Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. äskade hemliga Utskott, samt en ledamot uti Oecon.Ulsk. efter Grvon Rosen, Axel. Hr Gyllenhaal, Carl, uppläste följande: Redan vid sistförflutna Riksdag erkände R. St. behofvet och nyttan af ett Landtbruksinstitut, och det var endast bristande tillgångar, som föranledde, att den då väckta motionen 0111 bestämdt anslag till detta ändamål icke blef bifallen. Jag förbiser visserligen icke, att samma hinder vid innevar. Riksdag skola möta; men jag tror, att frågan nu befinner sig i ett mera utveckladt skick och att ögonblicket är inne, då Statens biträde icke, utan det allmännas verkliga skada, kan vägras. Af enskild man är under sisth år, inom det mig nådigst anförtrodda Skaraborgs Län, ett dylikt Landtbruksinstitut anlagdt. Het förtroende, denna inrättning redan vunnit såväl inom som utom provinsen, vittnar otvetydigt om de fördelar, man har att vänta af dess framtida fortgång. Stiftaren Hr Rönnen på Degeberg har uti en detaillerad uppsats, härjemte bifogad och med hvars föredragning här jag icke hör upptaga R. o. Ad:s tid, framlagt planen; och jag känner mig uppmanad, både af pligt och enskild öfvertygelse om inrättningens obestridliga nytta för hela vårt land, att understödja Hr Rönnens berömvärda afsigter. De framställa sig för mig under den vackra formen af en bemedlad utländnings önskan att med nyttig verksamhet gagna det land, inom hvilket han bosatt sig. Hr Rönnens kostnadsberäkningar vitsorda detta förhållande och afse ingen enskild vinst; dess uppoffring af tid och möda är redan allt hvad man af den privata mannen kan vänta, och då det i min tanka vore en stor förlust, om Hr Rönnen, seende sitt företag lemnäs utan stöd från det allmännas sida, tröttnade vid dess fullbordan, får jag vördsamt föreslå, att en summa af 5,o33-J R:dr B:co må blifva anslagen till Landtbruksinstitutet på Degeberg inom Skaraborgs Län, att, efter fastställda grunder och vilkor, årligen intill nästa Riksdag af statsmedlen utgå.
Kammar-Collegium malte undfä nådig Befallning, att närmare läta undersöka och till nasta Riksdag inkomma med en fullständig berättelse och uppgift ä sä wäl de uti ofwannämnde Prolocolls-Utdrag omförmaldte förpantningir som ock Schlegelffa förpantnings-godfen, samt de flere, som kunna finnas af lika bejVaffenhet, och lill hwilka Kronan kan aga rätt lill förpantningens äterlösande. Stockholm den 17 Febr. läro. Pä HLgl. Ridd. och Adelns Ledambttrs mägnar Llaes klommZ. Pä Wällsfl. Borgare-Ständ. Levamöters wägnar ^brali. LuZel. Lades pä bordel. Uplastes ekt af Stats-Utffoltel ingifwit sä lydande: Wördsamt Memorial' Till Stats-Ntstolket har Höglofl. Rioderffapet och Adeln behagat remittera Herr Landshöfdingen och Commmdeuren Friherre H.. L. Q^llenfigsrnas Me Pä Högw. Preste,Lkändels Ledamöters wägnar Ifi. äVmäman. Pä Hcderw. Bonde-Atänd. Ledamöters wägnar ^son hongton, idi. kröäeiius.
Då man talar om det mindre lofvärda derutinnan, att R. o. Ad., blott för den enskilda fördelens skull, framgent skulle bibehålla detta privilegium, så förefinnes det väl äfven något skäl att på andra sidan betrakta de uppoffringar, som R. o. Ad. vid så många tillfällen underkastat sig, jemte många dylika, dem detta II. Stånd för det allmännas väl och bästa fortfarande med villighet och af ett fosterländskt nit vidkännes. Jag är öfvertygad att, med afseende härå, det vore rättmätigt att det förunnades Ståndet att bevara några företrädesrättigheter,osom deremot kunna i någon, ehuru ganska ringa mån svara. Åtminstone kan jag, för min del, häruti icke inse någon obillighet. Då jag förra gången hade ordet, underlät jag att upptaga några anmärkmr, som äro gjorda på grund af möjliga svårigheter för R. o. Ad. vid försäljning af omyndigas fastigheter, emedan tillstånd dertill torde nödgas, för de yngre af syskonen, sökas hos underdomstol. Derom säger nemi. Utsk:s betänk.: ”Nu händer dock att Hofrätten lemnar, men underdomstolen vägrar att lemna sitt samtycke till försäljningen ; fastigheten kan likväl ej klyfvas eller partielt utan förlust försäljas, och då blefve det erhållna samtycket utan följd.” Det synes nogsamt, att den här föreslagna ändringen har ett nära samband med de åsigter, som förmena det i ekonomiskt hänseende bäst, att klyfning af fastigheter fortgår så mycket som möjligt. Jag åter, som är af den tanka att motsatsen vore så väl för det allmänna, som för det enskildta intresset vida bättre och lämpligare, kan således så mycket mindre ingå på denna förändring, som den skulle gifva någon lättnad i förenämnde afseende. Om det nemi. i sjelfva verket skulle, med bibehållande af nuvande stadgandet, vara förenadt med någon större omgång att få omyndigas fastigheter försålda; så och då jag anser dem i allmänhet hafva större förmån af att bibehålla sin fastighet, än ali derför erhålla en penningsumma, som förmyndare ej alltid törhända finna tillfälle att särdeles fördelaktigt och säkert placera, och som arftagarne sedermera ej så r 480
Hvilken, som hyser en gnista af medlid. samhets-känsla för lidande likars sorgliga lott, skulle icke med mig dela lika känslor för ifra. givarande Medbroder, om han trädde inom denna Armodets boning och skådade dessa af onaturlig i födo-ämnens förtärande utmärglade Varelser; men vare dock långt allägsnad fran mig blotta tanlcan, alt med denna målning’ vilja gifva vidsträcktare syftning åt motionen, som skulle alla med Undsättnings-Spannmål resterande frikallas från betalnings-skyldigheten; mitt yrkande inskränker sig blott till afskrifning för så beskaffade Låntagare, hvilka, medelst skuldens utpantning, blifva utur stånd satta att bruka den torfva, som skulle gifva dem bärgning, ehuru otillräcklig den mer än oftast är. — Utrönandet af detta förhållande torde blifva nästkommande års Berednings-Committéer uppdraget, att efter Ed och samvete gtanska och afgöra. 210 Stat s - U tskot tpts Be tänk ande n. En stråle af hopp om bifall till mi^t yrkande, har hos mig uppstigit, då jag emo;tagit underrätt telsen, att Riksens Hcglufl. Ständer för Stockholms Stads fattige beviljat en afskrifning af 6000 Ttc Spannmål, uppgående i värde till circa 40,000, B:dr. Banco. — D'å dessa nbdstälde, som hyad Arbetsförtjenst och tillgång .på tjenlige Näringsämnen beträffa, icke kan jemnför.as med de ifrågavarande Restskyldige. inom Vermland, rönt; Riksens Höglofl. Ständers medlidande, hyser, jag d.en glada öfyertygelsen, att hemmavarande Oi lyckliga At;modets barn, ehuru i en aflägsen vrå af Riket, likväl äro und^r en och samma mjlda Öfverstyrelse, få röna ett lika behjertande af örn. mande omvårdnad, hvilken jag under det jag åberopar Motionen, på det högsta påkallar”.
Hon har alltid varit så innerligt god och snäll mot mig och vårdat mig så ömt. 3) Gerda Platin skall ha min guldbrosch med äkta perlan, som minne af sin gamla vän. 4) Jungfru Beata Anderson får tio kronor på min begrafningsdag och mitt nya dussin lintyg. 5) Doktor Ström, som skött mig, skall ha’ 50 kronor för sitt besvär. Min begrafning skall göras så enkel som möjligt, ingen bjudning; endast fru Platin och hennes barn bjudas på vin och konfekt, samt vagn, om de vilja följa mig på min sista färd. Jag har i Sköfde bank insatt 400 kronor på uppoch afskrifningsräkning, som jag endast och allenast satt in för att kunna själf bekosta min begrafning, så att mina släktingar ej skola anlitas och besväras efter min död, och har fru Hilda Platin lofvat använda dessa pengar till alla utgifter, som bli efter min död. Jag är ej skyldig någon människa något! Jag önskar, att mina släktingar skola läsa igenom denna min sista vilja, och tackar dem för all mot mig visad godhet. 10) Den ring, jag fick af min kusin fru Malvina Petreus och hennes man på deras bröllopsdag och som jag sedan dess burit, går nu tillbaka till henne. Sköfde den 2 Augusti 1889. Ulrika Spole. Harald Hjelm lade långsamt ner pappersbladet i fickan. Tanken på de båda gamla, den han nyss lämnat, och den, hvars testamente han genomläst, uppfyllde hans själ. Det var egentligen ett par ord han fäste sig vid och jämförde med hvarandra. Ulrika Spoles stolta, nästan triumferande hjärtesuck: jag är ej skyldig någon människa något! och mormors framsnyftade: det var kanske ändå min skuld! Solen hade gått ner och horisonten var mörkröd med skiftningar i gult och violett. Högt uppe på himlen lyste fullmånen, hvars sken gaf den hvita snön en svepningsliknande ton. Plötsligen ryckte hästen till, skrämd af det dofva bullret från isen, som packade sig samman. Hjelm fattade ett kraftigare tag i tömmarne och såg sig omkring; stränderna, voro insvepta i en lätt dimma, men från Björnebo lyste ett svagt sken genom det hvita höljet. Det var mormors lampa i hvardagsrummet. HILMA KOMMER!
R:dr banko eller 2,250,000 R:dr Runt, hvaremot af den öfriga, för andra angelägna behof afsedda andelen någon lyftning icke egde rum; och hafva de vid sednaste 2:ne riksdagarne beviljade kreditivsummor lemnats helt och hållet obegagnade. Ehuru anledning icke förekommer att, i afseende på det belopp, hvartill ifrågavarande kreditiv vid sistförflutna riksdag bestämdes, göra någon ändring, har dock Utskottet ansett sig böra föreslå Rikets Ständer, att för tiden intill nästa riksdag icke bestämma någon viss fördelning af kreditiv-summan, helst ordalydelsen af 63 § Regeringsformen, äfven om densamma icke lägger hinder i vägen för kreditivets fördelning till olika ändamål, dock icke uttryckligen påbjuder, att en sådan fördelning bör ega rum; och Utskottet hemställer alltså: att den i Regeringsformens 63 § först omförmälda kreditivsumma må, under tiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst, bestämmas till enahanda belopp, som för densamma vid sednaste riksdag fastställdes, eller till En million Femhundratusen Riksdaler Riksmynt. Vidkommande derefter det sednare, uti 63 § Regeringsformen omförmälda kreditivet, som vid infallande krig må af Konungen lyftas, sedan Han S ats-Rådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat, så har detsamma, hvilket vid 1812 års riksdag höjdes från 1 million till 2 millioner R:dr banko, allt sedermera varit faststäldt till sistnämnda summa. Utskottet, sorn icke finner någon särskild anledning föreslå Rikets nn församlade Ständer att förändra ifrågavarande kreditivs belopp, får derföre hemställa, att detta kreditiv vid innevarande riksdag må bestämmas tilt Tre millioner Riksdaler Riksmynt. I fråga om tillhandahållandet af de för ifrågakommande utbetalningar utaf omförmälda kreditivsummor erforderliga medel samt desammas anskaffande, i händelse
För min del anser jag, att det skulle vara en så stor misshushållning att nu icke bevilja det för bangårdens utvidgning begärda anslaget, att jag icke kan tro, att vår ställning är så förtviflad, att vi icke kunna göra denna uppoffring. Man har sagt, att man gerna kunde nöja sig med den först planerade mindre bangården. Jag vågar dock fästa uppmärksamheten derpå, att denna plan uppgjordes på en tid, då man ej vågade göra sig stora förhoppningar om den trafik, som skulle komma våra jernvägar till del. Då det nu emedlertid visat sig, att resultatet i detta hänseende ej blott motsvarat, utan betydligt öfverstigit allas förväntan, så är det klart, att den först upp gjorda planen visar sig vara allt för liten, i förhållande till den blifvande trafiken. Jag ber att äfven få påpeka ett förhållande, hvarom jag erhållit upplysning, nemligen att om den Bergfalkska egendomen ej inlöses, så lemnar bangården utrymme till utläggande af endast tvenne spår; och jag hemställer till en hvar, om icke endast detta enkla faktum är tillräckligt bevisande för nödvändigheten af det begärda anslaget. Af dessa skäl, och hufvudsakligen derför, att jag tror det vara en stor misshushållning med statens medel att ej lemna det begärda anslaget, och att vår finansiella ställning icke är så bedröflig, att den icke medgifver en dylik utgift, yrkar jag fortfarande bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Lagerstråle, Henrik Gerhard: Ehuru den summa, Utsk:t uti sitt Betänk, tillstyrkt, betydligt understiger den, som K. M:t uti sin Propos. begärt, instämmer jag dock med de ledamöter, som yrka bifall till Utsk:ts hemställan, enär medelst den der föreslagna summa dock de för den närmaste tiden erforderliga utgifter kunna bestridas. Man har anmärkt, att denna anslagsfråga blifvit för tidigt väckt, emedan sammanbindningsbanan i dess helhet ej ansåges kunna blifva färdig under innevarande år.
I följd häraf iaktta ges, att, derest innehafvaren of fordringar lias Götha CanalBolags samt Malmö Disconter, för hvilka ränta va~ rit för skrif ven, skulle, vid derus liqviderande uti Riksgälds Contoirei, åstunda något b'vis deröfver, utt lian af dylike fordringar vant ägare, nid ett sä - 2042 Statsoch Banko Utskottens Betänk ändra. dant bevis pä det satt meddelas, att, när 3 Procents R eve rserne eller Riksgäld s (omairets Obligationer sk ola liqvideras och inlösas, han öfver desse Document sjelf upprättar fullständig specifcalion in duplo , dä det ena exemplaret med pätecknadt intyg af vederkurande i Riksgälds Cnntoirct till honom äterstalles, och det andra läggas till verificationerne vid dtt Verk, der Documenterne komma att qvarstanna. 3. Afdelningen 7. mom. 3. §. Detta moment torde, i händelse den föieslngne förändrade redactionen af 6. morn. i 3. 1. Afd. gillas, böra på enahan da grund kumma att lyda sålunda: 7. mom. Vid Liqvider om Län i Götheborgs Discont rnä till alla inbetalningar af Capital eller af Räntor begagnas Riksgälds-Contoirets för denne Disconts skulder utgifne Obligationer, hvilka beräknas lill fulla beloppet; hvarvid dock iakttages, att Obligations beloppet icke får öfverstiga hvad i Capital och Ränta erlägges. I e Afdelningen, j.. mom. Härvid torde Förenade Utskotten tillåtas föreslå, att, sedan Utskottens Förslag tili Reglementariska Föreskrifter uti vissa ämnen, hvilka tillhöra den af Rikets Hög ofl. Ständer fastställde reglering af Rikets Penriinge-Väsende, numera blifvit af samtlige Respective RiksStånden gilladt, den uti 8 punkten af samma Förslag meddeldte föreskrift, angående behållningen af influtne
Directionen ansett en lämpelig uppmuntran och belöning för beslagagaren blifva beredd, örn han finge 75 procent a£ bötesne och lika mycket af varornes oafkortad© föisäljnings-värde, hvaremot de återstående a5, procenten borde blifva Kronan förhehållne, såsom någon ersättning för de kostnader, hvilka utan att falla beslagaren till last, lomme att på be-? slags-varorne an vändal och af Kronan bestridas., Skrifvelse ang. H. K. H. Kronprinsens utnäm777 Högste Domstolen har, angående detta ämne, i underdånighet yttrat följande (se Dess häri vid bilagde Protocöll.) Kongl. Majit täcktes uppå Stats-Rådets Eedamöters enhälliga underdåniga tillstyrkande , i Nåder befalla, det skulle Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer i ämnet afgå, af sådan ordalydelse, som det vid detta Protocoll bilagde exemplar deraf utvisar. Ex Protocollo Cor! Sutthoff. N:o 34. protocoll, hullet inför Hans Majli Kontin* gen i Stats-Rädet ä Stockholms Slott den 23 April 1S23. Närvarandes Deras Excellencer, Justitiae-Stats-MInistern^ Herr Grefve Gyllenborg, och Stats-Ministern för Utrikes ärenderne Herr Grefve von Engeström, Stats-Råden; H. E. Herr Grefve Rosenblad , H. EHerr Grefve Fleming.. Undertecknad Kof-Canceller, Siats-Råden: H. E. Herr Grefve Cederström. H. E. Herr Grefve Sköldebrand. H. E. Herr Grefve Mörner. Stats-Rådet, Grefve Löwenhielm. 778, nande att föra Ordet i K. Regering. Sedan undertecknad Hof-Gänceller uppläst en j på Nådig befallning författad Skrifvelse till Riksens Ständer, i anledning af Deras svar å Kongl. Majits, under den 13 sistl. Februarii, aflåtne Nådiga skrifvelse, angående Hans Kongl. Höghet
R:dr förtjena företräde framför hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende behagat föreslå; men om löneförhöjning samtidigt med de stigande behofven efter så korta mellantider beviljas, synes det ej vara erforderligt att löneförhöjningen fortgår till så högt belopp, som det af Kongl. Maj:t föreslagna, eller så att lönen komme att uppgå till 3,500 R:dr, utan torde böra stadna vid 3,000 R:dr, som skulle utgöra den högsta lönegraden. I öfverensstämmelse härmed får Utskottet förelå, det Rikets Ständer ville i så måtto bifalla den nådiga framställningen i ämnet, att, jemte det den första aflöningen för landtbruksingeniörerne fortfarande bibehålles vid 1,500 R:dr, densamma sedermera må höjas, efter fem års väl vitsordad tjenstgöring till 2,000 R:dr, efter vidare fem års sådan tjenstgöring till 2,500 R:dr och slutligen efter ytterligare fem års enahanda tjenstgöring till 3,000 R:dr årligen. 33:o. Vidare har Kongl. Majk äskat att å ordinarie stat måtte anvisas ett belopp af 1,500 R:dr, på det att den löneförhöjning af enahanda belopp, som hittills af tillgängliga medel tilldelats Landtbruksingeniören A. V. Uddman, må, på sätt vid förlidna riksdag beviljades i afseende å de två öfrige äldste landsbruksingeniörerne, kunna honom fortfarande tillgodokomma. Af Statsråds-protokollet (sid. 37 och 38) upplyses, att Kongl. Majk den 15 Januari 1864, uppå anmälan af Landtbruks-akademicns förvaltnings-komité, i nåder beviljat Landtbruksingeniören Uddman efter tio års tjenstgöring en lönetillökning af 1,500
Äfven jag är af den tanka, att nuvar. quarantainesanstalter icke fullt motsvara deras ändamål; men icke vill jag derföre sluta mig till, att invänarne på kusten från Torneå till Waxholm, från Södertelje till Ystad, skola sakna allt skydd af quarantainesanstalter, och ännu mindre kan jag begripa, från hvad rättsbegrepp man leder sig till fordran att betaga de städer, som hafva nog energi för att sjelfva gifva sig skydd, att betaga dessa utöfningen af en sådan förmåga, — en rättighet, som tillhör första ordningen af älla, den, att conservera sitt lif, så länge man kan. Ju - Den G September. G5 Justerades i5 prot.utdr. för d. 3 dennes. I anledn. af justeringen af prot.utdr , rörtde remissen af K. M:s nåd. propos. om beviljandet af ett creditiv lör bestridandet af de kostnader, sorn genom farsoten cholera föranledas, yttrade Hr Crusenstolpe, Magn. Jac: Då den K. propos. om anslag för, i afseende å cholerasjukdomen, föranledande kostnader remitterades utan föregången bordläggning, nödgas jag begagna tillfället af prot.utdrts justering, för att få afgifva några anmärkningar i ämnet. Emot grundsatsen har jag icke något att erinra; icke heller hvad det begärda beloppet beträffar, ty jag är i afseende derå öfvertygad, att XJtsk. ser till, huru det står tillsammans med tillgångarna, och tror för min del, att man snarare bör bestämma förslagssuminan för hÖg än för låg. Efter dessa premisser tror jag icke, att någon skall finna de anmai kningar obehöriga, som jag nu går att göra.
M. mätte täckas (emna consulatet i Helsingör den organisation, hvarigenom detta consulat försättes i tillfälle alt, enligt dess ursprungliga syftemål, kunna kraftigt iakttaga och betrygga hvad Svenska undersåtares rätt der kan fordra, samt att de dervid anställde personer blifva i afseende på sina inkomster fullkomligt oberoende af det större eller mindre lullheloppet och förbjudne ali till Kongl. Danska Regeringen inträda i undcrsåtliga förhållanden. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jemte det jag förenar mig med de talare, som yrkat återremiss på anförda skäl, anhåller jag alt, i anledn. af Hr Lngerbjelms framställning, få yttra, att, så vidt den värde talaren dermed åsyftat, alt det förslag, som af SlatsUtsk. vid denna riksdag blifvit fromsläldt för regleringen af 3 och 4 hufvudtillarna, skulle kunna medföra någon minskning i vårt försvars styrka ; så anhåller jag blott alt för min del få upplysa honom, alt jag ej skulle hafva hiträdt detta SlntsTJtskrs betänk., om jag icke haft den mest grundade öfvertygelse, ehuru den kan vara olika med hans, att vårt försvars styrka genom det förslag, som blifvit framstäldt, ökades och icke minskades. Gr. Anckarsvärd: Ilr Rosenblad har så fullständigt och väl utredt sjelfva saken, att dervid ingenting ytterligare är att tillägga, utan blott alt önska, det Ekon.Utsk. från den historiska delen deraf ville hemta all nödig ledning för att göra sitt förslag till en ändamålsenlig åtgärd i detta hänseepde. Men hvad den af den värde talaren föreslagna tack - Den 3 Juni] c. m. sägelse-adressen vidkommer, så får jag för inin del förklara, alt jag icke känner de grunder, hvarpå den skulle fola sig, och anmodar jag äfven Ekon.Utsk. att söka ali möjlig upplysning i denna del, för att kunna villfara den värde talarens önskan; ty jag förmodar det icke kunna vara hans påstående, att Ekon.Utsk. och R. St. i allmänhet skola grunda en sådan tacksägelse-adress blott på hans egen enskilda uppgift såsom representant.
Propositioner. genom Dom t il Ingel är, ända att Domen ej vunnit laga kraft; ställe dock, i ty fall, borgen for hvad han lyftar. 4- §■ Ar någon Borgenärs fordran genom Dom till större eller mindre del ogillad; varde ändock andelen för hvad han bevakat, afsatt, till dess sig visat, om han ändring i Domen sdkt och vunnit. Beror någon fordran på särskild pröfning, som i 5 Cap. 36 §. sägs, vare Lag samma. 5- §• Pantägare och Inteckningshafvare njöte ur pant eller inteknad egendom ränta intill lyftningseller utredningsdagen, der ränta förskrifven varit, eller eljest efter Lag ägt rum; Dock galle Intekningshafvarens förmons-rätt till ränta, som före Concursen upplupen är, ej för längre tid än tre år. För Barnagods hos Förmyndare, njutes full rätt till dess det utgifves. 7. Cap. Om Boskillnad. 1. §. Vill endera Makan undanskifta enskild egendom, eller sin giftorätt i boet för gäld, hvarföre den förrnenar andra makan ensam böra i ansvar stå, efter ty i xi Cap. Giftermåls-Balken skils; soke Boskillnad skriftligen hos den Rätt, derunder mannen lyder, eller, der han död är, vid dödsfallet 1 ydt. Vilja död makas arfvingar, för sådan orsak, undanskifta dess enskilda Egendom eller Giftorätt; vare Lag samma. 2. §. Har mannen sin egendom frivilligt afstått, eller är den genom tvång afträdd; förordne Rät - Konungens Nåd. Propositioner. 209 ten god Man för hustrun att henne biträda, der hon Hoskillnad söka vill. Hustruns ansökning om Boskilnad skali ingifvas, sist å den inställedag, sorn för bevakning af Borgenärernes fordringar utsatt är. 3* §• Söker endera Makan Boskillnad, enär deni andra Makans Egendom ej afträdd är; höre då Rätten så väl Sökanden och den andre Makan, sorn veterlige och när vistande Borgenärer, och förordne att Boets tillgångar och gäld å viss dag uppteknas.
Och då således alla rummen äro så upptagne att tillträde derstädes för främmande personer icke kan utan betydliga olägenheter medgifvas, anser RiddarhusUtskottet ifrågavarande motion, så vidt den åsyftar att Tidningsutgifvare skulle lemnäs tillgång, att på stället få afskrifva eller genomläsa Ridderskapet och Adelns justerade Protocoller, icke kunna bifallas, men då Tryckfrihetslagen åt hvarje Svensk man förvarar rättigheten att i tryck utgifva alla handlingar hvilka röra allmänna ärsnder, dervid dock i afseende pä RiksSsåndens Protocoll det vilkor blifvit fästadt, att vederbörandes tillstånd dertill måste förut sökas och erhållas, Och den authorité, som i ett sä beskaffadt fall, som det nu ifrågavarande, skulle äga att berörde tillstånd meddela, icke kan vara någon annan än Högloflige Ridderskapet och Adeln, eå, och till undvikande af den omväg och tidsutdrägt, som ett slikt tillstånds sökande Den 5 ‘April, 31 och beviljande skulle medföra i hvarje särskildt fall, då en Tidningsutgifvare önskade att af ett Ridderskapet och Adelns Protocoll erhålla del, samt för att bereda den allmänna kännedom af Staténs angelägenheter, som i ett Constitutionelt land aldrig bör saknas; får RiddarhusUtskottet i anledning af ofvanberörde motion, vördsamt hemställa, om ej Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle behaga för denna Riksdagen besluta, att det må vara RiddarhusSecreteraren tillåtit att, då någon Tidningsutgifvare sådant åstundar, låta, så skyndsamt, som med’Protocollernes begagnande för expeditionen inom RiddarhusCanzliet står att förenas, lör nämde utgifvares räkning afskrifva Ridderskapets och Adelns justerade Protocoller, antingen helt och hållit eller delar deraf, hvilken afskrift Tidningsutgifvare!! sedermera äger atti RiddarhusCanzliet utbekomma, endast emot godtgörande af den derföre erforderliga renskrifningsoch Collationeringskost* nåd; hvilket till Höglofl.