Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken till de skiftande meningarna tror jag ligger deri, att man icke klart för sig redt begreppen Kyrka och Stat. Och motståndet mot den Kongl. Propos:n hos dem, som icke dertill haft sämre motiver, har härledt sig från oriktiga begrepp i berörde afs:de; och deraf att man trott sig gynna och befordra religionen och Kyrkan medelst att sammankedja dem med Staten. Men, på sätt jag tror mig visat, långt ifrån att vinna på en sådan förening, förlorar Kyrkan tvertom derigenom sin sjelfständighet, och blir, i st. f. det högsta, en Staten subordinerad tjenare, som måste lämpa sig efter dennes nycker, och sätta sitt egna och egentliga sträfvande efter dennes, sin herres önskningar. Hvad jag nu yttrat gäller endast grundsatsen, hvilken man måste hafva för ögonen vid fråga om lagstiftning. Nu är här likväl icke fråga om något skiljande af Kyrkan från Staten. Den af mig uttalade grundsats kan således icke här i alla sina konseqvenser tillämpas; men då man skall besluta, måste man utgå från någon viss, säker princip; och det är derföre jag ansett mig böra uttrycka den. Då man har att lagstifta rörande religionen, torde icke vara utan vigt att tillse hvad vår religion i det afs:det säger. Jag har derför under de gemensamma öfverläggningarna sökt visa huruledes Christus sjelf strängeligen förbjöd allt gripande till verldsliga vapen, och huru Han flere gånger straffade sina lärjungar för det de ville använda dylika vapen. En talare här har sökt, att för religionsförföljelser hemta stöd ur Gamla Testamentet; men jag tror, att han snarare bordt tillse hvad nya Testamentet derom innehåller. Åtskilliga talare hafva från budet att »/ly irrlärige» velat sluta till rät - 358 Den 4 November f. m. tigheten att landsförvisa dem. Denna slutsats tror jag vara lika oriktig, som då man vill försvara landsförvisning, genom den rättighet Kyrkan måste ega, att från sig skilja dem, som från den affallit. Men dessa och flere dylika obehöriga slutsatser härleda sig derifrån, att man icke klart för sig skiijt mellan begreppen Kyrka och Stat.
B:co; deraf äro från Tredje HufvudTiteln utgångne R:dr 57,985: 3. to. Annu oersatt Skuld till Allm. Magazins Fonden 52,091: 27.10. Och till K. 2. och då denna Brist skall tillkommit genom förändrade pris å persedlar, som vid Anslaget till bestämda qvantiteter ingått i beräkning, förmodar K. M:t i Nåder, att R. St:r lära finna skäligt att samma Brist af Ölverskotten å StatsVerkets Inkomster godtgöres. — Utskottet har af äldre Stater inhemtat, att de i frågavarande Anslagen blifvit uppförde, icke efter någon viss Persedel-beräkning, utan efter en förut varande Passevolance, hvilken, efter skedd uppsägning, sedermera ej kunnat på billiga vilkor förnyas. Dessa Anslag hafva således varit af enahanda natur med andra förslagsvis å en HufvudTitel uppförda Summor, hvilka, i fall de ej varit tillräcklige, bordt erhålla fyllnad af uppkomne Besparingar å andre Anslag under samma Titel: till Löner och öfrige behof. Att sådane Besparingar på Tredje HufvudTiteln intill 1826 års slut funnits, visa Räkenskaperne så väl som den K. Propositionen, enl. hvilken, till fyllande af en del utaf den här i frågavarande Bristen, de lämnat en tillgång af 57,985 R:dr 3 sk. 10 r:st.; och då för år 1827, under hvilket år en betydlig del af Bristen uppkommit, någon Afslutning ännu ej är fullbordad och säle - 2i4 S t a t s - U t s k o 11 e t s cles ej ntröndt, huruvida Besparingar til! dess fyllande saknas; kan Utskottet ej tillstyrka ersättning, genom serskildt Anslag, hvarken för hvad Tredje HufvudTiteln i detta afseende redan kunnat bestrida, eller för hvad den ytterligare kan bestrida af redan Ansiagne Medel. 21:0
Hvad angår den med verkliga förhållandet ej enliga uppgift , alt någon bland Rikets Städer skulle hafva från Banken erhållit lån-biträden utan all Inteckningssäkerhet, och blott på grund af Borgerskapets personliga ansvarighet, åberopar BancoUtskottet sitt Betänkande N:o 89, som upplyser, att både för Götheborg och Landscrona, de enda Städer, hvilka, utom Uddevalla, erhållit dylika lån-biträden, Inlecknings-säkerhet blifvit både förbehållen och gifven, samt ännu fortfar att vara gällande. I sjelfva hufvudfrågan åter, eller beträffande den nu önskade eftergiften af meddelad Inteckning i Stadens Stånd-skog, får Banco-Utskottet erinra, att Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående Inteckning i fast Egendom af den i3 Julii 1818 uti 18 §. stadgar: ”Eger någon Inteckning uti flere ”Fastigheter för samma fordran, utan att ”uppgifvet är, för hvad del deraf hvarje ”Fastighet serskildt häftar, och hafva an”dra Borgenärer å samma tid eller sedan 64 Banco-Utskottets Betänkande. N.-o '"låtit inteckna en eller annan af dessa Fastigheter; då må han ej låta sin Inteck”ning i Fastigheten serskildt dödas, utan ”att alla Inteckningsbafvare, som med ho”nom lika rätt fega; så ock de, hvilkas In”tecknings-iätt senare är, dertill samtyckt. ”Sker annorledes, eller låter han Inteck”ningen i någondera Fastigheten förfallaj *■njuté ej annan rätt i de öfrige, än näst efter sista Intecknings-haf varén.”
Att vi misstagit oss i vår mening, rörande hvad Ridderskapet och Adeln af sitt Utskott ägde rätt att fordra, har jag nu erfarit, då §:n i sitt nu varande skick blifvit lemnad utan anmärkning och återstår mig nu blott att till Ridderskapets och Adelns Protocoll förnya den reservation, som jag, efter hvad jag haft äran nämna, anmält till Utskottets. Sedan Ridderskapet härefter tillåtit att Kammar-Junkaren Lagerheim finge inkallas, för att underrättas om Ridderskapets Adelns lörberörde beslut, samt han, uppå erhållen tillsägelse, sig inställt, meddelades honom 3f Herr Grefven och LandtMarskalken underrättelse derom , att Ridderskapet och Adeln funnit godt förordna honom att vara RiddarhusSecreterare; hvaruppå Riddarhus-Secreteraren, Kammar-Junkaren Lagerheim betygade så val sin vördnadsfull3ste tacksamhet för Ridderskapets och Adelns honom visade välvilja, som föresats att på ett ej mindre noggrant än redligt sätt söka uppfylla de pligter, honom ålåge vid utöfningen af det ansvarsfulla kall, Ridderskapets och Adelns förtroende honom uppdra git ; med hvilka tänkesätt han anhöll att alltid få vara innesluten i Herr Grefven? och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns ynnest och bevågenhet. Härefter Justerades följande: f Den i April. igi K Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den i April i8i8- S. D. Sedan Riddarhus-Directionen genom Constitutorial af den i Februarii sistledit år förordnat Protocolls-Secreteraren i Justitia-Fördelningen af Kongl. Majus Cancelli, KammarJunkaren, Oiof Johan Lagerheim, att vara Secreterare vid Riddarhuset, samt enligt i\ §. i den för Riddarhus-Directionen utfärdade Instruction samma förordnande Ridderskapets och Adelns gillande underställt; så fann Höglofl.
N:o 10, hvaruti föreslås åtgärder i anleda, af Norrska SlorTingets fattade beslut, anhåller jag alt få framställa några anmärkn:r. Utsk. har, såvidt jag kan tinna, icke grundat sitt tillstyrkande på några säkra kalkyler eller bestämd kännedom om förhållandet, utan Utsk. anser sannolikt, att Svenska Statsverket och industriidkarne, sockerraffinadörerne, kunna lida af de beslut, som Norrska Regeringen fattat. För mig är likväl obekant, hvilken grund Utsk. följt för antagandet af en sådan sannolikhet. Jag hade önskat, att Utsk. angifvit denna grund, på det jag må kunnat falla min öfvertygelse i ämnet. Enligt en beräkning, som jag funnit i en allmän tidning, skulle Svenska raffinadörerne tillskyndas förlust genom de raffinadörerne i Fredrikshall medgifna Den 13 Juni. r rättigheter. Vid föreg:de riksdagar har jag sett sådana beräkningar ganska vidlyftigt upgjorda öfver den förlust, som skulle tillskyndas raffinadörerne, och serdeles vid sista riksdagen, då förbudet emot införandet af raffineradt socker uphäfdes, hvarföre, jag tillstår det, jag är något misstänksam i delta hänseende. Jag skulle önska, att kunna erhålla säkra upgifter härutinnan och, i saknad af dem, att R. St. icke ville ingå till K. M. med den här föreslagna skrifvelsen, serdeles då något hvar är bekant, alt ullåtrn från vederbör, embelsmyndigheter blifvit i ämnet infordrade och sannolikt är, alt K. M. utan en sådan åtgärd aflåler propos. i ämnet. Dessförinnan anser jag icke lämpligt, alt R. St., som man säger, taga på hand och framkomma med en så beskaffad skrifvelse. Jag anhåller att, såsom landtman och således i milt eget intresse, få göra anmärkn. vid dylika af Utsk. föreslagna åtgärder emot brödrariket som de ifrågayar:de. Det är nemi. kändt, att Sverige har en icke obetydlig förmån af den nuvar. handelsförbindelsen med Norrige, och att t. ex. betydliga qvantileter spannemål i synnerhet från de vestra provinserne utföras till Norrige.
För att styrka R. o. Ad. i hvad jag hoppas skall blifva pluralitetens åsigt, ber jag att få nämna, att jag af en person, som är husegare i Wisby, fått den upplysning, att han der köpt 2:ne stenhus oro 10 rum och med en ganska stor trädgård för en summa af 4,000 rdr. Jag kan ej finna annat, än att en sådan lägenhet skulle motsvara ifrågavide behof; och kunde man finna en sådan, hvilket kanske ej är omöjligt, skulle ett betydligt belopp derigenom besparas staten. Jag lior derföre att denna fråga bör anstå till nästa riksdag, då K. M:t kan framkomma med ett annat, för staten billigare förslag. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Hamilton, Hugo: Jag ber att få instämma i Gr. Liljencrants’ yttrande. Frågan är mindre, huruvida dessa 26 man beqvämare inrymmas i kasern eller i hyrd lägenhet; utan fastmer om statens tillgångar medge beviljande af de medel till den mängd, visserligen behöfliga, roen dyra byggnader K. M:t äskat. Den öfverblick på ställningen, hvarmed Frih. Klinckowström öppnade denna diskussion, var för mig öfvertygande, och jag anser, att den strängaste hushållning är nödvändig, på det att statsskuld för en tid åtminstone må kunna undvikas. Jag kan vid detta tillfälle icke undgå att beklaga, att i statens beräknade tillgångar, så väl af K. M:t som äfven af Stats-Utsk:t upptagits såsom påräknad inkomst den af K. M:t föreslagna förhöjningen i bränvinsskatten, kalkulerad till 2^ million, om jag ej misstager mig. Annu är det ingalunda säkert, att denna skatteförhöjning af R. St: r bi fa lies, och måste naturligtvis till följd af ett afslag å denna Propos. en ny statsbrist uppkomma, helst denna inkomst är så tagen i beräkning vid de löreslagna statsutgifterna under år 1867, att endast den ringa behållningen af 139,000 rdr skulle uppstå, äfven om den bifalles. Detta är ett ytterligare skäl för mg att rösta för alla de af Stats-Utsk:ts tillstyrkta besparingar.
När jag så erinrade mig att i fönstren af åtskilliga af hufvudstadens antikvariat ha läst: » Böcker och musikalier uppköpas till högsta pris, » kände jag mig helt lättad vid tanken, att genom att afyttra det öfverflö- Gamle Beethowen, Haydn, Mendelsohn, Gounod, Brahms, ja, själfve Strauss — när jag ser de gamla slitna pärmarna, inom hvilka edra mästerverk förvaras, blir min blick varm, min hand berör er som en smekning, ett tack, ej blott för edra melodiers skönhet och harmoni, utan ock för den trefnad och harmoni, som genom dem komma hemmet till del. Konstlöst utförda, verkade do dock sammanhållande, bildade de en gyllene länk i hvardagslifvets kedja. Att inlära för att virtuosmässigt kunna utföra ett musikstycke, det må nu vara af större eller mindre värde, är ju ej att förkasta, men det tar bort mycken tid och man blir därigenom förtrogen med blott ett få- tal af de musikens heroer, o m hvilka en väl uppfostrad person ej gärna vill medgifva sig sakna kännedom. Har man däremot från barndomen blifvit van att, om ock blott som belöning för väl öfverspeladt och utfördt lektionspensum, a prima vista gå igenom för ålder och kunskaper passande kompositioner, så har man öfvat ögat vid att snabbt läsa nya noter och man skall fram deles finna, att denna förmåga blir källan till många stunder af gemensam njutning och 311 en vederkvickelse, som ej behöfver köpas med årslånga dyrbara lektioner. Man lär sig känna och uppskatta såväl de klassiska kompositionerna som nutidens himlastormande musikgenier; den glada, lätta musiken för dagen behöfver ej heller blifva främmande för den, som i ett ögonblick kan » draga igenom » den. Bröder och systrar, mödrar och barn, visst skolen I nu som förr spela fyrhändigt med hvarandra! Det » skär ej in så ofta i lifvet, det är ej så svårt kanske att där rätta sig efter hvarandra, när man lärt att göra det vid pianot.
Rdr 19,800: 1 betraktande af den bekymmersamma ställning, deruti Lidköpings stadsförsamling genom ofvanomförmälda eldsvåda blifvit försatt, samt de omständigheter och förhållanden, hvilka föröfrigt tala för beviljandet af lån utaf allmänna medel till understöd åt denna församling vid återuppbyggandet af dess kyrka, anser sig Utskottet väl böra tillstyrka ett sådant lån; men då förrberörda brandförsäkringssumma, jemte de efter eldsvådan öfverblefna lemningarne af den förra kyrkan, beredt en betydlig-tillgång för den nya, redan till 8 Stats-Utskottets Utlåtande, iV.'o 158. en hufvudsaklig del utförda, kyrkobyggnaden; så och då de med anskaffningen af orgelverk och en ytterligare ringklocka förenade kostnader icke synas utgöra föremål för bidrag från det allmännas sida; anser Utskottet den begärda lånesumman kunna och böra nedsättas till 16,000 Rdr. Beträffande betainingsvilkoren för ifrågavarande lån, så får Utskottet, under åberopande af hvad Utskottet yttrat, med hänsigt till det vid denna riksdag jemväl sökta och af Utskottet tillstyrkta låneunderstöd för Wexiö domkyrkas utvidgning och reparerande, afstyrka Rikets Ständers bifall till den framställda anhållan om flera års frihet från de årliga ränteoch kapital-inbetalningarnes verkställande; anseende Utskottet jemväl för detta lån samma ränta böra af Rikets Ständer bestämmas, som föreskrefs för det vid sednaste riksdag beviljade lånet till fullbordande af reparationen å Linköpings domkyrka och nu af Utskottet föreslagits för lånet till reparerandet af domkyrkan i Wexiö.
R:dr, icke torde kunna anses vara tillräckligt för denna vigtiga institutions förseende med nödig materiel, tillstyrker Utskottet, att den begärda anslagsförhöjningen, 500 R:dr, må af Rikets Ständer beviljas. 22:o. Sedan Consistorium Academicum Majus i Lund hos Kongl. Majit gjort framställning om anvisande af ett årligt anslag af 2,000 R:dr till underhåll af universitetets byggnader, alldenstund de för sådant ändamål nu användbara medel, eller inkomsterna vid inträffande ledigheter af de till universitetet anslagna prebendepastorater, dels vore af tillfällig beskaffenhet och således icke alltid kunde påräknas, dels hädanefter komme att minskas, sedan två af berörda pastorater nyligen frångått universitetet, under det å andra sidan de årliga behofven ökades i den mån universitetets byggnader tillvexte i antal; samt Kanslern å denna anhållan tillstyrkt nådigt bifall, har Kongl. Majit nu föreslagit, att till underhåll och förbättring af nämnda byggnader måtte anvisas årligen 2,000 Ridr; Och får Utskottet, i betraktande af hvad Konsistorium angående detta anslagsbehof anfört, hemställa, att det begärda anslaget, 2,000 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas. 23:o. För Lunds universitet har Kongl. Majit vidare äskat förhöjning i anslagen för Bibliotheket med 1,800 Ridr, för Zoologiska museum med 200 Ridr och för Kemiska Institutionen med 700 Ridr; Och då, enligt hvad Konsistorium anmält, de för berörda ändamål nu utgående anslag visat sig otillräckliga, tillstyrker Utskottet, att de ifrågavarande anslagen må med tillhopa 2,700 Ridr förhöjas. t 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 24:o. Slutligen har, i anledning af Konsistor» underdåniga hemställan att, med afseende på mängden och omfattningen af de läroämnen, i hvilka det nu vore kirurgie professorn vid
St. kan låta uppgöra en plan för den bankrörelse, som i provinserne erfordras, och att detta är enda utvägen alt få enhet och tillräckligt sammanhang i vår privalbankslagstiftning, hvilket åter jag ej anser alt de 4 Riksstånden genom sina beslut kunna åstadkomma. Hr von Hohenhausen: Jag begärde ordet endast för att med Frih. Palmstjerna instämma och erkänna den brist, som af honom blifvit anmärkt mot bestämmelsen här i 21 §• Som jag hörde af en annan ledamot af RancoUtsk., hvilken deltagit i den sammansatta afdelningen af Råneooch LagUtsk:n, skulle denna § tillkommit alldeles lill slut, sedande andre §§ varit beslutade. Inom BancoUtsk. förhöll det sig så, att sedan man länge, och ihärdigt stridt om de hanker man ville hafva, så var man verkligen så trött, att man icke fästade sig vid några andra, och derföre har denna § kommit så här knapphändigt fram, men bör naturligtvis omredigeras, hvilket säkerligen också sker, om återremiss beviljas. Hr Nordenanckar: Det öde privatbankslagen redan inom 2:ne RiksSt. rönt, samt det motstånd och den fiendskap mot dessa inrättningar, som under discussioncr här yttrats, hafva äfven öfvertygat mig derom, att icke några privatbanker vidare komma att bildas, på grund af den lag, som möjligen kan vid denna riksdag antagas. Jag anser det således vara Den 25 Januari e. m. 523 gifvet, alt en förlägenhet och brytning i landets penningerörelser skall uppslå; denna är nära för handen, emedan alla nuvarande privatbanker måste innan detta års slut bestämma sig till deras rörelses upphörande eller fortsättning. En indragning af lånerörelsen måste således innan detta års slut börja, och om de underrättelser jag fått, icke äro oriktiga, så lärer redan en sådan indragning för närvarande i Östergöthland vara beslutad. Jag förmodar således, att resultatet af denna riksdags förhandlingar i afseende härå blifver ett förslag till utsträckning af Riksbankens lånerörelse, fördelad pä mänga sär skilda disconlconlor i landsorterna.
Maj t betyga deras underdåniga vördnad och tacksamhet lör de af Kongl. Maj.t i Nåder vidtagne åtgärder, i afseende å liquiderandet af Rikets utländska Gäld; uti hvilket beslut de öfrige Respeciive RiksStånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut supra. S D Vid förnyad föredragning af Stats* och BancoUtskottens d* n 23 dennes afgifne, samt den 25 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande öfver Kongl. Majrts Nådiga Propositon af den 1 a dennes, rörande behofvet af Den 27 Junii e. m, 551 särskilta penningetillgångar till upphandling a£ spannmål j blef berörde Utlåtande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Statsoch BancoUtskotten återremitteradt. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs StatsUt-. skottets den 21 dennes afgifne, och den 25 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om de under Kgl. CommerceCollegii Förvaltning stående Fonder, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Utlåtande i allt öfrigt gilla, endast med undanlag af Utskottets förslag, att det meddelande Creditivet borde af Riksens Stan-: ders Revisorer indragas, så vida de funno, att de för ManufacturDiscontens förvaltning före} skrifne grunder blifvit öfverskridne; hvilket förslag af Ridderskapet och Adeln förkastades. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 25 dennes på bordet lagde, Utlåtanden; Frän Statsutskott et; Af den 23 dennes, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte berättelse, angående verkställd granskning af Allmänna Magazinslnrättningens Räkenskaper och Förvaltning jemte förslag till grunder för denna Inrättnings organisation. 55 2 Den 29 /«»«. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
På alla de skäl jag nu haft äran anföra, vågar jag hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamt föreslå: att ett anslag utan återbetalningsskvldighet, stort 875,300 Riksdaler Riksmynt, motsvarande |:delar af den beräknade kostnaden, måtte varda beviljadt att successive under instundande statsregleringsperiod utgå till fullbordande af Kinda båtled medelst kanalisering af Stångån från sjön Rengen till Linköpings hamn, under vilkor att ett bolag varder bildadt, som förbinder sig att, emot åtnjutande af detta understöd, i enlighet med det kontrakt, som derom kan varda afslutadt, behörigen fullborda arbetet. Jemte det jag anhåller, att denna min motion varder till Stats-Utskottet remitterad, får jag framställa den önskan, att Utskottet behagade infordra de uppgjorda planerna och kostnadsförslagen samt öfriga till saken hörande handlingar. Stockholm den 28 November 1862. D. P. af Burén. 384 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Herr von Axelson* »Toltan Fredrik, angående förhöjning af det utaf Kongl. Maji äskade anslag till understöd åt Officerare, anställda i utländsk krigstjenst. Uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit till Rikets Ständer föreslagit, att de vid två sistförflutna riksdagar anvisade 9,000 R:dr årligen, att enligt Kongl. Majit disposition användas till understöd åt officerare af armeéns särskilda hufvudvapen, som kunde vara hugade att inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående magt, hvars armée till större eller mindre del befinner sig på krigsfot, äfven för nästa statsregleringsperiod, åren 1864, 1865 och 1866, må af Rikets Ständer beviljas såsom fortfarande extra anslag af 9,000 R:dr årligen, eller tillhopa för alla tre åren 27,000 R:dr, för att till dylika understöd användas. (Se Bil. N:o 3 till Kongl. Majit nådiga Proposition Nio 1, pag. 72.)
Utskottets förslag om förhöjning till 4 sbi införselstullen å Caffe; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bibehållit den närvavarande införselsafgiften derå, nemligen 3 sk. pr och kommer, derest sistnämnde två Stånd icke skulle vilja, med afvikande från berörda deras beslut, instämma i Presteoch Bonde-Ståndens åsigt, omröstning alt anställas på följande sätt: * a4:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införselstullen å Caffe bör höjas till 4 skSt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer införselsafgiften att bibehållas vid dess närvarande belopp 3 sk. %. Cflicorierot Utskottets hemställan, att Chicorierot måtte tullfritt få utföras, är af Preste-, Borgare-och Bonde-Stånden gillad, men Ridderskapet och Adeln åter har bibehållit den derå nu gällande utförselstull af 1 rst. %, och lärer, i händelse sistnämnde beslut icke frånträdes, omröstning böra ega rum, enligt en så lydande proposition: 25:o. Den, som bifaller Ulskoltets förslag, att Chicorierot skall utan afgift få utföras, röstar Ja, den, det ej vill, röstar Nej. Bevillnings-Utskottels Memorial, N\o 3o. 21 Vinner Nej, kommer nuvarande utförselstull för denna artikel i r:st att bibehållas. Cider. Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden hafva godkänt Utskottets ättgård att föreslå förhöjning till 24 sk. i den för Cider nu gällande införselstull 12 sk. kannan; hvaremot Ridderskapet och Adeln beslutat, att denna artikel skulle ur sjelfva taxan uteslutas och i noterna dertill i stället införas: ”Cider se Vin.”