Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot gynnas andra nationers handel, då Svenska skepp, Svenskt sjöfolk och Svenska penningar användas att transportera den ena främmande nationens produkter till den andra. Äfvenså bör egna Sjöfarten befrämjas pa allt sätt, likväl med undantag af det enda Besv. och Ekon. Ut sk. Betånkanden. sätt, då det sker med andra näringars bekostnad eller förtryck. Att Svenska Fräktfarten icke behöfver särskilt understöd af Regeringen, följer, såsom nyss blifvit anmärkt, af de Calculer, som vilja bevisa den stora inkomst, Riket deraf drager årligen. Skulle det åter medgifvas, att dessa Calculer äro öfverdrifna, att vinsten ej är sä stor, eller att denna rörelse ej kan utan artificiel kraft bibehållas, äger densamma, betraktad såsom enskild näring, alldeles ingen rättighet, att framför andra, eller med deras förlust, befrämjas j ty de företag a£ enskilta industrien, som ej löna sig för idkaren, böra aldrig af samhället understödjas, än mindre uppmuntras och utvidgas. Anses den åter nödvändig för samhällets bestånd, så måste den ock af samhället gemensamt upprätthållas, icke på bekostnad af blott en enda klass medborgare: Skogsägaren; icke med inskränkning af en enda produkt: skogseffekterna, hvilken, för att blifva den vigtigaste af alla, ej behöfver mer, än att det tillätes. Om utländska fraktfartens politiska angelägenhet är så stor, så bör hela nationen genom en allmän särskilt bevillning sammanskjuta en summa årligen åt Skepps» redarne, för att kunna bibehålla densamma, hvilket, ehuru orimligt det bör synes, i närvarande fall, likväl vore det mindre, och i alla fall mera rättvist, än att en viss klass, till större delen den fattigaste i nationen, skall, i stället för penningar till näringsme - 628 BeSpoch Elion. TJtsh. Betänkanden. elei och andra nödvändiga behof, utom sina utskylder till Kronan, åtnöjas med barken af de mastträd eller bjelkar, hvilka det nu vägras honom att fritt använda och försälja.
lämpligt eller klokt, att i den Svenska Den 6 December f. m. 341 lagen intaga ett stadgande, som kan föranleda nya anspråk från broderlandet. Till följd häraf och ehuru jag instämmer med Utrikes-Ministern deruti, att förändringen är öfverensstämmande med grundlagens anda, samt då jag i öfrigt föreställer mig, att Stats-Rådets ledamöter skola ega den sammanhållning, som de böra ega, får jag instämma med de Hrr, som yrkat afslag. Frih. Cederström: Gr. Sparre tyckes i sitt nu afgifna yttrande mindre hafva fästat sig vid hvad 12:te §:n R. F. innehåller, än vid föreskriften i den 4:de. Denna § lyder: »Konungen eger att allena styra riket på det sätt, denna R. F. föreskrifver; inhemte dock, i de fall, här nedanföre stadgas, underrättelse och råd af ett Stats-Råd, hvaYtill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade, infödde Svenske män af den rena Evangeliska läran.» Det tyckes mig som skulle Gr. Sparre önskat, att ibland de här uppräknade egenskaperne jemväl borde inflyta epithetet: »tystlåtne.» Men jag tror, att de, som ega alla de nyssnämnde egenskaperna, icke heller skola sakna den sista, och jag förmodar också att Gr. Sparres anmärkning icke gällde Konungens vare. Låtom oss alltså hålla oss vid den föredragna 12:te §:n. Gr. Sparre har ansett den föreslagna grundlagsförändringen vara obehöflig under våra nuv:de förhållanden och den politiska utveckling, vi hunnit. Men, Mina Hrr! man lagstiftar icke för ögonblicket; man lagstiftar för all framtid. Våra nuv:de förhållanden kunna förändras, och vår politiska utvecklings nuv:de ståndpunkt bör lagfästas, på det den åtminstone må bibehållas. Vidare har Gr. Sparre ansett att, under en tidpunkt, då Sverige torde böra iakttaga en afvaktande ställning i afseende å de unionella förhållandena med brödrariket, vore det icke skäl, att å vår sida vidtaga ett sådant stadgande, som det ifrågav:de.
Majit, i högstberörda nådiga Proposition, ansett sig ega tillräckliga skäl att, såsom bidrag för uppförande af ifrågavarande nybyggnad, af Rikets Ständer äska ett anslag af 50,000 Rdr; varande jemväl inom Riks-Stånden särskilda framställningar gjorda derom att sistnämnda belopp måtte såsom anslag eller ock såsom lån på billigaste vilkor varda för ändamålet beviljadt. Då, med anledning af Rikets Ständers bifall till É. K. Majits nådiga framställning om Halmstads läroverks upptagande bland de på båda linierna fullständiga elementarläroverken, det gamla redan nu otillräckliga lärohuset derstädes nödvändigt måste af ett nytt ersättas, och då staden, i betraktande deraf att inga medel äro att påräkna från stiftets byggnadskassa och med hänsyn till de stora utgifter, den, enligt hvad upplyst är, under de sistförflutna åren måst för offentliga byggnadsarbeten vidkännas, svårligen ensam förmår draga kostnaden för ifrågaställa nybyggnad, synes det allmännas mellankomst både billig och af behofvet påkallad. Vid de Rikets Ständer meddelade ritningar och kostnadsförslag hafva Rikets Ständer gjort den anmärkningen, att bvggnadsplanen afser endast ett på real-linien, icke ett på båda linierna fullständigt läroverk, äfvensom att rektorsbostad finnes i lärohuset inrymd. Då, enligt gällande skolstadga, rektorsbostad skall bekostas af den stad, inom hvilken läroverket är beläget, torde det få gälla såsom regel, att i de fall, då statsbidrag antingen helt och hållet eller till hufvudsaklig del tagas i anspråk för bekostande af läroverkshus, rektorsboställe icke bör i förslaget ingå, enär derigenom en staden åliggande skyldighet på det allmänna till större eller mindre del öfverflyttas. Innan derföre någon del af det understöd, Rikets Ständer anse böra åt staden Halmstad beviljas, får af detta samhälle lyftas, bör ny ritning med åtföljande kostnadsförslag till lärohus för ett på båda linierna fullständigt läroverk af staden företes och af E. K. Majit godkännas, i hvilket förslag rektorsbostad icke må ingå.
Detta borde Utskottet hafva sagt. Om Betänkandet återremitteras, lärer Utskottet finna låmpeligt, att uppgöra calculen på det sättet. Att beräkna timmer och sådant år icke möjligt; det må Canalen gerna hafva till skånks. Herr Hjerta har skiljt emellan Bank och Stat. Det räknar jag för detsamma, och år öfverty, gad, att det, som blifvit lånadt till Canalen, ej kommer tillbaka. Uppå derefter af Herr Grefvert och bandin 374 öert 30 Augusti e. m. Mar/kalken gjord proposition, fann Ridderskapetjoch Adeln för godt, att StatsUtskottets Utlåtande , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisa. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 9 dennes under N:o 4o2 afgifne, samt den i4 derpåföljde e. m. på bordet lagda, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande rörande Löneförbättring för de fyra StatsSecreterarne. Herr von Hartmansdorff, August: Då detta ämne första gången förevar tog jag mig friheten afstyrka bifall till någon löneförhöjning åt StatsSecreterarne. Jag får nu å nyo göra detsamma. Såsom bekant år , har Särskilta Utskottet föreslagit en annan reglering i afseende på de föredragande, utgående från den synpunkt, att de borde vara ensamme Chefer för hvar sin förvaltningsgren. Skulle man nu öka lönerne, så räckte det måhända blott till nästa Riksdag , då förändringen med de föredragandes befattning kan grundlagsenligt äga rum. Utom detta skål emot en löneförhöjning för sådane embeten, hvilkas indragning år i fråga, förekommer äfven det, att förslaget år partielt, och utan sammanhang med lönereglering för andra Embetsmån i lika ställning.
Ad. tillkännagifvit, att flere ledamöter anmält sig alt få ordet vid pleni början, men att Hr Frih. o. Landtm, innan de upropades, ville för R. o. Ad. gifva tillkänna, hvad sig i Talmanskonklaven tilldragit. Vid sådant förhållande, lärer det icke vara Frih. Tersmedens eller någon annan pä motion i ämnet betänkt ledamots skull att han icke fick framställa sin motion innan Hr Frih. o. Landtm, aflade sin redogörelse för Talmanskonfereucen. Ett sådant tillkännagifvande kan i intet fall anses hafva varit synonymt med föredragning af något mål utan blott en anmälan af Ilr Landtm, hvarom öfverläggning hvarken är nödig eller af grundlagen föreskrifven. Då nu emedlertid Frih. Tersmedens motion väcktes innan Hr Frih. o. Landtm, anmält Const.Utsk:s betänk. N:o 2 till företagande så och enär Frih. Tersmeden, medelst sin framställning åsyftar och önskar upskof just med ett sådant företagande, måste, efter den ordning grundlagen bjuder, bordläggning af hans motion skaffa densamma ett nummer på föredragn:slistan framför nämnde betänk. Hr von Hartmansdorff: Ingen kan fordra af Hr Frih. o. Landtm., att han på förhand skall veta, hvad någon ledamot då han anmäler sig att tala, ämnar säga. Hade Hr Frih. o. Landtm, kunnat veta det, så hade han väl icke upropat Hr Edenhjelm, som talade om en hell annan fråga än den nu förevar:de. Hr Frih. o. Landtm, lärer således väl icke fästa nägot afseende på hvad Hr Dalman nyss anfört. Ilr Mannerskantz, Carl Axel: Jag torde få återföra i Hr von Hartmansdorff» minne, att Hr Frih. o. Landtm, hemstälde till Hr Edenhjelm om han icke skulle vilja vänta med att afgifva sin motion, till dess öfverläggningen om de af Frih:ne Tersmeden och Palmstjerna väckta frågorna vore slutad.
Det måste visserligen, i anledning af det åberopade förhållandet, att rätt giftoman skall begifvit sig bort lill okänd ort, medgifvas, att Lagen, då den i 2 och 3 §§. af Giftermåls-Balkens 1 Kapitel utstakar den allmänna ordning, hvari giftomannarätten utöfvas skall, ej förutsätter denna rätts öfvergång från fader till moder, förr än vid den förres död, pller från föräldrar till sambroder, förr än föräldrarne ej mera äro till, eller från giftoman i allmänhet, förr än vid hans frånfälle; men den har derföre icke gjort öfvergången helt och hållet beroende på den rätta giftomannens död eller förbisett det fall, då samma rätt ej kan af honom utöfvas, ty uti 4 §. af ifrågavarande Kapitel heter det: »Nu varder tvist om giftomannarält eller synes rätter giftoman ej vara dertill fallen eller välviljande; då förordne derom domaren, som han, efter bästa förstånd och samvete, skäligt pröfvar.» Den anmärkning, som motionären synes biträda, har emedlertid blifvit gjord, ätt, då till tvist om giftomannarält ej kunde hänföras ett annat förhållande, än det, då fråga emellan särskilde personer uppstår om företräde till rättens utöfning, samt ordet fallen, efter öfligt språkbruk, endast hade afseende på själsegenskaper, hvilka för utöfningen erfordras, ..anförda lagbudet ej eller egde tillämplighet på det fall, att tvifvelaktigt är, hvem giftomannarätten utöfva skall, då rätt giftoman är frånvarande på okänd ort, så att bans bifall lill äktenskap ej kan erhållas; — men då oförnekligt är, att icke någon är fallen til! den befattning, för hvilken han ej är lämplig, äfvensom att den ej kan anses lämplig, sorn ej är i tillfälle att utöfva befattningen, eller kan derom anlitas af dem, soni hafva rätt att påkalla utöfningen, sä lärer förenämnde anmärkning förfalla och egentliga anledningen till påyrkade lagförbättringen i denna del vara undanröjd.
Kostnaden af en jernbana är en af de vigtigaste beståndsdelarne i frågan om anläggningen deraf. Kostnaden för Antwerpen—Gent-banan uppgifvas i Herr Beijers rapport till 3,195,000 R:dr Riksmynt, eller (180,000 R:dr per Svensk mil. Friherre Ericson anmärker i anledning deraf, att denna smalspåriga bana kostar på den särdeles gynnsamma terrängen mer, än vår bredspåriga bana genom Smålands sterila marker. Härvid synes Friherren dock för det första hafva förbisett hvad han dock på andra ställen medgifvit, och särskildt i det vid Utskottets Memorial N:o 14 fogade underdäuiga utlåtande till Kongl. Maj:t, att en smalspårig bana i följd af sakens natur, med lika terrängförhällanden, i alla händelser är mindre dyr än en bredspårig. För det andra är det klart och lär icke heller af Herr Friherren bestridas, att skilnaden i kostnad för terrassering och bailastning måste Bih. till. R. St. Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 27 Uäft. 10 7 4 Stals-Utskottets Memorial M 77. blifva större mellan det smala och det breda spåret, i samma mån som terrängen blir mera ojemn och fordrar större gräfningar, fyllningar, flera broar o. s. v., och häraf måste följa, att om kostnaden för vår breda bana, såsom Friherren säger, blir billigare i Smålands sterila mark än den är för Antwerpen—Gent-banan, så skulle den, med en spårvidd lik denna banas, blifva ändå långt billigare. För det tredje måste den säkraste beräkningsgrunden för skilnaden i kostnad mellan bredoch smalspårig icke vara att jemföra kostnaden för olika banor i olika länder; det rätta blir ju att jemföra dessa kostnader i Belgien sjelf, der arbetslöner och expropriationer af materialier äro lika. Antages denna jemförelsegrund, så har Friherre Ericson sjelf i sitt tryckta utlåtande till Kongl.
Hufvudstadens fattigv&rdsförvaltning har, äfven under den tidrymd, som nu är i fråga, blifvit af Stockholms Stads-Nämnd, såsom Öfver-Styrelse, besörjd, i enlighet med de i Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga angående fattigvården i Stockholms stad den 1 April 1843 bestämda grunder och gifna allmänna föreskrifter. Ibland de hufvudsakligaste åtgärder, Stads-Nämnden vidtagit till fattigvårdens förbättring och ändamålsenligt ordnande af dess förvaltning, torde, hvad först angår vården om fattiga och värnlösa harn, böra i underdånighet anföras, att Stads-Nämnden med Direktionen öfver Allmänna Barnhuset fortfarande för hvarje år träffat öfverenskommelse om intagande å Barnhuset för fattigvårdens räkning af dylika barn under 6 års Fortsättning af Tab. Litt. H. Undervisnings-anstalter. P p: § K'. Inkomster. Lärarnes lönebelopp. Skogs-Institutet cc) Abr. Sedan skolan under åren 1849—1851 åtnjutit i årligt understöd 3000 R:dr R:mt samt under åren 1852—1854, hvartdera året, 6000 R:dr, anvisade Rikets Ständer vid 1853—1855 årens riksdag såsom bidrag till skolan 9000 R:dr, hvilket årliga anslag vid 1856 och 1858 årens riksdag ytterli gare höjdes till 15,000 R:dr, hvilket belopp fortfarande utgår. Bidrag af Stochholms stad. 1855 förhöjdes det af staden till hyra för skol-lokal anvisade belopp från 2,100 R:dr till 4,100 R:dr, hvilket bidrag 1857 höjdes lill 5,400 R:dr oell slutligen 1858 till 6000 R:dr. Sholafgift, utgående för hvarje i undervisningen deltagande lärjunge, beräknad för månad till 50 öre för i yrke inskrifven arbetare samt fruntimmer, och till 1 R:dr 50 öre för lärjunge, sorn ej ingått i yrke, och har skolafgiften år 1860 utgjort 3,200 R:dr.
– Ack, Konrad, då bör du vara glad du vet hur lycklig jag redan är jag har förtrott dig allt och snart skall jag icke ega någon hemlighet för vår goda mor heller det har nog kostat på mig, att så länge ega en sällhet, hvilken hon icke också kunnat glädja sig åt men så snart Edvard kommer tillbaka, skall han komma hit och då mamma lär känna honom, skall hon utan tvifvel med glädje samtycka till vår förening. – Jag hoppas det, – sade Konrad suckande, och tryckte Annas hand med ett sorgligt leende. – Ah, Konrad! min älskade bror, – återtog Anna och fäste sina klara ögon ömt och forskande på honom – du döljer något för mig, du eger en hemlighet din blekhet, din tankspriddhet, allt säger mig det, och nu då jag öppnat hela mitt hjerta för dig, bör du också ha förtroende för mig. – Nej, Anna; det är endast oron för dig, – sade Konrad, som med möda tillkämpat sig lugn och fattning igen, efter Annas lika varma och öppenhjertiga, som oväntade bekännelse, om hennes och Edvards kärlek hvilken krossat alla Konrads egna förhoppningar. – Oron för mig? – upprepade Anna frågande. – Ser du, Anna, – fortfor han, med en ömhet som Anna tog för helt och hållet broderlig, – den der grefven, som de kalla honom, som jag aldrig sett, som på ett så besynnerligt och hemlighetsfullt sätt råkat dig, och uppehållit sig i ditt grannskap, hvars namn du knappast känner – ifall han verkligen har något namn, som – Tyst, Konrad! din vänskap för mig förleder dig till en orättvisa, – sade Anna, afbrytande, med lågande kinder, – men som jag i alla fall förlåter dig, ty du har icke sett Edvard; sett hans lugna, ädla ansigte, – tillade hon med hänförelse. Konrad suckade blott, och vände sig bort; denna rodnad af harm, denna glänsande blick, som gjorde Anna så förtjusande, bevisade ju klarare än allt annat hennes kärlek till en annan, en okänd äfventyrare.
Stat och utgifter äro fastställde till 35o,ooo Rdr jemte 68 Rdr 36 sk. 6 rst. i indelt, och Bonde-Ståndet ensamt väckt fråga om en underdånig skrifvelse, rörande förändrad reglering med sportel-inkomsten vid PostVerket, samt Ridd. och Adelns från Utskottets förslag skiljaktiga åsigt, angående innehållet af den beslutade underdåniga skrifvelsen om Paket-Postfavten, icke blifvit delad af något utaf de andra Stånden; så och då det af Bonde-Ståndet gjorda tillägg ”under Öfver-Post-Directionens inseende och control” är i fullkomlig öfverensstämmelse med Utskottets förslag, men, såsom innefattande en detail-fråga, icke behöfver serskildt utmärkas, enär i Utskottets förslag rörande Paket-Postfarten redan är tillstyrkt, att tillskottet af Postmedlen borde meddelas på stadgade 'vilkor, hvarunder jemväl begripes controlen öfver de åtagne förbindelsernas uppfyllande, torde Utskottets rörande Post-Verket i Betänkandena N:ris 8o och 214 gifne tillstyrkanden anses vara af Rikets Ständer gillade. 5:o. Beträffande regleringen af Kongl. Stats-Contorets Stat, har Ridd. och Adeln bifallit uppförande å Stat af den för detta Embetsverk utaf Kongl. Majrt i Dess Nådiga Proposition äskade summa af 5aoo Rdr; Preste-Ståndet likaså, men fned förbehåll, att de nye Tjenstemä-nnen i Kongl. Stats-Contoret antagas endast på Constitutorial; Borgare-Ståndet beviljat aflöning för en Advocat-Fiscal med 1200 Rdr, men afslagit den öfriga ifrågaställda aflöningssumman 4000 Rdr, samt Bonde-Ståndetj med bifall till Utskottets lltlåtande N:o 214 6:le punken, afslagit all tillökning i anslaget. Genom Trenne Riks-Slånds beslut, kommer således aflöning för en Advocat-Fiscal att å Kongl. Stats-Contorets
oeh (För I H l l S Sveriges 1X1 Ö d T St T I Spisbröd försändes m jag hade rätt häri, skulle hon blifva en olycklig människa; ty vår Herre har gifvit oss lifsglädjen som det rätta elementet, under det att sorgen och dysterheten endast äro inslag i väfven för att vi skola dess bättre kunna förstå » saligheten i att vara saliga ». Den, som går i sorg för sorgens egen skull och ej vill andas lifsglädje, får slutligen denna ogiltiga syn på lifvet, som drifver så många till antingen andligt eller fysiskt själfmord. N e j, sanning i allt, sanning äfven i lynnet och karaktären, först genom sanning skulle hon kunna bli en god skådespelerska och äfven en god och andra fängslande mänsklig varelse. N u var hon en förtvinad liten lögnerska, som ljög både för andra och sig själf, och därför, hon måste för sanningens skull förlåta mig utrycket, fann hon ej behag för någon, ej ens för sig själf. Ja, hon måste låta det falla litet solsken öfver sig och det omkring henne. Endast så skulle det bli glädje och ljus, oeh det älska likväl människorna mest. Hon satt tyst och hörde på min straffpredikan, men om j a g ej alldeles misstog mig, så glimtade det dock fram i hennes blick något, som angaf, att i straffpredikan låg äfven ett evangelium, ett glädjebudskap, något som skulle lösa, befria. Och då bon reste sig, räckte hon mig med ett ljuft leende sin hand och tackade mig. » Det har varit en sträng lexa, ni gifvit mig, » sade hon; » men jag inser nu, att ni haft rätt. A c k, hvarför har man ej sagt mig det förut? » » Man har sagt er det, fastän ni i er egenkärlek aldrig ville höra därpå, kanske äfven därför att det sades för mildt. Vissa personer behöfva starkare medicin än andra. » Hon gick.
Inom Södertörns fögderi » Sollentuna d:o » Långhundra d:o Lyhundra d:o » Frösåkers d:o » Åkers d:o. » Färentuna d:o » Öregrunds stad » Östhammar d:o » Norrtelge d:o » Sigtuna d:o » Södertelge d:o ’ » Waxholm d:o Sum m a Folkökning. Folkminskning. 5 Den betydliga tillökning, som visar sig uti Waxholms slads folknummer, härrör deraf, att deruti blifvit inberäknade de två derstädes förlagda kronoarbetskompanier och desammas befäl, utgörande år 1847 247 personer; hvadan den verkliga folkökningen i länet ytterligare bör minskas med berörde antal, så att densamma under ifrågavarande qvinqvennium rätteligen bör beräknas till endast 660 personer. Då icke någon förödande eller ovanlig farsot under tiden hemsökt länets invånare är denna ringa tillökning i folknummern märklig. Orsaken dertill är närmast att söka uti tvänne år, 1844 genom ovanligt mycken nederbörd och 1845 af stark torka, felslagna skördar, hvarigenom föranleddes mycken fattigdom bland länets invånare, tillfällen till tjenster och arbete för den Renande och arbetande klassen minskades och många utflyttningar till andra orter för erhållande af arbetsförtjenst ägde rum, äfvensom det sålunda minskade välståndet för en tid inskränkte möjligheten till äktenskaps ingående. 1846 och 1847 årens goda skördar och de under dessa år ändock gängse höga priser å spannmål förbättrade likväl i betydlig mån länets invånares ställning, ehuru mången långt derefter fatt och tår vidkännas följderna åt den skuldsättning, som blifvit föranledd af de hårda åren 1844 och 1845, då hetyd liga undsättningar, gifna af staten och enskilde, måste begagnas. Dessa undsättningar af staten uppgingo till icke mindre än 305,130
Besv, och Ekon. Xltsk, Betankanden. Hett Gyllenhaal, Lars lierman, som yr», lear, att Utskottet måtte bestämma: 1:0 Hvad aom egentligen bör förstås med det uti 1815 års Förordning nyttjade ordet utdela, hvar» om stridiga meningar hos olika domare, vid författningens tillämpning, skall hafva uppstått. — 2:0 Huru vida det är en öfverträdelse qf författningens föreskrift, om en person, hvilken sjelf icke är berättigad att utöfva brännvinsbränning, lemnar spannmål åt en annan dertill lagligen berättigad, och denna med sin behörigen anmälda redskap deraf tillverkar brännvin, hvilket han till den förre återlemnar, Ho$ Högv, PresteSbåndet. Att 5:dje Momentet äfven blifvit af Ståndet gilladt, i hvad det rörer Qvarnegare; men i anseende tili Torpare följande anmärkningar blifvit gjorda: nemligen a£ Herr Doctor Forssell, att den omständigheten, Utskottet åberopat, att Torpare sällan hafva tillräcklig spannmål till brödföda, äfven kan lämpas till flera smärre hemmansegare, och påstår Herr Doctorn Utskottet, genom Torpares förnekande att bränna, hafva frånträdt den princip, som blifvit eta^ ejC<8 Besv. och Ekon» Utsk, Betänkhnden» blerad; hvarförutan Herr Professorn äfven; ansett, att de hemmans undantag, hvilka på lifstid äro afstådde åt föräldrar eller andre, hvilket förhållande i synnerhet skall inträffa i de norra orterna, borde ega rättighet ali bränna. Professorn, Herr Doctora Thyselius^, sorn yttrat, att han instämde till det mesta med Utskottetj blott deruti vore han af celika åsigt, att, enligt hans tanka, abalienerade och särskildt afvittrade torp icke borde få bränna, uti hvilken anmärkning äfvea Herr Doctor Stenhammar instämt och föreslagit, att det begagnade uttrycket afvittracle borde utbytas mot skattlagde till vissS hemmantal.