Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström omförmält, och anhåller att ännu en gång få uppläsa betänkandets redan upplästa slutmening, angrde detta ämne, på det R. o. Ad. måtte kunna bedomina, huruvida en sådan otydlighet verkligen förefinnes. Ulsk. tillstyrker: "att vid bancofullmäkliges expedition malte anställas ett räkenskapsbiträde, med åliggande att granska och med hvarandra jemföra alla till fullmäktige inkomna uppgifter, rörtde räkenskapsförhållanden, samt, i händelse något dervid befinnes att anmärka, sådant för fullmäktige tillkännagifva; att upprätta de sammandrag, som kunna vara anbefalta; samt att tillhandagå ej mindre fullmäktige än bancosecreltn med alla erforderliga utredningar och uppgifter i räkenskapsvng. Då denne person sålunda har sig ålagdt att granska alla inkomna uppgifter och anmäla hos fullmäktige hvad som förekommer anmärkningsvärd!, så måste deraf vara en gifven följd, att då han icke anmält någon anmärka, viden granskad räkenskap, har han icke funnit något att deremot anmärka; och måste han naturligtvis för underlåtenheten att anmäla ett anmärkningsvärd! förhållande vara lika ansvarig, som om förslaget inneliölle det efter mitt begrepp öfverflödiga tillägget, att han jemväl skall anmäla, då han vid granskningen ej funnit något att erinra. Det beror i allt fall på fullmäktige alt, der så nödigt pröfvas, meddela honom föreskrift att tillkännagifva, det intet varit att erinra, och jag kan ingalunda föreställa mig att en sådan föreskrift icke kan meddelas af den anledning, att här ingenting derom blifvit nämndt. Jag anhåller att ännu en gång få återkomma till den omständigheten, att Utsk. icke afselt organiserandet af någon ny tjenst. Man har blott velat gifva fullmäktige tillfälle, att bland bankens tjenstemän utse och begagna någon person, som af fullmäktige anses skicklig att i räkenskapsfrågor tillhandagå uti fullmäktiges expedition. Att den i detta afseende föreslagna utgift icke är onödig, såsom Hr von Hartmansdorff behagat säga, har erfarenheten redan ådagalagt.
Oaktadt de klagomål, hvartill ifrågavarande besvär gifvit anledning, redan från början hufvudsakligen afsett olägenheterna af detsammas utgörande in natura, qvarstår tvångsskjutsen ännu vid de flesta skjutsstationer. Visserligen hafva för af hjelpande häraf föreskrifter tid efter annan blifvit meddelade om skjutsningens upplåtande på entreprenad vid alla stationer, der sådant kunde tillvägabringas, men denna åtgärd har icke för detta ändamål medfört åsyftad verkan, emedan på de ställen, der skjutsen varit mest tryckande, entreprenader antingen icke blifvit tillvägabragte eller, der de blifvit det, ofta förorsakat de skjutsskyldige så stora kontanta uppoffringar, att dessa nära nog uppvägt de olägenheter, hvilkas affy elpande varit genom entreprenaderne af sedt. Det visar sig häraf, att de skjutsskyldiges och det allmännas gemensamma intressen påkalla en genomgripande reform af befordringsväsendet. För en sådan åtgärd torde närvarande tidpunkt kunna anses särdeles lämplig, äfven af det skäl, att betydliga förändringar med skjutsstationerna inom kort blifva oundgängligen nödiga. I följd af jernvägsanläggningarne förändras nemligen rigtningarne af rörelsen i dessa vägars grannskap, så att den betydligen ökas på de linier, som leda till jernvägarne, då deremot befordringen med skjuts till större delen upphör eller åtminstone mycket förminskas på de vägar, som, närbelägna intill jernvägarne, hafva gemensam rigtning med dessa. Här i landet möta emellertid, mer än annorstädes, stora svårigheter att, utan alltför kännbar kostnad, tillvägabringa ett väl ordnadt befordringsväsende. 29 I främsta rummet torde härvid böra bemärkas, dels att vägarne mångenstädes äro backiga och i öfrigt af dålig beskaffenhet, särdeles under vissa årstider, och dels att rörelsen i allmänhet är ringa till följd af landets afskiljda läge och dess vidsträckta yta i förhållande till befolkningens antal.
Fästes delta villkor vid denna underd. anhållan, så är jag öfverlygad, alt den med motionen i detta ena afseendel åsyftade afsigt skulle vara fullkomligen vunnen; och jag är tillika öfvertygad, att de, hvilka hafva så finkänsliga öron, hvad klander af Regeringens åtgärder angår, men gerna hafva dem försedda med bomull, då de nås af ljud, som kunde komma att uppväcka aningar 0111 en olycklig nations antingen klagan eller missnöje, och de, hvilka icke kunna tåla något tvifvelsmål 0111 Regeringens infallibillitet, skola kunna vara lugna, om detta villkor fästes vid nedsättandet af den föreslagna comitcen, och så framt kommande Ständer och nationen låta binda sig af ett sådant beslut. De skola icke, såsom i afseende på Lagcomiteen, hvilken, förargligt visst, icke nedsattes med detta förbehåll år 1815, (å af Ständerna hvart femte år och af annat obeskedligt folk, som hvarken låta nöja sig med betäuktn eller tablåer, eller ursägter af, Gud vete hvilka oöfvervinnerliga svårigheter, hvart tionde, stundom hvart år få höra eli pinande skrik på det lagförslaget och det lagförslaget, och nu vill man hafva en punkt af det anlagen, nu en annan, nu en hel balk, nu en half, och, mine herrar! hvad säges! nu hela lagförslaget, ehuru blott något öfver ett fjerdedels sekel är förflutet sedan comitcen nedsatles, och Regeringen knappt ännu hunnit besinna sig på hvad med hela saken är till görandes. Men ack! ett sekel är ändock långt; måtte blott comitcen, Regeringen och saken få förnöta det i ro, sedan skola de nog alla tre förena sig om att göra folket lyckligt; hvad är ett sekels väntan, om man derför kan köpa sig en evighet af gyllene lid! 2:0
Den som antager såsom Ståndets gemensamma tanke följande förslag : ”'Hvarje Stånds medlemmar i liela Riket indelas i valkretsar, efter antalet af de ombud, som hvarje Stånd skall lill hvardera kammaren utse” — voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofvannämnda förslag såsom sin gemensamma tanke. Efter voteringens slut, befunnos rÖsterne hafva utfallit, som följer: Ja — 53. Nej —- 02. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 3 e. m. In (idem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 3i October i84o. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes plöjningen af Const.Utskrs mern. N:o 38, ang:de nationalrepresentationens o inhild ning. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Som den nu först förekommande 4;de punkten innehåller frågan om val inom krets och stånd, och jag icke ser alla mina värda motståndare här tillstädes, får jag vördsamt till Hr Frih. o. Landtm, samt Ståndet hemställa, örn vi ej kunde få förbigå denna punkt och till en början företaga 5:te och 6:te punkterna såsom af ringare vigt. J ig tror ej att några särdeles anrnärkntr emot dem kunna komma att göras. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den ifrågavar. 4:^e punkten böra förbigås. Ropades ja och nej. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Innan R. o. Ad. fattar Reslut att förbigå någon punkt, anhåller jag, som icke känner huru dessa punkter blifvit amenderade, att de måtte b I i f - Den Si Octobe f e. ra. 4<>9 blifva upplästa. Jag anhåller, att alla de, som siola förbigås, måtte uppläsas ända till den , öfver hvilken beslut skall fattas. 4'-de punkten i Hr von Hartmansdorffs förslag upplästes, så lydande: "Intet
Enligt de upplysningar, Utskottet inhemtat, samt de beräkningar, Utskottet låtit uppgöra, rörande de tillgångar, som till de Riksgälds-kontoret af Rikets nu församlade Ständer ålagda, vid början af förlidne September månad återstående, utbetalningar, jemte samma: verks öfriga utgifter, kunna användas, utgöras dessa af a) den å Riksgälds-kontorets räkning i Rikets Ständers Bank då innestående kontanta behållning R:dr 2,163,955: b) Riksgälds-kontoret då tillhöriga räntebärande obligationer, utfärdade af åtskilliga Hypotheks-föreningar, jemte Trollhätte nya kanal-bolag, c) återstoden af 1853 och föregångna årens allmänna bevillning . d) dito af 1854 års kortoch tidnings-stämpelafgiftel, jemte förfallna ränteoch kapital-betalningar å Riksgälds-kontorets fordringar, enligt bifogade tabell Litt. D, e) enahanda afgifter och inbetalningar, äfvensom öfriga ä samma tabell upptagna inkomster, under år 1855 . Transport 293,000: under år 1856 » 282,000: » år 1857 » 271,000: varande härvid kortstämpel-afgiften, som under åren 1851, 1852 och 1853 i medeltal utgjort 33,361 R:dr, med afseende å denna afgifts nu beslutade förhöjning från 8 till 12 sk. för hvarje kortlek, beräknad under de kommande åren till ett årligt belopp af 45,000 R:dr; hvaremot tidningsstämpel-afgiften, hvars influtna medelbelopp under åren 1852 och 1853 uppgått till 39,092 R:dr årligen, i anseende till densammas nedsättning, nu beräknats till endast 21,000 R:dr.
Riksdagsordningen icke för sådant lade hinder i Vägen, Bifölls, Äfvenledes beslöts att vid valet af Electorerna till utseende af TryckfrihetsCommittéens Ledamöter, 2:ne Suppleanter, och vid det sednare valet 4 Suppleanter borde utses. Upplästes ett Memorial från ConstitutionsUtskottet af den 6 Juli, hvaruti Utskottet , sedan Prestoch BorgareStånden Jåtit dervid bero, och BondeStåndet bifaL Den 7 Juli. f. rit. 347 lit att, i följe af den hos Ridderskapet och Adeln, vid justeringen sf Redactionen af de till förändring beslutna §. i Grundlagarne, ur den 28 §■ Regeringsformen skulle utgå allt hvad rörde Förslaget till tillägg deri i afseende på Utländska Språkoch Exercitiemästare samt Idkare af de Fria Konsterna, framlägger berörde §. i det skick den efter detta beslut bör till Kongl. Majit öfverlemnas. Den förnyade Redactionen af 28 § Regeringsformen blef härefter, uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition, af Jlidderskapet och Adeln godkänd. Till afgörande företogs StatsUtskottets den 2 Juli på Bordet lagda Betänkande, angående några vid Boutredningen efter Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningen f Sophia Magdalena, förekomna frågor. Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: I anledning af det nu upplästa StatsUtskottets Betäckande, får jag vördsamipast underställa Högloft Ridderskapet och Adeln, huruvida det kan anses förenligt både med Rikets värdighet och den stränga rättvisans fordringar, att af den Anslagssumma , som vid 1809 års Riksdag blef för Personerna af den förra Kongl. Famillen bestämd, afdra® 34$ Dea 7 Juli, f. nS, i ga, på sätt StatsUtsfeottet föreslagit, ett ärligt belopp af 12,000 Rid. Banco, såsom varande Rentan på det ar£ efter Högstsalig Hennes Majit Enkedrottningen, som förenämnda Famille tillfallit.
St:r godkänt de af StatsUtskottet, i anled ning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden, till omröstning af Förstärkt Stats-Utskott föreslagne VoteringsProposilioner, i Memorialet N:o 3i4 rörande utskylders utgörande till Staden Nyköping för Landsliöfdinge-Residence Huset derstädes, samt i Memorialet N:o 328, ang:de de serskildta tillgångar som erfordras, då RiksMarkegångspriset på den under lönerne inberäknade Spannemål öfverstiger 6 R:dr B:co Tunnan; så har Förstärkta StatsUtskottet, vid sammanträde denna dag, verkställt omröstning öfver berörde Propositioner, nemligen: 1:0 Den som bifaller StatsUtskottets Förslag, att, i händelse Nyköpings Stad förmenar sig äga en i För - Betänkanden, N:o 33o. 35 fattningarne grundad rätt till ersättning af de utaf Fastigheter i Städerne utgående StadsUtskylder för LandshöfdingeResidence-Huset i nämnde Stad eller Kronans deltagande deruti för framliden, Staden må Jernnäs öppet att i vederbörlig ordning göra sina anspråk gällande, samt, derest samma anspråk pröfvas giltige, de erforderlige medlen af RiksgäldsContoiret utbekomma, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; så kommer att genom särskild votering utrönas, huruvida Staden Nyköping må anses äga ovilkorlig rätt till ersättning, för ifrågavarande Utskylder från år 1815 till år 1824 samt huru en sådan ersättning skall utgå. Voteringen utföll med 55 Ja och G4 Nej', oc^ som Nej vann, blef alltså Andra Voteringen.• Den som anser, att Staden Nyköping, på grund af K. M:ts Nåd. Skrifvelser till Konungens Bef:hde af den 26 Maji 1818 och den 12 September 1822 äger rätt att ifrån år i8i5 till år 1824 af Kronan uppbära de StadsUtskylder, som, i enlighet med Högstberörde Nåd.
Transport 945,664 27 255,330 R:dr 24 sk. 8r:st Banko eiler Riksmynt 352,995 77 Som, enligt Utskottets förslag, lån till skiften och odlingar icke skulle al Ban; ken beviljas efter innevarande års slut, så torde, vid det förhållande, att ifrågavarande slags lån äro ställda 1 på 8 års återlietalningstid och alt ön del afdelån,som under detta år beviljas, sannolikt icke förr än under loppe t af nästa år korn ina vederbörande låntagare tillhanda, hvarefter tiden för | dessa låns återbetalning varder beräknad, utrednin-1 gen af skiftesoch odlingslåne-fonden 80,000 R:dr B:ko eller 120,000 R:dr R:mt komma alt medtaga omkring 10 år, hvadan här upptages Det till Fahlu bergslag och Sparbankerna i riket afsalia kreditiv, om upphörande hvaraf Utskottet jemväl gjort framställning, synes, enär de kreditiv eller lån-understöd, delegarne i bergslaget innehafva, äro j beviljade på 10 månader j Transport i 1,298,660 År 1858. 945,664 27 12,000 957,664 27 Al1859. 945,664 26 12,000 957,664i26 Ar 1860. 12,000 12,000 Följande åren. 84,000 84,000 Banko~Utskotlets Betänkande N:o 37. 67 Transport samt Sparbankerna åligger i alt inom en tiel af högst 12 månader återbetala de å kreditiven lyftade summor, blifva till liela beloppet att tillgå med 200,000 R:dr B:ko eller R-.mt I enlighet med hvad Utskottet tillstyrkt skulle vidare indragas: från fonden till belåning af fast egendom å landel från fonden till belåning af fast egendom i städerna ' från kreditivet till Kongl. Kommers-kollegium från fonden till utlåning med omsättnings-rält
Den, som vill att såsom Contra-proposition i hufvud-fiågan framställa; att kostnaden för redskapens försegling skall, i enlighet med Högvördig ge Preste-Ståndets beslut, godtgöras, (Preste-Ståndets beslut lyder: ”Kost naden för den allmänna, efter slutet af April månad hvarje år, äfvensom för den försegling, sorn måste verkställas, då brån vins-bra un i »gen varder genom serskildt förbud inställd, kommer att af Kronans medel &c.” ”Kostnaden åter för den försegling, sorn vid Mars och December månaders utgång bör verkställas å deras bran vins-redskap, sorn begagna endast endera bränvins-brännings-terminen, ersättes Krono-Betjeningen af redskapens egare med a r:st per kannrum, om brån vins-pannorna äro lösa, ©di sned 3 r:st per kannrum, om de äro inmurade, i hvilken ersättning reseoch tractaments-penningar äfven anses inbegripne,”) voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej, Vinner Nej, skall Gontra-Propositionen innehålla,-att denna kostnad kommer att, på sätt Välloflig© Borgare-Ståndet derom beslutitf örSättäs; (Borgare - Ståndets beslut lyder: ”Kostnaden för denna försegling ersättes Krono-Betjeningen af egaren med 6 r:st per kannrum, jemte skjuts för en häst, då resor för detta ändamål erfordras’^) Denna votering liar utfallit med 7-1 Ja och 48 Nej; och som Jä sålunda vunnit, har vid Ahdra. Voteringen omröstning i hufvudsaken egt rum efter följande Voterings-Proposition:" Dén, som bifaller Utskottens förslag i' sista momentet af 26 §. i Utlåtandet N:o 8, att nemligen kostnaden för redskapens försegling skall af Kronans medel utgå, på sätt förslaget innehåller, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Neji Vinner Nej, blifver beslutet, att kostnaden för redskapens försegling kommer att, i enlighet med HÖgvörd.
I fråga om betäckande af denna skilnad mellan Riksgälds-kontorets nu be räknade utgifter och inkomster samt anvisandet af de medel, som dertill verkli - 12 Siats-Utskollets Memorial M 219. gen erfordras, anser sig Utskottet dock böra fästa uppmärksamheten derå, att bland ofvan uppgifna, Riksgälds-kontoret under innevarande riksdag ålagda, utbetalningar utgöra beviljade lån ett sammanräknadt belopp af 863,500 R:dr, hvilka låns utbetalning icke kommer att medföra någon minskning uti eller utöfva någon in verkan på Riksgälds-kontorets nu egande bokförda kapitalbehållning, enär Kontorets fordringar genom dessa lånesummors utanordnande ökas med samma belopp, som den kontanta kassan minskas. Vid sådant förhållande och då nästan alla under denna riksdag å Riksgälds-kontoret anvisade lån blifva räntebärande och komma att bereda en under hela lånetiden fortfarande tillökning i Riksgälds-kontorets årliga ränteinkomster, synes någon särskild tillgång för verkställigheten af dessa låns utbetalande desto mindre behöfva beredas, som Riksgälds-kontoret vid dess nuvarande fmanciela ställning är i tillfälle att, intilldess Iiq^videma för lånen skola verkställas, utan någon olägenhet kunna utaf innestående eller eljest disponibla medel förskjuta samma låns belopp. Erfarenheten har dessutom visat huru som Riksgälds-kontorets kapitalförmögenhet i sednare tider nästan oafbrutet stigit derigenom, att de till detta Verk för derå anvisade stats-utgifters bestridande anslagna tillgångar till en betydlig del blifvit använda för sådané utbetalningar, som ökat samma Verks utestående fordringar och årliga ränteinkomster. Sålunda uppgick, enligt afgifven och inför Utskottet företedd berättelse om Riksgälds-kontorets ställning vid slutet af innevarande års förra hälft, de räntebärande fordringarne, utom de medel, som endast tills vidare voro utlånte eller förräntade, till ett kapitalbelopp af ej mindre än 7,245,630 R:dr 41 öre.
Uti 6:t6 Artikeln as sredstraetaten den 26 Oellruaiä i659, Irade Danska Ite^erinAen sörkundit siA att, till resusion tor den ut^isten, som till 8venska O^rlläkarnes nnderlläll i 8ka»ern Aöiez, ärligen Letäla 33oo li:dr; denna torLindelse tiuaivades sede im era i tlere pasulpmde traetater; Leloppet 35oo Ii:dr 8peeies Lade, ^enom en, den ^ ^kpril 18^2, undertecknad deelaration, ldilvit torLöjdt till 10,000 L:dr 8peeies, oell sorLöjninAen utfatt srän oell ined sednare Lalsaret 18^3. Hvad ater an^iek medlens användande, 8a sorekom, att lidie!8 8t:inder, nti underdäni^ skrisvelse as den 23 OctoLer 183/s, sorklarat, som, i oell sor tkak-oell 0vi in^8-an stalterne, insluta oell derillland äsven inLeAripna de, onder ruLrik ersättninoar, päräknade Danska O^rivAsmedel, Lora oasliortade till nämnde ändamål sramAönt användas, Lvadan äsven Likets 8tänder vid samma Liksdae ä Ilosvlulsitein sor Olottan oell K^rinAarno up^psört ett emot nämnde Drpennin^ars da varande Lelopp svarande anslag as c),333 1i:dr 16 slr.
Bolaget på ett eller annat satt drager fördel af de Hemmans jordägor, hvilka i och för Canalanläggningen användas, och att de tillkomna, eller framdeles tillkommande ny-hemmanens väghållning är en förmon, hvilken bör kunna påräknas lika så väl af hvarje annan väghållare, som af CanalBolaget. Stockholm den 13 Aprill 1818. BesVoch Ekon. Utsk. Eetänkandsit. 'Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs* , och EkonomiTJtskotts Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande yrkad bem frielse från skyldigheten att afskala barken « utsynta Ekar. Tui Utskottet liar Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 17 nästiidne Februari samt Högvördiga PrestStår.det och Vällofl. BorgareStåndet den gde i samma månad återremitterat Utskottets ofvannämnde Betänkande, hvilket af Hedervärda BondeStåndet blifvit bifallet; och hafva följande anmärkningar dervid blifvit gjorda, nämligen: Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr P. Estenberg, som öfverklaga!-, att Utskottet tillstyrkt ett upphäfvande af alla de välgörande Författningar, som i förflutna tider blifvit utfärdade till garfveriernas befordrande och framgång, å hvilken näringsgren Regeringen för omkring 50 år tillbaka fästat så mycken uppmärksamhet, att äfven, premier till dess uppmuntrande utdelades, hvarigenom äfven Näringen kommit till den fullkomlighet, att mycket Svenskt Läder nu mera utskeppas, i stället för att det förr måste i betydlig qvantitet införskrifvas. Herr Estenberg tror ej, att brist på afsättning af Ekbarken äger rum, då garfveriet öfver hela Liltttvg till rjhsSt. Prat, 8;<^ Sami, St 6566. Eesv. och Ekan. Ut sk. Betänkande».
»Vi äro italienare,» skrifver hon, »och allt mer växa vi ur den engelska barken! Vi älska Italien med the blind, stupid, respectable, obstinate love, som andra hafva för sitt fädernesland.» Det var denna kärlek, som påskyndade Elisabeth Barrett Brownings död. Som personliga sorger uppskakade henne hvarje motgång under den italienska frihetsstriden och – medan hon fröjdades att höra sin gosse deklamera revolutionär italiensk poesi för vingårdsarbetarna – fann hon själf under ingifvelsen af denna strid ännu tonfall så sköna, att de stå på höjden af allt hvad hennes sång uppnått. Såsom Mother and poet, – kanske det högsta uttryck moderssorg och fosterlandskärlek äga inom dikten – Parting Lovers och ännu några andra. För hennes egen känsla betecknande är den dikt, hon kallat A tale from Villafranca, där hon för sin son berättar Italiens förlorade hopp och slutar sålunda: The tale is ended, child of mine Turned graver at my knee. They say your eyes, my Florentine Are english; it may be: And yet I’ve marked as blue a pair Following the doves across the square At Venice by the sea. Ah, child, ah child! I cannot say A word more. You conceive The reason now why just to day We see our Florence grieve. Ah child, look up into the sky! In this low world, where great Deeds die, What matter if we live? – ett hos henne nästan enastående utbrott af lifströtthet. Hennes sista år voro en själfförbränning: själens feberglöd förtärde den bräckliga kroppen, men dock omslöto henne ej dödens skuggor förr än hon sett gryningen af Italiens frihetsdag. Hennes sista dikt var till H. C. Andersen, vid en fest i Rom i maj 1861. I denna nämnde hon, under en växelsång mellan norden och södern, bådas bästa gåfvor till människorna, hvarigenom hon kanske omedvetet sammanfattade de inflytanden hvilka bestämt hennes egen diktning. Kort därefter återvände hon med de sina till Florens där, genom en förkylning, hennes krafter snabbt sjönko utan att hon själf trodde sitt tillstånd oroande.
I första momentet af nämnda §, hvilken blifvit bibehållen oförändrad, säges, att bevillning för inkomst skall påföras bolag, der bolagets rörelse förnämligast drifves, eller, ifall sådan bestämd ort icke förefinnes, der bolaget har sin styrelse; och i andra momentet, att denna bevillning skall påföras fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der fabriken är belägen, eller handeln, yrket eller näringen idkas. Dessa, till en del mot hvarandra stridande, stadganden hafva föranledt till att en del taxeringskomitéer ansett, att bevillningen för inkomst skall påföras fabriksbolag, der bolaget har sin styrelse; och andra äter, att denna bevillning skall påföras sådana bolag, der fabriken är belägen. Efter mitt förmenande, är ingendera, tydningen af berörda stadganden rigtig. Så vidt jag kan inse, kan behörig rättvisa icke vederfaras de särskilda kommunerna på annat sätt, än att en del af bevillningen påföres dylika bolag, der de hafva sin styrelse, och en del, der fabriken är belägen, i mån af rörelsens beskaffenhet på hvartdera stället. Då nu fabriksbolag finnas, sorn hafva sin styrelse på annat, ställe än der fabriken är belägen och som på det ställe, der styrelsen finnes, uppköper eller från utrikes orter införskrifva rudimaterierna till fabriken samt försälja fabrikaterna, betraktas denna rörelse af många såsom den förnämligaste dessa bolag bedrifva, under det att andra anse förädlingen af fabrikaterna för att vara den förnämligaste. Under dessa omständigheter kan jag, för min del, icke inse, att någon billig eller rättvis grund finnes för, att hvarken pä ena eller andra stället påföra ett sådant bolag bevillning för hela inkomsten å rörelsen pä båda ställena, utan anser jag, att bevillningen bör fördelas på sätt jag redan nämndt. 62 Bevillnings-Utskottets Betänkande 9.