Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid detta förhållande och enär motionärens ifrågavarande framställning åsyftar att för Dalarne utverka ett spe - Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 1"J1. 3 cielt undanlag från hvad förfaltningarne angående nybyggens skaltläggning i allmänhet stadga, har Utskottet funnit sig sakna skäl att i anledning af motionen tillstyrka någon åtgärd å Rikets Ständers sida. Stockholm den 3 Februari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Feb, kl. 11 f. m Utlåtande, i anledning af väckt motion om upplåtande af mark utaf Kungsörs kungsgårds egor till lastage-plats å begge sidor om den s. k. Kungsörs färja. (I. A.) Uti ett hos Bonde-Ståndet afgifvet och till Stats-Utskottet remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägtigen Carl Ersson från Westmanlands Län anfört, hurusom invånarne i: Rekarnes Härad af Södermanlands och Åkerbo Härad af Westmanlands Län såsom lastage-plats för sina producter af ved, timmer, bjelkar, bräder, spanmål, kreatur, victualievaror, hö och halm hittills, dels med dels utan träffadt aftal med vederbörande, fått begagna de på ömse sidor om den så kallade Kungsörs färja belägne, eljest endast till sandtägt användbara, sandåsar, men att arrendatorn af Kungsörs kungsgård nu mera förklarat sig icke vidare tillåta dylika varors uppläggande å berörde ställen. Till undanrödjande af denna olägenhet, hvilken tor allmogen i nämnde tvänne härader vore desto mera kännbar, som annan tjenlig lastage-plats derstädes helt och hållet saknades, är af motionären föreslaget, att ett halft tunnland jord å hvardera sidan om färjan måtte anslås till upplagsplatser för de varor, som komma att från förrberörde härader sjöledes transporteras, äfvensom att arrendatorn af Kungsörs kungsgård måtte, i händelse anspråk derå väcktes, undfå en emot berörde jordrymders värde svarande afkortning å arrendet.
Emot det beslut Ridderskapet och Adeln nu fattat om beviljande af 100,000 R:dr i förskott till fortsättning af Götha Canalbyggnad, får jag vördsamt anmäla min protest, af följande skäl: 1:0 emedan jag anser det vara stridande emot formen, för att icke säga, mot sunda förnuftet, att besluta ett sådant förskott, innan det ännu är afgjordt, om arbetet på Canalen skall fortsättas; 2:0 emedan jag ej vill blottställa mig för förebråelsen att hafva samvetslöst beskattat mine medborgare genom bifall till förskottets beviljande; och 3:o emedan jag önskar, att Protocollet må för efterverlden och i synnerhet för dem som läsa det, utan att känna Riksdags-taktiken, vittna, att jag ej tillhört den majoritet, som bestämt ifrågavarande beslut. Härmed förenade sig Herrarne Tersmeden, Gustaf Reinhold, Hallenborg, Carl Jo - Den i3 April. Johan, Dahlman, Lars Johan, von Hoffsten, Bengt August, von Echstedt, Carl, Uggla, Göran Gustaf och Zengerlein, Jacob. Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 18 sistlidne Mars under N:o i3 afgifne, och den 3o derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte Motioner, om ändring i Kongl. Förordningen den 19December 1827, angående grunderne och vilkoren för Hemmans-klyfning, samt afsöndring af jord, eller andre lägenheter från hemman. Herr Törnebladh, Carl, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Ständers Bewillnings-Utstött, wid Riksdagen i Stockholm den gi Januarii 1810. S. D. Pä sätt det till Riksens Högloft. Ständer afgifne Betänkande angäendc Charta - Sigillatäafgisten ukwisa^, har Beiviftnings - Uistolter bland annat funnit, akt kill minnande af behörig Controll wid Upbörden och Inkomsten deraf more nödig', dels alt uti alt det papper hwilket bestämdes kill Chartor i och under detsammaS titlwerkning intrpckrcS sä rväl ett wisit marke, tecken och ärtal, som äfmen sjclfwa valeuren, dels att detta papper borde särskildt mardus och endast efter ordentelige reqvisitioner samt einot steende redowiSning utlemnaS till den ytlerliga re - Den 5 Zebruarii. 35? re ätgjard som erfordrades för att Charlor deraf för» färdiga; och dels att den hittills brukade sä kallade Extra Stamplingen ä publique Werks och enffildte Personers egna papper har i Stockholm nu mera icke skulle aga rum, utan hwar och en wara förbunden att antingen genast skrifwa sin Handling ä redan stämpladt papper eller den dermed belägga; Och ändteligen att Chartorne borde förses med hwitå stämpeln pä annat ställe an i Chartä-Sigillakä-Conroiret der hädanefter blott den swartå finge päsätlaS. Till ernäende af desie angelägne ändamål trodde Utjkotlet bästa utwägen blifwa om wid Banquens Pappersbruk alt der papper som till Chartor behöfwes, krrnde sä beskaffadt som ofwan nämdt ar, tillwerkas, samt af Banquens Betjening sedermera förwaras och efter anordning utlefvereras till den eller dem som widare dermed borde hafwa befattning.
Skulle löna mödan af en undersökning, hvilken jord skulle vara undantagen. Då för öf-* ligt på landet pannerynidén beror af hemmans-taxeringsvärde, och deri äfven ingår vär3 det af Trädgårdar, kostbar åbyggnad , oskatt - Sil till Ridd. o. Ad. Pr. V. Band. 12 *? D*n a5 Junit, e. m. lagde Qvarnar, Sågar, Tegelbruk m m. synes det högst obilligt, att vilja bestämma Städernes bränningsrättighet efter värdet endast af den jord, som till sädesproduction får användas. I afseende på Bruk, Qvarnar, Sågar m. m. uppstår en skillnad emellan desse Verk, då de finnas anlagde å något visst hemmansägor, och då de utgöra lägenheter för sig. Jag fin* ner intet skäl, att betaga de senare rättigheten att bränna, i synnerhet Qvarnar, hvilkas afkastning är spannemål, och denna oftast ge* nom blandning otjenlig till annat än bränvinsbränning. Om man skulle i allmänhet anse den inskränkning nödig, att icke större pannor få nyttjas, än om 90 kannors rymd , lärer dock intet skal finnas, att inskränka pannornas antal till blott 2:ne. Då hemmansvärde tages till grund för pannerymden , värdet åter hufvudsaklig-n och allmännast bestämmes efter spannemalsproductionen , är det orimligt, att vid ett hemman, som afkastar 2000 tunnor säd, icke skall fä tillverkas mera bränvin, än vid ett, som afkastar 4 a 500. Det ena får branna för hela sitt värde, det andra blott för fjerdedelen deraf. Det är väl sagdt, att tillverkning med större pannor och i sammansatt Verk är förmonligare, än med mindre; men om detta förhållande ägde rum den tid, då temporaira förbud
Län, der man en tid ej hade tillstånd resa vissa timmar om Söndagarna, och det andra från Nyköpings Län , der skjutsen ställdes på entreprenad och en gästgifvaregård vid gränsen af Östergöthland nedlades, hvaraf följde, att Resande, sorn kommo från Östergöthland , vid detta ställe uppehöllos och hade svårighet att framkomma. Herr Mannerhjerta, Ulric Emamel: Om konstflit, idoghet och verksamhet befordras genom lättheten att kringsprida naturens och konstens alster, så äro alla medel, som kunna bidraga dertill, af stor vigt och förtjena det varmaste beifrande. Då Svenska Nationen i sina i klipporna sprängda Canaler och anlagda Slussverk bevarar dyrbara vedermälen af sin odling och kraft, erkänner den med detsamma sanningen ar den anförda satsen. Men liksom föraktande det lätt utförbara, för att besegra det svåra , tyckes det länge hafva undfallit Oss, att de medel våra forvägar lemna till den inre communicationens verksamma bedrifvande, har mycket öfrigt för önskan, innan vi kunne mä - Den 13 April. 185 ta oss med hvad andra folkslag i detta afseende redan äga. Förmedelst dessa kunde den verksamhet ännu till någon del underhållas, som, då segelfarten under 6 månaders lång vinter upphör, aibrytes. Men då erfarenheten inser, med hvilken svårighet communicationen emellan landsorterna, i afseende på ömsesidiga behof, underhålles att befordran* det af en liten paket är , om icke omöjlig , högst besvärlig, och nästan alltid osäker eller kostsam, så finner man att dessa med omsorg anlagda vägar, med den nu öfliga skjutsinrättningen , ej fullkomligt svara mot sitt stora föremål, och man är förundrad, att äfven häri upptäcka betydliga hinder för den inhemska industrien, och ej se dem redan långt för detta hafna. Herr Landshöfdingen af Wingård har i sista Plenum väckt motion rörande en Forvagns* inrättning. En sådan skulle i flera afseenden vara af stor nytta och lemna fördelaktiga resultater, hvarföre jag på det lif!igaste vågar understödja det hufvudsakliga förslaget derom.
Det första man nu har att betrakta, då man, i stället för att susa af på jernbanan, med ångfartyget går uppför floden, är mynningen af Mayn, som genast ofvanom Mainz faller ut i Rhein. Man ser på Mayns högra strand de berg, kring hvilkas fot Hochheimern vexer. För öfrigt ser man blott dess smutsiga vatten sticka af mot Rheins klarare. Så är äfven fallet med Mosel och Nahe, hvilken sednares vatten har ett nästan gulbrunt utseende. Stränderna antaga nu snart den skepnad, de fortfara att hafva ända till Mannheim, äro låga, utgöra flacka ängar, med några buskar här och der. Längre bort framskymta äfven så glest spridda byar. Redan vid Bingen upphörde preussiska området äfven på venstra stranden, och det Darmstadtska vidtog, medan högra stranden ända till Bieberich ännu tillhör Nassau. Men här befinner man sig med båda händer i storhertigdömet Darmstadt. Den fula trakten bär på venstra stranden, der bergen stundom skjuta fram, den goda Niersteiner-drufvan och kort derefter en gammal riksstad, Oppenheim. Till höger kan man se det tre mil aflägsna Darmstadt och längre bort Odenwalds berg, öfver dem alla Melibokus, som glänste i aftonsolen. Det var ändock något vackert, men man är bortskämd och orättvis, sedan man varit med från Bonn till Bingen. Nu lemnar man floden och far – dock ej på torra landet med ångbåten, utan – genom en bred kanal, som här genomskär landet mellan en stor krökning, hvilken Bhein gör åt öster. Kanalen gräfdes från 1827 till 1829. Hvarföre det skedde, vet jag ej, men denna förändring är orsak till, att man endast på afstånd ser «die Schwedensäule», en stenpelare med ett lejon, som står här till minne af Svenskarnes Rhein-öfvergång den 7 Dec. 1631. Man passerar Gernsheim, med en flygande brygga, der passagerare till Darmstadt stiga af och inpackas i tillreds stående omnibus. Sedan bli utsigterna mörka, ty solen har redan gått ned.
IO Den 4 Maji f. m. 6:o Föreslås derjemte, att vid de tillfällen, då Postverket kan uppgöra med cntrepreneurer på någon viss väg, så väl om paketpostens, som forvagnarnes forsslande, mellan lämpligare, till afstånden jemnare fördelade, ombytesställen, än de nuvarande gästgifvaregårdarne, å dessa ställen, eller såmedelst tillkomne nya poststationer, värdshus må af privata kunna inrättas till resandes beqvämlighet och förplägning på bestämda timmar af dygnet, utan afgifter lill Staten för rörelsen, hvarmed bränvinsminutering, annorlunda än vid måltiden, icke bör vara förenad. Skulle dock Postverket finna stället vara passande till extra PostContor, för kringliggande ortens beqvämlighet, samt att egarens redbarhet och industri, eller uppgjorda contracter med närbelägne landtman, ger anledning förmoda, det önskansvärda resultat derstädes vinnas, att alltid ett tillräckligt antal hästar finnes på stället för så postoch forvagnar, som för enskilta resande, hvilka sig af sådane extra posthästar vilja begagna, må äfven bränvinsminutering, utan afgift, jemte källare-och värdshusrörelse förunnas under loppet af vissa år, och intilldess skjutsningsbestyret såsom näring vunnit en sådan stadga, att det, jemte värdshusrörelsen, kan i Bevillningsväg taxeras.
Skrifvelse, W.-o 36x. längden, sorn ock de Rikets Ständer tillhandakorr,ne, saken rörande, handlingar, lika med E. K. M., funnit rotejemkningen hafva blifvit, med våidande af allmän och enskild rätt och i enlighet med de af Rikets^ Ständer dervid bestämde och af E. K. M. i Nåder gillade grunder, fullbordad, hafva Rikets Ständer, med godkännande af de uti ifrågavarande ämne vidtagne åtgärder, jemväl för deras del, till vederbörandes efterrättelse faststält oniförmälde Rote-jemknings-längd. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M;s Högslberörde Nådiga Skrifvelse, härigenom få i underdånighet meddela; framhärdande &c. Stockholm den 2 Juni 1841. TJppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Juni i84r. Preste-Ståndet den i Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förhöjning af de för missbruk af fribref s-rättighet stadgade böter. (Bevilln.- och Lag-Utsk. Bet, N:o 13.) S. A. K. Då erfarenheten visat, att de penninge-böter, som uti Kongl. Förordningen den 27 April 1756 finnas stadgade, icke varit tillräcklige, för att helt och hållet förekomma missbruk, vid fribrefs-rättighetens utöfvande, få Rikets Ständer i underdånighet föreslå, att de penninge-böter, som uti Högstberörde Kongl. Förordning äro utsatte för embetsman, den der fribrefs-rätligheten missbrukar, må förhöjas till Trettiotre R:dr 16 sk. första gången, och Sextiosex R:dr 32 sk. andra gången och oftare, då embetsman med sådan förseelse beträdes, hvilka böter böra fördelas sålunda, att åklagaren erhåller |:delar samt Bih. till R• St. Fröt. i84*> to Sami. 1 A/d. 100 7^4 Expeditions-Utskottets Färsing till und.
Län, Till Suppleanter ; Jonas Johansson från Jönköpings Lån och lars Larsson från Skaraborgs Län. i Expeditions »Utskottet* Till Ledamöter : Vice Häradshöfdingen Casper Vijkman. från Upsala Län, Samuel Jönsson från Calmars ' Län och Lars Bygdén från Vesterbottens Län, Till Suppleanter: Johan Erik Jansson från Vermlands Läa S&eh Johan Olsson från Vesterås Län, S, D. Remitterades till de blifvande Stats» och Banco. Utskotten, Rikets Ständers till Stats - Prat, Vt dr, d, ao-si Rov. ig\a, 29 Banco* och Riksgälds • Verkens öfverseende förordnade Revisorers berättelse om den år 1825 förrättade granskning af Riksgälds Verket, General Assistance-Contoret, samt Götha Canal* Bolags, Götheborgs och Malmö f. d. Discont Inrättningar. 1 S, D, Remittesedes tili det blifvande Ban. co-Utskottet, Rikets Ständers till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende förordnadei Revisorers den 14 December iSäö afgifne Berättelse till Rikets, Ständer, om verkställd Revision af Banco - Verkets afslutade räkenskaper för åren 1832 och 1823, den i sammanhang härmed förrättade granskning af Styrelsen ock Förvaltningen vid detta Rikets Ständers Verk från senaste Riksdag, saint .Verkets befunnq tillstånd. Den 21 November. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. SD. Remitterades till det blifvande StatsUtskottet, Ho Rikets Ständers Revisorers Berättelse om den Ii; iSa5 verkställda granskning *f 30 ‘FrötVt dr, d. 31 No v, itai.
Sedan Kongl. Nummer-Lotteriet numera upphört, och något stadgande om bevillning af Collecteurer således ej vidare erfordras, får Ulskottet anmäla, att 4 mom. af 2 § blifvit från förslaget ute slutet. Enär de uti Lagmansoch Häradshöfdingeränta!! inbegripne Tingsgäslningspenningarne icke vidare utgå under sådan benämning, utan genom motsvarande Statsanslag, så har Utskottet ansett sig böra föreslå, att uti 1 mom. af 4 § må införas orden: ”eller ersättning derför”; äfvensom, att, till undvikande af missförstånd vid tillämpningen af nyssnämnde moment, deruti jemväl må införas orden ”honorarier för Fullmägtige i Banken och Bikssälds-Contoret samt Directeurerne uti Discont-Läne-Contoren 3 m. fl.'3j på sätt Utskottets förslag närmaie utvisar. Då 9 §, angående bevillning för ångfartyg, finnes uti nu gällande Beviiluiugs-Stadga införd bland de §§, som afse serskilde personers bevillning for borgerlig rörelse i städerna, hvilket synes vara mindre lämpligt; så får Utskottet föreslå, all nämnde § må flyttas näst efter 16 §, och numerordningen derefter rättas, på sätt uti föislaget blifvit iagltaget. Inom ValloD. Borgare-Btåndet har Herr P. E. Winget med hvilken U<*rrar Gillberg och Norin sig förenat, föreslagit, dels att alla näringsidkare, lika med innehafvare af lon öfver 1,200 R:dr, icke måtte upptagas till högre bevillning af sin inkomst, än d för hundrade, emedan del borde lagas i betraktande de många förluster, hvilka ofta träffa köpmän och handtveikare, dels att den mängd af elasser, som i 11 § finnes utförd, måtte inskränkas till en miuimi-class, på sätt uti 10 § är iagltaget. 6 BeviUnings-Uiikollets Betänkande N-o ii.
Då hög tillverkningsafgift blifvit pålagd bränvin i det hufvudsakliga syftet att i möjligaste mån inskränka förbrukningen deraf bland landets befolkning, bjöde billighet och rättvisa, att den afgift, som för tillverkningen blifvit erlagd, och som framkallade nyssnämnda tvång, kunde återfås, när varan exporterades och således icke inom landet förtärdes. Frågan om en sådan restitution hade vid flera riksdagar af enskilde motionärer blifvit väckt, men icke tillvunnit sig det afseende, den förtjente. En sådan restitution skulle ostridigt medföra den väsendtliga fördel att bränvin vid tillfällig öfverproduktion kunde exporteras, hvarigenom priset inom landet aldrig blefve så lågt, att det, till stort men för tillverkaren, understege varans verkliga värde och derigenom jemväl skulle komma att framkalla omåttlig förtäring. Kongl. Maj:t, som ansett den ifrågavarande restitutionen af vigt såväl för det allmänna, som för tillverkarne, har derföre, såsom ett tillägg till den föreslagna friheten i afseende å tid och tillverkningsbelopp, nu tillstyrkt Rikets Ständer: Att medgifva en sådan afgiftsrestitution, att utgå af bränvinstillverkning smedlen och utbetalas af vederbörande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i den. ordning, som af Kongl. Maf.t kunde g'ar da bestämd. Sammans. Stats-, Bevilhi.- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 9. Vid detta medgifvande syntes dock, till förekommande af missbruk, böra bestämmas :
En sådan framflyttning kunde der i visst afseende blifva till och med skadlig, emedan en stor del, eller södra delen af ön, är sädesproducerande till afsalu, samt de i allmänhet små egendomarne, hvilka, äfven då de icke öfverstiga J mantal, nästan alltid hafva eget tröskverk, redan i god tid på hösten hafva sin säd uttröskad. Tager jag förhållandet med handtverkarne i betraktande, så förekommer, att deras räkningar vanligen betalas på nyåret, och äfven de som skeppa ut sina varor, hafva fått dem betalta på hösten. Under vintern verkställas körslor, och det är då betalningen derföre bör erläggas af de handlande, fastän det vore beqväinare för dem om betalningen finge ske om sommaren, för att 10 H, 44 346 Den 29 A p ril. användas till liqviderande af föregående årets kronoutskylder. Men under sådane år, då communicationen blir afbruten, och det äfven kan inträffa, att landshöfdingen icke är påön, och landsh.- embetet icke bar det modet, som Frih. Cederström anser landshöfdingen alltid böra hafva, att egenmäktigt, till förekommande af en olycka för en stor del af landets innevånare, inhibera verkställigheten af förfatlningarne, då en skrifvelse derom till K. M. hvarken kati afgå eller blifva besvarad, händer lätt att priserne blifva mycket lågt nedtryckte och mångens undergång beredes genom anställande af utmätningar till indrifning afobctalte kronoutskylder. Frih. Cederström kan säkert erinra sig, att ett sådant förhållande inträffat äfven under den tid han var Landshöfding på Gottland. Jag skulle derföre önska, att under de år, då eommunication blir afbruten genom is, hvilket inträffat ungefärligen hvart 6 år, uppbördsstämmorne må hållas på sin vanliga tid, men någon utmätning af resterande kronoutskylder ej må få verkställas före medlet af Maj månad.
M. täcktes föranstalta, att tillfälle till inträde å lasaretten måtte beredas för personer som vilja genomgå denna kur, icke vunnit samtlige Ståndens bifall. Det var likväl eli helt olika förhållande, än det närvar, med den motion, som lill LagUtsk. inkom, emedan den, på sätt jag nämnt, åsyftade alt Schreiberska fyllerikuren skulle subsli t lierås för det straff, som enl. nu gällande lag ålägges den person, hvilken för 3:dje gången beträdes med fylleri; så att man kan fullkomligen instämma i den tanken, alt det ej vore rätt att ålägga denna kur såsom straff, (jag har äfven för min del deruti instämt), och likväl anse nu förevar, motion lämplig. Jag deltog i Allm. Besv.- o. Ekon.UlsIcs hemställan om att på lasaretlerna mm borde öppnas och patienter emoltagas för denna kurs undergående. Det invändes vid berörde frågas pröfning på detta rum, att sådant skulle föranleda till större utgifter, och då man dertill ej beredt någon tillgång, så kunde man ej bifalla hela saken. Jag log mig då friheten ifrågasätta, att denna afgift kunde lämpligen åläggas den person som begärde inträde, eller ock att den kunde erläggas af kommunen, i fall patienten vore oförmögen att något för sig betala, hvarvid jag gjorde den betraktelse, att kommunen troligen funne mera skäl alt bestå något för kuren, än att, om all omsorg för det ondas öfvervinnande uraktlåtes, sedermera för framtiden fä lof att draga försorg om en sådan olycklig varelse, som den man försummat bispringa i dess önskan att finna tillfälle med botemedlet af en kur besegra sin förderfliga vana. Nu åter har motion blifvit väckt just i detta syfte, att någon summa måtte 364 Den 3 Maj. af slaten användas lill ofia berörde nödiga ändamål; alltså kan jag ej finna, att afslaget å de båda föreg:de motionerna på minsta vis utgjort tillräcklig anledn. för det beslut, hvartill StatsUlsk. här kommit.
Jag instämmer med Hr Printzenskjöld i an hållan om återremiss, på de skäl, som af mig och de öfrige lalarne blifvit vid 50 och 76 §§ anförde. R. o. Ad. ansåg de emot Utsk:s yttrande i fråga om 112 § gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss. 25:te punkten, särskild pröfningscnmitc för Götheborgs stud; och 26:te punkten, ang-.de rättelse af förslaget lill 123 § af bevilln.stadgan. Utsk:s i dessa punkter afgifne yttranden biföl los. 27:de punkten, ang:de ifrågasatt förändring af bevilln.- stadgans 128 §■ Frih. Palmstjerna: Dä jag anser ett bifall icke böra lemnäs till en framställning, sådan som denna, emedan hvad deruti förekommer icke är verkställbar, så anhåller jag, att R. o. Ad., vid sitt hesluts fattande, måtte begagna samma ordalag som Utsk., eller låta vid dess framställning bero. Häruti instämde Hr Printzenskjöld. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos.', lät R. 0. Ad. bero vid Utsk:s yttrande, i fråga om 129 §. 536 Den .28 Januari. 28:de punkten, angule rättelse af ett tryckfel i förslaget till hevilla.stadgans 14S §. Utsk:s yttrande bifölls. 29:de punkten, ang:de frihet frän bevillning efter 2:dra Art. för Götha canal å den utdelning, som icke öfverstiger en procent af actiecapitalet. R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut och godkände den uti denna punkt föreslagna voler.propus. 30:de punkten, ang:de ett tillägg i 1 mom. af bevilln.- stadgans 14$ §; och 31:sta punkten, ang:de förändring i j morn. af samma §. De i dessa punkter föreslagna voler.propos:r godkändes.