Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det gamla anslaget, som nu blifvit ett förslags-anslag, icke vidare kommer i beräkning, och då fängelserna nu måste vara så väl byggda alt de icke kunna kosta mycket i underhåll för de nybyggda husen, så kan jag icke finna, att StatsUtsk., huru väl fångstyrelsens räkenskaper än må kunna vara förda, skulle uti dem kunna finna någon ledning för bedömande af det anslag, som bör beviljas till de nya fängelsebyggnadernas underhåll; men deremot ser jag icke något hinder för sakkunnige män, att upgöra ett förslag, då man bestämmer för hvilka fängelser man vill hafva underhållskostnaden beräknad. Det synes mig.derföre vara så mycket ytterligare skäl att äfven i denna del ånyo yrka hvad R. St. vid en föreg:de riksdag hos K, M. anhållit om. Jag förnyar således min begäran om återremiss. 16 Den 23 April f. m. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Det är endast med afseende på den anmärkn., som Hr von Hartmansdorff har gjort, att det beslut, som R. o. Ad. fatlat i afseende på 3:dje punkten, skulle lägga något hinder i vägen för den af Hr von Hartmansdorff och åtskillige andra talare gjorda framställning, som jag anhåller att få uplysa, att, enl. Fångstyrelsens för år 1849 afgifna berättelse, har anslaget för byggnader och reparationer, som blifvit af förslags-anslaget för fångars vård och underhåll bestridt, upgått till 53,882 r:dr IG sk. 2 rst. Således har redan af det närvarande förslags-anslaget fängelsernas underhåll blifvit bekostad och äfven nybyggnad af sådana skett, så att genom den öfverfiyltning af de 4,000 r:dr, som är beslutad, har i det redan iakttagna förhållandet någon förändring icke egt rum. Endast denna uplysning har jag ansett mig böra lemna. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter framstälda propos. till bifall å Utsk:s i förevar, punkt afgifna yttrande, besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Och så är det förstås glada hälsningar från barnen vid bakgatan och skälmska ögonkast från alla de små söta handtverkardöttrarna bakom fönster och dörrspringor och drömmande blickar från några unga gesäller och lärlingar. Men alla nicka god mening och välkommen igen efter henne. Och så är det oroliga blickar från fattiga gummor, som komma ut och niga och taga af brillorna för att kunna se henne, då hon far förbi i sin ståt. Men jag kan inte se, att det är en enda ovänlig blick, som följer henne, nej inte så lång gatan är. Då hon ej syns mer, torkar far raskt med ärmen tårarna ur ögonen: »Var nu inte ledsen, mor!» säger han. »Du skall se, att hon reder sig. Dunungen reder sig, mor, så liten hon är.» »Far,» säger mor med stark tonvikt, »du talar så besynnerligt. Hvarför skulle ej Anne-Marie kunna reda sig? Hon är så god som någon.» »Hon är väl så, mor, men ändå, mor, ändå. Nej sannerligen jag ville vara i hennes ställe och resa dit hon nu reser! Nej sannerligen!» »Ja, hvart skulle det väl bära i väg för dig, din gamle fule bagarmästare,» säger mor, som ser, att far är så orolig för flickan, att han behöfver kryas upp med litet skämt. Och far skrattar, ty det har han lika lätt för som för att gråta. Och så gå de gamla åter in i boden. Emellertid är dunungen, det lilla flarnet, den lilla silkesblomman, vid rätt godt mod, där hon åker framåt vägen. Litet rädd för fästmannen, förstås, det är hon nog; men i grund och botten är dunungen litet rädd för alla människor, och det har hon godt af, ty därför söka alla människor bara visa henne, att de ej äro farliga. Aldrig har hon haft sådan respekt för Maurits som i dag. Då de lämnat bakgatan och alla hennes vänner bakom sig, tycker hon, att Maurits riktigt sväller upp till något stort. Hatten och kragen och polisongerna riktigt styfna, och halsduksrosetten pöser. Rösten blir liksom tjock i halsen på honom och har svårt för att komma fram. Hon känner sig litet modstulen därvid, men det är grant att se Maurits så där storartad.
Hvad beträffar öfverskotten på skattemedlen, så är det min innei liga öfvertygelse, att folket i första rummet liar D • n 18 M ■ r s. 65 har grundade och billiga anspråk på, att genom dessa öfverskott få sina skatter lindrade, då det visar sig en så stor möjlighet att genom dessa öfverskottsmedel åbanebringa en sådan nedsättning. Dessa öfverskottsmedel, mine herrar! äro tillkomna genom felaktiga beräkningsgrunder, eller derigenom, alt beräkningsgrunderna ej blifvit tillämpade med den noggrannhet, att icke folkets skatter blifvit större, än R. St. vid våra riksdagar ansett dem böra vara, för att kunna fylla de nödvändiga behofven. Jag hade önskat, att man fästat mera afseende på milt förslag, rör:de möjligheten af hemmantalsräntans borttagande och minskning i städernes bevillning af borgerlig rörelse, såsom något motsvarande. Hvarken den ordinarie statsregler:n, eller den extra-ordin. kan i min tanke någonsin komma att lemna ett tillfredsställande resultat, under de förhållanden, som för närvar, existera emellan Representationen och Styrelsen. Jag bekänner, att jag är i villrådighet, huru jag skall benämna detta förhållande. Jag har höit det kallas Representationens misstroende, eller bristande förtroende till Styrelsen. Jag vet ej, om denna benämning är den fullt adoecjuata och rikliga; men säkert är, att Representationen och Styrelsen på långt när icke samverka med den enighet och kraft, som fordras för frambringande af ett tillfredsställande resultat, hvilket resultat, i min tanke, omöjligt kan frambringas annorlunda, än genom gemensamma bemödanden till ett gemensamt mål och nationalkrafternas och skattebesparingarnas användande på sådant sätt, att vi arbeta efter en fullständig mognad statsplan, hvilken jag måste bekänna mig ingalunda hafva försport såsom tillvarande. Hvad folket likväl säkerligen fordrar, och har anspråk på att fordra, är ovedersägligen en skattenedsättning, och jag tror mig ej avancera för mycket, då jag vågar säga, att jag aldrig, under vårt trettioåriga nya Svenska statsskick, sett något allvarligare bemödande å Regeringens sida att tillvägabringa något sådant.
R:dr 34 sk. 3 rst., ehuru den endast utgjort 137,198 R:dr 10 sk. 3 rst.; — samt — 56 — vid 1844 drs hufvudbok: att de i kapitalräkningen uppförda förvaltningskostnader, såsom innefattande 5 särskilda conti, bordt inom linien specificeras; att för byggnadslån, enligt 16 conti, verkställda kapitaloch ränte-liqvider blifvit å hvarje conti sammanförda, oaktadt dessa liqvider skett å olika tider och i kassaräkningen förekomma på särskilda ställen; att' Skånska Hypotheks-föreningens, Riksgälds-Kontoret tillhöriga, 5 och /, t. procents obligationer icke blifvit åtskiljda i utgående balans-conto; samt att en anmärkning vid 1843 års hufvudbok, angående med t rst. för högt beräknad ränta å ett byggnadslån icke blifvit rättad i hufvudboken för år 1844- Beträflånde de, med anledning af dessa anmärkningar, verkställda rättelser, få Fullmäktige upplysningsvis anmäla, att, från längre tid tillbaka, hafva de anmärkningar, som under reviderandet af RiksgäldsKontorets hufvudböcker förekommit, vanligen blifvit af Revisions-Kamreraren meddelade den för nyssnämnde räkenskapers beböriga upprättande och afslutande ansvarige Kamreraren i Boksluts-Kontoret, hvilken derefter rättat de anmärkta förhållandena, så vidt sådant, utan rubbning af det uppgjorda bokslutet, kunnat verkställas.
Bewillningen beräknas uppgå till Afgår Influtit inom iZrr ärs flut - 1,800,000: - 57,687! 54, Z. Dwaraf detta är förmodas inflyta högst 1,740,200: Afgift för Testamenten sa-nt annan dylik Bewillning som ej efter Taxering utgär, upptages pä Förslag till 1812 ärs Licent-metel Dito Skatterätts-medel pä Förslag högst Interesse pä Hans Exccllence Herr Grefwe Ruths 2me Län - Lito pä utlänte medel af de frän Kongl. Krigskollegium aflemnade Castor Influtit för detta är upptagne Län mot 5 procents Ränta ^ " Skuld den 51 December i8l2, sä framt nägvl af samma ärs Bewillning dessförinnan ej inflyter 70,000: — 4s,ooo: — 4,000: — 10,682: — z,ooo: — Summa — 627,261 1,872,682 »92,495 169,427 2,862,562 Orebro den r? Julli iLiH. K:o Calcul öfwer Riksens Höglost Ständers Riksgälds-Inkomster och Utgifter är ,8,;. Skuld den 51 ^eeember 1812 Aflöning, Cxpencer m. m. Utrikes, Leipziger-Länet - Dito a den Summa som titl godtgörande af den a Leipziger-Läner innom lZiL ars utgång uppiöpande Ränta, mäste upplänas - Osdet. Inrikes, pä Contoirets egne Län deruti inbsgrepen Ranta tild Kongl Stats-Coritoiret för de fran Hongl. Krigs-Colkegium aflemnade Castor - För Obligationer fvm komma att utfärdas. r:o För Swcnstc Medborgares hos Fransta Staten ägande fordringar, med 2:0
– Hon anslår samma lekande ton, men det glänser stål i hennes blick. – Ni hade väntat er bättre lycka! – För ingen del! En bättre lycka har jag aldrig kunnat drömma om! – Tack! Era ord äro galanta, men ni har ännu icke lärt era ögon att ljuga. Där ligger tvungen kallsinnighet i hennes ton. Detta sårar honom, och rösten får en skarpare klang, när han genmäler: – Det gör mig ondt, att jag icke kan öfvertyga er, men jag inser, att jag i mimisk förmåga icke kan täfla med en komediant af facket – som t. ex. La Tour Hon blir märkbart blek vid denna oförblommerade anspelning, och hennes blickar äro stela, liksom af en olidlig smärta, men hon småler: – Det var aldrig min mening att sätta er förmåga i den vägen på prof; men jag måste erkänna, att jag skrifvit den biljett som lockat er hit. Jag har verkligen ett meddelande att göra er. Han bugar sig förbindligt. – Jag är idel öra och hjärta! – Ni är fortfarande alltför galant! svarar hon med en axelryckning. – Men jag vill icke täfla med er i konsten att välja granna ord. Tillåt mig därför att strax kasta masken och säga er mitt ärende. Det är en vän – Öfverhofmarskalken? – Hur vet ni det? – Jag gissar bara. Det är ingen hemlighet, att den stackars grefve Fritz brinner i ljusan låga för drottningens första hofdam. Och jag förutsätter, att han är hennes vän, eftersom han icke får vara någonting mera Så grym är aldrig en dam, att hon icke upplåter en lönlig vrå i sitt hjärta åt en tillbedjare, som suckar förgäfves – om han blott nöjer sig med en blygsam ställning på expektans och låter henne titulera sig vän. Han talar i en ton af gammal förtrolighet och sätter sig vid sidan om henne på bänken. Hon flyttar sig några tum bort ifrån honom, innan hon svarar: – Jag skall icke inlåta mig på raisonnementet i öfrigt, men slutledningen är riktig. Jag kommer å grefve Fritz Moltkes vägnar. – För att bjuda mig sold som menig man i partiet? – Nej. Man utgår icke från, att era tjänster äro till salu.
Till dessa orters bistånd behagade Eders Maj:t ställa under min disposition 20,000 R:dr Banko af undsättningsmedlen, af hvilken summa likväl såsom lån utgick allenast 1S,970 R:dr samma sedelslag, hvarmed, jemte de bidrag i kontant och viktualier, som på min uppmaning villigt lemnades från andre orter inom länet, bristen blef afhjelpt, och hafva undsättningslånen sedermera blifvit restfritt, 6 utan begagnande af det anstånd, sora vid påföljande Riksmöte beviljades, återbe talte ä först utsatte terminer, hvilket andra bevis af detta slag på folkets goda vilja att rätt för sig göra torde förtjena att här antecknas. Under vanliga år deremot producera, med undantag af Westbo och en del af Mo härad, alla öfriga trakter i länet spanmäl, ej blott till deras behof utan mer och mindre till afsalu. Men då afsättningsplatserne äro få och transporten lång, är att befara att vid minskad eller uteblifven efterfrågan från andra orter, spanmålspriserne skola falla i missförhållande till produktionskostnaden. Då torde likväl omtankan komma att riktas på den nu otillräckligt omhuldade ängsodlingen och en med länets naturförhållanden mera öfverensstämmande jemnvigt emellan åkerbruk och boskapsskötsel uppstå. Torröta å potates visade sig här i länet första gången år 1846 och väckte rättmätiga farhågor för följderna af en oförutsedd plötslig förminskning uti den arbetande klassens vigtigaste näringsämnen; men genom iakttagande af de försigtighetsmått, som Regeringen skyndade att anvisa, lyckades man afvärja en större skada å skörden, och en ymnigare sädesgröda bidrog äfven till förminskning i de befarade olägenheter. En fjermare verkan af detta nya fenomen, som det påföljande året återkom, torde blifva inskränkning i potatesodlingen och den deraf beroende bränvinstillverkningen; och, i sådant fall, vore det en lycka, att denna förändring kunnat försiggå, utan allt för svåra känningar och innan potatesodlingen blifvit af det öfvervägande inflytande som annorstädes, t. ex. i Irland.
Besvärsoch Ekonomiutskottens sedan d. 3 af innevarande månad på bordet Prof. Utdr. d. io Nov. 1823. livilande ytterligare Utlåtande N:o 216, i frågan om Näringsfriheten Samt dermed gemenskap egande ämnen, blef detta Utlåtande af Prés te-Slå lidet godkändt med följande arne af Ståndet dervid hu gjorda rättelser; Vid i Årt. 2 §. i stället för enhälligt å s ä mj e s bör insättas geno in Pluralitet å s ä in j e S, saint vid 3 Art. i afseende hvarå PresteStåndet beslöt, det icke någon före fyllda 18 år iiiå för Gesäll blifva förklarad; S. D. Vid föredragning af Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 209* med hemställan, att Presteoch Bonde-Stånden ville sitt Ut låtande meddela Öfver deri förändring i Utskottets Betänkande Nid itp, att den Judar förundta tillåtelse att i Arvika köping sig nedsätta, icke må utsträckas till Fryxände; beslöt PresteStåndet att i Höglofhge Ridderskapets och Adelns till berörde Betan-* kande lemnade bifall sig förena. S. B; fröt. Vt dr, d. i1 Not/, issi. S. D. Efter förnyad föredragning bifollos: Stats, Bancooch Ekonomi-Utskottens Utlåtande: N:o 5^5, rörande anslaget för Strömrens * Bingarne samt öfver åtskillige dermed gemenskap egande Motioner. Lagsamt Ekonomi-Utskottens: N:o i6r, om Fabriksgesällers ställande under Tjenstehjonsstadga!!. S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets förnyade Utlåtande N:o 212, angående föreslagne ändringar i Concourslagen af den 18 Julii 1818, stadnade PresteStåndel i följande beslut: 1:0 Concourslagen, derest ovilkorligen förordnas: ”att om Gäldenär häfver tjenst i riket. Bihang till R. St.
– Ja, men det tål väl att upprepas, – mente mamsell Lovisa, som, med kofferten på armen och ett knyte i handen, nu ändtligen ämnade gå in, men vände sig ännu en gång om och skrek åt Erik, som redan var inne i skjulet hos hästarne, och hade svårt att höra henne: – Glöm inte er pisk, som ni hade slängt ifrån er på marken, jag lade den på kusksätet; – och gifvande det näsvisaste af de båda svinen, hvilka ännu icke uppgifvit sina anspråk på förstugan, en kraftig spark, stängde mamsell Lovisa dörren efter sig. I förstugan var alldeles mörkt och vägledd af ett förfärligt oljud, stampningar och skratt, blandadt med den gnällande musiken till en slängpolska, stötte hon upp en dörr och inkom i en låg stor ”stuga,” för tillfället ansedd som danssal, af en hop soldater i skjortärmarne, hvaraf endast några få blifvit begåfvade med damer, de öfriga dansade med hvarandra. Mamsell Lovisa nedsatte kofferten, och skrek med en röst som hördes öfver både musik och dans, samt ovilkorligt ingaf en viss respekt: – Hvar är prostinnans rum? En af de dansande damerna slet sig vid ljudet af denna kraftfulla röst ifrån sin moitié, fattade ett ljus, nedstucket i en butelj, hvilket utgjorde balens eklärering, och kom flåsande, med håret kring axlarne emot henne. – Ja, se det är så, – började hon med afbruten röst, – att här ä fullt med lyttnanter öfver allt i rummen, för mötets skull, och de två som fanns för resande, kom det nyss en utländsker herre, som inte kunde tala ordentligt en gång, och tog. – Hvad är det för ordning, – utfor mamsell Lovisa förgrymmad, – när det är så ondt om rum, att en ensam herre skall ha två han får lemna det ena åt oss.
A. 77 Montgommcrie, Robert Nils Germund. — 2145. A. 7-7 af Nordin, Fullm. Hr Tersmeden, Nils. — 2167. A. 77 af Puke, Folke Magnus. — 1506. 77 Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik. — 1939. 77 Silfverstolpe, David Ludvig. — 2144. 77 Rosensvärd, Johan Henrik. — 2156. 77 Burenstam, Fullm. Hr Björnstjerna, Johan Magnus. — 2221. 77 af Wirsén, Carl Thure. — 2261. 77 af Borneman, Fullm. Hr af Klint, Erik. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af såväl ledamöter uti de i 53 § R.F. och 19 § lliddarli.Ordn. omnämnde Utsk., sorn Suppleanter för R. o. Adis ledamöter i R.Stirs Utsk. Frill. Toll, Gustaf: Då formen torde fordra, att hos Ståndet anmäla min önskan om tryckning af det utmärkta tal, hvarmed Hr Gr. o. Landtm, å R. o. Ad:s vägnar underd:st inför II. M. Konungen och tronen framförde våra hjertans innerliga önskningar om välgång, anhåller jag vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, ville inhämta R. o. Ad:s tankar, huruvida ifrågavar:de tal må i Ståndets prot. intagas och förvaras. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: R. o. Ad:s samtlige ledamöter dela otvifyelaktigt den önskan, att D.D. M.M. Konungens och Drottningens, II. Enke-Drottningens och II. K. II. Kronprinsens tal vid tillfälle af R. o.
Regeringsformen, dels om bestämmande utaf en tid af 5 år, inom hvilken Grundlagsändringsförslag ej skulle kunna afgöras, 5o4« — i afseende på ConstitutionsUtskottets Memorial om granskning af StatsRådets Protocoller, 5o5. — om gillande af StatsUtskottets Betänkanden, angående irosådane Civile Embetsoch Tjenstemäns samt Betjentes uppförande på Allmänna IndragningsStaten, som vid afskedslagandet hafva fyllt 70 år och innehafva indelte löner; 2:0 KronoAllmänningen Maglehems KungsOhra och den dödas lott kallad i Christianstads Län; 3:o Sabla Silfververk, 5o6, 507. — om bifall till StatsUtskoltets Utlåtande, angående StatsRegleringen i hvad som rörer RiksStatens andra HufvudTitel, 507. — om gillande af nämnde Utskotts i / 1 • ■ ■ ■ 240 Utlåtande, i afseende på Åttonde HufvudTitcln, 507. ProtocolisUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Bifall af StatsUtskottets Betänkande, angående CanzliRådet af Wetterstedts och Assessoren Adlerbrandts ansökning om utbekommande af en Krono-fordran, 5o8. — rörande ConstilutionsUtskottets Utlåtande om ändring uti 4 §• Regeringsformen, 5og. — om Återremiss till sistberörde Utskott af dess Memorial med förslag till ändringar eller tillägg i 7, 9 och 107 §§. Regeringsformen, samt i i4> 29 och 38 §§.
Flickan, som annars är bra nog, har sedan dess varit liksom 'drömmande' eller hvad jag ska' kalla det." En suck framträngde åter ur djupet af Bengts hjerta. Fadren blickade strängt på honom, men sade intet. Jag försjönk i drömmerier. Man säger att allmogen ej har finare känslor, att kärleken hos dem är antingen idel sinnlighet eller att den alldeles icke förefinnes och att de flesta äktenskap ingås af beräkning. Detta senare må till en del ega sin riktighet. Men är det då bättre beställt med de s.k. bättre stånden? Jag tror det icke. Men hvad jag tror är, att känslan hos den obildade, jag vill hellre säga obeläste, är lika sann och lika djup, som hos den bildade, men hon uttalar sig i enklare former. Bondflickan förstår icke att svärma, åtminstone icke att kläda sina svärmerier i ord och bild, men hon älskar lika varmt för det. Hennes känsla är visserligen mindre estetisk, men den är lika naturlig för det och månne icke detta i grunden är hufvudsaken ändå? Jag hade nu här hört en den mest romantiska berättelse ur verkligheten. En fattig flicka räddar undan straff, måhända död, en man, som icke vill ge henne sin sons hand, ehuru de unga älska hvarandra romantiskt nog för en ålandsflicka. Falkens Erik och den gamle sjöbussen lade sig till hvila efter att ha tillsagt Bengt att se efter rodret, hvilket knappast behöfdes, ty det var fullkomlig stiltje. Bengt och jag sutto stilla en god stund. Jag vill här nämna att jag är målare och att denna tysta nattscen på hafvet hade någonting mycket anslående för mig. Jag gjorde på sätt och vis studier och det under inflytande af den egendomliga stämning, i hvilken Falkens Eriks berättelse hade försatt mig. "Hör på, Bengt", sade jag slutligen, "tycker du om den der Kallista?" "Ja visst, men jag får henne aldrig." "Hvarför det då?" "Emedan far ej går in derpå." "Men hon har ju räddat hans lif, ja nästan ännu mer." "Ja visst", blef svaret, "och far säger, att han gerna vill föda henne till döddar och det för intet, men se ärfva hans egodelar det behöfver hon icke.
Alt till andra skicka brottslingar, som man icke vill behålla, kan visserligen sägas vara stridande emot budet, att hvad man icke vill alt andra skola göra en sjelf, det bör man icke eller göra dem. Men då fråga är om politiska förbrytare, på sätt redan är omnämndl, så kan det t. ex. alldeles icke skada republikerna i Norra America, om en person, som här vill införa republik, blir skickad dit, för att få sin förnöjelse af detta styrelsesätt. Icke eller kan Turkiet, eller någon annan oss närmare makt, med enväldig styrelse, finna sig besvärad, om några, som ville förstöra Ständernas rättigheter, blefve ditskickade för att komma i det paradis, de sökte. Deremot är detta siraII ett bland de mest afskräckande för dem, som älska sitt fädernesland. Om vi blifva af med dem, som icke göra det, så är det ingen skada. Straffet har dessutom den fördelen, att en person, som kommer ifrån sin hemort och får en annan omgifning, kan der lättare börja en ny och förbättrad vandel. Denna bestraffning hänger tillsammans med deportation, hvilken jag förmodar att Lagcomiléen och LagUtsk. innefattat under deri allmänna rubriken: landsförvisning. Detta straffar af stor fördel, såsom förbättringsmedel, af skäl som jag nyss bar nämnt. Vi skola ihågkomma, att Norra Americas fristater, som nu utgöra ett så märkvärdigt samhälle, lill någon del uppkommit af alla slags förbrytare, som skickades öfver ifrån England, till och med af liderliga qvinnor uppfångade från gatorna i London och öfverförda till America, der de leinnades åt dem, som ville hafva dem. Afven efter sådana hafva goda menuiskor JO H. 04 180 Den 26 April e. ra. uppstått, emedan med hvarje barn som födes, inträder åter en oskyldig varelse i verlden. Detta sätt, att förbättra mensklighelen, borde man icke åsidosätta, utan snarare införa, der det icke finnes. Ett fel är äfven, att man tagit bort suspensionsstraffet.
Se Siats-Utskollets Utlåtande N:o 80. — angående ett ytterligare sådant för hamnbyggnaden i Wadstena. VI. B. 324, 397. VII. 155. A. 158. — om räntefritt sådant till Skredsviks socken af Götheborgs och Bobus Län, Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 162. —- om anstånd med kapitaloch ränte-inbetalningen å ett lill hamnbyggnaden i Cimbritshamn beviljadt sådant af allmänna medel. Se Cimbritshamn. — om beviljande af ett sådant till förlag åt handlande och näringsidkare i Jönköping. V. 517. VI. R. 7. B. 116. A. 120. — byggnads-, om beviljandet af eli sådant ål de brandskadade i ( 125 ) Jönköping och af anslag af lån i och för lomtregleringen derstädes. XI. R. 44. XIII. B. 110, 192. Å. 201. XV. U. 121, 145, 147. A. 158. E. 228. Lån-, byggnads-, om beviljande af ett sådant m. tn. för Örebro. VIII. 82. R. lil. B. 254, 296. A. 324. IX. E. 3. — om afskrifning af åtskilliga från Banken uigifna. Se BankoDiskonleu. — mot Stats-obiigationer. Se Slats-obligalioner. — angående förmånsrätt för sådane, beviljade af allmänna medel till odlingsförelag. XV. B. 146. A. 161. — mot pant af fastighet i Kinne m. fl. härader. Se Kinne. — mot pant af fastighet i Köpingar. Se Banko-Utskottets Mern. Lönebidrag till allmänna arbeten, angående föreskrifter för erhållande och utbekommande af. Se Stats-Ulskottets Mern. Lönekontoren i Götheborg, Malmö och Wisby, angående val af Direktörer och deras Suppleant vid. Se Val. — angående tillökning i kassa-kreditiv-fonden för Lönekontoret i Malmö.