Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D Med undervisningen i Kristendom bör nödvändigtvis följa läsningen av Bibliska Historien. Vi har Hübner, Kohlrausch och Miller. Hübner passar bäst för yngre barn. Kohlrausch är bra men vidlyftig. Miller är mycket resonerande och därför minst tjänlig. Varje lärare inser att den del av historien som innefattar Gamla Testamentets tidevarv skall betraktas som en inledning till den kristna läran, som en tavla där Gud styr, straffar lasten och belönar dygden. Till undervisningen i kristendom måste räknas de äldre men även i nuvarande Skollag anbefallda Predikoförhör. De används för att undersöka om eleven fattat dagens text. Vad som kan förekomma mörkt och obegripligt skall läraren genom passande frågor utreda och förklara. Allt skall ges tillämpning och göras kort. Inget i den yttre gudstjänsten får utdragas så att det väcker ledsnad och kallsinnighet hos barnet. Modersmålet med dess rättskrivning och grammatik. Det är klart att de första grammatikaliska begreppen skall förklaras och läras under ständig tillämpning. I skolor där man lär latin kan detta ske bredvid varandra. När man läser latin och latinsk grammatik skall reglerna alltid först förmedlas genom exempel i svenska språket. Man får dock inte försvenska termerna Läraren bör vänja eleverna att rätt stava sitt modersmål och att redigt kunna uttrycka sina tankar. Detta sker enklast genom övning på tavlan och först efter vunnen färdighet kan genom skriftliga översättningar och utarbetningar ytterligare fullkomnas. Den i Karlstad 1815 tryckta Försök till en Grammatik för begynnare anvisar dem åsyftade metoden och blir en nyttig hjälpreda vid dessa övningar Särdeles i Apologiska skolors översta avdelning då svenska språket kan vetenskapligt behandlas nyttjas med fördel Broocmans Lärobok. Latinska språket Det allvarliga studiet av detta språk utgjorde fordom huvudföremålet för all skolundervisning och bör ännu vid lärdomsskolorna utgöra detsamma. Då det ordentligt läres ger dess bestämda grammatik en grundläggning till sund logik, en övning för fattningen och tankeförmågan som sällan eller aldrig ersätts av andra studier. Man undrar inte utan skäl, varför elever som läser latin i 10-12 år ändå vid ankomsten till Universiteten sällan kan språket och även då de studerat språket där i några år lämnar universitet som en slät latinare. Orsaken måste ligga i fel undervisningsmetod. Två huvudfel anses föreligga.
Men skulle Nidderffapet och Adeln inga uti npa upoffringar af stna i Regerings-Formen befäste Privilegier, utom dem wi conditionaliter redan affagt ost, och bifalla Friherre Zjlfvei-xcboicis Memorial at i krigstider ätaqa sig ffjutsning och inqvartering för Rä - och Rörs hemman, som pä mänga ställen äro sämre än Torp, böra wi, mine Herrar alldrik - 926 Den 28 Junti. drig underkasta ost Krono - Betjeningen^ åtgärd härwid pä annat sätt, än at wista deputerade af ost sjeifwa i hwarje Härad utses, svin med Landshöfdingen oswerenskomma efter hemmanens mer och mindre godhet och aflägsenhet om det biträde de i krigstider kunna göra Lil lättnad för alla oprivilegierade hemman, utan att betunga de af märt Ständ, hwars wilker med stor famllle äro sä knappa, at de icke kunna pä ben hemmansdel de besitta, hälla dräng -och häst til skjutsning eller mottaga inqvartering. —-Destutom faller alltid tpngden af desta ssjutsningar och inqvarteringar pä de hemman som ligga närmast stora allmänna wägar och der kriget fores, dä andre hemmans, genom deras aflägsenhet derifrän, mäste befrias, hwarigenom en jämnlikhct wid Vesta onera icke är wunnen. Mine Herrar! Jag tror och är öfwertpgad derom at allmogen och det Hederwärda BondeStändet ffulle för sig och sine hemmawarande wara tilfredsställde om 1:0 De finge Kronoskjuts betald med 8 st. Banco — 2:0 Befriades frän hällskjutsen, som af Gästgifware och närmaste hemman utgjordes lätt genom päökning af skjutslega» til 12 st. Banco, och tom redan i Jönköping 'med flere Län uphört — och ^:o
Jag fruktar lika litet ord som svärd. JOHAN FLEMING(inkommer från venstra sidodörren med ett bref i handen). EBBA FLEMING. God morgon, son! JOHAN FLEMING. God morgon vänner alla! Jag kommer, för att afsked ta! Jag redan Har öfver sorgeåret vistats här; Mig Sigismund till Warschau återkallar. (Räcker brefvet åt Stålarm.) Se här – och bjuder åt er dotter, Stålarm, En plats hos drottningen. STÅLARM(ögnande i brefvet). Och ännu mer: På nytt landstiga ämnar han i Sverige Ännu i höst sin thron att återtaga. Godt, godt, då kunna här vi vara lugna. Du ämnar resa? JOHAN FLEMING. Ja – och eder dotter? STÅLARM. Derom vi tala må ett ord ännu. Du, Daniel Hjort, tag mellertid emot Beskickningen. De här må svalka sig. OLOF KLAESSON. Hvad hin har farit i min käre broder? Han knapt mig ser, är tvär, som vore han Den adopterade och jag, minsann, Den äkta pojken så till själ som moder. (Alla gå utom Daniel Hjort.) Andra Scenen. DANIEL HJORT. BESKICKNINGEN från Sverige, bestå- ende af ERIK BRAHE, LAURENTIUS PAULINUS och Biskop PETRUS af Wexiö. DANIEL HJORT. I värde herrar! vanten här en stund; Snart Stålarm redo är att höra er. ERIK BRAHE(till Laurentius Paulinus). Säg känner ni den unge mannen der? Det bor en stolthet i hans blick och hållning, Som vore värd en Fleming. LAURENTIUS PAULINUS. En student, Som tjenade bland juniorerne I Wittenberg, den tid jag der tog graden. Uppfostrad är han uti Flemings hus, Ett hittebarn för öfrigt, fast det tycks Som finska adelsöfvermodet smittat. (Till Daniel Hjort.) Är det ej Daniel Hjort? det tyckes mig, Som förr vi sett hvarandra. DANIEL HJORT. Så det varit. LAUR. PAULINUS.
Ty på samma gång som förbrukningen onekligen varit minskad, hafva våra förnämsta export-artiklar, såsom tvävaror, spanmål, jern m. m., visserligen icke utförts till mindre grad nu, än vanligt, utan synes tvertom exporten häraf i sin helhet, så vidt jag kunnat finna, hafva varit större än förut i allmänhet. Den andra af de antydda, väsendtliga orsakerna till den kapital-brist, som nu inom landet förspörjes, är enligt min tanka att söka dels deruti, att den omtalta rubbningen i våra utländska kredit-förhållanden, och deraf föranledda minskning i förlag, inföll vid en period, då i nästan alla rigtningar ett starkt industrielt framskridande egde rum, och en mängd storartade företag voro påbörjade, hvilkas fullbordan erfordra en betydlig kapital-tillgång, dels i den omständigheten, att just vid samma tidpunkt, mera än vid något föreg:de tillfälle, en stor spekulation i fast egendomshandel upstått, så att man på många håll, egentligen blott i hopp om vinst vid en snart förväntad försäljning, hade ingått i stora och omfattande samt till en del oförsigtiga egendomsköp. Följderna deraf visa sig ännu; ty alla de, som köpt egendomar med skuld, äro naturligtvis obenägna att afyttra dem till minskade värden, utan försöka i det längsta att hålla sig uppe och genom nya lån verkställa sina afbetalningar. Sammanställer man nu dessa omständigheter, att på samma gång som genom upsagd kredit och fortgående afbetalningar till utlandet, vårt förlags-kapital blifvit betydligen förminskadt, likväl, till följd af naturliga och till en del ej ogynnsamma förhållanden behofvet af kapital inom landet är ganska stort, så tror jag, att man deruti kan finna en hufvudsaklig grund till den tryckta ställning, hvari vår penningemarknad för närv:de befinner sig. o Jag ber nu att få öfvergå till det förslag, som Hr Akerman framstiillt, och hvilket, såsom man kunde vänta, i många fall torde förtjena upmärksamhet
Majit i underdånighet anhålla, behörigt afseende kommer att fästas å alla till saken hörande omständigheter, och att således särskilda hcmställanden, äfven om de i öfrigt skulle belinnas lämplige, icke kunna anses erforderlige. Sedan Utskotten nu, med anledning af de uti ifrågavarande ämne väckte mo tioner, fästat uppmärksamheten på de åtgärder, som, efter Utskottens åsigt, företrädesvis äro egnade alt framkalla en bättre vård med landets skogar, få Utskotten vördsamt hemställa, att, i händelse Rikets Ständer till någon del eller i allo godkänna de af Utskotten nu framställda förslag till införande af en förbättrad skogshushållning, Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med tiltkännagifvande af de utaf Rikets Ständer salunda hyllade åsigter i ämnet, anhålla det Kongl. Maj:t täcktes luta utarbeta samt i nåder utfärda ny författning, angående Skogome i Riket. Stockholm den 27 Oktober 1854. Reservationer: Af Herr Friherre Alströmer, C. J. O.: Mot Utskottens tillstyrkande i 3:dje och 4:de punkterna af betänkandet. Af Herr Munck, C.: »Emot de sammansatta Utskottens beslut, pag. 22, får jag anmäla min reservation hvad angår frågan om vården af Militiaj-boställens skog, på den grund att jag anser stadgandena i M ilitife - Boställs - Ord ningen af den 25 Januari 1836 tillfyllestgörande och vida bättre än om, som Utskotten tillstyrkt, jägeribetjeningen skulle erhålla rättighet att meddela boställs-innehafvare och arrendator tillåtelse -alt föryttra skog, helst om man kan antaga att det är svårt alt kontrollera huruvida skog försäljes, det är nära omöjligt att kontrollera huru mycket skog afyttras». Af Lagsamt Alim.
Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse N:o 441 angående infordrandet af anbud å tryckningen af Bihanget vid nästinträffande Riksdag. Föredrogs å nyo och bifölls ExpeditionsUtskottets den 11 dennes under N:o 44ö afgifne, och den 12 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, angående en underdånig skrifvelse om verkstäld granskning af Lazarettsoch CurhusRäkenskaperne. Upplästes till justering och godkändes en § af RiksdagsBeslutet. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 25 sistlidne Februarii under N:o 104 afgifne samt den 8 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Utlåtande N:o ii3, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om anvisandet af erforderlige medel till anskaffning af Spannmål vid inträffande missväxtår, blef nämnde Utlåtande N:o 134 å nyo begärd t på bordet af Herrar von Hartmansdorff\ August j och af Billbergh, Johan Pehr. Friherre Cederströms Jacob: Jag har ingenting emot att detta Utlåtande lägges ytterligare på bordet, men anhåller få fä - Den i3 Mars f. m. 5 sta Herr Grefvens och LandtMarskalkens uppmärksamhet derpå, om det icke vore skäl att företaga justering af den Expedition, som rörer ämnet, hvilket redan är afgjordt, och hvaröfver Expedition enligt Grundlagen ej får fördröjas. Tredje momentet af 49 § Riksdagsordningen lyder sålunda: Jterförviser något RiksStänd ett redan beredt mål till vederbörande Utskotts ytterligare utlåtandej åligge Utskottet, att dermed inkomma till det Ständ, som återremitterat; kunnande likväl ej, genom denria återförvisning, de öfrige Ståndens beslut i de mål, der trenne Stånds röst utgör Riksens Ständers, deras kraft och verkan till expeditionen betagas.
Jag får fullkomligen förena mig med Grefve von Platen, äfvensom med de flere värde Ledamöter, hvilka yrkat återremiis af StataUtskottens Betänkande; och jag har visserligen icke något att tillägga till4hvad Grefve von Platen i ämnet yttrat, men som här varit fråga om en öfversättning och rätta förståndet af 19 Art. i Kielertractaten, torde det tillåtas mig få förklara, att då jag, å Kongl. Maj:ts höga vägnar, underskref nämnde Tractat, jag i afseende på ordaly-. delsen af berörde Artikel hyste alldeles samma öfvertygelse och begrepp, som Grefve von Platen nu derom framställt, och ingalunda den me-’ ning som StatsUtskottet derom fattat. Herr Munck af Rofenjkjöld, Eberhard: Afven jag tror och skall alltid tro, att man först bör utöfva rättvisa, innan man utdelar gracer, och jag anser för min del den fråga, hvarom vi nu öfverlägge, icke blott röra någre enskilde medborgares interesse, utan hela Nationens. Att bifalla StatsUtskottets Betänkande vöre i min tanka, att sätta hela Nationens ära på spel Vi mi. komma i hog, att en del af vare beslut införa* uti Utländska Tidningar, och jag hemstäiltir, hvad Humpa skulle döma om Sveriges Ständer, i full 100 Den r7 O cl ober e. m. man finge lära, att sedan Staten tillegna! sig ana millioner i silfver af Fransk egendom, för alt bålla enskilde Svenske IJndersåier skadeslöse för det lidande som Franska Regeringen och Franske kapare dem tillfogat, likväl en del af desse Svenske Undersåter alldeles icke kunna få någon ersättning tillgodonjuta. Jag skulle icke tro någon Svensk vara så likgiltig för det Svenska namnets ära och anseende, att han ville, forén obetydlig besparing af egne eller Statens medel, förneka enskilde lidande Medborgare den ersättning, sorn Staten redan i förhand för deras räkning uppburit.
Man kan ej undgå att finna anmärkningsvärd!, att affärsmannen. som understundom genom sin resa inbringar tusendetals rdr, skall vara den, som i frigast motsätter sig att såsom statsborgare, genom ett ringa bidrag, medverka till jordens befriande ifrån en ej allenast orättvis, men för dess egare förödmjukande och i alla afseenden förhatlig börda. Hvilken är då den likhet inför lagen, sora grundförfattningen tillerkänner hvarje Svensk medborgare utan undantag? Ar det icke ett gyckel och ett ganska förnärmande gyckel att benämna ett folk fritt, som är till den grad inom en viss samhällsklass nnderkastadt det mest slafviska lagstadgande? Den svarte H. VII, 11 Be» 9 Ju n i f. m. slafveri nr sftld af sin egare, oell sådant oaktadt har detta förbiilande för lång tid tillbaka, genom en Wilberforce och andra med honom outtröttlige ifrare mot slafveriet, hos Engelska folket räckt ett deltagande, som kostat det troligen ända till en milliard i våra penningar för slnfförsäljningens förhindrande. Det är en skam för de Amerikanska fristaterna, hvilkas institutioner af våra frihetsifrare understundom så mycket prisas, utan att måhända allt för nära känna deras resultat; det är en skam, har jag yttrat, att dessa fristater befinna sig nära nog till öppen fejd delade uti frioch slafstater. Den Svenske friborne odalmannen eller bonden, eller den skjutsskyldige jordegaren, huru man behagar nämna den, synes, om icke såld, till följd af hvad här blifvit yttrad t, genom häfden underlagd sina likars, sina andra näringsidkande medborgares, eller, med ett ord. alla trafikerande samhällsklassers lydno, i skyldigheten att fortskaffa dem emot sin vilja, och emot den ersättning, som statsmakten utan den skjutsskyldiges rådfrågande behagar bestämma.
Gå ej om Ni är trött; jag skall försöka att läsa lika bra, som om Ni vore närvarande.» Och då jag en gång hade sändt henne en födelsedagsgratulation på vers, svarade hon med följande själfkarakteristik, som jag återger med alla dess språkliga egendomligheter, emedan den liknelse, hon där framställer, af henne själf ofta upprepades: »Kameleonten känner du från barndoms dagar. Så snart han sitter ensam i sin vrå Är han så anspråkslös, så ful och grå, Men sedd vid rätta ljus kan också han bli fager. Han ingen skönhet har, han återspeglar bara Allt hvad han ser omkring sig, skönt och godt. Han skimra kan i gult, i grönt, i blått, Så som hans vänner är, så skall han också vara. I detta djur mig syns jag ser min egen like, Min kära vän, hvarthän du också går, Jag följer alltid troget dina spår; Jag står ej efter, jag, jag ger väl aldrig vike. Har man en vän som du, för äran får man plikta, Du skrifver, målar, ritar etcetra. För mig är detta småsak, patrata. Men Gud förbarme sig! Nu vill du också dikta! I Alices karakter har Sonja, som sagdt, velat skildra sig själf, och här finnas repliker, så karakteristiska för henne att de nästan äro citater af hennes egna, personliga uttalanden. I den stora scenen med Hjalmar (första dramat, tredje aktens andra afdelning), har hon velat gifva uttryck åt sitt eget, brinnande behof af ömhet och samlif med en annan, af sin förtviflade känsla af ensamhet samt det egendomliga misstroende till sina egna resurser, som föddes hos henne, då hon ej kände sig så afhållen, som hon åtrådde att vara det: »Alice säger: Jag är ju så van vid att alla andra bli mer afhållna än jag. Man sa i skolan att jag var den mest begåfvade – men jag visste alltid att det var en ironi af ödet att ha gifvit mig så många gåfvor, bara för att jag så mycket mer skulle känna hvad jag kunde vara för andra, när ingen ville ha något af mig.
Om jag missförstått Hr Dalmans första anförande, får jag tillstå att jag genom hans sednare yttrande blifvit så mycket mera säker om hans åsigt; ty Hr Dalman har dervid utgått från den synpunkt, att förevide fråga ej är ren bevillnings fråga, utan en sådan, hvars afgörande endast berodde på den andra statsmakten, äfvensom att 1?. St:rs beslut redan blifvit fattadt derigenom att 3 Stånd i afside deruppå kommit till samma resultat. Det är dock en stor skilnad emellan den ekonomiska lagstiftningen, i afside på hvilken K. M. har ensam beslutande rätt, och frågor ang-.de beskattningsgrunderna, deruti K. M. icke kan ändra E. St:rs beslut. Ar denria åsigt riglig, så följer deraf att hvad som af 3 Stånd är beslutadt i lista och 3:dje momit, icke kan anses utgöra R. S-.trs beslut, ty dertill fordras alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut. För min del tror jag att det är särdeles vigtigt att man håller strängt på denna åsigt och icke låter förleda sig att upoffra sjelfva grundsatsen. Jag fortfar i mitt yrkande att E. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade afgifvits följande yrkanden, nemi. af Gr. Snoilsky, att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut, skulle antaga Utskits ifrågavide inbjudning; af Gr. Sparre med flere ledamöter, att inbjudningen skulle afslås och det förra beslutet vidhållas; af Hr Dalman, att
659 Utskottets hemställande» å sid. 52, dels rörande arfvode åt gymnastiklärare, dels om anbefallande af dagliga kropps-öfningar för skol-ungdomen, dels ock angående arfvode för särskilde lärare i musik och sång samt i teckning, biföllos. Hemslällandena å sid. 55, afseende dels nya Elementar-skolans i Stockholm stat, dels ett reservations-anslag till arfvoden åt Bibliothekarier biföllos; hvaremot Utskottets hemställan om bildnings-anstalter för lärare vid Elementar-låroverken, afslogs. Tillstyrkandet å sid. 54, om användandet af termins-afgiften vid skolorna godkändes, dock sålunda: att orden ”och inventarier”, tillädes efter ordet: ”undervisnings-materiel”. Andra hemställan å sid. 54, om ett anslag af 39,000 R:dr Riksmynt till Elementar-läroverken, bifölls. Yttrandet å sid, 54, öfver Kongl. Maj-.ts förslag, att anslaget för Elementar-läroverken må såsom reservations-anslag i staten uppföras, bifölls. Bonde-Ståndets beslut, angående definitivt fastställande af löne-staterna för Elementar-läroverken, finnes anmärkt härolvan. 33 punkten. Bifölls. 34 punkten. Bifölls. Folkskolorna. 35 punkten. Bifölls. 36 punkten. Bifölls. 37 punkten. Godkändes. Gymnastiska Centr al-institutet. 58 punkten. Bifölls. 39 punkten. Samtlige under litt. a., b. och c. gjorda tillstyrkanden biföllos. Kongl. Sundhets-kollegium med Medicinal-slaten. 40 punkten. Hvad Utskottet i denna punkt tillstyrkt bifölls, endast med den rättelse, att lönerna för de 4 Medicinal-råden bestämdes till 3,500 R:dr för hvardera och åt Sekreteraren, Kamereraren och Ombudsmannen till 2,000 R:dr, allt Riksmynt, lör en hvar af desse tjenstemän. 41 punkten.
Den lg September. 6A torde böra höras; men pä det behofwek e) mätte twinga till olagliga tillgrepp, önskade jag, akt der Jägeriych Skogs - Betjente anses nödige att bibchällas, de, hwilkas Löncwilkor befunnos altför swaga, kunde i sä mätto utan Statens bekostnad deruti winna förbättring, att större utrymme i Ägor dem förunnades genom tilldelande af ffoglöse och odlade Jntagor , som efter Inyehafwarnes asgäng återfalla till Parkerne eller männiy,garnes Icke heller kan jag mcdgifwa, att Krono-Parker, som äro bewäxta med duglig skog, skola frän Kronan abalicneras och till Skatte försäljas, endast derföre, att de icke äro fbrscdde med sä groft wirke, som till Flottornas behof fordras. Den bemedlade eller dem närmast boende skulle för en mä hända ringa penning ätkomma Skog pä aflägsna, skoglösa och fattiga Jordägarens bekostnad, hwilka icke ägt annan tillgäng, än den allmänna Skogarne dem bjudit; och den Skog, som för det närwarande icke framwrsar storwerks-trän, skulle fredad i en framtid kunna göra det. Dock instämmer jag k Utskottets tanka hwad nägra nn mera obewäxta trakter beträffar, hwilkas ätersättande i deras fordna skick skulle fordra altför mycken tid, möda och kostnad. I bfwercnsstämmelse härmed, har ock Kongl. Maj:t i Räder förordnat, att undersökning skulle anställas, af Desi Pefallningshafwande f Nyköpings Län, rörande de derstädes belägne Jagbackar, men hwilkcn undersökning ännu ej hunnit afflutas. Sedan Kongl. Kammar-Collegium jemte Protocollct öfwer denna undersökning, afgifwit dess underdäniga utlätande, lärer Kongl. Majst i Räder Sig yttra, om och till hwad antal dessa Jagbackar mä ät angränsande Hemmansägare emot statt upplätas.
Galicien 1841. „ Saxen , 1844. Hertigdöme!. Nassau , 1840, med förnyadt Reglemente 1846. I Danmark utkom den 20 Juni 1850 en K. Författning, som utstakade vilkoret! för dylika Föreningar, och redan hafva derstädes trenne Föreningar bildat sig. 1 Belgien gjorde Ministéren d. 8 Maj 1850 ett förslag till Kamrarne att stifta en gemensam Hypoteksförening för hela riket under Statens garantie. 1 Frankrike är man just nu i begrepp alt åstadkomma sådana inrättningar. De flesta Hypotheksföreningar hafva blifvit framkallade af Regeringarne. Alla hafva blifvit omhuldade af Slatsmakterne. Och hvarföre? Om icke derföre, att andra länders Statsmän ansell Samhällets styrka och trefnad hufvudsakligen bero pä näringarnes och företrädesvis jordbrukets förkofran, — derföre att de hafva insett ali alla näringar, och jordbruket isynnerhet, fordra förlag, att förlaget ger arbetsförtjenst, -— att arbetet ger produktionen, — och produktionen ger välstånd. Statsmännen i andra länder hafva ock vidtagit verksamma mått och steg att befrämja och understödja ifrågavar. kredit-inrättningar. Så t. ex. äro llypotheksföreningarnes obligationer i flera länder garanterade af Staten. De äro del i Galicien, i Estland, Liffland och Girland, i Beijern, i Danmark och flerestädes. Så är ock föreslaget i Belgien. Erfarenheten har likväl visat alt nila Hypolheksföreningarne burit sig sjelfva, och ingenstädes har Staten behöft göra någon förlust på flen garantie, sorn den lemnat. Väl har Staten flerestädes lemnal förskott åt Föreningarne till befrämjande af deras upkomst, men någon annan upoffring af Staten, än en lag ränta pä sådana förskott, har ingenstädes erfordrats. I alla de länder, der de af mig förut nämnda Hypotheksföreningar äro inrättade, hafva Stalsmakterne medgifvit och i flera af dem påbjudit att allmänna kassors och korporationers, äfvensom omyndigas medel skulle nedläggas i Förcningarnes obligationer.