Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ett sådant stadgande vidtoges, erhålla öns innevånare trygghet och nödgas de icke lefva endast på förtröstan och i beroende af de handlande, hvilka dels kunna underlåta alt förse sig med penningar, dels kunna förebära att de äro i saknad deraf, för att få priserne nedtryckte. Jag vågar således föreslå den förändring i beslutet, att under de år, då communicationen med fasta landet blir afbruten, någon försäljning och utmätning för resterande kronoutskylder icke må äga rum hos de restskyldige förr än vid medlet af Maj månad. Frih. Cederström: Emot det af Hr von Hohenhausen framställda förslag, att R. St. må hos K. M. begära den författning specielt för Gottland, att, i händelse ön är skild från communication med fasta landet, indrifningen af de på rest upptagne kronoutskylderne skall anstå till den 15 Maj, bar jag intet att erinra. Det vore för den händelse, lian omnämnt, att landshöfdingen vore frånvarande och landsh.embetet icke ansåge sig kunna åsidosätta förfatlningarnes stränga efterlefnad, ganska nyttigt för ön. Det factum Hr von Hohenhausen åberopat, har sin riktighet. Jag var frånvarande vid riksdagen, och då jag på våren återkom till Gottland voro der öfver 400 hemmanslägenheter utlyste till försäljning på auction, hvilken försäljning af mig inhiberades. En kalkugn, som var taxerad i bevillning till ett värde af 4000 r:dr, var såld på utmätningsauction för 10 r:dr. Vid sådant förhållande instämmer jag med Hr von Hohenhausen deri, att med restantiernes indrifning må få anstå till d. 15 Maj, då communicationen med fasta landet varit stängd. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hohenhausens förslag, derest H. Ex. rätt uppfattat detsamma, afsett, att Utskms förslag skulle antagas med den förändring, att, under de år, då communicationen med fasta landet är afbruten, någon indrifning af kronoutskylder icke borde ske före medlet af Maj månad. Den 29 A p r i i. 347 Frih.
Henne allena skulle förlänas makt, att, uppåt blickande, dricka ljus ur Glädjens och Kärlekens rena källa, och i denna skönja den klara speglingen af sitt lif såsom det helas; under det i samma spegling Lifvet sjelft möter henne såsom allt Lifs Gifvare, till föremål för en saligt bäfvande dyrkan. Det är visadt, att på Jorden, som i sjelfva verket öfverallt var paradisisk, likväl fanns en trakt, som företrädesvis var sådan och deraf erhållit namn. Men äfvenså fanns inom Paradiset en särskild nejd, med det klimatiska läge samt all deraf följande fördel och skönhetsprakt, att den i förhållande till det öfriga Paradiset intog samma plats, som Paradiset i förhållande till den öfriga Jorden; alltså en nejd, som utgjorde sjelfva Paradisets Paradis. I dess medelpunkt stod ett Frukt-träd, af alla, som på jorden funnits, det herrligaste; ty det var högsta företeelsen eller uttrycket af en för gången af varelsernas ur-daningar gällande lag, hvarom redan förut en vink blifvit gifven. Lagen var, att i samma mån, som tingens oorganiska begynnelser öfverväldigades af de organiska, och trädde nedom dessa i bakgrunden såsom blotta grundvillkor, måste den i de lägre organismerna verkande naturbildningen stegra sig ända till en act, genom hvilken de på direct vis gjordes till de i verldsplanen åsyftade högre organismernas vehikler och modersköten. Derföre hade för det ändamål, som nu var i fråga, enkom uppvuxit ett träd, hvari växtrikets hela förmåga så var stegrad, att de finaste, de utsöktaste af Naturens krafter och essentier voro i detta träds safter inneslutna, och framsvällde till en frukt, som blef det sista och förnämsta af de ägg, ur hvilka varelsernas slägter framgingo.
Hr Lilliehöök, Carl Berthild, beviljade Irenne veckors ledighet från och med den 1 Sept., och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1,702. Hr Törnebladh, Gustaf. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista rid ral af en suppleant i Coust.Ulsk. alt inträda under den tid af trenne veckor från och med den 24 Aug., under hvilken den ordinarie suppleanten N:o 678. Hr Bildt, Knut, tjenstgör för inom Utsk. permitterad ledamot; och befanns dertill utsedd: N:o 189. Frih. Funck, Fredrik Alexander. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, ali hos honom Hr Ribbing, Arvid, som varit utsedd lill ledamot af Allm. Besv. o. Ekon.- Utsk., skriftligen anmält sin önskan, alt få med bibehållande af Riksdagsmanna-rält frånträda sin plats i Ulsk.; och lemnade R. e, Den 30 Augusti. 15] Ad. dertill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i nämnde Utsk. efter Hr Ribbing. Föredrogs ånyo Const.Ulsk:s den 26 och 28 dennes på bordet lagda Mern. N:o 40, med förslag till ändringar i 56.te och 81:sta §§:na Reg.Form. samt 29;de §:n lista mom. Riksdags-Ordnin, röride behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Grundlagens stiftare hafva haft en serdeles omtanka alt bestämma, huru grundlags-ändringsförslag skola behandlas. Men genom föreskrifterne derom har man kommit till den menliga slutföljd, att grundlagsärender blifva mindre väl behandlade än audra. Sådan författnm nu är, har nemi. fåtalet ett alltför stort inflytande på dessa ärender. Det ringaste flertal i förstärkt Const.Utsk. är mäktigt nog att kunna påtvinga Ständerna eli grundlagsförslag till hvilande, hvilket de icke gilla. Men icke nog dermed: om ett
Skulle (konstitutionens mening i alla dctza särskilta fall kunna anses wara annan, än att wisa Nationen Konungen omgifwen med bestämda Rädgifware, förmögne att widmagthälla bade plan och laglighet i Hans regering, och icke nmovikis annars än för NativncnS skull, hwa>s säkerhet storligen ligger sörwarad i Styrelsens enhet och jämnhet, och hwars tillfredsställelse deri, att hon läng tid i sänder wet hwilka personer genom stna räd bidraga till hennes styrelse? Märt Regeringssätt är wisligen sammansatt af de treMagterna, ben Monarkiska eller Konungens, ben Aristocratiska eller StatS-Rädets, och ben Democratiska eller Ständcrnes. I den Aristocratiska Magiens hand ligger jcmwigten mellan de andras, emedan bet är den, som sä till sägandcS mognar till Systeme KonungamagtenS genom Regerings - ärcndernas natur mängfaldiga wiljor. Existerade ej Stats-Rädct, sä ikulle antingen Konungen kufwa Ständerna eller Ständerna Konungen. Worc Stats-Rädet mer än Konungens Rädgifwarc; sä skulle^dct börja med att kufwa Konungen, och förmodligen stuta med att kufwa Ständerna. Men skulle Konungen, utan stora skäl, kunna göra Stats-Rädet ofta ombytligt, sä skulle den i wärt Regeringssätt lagom afmätta Aristocratiska magtens fdrmäga icke just genast upplösas, men genom omkastningar i Styrelsegrundcr sä rubbas, att Regerings-Systemet förrycktes, att jcmwigten derigenom förswunnc, och de sämedelst samlade National-mismöjcn smäningom stege till den höjd, att Konpngamagkerr försattes i den yttersta wäda. Jag sluter häraf, att det wore redan farligt, VM Konungen lätt ffulle kunna smover» Stats Räd. Ännu större blefwe faran, om Han ägbc, att 1 ett eller siere Stats-Räds fränwaro, constituera andra.
Tiden torde således ännu ej vara inne för medgifvande af den vidsträcktare handelsfrihet, som berörde förslag åsyftar, och Utskottet hemställer derföre att detsamma ej må till någon åtgärd föranleda. I afseende å de \äckta förslagen om upphäfvande eller inskränkning af föreskriften, att salubod å landet ej må närmare intill stad eller köping, än på tre mils afstånd derifrån anläggas, vidblifver Utskottet de åsigter, som under nästförlidna riksdag blifvit, i anledning af enahanda förslag, af Utskottet uttalade; och då den fördel, sona medelst inskränkande af berörde föreskrift skulle beredas den mindre bemedlade allmänheten, genom lättadt tillfälle till erhållande af de för dem erforderliga handelsvaror, måste anses vara vida större, än den olägenhet, som derigenom skulle Bih. till R. St. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 39. förmenas komma att drabba städernas Handlande, hemställer Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad vid sednaste riksdag blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte, i underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit göra framställning om den ändring i Handels-ordningen, att öppen salubod å landet må, under i öfrigt stadgade förbehåll, kunna få anläggas på minst en mils afstånd från närmaste stad eller köping, 3:o. Angående 25 §, sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den 7 Februari 1852, o?n ändring i sättet för vinnande af rättighet till handel å landel. Under åberopande af 2me sockenstiimmoprotokoller, eldigt hvilka motionären anmodats väcka förslag om nödige ansedde förändringar i nu gällande Handels-ordning, har Torkel Nilsson från Christianstads län fästat uppmärksamheten å orimligheten och orättvisan i den föreskrift, att endast landsortens läge skall föranleda olikhet i afseende på rättighet till handelsidkande och att tillfället för landtmannen att erhålla sina förnödenheter af handelsvaror skall vara beroende af den omständighet, huruvida han är boende på längre eller kortare afstånd från stad eller köping. Från landtmannens sida skulle således handelsfrihet i berörde afseende vara särdeles önskvärd.
Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret; och skall heriiitelse öfver revisionen, sedan den blifvit granskad vid Bolagsstämma, genast insändas till Kongl. Maj:t, för alt Kongl Majrt må komma i tillfälle att tillse, huru Banken sine åligganden fullgör; äfvensom berättelsen bör, på Dircctionens föranstaltande, genom trycket befordras till allmänhetens kännedom; och 8:0 att Direetionen och Bolaget skola ställa sig lill noggrann efterrättelse allt hvad sålunda är och nu blifvit stadgadt, jemte hvad Kongl. Majrt, vid utfärdandet af privilegium samt fastställandet al Bolags - reglor, kan, i reglementariskt afseende och med anledning af förekommande serskilda förhållanden, finna nödigt att föreskrifva och eger, vid inträffande öfverträdelse häraf, Kongl. Majrt att, genom vite i penningar, tillhålla Bolaget att det felaktiga lätta, samt, om det ej uppfyller ändamålet, ali privilegium upphäfva. I öfrigt förklarade Ståndet, att det ansåg några vidare lagbestämmelser i detta ämne för närvarande icke böra komma i fråga; och borde Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, derest Kongl. Majrt i Nåder gillar nu föreslagna lagstadganden, en ny förordning måtte utfärdas, sammanförande allt hvad sålunda nu blifvit beslutet med hvad, som fortfarande kommer att tjena till efterrättelse af föreskrifterne i Kongl. Kungörelsen den 14 Januarii 1824. I anseende till den korta tiden som för Riksdagen återstår, blir det nödvändigt alt göra den yttersta skyndsamhet i behandlingen till ett hufvudsakligt ögonmärke, och Utskotten tro sig t detta skäl ega en ursäkt för den händelse, att motiven för Utskottens här nedan gjorda tillstyrkande skulle på vissa ställen anses mindre fullständigt utvecklade, än sakens -vigt kunde synas förtjena.
Beträffande åter beloppet af Taffelpenningar ne och Fourage-medlenj soia i AflöningsSumman för sistnämnde 3 Generaler böra inbegripas, är serskildt yttrande derom icke afgifvit af H. R. o. A. samt V. BorgareStändct. Men då likväl BorgareStdndet fastställt lönebeloppet i öfverensstämmelse med Utskottets lörslag, \ Eetänkanclen, N:o 3o4- 497 oell således synes, lika med H. PrästeStåndet, sorn fördelat Summan i 3ooo R:dr till lön samt l5oo R.-dr till Taffelpenningar och Fourage-medel } hafva godkänt den af Utskottet afsedda beräkning, att nedsällningen i lönevilkorpn jemväl för desse Generaler, emot hvad K. M:t föreslagit, skall äga rum i afseende på Taffelpenningar nes och Fourage-medlens belopp, men lönen förblifva 3ooo R:dr; inbjudes H. R. o. A. att i denna mening instämma, samt, lika med H. PrästeStåndet och V. BorgareSlåndetantaga Taffelpenningarnes och Fourage-medlens beräknande till i5oo R:dr. Angående den af Utskottet tillstyrkta pensionsrätt för de 9 Generalerne vid 65 års ålder, hvarvid likväl på en gång ej flere än 2 sådane pensioner borde bestås, är förslaget derom bifallit af H. PrästeStåndet j men afslagit af H. BondeSländet/ hvaremot V. RorgareStåndet beslutat: att Pensionsrummen för Generaler irnablifva Trennc, att StatsAnslaget för hvardera pensionen skall bestämmas till 2000 R.-dr och att denna Pensions-reglering för Generaler endast niel gälla till nästa Riksdag. Och äro, enligt R. o. A.-s beslut, alla g Generalerne förklarade berättigade till pensions åtnjutande vid 65 års ålder, i likhet med Landshofdingar, på sätt K. M;t&
R:dr 32 sk. för inköp till kapellpredikantsboställe af ett i sistnämnde by beläget hemman om TV mantal, hvilket egaren mot denna summa vore villig att afträda, dels ock med 2,130 R:dr 3 sk till kapellets uppförande enligt bifogadt kostnads-förslag, samt dels med 300 R.dr årligen, allt banko, till lön åt kapell-predikanten; hvarjemte Konsistorium i underdånighet hemställt, att för Öfver-Torneå församlings från kyrkan mest aflägsna innevånare måtte inrättas ett bönehus eller kapell samt begrafningsplats i Turtola by, med åläggande för presterskapet i Öfver-Torneå pastorat att derstädes sex gånger om året förrätta gudstjenst och andra presterliga göromål samt att stats-anslag måtte beviljas till kapellets uppförande med 2,215 R:dr 40 sk. och såsom ersättning åt presterskapet för embetsresorna i och för gudstjenstens förrättande med 50 R:dr årligen, allt banko. Vidare hafva i detta ärende yttranden blifvit afgifna så väl af vederbörande socknemän och Kyrkoherdar, som Kronofogden i orten och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, hvilken sistnämnde väl instämt i Konsistorii förslag, men hemställt huruvida icke, med afseende på de i orten höga varuoch dagsverks-priser, hvilka blifvit i kostnads-förslagen nog lågt upptagna, byggnads-anslagen borde förhöjas, för kapell-byggnaden i Muonionalusta till 3,200 R:dr och för bönehusets uppförande i Turtola till 3,333 R:dr 16 sk. banko; hvarjemte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett Kapell-predikanten böra komma i åtnjutande af lika lönebelopp, som blifvit beviljadt en sådan predikant i det nybildade kapellet Korpilombola, helst befolkningen omkring Muonionalusta vore mera fåtalig än å förra stället samt det afstånd, hvarifrån lefnads-förnödenheter måste hemtas, vore större än från Korpilombola. Och har slutligen Kongl.
— Men han är österrikare, efter hvad han påstår, och han har icke här gjort sig skyldig till någon förbrytelse. — Nej, och derför skall han naturligtvis ställas på fri fot, efter hvad jag kan tycka. Juristen bugade sig och påsatte hatten, i det han vände sig om för att gå. — Ni har ständigt brådtom, mr Wehler. — Ja, för närvarande åtminstone! Jag har derute en person, som väntar mig; vi hafva ändtligen fått reda på den gamla qvinnan, som ni såg här en afton vid floden, hvilken troligen icke är någon annan än zigenerskan Hezra, den förmente lord Hawerfields mor. — Ah, ni har funnit henne, hvar återfanns hon då i denna ofantliga labyrint, som vi kalla London? — Ni vet, att våra första efterspaningar helt och hållet misslyckades; hon hade redan dagen efter ert sammanträffande med henne vid Carlton-Garden försvunnit ifrån det fattighus, som upptagit henne, och man hade sedan icke sett henne, vi hafva sedermera genomsökt alla dylika inrättningar, asyler och baracker, men ändtligen tror sig den här poliskonstapeln, hvilken väntar i er tambur, hafva funnit henne på ett dårhus. — Ett dårhus? Ja, det är sannt, hon var ju icke klok, och det är detta, som förklarar hennes tystnad och osynlighet för sina båda söner. — Ja, man har för ett par månader sedan funnit den arma varelsen långt utom staden halfdöd af svält och sjukdom och fullkomligt sinnessvag, men på den beskrifning jag fått, förmodar jag, att det verkligen är hon. — Har du icke lust, Astley, att följa med mr Wehler, för att söka henne? — sade Alf lifligt. — Nej, jag har icke tid, jag ämnar mig bort! — Hvart då? Hvart ämnar du dig? — Jag skall säga dig detta sedan, — sade Astley med ett drag af förlägenhet, som icke undföll hans vän, och vändande sig bort, tillade han hastigt: — Men följ med du i alla fall! Vi råkas här hemma senare på aftonen.
Finnas åter något Stånds tankar i en eller flere delar stridande mot de öfrigas, och fogar sig ej samma Stånd efter dem, varde, för slutlig jemk - Den 26 Febriiarii e. ra. jemkning, ConstitutionsUtskottet förstärkt till ett antal af Tjugu personer från hvarje Stånd, hvilka, genom samfälld omröstning, med iakttagande af hvad 53 Riksdags' Ordningen, till undvikande af paria vota, stadgar, bestämme Riksens Ständers Utlåtande, för att, dymedelst, f ullständigt beredt, hvila på sätt ofvan sagdt är. Öfver de sålunda till afgörande vid nästa Riksdag hän skjutna förslag, skall då endast kunna med Ja och Nej beslutas; och öfverlemne RiksStänden de af dem enhälligt antagna förslagen, genom sina Talmän, till Konungen, med begäran att Han ville Sitt bifall dertill, gifva. Konungen inhämte hela StatsRådets tankar deröfver, tage secla?i sitt beslut, och meddele Riksens Ständer å Rikssalen sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han icke samtycker till deras åstundan. Vill Konungen hos Riksens Ständer till Konungen genom deras Talmän. Om vid Riksdag, då Grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare npskof föreslås, må det ej ega rum, utan Konungens och alla Fyra RiksStånderis sammanstämmande beslut. ' . * . Grefve Frölich, David: För min del måste jag afstyrka Ridderskapet och Adeln, atf intaga det nya förslaget. Jag kan vis*4 H. 16 242 Den 26 Fe br uar i i e. m. scrligén icke känna, huruvida 1 Sop års Lagstiftare, eller, i fall det tillkommit sednare, huruvida de Lagstiftare, sorn infört detta stadgande, låtit det inflyta i afsigt, att åstadkomma någon reciprocitet emellan Konung och Ständer, i afseende på ändringar i Grundlagen.
Utskottet är ock derom öfwcr^ tygadt, at en sann medborgerlig anda icke Länge stall saknas hos et ursprungligen fritt och manligt Folk, som njuter cn under Grundlagens helgd skyddad Tryckfrihet, hwars Regcrings-ärenden offentligen behandlas och granskas, hwars allmänna och lolli vllluelR rättigheter iakttagas af en utaf Natonal-UexroseotLrionen förordnad Wäktare öfwer Lagarncs efterlefnad af Domare och Embetsman, och hwars Fullmägtige, Rikets Ständer, äro i sjelfwa Grundlagen kallade at ä bestämda tider owilkorligen sammankomma. För at likwäl ännu säkrare stadga et allmänt uplyst tankesätt, wcrkande omedelbarligen til moget öfwerlagda förbättringar af wära lagar och hushällnings-anstalter, hafwa nägre af Utskottets Ledamöter tilstyrkt en Riksens Ständers Lagoch Hush äl lnin gs - Beredning, hwars tiEärnade inrättning och ändamäl de handlingar fullständigt utreda, som ätfölja Utskottets bro. locoll. Utstvttets fleste Ledamöter hafwa deremot yttrat betänkligheter, at i förslaget til Regerings-formen intaga denna Beredning, men beflutit at öfwerlemna frägan derom til Riksens Ständers eget afgörande. Magten a t styra tilkommer, efter Utstvttets förslag, odelad Konungen, men hans beslut kunna icke förhastadt fattas, icke bestämmas efter ensidiga underrättelser och räd af dolda - Den r Juni?. ?4Z da personer utan anfwarighet. Han mäste r alla mä! lata sig uplysas af et offentligt Stats-Räd, hwars Ledamöter, ställde under anfwarighet icke blott för deras yttrade rädsla-; utan äfwen för deras tystnad, dä de bordt räda, mäste ffelfwe sorgfälligt söka uplpsningar, för at bew ra sit lif, fin wälfärd och sin heder.
Maj:ts Fregatter, att man gjorde mig ett förslag, hvilket jag ej kunde bifalla, att nemligen gifva ett^ falskt bevis deröfver, att ett af Kapare uppbragt fartyg seglat under1 min ConvoJ, hvarigenom ägaren skulle sättas i tillfälle, att från Engelska Åssuradeurerna utfå sin Assurance, den han annars förverkat, emedan han brutit emot Assuranceföreskriften, och seglat utan Convoy; i dylikt fall kan ett uppbringadt fartygs ägare med tu finger å Bok svara på att han ej fått Assurance, och många kunna vara i samma belägenhet, att nemligen genom egne fel hafva förverkat rättighet till Assuranccns utbekommande. Jag föreslår derföre , att skepps-ägaren bör med ed fästa, att han ej fått assurera sitt fartyg, elier att han ej förverkat assurancen. Herr Hjerta: Det kommer sedermera en punct, som säger, att om Skeppare, eller 548 D*H s 5 Novsuub er «. m. ledare, genom någon falaktighet vållat uppbringningen, kan lian ej få ersättning. Om således den Comitte, som tillsättes i och får detta mål, finnér, alt man genom någon felaktighet förverkat rättigheten att utbekomma asurancen, så tillhör det Co mitten, att den begärde ersättningen afslå. Herr Nordenskjöld: Den punct Herr Hjert» omtalar, niimner ej asurance; hvarföre och då det kan hända, alt en köpman asurerat sitt fartyg, han bör, vid väckt fråga om ersättning för uppbringning, försäkra, att han ej förverkat asurancen. Något stadgande bör i detta afseende meddelas. Friherre Hjerta: Emot den af Herr Nordenskjöld gjorde anmärkning har jag ingenting att erinra. Denna punct har varit af en svår beskaffenhet, ty uti Kongl. Majrts, äfvensom Ständernas Skrifvelse står, att ersättning endast skall lemnäs i det fall, då man ej genom Assurance kunnat erhålla skadestånd. I följd häraf skulle hvar och en bevisa, att lian icke kunnat få assurance, men det finnes nästan ingen negatif bevisning, som kan upplysa den omständigheten.
Tidpunkten för verkställighet af 2:dra punkten i förslaget, nemligen: att alla Statsbidrag skola utgöras i mån af inkomst, kan inträffa så snart Grundlags-förändringarne laglikmätig^ föregått, derigenom att RiksgäldsContoret auctoriseras utgifva till Styrelsen disposition coupons för de 20,827,000 R:dr, som utgör löseskillingen till Säteri för den nu mer och mindre oprivilegierade jorden, hvilka i samma mån försvinna, sorn betalningarne inflyta. Af dessa coupons skola i första rummet nuvarande, till ersättning berättigade Säteri-ägare erhålla hvad dem tillkommer, och derefter FörsvarsVerket, Men i och för den under tiden utgående årliga Bevillningen kan och bör principen nu genast tillämpas. —» Calculeu på Tabellen N:o i/f, utsträckt till den blifvande bevillnings-summans belopp, kommer att visa huru högst obetydlig procent erfordras *). Bevillnings-Utskottets arbeten blifva derigenom så förenklade, att, utan afvaktan af Bevillnings-Summalis fastställande, grunderna för Bevillningens utgörande, kunna Rikets Ständer föreläggas, hälst den behöfliga procenten i allt fall årligen af Fullmägtige i Rikets Ständers Veik bör bestämmas, sedan årets totala Inkomst-summa genom Taxering är känd. För verkställigheten af 3:dje punkten fordras uppgörandet af en ordentlig classification af alla ekonomiska och kameralisliska författningar med en serie, efter hvilken de skola upphäfvas, på det icke onödigtvis för enskilda må beredas förlusten Myntbenämningens förändring till vanlig vigt i metall, enligt 4;de punkten, til 1- vägabringas derigenom, att i stället för nu gällande Mynt, eller så kallade Riksdalerssorter, skulle på Myntet präglas metaller, först af samma skrot och korn, men, enligt regeln, utan Myntbenämning; hvaremot i prägeln utsattes metallens vigt och finhet, samt huru mycket af vigten för prnglingskostnaden är afdraget.