Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja återrernissen. Grefve von RosenAxel: Jag skulle ej vidare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, hvilken redan så länge blifvit förspild, om jag ej, då en återremiss nu torde beviljas, önskade fästa mig vid tvenne frågor, af hvilka den ena icke är omnämnd i Ut - Den 19 Junii e, m. 3g5 skottets Betänkande, och den andra stridande emot den mening jag hyser. Jag vill icke allenast instämma i de af Herr Anckarsvärd yttrade tankar om Ull-förtullnings inskränkande till Städerne Stockholm, Götheborg och Malmö; utan tror en sådan inskränkning nödig för alla de varor, hvilka i Tabellen N:o 17 äro specificerade. Jag hemställer delta i den öfvertygelse, att om Rikets Ständer bifalla, och Konungen sanctionerar, införseln af alla dessa artiklar, skall största importen i annat fall ske i de smärre Städerne. Jag tror, att vår Tullstyrelse då skulle få mycket att göra, och stor kostnad, för alt hämma möjliga underslef. Jag grundar min öfvertygelse i detta afseende äfven på hvad i England eger rum, nemligen att, sedan det liberalare systemet der blifvit infördt, flere artiklar äro inskränkte lill införande endast i 3 Städer, och att oaktadt bemödande från flere Städer att få förtullnings-rält å dessa artiklar, det blifvit afslagit. Edingburg, sorn med sin sjöhamn Leith hyser i5o,ooo innevånare, bar till exempel begärt denna rätt a gånger för silke, men det bär i Parlamentet blifvit afslagit. Den andra omständigheten, i afseende å hvilken jag önskade alt få min tanka bifogad, är beloppet af skyddstullen. Då saken var före i Utskottet, tyckte jag, att den var nog hög. Jag har blifvit styrkt deruti genom en händelse i Götheborg. Derär en ny fabrik, som är nära färdig, af 3g6 Den 19 Junii e. ni. större omfattning än någon annan fabrik af samma slag i Sverige.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg ö fver läggningen' fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å -StatsUlsk» utlåt. Ropades starka ja, blandade med många nej. Då Hr Frih o. Landtm., i a nied n. häraf, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfveiröstat nej, begärde Hr von Hartmansdorff votering. Upplästes till justering ocb*godkändes följande voteringsproposition: Den som bifaller StalsUtsks utlåt. N:o 5, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid StalsUtsks ntlå!:de N:o 5 gjorda anmärkningar föranleda dess återremitterande. Efter vpteriugens slut, befunnos rösterna hafva utfallit sorn följer: Jo — 84- *\ Nej — ion. 13. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 4 e. rn. Iu fidem protocolli, f. O. Silfverstolpe. Lördagen den 29 Februari 1840. Plenum kl. 6 e. m. Justerades fyra prot.uldr., innefattande il. o. Ad:s denna <la^ f. m. fylta<Ju beslut. Justerades pleni-prot. för den i5 dennes e. ni. Upplästes, och lades på bordet K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. skrifvelse!- och propositioner, nemi: 1:0 Dess nåd. skrifvelse af den 24 dennes, ang:de ett at särskilde i nåder comiterade uppgjordt förlag lill förnyad tulltaxa; 2:0
I motsatts häremot har äfven blifvit anfördt: att, innan något extra anslag för gevärs-fabricationen beviljades, Utskoltet dels måtte infordra de contract, som, i afseende på gevärs-leveranser, blifvit med enskilda factorier afslutade, och derom meddela Rikets Ständer fullständig kännedom, dels utreda, i hvad tillstånd gevärs-förråden för närvarande befinnas och huru förut befintliga äldre gevär åtgått, med hvad mera, som kunde lemna Rikets Ständer en fullständig ledning för bedömandet af denna frå O O ga; att Utskottet äfven bordt lemna upplysning, huru de betydliga summor, som vid 1839 års revision funnos vara i Stals-Verket innestående af det till gevärs-fabricationen vid föregående Riksdag beviljade anslag blifvit använde; att extra anslag ej borde komma i fråga för detta behof, som från äldre tider varit afsedt att fyllas af det ordinarie anslaget till armeens materiel, eller att åtminstone den årliga gevärs-förslitningen borde af detta anslag ersättas och det extra endast användas till förrådens coinpletlerande. I anledning af de yrkanden, som inom flere Riks-Stånd förekommit, att Utskottet måtte närmare utreda de omständigheter, som på frågans bedömande kunde hafva inverkan, får Utskottet anföra följande: Enligt Utskottet meddelad uppgift, har Kongl. Maj:t af det för gevärsfabricationen vid 1828—1830 årens Riksdag anvisade extra anslag, vid sistförflutna Riksdag, baft odisponerad en summa af 215,138 R:dr 17 sk., hvarföre ock Kongl. Majit, i Dess då aflåtne JNå liga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof, för tillverkningen af 15,000 gevär under loppet af åren 1837, 1838 och 1839 äskat ett anslag af 300,000
Nu står det i sednare förekommande §5, att barhen skola dagligen infinna sig i skolan. Om bonde-barnen från 7 lill 9 års ålder böra dagligen infinna sig i skolan; (under huru mänga urs tid är icke sagdt, men visserligen under många nog, för alt kunna lära allt hvad Utsk. uppräknar) så frågar jag: när skola de lära sig att blifva bönder? Hafva de blott helgdagarna dertill, så fruktar jag, att de aldrig lära sig föräldrarnes yrke. Dertill fordras att deltaga i deras arbeten under all slags väderlek , och icke att sitta inkrupna i stugan. Eljest uppväxer en till arbete i vårt luftstreck oduglig allmoge. 8 månaders läsning är nästan mera än man fordrar vid elementar-läroverken, der De n aa J u 1 i" f m. man har högst 3a veckOr dertill utsätta. Hild déremöf1 siSt* 8 månad* r, hvilka innefatta flera än 32 veckor. Norrmannen hafva äfvert i lietta fall varit försigtigaré, ly i 6 §:o af de fa k lag heter elei: ” sa a (edes a t hele praestegjeld dets ungdotn i det rhindste 3 eller hvof (lette niaätie hildes ligjoidigij 2 ni ahlinder oin aaret kan vorde underviist.*’ Hiskin tillstyrka på to sidan af hetänk:: ”att dét i al!4 mänhet hör blifva hvarje cohrmuns eget åliggande alt bekosta inräitäudet eller uppbyggandet af nödiga skolhus .oell riiti deras framtida underhåll draga försorg; meri ätt de lörsnritliugaiy sbbi af fattigdom äro urståndsätta alt skolhusbyggnaden sjelfvé bekosta, ina af allmänna medel i lånevug komma af undsättning i åtnjutande, hvarom till K. M. ställd lind. ansökning borde ihgifväs till landshöfdingen, sorn,' efter det domcapillet sig deröfver yttrat, ägde att till K. M. samma ansökning jemte eget utlåtande insända.
Det var idel sträfva, allvarliga anleten, som omgåfvo det svarta bordet i rättens sessionssal, en trappa upp i stadshuset på Södermalm. Flertalet syntes redan vara öfver sextio år och endast en, den nyligen från sina utländska resor hemkomne doktor Hjärne, egde ännu qvar mannaålderns blick och hållning. Öfverst bland de andlige satt en lång mager man i svart kalott, under hvilken några hvita hårtestar stucko fram. Det var den nitiske hexförföljaren, magister Olaus Bergius, i synnerhet känd för sin långa och lärda afhandling om satans frukter i och genom qvinnan. Ingen skulle i detta torra, skrynkliga anlete, med sina små, grå ögon och spetsiga haka, kunna spåra den fanatiske ifraren och ortodoxe luteranen. Snarare skulle man af hans ödmjukt krypande min kunnat tro honom vara en tarflig, tillbakasatt husprest i något högadligt hus. Det var emellertid han, som hufvudsakligen ledt förhören med den framgång, som ofvan är nämnd. Långs med väggarna stodo bänkar för åhörarne. Desse utgjordes till största delen af prester. Men äfven flera af hofvets damer samt en och annan af de förmögnare bland borgerskapet hade infunnit sig, nyfikne att höra den märkliga ransakning med trollpackan från Södermalm, hvarom anslag uppspikats dagen förut, “då klockan slog tolf”, på stadshusdörren. Sedan rätten på sedvanligt sätt förrättat sin bön, tillsades vaktkarlarne vid dörren att införa den anklagade. Med stadig gång och öppen blick steg Elsa fram till bordet. Hennes stora mörka ögon gåfvo snarare tillkänna förvåning än nedslagenhet. — Du är anklagad af flere aktade borgare — sade ordföranden — att hafva öfvat trolldom och fört barn till Blåkulla, hvad har du derpå att svara, Elsa Larsdotter? — Att det är lögn, lika så visst som lögn finnes i verlden! Magister Bergius betraktade henne ett ögonblick. Hans grå, hvassa ögon tycktes liksom vilja äta sig in i hennes själs innersta. Hon rodnade och såg förlägen ut.
Från lång tid tillbaka och ända till och med 1830—1831 åreus riksdag hade deremot alltid statsregleringarne utfallit så, att på Kongl. Stats-kontoret anvisades utgifter utöfver de inkomster, som beräknades till nämnde Kontor inflyta, och för den skilnad, sorn sålunda uppstod, anslogs under namn af statsfyllnads-summa ett deremot svarande belopp att, efter ingången af Mars månad hvarje år, uppå Statskontorets reqvisition, från Riksgälds-kontoret utbetalas. 1 sjelfva verket vore denna statsfyllnads-summa att betrakta såsom ett på Riksgälds-kontoret anvisadt kreditiv, enär densamma kunde af Stats-kontoret disponeras innan dess egentliga inkomster för lith. till R. St. N:o 205. året börjat inflyta. Då statsfyllnads-summan vanligen uppginge till omkring 2 millioner R:dr R:mt och stundom deröfver, beredde densamma tillgång till bestridande af icke obetydliga utgifter, för hvilka Stats-kontoret nu icke utan svårighet måste reservera sina tillgångar. Enligt Revisorernas åsigt skulle det alltså kunna lända till icke ringa lättnad vid fullgörande af Stats-kontorets utbetalningar, om vid blifvande statsregleringar åtskilliga af de utgifter, som tillhöra den s. k. extra statsregleringen, men äro af den beskaffenhet att de böra genom Stats-kontoret hos Riksgälds-kontoret reqvireras, hädanefter, i stället att utgå från sistnämnde verk, upptoges till utgående direkte från Stats-kontoret, så att Stats-kontorets vid statsregleringen beräknade utgifter alltid komme att med omkring 2 millioner R:dr öfverskjuta dess beräknade inkomster, samt en deremot svarande statsfyllnads-summa anvisades på Riksgälds-kontoret att, efter Mars månads ingång, af Stats-kontoret disponeras.
Lamhult, angående åtgärd till underlättande af en jernvägs-anläggning derifrån till Kalmar; motion af Herr Gustaf Reinhold Charpentier: se Motioner. Landshöfdingarne i Jemtlands och Norrbottens län, om löneförhöjning åt dem, m. m.; motion af Herr Nils Axel Gustafsson Bennich: se Motioner, Landshöldinge-Instruktionen, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar deraf, samt om förenkladt expeditionssätt inom läns-styrelserna, m. m.: B. I. 508, 511; II. 4, A. 4. Landshöfdinge-residens-byggnaden i Luleå, i anledning af väckt motion om ersättning till Handlanden C. Rönnbäck och f. d. 94 — L — Kapitenen M. U. Silfverbrand för af dem liden förlust vid uppförandet af nämnde byggnad: B. V. 463, 536, A, 536. Lands-Kanslierna, om erforderliginskränkning uti onödigt rnångskrifveri vid deni; motion af Herr Nils Curry Engelbrecht Treffenberg: Se Motioner. Landskrona, i fråga om upplåtelse af mark till nämnde stad från det stadens fästning tillhörande område: B. II. 298,532, 535, A. 535, E. 613. Lands-Sekreterare, angående berättigande för åtskilliga af dem samt för Sekreteraren vid Ofver-Ståthållare-Embetet för Polisärenden, att för tiden från och med år 1863 och så länge de sina befattningar innehafva, å Allmänna Indragning-Staten årligen uppbära ersättning för förlorad inkomst af pass-lösen: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel.
GUIMARD (skriker). Ali! Ali! Icke musik! Jag kan icke lida det! Och hvad gagn har jag af den! BISKRA. Musiken tämjer ormens lömska ande, tror du ej den rår på en rasande hunds! Hör! Biskra-Biskra, Biskra-Biskra, Biskra-Biskra. Samum! Samum! YOUSSEF (underifrån). (Sjunger vid guitarren.) Samum! Samum! GUIMARD. Hvad är det du sjunger? Ali! BISKRA. Har jag sjungit? palmblad i munnen! Ser du, nu tar jag ett Sång uppifrån.) Biskra-Biskra, Biskra-Biskra, Biskra-Biskra. YOUSSEF (underifrån). (Tar en palmkvist mellan tänderna. Samum! Samum! GUIMARD. Hvilket helvetets gyckelspel! BISKRA. Nu sjunger jag! SAMUM 145 BISKRA och YOUSSEF (tillsammans). Biskra-Biskra, Biskra-Biskra, Biskra-Biskra! Samum! GUIMARD (reser sig). Hvem är du djäfvul, som sjunger med två röster! Är du en man eller en kvinna? Eller båda delarna? BISKRA. Jag är Ali, vägvisaren! Du känner icke igen mig, ty dina sinnen äro förvirrade; men vill du rädda dig från synens och tankens villor, så tro mig, tro hvad jag säger och gör som jag befaller. GUIMARD. Du behöfver icke be mig det, ty jag finner att allt är som du säger det vara! BISKRA. Ser du det, afgudadyrkare! GUIMARD. Afgudadyrkare? BISKRA. Ja! Tag fram den idol du bär på bröstet! GUIMARD (tar fram en medaljong). BISKRA. Trampa den under fötterna, och anropa Gud den Ende, den Barmhertige, Förbarmaren. GUIMARD (tvekande). Den helige Eduard, min skyddspatron. SAMUM. 146 BISKRA. Kan han skydda dig? Kan han? GUIMARD. Nej, det kan han icke! (Vaknar.) Jo, det kan han!
SS Uåft. 2 10 Stats~U (skottets Utlåtande, N:o 156. 17:0 Likaledes har Borgare-Ståndet meddelat remiss å Herr J. Bobergs, uti atgifven motion, gjorda förslag, att Stats-Verket måtte med 3f4:<ielar och Luleå stad med 1f+:del bekosta anläggningen af en Dammbyggnad vid Tjufholmen i Luleå skärgård hvarför utgiften beräknats lill 5,4oo B:dr, äfvensom att egarne af Svartö Laxfiske, i händelse det skulle befinnas, att fisket genom dammbyggnaden skadades eller föi minskades, måtte i samma proportion njuta godtgörelse. Utan att vilja ifrågasätta, det ju icke inloppet till Luleå må kunna genom den föreslagna dammbyggnaden förbättras, anser likväl Utskotiet att Stats-Verket under intet vilkor får inledas uti något ersättnings-ansvar, helst då outredt är, hvilka följder denna anläggning kunde medföra, i afseende på ofvannämnde laxfiske, samt ersättningen till vederbörande egare deraf är nära nog omöjlig att bestämma, men i en framtid kunde gifva anledning till betydlige anspråk , som nu ej låta sig beräkna. Utskottet hemställer alltså, att Herr Bobergs motion måtte få förfalla. Strömrensning ar m. m. 18:0 Uti en i Bonde-Ståndet väckt motion, derå Utskottet erhållit remiss, har Sven Jonsson från Jemtlands Län, jemte anförande, att hela Ljusne eif nu är farbar, med undantag af den så kallade Laforssen, begärt, att, som nämnde forss stänger eommunicationen emellan hafvet och de rika skogstrakter, elfven genomlöper, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att undersökningar och kostnadsförslag öfver upprensningen af Laforssen blefve verkställde.
Det är nemi. föga troligt, att om regeringen för 7 år sedan fann skäl föreslå nybyggnad af lokal till här ifrågav:de institution, sådant numera, med ininskadt utrymme i af kronan disponerade byggnader, skulle vara obehöfligt. Skäl emot sjelfva nybyggnaden gåfvo ej ens Rikets dåvarande Ständer, utan förslaget stannade, såsom bekant, mot farhågan att den af Iv. M. då 244 Den i7 Juni e. m. föreslagna platsen ej vore den lämpliga. Häraf framgår, att motionärernes förslag hvarken är nytt eller obetänkt, utan i hufvudsaken rörande Riksarkivet sammanfaller med K. M:s ursprungliga. Jag heder nemi. få anmärka, att frågan om Riksarkiv-byggnaden lika litet i motionerne, som i verk igheten, är nödvändigt sammanhängande med frågan om egen lokal för Riksbihlioteket. Rörande nu föreliggande K. Förslag, torde följande anmärkningar deremot vara de vigligaste. Fastän byggnaden N:o 4 å Riddarholmen omöjligen kan genom ändring blifva lika ändamålsenlig, som en af K. M. förut föreslagen, för Riksarkivet afsedd, ny byggnad, blir besparingen vid deri förras aptering ringa nog, då man beräknar ej blott de dryga omkostnaderna för omoell tillbyggnaden, ulan äfven för de, i anledning af närbelägna eldfarliga inrättningar, mer än eljest behöfdes, vidlyftiga vatten-inledningar etc., samt för byrån till de 3:ne utdrifna embetsverken, för hvilka sednare ständiga utgifter kostnaden på goda skäl icke äro i det K. Förslaget närmare uppgifna. Och med alla dessa uppoffringar vore dock, sedan den nu föreslagna byggnaden blifvit fylld, lokalens utvidgning snart sagdt omöjlig. Deremot liafva vi i Teknologiska palatset ett färskt bevis att kostnaderna för en storartad, till både läge och inredning ändamålsenlig ny byggnad ingalunda behöfver få »museiproportioner. Af de många kassan är denna sannerligen ej en af de minst nödvändiga, då man betänker den utomordentliga vigten af att rikets oundgängliga arkiv pä möjligen ändamålsenligaste sätt förvaras.
Ehuru jag ej kan förmoda alt någon fattigvårdsstyrelse skulle skilja ett barn ifrån modren, af annat skäl, än att barnet missvårdas, så anser jag likväl, lika med Hr Ribbing, att detta villkor bör i mom. uttryckas. Hvad åter angår den anmärkningen, att det borde Stå lösaktig qvinna, så tror jag ej delta vara väl betänkt, utan vill, i likhet med den sista värda talaren, afstyrka det, och i öfverensstämmelse härmed skulle jag vilja taga mig friheten att föreslå en redaction, som måhända skulle motsvara Hr Ribbings önskan. ”Då qvinna söker fattigunderstöd, i anseende till det hinder för sjefförsörjning, som vården om barn föranleder, må det bero af styrelsen att antingen, med hennes bibehållande vid barnavården, lemna henne derefter lämpadt understöd, eller ock,” ifall barnet missvårdas, ''fråntaga henne det och låta det vårda, då hon för sin person är pligtig att förse sig med lagligt försörjningstillfälle, under förbindelse tillika att, i mån of förmåga, bidraga till barnets försörjning.” Gr. Posse: Tvänne talare hafva yttrat sig, med hvilka jag instämmer. Den ene af dem, Hr Ribbing, har ansett det vara alltför hardt alt skilja barnet ifrån modren, när det ej vanvårdas; den andre åter, Frih. Cederström, har trott, att det vore att bereda oäkta barns tillkomst, om man toge barnet ifrån qvinnan, ty hon skulle endast derigenom blifva ledig att framskaffa flera, om tillfälle dertill yppades. För min del skulle jag tio, att fattigvårdsstyrelsen ej bör kunna skilja barnet ifrån modren, så framt det ej vanvår das. Orsaken, hvarföre jag bestrider att barnen må lemnäs åt främmande personer, är den, att enligt den erfarenhet, sorn jag vunnit, sådana personer, som hafva egna oäkta barn att uppfostra, visserligen ej vårda dem väl, men att dessa harn likväl blifva ännu sämre vårdade, om de lemnäs åt andra personer. Sådana fosterföräldrar göra ej så mycket afseende på, att barnet blir väl skött, som att de må hafva en inkomst derför.
Äfven fianas de finaste decsertchocolader från samma fabrik. I specerihandeln finnes äfven att tillgå Th. Winborg &amp; C:is berömda ättika, senap o c h olja samt biffstekssås, äfvensom dess äkta svenska fabrikat Lactoserin-cacao. Bland de många julbehofven är öl en viktig artikel, men det g ö r oss minsta besväret, ty det kunna vi rekvirera per telefon, vare sig vi vända oss till Hamburgerbryggeriet för att få det lättdruckna pilsnerölet, eller till Munchens bryggeri, som har att bjuda sitt kraftiga extraöl, eller också föredraga vi kanske den gouterade gambrinidrycken från Billes bryggeri. Ja, nu är jag öfvertygad o m, att mina ärade damer icke orka m e d längre promenad på förmiddagen, meu vi ha j u hunnit med ganska m y c k e t o c h få fortsätta på eftermiddagen. ken finnas idel nyttiga saker o c h alla af gedignaste kvalitet. D e t gäller blott att välja hvad som är a f behofvet påkalladt. Ä r det fråga om hela brudutstyrslar, så drar hr Lundberg försorg därom, o c h vill man hafva en ny salongsmatta eller nya gardiner till jul, så finnas rikhaltiga lager att välja på. Ä r det åter fråga om vanliga julpresenter, så finnas här präktiga filtar, ett stort lager af näsdukar, serveter, strumpor, fönsterjalousier m. m. m. m. Behöfva vi en präktig vinterkappa eller en varm nattrock, så gå vi till Gustaf Holmbloms välförsedda kappmagasin Vesterlånggaian 38, nedre botten,], 2 oeh 3 tr., o c h snedt emot ha vi hr Malmbergs välrenommerade handskaffär, Vesterlånggaian 45, som har det rikhaltigaste förråd på både promenad-, baloch supéhandskar, hvilka j u lämpa sig förträffligt till julklappar. Hos John Flohr n:r 30 Vesterlånggaian, är exposition anordnad af en mängd galanterivaror, som äro afsedda till julgåfvor. Aug.
Stortinget framlemnade förslag till konungariket Noriges Grundlov uti 100 paragrafer, hvilket efter särskilda underhandlingar den 4 Nov. 1814 antogs till gällande Grundlov uti 112 §§ och som under samma dag af de Svenska kommissarierna påtecknades, med förbehåll af Sveriges R. St:rs konstitutionella rätt i de Den 17 Marai f. m. 223 delar, som medförde ändring eller jemkningar i Sveriges Rikes RegeringsForm; hvarpå Konungaval skedde, sedan de Sveuska kommissarierna anmiilt alt de antogo Norska grundlagen pä Hans Svenska Majus vägnar. Noriges grundlag är sål. ovilkorligen det fördrag., på hvilket sjelfva unionen hvilan, och från den 4 Nov. 1814, då grundlagen antogs, till den 6 Aug. 1815, då Riksakten beslöts, var denna grundlag det enda dokument, som låg till grund för unionen i sitt, nuv:de skick. Det Norska folket känner också ganska väl att dess, likställighet inom unionen är fullt försäkrad genom denna deras grundlag, samt att dess fullkomliga frihet och sjelfständighet är högtidligen erkänd, likväl med vilkor nf föreningen med Sverige, äfvensom att Sveriges, ställning till unionen är densamma som Noriges, med undantag af det stadgande* som eger rum i den 14 g, der Konungens rätt att till Riksståthållare i Norige utnämna en Norrman eller en Svensk är uttryckt, och genom hvilket stadgande Sverige ofelbart under vissa förleden intager en principal ställning. Det har blifvit en tvistefråga för dagen, huruvida en sådan principal ställning verkligen finnest samt huruvida stadgandet i 14 § af Noniges Grundlagom det Norska Jliksståthållareembetet är ett unionellt stadgande eller ej. Att Sveriges företrädesrätt inom unionen i politiskt afs. just ligger uttryckt i denna paragraf, är utom allt tvifvel och kan väl icke ifrågasättas, under andra förleden än att det Norska folkets aktningsvärda finkänslighet för sin egen rätt, äfven utom gränsen af densamma, söker att göra den gällande. Men att inom Sverige en meningsskiljaktighet kan upstå, som urartar till den häftigaste tidnings polemik, måste väcka förvåning.
Utskott om särskilda delar af adressen, och det hela slutligen blifva alldeles osammanhängande, .lag styrkes så mycket mer i den tanken, att det blir svårt att i vår fyrdelade representation kunna på sådant sätt komma till något ordentligt slut, som äfven der representationen är tvådelad, det är vanligt att de särskilda kamrarne aflåta särskilda adresser. Del torde blifva bäst, att R. o. Åd. tillsätter ett särskildt Utskott af 3 eller 4 ledamöter, som upprättar förslag lill en sådan adress. Frih. Cederström begärde Hr von Troils förslag på bordet. Hr von Heyne: Så vidt jag kunnat höra Frih. Boyes adress till mig, har han icke fattat mitt sista yttrande. Jag vill icke upprepa det, öfvertygad att åtminstone de, som bär närmast omgifva mig, funnit hvad jag velat säga, oell beklagarv om jag blifvit missförstådd af Frih. Boye. Hr Lagerhjelm uppläste följande: En värd talare har missförstått mig, då jag åberopade K. M;s nåd. skrifvelse af den 25 Januari 1821, i det han ansett mig derigenom velat betaga R. o. Ad. all rätt till yttrandet af sina önskningar eller åsigter medelst en adress. Jag har icke sagt det; men jag har sagt, alt 0111 ändamålet med adressen vore att uttrycka en und. vördnadsbetygelse, så skulle den åtminstone blifva öfverflödig. Jag bade önskat undvika att ingå uti någon analys af sjelfva adressförslaget, och ur denna synpunkt var mitt förra yttrande uttänkt. Jag hoppades det äfven då. Discussionens gång nödsakar mig likväl nu att göra sjelfva förslaget till föremål för en närmare granskning. Men jag vill derunder icke uppehålla mig vid vissa uttryck, hvilka kunna rättas, men deremot fästa El. R. o. Ad:s uppmärksamhet vid den nya form för R. St:s framställningar till Konungen, som egentligen utgör det väsendtliga af detta project. R. St. skulle upplysa Konungen derom, alt Dess omsorger för sina undersåtares väl icke motsvarats af de ansvarige rådgifvärenas nit, skicklighet och drift. Detta omdöme kan visst uttalas*’ af R.