Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta tror jag kunna uteslutas, emedan det förstås af sig sjelft, att något Electorsval icke kan verkställas, om plenum plenorum blifvit utsatt. Vidare hemställer jag om icke, enär det uti följande mening innefattade stadgande: hvilken förteckning skall tryckas , och å Riddarhuset, vara att tillgå , sednast om morgonen dagen före den, då valet skall ske; icke möjligen kan verkställas, berörde stadgande alltså måtte sålunda förändras: och hvilkeni f örteckning bör vara å Riddarhuset att tillgå , dels skrifven, minst i a: ne exemplar, sednast om morgonen dagen förut, dels tryckt samma morgon valet skall ske. Äfvenledes synes mig ordet får, som står framföre ordet rösta, böra förändras till må rösta. SI ideligen får jag underställa Högloflige Ridderskapet och Adeln om, i afseende på förhållandet emellan afdelningarne, då antalet af Ledamöter skall fyllas, hvarom §. motslutet handlar, redactionen icke skulle blifva tydligare, om den förändrades sålunda: Skulle vid sådant tillfälle antalet af en Af delnings Ledamöter finnas vara mer än till hälften förminskadt, Den 9 November* 3^9 mot det j, som varit antecknadt vid finsta valet, fylles bristen i primitiva antalet af de nästföregående och nästefterföljände af dehlin garne , föregående afdelning först och ef berf alf ande sadan , hvar i sin ordning tills bristen blifvit fylld af närvarande Ledamöter j sorn i nummerföljden liro den väljande afdelningen närmast. Bärandes i händelse en sådan brist skulle uppstå i den z5:te Electors-afdelningen , densamma på berörde vis ersättas frän den 24 och usta afdelningen; äfvensom, dä Ledamöter saknas i usta Afdelningen, det felande antalet tages ur den z5:te och utdra Afdelningen. Herr Cederschjöld t Uti deli forsta anmärkningen, sorn af den sista värde talaren blifvit gjord, kan jag icke instämma. Då lian medgifver att Electörsval icke bör kunna äga rum samma dag', som plenum pleliorum inträffar, så anser jag detta stadgande jemväl böra i lagell intagas.
Undervisningsverken skola verkställas och utföras; och det lärer vara påtagligt, att alla reformer vid Gymnasier och Skolor blifva utan ändamål, så långe man ej förut genom Högskolornas förbättrade skick, försäkrat sig om tillgång på Lärare för de lägre Undervisningsverken, med de egenskaper, sorn fordras för att med Den 5 Martil. tne<l framgång bereda verkställighet åt de för.; ändringar, som man vid dessa sednare åsyftat. Det är ett bedröfligt förhållande, att Svenska ungdomen vid Rikets Universiteter ännu i5 år efter en Statshvältning* sorn återgaf Nationen sin värdighet såsom ett fritt Folk, hålles i okunnighet om de lagar, som innehålla denna frihet. I det Constitutionella Samhället år likväl Grundlagarnes kännedom för den blifvande Medborgaren ett lika ovilkorligt behof, sorn kunskapen om Christna Religionens hufvudgrunder år för den uppväxande ungdomen ett vilkot för dess upptagande såsom medlemmar uti Christna Kyrkans samfund. Om detta förhållande verkar förvåning, så år det likväl ej blott det enda, som påkallar uppmärksamhet. Jag har varit i tillfälle att erfara huru ungdomen, åtminstone vid den Högskola som år Hufvudstaden närmast belägen, saknar tillfälle, att genom de offentliga föreläsningarna förskaffa sig insigter i en mängd andra ämnen, föga mindre vigtiga och nödvändiga ajtfc kånna ån sjelfva Grundlagarne. Ej blott den närvarande StatsFörfattningens utan ock Svenska lagarnes oeh sedernas Historia, Sveriges Statistik och Geographi, i en högre mening, Svenskanåringarnes och handelns utvecklingshistoria, Svenska språkets och Litteraturens häfder, kunna anföras bland de för en Svensk medborgare nödvändiga kunskaper, hvilka «j lära vara ämnen fö,r särskildta föreläsningar; och Bil, till Ridd. o. Ad, Pr, s Band36. 4 02 Den 3 Martil, om man blott efterfrågar förhållandet med Fäderneslandets Historia i allmänhet; huru myc. ken insigt kan vål vinnas i den, genom de offentlige föreläsningarna, så långe hon och UniversalHistorien blott äga en enda lärostol tillsammans vid Universitetet, hålst når dertill kommer, dels att
119 nit öppnas till trafik för Statens räkning, hvilket bör antagas skola inträffa när de arbeten för stambanornas fortsatta utförande blifvit fullbordade, för hvilka Rikets Ständer nu anslagit erforderlige medel. Och då härtill komme, att förvaltningen af trafiken å Statens jernvägar med rätta är att anse lika med besörjandet af en industri i större skala, vid hvilken, för inköp och användande af materialier, för vidmagthållande af banbyggnad, stationshus, verkstäder, maskiner och rörelsemateriel, äfvensom för vinnande af kännedomen om ständigt fortgående förbättringar och uppfinningar i dit hörande ämnen, en mångfaldigt förgrenad verksamhet är erforderlig, så visar sig af allt detta angelägenheten, alt för trafiken å Statens jernvägar en från jernvägsbvggnadsförvaitningen afskiljd Styrelse varder organiserad och å stat uppförd. Rikets Ständer tilltro sig likväl icke att bedöma tidpunkten när särskiljandet af de båda ifrågavarande förvaltningarne bör verkställas, och anhålla fördenskull i underdånighet hos E. K. Majit, alt, så snart sådant lämpligen kan ske, förslag till en Öfverstyrelse för trafiken å Statens jernvägar, jemte allöningsstat för de till Styrelsen hörande embetsoch tjenstemän, mätte utarbetas och för Rikets Ständer framläggas. 1 anledning af del här förut anmälde åtagandet dels af Westra härads innevånare att kostnadsfritt upplåta jord för södra stambanan, dels af åtskilliga socknar inom Allbo härad i afseende ä enahanda upplåtelse m. m., få Rikets Ständer till E. K. Majit härhos i underdånighet öfverlemna de handlingar, som innefatta dessa förpligtelser, med anhållan, det E. K. Majit i nåder täcktes låta föranstalta, det de utfäsle bidragen behörigen komma jernvägsanläggningen till godo.
Han är väl ej så farlig, som man tror, ehuru tung dess stridsklubba må vara, blott man sjelf äger hjelm och harnesk och svärd; men dessa erfordras, mina Hrr, och Sveriges Ridderskap och Adel kan ej neka Sveriges söner vapen att sig försvara. I denna öfvertygelse vågar jag begära ålerremiss af betänk, , och förenar mig för öfrigt med Frih, Palmstjerna i den dervid afgifna reservationen, hvars principer jag i alla afseenden delar. Hr von Hartmansdorff, Au g. : Bland de medel, som K. M. i denna dess nåd. propos. begärt, voro äfven anslag till universiteten och lill normalskolan för vexelundcrvisningen. StatsUtsk, yttrar, att vid uppförandet å stat af de 4°oo r:dr, hvilka i sammanhang med regleringen af io:de hufviidtitelu blifvit föreslagna, alt utgå tili hvartdera af Rikets båda universitet, hade Utsk, fästat det vilkor, att all fråga om extra statsanslag för dessa läroanstalter skulle förfalla; och då det åt normalskolan för vexelundervisningen ifrågaställa anslag af i5oo r:dr bör, i Utsk:s tanka, kunna, om det linnes oundgängligt, åstadkommas roed förutvar. tillgångar, skulle denna punkt af K, M:s nåd. propos. icke föranleda någon ytterligare åtgärd å R. Sits sida. Jag får dervid erinra R. o. Ad., att blott 2 Stånd, detta och PrcsteSt. hafva bifallit de 4ooo r:drna åt universiteten; men att deremot de 2:ne andra nedsatt det till 2000 r:dr.
Det går således icke an att lägga skatten på någon annan än producenten, honom obetaget att vid försäljningen återtaga den. För öfrigt instämmer jag med Hr Cederschjöld deruti, att accisen är olämplig derföre, att den trycker den fattige lika med den rike, så vidt denna accis afser nödvändighetsvaror. Men jag tror, att vi äro komna från den tid, då man anser brännvinet för en nödvändighetsvara; och då jag således af detta skäl vill göra ett undantag i afseende på brännvinet, anser jag detta undantag, medelst införande af den föreslagna accisen, icke innefatta något farligt prejudicat. Då jag erkänner, att landet har åtskilliga skyldigheter i afseende på byggnader i hufvudstaden, hvartill statsutgifter äro nödvändiga, så tycker jag, att då man kan på lasten och liderligheten eller öfverflödet lägga denna afgift, jag icke bör lägga mig deremot ; och anhåller jag på sådana grunder om återremiss af betänkandet. Ilr von Troil, Emil: Jag hade icke tänkt att begära ordet i denna discussion, sedan Hr Cederschjöld yttrat den tanke, som äfven är min, hvarföre jag endast uppträdt för att vederlägga, hvad den siste värde talaren yttrat. Jag har nemi. icke funnit, hvad han sökt påstå, att några synnerliga svårigheter möta vid förslaget att lägga afgiften å försäljningen af brännvinet, utan finner detta tvärtom ganska lätt, om först ett visst antal krogar bestämdes inom vissa district och man sedermera uppläte åt de mestbjudande att hålla dem. Fanns då ingen, som ville betala, hvad som begärdes, så finge vi åtminstone en krog mindre. Man skulle sålunda erhålla lika många fiscaler som krogar, emedan de, som idkade rörelsen, skulle blifva vaksamma derpå, att ingen obehörig befattade sig med samma rörelse, oberäknadt, att man genom polis kunde förekomma en oloflig försäljning i salubodarna. Deremot anser jag, att om landltull å brännvin införes, blir det ganska svårt att på en gång undvika två motsatta olägenheter. Om nödiga controller skola äga rum derå, att allt det brännvin, som införes, verkligen blir förtulladt, uppkommer otvifvelaktigt tidsutdrägt och chicaner för de trafikerande.
N:o 186, i anledning af väckt motion om rättighet för Klockare i Halland, som innehafva boställen, att med penningar lösa den från boställena in natura utgående ränta; och N:o 187, i anledning af väckt motion om kungörande i tidningarne af förslag till OrganistKlockareoch Folkskolelärare-befattningar. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial N:o 58, i anledning af Itiks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 48, innefattande svar å återremissen af Utskottets Betänkande N:o 35, i fråga om antagande af ny konkurslag, samt nya lagar, angående boskillnad och urarfvagörelse. Den 11 Oktober. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Fortsattes behandlingen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 161, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med det af Kommitterade afgifna underdåniga Betänkande och Förslag, angående KommunalStyrelser, dervid förekom: Förslaget till Förordning om Lands-ting. §§ 33 och 34. Biföllos. § 55. Erhöll följande förändrade lydelse: ”Ordföranden vakar öfver ordningen vid Landstingets förhandlingar och lemnar ordet åt Tingets Ledamöter i den ordning, de sig dertill anmält.” § 36. Bifölls med den förändring, att efter orden: öfverläggningar och infördes orden: ”om han till Landstingsman vald är, jemväl i dess.” Frot.-Utdrag den ii Oktober i860. 823 57 och 38. Biföllos. % 39. l:sta momentet bifölls med uteslutande af medlersta meningen. 2:dra momentet antogs enligt Utskottets förslag. § 40. Bifölls enligt Utskottets förslag med den förändring, att mom. d) erhöll följande lydelse: ”Upptagande af lån”. §§ 41—45. Biföllos. § 46.
Om någon af da inom Riddarhuset på Ordinarie Stat uppförd» Tjenstemän, efter en sammanräknad tjenstetid af 20 å 30 år, ifrån sysslan begär afsked3 eller Dsn. i g Julii c. m, ^33 han varit gift, efterlämnar Enka eller Barn uti mindre tillräckelige vilkor, samt den afskedstagande eller efterlefvande hos Directionen söker någon ärlig Pension , äger Directionen rättighet, till följe af Ridderskap pets och Adelns beslut af den 23 Januarii 1779 att i likhet med hvad för afskedstagande Embetsman på Kronans Stat bestås, samt med afseende på förekommande omständigheter, sådane pensioner bevilja som till en tredjedel eller hälften svara mot det belopp den afgåendes lön på Riddarhusets Stat utgjort? dock likväl med iakttagande af, att ej större antal än två sådane pensionärer måga, under en och samma tid? antagas, på det Cassan härigenom ej mätte å - eller med dödenafgå^ samt i sednare händel. 6en varit gift och efterlemnat Enka eller Barn uti mindre tillräckelige vilkor, och den afskedstagande eller efterlefvande hOg Directionen söker pension, äger Directionen rättighet till följe af Ridderakapets och Adelns beslut af den 23 Januarii 1779, att 1 likhet med hvad för afskedstagande Embetsmän på Kronans Stat bestås, samt med afseende på förekommande omständigheter, sådane pensioner bevilja^' som till en tredjedel eller hälften, svara mot det belopp den afgå. endes Lön på Riddarhusets Stat utgjort; dock likväl, med iakt« tagande af, att ej större antal än två högst tre sådane Pensionairer, miga under en Bil. till Ridd. o. Ad.
Tingstadii yttrade tanka förenar jag mig så mycket mera, som jag icke kan finna huru den princip för Grundlags-frågors behandlande, hvilken i Reg.form:s 56 samt 81, 82, 83 §§ finnes lagd och serdeles i den sistnämde § :n blifvit til oförändrad! iakttagande tydeligen uttryckt, må kunna bevaras orubbad genom någon anstalt, vare sig med Nämd, förstärkt Utskott eller Jämknings Comittée, med det updrag, at dess beslut el. utlåtande skulle binda Riks :s Ständer endast til bejakande eller afslag af samma utlåtande utan all vidare yttrande-rätt. Sjelfva detta yttersta, hvarje Riks-Stånds så kallade liberum veto, får ock, efter min tanka, ett särdeles utseende, då det exerceras öfver ett förut, såsom samtelige Ståndens enstämmiga tanka, genom Nämdens el :r Jämknings-Comittéens behandling erkändt förslag. Körtel :ii jag afstyrker, [för] min del. detta sätt at behandla Grundlags-frågor, och yrkar de ofvannämde § § :s orubbade bibehållande och efterföljd: med den tilfridsställelse, at, om, genom der gifne föreskrift, hända skulle, at någon nyttig funnen Gru[n]dlags förklaring el:r förändring skullfe] komma at förfalla eller hvila på en tid, densamma af tiden ännu mera mognad och genom ännu allmännare spridd upplysning stärkt, icke låre gå för alltid förlorad. Anhåller, at detta äfven får til Riks Stånden åtfölja Utskottets Betänkande. Herr Biskopp Faxe: förenade sig så mycket häldre med Biskopp Tingstadius i frågan om nedsättande af ett särskildt Jemnknings 1 Wijkmans yttrande är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 453. 2 Falks yttrande har först refererats i den löpande protokollstexten. Därefter har detta referat överkorsats och hänvisning genom »(införes)» skett till ett i protokollet inhäftat kvartsark. vilket dock ej blivit numrerat såsom bilaga och varå lian nedskrivit och undertecknat sitt yttrande.
Ståndet har föreslagit, att Banken ej skall kunna skuldsättas utan Konungens sanction å det beslut, R. St. derom kunna fatta, då likväl R. St. äro, på ett annat ställe, förbundna att fylla den brist, som i Bankens tillgångar kan uppkomma. Om nu en sådan brist ej skulle kunna fyllas utan skuldsättning, och Konungen icke dertill gåfve sitt samtycke, huru skulle väl då bristen blifva fylld? Samma auctoritet, som har åliggandet att fylla bristen, bör väl också hafva rätt att fullgöra detta åliggande, utan medverkan af enfannan auctoritet. Dessutom synes mig en annan sak vara ytterst betänklig. I Utsk:s förslag heter det: ”Dessa och inga andra sedlar skola uti all Kronans uppbörd och i alla betalningar till staten emottagas lika med ”Rikets metalliska mynt;” men BondeSt. har uteslutit orden och inga andra, samt sålunda medgifvit, att privatbankssedlar och andra dylika papper skola kunna få emottagas i Kronans uppbörd. Jag hemställer, hvad följden deraf skulle blifva. Man kan väl säga, alt det beror på R. St. Den aa December f m. 4ai att åt dylika sedlar medgifva en sådan gångbarhet; men jag anser denna gångbarhet -å vådlig, att jag tror grundlagsstiftningen böra betaga R. St. möjligheten att vid en riksdag fatta ett sådant beslut. Jag får derföre varna mot instämmande i BondeStts förslag, hvilket jag på det högsta afstyrker. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Uti Hr Cederschjölds sisla anmärkn. instämmer jag fullkomligt. Jag vågar nästan tro, att ett misstag förorsakat uteslutandet af de i Utsk:s förslag intagna orden: inga andra sedlar, och anser nödvändigt, att de bibehållas. Jag får derjemte göra en annan anmärkn. emot det af BondeSt. antagna förslag. Der står, att i 2Jne uppgifna fall K. M:s sanction och alla 4 RiksStms sammanstämmande beslut skall erfordras för att åstadkomma förändring, nemi. i fråga om Bankens skuldsättning och proportionen emellan sedlar och metalliska fonden. Jag skulle tro, att det icke vore nödigt att i dessa frågor begära mer än vanlig pluralitet hos R.
Slmhbatorer af ^tungogacbar od) ^rono^ägenljéter farn t Romman raeb mera, font bifpotteraS af 5tfabemies@taterne, 21 lim an na 425c(ag ocf) gromma ©tiftelfetr uti 91. 91. ©ocfen för 2(r 18 Remman. 25erebning3*Sommtttfen3 åtgärb. Xarerings Jpemrttans od) Sägen peterö roärben. o» hemmans od) Sägenbeters & ra & ra 5 Sträfning till 25ränrofn$ S5en>illnin 3. « o töarbett. »o J Va • R o r>\ ra vt ■ä i» 4? s o1 3 Sr ♦ o ras Va •ö< vt B: et ar ra 5) r» ra rå cr rt? -ts g) ra* m rå ci cr —t "SS ra — cr »: rS R e“» et ra ra cy rr-rS ra 13 £5 O S et ra • cr ra ra* gt ris 3- 3“^ fjg ♦ C/' ar O' cr> ra 3 R »: ~ rl r-rj, ^ ra ^>SI ra O rS rf "ti gra 'II Sk-»! <2 g rl ea V3JO ra ^ o O ♦ 5 cr ea ra g rr cr ra GC i ö: T? ö C3* ra « OSi O ■s -t: t? » i ST •Ö s> ea 3- af ea 3 Xflretjnfl«»Cemmtttfttfs antecfningar. Bejlåv af 100 Xitmtot ©pari» l nernål od) 300 gt:br Sentant. ffRäntatt efter SDIarfegång 200 8!:br, Äamererarert fellgren ©röna Äronoft (leri, forn betalar väntan efter Sorbebofen 25 60 \ beraf 30 proc. (13) 23i&. tiö 91. ©t$rot.
Utskoltets förslag i Betänkandet N:o 26, pag. 20, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, genom användande af ångfartyg och andra sjölägenheter, behofvet att anlita krono-skjuts må, så vidt sig gora låter, inskränkas, bifölls; 7:o Hvad Utskottet, pag. 21, i Betänkandet N:o 26, yttrat öfver väckta motioner, med afseende på serskilda förhållanden, dels om höjning af skjulslegan, dels om befrielse ifrån skjutsoch väghållning, gillades; och 8:0 Tillstyrkandet, pag. 21, i Utlåtandet N:o 107, af en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Konungens Befallningshafvande måtte anbefallas före nästa Riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva utförliga berättelser om framgången af skjuts-entreprenaderna, eller hvilka hinder, som derföre mött, samt att dessa berättelser måtte RikeLs Ständer i Nåder meddelas, bifölls. S. D. Föredrogos ånyo följande Conslitulions-Utskottets bordlagda memorial: N:o 45, med förslag till ett stadgande i 41 §. Riksdags-Ordningen, om Stats-Rådets föredragande ledamöters tillträde i alla Stånds plena. Ståndet beslöt återremiss af nämnde förslag, med den af Slåndet förklarade gemensamma tanka, att samma förslag, under närvarande förhållanden, ej är lämpligt, och således icke kan godkännas. N:o 46, med förslag till ändring och tillägg i 38 §. Regerings-Formen. Della förslag antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 47, lill Bonde-Ståndet, i anledning af dess återremiss på memorialet N:o 32. Lades till handlin"arne. och N:o 48, angående en af Stats-Utskottet anmäld anmärknings-anledning. Godkändes.
Jag anhåller om remiss af denna min motion till Ridd.Utsk. Begärdes på bordet. Hr af Sillen, Gust. Otto Probus, uppläste ett sålydande anförande: Att stadganden i lag af preskription, som medför förlust af någon rättighet, då densamma icke inom bestämd tid utöfvas, äro tillkomne endast för angelägenheten deraf, att rättsanspråk icke efter längre tider må framställas, de der kunde föranleda till äfventyrliga rätlslvister, och för åstadkommande af säkerhet i rättigheters besittning, men att sådana stadgaden icke hvila på någon rättsgrund, lärer ej kunna ifrågasättas. Deraf synes ock vara en följd, att preskription icke bör vara stadgad ulan att behofvet deraf är obestridligt. Allmänna lagen i 2 cap. 5 § utsöknings-balken stadgar alt fordringsanspråk, som af K. bef:de blifvit tvistigt förklarad!, bör vid domstol anhängigt göras inom natt och år derefter, vid äfventyr af talans förlust. Då lagen förut i 9 cap. 12 § handelsbalken, såsom delta lagrum lyder uti K. förordnm d. 13 Juni 1800, i allmänhet utsatt en tid af 10 år för fordringars utsökande, synes som denna preskription bort göra tillfyllest äfven för den händelse alt fordringsanspråket varit hos K. bef:de anhängigt gjordt, men blifvit tvistigt förklaradt, utan att tiden för fordringens utsökande 1 denna händelse erfordrat en sådan ytterligare inskränkning, som 2 cap. 5 § utsökningsbalken innehåller, en inskränkning som synes hvarken vara påkallad af behofvet, eller fullt förenlig med det i nämnde § af handels-balkens 9 cap. befintliga stadgande derom, Del) 23 December e. m. 437 att fordringsägare, endast genom att gifva sin fordran an för domstol eller K:s bef:de inom de utsatta 10 åren, kan afbryta preskriptionen. Det torde svårligen kunna uppgifvas något giltigt skäl, hvarföre en fodringsägares rätt skall vara mindre sedan han hos K:s bef:de sökt handräckning till sin fordrans utbekommande, men icke kunnat densamma erhålla, än om fordringen endast angifves.
Den som, lika med Utskottet och Borgare-Ståndet, vill, alt införselafgifterna skola Bomullsgarn, nedsättas å bomullsgarn till 10 öre för »ofargadt» och till 15 öre för »färgadt, alla slag», per skålpund, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehållas, enligt de tre öfriga Ståndens beslut, nuvarande tullsatser å dessa garnsorter, nemligen 12 öre skålpundet för »ofargadt» bomullsgarn, samt 20 öre per skålpund »färgadt, alla slag.» Som omröstningen utfallit med 49 Ja och 70 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 24:de Omröstningen Den som instämmer i Utskottets, af Borgare-Ståndet antagna mening, att »hopPelsverk, sydda pelsverk, äfvensom fullfärdiga persedlar med pelsverk till öfvertyg, såsom skinnpelsar, muffar, boas m. m.» skola förtullas lika med pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg endast af 25 procent, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, blir de tre andra Ståndens beslut gällande, att tilläggsafgiften skall fortfarande utgöra 50 procent. Omröstningen har utfallit med 47 Ja och 72 Nej; och är alltså Nej-propositionens innehåll Rikets Ständers beslut. Den som, lika med Utskottet samt Borgareoch Bonde-Stånden, anser införe1' seltullen å »Hår, hästeller Tagel» böra nedsättas till 5 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt PresteStåndets beslut, den nuvarande tullen, 8 öre skålpundet, att fortfara. Omröstningen har utfallit med 53 Ja och 66 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. Bih. till R. St.
Det ålades vederbörande att försälja de obrukbara meublerna på Auction och insätta penningarne, som derföre erhöllos, i StatsCassan, derifrån de sedan skulle uttagas till inköp af nya meubler, efter förut ingifvande kostnads-förslag. En sådan försäljning har äfven ägt rum, och, enligt hvad jag har mig bekant, utgjorde de derför* Jieh s Juli i /. m. J37 influtna medel år 1818, i April månad 5,3oo R;dr. Men ännu i Junii månad förledit år låra dessa medel icke varit i Kongl. Råntekammaren insatte eller i Kamuiar-Råtten redovisade, ej heller åt StatsCassan någon ersättning gifven för 600 R:dr, sorn af extra utgifts-medlen år i8i5 blifvit förskjutna till inventerings-kostnadens bestridande, och hvilka först bordt utgå af Förgå! jnings-summan, till ersättning åt Stats Verket. Om detta år förhållandet, hvarom StatsUtskottet år i tillfälle att underrätta sig och upplysa Stånden, så finnes en tillgång af 5oooR:drför inköp af meubler , genom hvars begagnande, en årlig nedsättning af 1000 R:dr skulle till nästa Riksdag kunna göras å meuble-anslaget. Till ved och kol för de Kongl. Hofven har blifvit föreslaget lika mycket hädanefter, som hittills. Jag tror dock, att någon besparing derå skulle kunna göras. Enligt de underrättelser jag varit i tillfälle att förskaffa mig, hafva af den till Kongl. Slottets behof ansi agne ved, hufvudstadens fattige fått år 1819 ett lelopp af 172 famnar, 1820, igg famnar, och 1821, ig4 famnar. Om och huru mångå famr.ar blifvit det sednaste året utlemnade, är mig obekant; men då en sådan utdelning fortfarit i a år, så har den förmodligen äfven ägt rum det sista. I sådan händelse, synes mera ved vara anslagen, än som behofves.