Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De af 8tats-0ontoret uti desa nu förevarande underdäniga berättelse gjorda liemställanden, a) om uppförande pä 8tat af ett ärligt anslag till arfvode» för 8tatsOontorets /j Dedamöter med /joo D:dr för dem livardera, eller tillsammans 1600 D:dr L:co, -) om ölverll^ttning till 8tats-0ontorets Ordinarie 8tat af de löner, dem ej mindre Döredraganden för Naga^ins-Xrenden med 1600 D:dr, än oek samtlige tjenstemän oell betjente vid Allmänna IVIagav.ins-Oontoret nu pä Allmänna Indragnings8taten ätnjuta, med tillsammans /jOyo k:dr, bvarunder inbegripas /jo6 tunnor spanmäl ärligen, o) om anvisande af ett anslag af /j38 D:dr ärligen, med bärunder inbegripen tillökning för 38 tunnor spanmäl, motsvarande en ball' l^otarie-lön, pa det att denna summa, sammanlagd med den bela lVotarie-lön af 876 lbdr (bvarunder76 tunnor spanmäl , bvilken för närvarande är ledig, således i,3i/j D:dr (bvarunder ki/j tunnor spanmäl) mä kunna mellan tvänne lXotarier fördelas till en lön af 6.57 D:dr för dem b vardera, 16 c/) om sn8läende »k en n^ (lsncellist-lön med ^oo R:dr ärligen, ssmt e) om snvissnde sk eli I>68tsmdt sn8lsg ä 8tst sk 1200 Il:dr ärligen lill srkvode» kor extrs lliträden vid Ilik8-l>ok8lut8-srl)6tet.
e) att likaledes Häradsskrifvaren i Åkerbo, Bankekinds och Hanekinds häraders fögderi af Östergöthlands län, Anders Isak Medelplan, hvilken vöre född år 1800 och varit i statens tjenst omkring 38 år, deraf 33 såsom ordinarie Häradsskrifvare, men, enligt föreledt läkarebetyg, numera, i följd af i tjensten ådragen sjuklighet, vore oförmögen alt samma tjenst bestrida, måtte, med afseende såväl derå, som å den längre tid han i Statens tjenst tillhragt och hans derunder städse ådagalagda nit och skicklighet, få, derest han stvrker sig för'farande vara af sjukdom hindrad från utöfningen af sin tjenst, efter erhållet afsked från dpnsamma, oaktadt han då icke uppnått föreskriloe lefnadsoch tjensleålder, uppföras å allmänna Indragningsstaten för åtnjutande af årlig pension af 1,500 Rall-; d) att enär Förste Kanslisten hos Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader O/oj Sahlgren, i följd af sjukdom,' alltsedan April månad 1856 varit förhindrad ali sin tjenst bestrida och från nämnde tid, såsom medellös, af tillfälliga besparingar å Styrelsens aflöningsmedel årligen åtnjutit understöd, bemålde Sahlgren, hvilken, född 1793, varit i Statens tjenst anställd dels från år 1810 lill 1824, då han, efter vunnen befordran till förste Sekreterare uti Kabinettet för Utrikes brefvexlingen, från samma beställning erhöll entledigande, dels ock sedermera från är 1841, då han förordnades 291 Expeditions-Utskottets förstäf/ tilt underd. Skrifvelse JS:o %05.
Sådant tillgår helt enkelt på det sätt, att köpmannen lager de sedlar som han af Den 26 Augusti. 577 af kryddkramhandlare eller hvilken minuthandlare som helst erhållit för de utländska varorna, går dermed till banken, uttager i stället bankens silfver och skickar det till den utländska fordringsägaren. Ingen köpman går oniidigtvis till hanken och hemtar silfver, för alt utsända det, så länge han kan betala med vexlar, emedan silfrets utsändande kostar mera i sjöförsäkring och frakt än postpenningarne utgöra för en vexel, hvilken icke ens behöfver recommenderas. Det är sålunda icke af lättsinnighet man skickar ut silfver, utan derföre att det är nödvändigt, i brist på annan lättare utväg alt betala. Bchofvcl alt utskicka silfver bör man i möjligaste matto inskränka; och derföre underlåta att uppmuntra införsel af alla sådana varor, som på något sätt kunna umbäras. Om creditupplag är min öfvertygelse lika med Hrr Nordenanckars och Lefrens, nemi. att det lättar och uppmuntrar till införsel af främmande varor, samt ali det följaktligen hör inskränkas så mycket som någonsin rådligt är. Jag har icke sakkännedom nog, för att säga, hvar den rätta gränsen bör vara, eller för hvilka varor ereditupplaget holde alldeles försvinna; men klart synes det mig, ali när köpmannen slipper betala införseltull för dc varor han pä credit upplägger, så måste det ofta hända, att han införer sådana, om hvilkas afsättning han är oviss. Finge han deremot genast betala tull, så införde han inga andra varor eller större belopp än dem, på hvilkas afsättning hail vore någorlunda säker; det vore, efter min öfvertygelse, en fördel både för riket och hanken; då toge man sin betalning hellre i goda vexlar, än i varor, hvilkas afsättning vore tvifvelaktig och silfverfouden blefve ej onödigtvis förminskad.
Genom de väckta motionerne, är någon utförligare behandling af frågan om diligensoch forvagns-inrätlningar icke påkallad , och Utskottet liar icke eller annars funnit någon anledning dertill. Utskottet har bestämdt antydt sin åsigt af gagnet och angelägenheten af dessa inrättningar, och äfven tillstyrkt, att hittills meddelade understöd dertill må fortfara, och ytterligare omvårdnad egnas åt deras förkofran, hvilken i alla fall, genom förhöjning af den allmänna skjuts-legan, torde väsendtligen befordras. Emot förslaget om skjuts-inrättningens förening med postföringen , får Utskottet åberopa hvad sorn förut är yttradt om omöjligheten för Staten att omedelbart öfvertaga skjutsnings-beslyret, och om den olikhet i localföihållanden, som hindrar efterföljden af andra länders exempel. Då Utskottet icke satt i fråga någon föreskrift, hvarigenom skjuts-entreprenadanstalten kan blifva hinderlig för diligensoch forvagns-inrätlningar, utan tvertom uttryckligen förutsatt, att dessa inrättningar skulle genom berördeanstalt framkallas och befordras, lärer något stadgande, för att undanrödja slikt hinder, icke vara nödigt. Utskottet har icke eller tillstyrkt att förvagns-inrättningar i allmänhet måge medgifvas samma vilkor, sorn för vägen emellan Upsala och Stockholm, enligt hvad nu blifvit uppgifvet, skola vara beviljade, och hvad endast exempelvis är nämndt, torde icke utgöra tillräcklig anledning till en slutsatts, stridande emot hvad Utskottet, på ett annat ställe, bestämdt förklarat; men till förekommande af all förtydning, får Utskottet ytterligare förklara , alt, med åberopandet af detta exempel , ingalunda varit åsyftadt alt forvagns-inrättningar måga, genom öfvertagande af de till skjutsning indeldte hemmanens skjutsningsskyldighet, befordras.
Vid öfvervägande af detta med hvad haudlingarne i öfrigt innehöllo, ansåg jag, för min del, det emot Borgmästaren Falck åtalade förfarande, om det ock, på sätt RådstufvuRätten antagit, i allo varit lagligen styrkt, bestående deri, att ofvanomförmälda, ifrån en till annan inrikes ort ankomna vara, hvilken, anhållen såsom oförpassad, enligt FörpassningsStadgan, icke kunnat dömas förbruten, utan skolat emot erläggande af dubbel sjötull ägaren återställas, blifvit i obehörig ordning till denne sistnämnde utlemnad och, med begagnande af ett origtigt betyg, beräknad till mindre qvantitet än den verkligen utgjort, samt afgifterne i samma mån till mindre belopp än vederbordt redovisade, väl innefatta ett tjenstefel, medelst åsidosättande och öfverträdelse af hvad Borgmästaren , såsom tjensteman vid inrikes tullbevakningen, likmätigt FörpassningsStadgan ålegat, och hvarför högst det af Actor yrkade ansvar lagligen ägt rum, men deremot icke kunna hänföras till det svårare brott, 5 §. i Kongl. Förordningen den 23 Juni 1825 beskrefve, angående den händelse, att oloflig varuinförsel af Tulltjensteman gynnas och befordras, helst Förpassnings-Stadgan i dess af RådstufvuRätten åberopade 47 §• icke i detta afseende, eller rörande tjenste mans - R. St. jfust. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 jfan. 1840. 2 5 mans förbrytelser emot denna författning, såsom angående blott inrikes varuforsling, gåfve eller kunnat gifva anledning till jemnförelse eller tillämpning af den förra, hvilken åter afsåge förhållanden med varor, som blifvit ololligen införda ifrån eller utförda till utländska orter; derförutan anmärkas kunde, att, likmätigt Kongl. IIofRättens af Kongl.
Slutligen och under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Haj:t sålunda föreslagit, bar Kongl. Maj:t nu äfven till Rikets Ständer i nåder hemställt, att, sedan egendomen N:o 4 å Riddarholmen blifvit, på sätt afsedt vore, behörigen inredd och tillbyggd samt Riks-arkivets samlingar dit förflyttade äfvensom Vitterhets-, Historieoch Antiquitets-akademiens i f. d. Ridderstolpeska huset jemväl inrymda samlingar intagna i det nya National-museum, nyssnämnda hus, eller N:o 2 vid Skeppsbron, måtte på offentlig auktion, efter föranstaltande af Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-kontorel, försäljas och köpeskillingen till nämnda Kontor inflyta. I sammanhang med denna nådiga framställning har Utskottet jemväl till pröfning förehaft två särskilde hos Ridderskapet och Adeln samt inom Borgare-Ståndet väckte och, jemte vid remisserna afgifne yttranden, till Utskottet öfverlemnade motioner, i det förra Riks-Ståndet, under N:o 31, af Herr Nordenfalk, Johan, och i Borgare-Ståndet, under N:o 15, af Herr O. E. Dahm, hvilka motionärer hufvudsakligen anfört, hurusom ej mindre Riks-arkivet, än äfven Kongl, eller ftilcsbibliotheket i saknad af tjenliga lokaler, befunnes i den mest sorgliga belägenhet. Vid 1844 års riksdag, då Kongl. Bibliotheket sednast varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, hade, enär under samlingarnes tillvext hvarje möjlig utväg till utvidgning inom dess nuvarande lokal vore så till det yttersta begagnad, att det ej längre kunde eller borde der qvarblifva, beslutits, att en våning i National-museum skulle för Kongl. Bibliotheket afses.
Det skulle, i sanning blifva ett begynner - ligt förhållande, om Nationens Representanter vid hvarje Motion de ämnade väcka, vore nödsakade att förut underrätta sig, huruvida Den 16 Septernber e. m, 119 densamma öfverensstämde med v hfa perfoners eller C or porat toners vilja och önjhan, och om också dervid alltid inträffade den sällsamma omständigheten, sorn vid den väckta motionen i detta ämne, att nemligen såsom man vill yrka sjeffmanda förklaranden sig framställde med den oväntadt djerfva omfattning att 30 perso, ner tro sig kunna uttrycka pluraliteteDs vilja och önfkan bland 36,000 menniskor hvilka icke blifvit rådfrågade, icke hörde, tyckes detta förfarande likväl så problematiskt, så litet antagligt och fögaeller intet ändamålsenligt, att denna utväg hos ingen rättskaffens Riksdagsman lärer vinna ringaste afseende.' det torde alltså tillkomma vederbörande Ut [kott och vidare Rikfens Häglof .Ständer att ensamt upptaga, pröfva och afetter tillf yrka så väl denna Motion som alla andra inom nuvarande Riksdag tillbörligen väckt* och till behandling remitterade Motioner.
Utsk:t har äfven dragit den slutsats, som är ganska naturlig, att den förste egaren eger under hela sin lifstid, äfven om den är längre än 20 år, klander föra, och hans arfvingar att 20 år efter hans dödsdag klandra åtkomsten af egendomen, så att om man håller sig endast och allenast till frågan, vid hvilken tidpunkt klandertalan är slut, så har författn:n i sjelfva verket icke någon brist, såvida man vill inskränka sig till det att preskription för klandertiden der icke skulle saknas, ehuru jag medger att, såsom Utsk:t också här an märkt, klandertiden kan för den första innehafvarens lifstid blifva längre eller kortare. Men, säger man, felet är att någon terminus a quo icke finnes och det är äfven ganska tydligt uttryckt i Exped.Utsk:ts skrifvelseförslag. Utsk:t har icke gjort något annat än kastat om och gjort till premiss hvad LagUtslct här har berättelsevis uptagit, och kommit till den konklusion, att just det förhållande att terminus ad qvem är bestämd, men å andra sidan icke terminus a quo, leder derhän att författnm, sådan den nu är, icke kan, såsom Utsk:t sagt, på ett tillfredsställande sätt upfylla sitt ändamål. Jag kan åtminstone icke af den tankegång, som genomgår Utskits Mein., finna annat än att sådan är Utsk:ts mening, och den är tydligen uttryckt i Exped.Utskits skrifvelseförslag. Hvad åter beträffar den sednare anm:n, som Gr. Sparre gjorde och hvilken jag i anseende till den låga röst, med hvilken Grin uttalade densamma, icke var i tillfälle att riktigt höra, så får jag säga att om den afsåg realkrediten, anser jag denna fråga ingalunda tillhöra detta ämne. Hufvudändamålet, som R. St:r åsyfta med sin begäran hos K. M., är förändrade grunder för hypotheksföreningars införande, äfvensom en förändrad författn. rör:de lagfart. Hvad det andra beträffar, så faller det af sig sjelf, och jag hade icke trott att R. St:r skulle i en skrifvelse till K.
Enär likväl hufvudstadens Borgerskap och Herrar Femtio Äldste år 1853 beslöto att den ifrågavarande brobyggnaden öfver Norrström borde sträcka sig från Tegelbacken till Riddarhusgränden med en bredd af 44 fot, deraf 30 farbana, svarande mot den smalaste delen af Riddarhusgränden, som på begge sidor skulle omgifvas af trottoirer lill 7 fots bredd hvardera, hemtades deraf den slutsats, att, med afseende ä den alltför trånga och i Hera hänseenden mindre lämpliga passagen genom Riddarhusgränd, hufvudstadens Styrelse jemväl skulle önska att i någon mån förändra brons riktning, så att den på södra sidan finge sitt landfäste å Riddarhusets sjötomt midt framför Riddarhuset, hvarigenom icke allenast en rymlig plats erhölles för passagen till bron, utan ock Riddarhuset komrae att stå mera fritt, hvilket både skulle förhöja intrycket af denna i arkitektoniskt hänseende särdeles vackra byggnad och genom anblicken från norra sidan åt hufvudstaden bereda en betydlig försköning. Af sådan anledning och då de å Riddarhusets tomt nu befintliga byggnader äro i hög grad vanprydliga och genom deras uthyrning på sätt som svårligen kan undvikas åt Riddarhusgården, gifver ett högst skräpigt utseende, för att ej tala om den eldfara, som är förenad dermed att dessa lägenheter begagnas till stall, foderskullar och vagnshus, väcktes inom Riddarhus-Utskottet förslag om framställning till Högloft. Riddersk. och Adeln angående borttagande af omförmälde byggnader och Riddarhusgårdens planering samt upplåtelse för ofvanberörde allmänna ändamål. Ofver detta förslag inhemtade Utskottet Riddarhus-Direktionens utlåtande, hvaruti Direktionen, i anseende till den förlust för Riddarhuskassan af omkring 3000
Utsk:ns i afseende på ifrågavar:de § afgifna förslag blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet. Fortsättningen af forevar:de Betänkis pröfning upskjöts till eftermidd:s plenum; och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | på 4 e. m. In fidem protocolli Alberl Munck. Den G Maj e. m. 527 Onsdagen den 6 Maj 1857. Plenum kl. 6 e. m. .lust. pleni-prot:t för d. 1 sist]. April e. m. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz, anförde skriftligen: I början af innevar:de Riksdag afgaf jag inom den tid grundlagen föreskrifver, följande vördsamma motion, som af R. o. Ad. blef till StatsUtsk. remitterad, nemi.: »Att R. St:r mätte taga under pröfning, huruvida »de icke finna sig böra till K. M. i underdihet öfver »lemna de af mig afgifna 2:ne (motionen bifogade) »förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, »och i underd:het anhålla, att K. M. täcktes lala de»samma granskas af sakkunnige män, samt vid näst»följande Riksdag till R. St:r i Nåder öfverlemna ej »mindre dessa personers deröfver afgifna underd. Utlåt., »än ock ett fullständigt förslag till ordnandet af Rikets »försvarskrafter på ett med landets behof och tillgångar »öfverensstämmande sätt; anseende sig R. St:r, att, »tills delta inträffar, böra låta anstå med beviljandet »af alla nya ordinarie anslag å 4:de IlufvudTiteln.»
Likaledes har Jag i Nåder bifallit de förändringar, som blifvit af Eder föreslagna uti - 14 §• 4 och 5 Mom. Riksdags - Ordningen ; det vid slutet af 14 §. föreslagna nya 6 Momentet ; de föreslagna ändringarna uti 17 §. 2 Moni, gista punkten; 19 §. sista punkten ; 22 §. förra och senare punkterna 5 23 §. Maj-ts Nådiga. Skrifv. 2 Morn. 2 punkten RiksdagsOrdningen; jemte de vid slutet af 63 §, föreslagna tillägg; äfvensom de uti 64 §• 3 punkten; 65 §. 2 punkten ; §. senare punkten; samt 79 §. Riksdags - Ordningen, föreslagna ändringar.. Beträffande deremot den af Eder föreslagna förändrade redaction af 63 §. Regeringsformen, har Jag ansett, att, då den närvarande redactionen af samma §. i bestämda ordalag innehåller, att det så kallade Stora Creditivet skall ur Rikets Ständers Bank, vid infallande krig, af Konungen lyftas, men den nu föreslagna förändrade redactionen icke ens antyder, hvarest lyftningen af detta Creditiv skulle komma att ega rum , kunde en skadlig obestämdhet vid tillämpningen härigenom uppstå, hvilken det är Lagstiftarens pligt att förekomma; och har Jag, af sådan an ledum nnit Mig förhindrad att antaga Edert ifrågavarande Förslag, Jag är likväl Kongl. Alaj.-ts Nådiga Skrifv. JV.-o 92. sinnad, att till Eder, Gode TIerrar ocli Svenske Män! aflåta en Nådig Proposition, hvarigenom ali otydlighet i denna del kan förebyggas. Jag liar vidare funnit, att det af Eder föreslagna stadgande, om offentlighet vid Riks-Rättens sammanträden, icke borde beslutas annorlunda, än i sammanhang med frågan om offentlighet vid Domstolarne i allmänhet, hvilken fråga åter är i vissa delar beroende af möjliga , men ännu icke beslutade förändringar i RättegångsOrdningen-, De vigtigaste skälen för offentlighet vid Domstolar äro tvifvelsutan , å eria sidan, att en tilltalad person derigenom eger större säkerhet, att icke våldföras eller lida inskränkning i rättigheten att lagligen försvara sig, och å den andra, att
Tror du, att de, som sjelfva göra sig till af att gå utan byxor, fordrar någon paryr af en kvinna? — Förlåt, Madame, skrek abbéen in i hennes öra. Det är länge sedan. Nu råder der tvärtom stor lyx i Paris. Den gamla fröken såg vredt på honom med obeskrifligt förakt. Lyx! Ja, väl vet jag, att de ha stulit bättre folks saker och nu klutar ut sig som gudar och gudinnor i stället för att gå med panier och puder som kristna menniskor. Men ni vill väl aldrig inbilla mig, att er lille korsikanske slagskämpe, som ni talar så vackert om, är i stånd till att bilda en societet, om han än förmått att lappa ihop ett dussin republiker? Nej, hon skakade energiskt på hufvudet — något sällskapslif, som det kan vara frågan om, att en dam med min systerdotters rang kan deltaga i, blir der icke i Paris, förrän Hans Majestät kommer tillbaka. Till den tiden får hon sitta hos sin faster innanför låsta luckor. Det gör naturligtvis allt bättre folk, afgjorde hon kategoriskt. Hennes systerdotter suckade. Utsigten att komma innanför de låsta luckorna tilltalade henne icke, trots all rojalistisk renlärighet. Den gamla Madame de Beaurollier tog nu till ordet. Hon riste på hufvudet, när hon talade, så att der stod en sky af puder utifrån peruken. — Men, käre abbé, är det då icke oförsigtigt att skicka vår lilla flicka till detta Sodom? Tänk, jag har hört, att en grefvinna af det gamla hofvet, med ett fullständigt respektabelt namn, har gift sig med sin lakej — tänk er, gift sig! Der ligger galenskap i luften derinne, och det smittar. Åh, Gud, man har ju sett folk af den högsta börd bli som förvandlade. Tänk blott på den förste prinsen af blodet — sjelfva hertigen af Orléans! Och den lille hertigen af Chartres! — Gud och hvar man vet, att han har tjenat under den trefärgade fanan. Det smittar, säger jag er — det smittar! — Åh, gudmor, ropade Edmée indignerad, ni är då väl icke rädd för, att jag skall gifta mig med Jeanot!
Men dä nu Herr Landtmarjkalken lofwat, at i morgon genom Bonde-Ständets Taleman inhämta underrättelse och densamma Ridderffapet och Adeln meddela, är detta ock et sätt, hwarmed jag för min del är aldeles tilfredsstäld. Grefwe körner, AZolpb Loran. Jag skulle instämma med Friherre Oiljsncrantr: i hans gjorda anmärkning, om jag ej trodde, at wid detta tilfälle fräga wore mindre om iakttagande af former, än om ädagaläggande af wälwilja. Herr 910 Den 27 Hunn. Herr 8l IfverKtoIye, IgLVicl Ouclmunäj Enligt hwad jag kunnat fatta af denna dagens öfwerlaggning, är det genom allmänt beslut faststäldt, at frägan om deltagande uti Kronoffjutsnings-skyldigheten stall i morgondagens i'lei>um afgöras; och anhäller jag at detta mätte gä i werkställigbel utan afseende pä det hederwärda Bonde-Ständets tilkännagifwande, at de tillätit sin Taleman underteckna Lonstitutionen. Undertecknad LilkvLrstolpL, ^xs! 6adriel, upläsie följande Oictamen til krotOLollet: Ridderffapets och Adelns /ercllive hyser högst wär derliga statler för Fäderneslandets Historia uti de der förwarade Urotocoiler och Handlingar för Ridderstapcts och Adelns klena och Utstött, för en tid af nära twänne Secler, eller alltsedan Riksdagen 1627. Smäningom stola säLana wigtiga Acter genom älder och äkommor förmultna. ' Ofta hander at de genom nägon enstilt wärdares oaktsamhet ti! nägon del stingras eller förstöras. Och ändteligen kan tilfälligheten af en olycklig wäveld inom nägra timmar alldeles oersättligen til intet göra desia angelägna och uplysande tilgängar för Historien.
N:o i3, i anledn. af väckt motion om minskning i soldat-målet, samt sedan upplyst blifvit, alt detta betänk, blifvit bifallet af Presteoch BorgnreSltn, men återremitteradt af BondeSt , fann R. o. Ad. för godt alt bifalla detsamma. Likaledes biföll R. o. Ad. Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:s den 25 sisth April samt den 2 dennes f. m. på bordet lagda betäuk:n, hvilka af samtliga de öfriga RiksSCn äfven blifvit bifallna, nemi.: N:o 14, i anledn. af väckt motion, alt pastorer måga deltaga i aflöning lill klockare, i mån af deras delaktighet i klockareval; N:o i5, om upphörande af den handels-societeterna i sjö- och stapelstäderna, genom y:de morn. i K. kungörelsen den 10 Sept. 1828, ålagda förbindelse att ingifva bevis öfver verkställd saltimport, samt rättelse af berörde författning i öfrigt; N:o 16, i anledn. of väckt motion om befrielse för rotehållare från skyldigheten att för regUs-ollicerare förevisa rekryter, innan de antagas; N:o 17, i anledn. af väckt motion 0111 vidtagande af åtgärder för riksdagens förkortande. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 92, angrde några med statsregleringen gemenskap ägande allmänna frågor, blef samma utlåt, hegardt ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, Au g., samt Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabri el. Remitterades till LagUtsk. Hr Bildts, Knut, den 2 dennes på bordet lagda motion om ett närmare bestämmande af krigsrätls-ledamöters ansvar i och för felaktiga domslut. Uppå begäran af Hr von Hartmansdorff, A11 g., samt Frih.
Borgare-Ståndet, som under åberopande af sitt, den Q dennes, aflåtne Protocolls-Utdrag, förhlifvit vid sitt förr fattade Beslut, att Tullen för inkommande och Utgående varor hofde bestämmas i Hamburger Banco, och påyrkat dell rätt, sorn jemlikt 71 §. Regerings-Formen och 3i §. Riksdags-Ordiihlgen, Ståndet tillkommer, att få denna fråga af Förstärkta Stats-Utskottet afgjord, samt i följd deraf, ålagt Bevillnings-Utskottet, att för sådant äli» Bevillnings-Ut skot tels damål upprätta förslag tillVoterings-Proposition och densamma till Riks-Standen inlemna, utan äfven fått inhemta, det Högv. Preste-Ståndets Accession till denna begäran; Och då a:ne Stånd sålunda hänskjutit denna fråga till Höglofl. Förstärkta Stats-Utskottets afgörande, anser Utskottet sig pligtigt att framlägga en deröfver så lydande; Voterings-Proposition: Derj sorn , i enlighet med Höglofl. Ridderskåpet och Adelns, HögV. Preste-Ståndets samt Hederv. Bonde-Ståndets Beslut, vill att Tull för inkommande och utgående varor hör i Svenska Bancosedlar bestämmas och erläggas, voterar Ja: Den det ej vill voterar Nej. Vinner Nej. Så kommer, enligt Vällofl. Borgare-Ståndets Beslut, ali Tull för utgående och inkommande Varor, att hädanefter såsom hittills bestämmas i Hamburger Banco, men erläggas antingen i Vexlär eller Svenskt Speciemynt, eller i Bancosedlar efter näst föregående månads medelcours och med iakttagande deraf, att när denna medelcours slutar sig på runstycketal, men icke öfverstiger skillingstalet med mera än 6 runstycken, lemnäs dessa utan ali beräkning, och att om den åter uppgår Öfver 6 runstycken, ökas den till fullt skillingstal. Den yrde Voterings-Proposition, som Utskottet i dess ofvänomförmälde och den 27 Betänkande/!. 27 dennes af Högloft. Ridderskapet och Adeln, samt den 24 föregående af Högv.