lydnad var dem uppsagd. Den hos bönderna så ingrodda protektionismen — man bör erinra sig, att det icke var med böndernas vilja som spanmålstullarne på sin tid afskaffades — blef slutligen den lyckliga upptäckt, hvarigenom Liss Olof Larsson och A. P. Danielsson försäkrade sig om makten bland sina kamrater. Hade emellertid bönderna icke förut kunnat reda sig p&amp; egen hand, ännu mindre kunde de det nu. Det var de mera utvecklade, de mera kunnige som veko från stridsplatsen, det var den andliga bondearistokratien, som blef slagen af bondepöbeln. Den intellektuella hjälp som det nya partiet behöfde erbjöd sig emellertid själfmant — den var att taga på hyllan. Bönderna eller de element bland dem som på senare tiden utgjort majoriteten hafva ett naturligt misstroende mot ideer och sträfvanden, som gå utanför det dagliga arbetets synkrets, ett misstroende som blott en hårsmån — och stundom icke ens det! — skiljer sig från bildningsfientlighet. Detta är till och med, vid sidan af deras klassmedvetenhet, deras mest utmärkande egenskap.
Skrifvelse l\l;o 213. 387 summan för det tiil Oi dens-Gillet försålde så kallade Bränneri-Magasinet 1 Upsala stad. Sedan nämnde Verk, med E. K. M:s Nådiga bifall, fått inköpa berörde byggnad för en summa af 2,200 R:dr, hvartill den varit i magasinsräkenskaperne i värde upptagen; så har af eganderättshandlingarne inhemtats, att tomten, hvarå byggnaden blifvit uppförd, icke tillhört magasinsfonden, utan utgjort en del af den derintill belägna Kronopark. Af denna orsak har Ordens-Gillet hos E. K. M. i underd. anhållit, att ersättningen eller betalningen för byggnaden till allmänna MagasinsFonden måtte varda nedsatt till i,i85 R:dr, eller beloppet af det anbud, som å densamma vid trenne hällne auctioner blifvit gjordt. Och har, vid öfvervägande häraf, E. K. M. funnit det af Seraphimer-OrdensGillet uppgifna serskilda förhållande innefatta giltig anledning till den af Ordens-Gillet begärda nedsättning i köpeskillingen för ifrågavarande magasinshus, hvilken blifvit erbjuden under förutsättning, att sjelfva tomtplatsen jemväl skulle till köparens fria disposition upplåtas och kunna för dess räkning i behörig ordning lagfaras; och E. K. M. har desto hellre ansett sig böra föreslå Rikets Ständer, att en sådan nedsättning medgifva, som ändamålet med byggnadens inköp varit att uppfylla Rikets Ständers förut yttrade önskan, angående inrättandet af ett CenlralHospital, äfvensom E. K. M:s derom gifna Nådiga befallning.
Sto rmägtigste Alle rnådigste Konungl 1 ill följd af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning den 3o December sistlidet år, får ÖfverPostDirectpursErabetet nu afgifva underdånigt utlåtande öfver de delar af Rikets Stånders sednast församlade Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Postverkets Räkenskaper och förvaltning under åren i832 och i833, som innefatta anmärkningar och deraf föranledde hemställanden. Då Revisorerne i afseende på åtskillige uti 1833 års HufvudBok ännu upptagne äldre Balancer tillstyrkt Rikets Ständer, alt hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anhålla det lämpliga åtgärder må vidtagas, så att nämnde Balancer snarligen varda till slutlig utredning befordrade, har ÖfverPoslDirecteursEmbetet trott sig böra härhos i underdånighet öfverlemna en Förteckning å dessa Balancer. Af det förhållande, som å Förteckningen vid hvarje Balancepost blifvit uppgifvet, täcktes Eder Kongl. Majit i Nåder inhemta de förändringar, som en del af berörde Balancer sedan år i833 undergått, hvilka af dem nu mera ej fordra annan åtgärd, än att till afskrifning i behörig ordning anmälas, samt hvilka af anförde skäl än vidare måste i HufvudBöckerne balanceras.
Maj:ts nådiga Proposition, angående ändring af 39, 40 m. (1. 8§ i Regerings-formen och 4, 6 m. 11. §8 i Riksdags-ordningen, i afseende på sättet för Riks-styrelsens förande i vissa fall, fann Ståndet, utan afseende på Utskottets afstyrkande, för godt antaga, till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag, Kongl. Maj:ts i omförmälda nådiga Proposition framställda grundlags-ändringsförsiag. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 47, med Utlåtande om Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ändring i 39, 40 med flere §§ i Regerings-formen och 4, 6 med flera §§ i Riksdags-ordningen, i afseende på sättet för Riks-styrelsens förande i vissa fall. 432 Prot.-Utdrag den 16 September 1854. Med gillande af Memorialet N:o 47, afslog Borgare-Ståndet omförmälda Kongl. Proposition. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande Nto 25, i anledning af väckt motion om meddelande af lagfart och fasta å åboers besittningsrätt till de under bruk skatteköpta hemman m. m. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expeditions-Utskottets Memorial Nto 9, angående förhöjning af arfvodet till Föreståndaren af Utskottets Tryckeriafdelning. S. D. Föredrogs ånyo Bankooch Lag-Utskottens Betänkande Nto 1, i anledning af väckta förslag, i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar. Härvid förekommot lto Det yttrande, som finnes vid början af pag. 14, tvenne hemställanden, pag. 15, och tvenne Utlåtanden, pag. 16. Biföllos.
Jag får derföre vördsainligen tillstyrka, att Hä råd ssk r i fv ar ne i allmänhet, mätte få uppbära hvart eg-, nteliga Mantalspenningar;!!?, sorn Capita, tion eller Bevillning enligt Jtsta Art. } hvar* jemte jag, för Westmanlands Härads-skrifvare särskildt, ödmjukeligen anhåller, att de för Mantalsskrifningen år 1813, må komma i åtnjutande af den ersättning', enligt nu gällande Författningar, som de" hitintills sakna. Detta mitt vördsamma Memorial anhåller jag må blifva remitteradt till Höglofl. Bevillningsutskottet, och om nödigt prof* vas, äfven till StatsUtskottet. Högvälborne Herr Grefve, Hofmarskalk, Landshöfding?, sa nt Riddare af Kongl. Majtts Nordstjerne-Orden ! Då Högvälborne Herr Grefven och Landshöfdingen ansett Mantalsoch Skattskrifnings-förrattningarne aflöpa med ettbättre iakttagande af Kongl. Majrts och Kro. nans höga rätt, när de verkställas af Härads, skrifvarne, än af tillförordnade Comissarier, och således sökt bibehålla de förre vid dessa förrättningar, ehuru de, genom Komgl. Majrts III. Den 16 Maj.^ '53g Majits Nådiga Skrifvelse till Dess evt, r;_ kets KatnmarCollegium af den 30 Septei... ber l8l2, derifrån blifvit befriade, skedde sådant med den yttrade billiga förmodan, att de derföre skulle njuta en ersättning, Sorn satte dem i tillstånd, att, till sitt nödiga biträde, bålla Skrifvare, hvarförutan de omöjligen kunna medhinna de ökade göromål, som så väl annars, som genom dessa förrättningar uppkommit.
Efter att i fädernestaden hafva aflagt studentexamen år 1874 och medicine kandidatexamen år 1881, fortsatte F. sina studier vid Karolinska institutet i Stockholm, där han blef med. licentiat 1886 och erhöll med. Han förordnades ock sistnämnda år till docent vid sagda institut. Redan 1887 utnämnd till andre bataljonsläkare vid Älfsborgs regemente, befordrades d:r F. 1890 till förste bataljonsläkare vid Södermanlands regemente, utnämndes till samma befattning i Fältläkarekåren 1895 och är sedan samma år tillika bataljonsläkare vid Göta lifgarde. Sommaren 1897 medföljde F. som läkare ombord å » Drott » under konungens vistelse vid västkusten. Under ra studieresa, som d:r Flensburg hös&gt;en 1897 företog i utlandet, erhöll han konung Oscars kallelse att från nyåret 1898 öfvertaga den ansvarsfulla och hedrande posten som h. m:t konungens läkare. Samma år utnämnd till lifmedikus, innehar d:r F. därjämte såsom yttre utmärkelser Oscar II:s jubilenmsminnestecken och " Wasaordens riddareteeken. Utom ofvan antydda egenskap, äger lifmedikus F. i sitt väsen en blidhet och hjärtlighet, som ej kunna annat än med fasta band NLIGT M E D D E L A N D E från R o m har h. k. h. kronprinsessan Victoria redan börjat att af sin vistelse därstädes erfara ett välgörande inflytande på sina nedsatta krafter och sitt angripna nervsystem Så snart vädret är lämpligt, företager hon ock längre eller kortare promenader i vagn, åtföljd af nå- gon bland sin uppvaktning. Vägen tages då från Grand Hotel vanligen genom den breda Via Nazionale ned till Piazza Venezia, en af de lifligaste och mest trafikerade platser i Rom, samt därifrån upp genom den eviga stadens förnämsta, men ej synnerligen breda gata, Corson, till Piazza del Populo. Härifrån slingrar sig vägen i dubbla, terrassformigt sig hö- jande vindningar upp till en af Roms skönaste platser, det härliga och högt belägna Monte Pincio.
En af landets mest talentfulla publicister af den ultraliberala, men icke precist aftonbladistiska skolan, sade mig under sitt besök i Upsala, i anledning af den nyss inträffade katastrophen, „medgif i alla fall, att herrarne under de tre sista åren haft en förb. bondlycka.„ Bore har anlagt sorgedok och hängt munlås för sin mun: han berättar väl ett och annat, men reflecterar icke. A.B:s svängningar till höger och venster, fram och tillbaka, äro allom bekanta: aldrig har också en skicklig taktik varit mer af nöden inom detta läger. Bland det myckna, som der blifvit sagdt, hafva vi blott tagit inteckning och fasta på de orden: „A. har hittills länge och varmt kämpat för det godas seger öfver det onda„ – och: „han stod på bildningens högsta trappsteg.„ Ett slikt misstag om svart och hvitt, om sann bildning och förstörelse, är naturligt för den, som står nedanför i samma linia, fastän ej på samma planum, beundrande, ehuru stundom hisnande, klifvarens mod och upphöjda ståndpunkt. De nemligen, som blott försvara insurrectionens heliga rätt mot samhälle och öfverhet, insurrectionen mot bibel och kyrka, mot tradition och fosterländsk lag och sed, således blott föra krig mot religionen och staten, men utan att vilja genomdrifva den stora reformen jemväl inom familjen, egendomen och sedoläran, i dess tillämpning på det enskilda lifvet, – dessa stå visserligen på samma stege, men dock på dess nedersta pinnar. På sistnämnda låga ståndpunkt befinna sig de radicaler, som bäfva tillbaka för Socialismen: men de äro långt farligare, ty för de stora propheterna aktar man sig, sedan de fällt ut sina fanor och man derpå läst devisen, men de små kladdrarne i samma yrke, hvilka ,stå tillbaka i stigande„ förföra de svaga och enfaldiga, som ej begripa att radicalismen endast är förberedelsen till denna slags „bildning„ , nedersta graden i den socialistiska verldsförbättringens frimureri.
St. blifvit ersatt, måste anses hafva med Fonden, hvaraf den tilldelades, gått förlorad, .saint enär, i följd häraf, något större fordringsbelopp för från Finland förlorade inkomster nu mera icke skäligen bör .Stockholms Stora Barnhus tillerkännas, än det, hvartill Inrättningens, vid krigets slut och Finlands skiljande från Svenska Kronan innestående, ännu oguldne spannmålsfordringar uppgått, fördenskull funnit samma fordringsbelopp, uti Inrättningens räkenskaper, tillsammans upptaget tili 5,893 R:dr 37 sk. Banco, böra, såsom ostridigt, Inrättningen tilldelas af de nu ifrågavarande medlen, roen. ali vidare ersättning af Kronan, som med icke mindre än omkring 3,169 Tunnor spannmål samt 1,166 R:dr 3a sk. i penningar årligen denna Inrättning Understödjer, icke böra ega runi. Vidare, och då, till följd af E. K. Maj:ts Nådiga Förordnanden den 21 April 1825 och den 2S Maji 1827, Arbetsoch. Spimihus-Fontlerne, hvilka förut stått under E. K. Maj:ts och Rikets GommerceCollegii förvaltning, öfverlemnals, i det skick de då befuunos, till disposition af Styrelsen öfver Fängelsena och Correelionslnrättningarne i Riket, och således 1111 mera icke 12 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v. N:o 241,242. utgöra några serskilda Fonder, utan ingått i anslagen för nämnde Inrättningar, hafva R. St. funnit det för dessa Fonder upptagne fordringsbelopp, 998 R:dr 12 sk. 1 rst., höra tilläggas öf» verskotten på StatsVerkets inkomster, dit R.
Men, kära du! låt mig behålla de små skorna; jag har tänkt gifva dem åt min styfmoder, så får jag kanske litet mat, när jag kommer hem’. Pilten bad nu så innerligen vackert: »gif mig åter mina skor! en annan gång vill jag tjena dig igen.» Då gaf pojken tillbaka de små glas-skorna; men den lille blef mycket glad, nickade förtroligt, och sprang sina färde. Vallpojken lullade nu ihop sin boskap, och gaf sig på hemvägen. När han kom till gården var det redan mörkt, och styfmodern bannades att han kom så sent. »Det står gröt qvar i fatet», sade hon, »ät nu och packa dig i säng, så att du i morgon bittida kan komma upp med annat folk.» Den stackars vallpojken tordes icke svara till dessa hårda ord, utan åt, och smög derefter bort till hö-skullen, hvarest han plägade sofva. Men hela natten drömde han om intet annat, än den lille pilten och hans små glas-skor. Arla om morgonen, innan sol sken östan, väcktes pojken af sin styfmoders rop: »upp med dig, din lätting! det är ljusan dag, och kräken böra inte stå och hungra för din skull.» Han steg nu genast upp, fick en beta bröd, och lullade sitt fä i vall. När han kom till den gröna kullen, som alltid var så sval och skuggig, tycktes det honom underligt, att daggen var bortskakad ifrån gräset, och marken torr, ja nästan mera än dagen förut. Bäst pojken nu satt i djupa tankar, fick han se någonting, som låg i grön-gräset och skimrade emot solen. Han sprang genast dit, och fann en liten, liten hätta (mössa); men hättan var röd till färgen, och små gyllene klockor voro fästade dervid på alla sidor. Då blef han mycket glad, så att han glömde sin hunger, och lekte hela dagen med den fagra hättan. Om qvällen, när sol gick i skog, samlade vallpojken sitt fä, och lagade sig att drifva till bys. Vid det han nu kom på vägen, mötte honom en mycket liten och dertill mycket fager jungfru. Hon helsade vänligt: »god qväll!» ’God qväll igen!’ helsade vallpojken.
St:r bestämma värdet på effektei, som för statens räkning skola inköpas, måste jag likväl, å aidra sidan, dels med hänsyn till hvad Hr Huss yttrat, och dels emedan jag fullkomligt instämmer med Gr. von Platen deri, alt då man borttagit allt skydd för våra näringar, man äfven för söka att bereda desamma all lättnad i afseende på upplysning och undervisning, förena mig med de Hrr, som, med afsigt å Betänk:t, yrka att 9000 rdr måtte ställas till K. M:s disposition, på det att K. M. på till och vilkor, som K. M. finner lämpliga, ville inköpa dessa samlingar. Den 21 Oktober. 89 Hr Fahnehjelm: Jag hade visst icke tänkt att vidare upptaga Högloft Ståndets tid, men då jag funnit mig understödd al flere utmärkta ledamöter af detta hus, må det ursäktas mig, om jag anhåller om några ögonblicks uppmärksamhet, lör att besvara de anmärkningar, som Gr. Mörner emot mitt förslag framkastat. Det måtte vara ett minne från 9:de hufvudtiteln, som förmått Gr. Mörner att betrakta denna fråaa såsom en fördel för samlaren. Jag mäste derföre göra den värde Gr:n uppmärksam derpå, att förhållandet ej är så. utan att frågan tvärtom gäller att bereda en fördel åt den studerande ungdomen och åt industriidkarne. Det har vidare blifvit anmärkt att slöjdföreningen ej skulle i sin lokal kunna inrymma ifrågav:de samling. Jag tror visserligen icke att i den nya byggnad, som skall uppföras, plats kan för densamma beredas, men jag har derföre löreslagit att samlingen, om den kommer att inlösas, må användas på sätt K. M. för godt finner. Jag tog mig äfven friheten antyda hurusom fråga är om att här i Stockholm bilda ett museum för naturvetenskap, slöjd och konst, hvartill anslag redan blifvit beviljadt, och jag är öfvertygad om att, då detta kommer till verkställighet, medel ej må saknas. Den värde Gr:n har vidare fäst sig dervid att ingen närmare utredning funnes att tillgå angide samlingens penningevärde, äfvensom att han anser en summa af 9,000 rdr vara för stor.
Protocoll för den iz innewarande manad, hwarigenom Ulstottet till Ständernes pröfning hemstalt, huruwida de hittills brukeliga arliga sammanträden as Fullmaglige j Banco och Riksgäldswerkcn tils genom - 394 - Den 4 November. genomseende af föregående ärets asffutade RiksStat, äfwen hädanefter mä forrfara, eller nu mera uppböka, dels ock Willoff BorgareSiänbe s uti Protocoll den 2l derpå följande i ämnet tagne beffut, att ofwannamnde Fullmägtiges sammanträden hädanefter såsom öfwerflödiga mä upphöra, uti hwilket beffut BondeStandet pä derom framstäld proposition sig förenade; hwarom de öfrige Resp. Ständen genom ProtocotlsUtdrag skulle wördsamt och wänligen underrättas. Ut supra. klx krotocollo 8. S. D. BoNdeStändet gillade, efter uppläsandet hwad Riksens Högloff. S änders Statsutskott uii ProtocollsUkdrag d. 2g i denna mänad tillgyrkt, i afseende pä bestämmandet af en witz ärlig underhällssumma i ett för allt till Hans Majus Konungens och Hennes Majit Drottningens Hofoch HofStallStater samt för Hans Kongl. Höghet KronPrintsen; hwarom de öfrige Resp. Ständen genom ProtocollsUtdrag wördsamt och manligen skulle underrättas. Ut supra. kix krotocollo 8. L. 'kräZLräli. S. D. Wid ytterligare föredragning af Allmänna Beswärsoch OeconomieUtffottets sista Plenum - Den 4 November» 395 rium uppläste och pä bordet sagda Betänkande, angående föreflagen ändring af stytlningsliden för tjenstehjon, bestöt BondeStänvet, att Blänkandet icke kan oförändradt antagas, utan kommer Utskottet att fä del af de inom