Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nationen måste ådagalägga sin oponion på den enda erkändt lagliga vägen, genom sina representanter; hon måste förklara sig, huruvida hon är på Konungens sida, eller på vedersakarens. Våra meningar äro vid denna Riksdag, måhända mer än vid de föregående, delade öfver de ämnen, hvilka Konungen kallat oss att öfverväga och afgöra. Sådant har sin grund uti dessa ämnens beskaffenhet, emedan de röra egendomsinteressen och egendomsvärdens bestånd eller förryckande. Likväl äro vi alla Svenskar och tillgifna det samhällsskick, vi sjelfva instiktat, och den Konung, vi sjelfva enhälligt utvalt. Vi vilja alla, att Konungens Majestät, som äfven är Nationens, skall bibehållas i helgd. Jag tviflan således intet ögonblick uppå, att, likasom i frihetens fosterbygd, England, alla stridiga parti-interessen förena sig och låta sina tvisteämnen falla och blifva såsom en man, när det ringaste utseende är dertill, att thronens rättigheter eller anseende vilja antastas, om det ock endast vore genom obetänkta ordalag, likaså skall ingen skiljaktighet här uppstå, när fråga är om att yttra, huru R. o. Ad. anser de tilltag, som, i opinionens namn och under dess åberopande, blifvit gjorda till förnärmande af Konungens anseende. Jag föreslår derföre, att R. o. Ad. ville förena sig om utväljande af en stor deputation, för att inför H. M. Konungen tolka R. o. Ad:s förtrytelse öfver att i utkomna tryckta skrifter Konungens Majestät blifvit för nära träd t genom satser och uttryck, dem R. o. Ad. ogillar, samt för att vid samma tillfälle förnya betygandet af R. o, Ad:s ovandelbara trohet och tillgifvenhet. Skulle R. o. Ad. härtill samtycka, hemställer jag, huruvida icke MedSt. böra på passande sätt inbjudas att sig häruti med R. o. Ad. förena. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.:
— » 4 Notarier, hvardera » » 135. — » 14 Kanslister, hvardera . » » 90. — hos Utskotten: till Sekreteraren i Stats-Utskottet » » 200. — » Sekreteraren i de öfriga Utskotten, äfvensom Sekreteraren i Stats-Utskottet för Riksgälds-verket rörande ärenden, hvardera » » 175. — » Notarierne i Stats-Utskottet samt den derstädes anställde Kamererare, hvardera » » 120. — » Notarien i de öfriga Utskotten, hvardera » » 105. — » Kanslisterne i Stats-Utskottet, hvardera , » » 90. » Kanslisterne i de öfriga Utskotten, hvardera . » 75. —• Beträffande den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda vaktbetjening. hafva Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, uti samma skrifvelser, likaledes föreslagit, att ailöningen för denna betjening, hvilken utgöres hos Ihdderskåpet och Adeln af 6, hos Preste-Ståndet af 4, hos Borgare-Ståndet af 7 och hos Bonde-Ståndet af 7 personer, måtte för det närvarande bestämmas att för hvar och en vaktbetjent utgå med Två Riksdaler Riksmynt om dagen från tjenstgöringens början och äfven utbetalas vid slutet af hvarje månad, samt att med afgörandet, huruvida någon förhöjning erfordrades uti den sålunda föreslagna aflöningen, mätte uppskjutas, intilldess aflöningen för Kansli-personalen komme att slutligen bestämmas. Då de i Rlks-Ståndens kanslier och hos Utskotten anställde tjenstemän under alla i sednare tider hållna riksdagar fått förskottsvis, vid hvarje månads slut, uppbära en del af den dessa personer tillkommande aflöning, anser sig Utskottet jemväl nu böra tillstyrka: att, såsom förskott å denna aflöning, jemväl under innevarande riksdag må, efter hvarje månads slut, få till vederbörande utbetalas det för hvar och en föreslagna, ofvan uppgifna belopp.
En Constitutionel Konung kan ännu mindre hafva en annan vilja än Nationens, efter Han bör vid ailä tillfällen underrättas om denna vilja af sine ansvarige Rådgifvare, men desse Rådgifvare, ehuru med varsamhet och redligt uppsåt uppfyllande sin pligt, kunna och skola någon gång misstaga sig, efter intet i mensklig-; heten kan finnas fullkomligt; hvad ondt ligger då deri att vid Riksdagarne allt hvad sorn varit anmärkningsvärd! mot Konungens Rådgifvare anmärkes och öfver anmärkningarne hos Stånden discuteras; är det icke bättre att Konungens Rådgifvare få öppet förklara motiverne för sine åtgärder, än att rygtet, visk^ ningarne, förstora anmärkningens må hän* da obetydliga vigt om den öppet försvarats, ända till en brottslig åtgärd, och ehuru det rena sanlvetet är den skönaste belöning för uppfyllda pligter är dock allmänna omdömet (äfven missledt) icke att föragta. Det har må hända ansetts mindre försigtigt att innan en Despotiskt Styrd Nation hunnit vänja sig vid måtta i begagnandet af återvunnen Constitututionel frihet lemna bedömmandet af Konungens Rådgifvare» åtgärder till pris åt tadlets orättvisa och dårande anfall; men 13 års vunnen stadga i omdömet forde lättast bevisas af detts Den 22 April e, m. 4i? detta Riksmötes Discusiotier, då allmänna åtgärder bedömdts väl med starka Och för Svenska öron mindre vana uttryck, men aldrig med kittslighetens eller småsinnets sökta Criliquer mot någon viss person. Klander af Styrelsens allmänna åtgärder eller underlåtande att sådane hafva vidtagit skulle säkert blifva sällsyntare, om Representanterne voro visse att genom anmälan af anmärkningar till ConstitutionsUtskottet få tillfälle höra Styrelsens förklaringar under Discusssion inom Ståndet öfver detta Utskotts yttranden så väl som alla de andras.
För så vidt de nu ifrågavarande artiklarne varit både till inoch utförsel mot tull tillåtue, skulle Utskottet, enär den fö - Bevillnings-Utskotteti Memorial, N\o 3o. 51 reslagna förändringen i redactionen åstadkommer i den förra rubriken minskning och i den sednare utsträckning af dil eljest hänförlige varuslag och alltså bo>dt utöfva inflytande på den tullintrad, som för hvardera rubriken förut varit bestämd, hafva dels inbjudit Ridderskapet och Adeln att instämma i de öfrige Ståndens beslut, dels, för det fall, att en sådan inbjudning icke vunnit bifall, föreslagit, att genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott måtte afgöras, huruvida enligt Utskottets hemställan bestämmelsen 1>/, tums tjocklek borde i hvardera rubriken ändras till 2 tums tjocklek, eller örn begge rubrikerna borde bibehållas oförändrade; men vid det förhållande att, på sätt omförmäidt är, förbud hittills egt rum för utförsel af hällar öfver i'f.2 tums tjocklek, och frågan huruvida delta förbud skulle, såsom af ändringen blefve en följd, komma att upphöra för sådane hällar, sorn voro öfver 1 f2 till 2 tum tjocka, icke såsom af ekonomisk natur, får blifva föremål för omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, utan i detta afseende det beslut måste blifva gällande, hvarom de fleste Stånden varit ense; så och ehuru härvid förekommer, att Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden gillat den föreslagna förändringen i rubrikernes lydelse; likväl och som alla fyra RiksStånden, å en annan sida, genom godkännande så väl af Utskottets hemställan i betänkandet N:o 12, pag. 33, att äfven å de artiklar, som fortfarande komme att förblifva förbud ne, tullafgifler borde utsättas, och att i sådant afseende måtte antagas de eventuella bestämmelser, som af Rikets sist församlade Ständer ä dessa artiklar stadgades, som ock i följd deraf utaf den förteckning å sagde artiklar, som finnes Utskottets berörde betänkande bifogad och å hvilken pag. 20 den ifrågavarande rubriken Hällar af en och en half tums tjocklek etc. finnes upptagen såsom den der komme att enligt Rikets Ständers förslag blifva till utförsel förbuden mot en eventuell tull af 4 Rrdr 24 sk.
Jag kan ej härvid undgå beklaga, om en sådan opinion inom Stånden skulle göra sig gällande, helst de Landsorter, sorn icke för närvarande ega förmåga stifta egen tillräckligt stor Bank, gjorde bättre alt, för ett visst bestämdt antal år, förena sig med andra, under tillgodonjutande af samma fördelar medelst Bankafdelningar,. hvilka i sinom lid, under tillväxt, rörelse och vunnen erfarenhet, kunna framstå såsom Banker med egen creditrörelse; och att emedlertid, intill dess Nationen hunnit vänja sig vid det nya Banksystemet, icke alltförmånga och veka Banker uppstå. 4:o Att då Utskotten i principen gillat mitt förslag att anvisa för Actieoch Solidariska Bankerne en samfälld verkningskrets eller horizoiit fastän i olika planer, så hade de bort bibehålla den proportion af minimi sedelvaleurer jag föreslagit , nemligen 10 R:dr courant för de förre och en R:dr courant för de senare. De motiv, som ligga till grund för bestämmande, i en Lag, af blotta sifferförhållanden, mäste synas de fleste godtycklige; men för dem, sorn uppfatta systemet af en centraleller Hufvudmynt-Bank, sådan som Rikets Ständers Bank slutligen hör blifva; Handels-Banker i Sjö-och Stapelstäderne, ställde på Adier deremellan och, underst, solidariska Banker i Provincernes Uppstäder; för dem få siffrorne af io och i R:dr, såsom minimum, betydelse och vigt; för dem blir det också klart, hvarföre Actie-Banker, dragande vinster, hvartill de solidariska icke ega tillfälle, icke böra få hålla Bankafdelningar, hvilka dessutom, med 10 R:drs sedlar, skulle vara föga gagnelige för Gassa-ered i livs-lagare och den mindre rörelsen, för hvilkas läkning desse Bankafdelningar egentligen höra inrättas. 5:o Att 14 § bör utgå, som, ehuru ganska tillämplig Bolagsmän emellan alt inflyta i deras Bolagsreglor, aldrig borde finnas i Lag.
Då öfver det föreslagna uppskofvet med Grundlags-frågornas afgörande Riksens Ständer hade stannat i skiljaktiga meningar , sammanjemkad^s dessa till enstämmighet, enär genom Eders Kongl. Majrts förnyade proposition af den 24 Maj Eders Kongl. Majtt i Nåder täcktes gå Riksens Ständer till mötes med förklarande, att Riksens Ständer, utan hinder af Eders Kongl. Majts Nådiga Proposition af den 28 Mars, måtte, om de så nödigt och nyttigt profvade, upptaga och afgöra alla de lagligen beredda hvilande Grundlagsfrågorna; och Riksens Ständer stadnade i det beslutet, att om deras afgörande sig förena. Till följe häraf hafva Riksens Ständer till pröfning företagit: 1:0 Alla de anmärkningar hvilka vid Grundlagarnas antagande vid 1809 och 1810 årens Riksdag i Stockholm blifvit gjorde i de särskildta Stånden, och då förklara des - Den 7 Juli. 729 des livilande till nästa Riksdag. 3:0 Den anmärkning Eders Kongl. Maj:t vid Riksdags Ordningens sanctionerande vid samma Riksdag 1 Nåder täcktes Riksens Ständer meddela. 3:0 De förslag till förändringar, som vid berörde Riksdag, på enskildas motioner, af ConstituliousUtskottet blefvo beredde och till Riksens Ständer anmälde. 4:0 Alla i laga ordning beredde förslag vid I 8 1 o års Riksdag i Orebro. 5:0 Alla i laga ordning beredda förslag vid 1812 års Riksdag i Örebro, jemte alla de förslag Eders Kongl. Maj:t vid samma Riksdag täcktes i Nåder till Riksens Ständer öfverlemna. Vid detta vigtiga tillfälle, då grunderna för Sveriges samfundsband å nyo blifvit ställde under Riksens Ständers granskning, hafva Riksens Ständer haft för ögonen Eders Kongl. Majus Nådiga uppmaning, att ådagalägga den lugna pröfning och enighet i rådslag och beslut, som ensam är värdig ett fritt Folks Representanter, och i så hög grad verkar både på den allmänna öfvertygelsen inom Eandet, och på Statens yttre anseende. Riksens
»Det är min fästman, Maria», sade hon derpå, drog honom till sig och kysste honom på kinden. Den unge mannen såg frågande och förvånad på Dina. Hon hade ju förbjudit honom att till någon på jorden tala om detta. Dina förstod hans uttryck och sade: »Ser du, Maria är mindre än ingen; hon är som mitt samvete.» »Tack för artigheten», sade Maria, som var i ett förskräckligt uppror. Den högsta grad af svartsjuka och hat mot denne unge man hade gripit henne och höll henne i strupen. Hon kunde nästan icke tala. »Ja, du förstår nog — ni förstå nog, hvad jag menar», fortfor Dina. »Ser du, Percy — Maria der är en mandråpare, hon afskyr alla män och derför naturligtvis också dig; men hon håller dess mer af mig, och hvad jag anförtror henne, är så säkert förvaradt, som om det aldrig hade varit sagdt.» Grefven gjorde ett litet försök att säga, att det var honom ett nöje att göra Marias bekantskap, men icke heller han kunde få fram ett ljud. Maria hade tagit af sig hatten och kappan, hon vände sig till honom och sade i sin mest manhaftiga ton: »Gör er intet besvär! Ni finner mig obehaglig och öfverflödig, och jag har ungefär samma åsigt om er. Jag tror, att detta lilla rum är något för trångt för oss alla tre, derför» »Hvad menar fröken?» utbrast grefve Percy förbittrad. Dina tryckte hans hand och hviskade till honom: »Gå — gå, min vän! Jag måste tala med henne denna gång. Kom och hemta mig till teatern klockan half sju.» Han svarade icke. Han böjde sig blott och kysste hennes hand lätt och gick förbi Maria med en flyktig helsning. Dina hade lutat sig tillbaka i soffan. Hon satt stilla med armarna i kors och såg på sin lilla sko, som hon i takt sparkade med på mattan. Då hon hörde, att han var ute, såg hon upp på Maria. Hennes ögon voro blott pupiller, hennes fina näsborrar rörde sig. Munnen var blossande röd och kinderna hvita. »Hur vågar du behandla min fästman så?» frågade hon. »Din fästman!» Maria sade det i hånande ton.
M:t intagne i calculeti öfver de påräknade inkoinstertie, och den serskildta uppgiften derom har synts Utskottet lämpligast förekomma, der frågan om ersättningen lill Indelningshafvarne skolat behandlas. Då JYIarkegångspi iset sättes lika med det verkeliga värdet af räntepersedlarne, blir förhållandet med lönen nu alldeles enahanda sorn då den ulgeck såsom indelt af de anvisade räntorne, roen', idet 1^2 Stats-Utskottets fall, att räntepcrsedlarnes värde öfverstiger Markegångspriset, får indelningshafvare» nu mindre än förut, sedan det ej mera på honom beror, att välja emellan lösen för persedlarne och deras Iefvererande in natura, biskop Eberstein har dock underkastat sig sådant, och enär StatsVerket icke vidkännes någon högre utgift, genom förändringen i lönens utbetalande, då räntorne till StatsVerket ingå efter det värde, i öfverensstämmelse hvarmed lönebeloppet för hvarje år bestämmes, har Utskottet icke funnit något hinder, att K. M:ts Nåd. Förslag i detta afseende till bifall framställa. 4:o Utskottets tillstyrkande, i 5:te Funden, af bifall till det af K. M:t i Nåder föreslagne anslag af 2000 R.-dr till aflöning för Lärare vid den i Stockholm inrättade IVor/nalSchola för VexclUndervisningens befrämjande, har gifvit anledning till den erinran inom TI. 1’r'dsteStändet af Ur Doctor Hedrén, att, enär denna Inrättning utgjorde en Hufvud-beståndsdel af den förbättring i FolkUndervisningen, som Committcrade till öfverseende af Allm.
Den rörer Ordförandeskapet inom RiksSlin och dess delegationer. Af förslagets 24 § finna vi, att Konungen skulle utnämna Ordför:de så väl i Riksnämnden som de 4 Stånden. 29 § säger, att Ordför:de i de Utskott, hvilka Riksnämnden för ärendenas behandling förordnar, skola utses genom val, på sätt i Riksdagens arbetsordning stadgas, samt 34 § föreskrifter, att uti alla R. Stms Nämnder, med undantag af Riksnämnden, skall ordet föras af den bland R. o. Ad:s fullmäktige, som, enl. Riddarh.Ordn. dertill berättigad är. Således finnes det icke mindre än 3:ne olika stadganden i afseende på Ordförandeskapet och jag hemställer huruvida sådant kan vara lämpligt. För öfrigt får jag förklara, alt jag instämmer uti de yttranden, Hr von Hartmansdorff och Gr. Björnstjerna afgifvit, hufvudsakligast i hvad «de angå val-ordningarnes outredd» skick, hvilket jag anser vara ett hufvudfel bos Förslaget, samt stadganderna. ang:de Riksnämnden, hvilka leda till ett beslöjadt enkammar-system, hvarföre jag äfven kommer alt rösta emot förslaget. o Frih. Åkerhjelm, Carl: I anseende lill den långt fram skridna tiden och den vidlyftiga discussion i ämnet, som redan ägt rum, anser jag mig böra inskränka mig med att endast förklara det jag röstar för förslaget, derföre att detsamma i min tanka innefattar väsendlliga förbättringar af den nuvande representationens så väl sammansättning som arbetsordning. Ropen på Proposm förnyades. o Hr Akerman, Fredr.: Mot det förslag, som i dag utgjort föremål för R. o. Ad;s pröfning, hafva mänga anmärkmr ifrån skiljda politiska läger blifvit gjorda. Flere af dem synas mig vara af den beskaffenhet, alt de vid närmare påseende af sig sjelfva förfalla; andra åter äro af den art, att jag uti dem instämmer, och jag sökte äfven alt, så vidt i min ringa förmåga stod, vid förra Riksdagen i de felaktiga delarne skaffa rättelse, medan tid dertill ännu var. Nu deremot är förhållandet annorlunda.
HULTING. Hon sa' så köksan åt korpraln också, när han inte ville äta kall potatis! också! FRUN (vänder sig om). Hvad? Är Hulting här HULTING (gör honnör). Jo jo men, är han så (till de andra.) Man rår inte för att man är känd utaf bättre folk, edra lutfiskar! (till frun.) Om frun vill, så kan jag aflägga lika såsom en rapport om hvad som har förefallit på vakten ... för si, jag var med från början ... tack, ... Hulting åtar sig kanske i stället att flytta ner sakerna på skutan. handvändning! HULTING. Husch BOMAN. Ja, FRUN. Nej ja! det ska' vara klart i en nog ska sakerna komma ner ... jag och Handers ska' hjelpa te' vi med ... men den 'är saken med polisen FRUN. Åhja, den låter väl också arrangera sig ... (till konstapeln.) Hur är det, konstapeln,... har skepparn här verkligen förgått sig mot de der karlarne, och är det nödvändigt att han skall opp i poliskammarn? 22 KONSTAPELN (artigt). Nej, det kan ju få bero på anmälan! (vänder sig med hotande ton till de båda arbetarne, som under tiden fått kärran fri från möblerna, och just ämna smyga sig ut.) Men hvad Söderqvist och Holmberg här beträffar venster). Nej se ni, der skenar ett par hästar! rakt i sjön! ANDRA ARBETAREN (likaså). Få KONSTAPELN (ifrigt). FÖRSTA ARBETAREN (ropar hastigt i det han ser utåt se om di inte rusar Hvar? Hvar? rakt fram till höger Vid Djurgårdsbron! venster.) KONSTAPELN. Kors FÖRSTA ARBETAREN (pekar utåt). Der! Skenar de? för tusan! (skyndar ut till du efter lifgardisterna! POJKEN. Kom FÖRSTA ARBETAREN (hånfullt efter honom). Spring pojkar! Det var lifvadt: Hurra! (de springa ut efter konstapeln.) nu Nu ska vi låta det gå som fan oppför Styrmansgatan
Den en gång så firade mannen har nu skattat åt förgängelsen, och hvad han än brutit, så lemnas vid grafven domen öfver menskligt fall och mensklig skuld åt den Högste. Den omutliga historien bevarar med oveld både de goda och onda sidorna af ett bragdrikt och minnesvärdt lif, och, om man påminner sig den mörka skugga, som hvilar öfver den bortgångnes minne, så vore det orättvist att derför förgäta de dagrar, som ännu i så rikt mått sprida sitt ljus kring detsamma från förflutna glänsande dagar. Rikets ständer sammanträdde till 1840 års långa riksdag. Alla tecken tydde på, att denna skulle blifva af märkligaste beskaffenhet. Oppositionen mot det gamla regeringssystemet, representeradt af den åldrige monarkens personliga vilja, visade fruktansvärda ansatser, och man gick i förmätenhet så långt, att man rent af tänkte rikta ett slag mot konungen personligen genom att fordra hans ab-dikation. Vid denna riksdag, som lofvade ett så storar-tadt politiskt skådespel, framträdde för första gången påriddarhuset en mängd yngre förmågor, hvilka sedermera spelat mer eller mindre maktpåliggande roller i vårt parlamentariska lif. Och säga hvad man vill om riddarhuset och dess sjelfskrifvenhet, så hade den sjelfskrifna representationsrätten likvisst den fördelen med sig, likasom förhållandet, ehuru på annan grund, är i England, att införa unga män i det verksamma politiska lifvet. Det är som Lecky säger i detta afseende: ti politiken som i de flesta andra yrken, är tidig utbildning af yttersta vigt och i ett land, der styrelsen hufvudsakligen föres genom parlamentet, måste denna utveckling, för att vara fullt verksam omfatta en tidig utöfning af parlamentariska åliggandent. Denna fördel, som de allmänna folkvalen helt och hållet sakna, då en talrik valkorporation hvarken har förmåga eller knappast ens önskan att upptäcka en dold talang eller urskilja tecknen till framtida storhet, medförde den sjelfskrifna representationsrätten, och de unga mäns historia, hvilka vid 1840 års riksdag på riddarhuset gjorde sin debut, hafva i fullständigaste måtto bekräftat sanningen häraf.
Tham har funnit sig föranlåten göra flera anmärkningar vid Kongl. Maj:ts numera till StatsUtskottet remitterade Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof; och ehuru jag visserligen är öfvertygad, att detta Utskott fullständigt skall utreda de anmärkte omständigheterne, hoppas jag dock vinna Ridderskapet och Adelns öfverseende, om jag deraf i förväg söker upplysa en och annan; öfvertygad att jag derigenom går den värde Motionärens ön - 6 Den 11 December f. m. skan lill mötes, som icke kunnat vara någon annan, än ali vinna ett fullständigare begrepp örn de verkliga förhållanderne. Herr Tham faster sig främst vid följande period i den Nådiga Propositionen: ”Rikshufvudboken för år 1826 ådagalägger ”det, genom en större fullständighet i Stats”Räkenskaperne, numera bestämdt utredda ”förhållande, att SlalsVerket äger en ifrån ”de förra åren upplagd tillgång af omkring ”Feni millioner R:dr, ungefärligen svarande mot beloppet, af de skatter, som först ”ett påföljande år inflyta; så att Statsverket kan bestrida det löpande årets utgifter, utan de kostsamma och besvärliga an”ticipationer på inkomsterne, som i andra ”länder äga rum.” I anledning häraf säger Motionären, att rätta förhållandet upplyses af StatsConloirets underdåniga skrifvelse, och att denna Summa icke förtjent namn af en upplagd tillgång. StatsContoiret har, såsom räkenskapsverk, visserligen icke orätt förfarit, då, uppå den befintliga tillgången 5,5/j3,3p6 R:dr, StatsContoret alfort StatsVerkets till Banken ihäftande skuld 4>732>84^: 38. 10. återstående utgifter efter Stat 2 i4.25 1: 3. 5. Öfverlefvereringar och Skulder till andra Verk n,p36:i 2. 5. Den 22 December f. m. 7 hvarigenom behållningen endast skulle utgöra 594>363 R:dr 22. 5., hvilken behållning dock till stor del kommer att försvinna, såsom svarande emot hvad af Restantierne blifver afkortadt.
Heillril^erre ^aAs^/e//ce^ I^rikerre 2-0» ^e^tt/2e?r^e/m^ Orefve f^rilierre lillf. Hof-OanLleren, Laf>inett8-8eereteraren //r^e/ lilik. 8tat8-8eereteraren, lLx^6dition8-866r6t6raren d/r/nl/rs. lillförordnade 8lat8-86cret6raren Afuntl^e upplä8te i underdaniAliet tili ^u8terin^ ett, i lol^d »5 Kon^I. Ilx krotoeollo, ^VrV^ a/ ^e//e-r. I e. m» ILOVKL. 1/ /./ / .8 </// 8/<Hx/er, ttn^«e?rc/e /ö-8/x^L» //// />/ //,>//- oc/r ,- L/r/ve-r 8'/oe/t^o//ns <8/o// c/e/r 2/ l/nrs /8/0. s^o. 1 dam/, ik /s //a/t. 1 2 AonA/. ^V:o L"/. cled komme att ä en ellsiiler» Riksdagar lorsiggä, mätte kunna tjena till ledning oell rättelse. 8edan Rongl. Naj:t den 4 ^pril 1835 till denna anliällan lemnat Rifall, gafva Vof-Rätternas yttrande olver Lriminal-Dag-Rörslaget inkommit. Detsamma liar oek Rlilvit till Högsta Domstolen öfverlemnadt 8amt eler undergått granskning, elinrn utlätandet deröfver ännu ieke till Rongl. Naj:t inkominit.