Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af Utskottet åberopade AfvittringsStadgan af den io Februarii 1824 och det dermed gemenskap ägande Kongl. Brefvet af samma dag, nämna icke det ringaste angående afvittringar inom Lappmarken, och för min del kan jag alldeles icke finna, att desse Stadgar äro hit lämpelige. Detta Kongl. Bref före - 286 Den i3 April. skrifver deremot följande: Börandes afvittringsarbetet företagas i de trakter, der afvitt ringen mest är behöflig, samt de bästa, odlingslägenheter förekomma, och sedermera efterhand inom Länet fortsättas, dock att särskilt uppmärksamhet i detta afseende fästes pä angelägenheten deraf, att de trakter, der Bergslagshandteringen kommer att införas, blifva af vittrade; och är det just detta Stadgande, som jag anser lägga hinder i vägen för Konungens Befallningshafvande att, utan särskilt föreskrift, låta företaga afvittring inom Lappmarken; ty icke kan man säga, att de bästa odlingstillfällen der förekomma, jemförelsevis emot dem, som finnas i det nedre eller kustlandet, och hvarest Konungens Befallningshafvande också af sådane anledningar redan låtit börja afvittringarne; icke eller är Lappmarken den trakt, hvarest Bergslagshandteringen kommer att införas eller, i anseende till de naturhinder, som den tröga skogsväxten deremot lagdt, någonsin med bestånd i längden kan utvecklas. Luleå Lappmark är depositionsorten för de stora skatter af rik jernmalm, som det nedre landet tillkommer att förädla, och det är endast möjligheten af transporter dit, som Motionären velat förvara, genom att begära ett särskilt tillägg i de Stadganden, hvarpå afvittringens företagande derstädes beror. — Den summa af 5ooo R:dr B:co, som är anslagen för AfvittringsVerket i alla 3 de nordligaste
I fall återremiss af Utskoltets Memorial sker, får jag vördsamt anhålla, att dessa enkla meningar bifogas remissen. Herr von Heynne, Georg: Lika med den Ledamot, som först yttrade sig i denna fråga, hembär jag RiddarhusUtskoltet min tacksamhet för det sätt, hvarpå det behandlat frågan om Publicitetens tillstyrkande; men jag kan icke dela hvarken bemälte Ledamots öfvertygelse, eller den åsigt RiddarhusUtskottet framställt, i afseende på nödvändigheten af några föreskrifter eller lagar för den publicitet, som Ridderskapet och Adeln kunde medgifva. Jag anser Ridderskapet och Adeln sjelf kunna stadga de enda lagar, som böra föreskrifvas, nemligen huru tillåtelsen till inträde för främmande åhörare skall meddelas. Jag tror det vara vår pligt, att vidtaga sådane stadganden, hvilka försäkra Ståndet om, att icke, såsom en annan Ledamot yttrat, per 2* - 20 Dea 3 Februarii f. m. souei? af alla classer, från tiggaren till de förnämste, må kunna här inkomma. Personer utan all slags upplysning bedömma med liten känsla sitt fäderneslands angelägenheter. Deremot böra sådane personer liär få inträde, hvilkas röster i Lagstiftningen vi här sakna, nemligen orepresenterade Ståndspersoner, i hvilken class de fleste af oss hafva många vänner. Vi sakna deras upplysta medverkan, mendet vore nyttigt, om de icke saknade tillfälle att kunna få höra, huru vi behandla deras angelägenheter. Derföre anser jag Ridderskapet och Adeln först och främst böra afgöra, såsom RiddarhusUtskottet föreslagit, att publiciteten hör äga rum; hvarefter intet annat återstår, än att bestämma, huru billet-utdelningen skall ske. Bäst torde vara, att, enligt Utskottets förslag, öfverlemna den åt LandtMarskalken och Ledamöterne inom hvar Bänkmansafdelning. Men att stadga lagar för brott eller oljud af åhörare, behöfves ej, då vi hafva allmänna lagar. Således är, efter min öfvertygelse, frågan endast den, om det är nyttigt och angeläget för opinionen, att antaga publiciteten.
Ar:o 6. dc, ian terecia trefnad och förkofran, ulan tverlom i silt nuvarande stick torde medföra .‘kokningar och obelålenhet. Vår näringsflit slår ej på den punkt, att vi kunna mäta oss med de öfrige handlande oell idoge nationerne. Genom förbättring i lagarne för handel och näringarne, större frihet i deras utöfning, hade föregående Ständer kunnat vida mera betrygga realisationen och landet, än genom några lyckade silfven köp, och vi hade undgått faran af den regulators oblidkeliga kraftj sorn verldsmjntet mäste vara för en länge fjettrad nationalindustri. Realisationen är ett vilkor för afhjelpandet af den ofördelaktiga ställning, hvaru i näringarne nu befinna sig, men ett vilkorsom ingenting formår allena. Nationen hade varit lyckligast, om föi bätti ingar i oeconomiska lagstiftningen bade föregått, men desse kunna ej så hastigt verka, att jag skulle vilja önska uppskof dertill. Förändring i vexlingsgrunden hade, i min tanka, vållat minsta brytningen, omintetgjort handelns nuvarande menliga inflytande, aflägsna t behofvet af strypning och drabbat en samliällsclass, som bäst förmådde bära någon uppodling; men man har ogillat min framställning, och jag bör vörda motiven. Om ej realisationens följder genom lyckliga förhållanden mildras* så måste de nu, i min tanka, drabba den gäldbundne och näringsidkaren, om strypsjstemet måste erkännas de skattdragande i allmänhet j om Statslånesjstemets bana måste beträdas. Utländska capitalens frivilliga inströmmande betviflar jag, till dess • tt realisationen redan vunnit fasthet, och alla nya förhållanden ingått, så alt jordens nya värde blifvit fixeradt.
De som skola åtlyda Konungens beslut, äga att sig dermed * Den 4 April f, m, verificera, och att för verkställigheten redogöra; och öfver behörigheten deraf, hafva Riksens Ständer vid Riksdagarne, och deras Revisorer dessemellan, ett granskande inseende; men att derutöfver sträcka en så beskaffad fordran, sorn nu i denne del af S atsUtskottet blifvit föreslagen, afstyrker jag för min del, såsom icke öfverensstämmande, hvarken med ordalydelsen eller meningen af våra grundlagar. Revisorerne hade anmärkt, att, emot de för Statsverkets förvaltning i allmänhet stadgade grunder, besparingarne från en del utgiftstitlar blifvit öfverförde till den tredje. StatsUtskottet, som för bedömandet af denna anmärkning, tagit kännedom om Riksens Ständers, tid efter annan i ämnet vidtagna beslut, har nu anmält: ”att vid det utrönta förhållandet, och då Riksens Ständers år 1812 gjorda medgifvande, att öfverskott och besparingar skulle till Kongl. Majit öfverlämnäs, sedermera, hvad besparingarne beträffa, icke blifvit återkalladt, har väl den af Revisorerne anmälte dispositionen af besparingarne. medelst öfverföring deraf från 5:te HufvudTiteln och allmänna IndragningsStaten till den 3:dje, icke kunnat anses afvika från de af Riksens Ständer meddeldte föreskrifter; men likväl på anförde grunder, tillstyrkt det förklarande, ”att de å Utgiftstitlarne uppkommande besparingar, hädanefter må disponeras, endast för de be - Den 4 April f. nr. *9 hof som inom HufvudTitlarne kunna förefalla, samt att, om något återstår, sedan alle sådane utgifter blifvit bestridde, dermed bör förhållas på lika sätt, som m<-d öfverskotten å InkomstTitlarne; och detsamma följagteligen lefvereras till RiksgäldsContoiret, för att användas uti den af Riksens Ständer vid 1809 1810 årens Riksdag löreskritne ordning.”
3:o) att med sorgfällig uppmärksamhet följa alla frågor, som röra folkundervisningen och dermed ega sammanhang, samt för Departernents-ehefen föreslå de åtgärder, som i dessa afseenden anses behöfliga och gagneliga; 4:o) att utarbeta de förslag och utlåtanden i dithörande ämnen, hvarom han af Departements-chefen erhåller uppdrag; 5:o) att tillse, det inom Expeditionen föras de statistiska och andra anteckningar, som för noggrann kännedom om folkundervisningens tillstånd äro nödiga. Gagneligheten och behofvet af denna åtgärd, hvarom Rikets Ständer sålunda hemställt, har genom den sedermera vunna erfarenheten fullständigt bekräftats. Men, enligt hvad Departements-chefen anmält, kunde de många och magtpåliggande göromål, som äro denna byrå uppdragna, svårligen af Byrå-chefen behörigen skötas utan biträde af annan tjensteman, som kunde odeladt egna sin tid och uppmärksamhet åt de ärenden, hvilka inom denna afdelning af Departementet förekomma, och särdeles vore ett biträde behöfligt för förandet af de statistiska anteckningarne och vid de tillfällen då Byrå-chefen vore på inspektionsresor frånvarande. I följd häraf och då det vore af största vigt att en organisation, som visat sig för en så magtpåliggande del af undervisningsväsendet vara behöflig och nyttig, icke göres till sin tillvaro beroende af ett blott tillfälligt beviljadt anslag och att den vinner en genom erfarenheten anvisad utbildning, har Kongl. Maj:t nu begärt, att på Åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat måtte uppföras följande anslag till afdelningen inom Ecklesiastik-departementet för ärenden rörande folkundervisningen, nemligen till Byrå-chefen 4,500 R:dr och till bestridande af kostnaden för behöfligt tjenstebiträde derstädes 1,800 R:dr. Då den på Rikets
St. underdån. Skrifv. Uana-arf efter enkan Anna Christina Löfgren, om eftergift deraf till förmån för Ronneby köping. Motion N:o 25. Stats-Utsk. Utlåt. JSbo 55. R. St. underdån. Skrifv. N.o 56. efter Andrietta Lundborg, om eftergift deraf och arfsmedlens användande till utvidgning af läroverksbyggnaden i Marstrand. Motion N StatsUtsk. -Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 55. efter enkan Anna Maria Lundgren, om dess användande för folkskole byggnaden i Hudiksvall Motion Ko 97. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. N:o 79. Ditzinger, it., Motion N:o 16, om anslag till understöd för 1808 års landtvärnsman, som äro i behöfvande omständigheter. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 och Mein. R. St. underdån. Skrifv. 186. Motion N:o 32, om ett förslagsanslag till aflöning för instruktörer i mili tära öfningar vid allmänna läroverken i städerna. Stats-Utsk. Utlåt. N;o 139. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. Motion N:0 120, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i fråga om allmänna bevillningens utgörande. Bevilln.-Utsk Betänk. N:o 9 samt Mein. St. underdån. Skrifv. N:o 210. Motion N:o 121, angående upphörande af expeditionslösen för kontrakt eller protokollsutdrag om leveranser för Kronans räkning. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk, Betänk. Dolli, angående viss tid för dess afkunnande. Se Rättegångs-Balken. Domare, angående reglering af deras löner, äfvensom domslösens ingående till Staten. Motion N:o 306. Domkapitel, om förändrad arbetsordning för samt förbättrad aflöning för dess tjenstemän.
Vid underdånig föredragning häraf den 10 December 1844, hafva erforderliga föreskrifter i ämnet blifvit Kommerskollegium meddelade. af den 30 November 1844, i fråga om kontroll-behandling af äkta bokguld från utrikes ort (38). Det utlåtande, som från Kommerskollegium infordrats, har inkommit den 27 September 1847. flfio af den 11 Januari 1845, angående tillägg i 1 § 7 kapitlet af 1827 års Skiftesstadga (62). 1847 den 10 September har Kongl. Majit beslutit utfärdandet af allmän Kungörelse i ämnet. ?J§:o af den 11 Januari 1845, angående åtgärder lill befrämjandet af smärre handaslöjder (59). 1845 den 6 Februari remitterad lill Kommerskollegium, hvars utlåtande i ämnet ännu ej inkommit. S$f$:o af den 11 Januari 1845, angående en gåfva af allmänna medel åt Landa socknemän, för dem frånröfvad utflyttningsbjelp (54). 1845 den 6 Februari i underdånighet anmäld, då Statskontoret anbefalldes att medlen utbetala. lOOlo af den 16 Januari 1845, i fråga om tillgång för inköp af instrumentalier m. m. för trenne Navigationsskolor (66). 1845 den 20 Februari i underdånighet anmäld, i sammanhang med staterna för Navigationsskolorna; och föranledde ej till någon särskild åtgärd. lOlio af den 16 Januari 1845, i fråga om kontroll moL missbruk af gårdfarihandel idkande (75). 1847 den 19 Januari har uti detta ämne allmän Kungörelse blifvit utfärdad. Bil. till R. St. Justitie-o/nbadsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847.
Om upplåningen ovilkorligen skulle ske till hälften på Afskrifnings-räkning, och till andra hälften mot Obligationer, skulle Herr Hjertås och mitt förslag vara alldeles öfverensstämmande; men om Afskrifnings-räkningen blifver mindre, skulle, enligt mitt förslag, en mindre reservfond behöfvas, och tvärtom i fall Afskrifnings-räkningen blef större, än Obligations-räkningen. Hvad åter beträffar Bankens förlust på räntan, som Friherre Cederström jemväl omtalat, så får jag upprepa, livad jag nyss nämnde, nemligen att Bankens vinst blifver lika stor, om den upplånar å 2 procent och innehåller -f-:del outlånt, som i händelse den upplånar å 3 procent och åter utlånar alltsammans. Jag tror visserligen äfven för min del, att f:dels cassabehållning under vanliga förhållanden är alltför stor, och jag har derföre velat lemna BancoStyrelsen rättighet att minska den, i fall sådant låter sig göra; men å andra sidan kunna sådana conjuncturer inträffa, att man kan förese, det stora ultagliingar på Afskrifnings-räkningen skola äga rum, och BancoStyrelsen bör för sådana fall hafva fria händer, att i tid minska utlåningen, till dess den samlat en cassabehållning till det bestämda maximum. Friherre Boye: Efter öfvervägande af: de framställningar Herr Lefre'n, Friherre 5a IL 11* 164 Den 4 December e. m. Cederström och Herr Hjerta gjort, förenar jag mig med deni i anhållan om proposition å Herr Hjertås förslag, hvarigenom, om det vinner pluralitetens bifall, jag förmodar, alt Herr von Troils förslag kommer att anses förfallet. Herr Hjerta: Jag tror mig böra fästa uppmärksamheten derpå, att frågan nu är, huru man skall röra sig med en fond, sorn redan existerar. För belåning af publika papper finnes redan en fond anslagen, hvilken sedan 1828 års Riksdag varit bestämd till 5 00,000 R:dr, ehuru den högst blifvit begagnad till ett belopp af 325,000, och stundom varit nere ända till 175,000 R:dr.
Utom den egentliga skärgården och Frösåkers härad, producerar den öfriga delen af länet spannmål till försäljning, nästan uteslutande på Stockholm, i synnerhet de till Sigtunafjärden gränsande härader. Större odlingstillfällen uppgifvas inom Åkers fögderi till vidd af 1700 tunnland, inom Lyhundra fögderi 1100 t:d, inom Frösåkers fögderi 5000 t:d samt inom Södertörns fögderi omkring 2000 t:d. Hästar och boskapskreatur uppfödas i allmänhet ej tillräckligt för länets behof. Från de norra delarne af länet afyttras dock ett mindre antal af det senare slaget. Deremot afyttra de närmast Stockholm belägna socknar betydande qvantiteter af ladugårdsprodukter till staden så väl från södra som norra sidan. (Ipsala Latt. Hela länet, med undantag af Söderfors, Elfkarleby, Hållnäs, Löfsta, Films och Morlanda socknar, som köpa, samt Tolfta, Tegelsmora, Dannemora, Alunda, Skefthammars och en del af Tierps socknar, som jemt konsumera sin egen produktion, afyttrar spannmål till betydligt belopp. Följande arealer af odlingslägenheter äro uppgifne, nämligen inom Bro och Håbo härader 1,700 tunnland. Åsunda härad 4,000 » Trögds » 3,000 » hvaraf under arbete 1,000. Lagunda och Hagunda härader 6,000 » » 1,000. Ulleråkers härad 3,800 »: Waksala och Rasbo härader 500 » 20 Bälinge och Norunda härader 17,900 tunnland, hvaraf under arbete 3,100. Olands härad 20,000 » Tierps och Wendels härader 9,000 » » 850. Elfkarleby härad 3,310 » » 010. De flesta af dessa bero på sänkningar af sjöar och vattendrag. Hästar och boskapskreatur uppfödas för behofvet utom i bruksdistriktet. Af det senare slaget kan dock ett mindre antal afsättas.
Jag glömde nyss nämna , det jag ansåg nyttigt, hvarom äfven fråga i Constitutions-Utskottet förevarit, att närmare bestämma de mål, som böra till Allmänna Beredningens handläggande öfverlemna?. 112 Den 3 December f nt, Slutligen och i afseende på den af Serskild-» ta Utskottet väckte fråga, huruvida Expeditions-Secreterarne eller Under-Cheferne i StatsDepartementen , äfvensom Cheferne för BergsContoiret, för Manufacturoch/Commerce-Contoiet samt för Tull-Styrelsen, måtte anses äga förtroende-sysslor , och således kunna af Konun* gen efter Nådigt godtfinnande endtledigas, hade Constitutions-Utskottet stadnat i den mening, att ExpeditionsSecreterai-n e såsom Förvaltnings-Chefemes närmaste män oell deltagande i målens beredning , må hända ock någon gång i deras föredragning, samt bägge ContoirsCheferne j såsom , i vissaf all j ersättande två indragna Collegiers Presidenters borde innehafva förtroende beställningar; men att j hvad Tull-Chefen vidkommer. det för ändamålets vinnande gjorde tillfyllest , om han ^ i likhet med Uppbördsmän j förordnades genom C orm stitutorial. Herr Cederschjöld: Äfven i denna punkt har jag inom Utskottet varit af olika tanka med pluraliteten. Jag har icke trott Expeditions-Secreteraretjenster böra tillhöra cathegorien af Förtroendesyslor, eiler deras innehafvare kunna skiljas från Embetet utan ransakning och domj åtminstone icke i annat fall, än då etnot en Expeditions-Secreterare, som föredragit i Stats-Rådet, anmärkningar göras af Ständerne enligt 107 §:n Grefve LöwenhjelmGustaf: Jag är jemte Sär - Den 3 December f. m. Serskildte Utskottet öfvertygad om nödvändigheten, att de vid hvarje Förvaltning föreslagne Expeditions-Secreterare blifva öfverflyttade bland förtroende-sysslor , och godtyckligen afsättlige.
Det har gått Hr Dalman vid förra riksdagen, som det D c n 39 Mari c. m. i vårt land alllid brukar att gå, nemi. ali, när första gången en vigtig (råga uppstår, så vinner den icke allt det afseende den förtjena!'. Hr Dalman har således, såsom lian sjelf nämnt, haft den oturen vid förra riksdagen, att, oaktadt han fick understöd af Öfverdirecteuren vid landtmäteriet, icke se sin motion så omfattad, alt den föranledde en underd. skrifvelse till K. M.; deruti har Hr Dalman räll; men kan han deraf draga den slutsats, att Regeringen icke fästat tillbörlig uppmärksamhet vid denna omständighet, när R. St. ingen skrifvelse derom afiäto; ty del är väl för mycket begärt, att Regeringen skall så omsorgsfullt betrakta hvarje sak, att Regeringen icke slulle få förbise de motionärers framställningar, hvilka misslyckats i sina bemödanden. Jag är visserligen icke den, som har att göra med denna sak, betraktad från Regeringens sida; men jag finner det besynnerligt, att man beklagar sig deröfver, att Regeringen icke kommer med begäran om anslag i vissa fall; och när Regeringen begär anslag, så blir klandret ändock icke ute. IIr Dalman har vid denna riksdag haft framgång för sin motion ; och jag lyckönskar icke blott Hr Dalman, ulan äfven det allmänna, som är på vägen att få uppbära frukterna af Ilr Dalmans fosterländska bemödanden i detta fall. Det enda sorgliga, som här företer sig, är att Hr Dalman, som gemenligen är conseqvent, icke synes önska, att hans motion måtte vinna egentlig framgång. StatsUtsk. synes mig hafva tagit i noggrannt^fvervägande vigten af Hr Dalmans motion, och BorgareSt., som vid denna riksdag icke kan beskyllas för öfverflödighet uti beviljande af anslag, har till och med ökat med 33-iproc. det af Utsk. tillstyrkta anslagsbeloppet.
Z:o) Länen mäste blifwa anwände til ny upvdling efter dest bestämde ändamäl, wid päföljd at uti annat fall mäste de inbetalas med en förhöjd ränta af 6 procent. 4w) Jnga län borde bewiljas ä den privilegierade jorden lvm har natur af Säteri, Räoch Rörs samt Insockne hemman, men wäl det fräl e sorn i näqon män bidrager til rustning och för warswerkets underhällande. tzw) Angäende sä wäl terminerne til desie läns betalande efter 6 och innom 10 ärs förlopp, sorn i allt öfrigt, (om bifall härutinnan winnes) borde en fullständig Jnstruction bestämmas. Dock tyckes at förwaltningen häraf kunde af RiksDisconten blifwa werkstäld, säfom et göromäl bwilket singe närmaste gemenffap med detta werks innehafwande befattning. Af nägorlunda sädan beskaffenhet mäste de län blifwa organiserade om Allmogen ffulle deraf - Den 26 Julli. 42g af hafira någon fördel, för at af steril och oduglig mark winna en förökad production. Mätte upmärksamheten en dag rigtas mot wära ödemarker, wära glest bebodda upodlade och wanffjötte fält, hwarifrän alla andra Näringar iförökadmon, kande hemta sitt understöd, kraft och lif. Stockholm den 12 Iulii 1809. ^obn ^olinsson. Enligheten med Originalet, intygar Lx ONcio Utdrag af Protokollet, hällit hos Bonde - Ständet den is Julii 1809. S. D. Föredrogos följande fyra Mems rialer Ödmjukt Memorial! Ingen redlig Swensk Patriot lärer finnas, som ej med nägvn känsla af fasa afhört kallelfen til Riksmöten, särdeles i sednare ärhundradet. Eftersökom i häfderne, och der finnes at ingen Riksdag blifwit hällen, som ej påfört Rikets inbyggare i mer och mindre man härda bördor och beskattningar.
Samma lag vare, om ogift qvinna, som myndig är, hos domstolen afsäger sig myndighetsrättens utöfning. Menar fader eller, der han död är, moder, att barn ej kan, innan det myndighetsålder uppnår, vinna den mognad i förstånd, att det vid den ålder må sig och sin egendom sjelf råda och förestå, söke hos domstolen att omyndigheten förlängas, och pröfve domstolen, om den ansökning beviljas må. Äro föräldrarne döde, då må sådan ansökning nu sagd är, af fränder eller förmyndare göras. 20 Kap. 8 %. Ej må den vara förmyndare, som . —, sådana medel under händer. Qvinna må ej heller vara förmyndare i annat fall, än i 2 § här ofvan sagdt är. Bih. lill R. St. Nu bäfver omyndig blifvit myndig eller omyndig mö blifvit gift, eller vanvett tig fått sitt förstånd igen, eller den hemkommit, som utrikes farit; gifve då förmyndare godset genast till dem ut, och gore för dess förvaltning redo. Tala de ej lagliga å den räkning inom natt och år, sedan de den fått; vare förmyndaren för allt ansvar och ytterligare räkenskap fri. Jorda-Balken. * 4 Kap. 7 §• Ej må någon sluta köp eller skifte med omyndig eller vanvettig om deras jord. Sker det, vare ogildt och lagfart derå förbjuden. 6 Kap. 4 §• Är näster bördeman omyndig eller vanvettig eller utrikes farén eller fången, löse målsman eller ombudsman å deras vägnar, inom laga stånd, der han gitter och det nyttigt pröfvar. Sedan håfve omyndig, då ban myndig varder, eller vanvettig, då han till bättre förstånd kommer, eller utrikes faren eller fången, då han återkommer, ingen makt, derå att tala. Nu hafva de ej målsman eller ombudsman, slånde dem ändå ej fritt jord i börd återvinna, derå i rättan tid ej taldt är.
Sedan sistnämnda resolution med dertill hörande handlingar och liqvid, blifvit Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätts vidare pröfning underställd, har Kongl. Kammar-rätten, som infordrat dess Advokat-fiskals-embetes utlåtande, hvaraf inhemtas, att »emot Kongl. Direktionens ifrågavarande resolution, Kongl. Kammar-rättens Advokatfiskals-embete, efter handlingarnes granskning, icke haft något att erinra», det oaktadt, genom utslag den 31 Januari 1859. beslutat, att, med gillande endast af afskrifning utaf två tunnor sex och en åttondedels kappar råg, hvilka sedan år 1808 balanserats såsom oredovisade af dä varande Hospitals-ombudsmannen Hellman, funnit skäligt visa målet åter till ny utredning dels i afseende å de poster, som genom origtig debitering eller missföring tillkommit, och dels sådane, hvilka redan i behörig ordning förklarats böra afskrifvas. En dylik utredning, under bearbetning af den tjensteman, som vid Hospitalet efterträdt numera aflidne Revisor Lundin, anses kunna under loppet af instundande år ånyo underställas Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kamnjar-rätts vidare pröfning. Den nådiga remisshandlingen bifogas i underdånighet. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärda Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: G. FR. ALMQVIST. W. RUNDQVIST. REINHOLD CHARPENTIER. FR. THOLANDER. JOH. MICHAELSON. JOIL BÄCKSTRÖM. Wilh. Ingelotz. Direktionens öfver allmänna Darnlins-inrättningen i Stockholm underdåniga utlåtande, i anledning af en utål Rikets Sta aders Revisorer år 1864 gjord framställning. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Genom nådig remiss af den 23 nästlidne November har Eders Kongl. Majit täckts infordra