Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Undertecknad Silverstolpe; Herr Baron Cederström täcktes förlåta att jag erinrar, det detta förslags upptagande så mycket mindre upprifver ett fattadt beslut, som det skulle hafva innefattat en nonsens att upptaga dtt, så länge ett bifall till omröstningen per capita kunde förmodas; och att tvärtom, då det nu först kan upptagas, skulle ett vägrande de*- 484 Den 20 Juni. till vara stridande mot beslutet att till afgörande företaga alla hvilande Grundlagsfrågor. Hans Excellence Herr Grefven och Landt. Marskalken gjorde härefter proposition till bifall å det här ofvanföre sedan 1B12 års Riksdag hvilande tillägg i 38 §. Riksdagsordningen. Ropades /«, blandadt med Nej. GreFve Mörner, Adolph Göran: Jag anhåller att få erinia, att när frågan om voteringen per capita i Utskotten företogs, kunde ej den af Utskottet vid 1812 års Riksdag föreslagna förklaring af Grundlagen, i anseende till förhållandet när inom samma Utskott tvänne Stånd stanna emot tvänne, på samma gång företagas, emedan möjligheten af denna sednare casus upphörde med detsamma, som votering per capita, i stället för votering Ståndsvis, infördes. Men då nu mera, genom ett annat Stånds afslag, det sednare voteringssättet bibehålles, måste också Ridderskapets och Adelns beslut om det förra anses som förfallet, och ett nytt måste fattas, för att göra tydligt huru bör förhållas då , i anledning af en utaf enskild man väckt fråga om förändring i Grundlagen, inom ConsfitutionsUtskottet skulle hända, att tvänne Stånd blefve emot de tvänne andra af motsatt mening. Friherre Cederström:
MajugenomNådigtbreftilldess och Rikets KammarCollegium, af den 15 Januari 1806, som Coliegium, genom Kungörelse af den »8 Februari samma år till efterrättelse fprständigat, i sednare afseendet förordnat, att den bland de skattskyldige, som från sista Uppbördsstämman, på de utsatte och kungjorde tider, sig afhåller, skulle vara förfallen till det i äldre Uppbördsförfattningar utsatte tre Mark S.mt, eller numera 12 sk. vite; i hvilket afseende Kronofogden uti de till denna förrättning utfärdade Kungörelser bör införa det ansvar och vite, hvartill den således försumlige gör sig skyldig 412 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanclett. och efter förrättningens slut, i Allmogens närvaro, upprätta förteckningar å alla dem, som dervid varit frånvarande, hvilka förteckningar skola för Allmogen uppläsas och af Häradsskrifvaren bestyrkas, hvarefter desamme insändas till Konungens Befallningshafvande, som, efter deraf erhållen del, eger förelägga den sig försummat, att inom visa utsatt tid, derest han ästundar varda hörd, visa, om han gitter, det han varit af laga förfall hindrad att sig inställa samt äfven utur stånd,att fullmägtig anskaffa, hvarom anmälan, af bevis beledsagad,tnåafhonomhos Kronofogden få göras: men, derest sådant uraktlåtes, eller urskuldandet icke varder lagligen styrkt, har Konungens Befallningshafvande, atl genast hos den försumlige låta uttaga det försutne vitet, och, om åter förfallet är sådant, att närmare undersökning erfordras, förvisa målet till vederbörlig Domstol, som då eger att dermed lagligen förfara.
Afgifter af Advocater, Artister m. fl, samt för diverse inkomster Af Arbetsclassen j Ståndspersoners Betjente t Bruksoch Fabriks-Arbetare » Gårdfari-Ilandlande, Handtverkare m. fl., som äro sina egne Grundskatts-afgift för Frälse-egendomar Postoch Lots-Hemmans afgift För Kofningsfrihet • Krutoch Svafvelbruk . Patroni Ecdesiarum i Skåne, Halland och BohusLän, samt Domkyr korne för åtnjutande Kronotionde Af Theater-Representationer .. • » Testamenten » Fiskerier » Billarder För Husprester * Öfverflödig Betjening Af Fahlu Grufvors Fjerdeparter "> * Trollhätte Gamla Slussverks Lottsedlar » Sjö-Assurance Compagniet • Jern-Contoret » Lotterivinster » Stockholms Sjöförsäkrings Bolag SkalterättsmedeF Litt. C. Uppgift på de förändringar, Bevillnings-Utskottet föreslagit i afseende på Skattebeloppen i BevtBnings-Förordningens 2:dra Artikel. Afgiften för Huspredikanter, förhöjd till R:dr >13• 16. Uti i83oars Bevilln.-F. Vid 26 5 l>al' den förändring blifvit fo reslagen, att för Arrendatorer af Ladugårdar eller andre förmoner betalas fem procent af den behållna inkomsten, dock ej linder •• .- I stället för rubriken ”arbetsfolk, som ej innehafva Torp, men vunnit tillstånd, alt, ulan ständig årstjenst och Lön, arbeta för dagspenning,” har Utskottet bifallit till antagande: arbetsfolk och arbetsföre Backstugusittare , som utan ständig årstjenst och Lön arbeta för dagspenning. Beträffande afgiften för ogifta Qvinnor och Enkor utan minderårige barn, bar Utskottet föreslagit en sådan förändring: att de, som äro under 4« år, skota betala .. Men de, som äro 4° år och deröfver .
Om jag i dessa hänseenden hört riktigt, så må det förlåtas mig, om jag finner den välde talarens derpå följda argumentation i strid med de föregrde i ämnet uttalade åsigterna. I afseende på hvad talaren nämnde rör:de de militära förhållandena, så torde jag få åberopa mitt eget exempel, att jag under ett helt års tid under campagnen i Tyskland fört ett compagni-befäl såsom lieutenant, och alt jag icke har skäl att tro, alt befälet fördes sämre än under compagni-chefen sjelf, ehuru jag icke Lief beklädd med högre titel än embetet påkallade. Jag tror således, att hela argumentationen är falsk; men hela saken beror derpå, huruvida man anser det vara ett moraliskt ondt eller icke, att rang och titlar eftersträfvas inom ett samhälle framför verklig förtjenst. Det beror på omdömet, om man tror det vara nyttigt inom ett samhälle, att embetsmannen icke anser sig vara hedrad af den tjenst han bekläder, eller den titel, som åtföljer densamma. Constit. CJtsk. har trott, att den ranglystnad, som under de 3o sistförflutna åren allt mer och mer tilltagit, varit i högsta måtto skadlig för de ekonomiska förhållandena; att i allmänhet icke vore nyttigt att uppflytta classer högre än deras effectiva ställning i samhället vore; alt det vore i högsta måtto skadligt att man söker genom rangen uppstiga lill likhetsförhållanden, som påkalla ett dyrbarare lefnadssätt än det som med hans tjenstebefattning är förenligt. Ur denna synpunkt har jag betraktat saken. Hvad en värd talare Gr. Horns yttrande, rör:de 48 § Reg.F:n ocb dess gemenskap med detta ämne, vidkommer, så bör jag hafva äran för Ståndet anföra, att motionären uti sin motion jemväl föreslagit för hofbenämningar ett sådant stadgande, som det i fråga var.; men att Utsk. icke fann lämpligt att ställa dessa karaktersförhållanden i cathegori med Statens embetsoch tjenstegrader. Utsk. fann nemi., alt då K. M:s hof står under K.
I anledning häraf får Utskottet upplysa, att Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Utlåtande N:o i58, i fullkomlig öfverensstämmelse med de vid sista Riksdag gifne föreskrifter, stadgat och förordnat: 1:0 att med samma dag, som Banken komme att öppnas för utvexling af silfver mot Bancosedlar, tillverkning af Riksgäldssedlar skulle inställas, och 2:0 att de vid berörde tid i förråd varande och utelöpande Riksgäldssedlar må uti Riksgälds-Contorets Cassör på vanligt sätt utoch invexlas, så länge de icke äro förslitne. Hvad nu angår förrådet af färdige sedlar i General-Cassån, så, enär utgifningen af dessa sedlar är genom det här ofvanåberopiadq stadgandet tillåten, anser Utskottet Motionairens önskan i denna del redan uppfylld. Bihang till 21. St. Beträffande äter förslaget, att de -tryckta Blanketterneskulle få stämplas oell utskrifva* samt dessa sålunda, efter den i Oclober, eller den dag Banken öppnas för utvexling af silfver, tillverkade sedlar från RiksgäldsContorets Cassör utlemnas; så, enär berörde förslag åsyftar ett upphäfvand« af Rikets Ständers här ofvanåberopade beslut, anser Utskottet detsamma icke kunna till pröfning upptagas. Stockholm den 10 Dee. 1834- STOCKHOLM, K ©sen. Ankom till Exp.-Utsk. den i3 December. Memorial, rörande verkställd omröstning i åtskilliga punkter, angående de Extra Statsanslagen. Sedan, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, samtlige Riks-Stånden under den 4 °ch 8 innevarande December gillat de uti Stats-Utskottets Memorial M:o 357, i anledning af erhållen återremiss å förslaget till sammanjemkning och Voterings-Propositioner i åtskilliga punkter rörande de extra anslagen, å njo framställde Voterings-Propositioner; har Förstärkta Stats-Utskottet, nedanr.ämnde dag, i den ordning 69 §.
Jag skulle ha önskat, att man deremot låtit sig angeläget vara att så använda de i Banken nu disponibla tillgångar, att de lätt indragna och fritt användbara fonder, som ensamt gifva Sedel-Banken styrka, i ingen nion hade lidit någon förminskning, utan snarare hade erhållit en förstärkning. Härvid erinrar jag, att af de 4>400’000 R;dr B:co i Riksgälds-Contorets Obligationer, som Banken för 5 år sedan egde, 440>°00 redan blifvit afbetalde, och alt, om ännu 5 år ytterligare en lika summa derå. skall vara afgången, och således en minskning af inemot en million uppkomma i sådana räntebärande papper, som, i anseende till den stora säkerhet, och lätta afsättlighet, de erbjuda, Banco~ZJtskollels Utlåtande j JV:o 150. 15 för Banken innehålla den slörsta förmon alt ega. Banco-Utskoltet har hittills icke föreslagit någon utväg att ersätta denna förlust, gjord på ett håll, der sådana förluster minst borde få fortfara; och Utskottet använder hittills så de medel, det har alt anordna, att föga eller intet lär bli öfrigt för de angelägnaste ändamålen. Härförutan ber jag alt få anmärka, att, då i den kalkyl, som blifvit uppgjord och som finnes i Utskottets Betänkande intagen, visas, att omkring 1,200,000, efter att hafva, genom ränteoch ca pilal-afbe täln ingar småningom influtit, blifva att intill nästa Riksdag successivt i låneväg använda, så har denna tillgång, som styrkt Utskottet att föreslå en half millions förökning af Fastighels-lånefonden, blifvit så betydlig, just till följd af det beslut, som Rikets Ständer fattat, i afseende på reserverandet i Banken af en million utaf den vid i83g års slut behållna räntevinslen.
Om R. o. Ad. behaga vid dessa mina anmärkningar fästa något afseende, anhåller jag om återremiss af StatsTJtskts förevar, betänkande. Iir af Tuneld, Carl Erik, hade ingifvit ett anförande, så lydande: Vid StatsUtsk:s utlåt. N:o 89, angrde utgifterna å allmänna indragniugsstaten, anser jag mig af rättskänsla förbunden göra anmärkning i frågan om den förklaring, Utsk. föreslagit R. St. att meddela öfver deras underd. skrifvelse d. 10 Juni 18x8, rör:de civila embetsoell tjenstemäns med indelta löner, eller egentligen landsstatspersonalens, pensionsrätt. Utsk. har tillstyrkt ett sådant förtydligande af berörde förut gjorda underd. framställning: att beloppet af de pensioner, som å allm. indragniugsstaten tilläggas dessa embetsoch tjenstemän, bör fortfarande och intilldess annorlunda för ordnas, utan afseende på redan tillkomna eller ytterligare tillkommande löneförbättringar, bestämmas efter 1818 års stat. Enligt de af Utsk. åberopade äldre författningar, K. brefvet d. i3 Mars 1770 och K. förordn. d. 24 Jan*77$, ägde civila embetsoch tjenstemän, såväl de med indelta som de ined contanta löner försedda, hvilka uppnått 70 års ålder samt länge oell väl tjent, att afgå med hela lönens bibehållande. Vid 1812 års riksdag i Örebro biföllo R. St., på sätt IL. brefvet af d. 3 Dec. samma år innehåller, att de med penningelöner tjenande, d. v. s. egentligen embets-och tjenltemännen i Rikets Collegier , skulle vid afskedstagande!, efter uppnådd 70 års ålder, få på allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande af lönen såsom pension, på det ordinarie lönen alltid måtte vara att för efterträdaren tillgå. Då R.
Hvad åter beträffar den nogare bestämningen af skälen till ett tillfälligt och temporairt bränvinsförbud, såsom ett ämne, hvilket egenteligen icke tillhör hvarken den förra eller blifvande Författningen, utan är blott ett uttryck af det förtroende, hvarmed Riksens Ständer nalkas sin Öfverhet, så tror Utskottet sig närmast hafva träffat de Hesta RiksStåndens tanka, då det tillstyrker en till Konungen underdånigst afgående serskild skrifvelse, hvaruti framföres den lika underdåniga önskan, att Husbehofs-Bränvinsbränningens inskränkning5 aldrig måtte komma i fråga, utom i det enda fall, då sådan brist på SpamnSl, både hemma i landet och på de utrikes, orter, hvarifrån säd vanligen hemtas, inträffar, att verkelig hungersnöd befaras. Då för öfrigt samtelige RiksStånden lem* nät enhälligt bifall, ej mindre till allt hvad de åberopade Författningar, utom ofvan detaillerade frågor, innehålla, än äfven till 028 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Utskottets uti 8de och n:te momenterne af dess första Betänkande föreslagna förtydligande och tillägg, rörande kokrummets beräkning vid afgifternas erläggande samt justerares tillsättning och skyldigheter ; så hafva alla dessa stadganden redan erhållit sin lagliga och bostämda form. Det återstår, derföre för Utskottets handläggning icke mera, än att vördsammeligen öfverlemna detta sitt jemknings-förslag till Riksens Högloft. Ständers afgörande beslut 5 under den förmodan, att, i händelse det icke bifalles, Riksens Höglofl. Ständer lära linna i sin ordning vidtaga den åtgärd, hvartill sista perioden af RiksdagsOrdningenS 75 §. föranleder. Riksens Högloft Ständers Allmänna Besvärs • och Ekonomi-Utskotts Utlåtande öfver Herr Hahns Memorial om Odlings Lån och Corrections-hus. Uti Protocolls-Utdrag af den 16 dennes har Vällofl.
Genom ett Kongl. Bref den 11 sistlidnc Juli, har Kongl. Majit förklarat sig anse, att förlagslånen haft särdeles fördelaktigt inflytande pä fabri k s-industri en och 404 Motioner i Borgare-Ståndet 18(52. ,JW 209. i vida verksammare man bidragit till näringarnas utveckling, än de amira frän Manufaktur-fonden. på nio månaders tid utlemnade allmänna lånen; hvadan Kongl. Majit, i betraktande häraf, och enär den till förlagslån anvisade fond af 750,000 Riksdaler i långt ringare män, än (hiskligt varit, motsvarat framställda läneanspräk, funnit godt anbefalla Kommers-kollegium, att afgifva underdånigt förslag till öfverflyttning af lämpligt belopp från diskont-rörelsen tili förlags-lånefonden, i sammanhang hvarmed Kollegium ock borde föreslå de förändringar eller jemkningar uti reglementet för Diskont-fonden, hvartill nu befintliga förhållanden kunde, med hänseende till industri-idkarnes klassifikation eller eljest, föranleda. Det är härvid tydligt, att en öfverby turing af medel frän diskontfonden till förlags-lånefonden endast gör den förra ännu mera obetydlig och gagnlös, likasom att det skall blifva omöjligt, att pä ett tillfredsställande sätt åstadkomma en blott jemkning uti de nu emellan näringsid karne på förhand noga uppdragna rangiinierna i samhällsvigt och lånebehof, t. ex. emellan tillverkare af i sjelfva väfnadssättet fasonera.de emellan fabrikant af kulörta bomullsväfnad er och en, som tillverkar hvita och ofärgade, o. s. v. Frågan härvid om understödjande genom lån beror väl ytterst pä intet annat, än den särskilda anläggningens egen beskaffenhet och pä det förtroende till dess framgång, som den förmår ingifva, efter föregången pröfning af hvarje fall, alldeles såsom det nu tillgår vid förlagslånens beviljande.
Antagandet, att 1731 års Bref först öfverflyttat på Hofrälterne skyldigheten att såsom första domstol upptaga religionsprocesser har nog sin riktighet och anledningen till denna lagstiftningsåtgärd kommer härnedan att närmare vidröras. För den förmodan åter, att detta förhållande skulle hafva inflytande på tolkningen af det anförda stadgandet i 1781 års Kongl. Kungörelse, lärer väl all grund redan vara undanröjd genom hvad här ofvan är vordet anfördt emot den oriktiga föreställningen, att 1731 års Bref inskränker sig till religionsmål, anhängiggjorda emot lekmän. Beträffande vidare det stöd för nämnda föreställning, hvilket Domkapitlet söker finna i den omständighet, att det skulle vara Consistorierna medgifvet att pröfva, om en sak skall refereras eller icke, och att något val i sådant fall icke skulle kunna tillstädjas, derest en prest vore tilltalad för villfarande mening; så fruktar jag alt detta stöd saknar grund, om möjligt, i högre grad, än föreställningen, hvilket det skall stödja Ty först och främst lärer icke en sund lagtolkning tillåta att tyda orden : »enär eli Consistorium finner sig föranlåtet någon sak referera», på det sätt, att Domkapitlet derigenom tillerkännes rättighet att, utan afseende på sakens beskaffenhet, efter godtycke, afgöra, huruvida densamma skall refereras, eller icke. Rätta 99 förståndet af dessa ord kan ej vara något annat, än att, då Consistorium finner en sak så beskaffad, att dess slutliga afgörande icke ligger inom Domkapitlets behörighet, hvilket till exempel inträffar, så snart någon hos Consistorium »blifvit för bilärors hysanoch utspridande förhörd och brottslig funnen», såsom det härofvan i 1731 års Bref heter, skall Consistorium vara föranlåtet alt saken referera; likasom, i motsatt fall, då saken icke är af svårare beskaffenhet än att den åtgärd, som dermed bör vidtagas, är en sådan, som tillhörer Consistorii befogenhet, såsom förmaning och var ning, eller afhållande från tjenstutöfning på kortare tid, då får Consistorium icke finna sig föranlåtet att densamma re/erera.
Enl. förslaget sutte man intet ögonblick säker för RiddarhusFiskalen, hvilken dessutom har bra mycket annat och angelägnare att göra, än att ransaka Riddersmiinnens fickor efter poletter. Remitterades jemte yttrandet till Ridd:sUtsk:t. LTpliistes ett från Hederv. BondeSt:t ankommet Prot.Utdrag för den 29 sisth Nov., af innehåll, att bemälte RiksStånd skulle med särdeles nöje se, att medståndens Ledamöter, så ofta de dertill hade tillfälle, behagade besöka den för BondeStit i Bergstralska huset inrättade klubb. Hr Printzensköld, Carl: Det protokolls-utdrag, som nu blifvit upläst och hvilket inkommit från Hederv. BondeStåndet, ger mig anledning hemställa, att R. o. Ad. behagade till så väl detta som de öfrige Stånden aflåta ett protokolls-utdrag angående lokalen för R. o. Ad:s klubb, samt inbjuda dessa Stånds ledamöter, att der sig infinna de tider, då densamma är öppen. Jag anhåller att H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, täcktes å denna min hemställan framställa propos. för H. Std. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Jag har visserli gen ingenting att invända emot det förslag, som nu blifvit framställdt, utan anser Ivertom ganska rätt att det blifvit väckt; men jag anhåller, att R. o. Ad. måtte utse några värdar, som kunde vara tillstädes å klubben, emedan det eljest skulle kunna hända att ingen finnes der. hvilket naturligtvis skulle vara ganska obehagligt för dem, som dit blifvit inbjudne. Frih. Cederström, Rudolf: I likhet med Hr Stjernsvärd, anser äfven jag Hr Printzenskölds hemställan med allt skäl böra bifallas. Det är således blott i afs:de å sednare delen af Hr Stjernsvärds anförande som jag vill afgifva en uplysning.
Posse understödt, i det hufvudsakliga instämmer med mitt förslag, och skall således icke yrka propos. på hvad jag föreslagit, såvida icke någon annan delar min tanke, utan vill jag instämma i hvad Gr. Posse yttrat. Hr Cederschjöld: En värd talare har ganska peremtorisk! förkastat Hr Rosenblads förslag, utan att ingå i någon pröfning deraf. Det är likväl en sak i detta förslag, hvilken jag anser åtminstone tarfva en vederläggning, innan den kan förkastas, nemi. anmärkn., att de b:cosedlar, som tillkommit föred. i Oct. detta år, böra undantagas från den iathegori af b:cosedlar, som skola med metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas. Jag ville se, huru vederbörande efter nästa riksdag, i händelse den af Utsk. eller BondeSt. föreslagna redactionen då blefve antagen, skulle bete sig, om man komme till Banken med gamla b:cosedlar och med grundlagen i hand fordrade deras inlösande efter ordalydelsen. Hr Stråle: I anledn. af Hr Cederschjölds anmärkn. får jag äran upplysa, att ordet specie, ensamt för sig begagnadt, icke, åtminstone af domstolarna, förståtts så, att det ovilkorligen skulle betyda silfver, och att det vore ett frånträdande af den tanke, som hittills varit rådande, om man nu ville antaga en sådan betydelse af detta ord. Jag medger, att fråga derom kunde väckas, men tror, att tillämpningen hädanefter skall blifva densamma som hittills, och att den b:colag, som skulle säga, hvad med specie förstås, komme att innehålla, att en r:dr specie ej skall betyda mer silfver än det, sorn Konung och Ständer förklarat utgöra en r:dr b:co. Den 31 December f. m. 435 Hr Rosenblad: Då jag framställde orsaken till det i 3 mom. af min redaction införda särskildta stadgande i afseende på de gamla b:cosedlarna, hade jag äran yttra, det jag ansåg frågan vara en bagatelleös scrupel, om jag så får uttrycka mig, men att jag ej kunde undertrycka denna scrupel, emedan grundlagen bör vara bestämd och klar.
Ingendera delen har skett, enär ifrågavarande 17,631 riksdaler blifvit afslagne på samma gång, som flere ledamöter i Utskottet uttalat sin afsigt, att afslå äfven propositionen om längre öfning för beväringen.” Vid i2:te punkten sista mom, och 22 punkten: Af herr von Troil, S. G. "3o §. Riksdags-Ordningen ålägger Statsutskottet "att utröna, pröfva och föreslå det, som till statsoch riksgäldsverkens behof erfordras, sedan nödige indragningar och besparingar blifvit iakttagna.” Dessa ord innebära efter min tanke mer än tillräcklig anledning för Utskottet, att, sedan Krigs-kollegii utrednings-afdelnings tillstånd blifvit inför detsamma vederbörligen utredt, hos Rikets Ständer föreslå den tillökning i anslags-summan för nämnde afdelning, som kan vara af behofvet påkallad. Men då jag ej lyckats inom Utskottet göra denna åsigt gällande, återstår för mig ingen annan utväg, än att reservationsvis framlägga densamma inför de respektive Riks-stånden.
Då den öfriga delen af ofvannämnde motion uteslutande angår de i Chartae-Sigillatae-författningen förekommande afgifter, har Utskottet destomindre kunnat antaga, att motionärens erinran om nödvändigheten att, vid bestämmandet af afgifter å Svensk-Norrska Consulers diplomer eller å löner, utgående till Svensk-Norrska Diplomater och Consuler, införa bestämmelser, som icke förnärma konungariket Norriges rätt, jemväl åsyftat den, efter 2 Art. i Bevillnings-stadgan, å berörde löner utgående Bevillning, som sådant icke uttryckligen i motionen tillkännagifvils, och densamma, i fall den verkligen haft afseende äfven å sistnämnde afgift, skulle varit till sitt innehåll stridande emot 51 §. Riksdags-Ordningen; och då Utskottet förr än nu icke eller emottagit någon annan af Herr Rosenblad väckt motion, med hänsigt till lönebevillningen, anser Utskottet, på sådan grund, sig icke hafva gifvit anledning till Herr Rosenblads ifrågavarande anmärkning. Beträffande åter sjelfva hufvudsaken eller det på Utskottets åtgärd nu ankommande förslag; så har Utskottet i detta ämne inhemtat: att deu från Herr Statsministern för Utrikes Ärendena till Kongl. Stats-Contoret ingående reqvisition å Utrikes Ministrarnes tractamenten, innefattar hela den aflöning, som de Utrikes Beskickningarne åtnjuta; att, då Sveriges Stals-anslag till detta ändamål icke är tillräckligt, levereras fyllnaden utaf de af Kongl. Norrska Stats-verket anslagne medel; att Kongl. Stats-Contoret, på grund af nämnde requisitum, årligen i December månad tillsänder Öfver-Ståthållare-Emhetet i Stockholm uppgift på de personer, som å Minister-staten åtnjutit tractamenten eller pensioner för året, samt att, efter skedd bevillnings-taxering å samma löner och pensioner, debetsedlarne, sedan vederbörande Utrikes Ministrar och Pensionärer deraf genom Kongl. Utrikes