Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med uteslutande bland tillgångarne af den för smärre 'Stads-Scholor och Psedagogier påräknade indragning af nu bestådde anslåg, samt likaledes af den tillgång, som genom den för Stats-Verkets understöd projecterade halfva Schö; lte-gälden skulle uppkomma, samt med förutsättande att de af Stats-Beredningen i underdånighet framställde anmärkningar vid Lönings-Staterne skulle komma att vinna Eders Kongl, Maj:ts Nådiga bifall, skulle det ordinaira årliga biträde, utom Eörlänings-Spannemålen, sorn af Stats-Verket erfordrades till verkställighet af Förslaget N:o 2; i hela sin vidd komma att upp, gå till 3440 Tunnor 23 k:pr Spannemål, hvilkas värde i penningar eftör 7 14:dr Tunnan uppstiger till R:dr 24,085 1 sk. 6 rst., en summa visserligen belydelig såsom årlig gravation för Stats-Verket. Men, då det angelägna undervisnings-verket genom sitt stora föremål, efter Stats-Beredningens underdåniga tanka, så vidt skiljer sig från alla partiella förslag och inrättningar, som detsamma innefattar den generella grundvalen, af hvars väl uttänkta plan och skickligt utförda sammansättning alla de öfriges bestånd och värde beror; så anser Stats-Beredningen med icke underlåten uppmärksamhet, på ändamålet för sin verksamhet likväl ej dristigt i underdånighet förklara, att hvilket belopp som hälst af Nationelt bidrag, sorn för den fullständigaste och Stats-ZJtskottets Bettinftanden. 965 således mäst ändamåls-enliga Inrättning af de allmänna undervisnings-anstalterne, efter en riktig, till de öfrige Satnhälls-förhållanden lämpad plan, nödvändigt kräfves, ingalunda bör kunna komma att saknas, utan, såsom en följd deraf, att det i angelägenhet står främst, äfven städse bör linnas på samma rum bland tillgångar. Svenska Nationen står dessutom icke tillbaka för någon annan, hvarken i begreppet om Culturens värde, eller 1 hog och vilja att till dess befordran bidraga.
Man påstår vidare att detta förslag kommit för tidigt från Utsk., bland annat derföre att den nya beskattningen ännu icke är slutligen bestämd. Detta inkast kan hafva skenfager grund; men R. o. Ad. torde fästa afseende på de skäl, som både i Utsk:s Betänk, och i reservationerne omförmälas, nemi.: att man önskat komma så tidigt med framställningen i denna fråga, att de landtbrukare, som möjligtvis rättade sin potatissättning efter Ständernas beslut, måtte i tid få kunskap derom att förevande inskränkning kanske förestår. Jag tror således Utsk. hafva gjort rätt, att så tidigt sorn möjligt fästa R. Strs upmärksamhet på frågan. Här har yttrats, att en åtgärd i förevande afseende från Ständernas sida vore onödig; emedan det i alla fall berodde på Konungen att, ronde bränvinsbränningens inställande, fatta det Den 1 Maj. 41 beslut, han funne för godt. Inom Utsk. gjordes, på sätt en föreg:de talare uplyst, af Gr. von Platen en framställning i denna syftning: ett förslag till undvikande hemställan, hvarigenom R. St:r skolat ställa sig hakom Konungen, och låtit Honom bära skulden för möjligen blifvande missnöje. Dermed var jag för min del icke nöjd, och om det är orätt att Betänk, i delta hänseende lyder såsom det gör, så är det till stor del mitt fel; ty jag yttrade, alt om det är Ständernas mening, att bränvinsbränningen skall inställas, så skola de förr få sin önskan upfylld, om de.uttycka sig bestämdare, än om de icke göra det. Jag anser icke heller denna åtgärd ä Ständernas sida vara öfverflödig; ty lika mycket motstånd, som förslaget här i dag rönt, lika mycket och än mera skall det röna, om det sättes i verket. Dä kan det icke skada utan gagna Konungen att Ständerna gjort framställning derom. Jag tror slutligen, att när så stränga åtgärder, som de af Utsk. föreslagna redan blifvit af tre Stånd beslutade att vidtagas från och med 1855 års början, så lärer väl Konungen svårligen kunna underlåta att göra någon inskränkning i bränvins-tillverkningen under instundande höst.
Vidkommande således först den för läroverkets ändamålsenliga verksamhet högst vigliga frågan, huruvida vid hvart och ett af de större elementar-läroverken bör anslås fast lön för en stadigvarande Rektor, eller ett flyttbart arfvode för rektorsgöromälens bestridande under vissa år tillerkännas en eller annan bland de vid läroverket anställde lärare, hafva Rikets Ständer, efter sorgfällig pröfning af de skäl, som anförts för och emot båda dessa sätt alt anordna skolornas styrelse, slädnät i den öfvertygelse, alt så väl uppfostran som undervisning inom läroverken bör genom dea förstnämnda åtgärden säkrare befrämjas. Om i hvarje annan förvaltningsgren bestämda styresmän med en läst ställning och icke blott tillförordnade lör några få år i sender, anses nödige, så torde behofvet. deraf icke mindre göra sig gällande inom skolverket. Upprätthållandet af ordning ibland ett talrikt antal lärjungar af olika åldrar fordrar, just för alt mildhetens medel skola företrädesvis blifva för ändamålet tillräckliga, en stark myndighet i den styrandes hand. Uppgiften att framkalla och befrämja en harmonisk samverkan emellan ett stort antal lärare, förutsätter icke allenast en öfverlägsen, ulan älven en längre fortsatt och jemnare personlig inflytelse. I afseende på undervisningen blir del, vid den mångfald och det omfång, hvartill denna i sina särskilda grenar numera utvecklat sig, af synnerlig vigt, att en enhet vid behandlingen gör sig gällande, hvilken måste i första rummet utgå från skolans styresman och från de djupare insigter i undervisningens konst och i undervisnings-ämnenas inbördes sammanhang, som lian endast genom länge fortsatt studium och utvidgad erfarenhet kan förvärfva. Pä grund af dessa skäl hafva i alla de länders skolverk, der den offentliga uppfostran vunnit en högre grad af utveckling och fullkomlighet, fästa styresmän städse ansetts behöflige i läroverken och företrädesvis i de större. Det undantagsförhållande, som hos oss, inom en del af undervisnings-verket, egt rum och hvilket tvifvelsutan gifvil upphof till förslaget alt för lägre elementar-läroverk tillsätta fasta Rektorer, men att för högre elementar-läroverk med ett flyttbart reklorsarfvode förse någon af skolans lärare, synes hafva hemlat sin anledning från förhållandena vid de gamla gymnasierna.
Men då man tager i betraktande, att vårt land är omgifvet af hafvet, 35 och att således inga andra stater derigenom måste söka sig väg till kusten, att befolkningen är ringa i förhållande till landets vidd, att industrien är föga utvecklad, och att Sverge helt och hållet saknar större städer och fabriksorter i det inre af landet, samt dertill lägger, att berörde länder sakna insjöar af jemförlig utsträckning med do Svenska, och endast äga floder och kanaler, der trafiken belastas med afgiftcr, så bör man lätteligen finna, att ifrågavarande jemförelse icke är tillämplig på våra förhållanden. Den erfarenhet, som de hittills anlagda jernvägarne både i Sverge och Norge under sin korta tillvaro leinnat, gifver redan en säker ledning för det antagandet, att endast de banor bära sig och blifva fruktbärande, som utgå dels ifrån hafvet, dels från de stora insjöarnc till i saknad af kommunikationer varande inre trakter. Den större eller mindre folkmängden i en landsort har ovedersägligen ett stort inflytande på rörelsen å den stambana som kommer att genomskära densamma, men äfven denna, på folkmängdsförhållanden grundade fördel upphäfves till största delen, om banan är lagd utefter segelled, ty om till exempel 3,000 personer bebo en qvadratmil, hvarifrån både segelled och jernväg leda till samma mål, så kan man utan fruktan för misstag beräkna, att endast 1,000 personer för sina produkter och behof använda den dyrare jernvägen, hvaremot om jernbanan genomgår en landsort med endast 2,000 personer på qvadratmilen, der inga andra kommunikationer finnas, denna befolkning begagnar jernvägen för hela sin varuoch persontrafik, hvaraf allt 'föijer, att jernvägen i detta läge måste göra större nytta och gifva större inkomster än i det förra. Häraf synes ock, att man icke alltid på en relativt större folkmängd får grunda förhoppningar om en stor trafik på jernvägar.
Banko-utskottets utlåtande ]N:o 86, i anledning af väckt motion, angående präglande af koppar-skiljemynt å fyra skillingar banko valör. S, D. Yid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 107, i anledning af väckta motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro mosaiske trosbekännare här i riket tillerkända; fann Ståndet för godt att samma betänkande godkänna. S. 1). Yid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens på bordet hvilande utlåtande N:o 60, i anledning af väckt motion, att provinsen Jemtland måtte roteras i enlighet med Rikets Ständers fattade beslut, blef samma utlåtande återremitteradt, jemte emot andra punkten deraf framställde anmärkningar. S. D. Föredrogs och återremitterades Stats-utskottets utlåtande N:o 273, i anledning af väckt motion om anstånd med återbetalningen af det för hamnbyggnaden vid Cimbritshamn under åren 184-0 och 1841 års riksdag beviljade lån. S. D. Föredrogs ånyo Konstitu sion s-utskottets memorial N:o 29, i anledning af återremiss från 3:ne Stånd å memorialet N:o 21, innehållande förslag till ändringar och tillägg i 56 och 81 §§ regerings-formen m. m.; och vidblef Bonde-ståndet, som icke antog det af Utskottet framställda förslag till sammanjemkning af Ståndens olika meningar, den gemensamma lanke, det i saken yttrat vid behandlineen af åfvan åberopade memorial N:o 21. S. D. Vid denna dag anstäldt val till ledamöter och suppleanter i förstärkt-Konstilutions-utskott blefvo följande Ståndets ledamöter dertill utsökt memligen till Ledamöter: Anders Andersson från Skaraborgs län Peter Pehrson från Jönköpings län Pher Sahlström från Stockholms län Carl Ersson från Westerås län Ephraim Larsson från Elfborgs län Gustaf Pettersson från Östergöthlands län 600 Prot.-utdrag den 31 Juli 1848.
Den Discont rättighet o, räknad af 600,voo, Rd:r. som Contoirct förr sätt begagna. De medel, som igenom nystberörde Lane rättighet i Banquen kunna ästadkommas jämte den conta-lte tillgäng Riksgälds^Contoiret nu innehar, och troligen pä nägra mänader skulle kunna umbära, förmodar jag fullkomligen kunna fylla den del af angelägnalle behofiven, som vundwikeligen mäste utgöras, innan de fö, restagne inrikes länen, bewillningen, med flere inkomster börjat inflyta. Som Z4T Den 7 December. Som det är min skyldighet att noga upte anledningen till de afwikelser frän Högloft. Stars Urffotteks Betänkande, som finnas i detta mitt anförande och derwid följande Bilagor, sa får jag wördsammeligen tiljkännagifwa, att jag upcättat en calcule för al« sa Z gren tillsanimanS derföre, att en del utgifter ds senare ärcn efter gjorde afbetalningar förminskas, och akt jag ansett egenttliga srägan wara: ''Hwilka iikgis^'ter ifrän iZio ars början och tili näfta Riksdag ära "nödwändigc, och hwilka tillgångar under samma tid Muntra och höra anskaffa?" Sätter huru summan af inkomster till kchoswet för hwarie särftilor är hör fördelas, har jag ansett wara ämne för en senare öfwerläggning. Och jag har trott, att den Direccion som utses, akt NikSgäldS Eonkoirel förmasta kunde updragas, att i enlighet med erhållande jnstcuction denna delning förrätta. Hwarsöre jag bland inkomsieme upsörk Bewillningen m. »i. för är 1809 uplyser sjelfwa rubriken till Tabellen Litt. K. — Jag har wäl redan upgifwit orsaken, hwarsöre stipulerade afbetalningar a utrikes gäl, den af mig blifwit upcagne ibland angelägne utgifter, Men jag anser dock nödigt att mig i della ämne närmare förklara, Att i niehälla defie afbetalningar
Skåne, så borde äfven en reglering i detta hänseende särskildt inom denna provins kunna åvägabringas. M Slatel/Uk odels Utfå Ian de, Avo 130. Auk. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 6 e. m. Uttalande, i anledning af vuckte motioner, angående dels bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositionsoch jord »gande'-ät t till de su kallade kyrkohemmanet i Halland, dels ock om rättighet för åboerne ä de inom Götheborgs stift varande mensalhemman. att få desamma lill skatte lösa (I. A.) Uti en till Stats-Utskottet fran hedervärda Bonde-St ande t. remitterad motion l»ar riksdngs-fullmäktigcn Bengt Gudmundsson frän Hallands län, med hvilken riksdags-lulhnäktigcn David Andersson från samma län sig; förenat, erinrat, hurusom Rikets Ständers underdåniga skrifvclscr den 28 September 1829, den 10 November 1884 och den 12 December 1840 ;på det. o tvetydigare sätt utvisade, att Rikets Ständer ansett kyrkornas och, i vissa fall, presterskapets påstådda dispositionsoell städje-rätt till de Halländska kyrkohemmanet! vara obevisad och sannolikt i äldre tider inkräktad. Kongl. Maj:t hade jemväl in-ett det tillbörliga och nödvändiga att afhjelpa den orättvisa emot åboernc och den skada för denna betydliga af nära 200 hemman bestående jordens vård och skötsel, hvilken uppstått genom förvägrande för åboerne af skatteköpsrätt och, i följd deraf, uti Nådig proposition den 5 Augusti 1844 föreslagit Rikets Ständer en utväg att bereda åboerne möjligheten att till hemmanen förvärfva jordegande-rätten.
Memorial N:o 14. Memorial angående en förbättrad National representation. Riksens Ständer hafva ålagt ConstitutionsUtskottet att å nyo företaga utarbetningen af förslag till en förbättrad Representation. Det är i anledning deraf, Utskottet nu går att till Riksens Ständer vördsamt framställa sina tankar. Constitutions-Utskottet har nogsamt insett det vigtiga och det svåra i det uppdrag detsamma blifvit öfverlåtet. Det har trott sig böra framställa de grundsatser, Utskottet ansett giltiga till ledning af sjelfva företaget. Utskottet har funnit, att först en noga undersökning och pröfning borde anställas, huruvida de fördelar, som åtfölja en ny organisation af Svenska Folkets Representation, motvägas af de olägenheter, som kunna uppkomma genom upphäfvande af en inrättning, hvilken, sedan den af ålder varat, möjligen till en stor del har medhåll af allmänna opinionen, aktning genom sin åldrighet och styrka af vanan. Det har ansett nödvändigt, att dessa fördelar skulle vara så betydliga, att de öfver - 874 Riksdagen 1815. vägde det motstånd, som gjordes af gamla rotfästade interessen, af fördomar, vanor och en nog vanlig misstänksamhet till det nya, så att den föreslagna inrättningen genast kunde få full kraft, åtminstone underhålla Statsföreningen lika fast som förut, och, om möjeligt vore, sammanknyta henne närmare. Dessa fördelar har Utskottet trott böra bestå deri, att ett nytt Representationssätt kunde bättre än det närvarande fylla allmänhetens fordringar.
Ehuru vi ej ännu sett någon fiende, fingo vi dock pålitlig underrättelse, att Ryssarne, hvilka genom Nyslott och Sulkava brutit in i Savolaks, voro, på ena stället 2,000 och på det andra 1,000 man starke; således för brigaden föga fruktansvärde. Hela brigaden, såväl befäl som manskap, knotade och yttrade högt sitt missnöje deröfver, att de nödgades lemna sin hembygd, sina hustrur och barn i fiendens våld, förrän de dertill blifvit tvungne; de begärde att få slås och försvara sin fosterbygd. Chefen för Savolaks jägare-regemente, öfverste Sandels, som vistats i Stockholm, och i Pieksämäki ankom till brigaden, bemedlade nu så, att kapiten Germund Aminoff, vid Savolaks jägare, hvilken mest högljudt hade yttrat missnöje öfver återtåget, kommenderades att, med 200 skidlöpare, åt Warkaus trakten rekognosera fienden. Sedan Aminoff stött på en fiendtlig styrka af ungefär 1,500 man, tänkte han draga sig åt Warkaus; men erfor, att detta ställe redan var antändt och utrymdt af våra der varande trupper, hvilka förenade sig med brigaden i Leppävirta, sedan det förnämsta af kronans tillhörigheter blifvit med 170 hästar bortfördt. Kl. 7 f. m. den 11 Mars inrapporterade Aminoff till brigad-chefen i Leppävirta, att Ryssarne allt mer och mer framryckte; men som han mycket väl kände belägenheten, beslöt han att emellertid oroa och uppehålla fienden, samt drog sig slutligen in i skogarne, och ankom, på omvägar, om aftonen samma dag till brigaden. Oaktadt Aminoffs tidigt insända rapport, var fiendens ankomst till Leppävirta likväl en öfverraskning för brigaden, hvilken sorglöst, med oladdade gevär, hvilade i sina qvarter, då första skotten, middagstiden, vexlades vid fältvakten. Truppen uppställdes nu, så fort som möjligt, på stranden nedanför kyrkobyn.
Emb.-Berättelse den 15 No v. 1847. 47 beslutat; hvarjemte Kongl. Majit, medelst ytterligare Proposition af den 19 i samma månad, till Rikets Ständers antagande öfverlemnat det af Lagberedningen upprättade förslaget till särskild lag om verkställighet af de i Strafflagen stadgade fängelsestraff, dock med de förändringar, Kongl. Majit, på sätt likaledes vidfogadt utdrag af Statsråds-protokollet, ansett af nöden, och under lillkännagifvande tillika, att denna särskilda lag ej borde gå i verkställighet, ulan i förening med Strafflagen. O O I anledning af samtliga Riksståndens remiss af dessa Kongl. Majlis nådiga Propositioner till Lagutskottet, för alt utlåtande deröfver afgifva, hade Lagutskottet lill Rikets Ständer inkommit med sitt betänkande, deri Utskottet, — som, enär förslaget till Strafflag hvilade på vissa bestämda, i särskilda kapitel upptagna grunder, trott sig i första hand böra underställa Rikets Ständers pröfning de af dessa grunder, hvilka hade det väsentligaste inflytande på sjelfva Lagen, — således upptagit dessa ämnen, afhandlade i Lagens 2 och 6 kapitel, af hvilka det förra, jemfördt med särskilda lagen om verkställighet af fängelsestraff’, bestämde ”de straff, som efter lagen ådömas må,” eller det ”straffsystem”, man sökte införa, och det sednare åter talade ”om de allmänna grunder, hvarefter straff mätas skola, så ock om nedsättning eller förändring af straff i vissa fall”, samt uppställde dermed det så kallade ”latituds-systemet” vid straffmätning; efter fullständig utredning af hvilka ämnen, sådana de äro i lagförslagen uppfattade och utförda, samt med vidare utveckling deraf i vissa delar, Utskottet, som ansett det vara af största vigt för sakens framgång och möjligheten alt komma till målet, att Rikets Ständer, om än en fullständig granskning af förslagen vid då varande riksdag icke medhunnes, ändock uttalade sitt omdöme öfver de grundvalar, hvarpå förslagen blifvit byggda, trott sig böra till Rikets
Att denne tjensteman, som, allt sedan 1812, på ett utmärkande sätt uppfyllt sina åligganden, skulle ensam undandragas en sentida löneförbättring, kan ej vara rättvist eller billigt. Jag har ansett att lönen borde bestämmas till 1,500 R:dr Riksmynt. Bih. till R. St. Topografiska Korpsen. Denna korps Officerare äro underkastade en examen fullt motsvarande den vid öfrige seientifike korpser. Befordringarne hafva alltid gått långsamt, ingen utsigt finnes att genom transport ernå Regeinentsofficers-graden. Om, såsom Utskottet antagit, Chefs-lönen nedsättes under det belopp, som för öfrige Chefer inom de garnisonerande Regementerne blifvit föreslaget, skulle derigenom vara uttryckt en ringa uppskattning af de kunskaper, hvilkas förvärfvande bereder inträde och fortkomst inom Topografiska korpsen. Ej delande denna åsigt, anser jag Chefens lön böra bestämmas till 6,000 R:dr Riksmynt. 18 p. Lif-gärdet till häst. Chefens och Majorernes löner hafva blifvit nedsatte, under det alla öfrige värfvade Regementen åtnjutit en löneförbättring. Då det ej lärer kunna bestridas att samLlige Officerarne, oaktadt de dem tillagde löneförmåner, dock omöjligen förmå dermed utgöra alla de kostnader tjenstgöringen kräfver, synes all billighet bjuda alt ej förknappning sker i Regemenlsofficerarnes löneviikor. Jag anser derföre alt Chefens äfvensom Majorernes löner böra upptagas till det belopp, som i litt. G., bilagan N:o 3, till Kongl. Majlis nådiga proposition finnes utfordt. Bulaljons-predikanler hafva lorr kunnat erhållas vid de värfvade Regementerne, emedan med anställningen följde dubbel tjensteårs-beräkning och inqvarterings-penningar. Sedan desse förmåner upphört, blir det nödigt att på annat sätt ordna för desse tjenstemän.
Och då de försök, sorn, enligt då varande Hemliga Utskottets önskan, gjordes, att genom Beting mesel enskilde röddige män, få Genaral-Assisstance-Contoi - 668 S tat s-U t sko t tets Betänkan den. ret förvaltadt, mot säkerhet för de medel, som Riksgälds-Contoiret horde pä förmånlige vilkor förskjuta, icke rönte någon framgång, har General-Assistance-Contoi o o ret allt sedan blifvit för Riksgälds-Conloirels räkning bedrifvet. Flere förändringar, i afseende på Låne-Rörelsen, hafva tid efter annan blifvit vidtagne, hvaribland hufvudsakligen må nämnas: nedsättning af provisionen å Lån: upphörande af den så kallade förfallo-procenten, hnarmed alla lill Auction förfallne Panter voro belagde: samt tillåtelse, så väl lill omsättning af förfallne Lån, som tili beläning å Svenske Fabriks - tillverkningar och Utländska Rudimaterier; hvarigenom ock Låne-Rörelsen i den mån tilltog, alt, om ej i beräkning tages den omständighet, att någon ränta icke kom Riksgälds-Contoiret till godo å det förskott, som årligen i Lomharden användes, den samma bedrefs åtminstone utan förlust för Contoiret lill år j8i6, då den vid 1815 år$ Riksdag beslutade Löneförhöjning tog sin början, och ifrån hvilken lid årliga utgifterne betydeligen öfverstigit inkomsterne. Så väl i anledning af detta förhålande, som i följd af devid sednaste Riks - Stat s-U tskottels 13e t än k a 11 de n. 669 dag, angående delta Verk, väckte Motioner, uppstod då fråga om General - ikssistauce-Contoirets indragning. Och ehuru Rikets Ständer förklarade sig icke kunna erkänna någon Staten åliggande skyldighet, att denna Inrättning, af hvilken endast Hufvud-Sladens Innevånare äro uti tillfälle att sig begagna, med Statens skada eller förlust underhålla, ansågo likväl
Jag vill uppå ofvaubemäkle svårigheter blott citera ett enda exempel, nemi. bestämmandet af beskattningen för bränvinsbränningen, utöfvad såsom fabriksrörelse, hvarvid mäskekarens rymd och pannans upphettningsyta länge och ihärdigt omtvistades, i afseende å det företräde, till beräkningens grund, endera af dem skulle lemnäs; men dä den förstnämnda grunden ändtligen vunnit segern, huru mycken skiljaktighet yppade sig icke i meningarne om huru många rst:u skulle beräknas å hvarje kanna mäsk? Man må icke tänka att eli eller annat r;st. mer eller mindre härvid vore af ringa betydenhet; det förhåller sig långt annorlunda. Också inträffade, alt inom de förenade Utsk:n man föreslog dels 2 r:st. beskattning per kanna mäsk, dels 2| r:st., dels ock 3 r:sl. derför. Att dessa meningar ej vore lätta alt sammanjemka, derom vittnade, på ett ovedersägligt sätt, långvarigbeten af öfverläggningarne ronde detta bestämmande. Man mäste slutligen göra sitt val och antaga 1 r:sl.-tal, ehuru jemväl till stöd för de öfriga blifvit framdragne skäl, som syntes nära lika antaglige. 304 Den 26 A [) r i 1 f. m. Del vöre en verklig glädje all slippa på försök vidare lag stifta i detta ledsamma oell vidriga ämne; men då bränvinstillverkning af ålder existerat såsom cn vid jordägo fästad rättighet, samt då öfverlygelsen hos folket ej ännu mognat om dryckens onödighet för menniskorna samt om drankens umbärlighet för husdjuren; så är det, i min öfvertygelse, mindre välbetänkt, ehvad man hyser välvilja eller ej för del föreslagna nya systemet, att i närvar, ögonblick uppreta allmänheten med delsammas införande.