Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I allmänhet har jag ansett den skyddstull, som inhemska industrien må kunna påräkna, i intet fall böra upptagas till högre än 20 å 25 procent och således ej delat Utskottets tanka, att 331 till och med 5o proc. af varors värde böra ifrågakomma, men jag har i detta som många andra fall förlitat mig lill en vis Regerings omsorg, att, med den rätt Grundlagen lemnar, efter sig företeende omständigheter härutinnan kunna så småningom jemka emellan de mångfalldiga interessen, som framställa sig, men hvilka dock alla måste vika för hvad allmänt väl kan fordra. Om jag i frågan om nödig försigtighet att icke, genom för hastig eller för betjrdlig tillökning uti tullafgifterna, allt för mycket reta vinningslystnaden alt fortsätta eller ytterligare utveckla hågen för och konstgreppen vid tullförsnillning gått för långt, må min ursäkt ligga uti erkännandet, alt jag icke anser tullbevakningen ensamt, den må nu vara så utsträckt och kostsam som möjligt, kunna åstadkomma allt hvad man i denna väg må tillåta sig önska, och att erfarenheten hittills nogsamt visat, att på en och samma tid Tullförsnillaren blifvit rik och Staten fattig. Inom Tull-Comite'en upplystes och ådagalades, att den nti 8 §. af un Bih. till R. St. 3 Häftet 18*. i8 Hor till Bcvillnings-U tskottets Utlåtande N.o 45. derrättelserna till nu gällande Tull-Taxa intagne föreskrift, att fabriks-och handlverks-societelers ombud, hvilka ega att öfvervara förtullning oell stämpling af de till hvarje societets yrke hörande varor, skola vara bevisligen kallade innan stämpling får företagas, vid verkställigheten föranledt binder och uppehåll, emedan tillämpningen förutsatte en bevisning och en omgång, som icke väl står tillsammans med den skyndsamma och ordentliga expedition, de trafiquerande ega att uti packhusen påräkna.
Man har efteråt låtit förstå, att friherre De Geer » lyckades på ett fint och skickligt sätt rädda kung Karl ur det spel, på hvilket han inlåtit sig ». Det är visserligen en sanning, att i politiken äro ofta orden till för att som skyddande förklädnad dölja tankarnes syften. Man låtsar siktaåt ett håll, men närmar sig under tiden i hemlighet ett annat. Den som, utan personlig äregirighet, af hjertat omfattar ett stort folkligt mål och plötsligt finner sig midt inne i den politiska hvirfvelrörelsen, måste mången gång med förtviflan fråga sig: hvad är sanning, hvem är att lita på? Friherre De Geers ädla statsmannakaraktär förbjuder dock tro, att han skulle ha drifvjt ett dylikt spel med de danska skandinaverne, Monrad, konung Kristian IX och kung Karl. Det synes omöjligt att han, på samma gång han skref konceptet till kung Karls bref, vidtog åtgärder i en motsatt riktning. Hvad brefvet beträffar, är meningen i dess ordalag otvetydig. De Geer låter kung Karl uppmana Monrad att inkomma med unionsförslaget officielt till svenska regeringen. Hade De Geers verkliga afsigt varit den att låta förslaget bortdunsta, fans dertill bästa förevändning. Kung Karl hade ju redan förut, vid förslagets meddelande åt Kristian IX och Monrad, uppmanat Danmark att taga det officiella initiativet, och Monrad hade frånsagt Danmark detta. De Geer kunde nu osökt ha, på grund deraf, förmått kung Karl att draga sig tillbaka, under många lifliga försäkringar om fortfarande intresse för sjelfva saken. Att han tvärtom är med oni att konungen förnyar uppmaningen, ådagalägger en annan afsigt, än den man senare tillagt honom. Men det fins i friherre De Geers koncept ett annat yttrande, som uppenbarar hans sanna tanke i ändå bestämdare och vidsträcktare mått. Han anmärker likasom i förbigående att unionsförslaget väl borde, för att kunna bringas till mognad, öf verlemnas till behandling åt förtroendemän från de tre skandinaviska rikena. Yttrandet innebär, som man finner, en plan till förslagets förverkligande, om ock framkastad blott indirekt.
StatsUtstottets yttrande i PcotocoiisUtdrag af d. g dennes, angäenLe indragning af Lagmans Ämbeten och Rätter, besiöl BondeStändet. att denna staga flulle remitteras till Högloft. Lagutskottet, dit de i ämnet inkomne Mel orialer i sädanl afseende torde frän förstnämnde U.skott Lenägit öfwerlemnas. Och ffulis underrättelse härom de öfrige Resp. Ständen samt bemälte Utskott sgenom dlolocollöUtdrag meddelas, blt supra. Lx krotocollo §. L. Ira gä rä b. S. D. Den 4 November575 S. D. Efter öfwerwagande af Högloft. Slate» Ut stöttets den ii sistledne aflämnade Betänkande om Adelsfahne Regementets indragning, har BonoeStandet detta Betänkande till alla delar bifallit: Och anser sig BondeStändet genom detta bifall icke hafwa betagit Statsutskottet fria händer, att anga, ende Disposition af Boställen, dä de warda ledige, i förening med dest förwäntade utlåtande om anwän» dandet af de öfrige Krono-lägenheterne afgifwa det yttrande som omständigheterne fordra. — Hwilket öfrige RiksStänden och bemälte Utstött genom Protv, collöUtdrag wördsamt och manligen kungöras skulle. Ut supra. Lx krotocvllo 8- L. S. D. Wid öfwerwagande af StatsU stöttets d. 5 innewarande mänad afgifne Betänkande angående förhöjning i Mantals penningarne, har BondeStandet afflagit Ukstottets project, sa att detta ämne, såsom icke tillhörande StatsUtstottets befattning icke kan undergå någon pröfning i den wag der nu inkommit, hwarom bemälte U statt jemte öfrige RiksStänden härmedelst wördsamt och manligen underrättas. Ut supra. Lx krotocollo 8. L. IräZaräti. S. D. BondeStändet gillade det Betany,de Högloft.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts den 3 dennes på bordet lagda mein. N:o 481, ang:de det emellan K. iM. och Kronan, ä ena, samt nya Trollhätle-canalbolag, å andra sidan, alslutade contract i och för Trollhätte canaloch slussverks ombyggnad, blef samma mein. ånyo hegardt pä bordet at Den 28 April e. m. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., Frih. Hamilton, Hugo, och Frih. Fleming, Herman Reinhold. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 3 dennes på bordet lagda utlåt. JV:o 482, i anledn. af Hr Edenhjelms, G., motion om anslag för kronohospitalet i Götheborg till ersättning för förlorad inkomst af centonalen utaf Götheborgs stads embetsoch tjenstemän. Hr Edenhjelm, Gillis, anhöll att få veta huru detta mål hos de öfriga Stånden blifvit afgjordt. Undei t. Ridd.Secret. tillkännagaf, att utlåt. N:o 482 blifvit bifallet af samtliga de öfriga tre RiksStånden. Hr Edenhjelm: Sedan 3tne Stånd bifallit Utskts be tänk. så skulle jag anse mig handla orätt, om jag ytterligare sökte bevisa riktigheten af hvad jag begärt. Jag inskränker mig således till att beklaga det Utsk. med lika mycken likgiltighet behandlat allmänna inrättningar, som det gjort i afseende å hvad som behöfves för försvarsverket. SlatsUtsk:s utlåt. N:o 482 blef bifallet af R. o. Ad. Ånyo föredrogos och biföllos BancoTJtskts den 3 dennes på bordet lagda 11 tlåttn: N:o 162, i anledn. af väckt fråga om belåning i banken af bergsfrälseegendom; N:o 163, ang:de eftergift af upplupen öfverränta å ett till Inspectoren G. A. Alsing från R.
Afslaget här o > rörde icke fran någon afsigt å Regeringens sida, att hindra nyt tiga upplysningars spridande, men derför att allmänt öfverklagades , huru poslföringen betungades med Dagblad, som portofritt afsändes. Det var , att ej gifva anledning till nya klagomål, som Kongl. Maj:t säg sig nödsakad att vägra portofriheten i delta fall, utan att derföre förklara , det den tillämnade Journalen ej förtjente Styrelsens förtroende. Da Tidnigarsom njuta portofrihet, ägde den redan och man kan således icke säga , at någon partiskhet vid denna rättighets utdelande blifvit visad. Utan att derföre behöfva hämta Den g Juli. f. ne. anledningen till afslaget, hvarken fran närvarande eli :r den fordna tidens anda, tror jag mig nu hafva visat, att den hell och hållet bör tillräknas en omtanka för postföringens drift, sorn, jag medger det, bör, genom vidsträcktare inrättningar, ej hindra nyttiga skrifters spridande, men som, sa länge dessa inrättningar icke linna-, äfvert ager’ anspråk pä Regeringens afseende. Lika med Herr Grefve Schwerin gläder jag mig nu öfver Statens ernådda ver* heliga sjelfständighet, den jäg tror endast vara beredd af de politiska förhållanden , som stått i omisskänneligt samband med de handelsförbindelser, hvilka nu si öfver* klagas. Herr Grefve Schwerin anför, och med skäl, att man, fastän icke embetssökande, kan villja vara verksam för allmänt val, utan att äga en jacobxnsk syftning. Jag tror äfven, att man, ehuru Embetsman, ej derföre bör anklagas för ett lågt lycksökeri, om man bestrider hvad i Rikstånden yttras em,o£ administrationens författningar, och att man , lika väl som någon annan, kan på detta rum följa en sjelfständig öfvertygelse, och utom detsamma föra sanningens språk inför Thronen. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig: Vid Friherre Wetterstedts Yttran» de otn Tullverket anhåller jag få göra an» Den 5 Juli. /. m. £23 märkning.
R:dr uppkom på ett enda namn och vore tillräckligt för rörelsen i de städer, der desse lån kunna begagnas. Utom den nödvändiga redactionsförändringen yrkar jag alltså maximibeloppets nedsättande till 4o,ooo R:dr. 2Ö2 Den 7 December e. m. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, alt Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, på förmiddagen vid denna punkt yrkat det tillägg: att de i samma punkt omnämnde personer icke må i denna låneinrättning pä en gång finnas i mer än ett förhållande till hvarandra af Låntagare, Utgifvare af Invisning eller förskrifning, samt Acceptant och (kautionist. Herr Hjerta: Hvad denna försigtighet angår, så kan jag ej annat än på det högsta afstyrka den. Mångå olägenheter härflyta af att räkna Acceptanten tillsammans med Cautionisten, hvilken derigenom skulle kunna beröfva sig rättigheten till egna lån. Derföre förnyar jag min anhållan om antagande af mitt förslag, Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: I anledning af den siste värde Talarens yttran-* de, att mitt förslag skulle hindra Cantionisten att sjelf taga lån, får jag blott erinra, att jag velat hindra det ej 3 bankruttfärdiga personer kunde hvar för sig uttaga kanhända maximisumman, Herr Hjerta: Mig synes det alltid ankomma på Banco-Styrelsens ansvar, om den underlåter efterse att fullkomlig säkerhet finnes hos alla tre personerne. Att gifva begtämda föreskrifter om hvad som i afseende Den 7 December e. m. a63 härpå bör vidtagas vore just att hindra den mothållande kraft Styrelsen hör äga till utestängande af vingleri. Om, som Herr Cederschjöld föreslagit, maximisumman för hvar och en skulle bestämmas till 20,000 R:dr, i stället för, som Utskottet föreslagit, 60,000 R:dr för alla tre tillhopa, skulle Styrelsen lättast undvika allt klander, emedan den då hade största undflygten just i den föreskrifna inskränkningen. Bättre vore att maximisumman bestämdes endast för Låntagare och Cautionister. Herr Cederschjöld:
Summa R:dr 899,000: hvaruti likväl någon besparing skulle kunna tillvägabringas, dels derigenom att stora kasernens yttermurar göras mindre tjocka, dels ock om manskapsrummen göras så stora, att hvarje batteri får två i stället för sex; blifvande besparingen i förra fallet 18,430 R:dr och i det sednare 8,975 R:dr, eller tillhopa 27,405 R:dr. Chefen för Ingenieur-corpsen, som anser den föreslagna byggnadsplatsen eller Artilleriplaiien vara den mest lämpliga för att tillsammans med Artilleri-gården och de redan der befintliga byggnader bilda ett enda sammanhängande etablissement, har för öfrigt meddelat, att de hos Militärkontoret uppgjorda förändringar i förra planen hufvudsakligen afse att vinna mera utrymme och beqvämlighet, utan att derigenom kostnaden ökades. Den kostnads-tillökning, som icke destomindre nu uppstått med 74,000 R:dr, härledde sig egentligen från ökade murmassor i grunden och vissa delar af de öfre murarne; hvilket funnits oundgängligen nödvändigt, men dock icke vore en följd af de i öfrigt införda förändringarna. Deremot hade prisen efter förra förslaget befunnits tillräckligt höga äfven efter de stegringar, som sedermera deruti egt rum.
s 47—54, bif. af BorgareStåndet, IX s 121, af PresteStåndet, IX s 129. — om vilkoren för återbetalningen af beviljade lånebiträdet för; Motion, remitttill BancoUtskottet, II s 1154- (Jtskottets Betänkande, VI 1. s 235 — 243, återrem. af Adeln, IX s 327, af PresteStåndet, IX s 331, bif. af BondeStåndet, IX s 334. återrem. af BorgareStåndet, IX sf 335. Ytterligare Utlåtande, VI 1. s 703—• 714. bif. af BondeStåndet, IX s 796, af Adeln, IX s 854- — om inköp af åtskillige Trädhus i; Motion, remitt. till StatsUtskottet, lis 1285. Utskottets Betänkande, IV 1. s 53o, 531, bif. af Adeln, IX s 146, af PresteStåndet, IX s 149, af BorgareStåndet, IX s i52, af BondeStåndet, IX > 153, 117 H. Hafra, 5oo tunnor, skickade till Norrige, II s 834 — 837. om transport af dem till Sundsvall, III s 131 — i43. dito dito. StatsUtskotlets Utlåtande i anledning af; IV 2. s 1057 — ioÖg, bif. af PresteStåndet, IX s 343, af BorgareStåndet, IX s 349» af Adeln» IX s 364. anbefalda att ur MagazinsDirectionen aflemnas till Konungens disposition, III s 134» i43. Hafrelast, sjöskadad, II s 589, 590. Hafstång, om rättighet att upphem ta; Motion, remitt. till Ekon.
Ridderskapet och Adeln har för denna artikel antagit följande indelning och tullsalser: torra 1 ti. 1 sk. 10 rst. införsels-tull våtsaltade . 1 ti. — 8 rst. d:o andra slag 1.ti. 1 sk. — d:o Preste-Slandet har, med bifall till Utskottets förslag i öfrigt, förhöjt införselstullen å »torra saltade» till 1 sk. 6 rst. Glidet, och Borgare-Ståndet, äfvenledes med bifall till öfriga delar af förslaget, bestämt införsels-afgiften för »torra osaltade» till 1 sk. 4 rst. ^f.:det. Enär sålunda samtlige Riks-Stånden i denna fråga fattat till en del stridiga beslut och de olika slagen icke, i anseende till den af Ridderskapet och Adeln beslutade förändring i den af Utskottet föreslagna indelning, torde kunna vid omröstningen särskiljas, har Utskottet ansett artikeln i sin helhet böra i omröslnings-propositionen intagas; och får i sådant afseende, såvida icke Ridderskapet och Adeln, Presteoch BorgareStånden skulle vilja förena sig med Bonde-Ståndet om godkännande af Utskottets förslag i sin helhet, föreslå följande omröstningar: a) om kontra-proposilionen: N:o 34. Den, som vill, att till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen om införselstullen å Hudar och Skinn, ej hänförliga till Pelsverk, oberedda, antages följande af Ridderskapet och Adeln beslutade tullbestämmelser: torra 1 tt. 1 sk. 10 rst. införsels-tull våtsaltade 1 H. — 8 rst. d:o andra slag 1 ti. 1 sk. — d:o röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer särskild omröstning att anställas, huruvida Presteeller Borgare-Ståndets beslut i frågan skall utgöra kontra-proposition.
Der man åter ansett onödigt att bestämma något fast förhållande mellan dessa båda elementer, har man någon gång trott o ' o o tr> en dylik domstol kunna bildas genom fritt val bland de utmärktaste medborgare, utan afseende på deras sysselsättning eller yrke; och slutligen torde äfven här kunna nämnas, hvad någon gång i häfderna förekommer, att en Nation i dessa vigtiga frågor anlörtrott sin säkerhet åt en enda medborgares insigt, dygd och fosterlandskärlek. Då ingen af de två sistnämnda modiflcationerna, enligt Utskottets förmodan, på allvar lär i Sverige sättas i fråga, inskränker sig Utskottet här inom de tre förstnämnda. Af dessa är den första den, enligt hvilken Svenska Riksrätten för närvarande är bildad, Man synes år 1809 på goda skäl hafva, vid Riksrättens organi - Cons til alio nsU/sko/tets Memorial, N:o 86. 7 sation, gjort sig till ett liufvudsakIigt ögonmärke, att undvika ali liknelse till de under Adertonde Århundradet så sorgligt märkvärdiga Riksens Ständers Commissioner. 1 detta ändamål företog man sig att, med de förbättringar man fann oundvikligen nödiga , begagna den i 1772 års Regeriogs-Form, §. 16, stadgade inrättningen. Af den i nämnda Regerings-Form beskrifna Rik-Rätten utgjorde det politiska elementet liufvudbeståndsdelen. I de (öre år 1772 vanliga Riksens Ständers commissioner utgjorde det allt. Man följde 1809 i detta afseende den 1772 antagna grundsatsen. Utskottet Ilar tvekat, huruvida den rent juridiska charakteren af de i Sverige mot Konungens Rådgifvare tillåtna anklagelserna, icke fordrade att, vid enny organisation af Riks-rätten, det ju ridiska elementet borde tilläggas den öfvervigt, som för närvarande innehafves af det politiska, eller huruvida icke åtminstone en fullkomlig jemnvigt mellan båda borde åstadkommas. Klen vid betraktande deraf, att det politiska elementets nämnda öfvervigt, al! öfrig olikhet i styrelse-grundsatser oaktadt, så länge bibehållit sig, har Utskottet för närvarande i detta afseende icke trott siar böra föreslå någon ändring.
Börandes alla sådane underrättelser införas i ett särskildt dertill inrättadt Registratur, som i alphabetisk ordning upptager alla sålunda anmälde eller af Domstolen sjelf tillsatte Förmyndares tillnamn, dopnamn, tittel eller yrke, tiden när, samt af hvilken Domstol och för hvilken eller hvilka omyndiga de blifvit till Förmyndare förordnade. Att den Domstol eller Domhafvande, som erhållit en dylik underrättelse genast bör lemna besked åt den Domstol, som meddelat den, eller å Landet åt Domhafvanden om densammes behörigavinregistrerande, samt att Förmyndare-förordnandet ej utlemnas förr än ett sådant besked erhållits, att då någon utnämnes till Uppbördsman, Kyrkoeller Fattighusföreståndare eller annan dylik befattning, anmälan derom Banco-Utskottets Bstiinkatiden. 6§j ho* hans Forum Domicilii på enahanda sätt och inom lika tid alltid bör göras af det Ämbets-Verk eller den Corporationsom utfärdrar fullmagt eller förordnande på något så beskafFadt uppdrag. Att den som förrättar Bouppteckning i Sterbhus, der Fader såsom sine Barns Förmyndare, till vård och förvaltning emottager någon defa tillhörig egendom, bör sådant till Fadrens Forum Domicilii för anteckning i åfvanberörde Register inberätta; och deh Domstol till hvilken Bouppteckningen inlemnas, ega att tillse, det bevis öfver verkställigheten deraf densamma åtföljer ; —■ kommande uti intet äf ofvannämnde fall, förmånsrätten ätt beräknas längre än ifrån den dag inregistreringen skedt, hos Domstolen eller Domhafvanden i den ort Förmyndaren, Uppbördsmannen eller Fadren är boende. Att föröfrigt i anseende till möjligt ombyte af hemvist, de Bevis om frihet från Barnarf och andra förmånsrätt egande medel, som en lånsökande ifrån sitt Forum Domicilii föleter, äfven bör intyga huruvida han från uppnådde laga ålder varit beständigt boender under samma Domstols jurisdiction, och i annat fall lika bevis af honom anskaffas jemväl från den eller de andre
Den 30 September /. m. 457 svalken,' att uti Riddarhus Salen åter inträda, beslöt Ridderskapet och Adeln, det en Deputation i sådant afseende borde afgå. Efter en kort stunds förlopp, afgick äfven bemalte Deputation, samt återkom, och inbeledsagade Herr Grefven och EandtMarskalken» hvilken emottog klubban af Grefve Gyldenstolpe, sorn dervid tolkade Ridderskapets och Adelns tänkesätt, jemte de, i afseende å Herr Grefvens och EandtMarskalkens person, nyss fattade beslut» Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade,’ det han vore alldeles öfverraskad af den oväntade heder Ridderskapet och Adeln i dag täckts visa honom. Herr EandtMarskalken, som redan förut erfarit så mångå prof af Ridderskapets och Adelns utmäikfa ynnest och välvilja, önskade nu, att kunna på ett värdigt sätt tolka dess erkänsla och tacksamhet; men då hjertat vöre fullt, hände ofta, att uttrycket icke blef sådant man önskadeHerr EandtMarskalken hade flere gånger hos sig anmärkt detta fel, hvilket han likväl hoppades Ridderskapet och Adeln täcktes benäget öfverse. Herr EandtMarskalken visste fullkomligen att värdera och med vördnad emottaga de af Ridderskapet och Adeln, rörande Herr EandtMarskalken, nyss fattade beslut. Herr EandtMarskalkens högsta bemödande skulle alltid blifva, att söka förijena^Ridderskapets och Adelns fortfarande vän,' skap, godhet och tillfredsställelse. 45^ Den 30 September f. m. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade åtskiljas. Ropades Ja. jr"'1 Högloft. Ridderskapet och Adeln ålskilj<des klockan 2 eftermiddagen. Jn fidem Protocolli ,0. J. Lagerheirji.
Den 11 Juni 1812 193 ej må vara okunnig om det Stånds interesse, hvaraf han blifvit vald till ledamot, hvilken kännedom i hvad Stad som hälst han i 3 år idkadt Borgerlig rörelse, ansågs kunna inhämtas. Herr Borgmästaren Nordström instämde i detta yttrande. Herr Kammarh. Silfverstolpe erindrade: att enligt Riksdags Ordningens 1 §, Riksens Ständer äro Svenska folkets representanter, för hvilka något serskildt Stånds eller Stads interesse ej bör komma i öfvervägande mot det allmännas, som måste vara hvar och en Riksdagsmans första syftemål. Den som i 3ne år varit Borgare i någon Stad, hade dessutom haft tillräckligt tillfälle att göra sig bekant med de fördelar han, med afseende härå, för sitt eget Stånd bör bevaka. Herr Doctor Wijkman med flere förklarade sig vara af samma tanka. Riksdagsmannen Lars Israelsson anmärkte, att om ingen Stad till Riksdagsfullmäktig kunde utse någon, som ej innom samma Stad tre år varit Borgare, skulle deraf följa, att det ej kunde vara en Stad tillåtit att med en annan förena sig om en af denne lagligen vald Riksdag-s fullmäktig, hvilken aldrig i den förra Staden njutit Borgare rätt.
» Jag har », brukade hon säga, » så nog af de middagar och supéer, jag för min mans skull ej vill undandraga mig, att jag mer än väl för min egen skull behöfver det medvetandet, att jag åtminstone använder mina förmiddagar till nyttigt arbete i ro och stillhet. » Och nu, kära läsarinna, skulle jag vilja sluta med den från hjärtat gående uppmaningen: bort med de fördärfliga förmiddagsbjudningarna, som hindra oss att blifva friska, hurtiga och dugliga husmödrar; bort med all den lyx och flärd, som hindrar oss att vara rätt-tänkande, ädelt kännande, älskande, lyckliga och lyckliggörande människor! N — a. $ Ur en furstinnas barndomslif. 1898 och allt fortare hastade hon framåt. I närheten af kyrkan i östra delen af staden stannade hon och såg sig forskande o m - kring. I samma ögonblick syntes ett par andra småflickor af ungefär samma ålder komma trippande från öster, och glada rö- ster ropade: » D u har väl ej väntat länge på oss, E b b a? » » Nej, » svarade vår första bekantskap, den lilla snöhöljda flickan med de stora blå ögonen, » jag kom just nu, men vi måste skynda oss för att hinna hjälpa de små, innan min lärarinna kommer och hämtar mig. » Under liflig munterhet veko de nu af in i en liten gränd och gingo in på en bakgård. Här stannade de framför en liten trappa, som betänkligt lutade åt vänster, och hvars första trappsteg utgjordes af en söndrig träplanka. På denna satt en liten trasig pojke och smekte en stor svart och hvit katt. Vid åsynen af flickorna stack han tummen i mun, steg upp utan att hälsa och skyndade uppför den sneda trappan in i ett rum, hvars dörr han hastigt tillslöt. Flickorna hade förgäfves ropat på honom, han var inom ett ögonblick ur hörhåll. De gingo nu samma väg som han och inkommo i ett rum med det torftigaste utseende. En liten trasig flicka, omkring två år, satt på golfvet och försökte med all flit förvärra ett hål på strumpan och skrattade af stor belåtenhet, då det lyckades så väl, att de små tårna kunde krypa ur sitt fängsel.