Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sleoiforerne bofroa lifalebed roth granffningen af be t;od ^errar guttmäftige ©ecreterarens förba sprotocolt, funnit anmärfningdroärbt, att, feban ©écreteraren f)o5 Jperrar gutt nP^tltkniltemäftige, rcban roib (lutet af år 1837, (mårt infjufnat od; fåtcöed måfl meb tjfénffgös ringen uppbära, I;ar ^an, font för nänvaranöe (fatt titt betfan mara färöeted förfroa* gab, efter näiunbe tiö, tilt fötjb af ofta återfinna fjuföomdfatt, för broarje gång på längre tiber af 3 titt 6 inånaber, erbåttit förnpaö tjenfttebigt;et, broaraf blifroit en fötjb, att ©ecretcraretjenften måfl, fainmantagbt öfwer ett od; ett f>atft ård tib, för* rättad af anbra £jenjfeinän roib 9tifögälöd*Gontoiret, efmru be Säfarebetpg, forn åt* följt ©eereterarend förnpabe anföfningar 0111 tjcnfltebigt;et, gifroit anlebning att anfe ©eereterarend fjufboin af ben beffaffenbet, att, roib bond i attt fatt t;»ga åtber, ej funnat förroäntad någon fåöan förbättring, att bon (Tutte i tjenfigöring åter ftm na inträöa. — 12 — 2:o Körande Ittreimtngen af (5ot\)a Canal
Föredrogs å nyo Expeditions^Utskottets den 2o dennes aflåtne samt den 25 derpå följde på bordet lagde, Memorial, rörande bestäm mande af dagen för början af nästkommande Riksdag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Hans Excellence jemte Herrar Talmän i sista conferencen ansett den 15 Januari 1823 vara den bäst passande tid för början af nästkommande Riksdag. Herr von Haussvolff, Carl Gustaf Reinhold; Jag har vid förra Riksdagarne alltid opponerat 668 Ben 29 Maji. mig när fråga varit att utsätta en tid, för Riksdags början, då det är omöjligt att komma i från Gottland. I detta afseende äro September och October månader mest lämplige. Vid årets början är det osäkert, örn Representanterne från Gottland kunna komma derilrån. jag är sjelf derpå ett lefvande exempel, att öfverfarten icke alla årstider är möjlig. Jag ärnade mig till Riksdagen i slutet af December för lidet år, men jag kunde ej komma öfver, förrän Våren inträffade. Hant Exceltence Herr Grefven och Landt. Marskalken yttrade: att vid 1815 års Riksdag, som slutades den 9 Augusti samma år, man äfven utsatt den 13 Januari )Sso till början af den näst påföljande; att Höstetiden vore till en Riksdags början mindre lämpelig, emedsn Riksdagen då troligen kom att räcka inpå det följande året, hvaraf åter hände, att den under en sådan Riksdag beslutade Statsreglering och Allmänna Bevillning ej kunde under loppet af sistnämnde år, utan först året derefter börja att lända till efterrättelse: att, om Riksdagen börjades i medlet af januari, den troligen kunde vara fulländad vid början af Sommaren, samt alla Riksens Ständers financiella beslut med början af nästföljande år sättas i verkställighet I anledning hvaraf och då BondeStåndet enligt ankommen underrättelse redan utsatt den 15 Jan I823 till början af nästkommande Riksdag, Hans Excellence hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln Den 29 Maji. 669 behagade äfven för sin del enahanda tid bei stämma. Bifölls. Företogs till pröfning
Det har äfven blifvit framkastadt, att ”husbehofs-bränneri-medlens” omnämnande i 60 § Regerings-formen skulle gifva något grundlags-skydd åt den s« k. husbehofs-bränningen eller tillförsäkra jorden att ensam få en sådan begagna. Men härvid behöfver ej mera erinras, än att blotta omnämnadet af en skatte-titel i grund-lagen ingalunda kan hindra eller har hindrat, att skatten blifvit i vanlig väg och utan grundlags-förändring ökad, minskad eller alldeles borttagen, såsom förhållandet varit med en annan skatt, hvilken äfven nämnes just i samma 60 § i Regerings-formen, nemligen Accis-medlen, som i de flesta städer är upphäfven. De bevillnings-titlar, som i den paragrafen äro uppräknade, nämnas där endast för att angifva sältet för deras åläggande och förvaltning, i olikhet med hvad näst före år 1809 ägt rum, men icke för att gifva dem säkrare bestånd än något annat, sorn kan i beskattnings-väg åläggas. Dessutom visar erfarenheten, att husbehofsbränningen i allmänhet öfvergått från, hvad ordet betyder, och att någon verklig husbehofs-bråmmg numera knappast finnes. Få, om någon, tillverka numera spritdrycker till endast eget bebof och af egna jord-produkter, hvilket väl skulle med ordet betecknas; och att så icke är, bevisas bäst därutaf, att i vissa orter har. bränvins-tillverkningen nästan alldeles upphört, under det i andra, såsom allmänt kändt är, en betydlig fabrikation blifvit under husbehofs-namnet drifven till afsalu. Detta näringens utvecklings-sätt torde anvisa den väg, sorn en väl beräknad lag-stiftning har att beträda. Bränvins-tillverkningen har i Sverige, måhända mera än annorstädes, varit, särdeles i äldre tider, underkastad växlande lagstiftningsgrundsatser. Än har man uppmuntrat, än velat alldeles utrota handteringen, än åsyftat att göra henne till folk-näring, än lill regale, än lägga en grund för hennes beskattning, än en annan.
Vid pröfning af åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar om ändring i nu gällande straff-system samt i lagarne angående brott emot egande-rätten, har i betraktande kommit, hurusom genom de författningar, hvilka, i enlighet med Riketa 540 Expedilions-Otskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. åren 1840 och 1841 församlade Sländers (ältade beslut, under den 10 Juni sistnämnda år af Kongl. Maj:t utfärdades, en betydlig inskränkning skett i användandet af spöoch ris-straffet, hvilket för närvarande stadgas antingen ovilkorligt eller alternativt med annat straff, samt i förra hänseendet förekommer hufvudsakligen vid tjufnadsbrott, såsom vid kyrkotjufnad, stöld af i bele ute å marken gående kreatur, fickstöid, annan stöld tredje och fjerde gången, tredje resan inbrott i afsigt att stjäla, samt itererad mjölkning ute å mark af annans ko, får eller get, i hvilka fall det dock vanligen åtföljes af fästningseller korrektions-straff dels på vissa år, dels ock på lifstid. Hvad det för qvinna stadgade ris-straffet beträffar, har det emellertid städse, under en lång följd af är, blifvit utbytt till motsvarande fri hets-straff elier fängelse vid vatten och bröd, då den dömda anropat Konungens nåd, hvadan delta straffs fullbordan numera blifvit lika sällsynt, som spö-straffets tillämpning i de fall lagen utsätter detsamma alternativt med annat straff.
St. bestämma straffen. Detta har Han i Sin Propos. uttryckligen sagt, nemi.: ”Sedan K. M. inhemta! R. St:rs beslut, dels ronde här framställda beskattningsfrågor, och dels ang:de de i bränvinslagstiftningen ingående ansvarsbestämmelser, hvartill K. M. serskildt, på grund af 87-§ Reg.F.n, ämnar lill R. St:rs pröfning aflåta förslag, vill K. M. låta utgå Sin Nåd. Förordn. ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin.” Det är således tydligt, alt Konungen väntar förslag från R. St., både om beskattningen och slraffbestämningarne, samt att Han, sedan dessa förslag till Honom inkommit, vill aflåta ny propos. Utsk. har följaktligen alldeles i sin ordning behandlat detta ämne, då Utsk. uptagit såväl beskattningen, som straffbeslämningarne. Då Konungen kommer att granska dessa förslag, blifva de, i händelse de anses felaktige, rättade i den framställning Han ämnar till R. St. afgifva. 89 § Reg.F., som här blifvit åberopad, angår just stiftandet af civil-kriminaloch kyrkolag. Om således R. St. bifalla eller förändra dessa stadganden, hafva de derigenom icke afsagt sig sin lagstiftningsrätt. Men skulle Ståndet förklara, hvilket jag aldrig kan tro vara möjligt, att det vill lill Konungen allena öfverlemna bestämmandet af straffen, äfven de urbota: då hafva vi ef terskänkt en af de dyrbaraste rättigheter vi ega. 606 Den 29 April f.'m. Frih. Cederström, Rudolf:
Öfver-Intendents-Embetet, med anmäiap om behofvet af åtskilliga förbättringar å kronans för närvarande åt Riks-Arkivet och Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien upplåtna hus, hemställt att, då för dessa förbättringar kostnaden blifvit beräknad till 53,324 R:dr och för handlingarnes inrymmande en vånings påbyggnad framdeles blefve af nöden, hemställt, huruvida icke lämpligare vore, att till enskild man afyttra nämnde egendom och i stället vid norra sidan af Konung Carl XIIIis torg uppföra en monumental Arkiv-byggnad samt att Kongl. Majit måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer att härför bevilja nödige medel. Vid öfvervägande af detta ärende hade Kongl. Majit af förekomne anledningar ansett sig icke ega skäl, att Nådig proposition i enlighet med berörde hemställan till Rikets Ständer afgifva; men då emedlertid en prydligare byggnads uppförande å norra delen af Carl XlIIis torg, skulle i väsendtlig mån bidraga till hufvudstadens förskönande samt pä den inskränktare plats, som erfordrades för ett enskildt hus, grunden torde utan svårighet kunna så förstärkas, att en lättare byggnad der hade bestånd, har Kongl. Majit, då förenämnde mål icke på annat sätt syntes kunna ernås, uti den nu ailåtna nådiga propositionen behagat föreslå Rikets Ständer att medgifva,det ifrågakomne tomt linge åt enskild person till bebyggande upplåtas, emot lämplig tomtöre-afgift på längre, men bestämd viss lid, samt under vilkor, bland annat, att den blifvande byggnaden uppfördes i öfverensstämmelse med ritning, som af Kongl. Majit i Nåder godkändes och fastställdes. Jemte den å berörda Nådiga proposition af Ridderskapet och Adeln meddelade remiss, har Utskottet fått emottaga ett, inom detta Stånd, af Herr A, von Hartmansdorff afgifvet yttrande, deruti han fästat uppmärksamheten derå, att ifrågavarande tomt vore särdeles tjenlig för uppförande af byggnad för nya Elementar-skolan, för hvilken byggnad, jemte anskaffande af tomt dertill, Kongl.
Då Tidningsskrifvartie kunna ock på visst sätt förbindas, att taga kännedom om det hufvudsakligaste i Dehatterne, komina dessa åtminstone till sitt vigtigaste innehåll, att blifva den läsande allmänheten meddelade. 5:0; Rörande utdelningen af de öfriga billeterne, som borde gälla endast för 14 dagar, hvarefter de skola utbytas mot nya, kunde Ridderskapet och Adeln, förbehålla sig rättigheten förordna vid hvarje Riksdags Förslagsvis hemställer Utskottet, at em Billete kunde lemnäs åt hva:je Bänkmans afdelning och de återstående öfverlemna* tili LandtMarskalkens disposition. De Billeter TidningsRedactionerne erhållit, äfvensom de hvilka torde böra blifva olika så väl siws emellan, som med dem Ridderskapets och Adelns egna Ledamöter begagna. Riddarhus-Utskottet anser 6ig sluteligen böra anmäla, att Läktaren med bibehållande af den ena befinteliga uppgången rymmer öfver 100 personer, och att utifrån en uppgång dertill kan öppna6 utan vanprydnad eller olägenhet hvarigenom åhörarne erhålla en särskilld Den il Martil. 697 ingång, skiljd ifrån dem som af Ridderskapet och Adelns egna Ledamöter begagnas. Åtskillige Ledamöters till Protocollet afgifne serskildte meningar äro betänkandet bifogade. Stockholms den 25 Febr. 1823. På Riddarbus-Utskottets vägnar C. F, Horn. N. Snoilsky. Utdrag af Protocollet, hållet i Högloft. RiddarhusUtskottet den 25 Februarii 1823. S. D. Vid afgörandet af den utaf Friherre GF. Åkerhjelm hos Högloft. RidderSkapet och Adeln väckte, och till RiddarhusUtskottets Utlåtande remitterade motion, angående tillåtelse för främmande personer, att såsom åhörare bevista Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, voro följande Herrar Ledamöter af serskild tanka och yttrade sig: Herr af Malmborg: ”Under de 42 år jag förestått DomareErabetet hgr jag haft oräkne - Den il
Ränteoch Kapitalmhrsäkringsanstalten 1 i Stockholm emottagar i helt Krontal penningar till beredande af Lifränta (ension) eller Kapitcrl att lyftas på en u pgifven å1 er. Kontoret, N: r 5 Stora Nygatan, hål es öppet vid a8a söckendaga förmiddagar kl, 11-2 samt onsdagar 5-6 e. m. För i Stockholm bosatta obemedlade personer, som inPng i sätta medel för att bereda lifränta, betalar Fosterländska Föreningen forvaltningsafgift samt för insatser, ej öfverstigande under ett år 60 Kr., Z ’ ju.9~ procent såsom premium; hvarigenom för hvarje sålunda insatta E, Kr. i boken införes dessutom E n Krom. Hufyudkontor: Malmtorgsgutan 5. Nsa Träsnideri Mönster nu utkomne. G~TEBORG. Ny priskurant franko på begäran. (G. a ik ett skrynkligt rosenblad, en molntapp genomlyst af solen eller lik en rosenfärgad snöflinga, ligger den lilla handen på moderns bröst. De små hjelplösa fingrarna äro ej stilla ett ögonblick, utan trefva ständigt hit och dit, än gripande efter solstrålen, som faller in genom det höga, fönstret, än kanske sökande att fånga en förbisväfvande engel i den hvita vingen. Och medan hon stilla smeker den älskade lilla handen, sväfva moderns tankar hit och dit i den skuggfylda framtiden. Med ångestfullt spörj ande blick, med en moders växande hänförelse, men också med en moders djupa bäfvan, söker hon genomskåda det kommandes förlåt, i det hon tänker: Hvad skall Gud, under vexlande årsskiften - de må bli flera eller färre - gifva den lilla handen att göra? Skall den alltid vara öppen att gifva, och dock alltid starkt hålla fast vid det rätta? Skall den alltid vara redo för arbetet och dock alltid mild, alltid mjuk? Skall den föra penseln eller mejseln inom konstens magiska verld eller väcka slumrande tonernas tröst för hjertan b som tröttnat? Skall den få jemna sjuklingens örngått och bringa hvila åt värkande hufvud?
Med de bestämda föreskrifter, Grundlagen omförmäler, kan ej förstås annat, än Ständernas rätt, att utsätta dagen för valen. Annars skulle det bero på Regeringen, att åstadkomma sådane hinder, att Riksdag ej komme att i laglig lid äga rum. Rikets Ständer hafva en moralisk förbindelse, att ej lemna auetoriteterne i en dylik villrådighet om tidpunkten, då deras skyldighet att gå i författning om valen inträder. Ridderskapet och Adeln har dessutom särskilt en granlagenhetspligt, att, sedan frågan i ett annat Stånd blifvit väckt, ej låta den falla. Just derigenom att Ridderskapets och Adelns enskilde medlemmar veta, att och huru de skola representeras, kunna de bereda sig till ärendernes behandling, under Riksdagarnes långa mellantid, hvilket ej är förhållandet med den valde Riksdagsmannen. Således, om Ridderskapet och Adeln skulle åsidosätta att bevaka de öfrige Slån - i66 Den 12 F e b r u a r i i f. m. dens rätt i detta afseende, skulle det se ut, som ville Ridderskapet och Adeln tillvälla sig en slags suprematie öfver de andra Stånden, just derigenom, att Adeln alltid funnes beredd, i motsats mot medStånden. Det kinkigaste är kanske att komma till slut i denna sak. Dertill finnas likväl trenne utvägar. Den första är att återremittera Utlåtandet. Jag får härvid anmärka, att detta nu ej har samma svårighet, som när det är fråga om något af ConstitutionsUtskottet uppgjordt förslag till ändring af Grundlagen, i hvilket fall anmärkningen skall utgöra Ståndets gemensamma tanka. Detta är ej fallet nu, utan blott om en helt enkel återremiss. Den andra utvägen är att lägga Utlåtandet till handlingarne, med uttryckligt förbehåll, att, när ExpeditionsUtskottet inkommer med förslag till den §. i RiksdagsBeslutet, som angår bestämmande af dagen till nästa Lagtima Riksdags början, man äfven bestämmer, huru med valen skall förhållas. Den tredje, är att directe remittera målet till ExpeditionsUtskottet.
Själen är diagonalt rutad med grofva trådar, kläderna, en mans och en kvinnas, gifva en god föreställning om, huru forntidens folk i de nordligare länderna gingo klädda. Mannen har varit iförd kjortel, sammanhållen med ett bälte, som är prydt med fransar, öfver kjolen bäres en sorts kappa, på hvars insida grofva ylletrådar kvarhänga. På hufvudet sitter en mössa, som äfven, fastän på utsidan, har trådar kvarhängande, men dessa äro alla afslutade med knutar, ett troligen från 409 början af nödvändigheten förestafvadt moment inom textilarbetet, som emellertid senare ingår som rent ornerande. Öfver det hela ligger också här en sjal med fransar. Det kvinnliga skelettet bär kjol och tröja samt har lifvet omslutet af tvänne bälten. Det ena af dessa består af tre hopfogade band, af hvilka det mellersta är af olika färg med de öfriga. Skärpet afslutas med tjocka tofsar. Jorden har i sitt sköte trofast bevarat dessa och andra minnen från framfarna ti der, till dess de i våra dagar tillvaratagits och gjorts till föremål för undersökning. Dess ålder kan ej understiga 2000 till 2500 år. Besinnar man, under hvilka primitiva förhållanden nordens folk då lefde, hur de, afsöndrade från andra folk och inflytanden, voro hänvisade till egen fantasi och uppfinningsförmåga, hur ytterst enkla de redskap voro, af hvilka de betjänade sig, sä måste man häpna inför de tysta, men mäktiga bevisen på våra förfäders intelligens och skapareförmåga som icke endast räckte till att anskaffa och tillverka det, som oundgängligen behöfdes för det lekamliga lifvet, såsom föda och kläder, utan dessutom ägde ett öfverskott af kraft, som utmynnat i begäret att gifva föremålen ett behagligt, ögat tilltalande yttre genom därpå anbringade prydnader och sirater. Kläderna försågos sålunda med orneringar, fransar, tofsar olika färgade band, vapnet bearbetades, till dess formen blef smidig och elegant, bronskärlet får ädel form och goda propotioner — och allt detta med ett resultat, som icke endast är jämförligt, utan till och med öfverträffar, hvad andra folk på samma ståndpunkt åstadkommit.
Det åberopade räkenskaps-utdraget upptager, utom dels anslagen för Konsistorienotarierne, beslående hufvudsakligen i ersättningar för djeknepenningar och den förlorade förhöjda tjensleårs-beräkningen, till olika belopp, högst 267 R:dr 24 sk., dels lönerna för Slifts-konsistoriernas Amanuenser, utgörande 180 R:dr hvardera, följande anslags-poster för nedannämnde tjenstemän, nemligen: inom Stockholm för kyrkoherden i Jacobs och Johannis församlingar 250 R:dr, för kyrkoherden i Finska församlingen 340 R:dr, för 2 komministrar i hvardera af Clar®, Jacobs och Johannis, Mariae Magdalenas och Catharina; församlingar 20 R;dr, för 1 komminister i Ulrica; Eleonora; församling 66 R:dr och för 1 komminister i Finska församlingen 170 R:dr; inom Upsala Erke-slift, lör kyrkoherden i Waxholm 16 R:dr, för komministern i Solna 16 R:dr 32 sk., för kyrkoherden i Loos kapell-församling 300 R:dr och för klockaren derstädes 40 R:dr; inom Strengnäs Stift, för kyrkoherden i Tyresö och Dalarö församlingar 20 R:dr, för kyrkoherden i Bodarne församling 1 R:dr 20 sk. och för kyrkoherden i Skagerhults församling 40 sk.; inom Westerås Stift, för orgelnisten vid Domkyrkan i Westerås 21 R:dr 3 sk. och för vaktmästaren vid Stiftets Konsistorium 13 R:dr 47 sk. 8 rst.; inom Lunds Stift, för komministern i Helsingborg 8 R:dr 16 sk.: inom Karlstads Stift, för kapell-predikanten i nordvestra delen af Fryksände socken 400 R:dr och lör kapell-predikanten i norra delen af Gunnarskogs socken 400 R:dr., samt inom Hernösands Stift, för komministern i Qvickjocks annex-församling 25 R:dr och för en kapellpredikant inom Öfver-Torneå socken 400 R:dr, allt banko.
Om detta skäl godkännes blir det mycket lätt för hvilken ort som helst att tilltvinga sig stora anslag, man beböfver endast begära ett litet anslag till utförande af ett obetydligt arbete, men derefter utföra detta arbete på så sätt att det blir mycket bra, om det kommer att såsom del ingå i ett större arbete, men deremot blir af ringa nytta, om detta större arbete icke utföres. Detta sätt att gå tillväga anser jag icke vara riktigt, utan anhåller om bifall till Ulsk:s förslag. Hr Ribbing: För att döma af den siste värde talarens yttrande skulle jag hafva sagt att StatsUtsk. i allmänhet icke gjorde sig underrättad om de till målen hörande handlingar, men det har jag ingalunda sagt, utan jag beklagade endast att Gr. Hamilton hade så liten kännedom om frågan, att han kunde som skäl mot anslagets beviljande anföra, att man dessförinnan borde undersöka, huruvida Grenna vore den tjenligaste platsen, ehuru en sådan undersökning verkligen egt rum. Den siste värde talaren har yttrat att läget icke ''ore så bra, emedan Grenna icke låg midt emellan Wadstena och jönköping. Men om den värde talaren vill taga i betraktande den af 11 r Bildt, så mycket omtalade hamnen vid Borghamn, så tror jag att Grenna skall komma att ligga midt emellan denna och Jönköping. Då Vägoch VattenbyggnadsStyrelsen uptagit detta anslag i sitt general-förslag och då Utsk. sjelf erkänner, »att det för sjöfarten på Wettern, isynnerhet våroch höst - 94 Den 5 December f. m. tiderna, skalle vara nyttigt och behöfligt om en hamn söder om Wadstena funnes att tillgå på denna stora sjös östra kust», så synes det mig verkligen vara skäl att bevilja det begärda anslaget. Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf:n framstält, att i afs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt, dels bifall, och dels att R. o. Ad., såsom Hr Bogeman föreslagit, måtte besluta, det för Grenna hamnbyggnad må anvisas ett stats-bidrag af 50,000 Rdr Rmt att utgå utan återbetalnings-sltv
Som hvita ställningen att » en gang vil du komme, det blomblad gungade papperslapparna bort från land ved jeg vist, » som Solveig sjunger i Per — just åt det håll, där Torstens sommarstuga Gynt, — ni ha sett, hur andra blifvit glömlåg. Men där hade hon tappat en, och där en, och där en! Ut, ut, bort, bort, med budskap da, bedragna — men ändå har tviflet ej från henne till honom! Där stod ju hela namfått makt m e d eder: » Han är olik andra! » net Torsten! Den lappen fick en kyss, innan det Har det inte ofta varit just det, som förmått bar af. så ' mången ung flicka att hoppas t. o. m. Sen tog hon ett djupt, befriande andedrag. Och där andra sett, att hoppet bort slockna för munnen log åter, och ögonen tindrade. Torsten länge sedan? Och så en dag får hon ändå höra hade fått förhinder, det var klart. Retsamma, örfilstäcka förhinder, som man skulle vilja ta i något helt kort berättas eller endast läsa e^å kragen och ruska om, men som på det hela inannons i tidningen, som med ens kullkastar genting betydde. Sjuk kunde han inte gärna vara, alla ljusa förhoppningar och alla kanske det blir man inte så där häftigt. Litet illamå- under åratal uppbyggda luftslott. — » Han ende på sin höjd; men då kommer man i alla jag är fall. Nej — tyst, nu hade hon det! Den där är förlorad! — och jag Olycklig kärlek. då jag g l ö m d? » kommer det ur djupet af det sårade hjärtat — och så börjar kampen, denna kamp som måste blifva en strid på lif. och död, men där lifvet alltid kan och borde afgå med seger. Det var egentligen ett ord om detta » efteråt » jag ville säga, ett ord till alla de unga, som stå modfällda och rådvilla, och som så ofta ej låta sorgen blifva » en sorg efter Guds sinne ». Men hur skall nu den unga kunna se ett godt också i detta?
Afd 57, 58. 45° Den 24 Martn, e. tis, Tomaren, sorn undersökningen begärt, öfversända ; äfvensom att, enär de omständigheter af dessa UndersökningsProtocoll utrönas , det anledning ej är att någon med tjufven varit i gerningen delaktig, att Målsäganden icke yrkat brottslingens inställande å berörde ort, tor härmare utredande af förloppet vid stölden och det stulnas användande, samt i öfrigt, att ej eller något sådant vid undersökningen förekommit, som lagligen fordrade det den brotts? lige personligen vid den eller de Domstolar, som Undersökningarne förehaft, borde höras och sig föiklara, Domstolen, som de samma begärt, måtte äga, att, efter anmälan af förhållandet hos ÖfverDonraren och i anledning deraf erhållen tillåtelse, på en gång öfver alla den tilltaltes erkände förbrytelser sig utlåta* 1 '' ' Af Utskottets Ledamöter hafva likväl Hr Borgmästaren Björkman, Hr Lagmannen Palmborg, Herr Borgmästaren Alin, Herr Professoren Doctor Hagberg, samt Herrar Assessorerne Danckvardt och Gyllenhahl varit derutinnan skiljagtige, att de icke ansett sig böra tillstyrka skärpning af de uti allmänna Lagen och särskildte Författningar för tjufnader redan bestämda bestraffningssätt ; hvarjemte Herr Lagmannen palmborg, för sin del, ansett den föreslagne åtgärden, att utmärka dem, som mt-r än en gång blifvit för stöld straffa? de, icke medföra den verkan, att dylik» brott derigenom skulle förminskas. Den 24 Martti, e. m. 451 Fran Riddarhus Utskottet: Af den 18 dennes; i;o I anledning af RiddarhusDirectionens afgifne Berättelse, om hvad under Riddarhus^ ärendernes styrelse och förvaltning sedan sista Riksdag sig vid Riddarhuset i allmänhet tilldragit. 2:0 Angående Löne-förhöjning för Riddarhusets Embetsoch Tjenstemän samt indragning af fyra RiddarhusEirecteurers Ho-, norarier. Justerades följande: