Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3. nl afseende å utöfning af byggmästareeller murmästarenyrket erfordras, att sökanden skall styrka sig hafva nöjaktigt verkställt »något väsendlligare byggnads-arbete, hvarom bevis bör vara utfärdadt t,af vederbörlig embets-myndighet i den ort, der arbetet blifvit verkställdi, meller af tvänne sakkunnige och trovärdige män, samt derförutan, för sä «vidt sökanden vilt utöfva yrket i stad, der teknisk lär o-ans tält finnes, anrtingen visa sig hafva vid Får Akademi för de fria Konsterna nöjaktigt rgenomgått de lärokurser i geometri och byggnads-konst, som der före■ndragas, eller ock förete betyg om inhemtade tillräckliga insigter i byggrnads-konsten, utfärdadt af färt OfverIntendents-Embete, eller af förets tändare för teknisk lär o-anstalt; och gånge i öfrigt i afseende å ordt ningen och sältet för mästare-brefs erhållande, såsom i morn. 2 sagd t är. v Mom. 4. -Stidan ansöknings-handlingarne blifvit till Magistraten låterlemnade, åtföljde af handtverks-föreningens utlåtande, skall magistratlen, derest intet lagligt hinder möler, meddela sökanden del äskade till■fiståndet, på grund hvaraf sökanden, efter alt hafva ställt vederhäftig horig en för sex års utskylder till staden, och till handtverks-föreningens kasrsa erlagt den i § 28 stadgade afgift, samt förvärfvat burskap, om sani an t erfordras, är fullt berättigad, att det ifrågaställa hand tv er ket utöfva.» Enär det för vinnande af kontroll, att den, som söker blifva mästare i ett yrke, deri eger erforderlig skicklighet, är nödigt att mästare-prof aflägges, följer deraf, såvida ändamålet skall vinnas, att detta prof måste vara tillförlitligt, d. v. s. af den sökande sjelf förfärdigadt; men författningen, sådan den nu lyder, utestänger icke, enligt Utskottets förmenande, möjligheten af underslef härutinnan.
Men hans fru – jag vet icke hvarföre hon såg så besynnerligt på mig och bemötte mig liksom jag kan ej säga hur: det pinar mig dock mycket.” ”Åh, det blir nog bra, du lilla! Om hon också är lite på sin kant, så hör det kanske till stockholmskornas fasoner och se’n så snäbbade allt Regine Sofie åt henne också.” ”Just det var så ledsamt – hvilket tråkigt lif inomhus att höra svärmodern så der hugga på sonhustrun ja ja, hon tycks hugga på något hvar, och summan af alltsammans är, att om en önskan kunde uträtta något, så skulle jag af allt hjerta önska att jag i morgon bittida vaknade i vårt gamla hem!” ”Men dermed förlorade du också minnet af sjelfva resan, som du haft så mycket nöje af, och minnet af eftermiddagen i Wennerborg, hvilken väl också var något värd.” ”Ack, ja” – Blendas ögon började åter glänsa – ”denna eftermiddag var det bästa, ty jag har den att tacka för det enda nöje jag här lär få!” Hon visade på sitt bokpaket. ”Och jag är viss”, uppmuntrade fru Emerentia, som så gerna ville se molnen fly från dotterns panna, ”jag är viss att grefven med snaraste kommer hit till Stockholm, och honom, han som har ett både värdigt och förnämt utseende, våga de ej stänga ute: ty den vore väl blind, som kunde tro att han far med hafs, såsom syster min – oss emellan sagdt – kanske icke så orätt inbillar sig om de fyra andra.” ”Jag bryr mig också just icke så mycket om dem!” menade Blenda, hvars alla tankar från böckerna drogo sig till den vänlige gifvaren och det samtal hon haft med honom – och här råkade hon så lyckligt erinra sig det om i verkligt deltagande vittnande råd, som han vid afskedet gaf henne: ”Möt icke för öppenhjertigt den tjenstaktighet och de artigheter, som säkert skola erbjudas er! När man är ung, och framför allt när man är skön och utan manligt beskydd, behöfver man vara något misstrogen.” Modern smålog. ”Jag är nöjd med det så som det är!” sade hon.
Knligt Kongl. Köl-ordningen clen 2/^ dauuari i855, är denna utförsel för närvarande helagd mscl Kull-afgitter: till ,6 sk. för hvete, 8 sk. för räg oell ärter samt sk. för cls öfrige sades-slagen, allt per tunna räknaclt; oeir äro dessa gfgifter sä lägg, att deras upphörande ej hör väska hetänklighet, hvarföre Kongl. .^laj:t, i öfverensstämmelse med hvad sä väl Ilikets 8tänders vid. förra liiksdagen afgifna underdäniga Kull-taxe-förslag, som oek det af serskilda Lommitterade senast afvikne hetänkande härom innehälla, nu föreslär llikets 8tänder, att en sädan tullfrihet mä varda antagen oeh hestämd för en lika tidrymd, som för de stadigvarande Införsels-tuIIafgifterne hlifver gällande. Ued erkännande gf den grundsats , att stadga i Körfattningarne utgör hade det första vilkoret för spanmälshandelns uppkomst oell den säkraste horgen lör dess fortfarande, vill Kongl. Uaj:t härigenom hafva förklarat, att, i händelse liikets 8tander instämma uti hvad Kongl, Naj:t nu till deras öfvervägande framställt, Kongl. Naj:t är sinnad, sä väl att läta delaeLtämmaude lull-afgifterne hlifva, för den tid, som till en början utsättes, utan ruhhning hestäende, som ock att, i hvad pä Kongl. lVIapt ankomma kan, »fhöja sädane förändringar i de ekonomiska Körfattningarne, som pä landthruks-näringens utöfning, jemte förhrukningen af — oell prisen pä — spanmäl, ega inllvtande.
Andra åter påminna genom svart hår, svag skäggväxt, insjunken näsa, eller snarare utstående kindknotor, och sneda ögon, tydligen om den mongoliska rasen, och slutligen möter man ibland fullkomligt ljusletta ansigten, med anletsdrag och hudfärg som gifva anledning att misstänka, det de äro ättlingar af rymmare eller krigsfångar af rent ryskt ursprung. Den vanligaste typen är: medellängd, rakt, groft, svart hår, upptill afsmalnande panna, fint bildad näsa, hvars rot dock ofta är tillplattad, horisontelt liggande, ingalunda små ögon, utpräglade svarta ögonbryn, långa ögonhår, utskjutande, ofta af frostskada uppsvälda kindknotor, som i synnerhet äro märkbara, då man ser ansigtet från sidan, ljus, föga brun hy, hvilken hos de unga qvinnorna ofta är nästan lika röd och hvit som hos europeerna. Skäggväxten är alltid klen. Nästan alla äro fylliga och välväxta; krymplingar sågo vi icke. De yngre qvinnorna förefalla stundom ganska täcka, om man kan frigöra sig från det oangenäma intrycket af smutsen, som aldrig aftvättas annat än genom vinterns snöyra, och af den vidriga transtank, som de om vintern föra med sig från den qvafva tältkammaren. Barnen göra genom sina friska utseenden, sitt vänliga och anständiga väsende nästan alltid ett behagligt intryck. Folket är hårdfördt, men ytterst makligt, när brist på föda ej tvingar det till ansträngningar. Männen tillbringa under sina jagtfärder hela dygn i –30° till –40° köld ute på isen, utan skydd och utan att medföra mat eller bränsle. Härunder släckes törsten med snö, hungern, om jagten utfallit lyckligt, med blod och kött af det djur, som dödats. Nästan oklädda qvinnor lemna ofta äfven under sträng köld för en stund det inre tältet eller tältkammaren, der tranlampan underhåller en tidtals tryckande värme. En främlings besök lockar de fullkomligt nakna barnen att till hälften krypa fram under det förhänge af renskinn, som skiljer sofkammaren från det yttre tältet. I detta, som är oeldadt, råder oftast en temperatur föga högre än den yttre luftens.
Modigs och P. Jakobssons år 1848, rådmannen N. Lundgrens och handlanden M. Frimans år 1849, samt enkan Ä. Ljungströms år 1850; — att, vid anställd jemnförelse, de uti sagde betyg förekommande uppgifter å husoch brandförsäkrings-numren, funnits till alla delar öfverensstämmande med de i Riksgälds-kontoret förvarade handlingar, rörande sökandernes byggnadslåu; att hvartdera af ifrågavarande sex län, hvilka tillsammans utgjorde 26,300 r:dr, understeg det belopp, hvarmed sådana tegelklädda hus, enligt 32 §. i Riksgälds-konto rets reglemente, finge belånas, eller * af husets brandförsäkrings-värde; — att således de, med hänsigt till husens beskaffenhet och brandförsäkringsvärde, föreskrifnå vilkor för den lägre ränteberäkningens tillgodonjutande, i afseende på en del af dessa hus, blifvit af vederbörande fullgjorda före den 1 Juli 1849, ellerjden tidpunkt, inom hvilken de med låneunderstöd af allmänna medel Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 79. 5 uppförda byggnader, borde vara fullbordade; — samt att skuldförbindelserna för de byggnadslån, sökanderne innehade, fastän de icke behöft vara till Riksgälds-kontoret aflcmnade förr än den l.sta Juli nästlidet år, redan under loppet af åren 1845 och 1846 blifvit till detta verk insända.
Men hon lärde äfven känna menniskor, för hvilka det var en glädje att arbeta; personer, lika upphöjda genom ädla tänkesätt, som välsinnade mot mindre vällottade likar. Lyckligtvis kom hon att bo i samma gård med den aktningsvärda familj, vi redan flere gånger omnämnt. De gåfvo i tysthet akt på henne, och beredde henne mången liten oväntad glädje. Efter fadrens död, ansågs hon nästan som en medlem i familjekretsen. Genom tim-undervisning ökade hon sin inkomst. Friherrinnans berättelse, der ordspråket sannas: "Gammal kärlek rostar aldrig!" Leonna hade följt Elise ett stycke på vägen; långsamt återvände hon. Åter hade hon förlorat en själsförvandt; men hon ansåg det, som passerat under denna korta tid af få dagar, som det lyckligaste förebud för hennes egen lycka. Hon visste genom Elises förtroende, att Lindendal varit hennes första och enda kärlek. De hade ömsesidigt genomgått ¯ett tioårigt¯ prof. Lika många månader hade hon varit skild från sin Feodor, och tiden hade varit henne så lång! «¯outtalad¯ kärlek måtte ändå vara lättare att bära,» tänkte hon, «men tålamod och tro öfvervinner allt!» Hon återfann friherrinnan något upprörd; hon räckte Leonna handen, och sade sorgligt leende: «Nu får du icke lemna mig så snart. Din närvaro skall vara mig välgörande. Du måste hjelpa mig att skingra de sorgliga minnen, åsynen af Lindendal, och deras stilla kärlekslycka väckt i min själ. Först vill jag likväl berätta dig det hufvudsakligaste af mina öden; sedan de blifvit uttalade, skall jag åter, som en kristen anstår, bära dem med undergifvenhet för hans vilja, som pålagt mig dem.» Med en känsla af nyfikenhet, blandad med det hjertligaste deltagande, satte sig Leonna på en pall vid hennes gungstol. Vi meddela berättelsen med friherrinnans egna ord: «Jag var den yngsta af trenne systrar: faderoch moderlös vid fjorton år. Jag upptogs som eget barn af en fru von Holst, en af min aflidna moders ungdomsbekanta. Hon var för andra gången enka, och hade blott en obetydlig pension efter sin man att lefva af.»
Pa denna wittja kan enligt Grundlagen intet hafwa inflytelse, utom mit och ingen annans jakande etter nekande; jag wet gansta wäl, at icks tre Stånds beslut kan inttuerr pä det fjerdes ra ; men dylikt anser jag nn i förtid nödigt at utteda, pä sätt jag anfört i mit yttrande til krotocollet: at tilstotten af förmögenhet äro en Bewillning, och at hwad Bewillning som häldst ar hwars Stånds ensak; och jag begär at i krotocollet mätte införas , at >vi ej ga ifrån wart en gang fattade be» flut, rörande Realisations-Planen. Harwid ropades starkt, til instämmande mev Grefwe Hamiltonnågre ropade deremot. Uttryckeligen hördes med Grefwe Ickamilton sig conlor nrara Herr Mortten ltolpe, ^näer. ; Friherre Llarvnsvärll, 6uttak kreäric; Friherre 8tael von lckollltein, LoriitL ^ackvi Herr Ori^e nav atlll, ^iieob Lric. Herr von ingeström. A fåken witt jaL ej uppehålla Ridderstapct och Adeln med nägot anförande. Jag anhäller endast, at Herr Grefwen och Landt - Marstalken täcktes underrätta mig , om dek kan hända, at nägot beslut, ssm möjligtwiS trs Ständ kunna hafwa fattat, häldst uti Ä Bestått» vingseller Bewlttningsmäl, men hwaröswer dsk fjerde Ständet icke yttrat sig eller fatt tilfälle ad säga sin tanka före Riksdagens stut, lirwäl stmls kunna gä i werkställighet och blifva gällande emoK det fjerde Niks-Ständet? ;7I r;?8 Harwid upkom ater et starkt rop af lika blandad egenskap, som det förra. Herr Greswen och La ndt - Marstal ken. Jag kan ej smara pä den stägan, utan will nu för Högloft. Ridderflapet och Adeln lala upläsa Riksdags - Bestulet.
Jag delar ej denna åsigt, såvida dermed menas en Landt fästning , men jag tror att till Skärgårdsförsvarets fullkomnande nödigt blifver, att i Stockholms yttre skärgård anlägga en befästad hamn, belägen så att den, äfven vintertid, är omgifven af öppet vatten, och oberoende af fasta landet; men denna anläggning, ehuru i min tanka högst nyttig, kan uppskjutas till de angelägnare försvarsanstallerne först hunnit blifva ordnade. Jag tror mig nitälska för mina medborgares välstånd och trefnad, så mycket som någon. Jag har aldrig underlåtit och skall aldrig underlåta att på alla rum och vid alla tillfällen, der min röst får höras, ifra för sparsamhet med folkets krafter, men jag känner mig vid detta tillfälle, då fråga är om anslag för försvarsverket, uppmanad att inför mina medborgare förklara: att jag i de Comiteer, i hvilka jag varit tillkallad, och der raan icke planlöst tillvägagått, i många fall tillstyrkt vida större anslags begärande för detta ändamål, än som skett, samt att jag dertill funnit mig uppfordrad af klar öfvertygelse om och oförfalskadt nit för det allmännas väl. Den 8 December e. m. *79 Jag är född i den af Sveriges fordna provincer, som rycktes ur moderlandets sköte , för det man den tiden med giriga liander tillbakahöll de utgifter, som bordt göras till försvarets förberedande. Den sorn sålunda förlorat sin födelsebygd och i eder famn tidigt lärt att tacksamt och varmt älska ett ädelt och minnesrikt fosterland, den känner, måhända djupare än mångå, vigten af det ämne nu förehafves. Jag sage hellre att den jordtorfva, som en gång skall betacka äfven mitt ringa stoft, redan vore skuren, än att jag, misskännande mina medborgares och fostrares uråldriga fäderneslandskärlek, skulle skymlligt draga mig undan och ej våga höja min röst att tillstyrka bifall till de utgifter, som för landets säkerhet äro nödvändige, äfven om planen ej i alla delar skulle råka öfverensstämma med hvad jag, måhända af egenkärlek, eller bristande insigt, ansåge vara den fullkomligaste.
Skälet, hvarföre jag yrkade det förra, finner jag dock icke vara vederlagdt genom hvad de andra talarne anfört, emedan mitt yrkande grundad^ sig på öfvertygelsen om oformligheten deraf, alt en person, som icke var förolämpad eller icke målsegande, utan blott föregåfve sig vara 'det, skulle hafva rättighet att hos K. M:s Bef:h:de erhålla qvarstad å hvilken skrift som helst, efter att hafva uttagit stämning emot dess författare. Han kunde ju vara vidtalad att begära en sådan qvarstad. Det berodde väl sedan på juryn att pröfva, huruvida han vore förolämpad eller icke; men stämning och qvarstad kunde domaren icke neka. Processen i tryckfr.mål är icke summarisk; dertill utgå vanligen 3 ä 4 veckor. Således kunde en person , som alldeles icke vore smädad, begära qvarstad på en politisk skrift, hvilken sedermera af juryn förklarades obrottslig. Ännu orimligare vore detta, om, enligt Utsk:s förslag, en författare skulle kunna störas i sin äganderätt utan säkerhet för a runstyckens ersättning, en ersättning, som då den af domaren skulle bestämmes, likväl svårligen blefvfe jemnförlig_ med författarens verkliga förlust. Men för att visa, det jag ej är bland dem, som 2i H, i3 s» De» 9 April e. ra. vilja neka skydd emot personliga förolämpningar i tryck, hvilka jag anser vara de mest vådliga för tryckfriheten, vill jag ej motsätta mig den modification, som här blifvit föreslagen, fastän jag ej finner den fullkomligt lämplig. Hr Stuart: Äfven jag skulle hysa samma betänkligheter, som den siste värde talaren, emot antagandet af det framställda förslaget, såvida jag icke ansåg irsta perioden uti 5 § 11 mom. Tryckfr.förordn. vara uti iffågavar. hänseende betryggande, enär, enligt densamma, i tryckfr.mål ingen annan kan blifva målsägande eller få kära, än den, hvilken är föremålet för angripelsen.
Ansvartslagen innefattas; men att 3 och 8 §jj. kunde rättvisligen af Riksrätt tillämpas, derom är jag fullt 36 Deli i Juli f. m. öfverlygad. 3 §. upptager nemi. bestämdt den casus, att Konungen tillstyrker ett steg, som ar stridande emot 72 §.; och att det ilrågavar. förslaget är deremot stridande lärer hvarken Utsk. eller någon annan betvifla. Af sådan anledning och oaktadt jag, såsom icke ledamot af Constit.-Utsk., ej äger afgörande röst, hvad tillämpningen af 106 §. beträffar, anhåller jag dock om återremiss, på det Utsk. må taga i närmare öfvervägande, om icke en sådan tillämpning må anses rättvis, icke blott hvad beträffar Statsseeret. Skogman, ulan äfven i afseende å öfriga Statsrådets ledamöter. Jag har nemi. af senare erhållna upplysningar blifvit öfvertygad, att dessa sistnämnda varit fullkomligt lika delaktiga i rådslaget som Hr Skogman; och jag skulle vilja råda Frih. Boye att icke alltför mycket åberopa de yttranden, sorn i banklags frågan af dessa Ministrar här blifvit afgffna, emedan, oro handlingarna från Coustit.-Utsk. fullständigt meddelas, ett helt annat ljus i saken torde uppgå, än det Konungens rådgifvare bär velat sprida öfver sitt handlingssätt i denna sak. Jag medger öppet, att, då jag hörde dessa ursägter och oskuldsförsäkringar, jag verkligen trodde, att de lagstridiga åsigterna icke af Statsrådets ledamöter blifvit tagna i Öfvervägande, eller i någon grundlagsvidrig afsigt framställda, utan att Statssecreterarens yttranden uti de oftanämnda motiverna möjligen hafva kunnat af ”oaktsamhet” undfalla uppmärksamheten. Men jag känner nu något helt annat, i rådslaget. Att låta en blifva syndabock för en sak, hvari flera varit lika brottsliga, kan icke öfverensstämma med mina grundsatser. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.:
Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial: 348 Prot.~Utd.rag JVs 91, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Bctänkauden N:ris 12 och 46, angående väckt motion om upphörande af de s k. prebendepastoraten; JVs 92, angående v ci kställd omröstning i anledning af de hos Riks-Stånden lattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N:ris 36 och 64, rörande väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken ; och JVS 93, angående v erks!älid omröstning i anledning af dc hos Riks -Stånden lattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N:ris 39 och 73, rörande väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Från Rederv. Bonde Ståndet. t S D. Föredrogos Stats-Utskottets: Memorial JVs 117, med föislag till voteringsproposition, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande' lägenheter; Memorial JVl 8 18, med förslag till voteringsproposition, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande 15 punkten i Stats-Utskottets Utlåtande JVs 78; och Memorial M 119, med förslag till voteringsproposition, i fråga om anvisande af anslag för norra jernv ägsstambanans fortsättning. De uti dessa Memorial föreslagna voteringspropositioner godkänden. Utlåtande JVs 120, i anledning af motion om beviljande af förlagslån till brandskadade näringsidkare i Carlstad. Bifölls. Utlåtande JVs 121, i anledning af motion om låneunderstöd för anläggning af en jernväg mellan Filipstad och nordvestra stambanan, Bifölls.
Enligt B or g are-ståndets omförmäldta beslut, skulle nu gällande afgifter å helsidenväfnader nedsättas å alngods: felb och peluche från 1 r:dr 24 sk. till 1 r:dr 16 sk., flor: kruseller krépe från 6 r:dr 24 sk. och annat flor eller gaze från 5 r:dr 16 sk. till 5 r:dr; guldoch silfvertyg, äkta, från 20 r:dr till 16 r:dr, samt oäkta från 6 r:dr 24 sk. till 5 r:dr 16 sk.; sammet från 4 r:dr till 3 r:dr; och rubriken »alla andra slag, ej specificerade», från 6 till 5 r:dr; samt å shavlar, shavletter och andra dukar af gaze eller annan gles väfnad etc. från 7 till 6 r:dr skålpundet. Bih. till R. St. IG Baft. 8 Helsiden. 34 Bevillnings-Ulslcottels Memorial, iVVo 23. Utskottet inbjuder Borgare-ståndet alt frånträda sina, i dessa hänseenden skiljaktiga beslut och, lika med de öfriga Stånden, bibehålla gällande lullafgifter. Skulle denna inbjudning icke vinna bifall, måste omröstningar anställas, i hvilket hänseende Utskottet föreslår följande propositioner: 503:o. Den, som, på sätt tre Stånd beslutat, anser införselstullen å helsidenväfnader, alngods: fell och peluche böra bibehållas vid 1 r:dr 24 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes tullen till 1 r:dr 16 sk. för skålpundet. 304:o. Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, vill bibehålla gällande införselstull å helsidenväfnader, alngods: flor: kruseller kr^pe, 6 r:dr 24 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes denna tull till 3 r:dr per skålpund. 303:o.
Banken skulle upptaga detta lår, utan att det skulle genom Regeringens försorg konlraheras såsom ett statslån och Statsverket vidkännas alla omkostnader och möjliga förluster, så rörer det väl icke sä omedelbarligen Riks-banken; men det kan dock icke nekas, att all utländsk skuld, både fonderad och sväfvande, antingen dea blifvit åsamkad af Staten, af Hypotheks-föreningar och Privat-bauker eller af enskilda personer, är af den beskaffenhet, at*#. när den ej kan betäckas med exportvaror och fraktförtjenst, måste Bankens silfverblad få en påkänning för utgående räntor och kapilal-afbetalningar. Detta är utan tvifvel orsaken till hvad som nu händt, att ifrån näsllidet års början har Bankens metalliska valuta lidit en förminskning af ej mindre än 8 millioner R:dr Specie eller 32 millioner R:dr Runt, som blifvit attague och utförde ur riket. Och då nu Utskottet tillstyrkt, i enlighet med den Kongl. Propositionen, att, så snart lånet blifvit konlraheradt, ett motsvarande belopp sedlar genast skall i rörelsen utsläppas, så kan man verkligen hysa den farhågan, att, så nedsänkt som landet är uti skuld till utländningen, dessa nya sedlar skola strax begagnas för alt uttaga en stor del af den silfverfond, som ännu finnes qvar i Banken och som enligt veckorapporten den 4 dennes icke uppgick till större belopp än 5,600,000 R:dr Specie eller omkring 22$ millioner R:dr R:mt. Bankens sedelstock utgör 54$ millioner R:dr Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. 7 R:mt. Deraf kunna nu blott 22J millioner R:dr inlösas med klingande mynt. Således äro utsläppte 32 millioner R:dr R:mt i sedlar, för hvilkas inlösen icke finnes en enda silfvernagel i Bankens hvalf.
Farsoters och smittosamma sjukdomars botande 48,787: 58. Fattigvården i allmänhet 21,057: 27. Skrifmaterialier och expenser, ved m. 20,282: 74. å dtde hufvudtiteln, Wadstena Krigsmanshus-kassa 9,571: 95. Summa 648,232: 46. — 9 — Liqviden med Riksgödds-koutoret å öfverskott och besparingar samt brister har utfallit på följande sätt: Brister å stats-verkets inkomster 1,263,205: 43. Dito å förslags-anslagen 648,232: 46. Kostnader för utförandet af beskattnings-väsendets förenkling 17,645: — Ersättning för mistad rättighet till forsel-lön 54,027: 31. 4 Efter afdrag af: Öfverskott i stats-verkets inkomster 710,956: 85. Besparingar å förslags-anslagen 496,634: 73. Arméens pensions-kassas andel i det förhöjda vederlaget för de till stats-verket indragna rusthålls-afgifter ne, jemlikt Kongl, brefvet den 30 December 1857, 8,820: — 1 ^16 411- “8 återstår brist, Rikets Ständers Riksgälds-kontor till last, 794,903: 46. Reserverade behållningar å hiifvndtitlarne: å l:sta hufvudtiteln 8,221: 11. » 2:dra dito 55,378: 26. Af ofvanstående redogörelse inhemtas, att äfven under år 1858 icke så obetydliga brister uppstått å flera af de i riks-staten uppförda förslagsanslag, hvilka ej varit tillräckliga för de afsedda hehofven.