Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hollsten har, under dess redliga, trägna och verksamma tjenstemannabana, genom en ovanlig drift, genom väl afpassade åtgärder indrifvit icke mindre än 17,000 r:drs balance, som vid tjenstens emottagande mötte hans verksamhet; han har dessutom inbringat åt stalén 34.ooo r:dr b:co utestående balance för undsättningsspannmål; han har till efterträdaren lemnat ett uppbygdt och väl brukadt boställe i stället för ett förfallet och vanhäfdadt, och honom hafva vid flera tillfallen varit anförtrodda uppdrag, vittnande om förmäns förtroende, och hvarvid hans duglighet och oegennyttiga verksamhet aldrig varit jäfvade. Med hänsigt härtill, och då den tillämpning, Utsk. jemnförelsevis gjort af de äldre pensionsstadgandena med den sednare tillkomna regleringen, icke synes mig vara lill Hollsten fullt passande och ej heller instämmande med de grundsatser, som gälla för äldre tjenstemän inom civila pensionsinrättningen, der föreskrifterna örn ålder och tjenstetid icke retroactivt tillämpas, hemställer jag till H. R. o. Adis rättskänsla, om icke Utsk. i förevarande fall mera bort afse de synnerliga, för Hollsten ömande omständigheter, än de till afslag gagnade skälen, särdeles då det allmannas uppoffring är så högst ringa för att åt en af samhället välförtjent, åldrig tjensteman bereda en lugnare afton än den, som nu vid 70 års ålder synes möta honom, derest icke Utsk, till hvars vidare behjertande af Hollstens beklagansvärda ställning jag vågar anhålla om återremiss af betänk., skulle, med skalig anledning af den i öfriga RiksSt. vidtagna lika beskaffade åtgärd, vid närmare skärskådande af alla i ämnet förekommande omständigheter finna sig befogadt att hellre bifalla än ytterligare afslå den åldrige tjenstemannens visserligen icke öfverdrifva anspråk. Hr Stjernstam tilläde muntligen:
Det är således likgiltigt, i hvad Beslut vi stanna, enär i alla fall frågan förfaller* Jag anser mig skyldig att nämna detta» jpå det tiden ej må onödigt borttagas genom en öfverflödig och onyttig discussion. Herr Grefven och LandtMarskalken tillkänfiagaf, att UagUtskottets Utlåtande i en omständighet innefattade alne Alternativer, samt att första alternativet innehöll, att deri som bekommit Bysättningsutslag å annan person bor» de derå erhålla verkställighet, ehuru Gäldenären hos annan Borgenär aftjenade sin skuld med arbete, men det sednare Alternativet åter, att Gäldenär, sorn först blifvit dömd till arbete, icke borde kunna för annan, Bogenärs räkning bysättas, innan den Borgenär, sorn förut Arbetsdom vunnit, antingen blifvit för sin fordran genom arbetet förnöjd eller ock anspråket på Gäldenärs arbete fråuträdt. Herr Grefven och LandtMarshalken gjorde derefter proposition t ill bifall å första Alterna1: tivet i LagUtskottets Utlåtande. Ropades Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och jLandlMarskalken hemställde, om Ridderskapet Den 30 September e, m. 46.1 och Adeln behagade gilla andra Alternativet i berörde Utlåtande. Bifölls, Uppå derefter af Herr Grefven och BandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att BagUtskoitets Utlåtande äfven i allt öfrigt gilla Företogs till pröfning Bagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den G dennes under Nio 17g afgifne, samt den 16 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Bandshöfdingarnes Domsrätt i enskiftes-mål.
Regementet aro de nuwarande Swea Lrf-Garde och Andra Gardes - Regmenkck formerade» feoan Götha eller Finsta Gardes - Regementet förledit är blijivit uplöst, och manstapet pä de 2:ne andre Regemenrer sördeldt med dertill hörande Compagnie - Befäl, utgörande berörde 2:ne Rcgementer tillhopa en styrka af i,6c>e, Man. Stats-Ulstoitel har ansett, att desse Regementet till stn styrka böra blifwa oförändrade, men kror det wara mera instämmande bade med ordning och »värdigheten af Konungens Lif - Garde, att de sättas under en Brigade; dock sa, ait de hofwa hwar sin särstilde Stat och avancera inom sig. I öfwercnsstämmelse härmed har Skats-Ulstolrel för är i8io projecleral följande Stater: Den 22 November. Rdr 71,449 33 — HwarZämke blifwit styrkade till Allmänna JnLraqni„gs - Slaten, art wid Jnnchafwarnes afgång indragas och besparas. Diverse Löner m. m. tillhopa 7.629 40 _ Statö-Werketö tillökke ntgift för nasta är blifrver n>äl 6,356 Ror 12 st. 5 rist. derunder inberäknad den löne-tillöfning, sorn blifwit uptagen för Under - Osstcerarne z men enär de pä IndragningsStaren upsörde ofwannämnde 7,629 Ror 40 st. förstinna, fä minner Siars-Werket en ärlig besparing pä denna Srål af 1,273 Ror 7 st. 7 Nst. emot Hwad deste Regementer uppg innewarande ärs Grat äknjula.
Herr Grefve Hamilton, Henning: 'Sora jag reserverat mig mot Ut skottets memorial N;o 2, har jag icke ansett mig skyldig deltaga i någon förklaring deröfver eller den deri förekommande frågas ytterligare behandling inom Höglofl. Stals-Utskottet. Det beslut, Utskottet nu fattat, har jag följaktligen icke ined min röst bi träd t, och instämmer i den af Herr Doctor Thomander afgifne reservation.” H;r Möllerhjelm: ”Då fråga härstädes väcktes om den mindre behö righeten af H:rr L mdshöfdingars inväljande lill Ledamöter af Slats-Utskollet, bestred jag lagligheten deraf, på grund af det oförtydbara innehållet utaf 37 § 2 inom. Riksdags-Ordningen, som lyder; ”Intet Utskott, Constilulionsoch Banco-Utskotten allena undantagne, vara berättigadt alt väcka frågor lill afgörande i Riksens Ständers Plena, eller att upptaga andra ämnen, än de från Plena remitterade, så vida ej, hvad Stats-Utskoltet särskildt angår, Konungens Proposition, enligt 27 §, till detsamma omedelbarligen öfverlerrinas” — och jag anmälde min reservation emot den då af Utskottets pluralitet beslutade anmälan häraf till Rikets Ständer. Emot det af Stats-Utskottet nu ytterligare vidtagne tillgörande att, på grund af tvenne Stånds återremisser af delta ärende, gifva stöd åt ett försök alt lyda och tolka Rikets Grundlagar på ett, med deras bestämda ordalydelse icke öfverensstämmande, sätt, samt derjemte besluta en jörkla Bilt. till RSt.
Jag skulle nu vilja till Hr Sjö-Ministern framställa den fråganjag ber om ursägt att jag ej följer det Engelska bruket, men jag anser frågan vara af sådan beskaffenhet att en Minister kan besvara densamma — huruvida Hr Sjö-Ministern stadgat sina åsigter om beskatfenheten såväl i afseende å konstruktion som pundtal af de kanoner, hvarmed han ämnar bestycka vår flotta, eller om detta ämne ännu ligger doldt under den tjocka mist, som alltför länge hvilat deröfver. Slutligen måste jag yttra min förundran öfver den värde Gr:ns yttrande, att regeringens ansvar skulle blifva mindre derigenom att R. St:r framställa vissa andra åsigter eller attR. St:r gifva regeringen vissa större anslag än regeringen har framställt och begärt. Jag vill tro att regeringens ansvarighet endast beror af en sak, nemi. det rätta. Ar en Minister öfvertygad om 374 Den 2 December. att han handlar rätt, är han åtminstone i den allmänna opinionen oansvarig. Gr. von Platen sitter för närv:de just bredvid den af sina kolleger, som nyligen visat att ansvarigheten ej har med Ständernas beslut att göra, i det denne medlem af konseljen förklarat, att han ansett sig handla rätt, oaktadt det var raka motsatsen mot Ständernas beslut. Hr von Francken, August: Jag har endast begärt ordet för att, med anledning al Gr. von Plåtens yttrande att endast ett pansarfartyg funnes lämpligt för våra behof, och att detsamma kostade 120.000 pund st., få lemna den upplysning att det finnes tvenne pansarfartyg i Liwerpool, och att det mindre af dessa blott kostar 80,000 pund st. eller 1,400,000 rdr. Frih. af Ugglas, Gustaf: Ehuru det för R. o. Ad. icke kan vara särdeles angenämt att i denna fråga höra talas om grundlagens rätta mening, och fastän jag är öfvertygad att icke få behålla sista ordet, anser jag mig likväl både berättigad och pligtig att med några ord få bemöta det skarpa anfall, som Hr Cederschjöld mot Utsk:t slungat, då han förklarat att det handlat i strid med grundlagen.
I st. f. öfverflöd är här nu brist på pengar, och till följd deraf tyckes man numera vilja yrka på ett utländskt i st. f. ett inländskt Statslån, alltjemt dock fästande sig vid ordet Statsskuld som vid en trollformel, ur hvilken man tror att all lycka och välsignelse för vårt land skola framgå. Det ligger i menniskonaturen i all mänhet, och i vårt folklynne i synnerhet, ett visst behag för det obestämda fjerran, en viss böjelse att söka botemedel för stundens besvärligheter uti att kasta dem på en oviss framtids skuldror; en känsla af dylik natur tyckes det vara, som nu drifver vårt land att vilja i och för jernvägarne kasta sig i Statsskuldsystemets armar innan vi försökt om ej medel kunna på annat sätt erhållas. För min egen del hyser jag i detta hänseende en från allmänna meningen något afvikande åsigt. Jag tror nemi., att om i ett land finnes öfverflöd på kapitaler, som den enskilda industrien ej förmår att använda, så är det ytterst välgörande om Staten upträder 410 Den 26 November e. m. som låntagare oell kastar in dessa kapitaler i företag, som äro för stora för den enskildta industrien, men dock af nyttigt inflytande på landet i sin helhet. Om åter det är brist på kapitaler i landet, så att den enskilde endast med möda kan erhålla nödiga förlager till sina företag, så tror jag att Statens upträdande som låntagare under en sådan tidpunkt kan för den enskilda industrien medföra rätt betänkliga följder, ty säga hvad man vill, så förmår dock krediten ingenting att styra, den förmår endast att flytta kapitaler från de platser, der de ligga sysslolösa, till de platser, der de behöfvas. Om derföre Statskrediten framträder under ett ögonblick, då det redan förut är brist på kupitaler, så är klart att denna brist derigenom skall blifva ännu mera känbar. Frågan om lämpligheten af Statsskuldsystemets införande måste sålunda ytterst bero på huruvida i ett land finnes öfverflöd på kapitaler eller ej. Nå väl, mine Hrr! Finnes här öfverflöd på kapitaler i närvar:de stund?
Nar Pröfnings-comite'en är sammankommen i residensstaden, så börjar den vanligen sin förrättning kl. g om morgonen, för att på dagen hinna till slut dermed. Skall man då sitta till kl. 12 och vänta på besvären, så är förrättningen under tiden ogjord; ty det kan hända, alt bland de besvär, som inkomma, finnas sådana frågor, som eomitden förut, på grund endast af då förekomna handlingar, redan pröfvat och afgjort. Men örn nya oförutsedda omständigheter förefalla vid de sist inkomna anmärkningarna, så nödgas comite'en måhända att göra om sitt arbete. Jag tillstyrker fördenskull följande lydelse: — "askar någon rättelse, att antingen förut hos Konungens Bef:h:de, eller sednast dagen före den, då eomitden sammanträder.” Det är så mycket nödvändigare att besvären ingifvas dagen förut, sorn det behöfves för landskamereraren och äfven för landshöfdingen sjelf, om lian vill vara väl hemmastadd i sina stycken, att 228 Den 10 October f. m. genomse de anmärkn:r, som till pröfning vid sammanträdet förekomma. Frih. von Kraemer: Äfven jag instämmer i den redactions-förändring, som Hr von Hartmansdorff föreslagit i 138 §:n af nuvar. bevilln.förordn. Jag tror att den länder till redighet och lätthet vid föredragningen af ärendena; och medan jag nu har ordet, skulle jag äfven vilja anhålla, att ifall alla de stadganden, som röra Pröfnings-comiteen, antages, samma förbehåll må iakttagas som Hr Frih. o. Landtm, framställdt i afseende på Beredningsoch Pröfnings-comite'er, nemi. att den rättelse i redaetionen må kunna införas, sorn i följd af redan fattade eller framdeles vidtagande beslut kan erfordras. Hr von Rosen: Jag finnér att besvärens inlemnande först klockan 12 på dagen är en stor olägenhet, men jag kan icke gerna biträda Hr von HartmansdorlFs förslag, att de skola inlemnas sednast dagen förut.
Electorerne böra, tvid samma tillfälle dä JustitiX-Ombudsmannen Utses och pä enahanda sätt, mästa en man af de egenskaper, som hos denne Embetsman erfordras, för att honom efterträda, i sall han, innan nästföljande Riksdag, skulle med döden asgä. §. 64. Wid hwarje Riksdag skola Riksens Ständer i de ras särskildta Plena, genom allmän omröstning mästa Tolf Ledamöter af hwartdcra Srändet till en Nämnd, som äge ali döma, huruwida Högsta Domstolens samtelige Ledamöter gjort sig sörljente, att i deras wigtiga kall bibehästaS, eller om wihe as dem, utan bewisligcn bcgangne sel och brott, hwarom Regerings, Formens ic>2.§. handlar, likmäl ädragit sig den misitanka för weld eller oskicklighet, att de kunde anses hafwa förrverkat det allmänna förtroendet, och borde förthy fran utöf» ningen af Konungens Domsrätt skiljas. Denna Nämnd träde samma dag den bliswit wald trlsamman, en af samtlige Ledamöterne utlotteS först, hwarefter de ofri' ge röste, man för man och icke Standewis med flut» ua sedlar, öfwer den frägaiu ''Om alla.Högsta Dom» iZ42 Dm 21 December. stolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende och born wi> deras systior bibehallaS? BeswaraS denna fräga enhälligt eiler af dc fleste röstande med Ja, bliswe vä Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehällne. Beswaras den aker med Nej, sä npgöre hwar och en af Nämnden en stuten Lista pä dem, af Hög» sta Domstolens Ledamöter, flere elier färre, som han anser böra entledigas.
Anmärkning; I händelse grundlagsändrings-förslagen, Nilis i och 2, nf bida statsmakterna bilallas, komma i detta moment, orden ’ Hofcancelleren” och ”Hofcancellers-expe”ditionen” alt utbytas mot orden: ”Juslitiw-Stalsministern och ’ Justilice-dc/iartenicntet.” Underl. Ridd Seer et. tillkännagaf, att BorgareSt. ansett ifrngavar. förslag böra hvila, till dess sig visar om grundIngsändriiigs-frirslagen N:ris i och 2 af K. M. gillas, och att BondrSt. bifallit detsamma. Frih. von Schulzenheim, David: Dä vid sista riksdag Coust.Utsk:s betänk N:o mo bief R. o. Ad. föredraget, tog jag mig friheten att framställa några betänkligheter mot det af Utsk. deruti framställda förslag. Den i betänk, uppgifna anleda, till förslaget, var, att Utsk. ansåg, alt en prueseriplionstid barde i Tryckfr.lörordn. införas, inom hvilken [I ifcancelleren vore förbunden att utgifva bevis om gjord anmälan för tidnings-eller periodisk skrifts lifgifvande. Denna piaescriptionstid finnes redan utsatt i ett K. förordnande af i B (2, och jag skulle således icke anse behöfligt, att nu införa det i grundlagen. Det vore doek visserligen icke skadligt, måhända till och med rationelt, emedan alla stadganden rörtde tryckfriheten böra, så mycket som möjligt, vara sammanförda på ett ställe; och i den delen borde jag således icke hafva något att anföra; men bär är äfven fråga om en annan praescriptionslid, den nemi., inom hvilken en lidnings-ulgifvare, sorn erhållit Hofcancellerens bevis, bör detsamma begagna. Denna sednare praescriptionstid är genom förslaget utsträckt ända till 6 månader, och detär denna tid jag anser vara för lång och ganska mycket försvåra den Hofcancellers-embetet åliggande controll.
Robsahm. o S. D. A nyo föredrogos Stats Utskottets Utlåtande, af den 30 Juni, som den 10 Juli lades på bordet , i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, om förlags-medel till tryckning af Historiska Samlingar; hvarvid Borgare Ståndet till samma Utlåtande och, i följe deraf, äfven till det förra Betänkandet lemnade bifall. Ut supra. Ex Protocollo Curl Magn. Robsahm. S. D. Ah männa Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande af den 2g Juni, hvilket sedan den 5 Juli hvilat på bordet , om förbud «mot löpande Assignationers utgifvande af en skildta - Den 11 Juli. skildra personer m. m., blef nu å nyo föredraget och af Borgare-Ståndet afslaget. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. De Memorial Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlen , under den 4 i denna månad afgifvit, och hvilka förlidne dag lades på bordet, angående: 1:0 rättelse och tillägg i Kongl. FörordninK gen om Stängsel-skyldigheten, 3:0 ändring i 3 §. af samma Förordning, och 3:0 likaledes i Kongl. Förordningen om Enskiften; föredrogos å nyo och biföllos; och vid samma Utskotts 4:0 den 16 Juni meddelta, den 28 på bordet lagda och nu åter föredragna Utlåtande, om Allmogens rättighet att i Städerna få försälja sina varor äfven i öppna bodar och stånd, lät Borgare-Ståndet dervid bero. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Hr Cederschjölds förslag vore, att en ny i t § borde i ansvarighetslagen för Statsrådet införas af följande lydelse: "Allt hvad R. St. efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny, till ansvarighet för Statsrådet förbindande granskning, af nya Ständer i samma mål, vara tillåten,” hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. till contra-propos. behagade antaga detta förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Kr Cederschjöld votering. Gr. Spens: Hr Cederschjölds propos. synes mig väsendtligen skiljaktig från den jag föreslagit. Jag önskar att R. o. Ad. måtte gilla Utskts betänk., och då har R. o. Ad. i och med detsamma verkligen antagit att 11 §:n bör bort - 35a Den 7 April. tillas, eller rit 1 Inre, ingenting i det nya förslaget lill ansvarighetslag sättas i stället för den ri §:n i nu gällande ansvarighetslag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde till Gr. Spens, om hans mening kunde erhålla den lydelse, han sednast nämnt, dä Utsk., ehuru det icke intagit i sitt förslag någon i i §, likväl i öfrigt derom icke afgifvit något bestämdt tillstyrkande, hvarföre ock Hr Landtm, icke ansett sig kunna framställa propos. å något förslag af Utsk. i denna del. Hr Landtm, hemställde derefter, om Ii. o. Ad. vid preliminärvoteringen behagade till contra-propos. antaga uteslutande af den hittills varande § i ansvarighetslagen. Gr. Spens: Jag förglömde i mitt förra yttrande att uppläsa de ord i Utskts förra betänk. N:o 127, som bevisa alt det just är hvad Utsk. föreslagit, som jag begärt. Utsk. säger: ”Hvad slutligen angar 11 §:n, som innehåller stadgandena om gränserna för K.
Då Styrelsen icke trott sig kunna underdånigst föreslå pensionsrätt för fångvårdsanstalten^ tjenstemanna-personal vid lägre ålder än 60 år, får Styrelsen, för att bereda ej mindre denna än Styrelsens personal den fördel, som i allmänhet är förunnad alla civila tjenstemän och deras enkor och barn, att äfven vid en tidigare ålder än den för pension å indragningsslat bestämda, då själsoch kroppskrafter så aftagit, att de af dem innehafvande befattningar icke behörigen kunna skötas, kunna erhålla afsked, med tillgodonjutande af något understöd för sig och sina familjer, underdånigst hemställa, att alla vid fångvården anställde tjenstemän och betjente måtte berättigas till inträde och delaktighet i Civilstatens pensions-inrättning; och synes det Styrelsen, som hinder så mycket mindre härför borde möta, som en stor del af vaktbetjeningen vid fångvården, såsom vaktmästare vid länsoch de flesta fästnings-fängelser, jemte fång-gevaldigerne, redan äro i samma inrättning delegare; varande vid denna underdåniga skrifvelse fogade ej mindre utdrag af Styrelsens i ärendet hällne protokoll, innefattande dertill afgifne yttranden, än äfven följande; 36 Kongl. Maj.ts Prop. om Statsverk. t850. Förslag till Stat för Fäng vården i Riket. A) Bestämdt Anslag. Arfvode. Löner. Sinn ni a Banko. Fångvårds-Styrelsen: En Ordförande oell General-Direktör öfver fängelserne och Arbets-Inrättningarne 4500: 4500: — En Kansli-ledamot . 2000: 2000: En Kameral-ledamot 2000: 2000: _ En extra ledamot för handläggning och föredragning af revisionsärendena 900: 900: — - Kansliet.: En Sekreterare , 1500: 1500: En Notarie 1000: 1000: En Registrator 1000: 1000: — _ Tvä Kanslister å 500 r:dr 1000: 1000: — - Kammar-Kontoret:
Vid taxors uprätlande för brooch hamnafgifter torde det likaså icke vara lämpligt att utesluta alla värden understigande 1 Öre. Då således Utsk:s förslag torde komma att medföra allt För dryga afgifter för allmänheten, anser jag detta förslag icke böra af R. o. Ad. godkännas utan till Utsk:s förnyade ompröfvande återförvisas. Jag ser icke någon olägenhet deraf, att Dtsk. helt och hållet förbigår denna fråga. Huru taxor å allmänna afgifter skola vara nprättade, har, i min tanke, icke något så oskiljaktigt sammanhang med det ifrågavande myntsystemet, att denna omständighet oundgängligen måste vid detta tillfälle tagas i betraktande, utan torde den lämpligast böra öfverlemnas till bepröfvande af de embetsman, hvilka hafva taxornas uprättande sig ålagdt och hvilka bäst äro i tillfälle att bedöma, huru låga afgifter böra deri utsättas. Någon af Konung och St:r beslutad lag i detta hänseende tror jag icke vara behöflig eller ens lämplig, och torde BankoUtsk., som med sådan sorgfällighet öfvervägt alla omständigheterna i denna vig4 H. 15 226 Den 22 Februari e. m tiga fråga, derest återremiss af denna punkt kommer att ega rum, icke underlåta att deråt egna en förnyad pröfning. Frih. Tersmeden: Den anmärkn. Frih. Palmstjerna emot denna punkt framställt, kan visserligen synas äga sin riktighet, men jag hemställer, huruvida icke, beträffande Medicinal-Taxan, som den värde ledamoten hufvudsakligen afsett, den af honom befarade olägenheten vid verkställigheten af Utskrs förslag skulle kunna afhjelpas derigenom, alt sådana varor, hvilkas värde icke upslege lill det ringa belopp, som här är i fråga, i taxan utfördes till en dubbel qvantitet emot hvad f. n. är brukligt. I K. M:s Propos. heter det: ”att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning, till öfverensstämmelse med det nya myntsystemet, så att bråk, öfver eller understigande ,] Öre undvikes.” K.
Jag lydde mekaniskt och såg framför mig en den riktigaste — röfvare man kan föreställa sig, med kolsvart skägg, dito hår, svartbrun hy, hufvudet omlindadt af en eldröd duk och gördeln späckad med vapen, som det står i de gamla röfvarromanerna. Men den var späckad, ty der fanns både pistol, knif och dolk. — Stig upp, — sade min förfärlige påhelsare. Jag lydde darrande, kastande förstulna blickar efter Giovanni, som naturligtvis inte syntes till. — Hvad heter ni? — fortfor den moderne Fra Diavolo, men icke älskvärdt och artigt som denne, utan kort och kärft. Jag sade mitt namn, funderande på hvilket skulle vara mera riskabelt att skrika eller att låta bli. — Yrke? — fortgick förhöret. — Artist, — svarade jag käckt, i mitt sinne välsignande värden. Utan att säga något tog min röfvare taflan ur lådans botten och höll den framför sig på något afstånd. — Dilettante! — sade han slutligen föraktligt. Jag hade visserligen icke tillhört artisternas gudaborna skara mer än en timme, men det var nog. Ordet dilettant fördrog jag icke. Förargad ryckte jag till mig taflan och började, glömsk af faran, ånyo arbeta på att gifva min chiffonier den rätta antika formen; men nu blef min röfvare förfärlig. Han gnisslade tänderna, ryckte penseln ur min hand, slog på vapnen »så att de klingade» och visade med gester, att jag skulle följa honom upp till bergen. Om jag åtminstone haft honom under en säng eller på något annat säkert förvaringsställe, skulle jag ingentig hafva sagt, men så här ute i fria naturen med kanske ett helt band doldt bakom bergen jag hoppas, att ingen må anse mig för feg, när jag erkänner, att jag var rädd och att afhuggna näsor, stympade öron och orimliga lösepenningar dansade omkring i mitt hufvud i ett enda virrvarr. Jag öppnade läpparne för att skrika på Giovanni, men med en hotande gest ålade mig min förfärlige granne tystnad, tog paraplyet, mitt paraply, eller rättare icke mitt, under armen och befallde mig helt kort att gå förut.