Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill åtminstone först se, om det egentligen blir nödvändigt att säga det. HANS (spändt). Nödvändigt LEONORA (utan att se på honom). Ja. (Melankoliskt.) Och det blir visst tyvärr nödvändigt. Å, jag försäkrar dig, min egen vän – tusen gånger har jag varit på vippen att säga dig det alltsammans. Och det var inte bara, för det jag visste, att du skulle bli rasande på mig, som jag lät bli. Jag insåg, att jag genom att tillstå saken i otid skulle ha gjort din ställning allt för skef. Jag förstod, att du måste hållas utanför, så länge ännu ingenting var afgjordt, och att jag så länge måste dragas med det ensam. (Suckande.) Å, ibland har jag önskat, att du kunde gissa det alltsammans, utan att jag behöfde säga dig det. HANS. Jag gissar, att du måste ha gjort mig en mycket bitter orätt, efter som du icke ens kan förmå dig att öppet tillstå den. (Leonora ser hastigt upp på honom och drager sig litet tillbaka. Hans förtviflad.) Och jag trodde på dig – blindt trodde jag på dig. Du fordrade det – och jag var dum nog ... Min Gud, jag inbillade mig alltid, att i det låg min makt öfver dig. Jag har icke velat höra på folks prat, icke på någon. Jag ville tro, jag tvang mig själf att tro på dig, Leonora ... LEONORA. Du ville ... Du tvang dig själf ... Större förtroende hade du alltså icke till mig? HANS. Förtroende! Kom icke mer och tvinga mig på knä med denna absurda fordran på förtroende! Allt hvad du på sista tiden har sagt och gjort, som kunnat såra mig – du måste vara förberedd på att jag sätter det i förbindelse med din vidtgående intimitet med – en libertin som Max Bruun. LEONORA. Och detta törs du bjuda mig! – Så långt har det gått. Våga inte, att en gång till nämna Max’ namn mellan oss på detta sätt. Jag förlåter dig aldrig. Hvad jag har brutit mot dig är småsaker mot hvad du nu gör emot mig. HANS (mera osäker). Men, Leonora. På hvilken annan punkt kan du väl såra mig utom i denna? (Leonora tiger.
Bruk, om försäljning deraf 25. om inköp af joid och skog för dess behof 40. om ny aflöningsstat 42. om öfverlåtande till bruket af det till Kommini sters-boställe nu anslagna hemmanet Nedra Tumba eller Tumba N:o 2 53. om afskrifning af en i vedförrådet uppkommen brist 65. U. Undersökning, om anställande deraf i vissa af Banko-Styrelsen behandlade mål 5, Bih. lill fl. St. Se vidare: Låne-rörelse. w. Wexel-diskontering, om ändring i gällande stadgande ang. räntan 4. Wexlings-, Kassaoch Depositions-rörelsen, Bankens, förändrade föreskrifter derom 38, 49, 89, 82. Widman, C. Se: Eftergift. Wigström, L., född von Schwerin. Se: Anslag. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 B f H A N G LILL aaaa Afdelningen. Indra Ilandet: Underdånigt Betänkande till Kongl. Maj:t angående förenklande af Beskattning sväs ende t samt Uppbördsoch Redogörelse-Verket. : UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE TILL angående förenklande af BESKATTNINGSVÄSENDET SAMT UPPBÖRDSOCH REDOGÖRELSE-VERKET, afgifvet den 30 April 1847 af HevstiiUtt i Watter titseilile Comiteratte. INNEHÅLL af BETÄHTHA1TDET. sid. Inledning 1. l:o. Angående de olika jordnaturerne samt jemkning uti jordegendomarnes skattebördor 1. Utredning öfver hemmantalet 6. 2. Serskilda hemmansnaturers olikhet i skattebidrag 9. 3. Angående Hemmansnaturernes skiljaktighet i serskilda onera och besvär 14. G. Om Skattenatuf för den under åborätt upplåtne kronojord 19. 2:0. Angående förenkling af Grundräntorna och Tionden. a) Ordinarie Räntan. 7. Utredning angående ordinarie räntan jemte Undervisningen samt de olika skattetitlarne 26. 8.
Såsom skäl för förstnämnde förslag auföres, att den mindre bemedlade folk-klassen vid den föreslagna tiden eller November månad hade något i behåll af sina under sommaren och hösten besparade arbetsförtjenster, som, innan uppbörds-stämman nu inträffade, pä ett eller annat sätt förskingrades. Förslaget om tidens framflyttande i afseende å ordinarie räntans och andra af markegång beroende utskylders erläggande grundar motionären derpå, att kommunikationen med fasta landet, vid den tid utskylderna nu vanligen eriades, vore afbruten, i följd hvaraf de skattskyldige ofta måste till för ringa pris afyttra sin spanmål( öns enda produkt af någon betydenhet, till handlande i Borgholm eller annorstädes på ön. I detta ämne hafva motioner vid flere föregående riksdagar, sednast vid den åren 1853 och 1854 hållna, blifvit väckte äfvensom underdåniga ansökningar i ämnet till Kongl. Sfajit vid olika tillfällen inglfvits, men dessa framställningar hafva dock hittills ansetts icke böra föranleda en särskild uppbörds lagstiftning för nämnde ö, hvilket äfven skulle förorsaka undantags lagstiftningar i flere dermed sammanhängande ämnen. Vederbörande myndigheter hafva upplyst, att den ifrågaställde framflyttningen af uppbörds-stämman icke för de skattdragande sjelfve skulle medföra någon fördel, då den föreslagne tiden mest behöfde egnas åt jordbruket, samt de skattskyldige icke saknade rådrum att afsätta sin spanmål under den tid kommunikationen med fasta landet vore öppen. Dertill kommer ock att de föreslagne dubbla uppbörds-stämmorna skulle för de skattdragande medföra tidsförlust, och i anseende till, bland annat, lösen för 2:ne debetsedlar om året, jemväl ökade kostnader.
Rikets Ständer hafva visserligen icke förbisett att tulltaxan ännu i flera andra hänseenden är i behof af väsendtliga förbättringar; men dä en mera djupgående granskning af författningen, för att icke gå miste om den öfverenstämmelse imellan dess särskilda delar, som i all lagstiftning är af nöden, förutsätter mångfaldiga detaljutredningar, för hvilkas åstadkommande Rikets Ständer sakna tillfälle, hafva Rikets Ständer velat i underdånighet anhålla, alt E. K. Majit behagade, efter föregången utredning af sakkunnige män, till Rikets näst sammanträdande Ständer i nåder aflemna förslag till ny tulltaxa, deruti, med iakttagande af erforderlig enkelhet och konseqvens i afseende på uppställningen, införseltullarne för de fabrikater, som utgöra föremål för inhemsk industri, må föreslås till sådana belopp, att de å ena sidan icke kunna lemna den svenske producenten tillfälle att skörda oskälig vinst på öfrige medborgares bekostnad, men å den andra göra det för honom möjligt, att med användande af omtanke och flit fördelaktigt bestå i konkurrensen med främmande, i afseende å klimat, läge och kapitaltillgång, mera lyckligt lottade länders industri-idkare; och torde, enär hos Rikets Ständer fråga blifvit väckt om förändradt förtullningssält af artikeln bränvin, så att denna vara blefve vid dess införtullande uppmätt och profvad enligt samma grunder och pä samma sätt sorn för den inhemska tillverkningen deraf är stadgadt, E. K. Majit läckas jemväl i nåder meddela föreskrift att i sammanhang med utarbetandet at nytt tulltaxeförslag bör tillses, huruvida en sådan förändring i 1111 för bränvins i n fört 11 lin ing gällande förfaringssätt lämpligen må kunna vidtagas; hemställande Rikets Ständer derjemte att det oftaåberopade här i underdånighet bilagda förslaget lill ’’tarif för införseltullen” och till ”underrättelser om hvad vid dess verkställighet iakttagas bör” måtte vinna nådig fastställelse. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 November 1863. Förslag till Tulltaxa. 21 JPiirslug lill Tullla&tM* Tarif för liiförselstullen.
Det hos Konsistorium academicum, vid öfverläggning härom, hållna protokoll är, jemte de remitterade handlingarne, i underdånighet följaktigt. Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, L. WESTMAN. E. G. BRING. J. LUNDELL. P. E. GELLERSTEDT. ut ii) protorollo. C. J. D. HILL. J. W. ZETTERSTEDT. A. W. EKELUND. Joh. Gust. EK. N. J. BERLIN. J. M. AGARDH. C. .1. TORNBERG. C. J. ZETTERSTRÖM. Lund den 21 Februari 1852. Nanmann. — 351 — Utdrag af protokollet, hållet hos Konsistorium academicum i Lund den 21 Februari 1852. Närvarande: Ordförande, Universitetets Rektor, Professor Westman. Ledamöter, Professorerne, Domprosten II. Reuterdahl, E. G. Bring, J. Lundell, P. E. Gellerstedt, C. .T. Hill, J. W. Zetterstedt, A. W. Ekelund, J. G. Ek, N. J. Brunius, J. M. Agardh, C. J. Torn berg samt Akademi-räntmästaren C. J. Zetterström. Föredrogs till underdånigt besvarande Kongl.
Herr kl a m m srbarZ, (larl, önskade, at der flere grenar wore inom en krimilla, huswudmänneu för hwarje gren skulle wara obecagct at flika upgister insända. 8i!vLrsta!po, t^xs? 6 a b ris! yttrade sig hofwa föreslagit io ar as den ordsak, at han fruktade, det uplysningars hopsamlande för en längre lid rilbaka skulle åstadkomma en allt för widlyftig eorrrichonäm.e.Dinom flamillcrnr. m HanS Lxcellence Herr Grefwe» och Landt-Marskalken proponerscle VIN Ridder skåpet och Adeln skulle behaga älägga Ätternas huswudmän, gk inom tu är efter kmidgörelse, til Riddarhuset insända ZsnsalvAiska underrättelser för io är tilbaka. Befwarades as manga med Ja; men Friherre Rotenbsne, Friherre klemming, Llgz, och Hans Lxeellenes Grefwe liuurb yttrade sig anse nödwändigt, at i fraga warande underrättelser borde insändas allt ifrån 1770, emedan i annat fall betydeliga Iscuner i Riddarhusets tfsnsLlogier kunde upkomma» I anledning häraf förnyade Herr Grefwe, och Landt-Marskalken sin proposition blott med den förändring, allt i fr än 1770. Och blcf densamma med Ja befwe råd. Föredrogs ä uno det den y:de Maji Mäste och pä bordet lagde Betänkande af Lag - Utskottet, rörande prsescripnoris tidens förkorrtande i Skuldfordringsmal; hwarefter Hans OxcLlIsncs Herr Grefwe» och LandtMarskalken förnyade sin wid förra upläsningen gjorda ych dä i krotoLoIIec antecknade erindran i afseende pa prLleriptious tid för arfs och kronofordringar. Grefwe koiks, ^rviä Leie.
Om den förra frågan bifalles, så är det en lycka för fäderneslandet och om den 248 Den 26 Juli f. m. sednare afslås så är det icke värre än att nästa riksdags Consl.- Utsk. får göra gällande, hvad Svensk lag innebär, på det att Konungens rådgifvare må se sig bättre före i fråga om jude-sakers behandling. Frill. Hamilton: Ehuru ogerna jag vill förlänga diskussionen kan jag likväl icke stillatigande förbigå den siste värde talarens lillmälen emot mig och dem som strida emot honom. Den satsen, att hvarje trosbekännare hör lemnäs frihet i utöfning af sin religion inom Svea land, är vacker och riktig, och att jag ifrat för densamma, har jag så godt jag förmår sökt vid mera än ett tillfälle att visa. Jag har vid delta tillfälle icke förstått annat, än att de i landet bosatte 800 judar skola få vistas, hvarhelsl de inom landel önska, att de icke må tvingas att blifva skackrare i st. f. åkerbrukare, men huru detta skall kunna vara i strid med friheten i religionsutöfningen, kan jag icke förslå. I öfrigt får jag förklara, alt jag för vår läras bevarande är lika varm som någonsin Hr von Hartmansdorff. Judarne äro fä till antalet. De hafva aldrig gjort några proselyter och kunna icke göra det. Skiljaktighelerne emellan vår och den mosaiska trosbekännelsen äro dessutom allt för stora för att något proselytmakeri skall kunna äga rum. Här är således i delta hänseendet intet att befara, och dessutom önskar man icke annat, än att personer, som redan tillhöra vårt land, skola få borgerliga rättigheter, och delta endast utgör ämnet för den nu pågående striden. Hr Printzensköld, Carl: Om den sats Hr von Hartmansdorff framställt ang:de de vådor, som skulle uppkomma derigenom, att judarne lemnäs rättighet, att bosätta sig allestädes i landet, är för Frih.
Äfven i Styrelsens eget intresse måtte det ligga, att rättvisa och jemnlikhet i den skaltskyldiges behandling må gå framför tillgången att kunna sammandraga ett större antal trupper, eller anställa några dagars längre exercis. Jag föreslår derföre vördsamt, att en und. skrifvelse af samma innehåll v,id denna riksdag åter må till K. M. ingifvas; och jag tviflar icke, att en så billig och så ofta förnyad önskan, hvars rättmätighet i hufvudsaken icke af den andra Statsmakten kunnat förnekas, äfven slutligen, om oekså måhända icke under samma ansvariga rådgifvare för krigsärendena, måste vinna afseende. SO. I anledn. af gjord framställning, fästade R. St. vid sisth riksdag sin uppmärksamhet på den olikhet, som vid domstolarna äger rum derutinnan, att parter vanligen återfå ifrån Kämnersrätt, Häradsrätt och Lagmansvätt sina i origina! dit ingifna handlingar, men icke från Rådstufviu ätter i mål, der dessa utgöra andra instansen, eller från Idofoch Öfverrälter. Till undanrödjande af detta missförhållande, heslöto R. St. ett stadgande, som berättigar part alt, med vissa inskränkningar, ifrån Rådstufvuoch Öfve inrätter kostnadsfritt återfå dit ingifna protocolf, utslag och och andra handlingar af sådan beskaffenhet, alt liufvtidskrift dertill hos vederbör, embetsman finnes alt tillgå. Sjelfva redactionen af beslutet igenfinnes i R. St:s und. skrifvelse N:o 197 af den 17 Nov. 1834- Enligt erhållna upplysningar, har K. Sig ej vilja för närvar, utfärda något stadgande i detta ämne') utan kunde detsamma komma under öfverläggning vid en blifvande granskning af förslaget till en ny lag. — Deri förändring, R.
Det skaldskaps-anlag, som i Sverige alltid varit det herrskande och således äfven mest utvecklade, är – såsom redan blifvit erinradt – det lyriska: men med stark benägenhet, att i sina frambrott, utan att dock förändra grundtonen, också undervisa och förtälja; eller luta grundtonens lyrik, såsom sådan, antaga ett didaktiskt och episkt lynne. I denna hänsyn har det forntida diktverk, som för Skandinaviens vitterhet står i spetsen, en för Sveriges vitterhet enkom förebildlig ställning. Det är nämligen af sålunda blandad art, och af den högsta; emedan det har Gud, Tiden och Evigheten till föremål. Detta qväde, hvarmed SämundsEddan värdigt begynner, Valas Siare-sång, är – enligt alla kännetecken, inre och yttre – det äldsta, som finnes bevaradt på våra urmödrars tungomål. Öfverströmmande af lyrisk tjusning, om än i ofta hårda, oftare brutna och stundom förvirrade ljud, framsjunger det, från sin början till sitt slut, himmelens och jordens hemlighet; vid ett strängaspel, ur hvilket icke blott Sångmöns, utan hela Menniskoslägtets kall, strid, lidande, ångest och förhoppning klinga. Det meddelar en poesi, som är, inom en och samma ram, lyrisk i sin ingifvelse, episk i sin form, och didaktisk i sitt innehåll; eller i sin själ en ren känslodikt, en sagodikt i sin gestalt, och ändock en lärodikt så i syfte som i verkan. Oskattbar för all verklig kunskap om vår Nords innersta mening, visar oss denna urkund alltså den källa speglad, ur hvars ursprungs-åder de samtliga utgreningar framvällt, i hvilkas väldiga strömmar de fordna skaldeqvaden dela sig till hennes gemensamma fortsättning. Och härmed torde fyllest vara förklaradt, hvarför vår bok, ämnad till en bildsal åt svensk vishet och skönhet, har vid sin ingång ställt Vala, liksom invigande; med Ragnar vid hennes ena och Sigrun vid hennes andra sida. De allmänna egenskaper, som utmärka den fornnordiska skaldekonstens form, motsvara på det nogaste dem, som utmärka dess väsende.
Rättegångs-B cilken: om 7:0 ändring af 2 §. och tillägg till 3 §. i 12 Cap. ,,,,, 8:0 dito af i5 Cap. §§. 1, 2 , , , , , , , , , , 9:° tillägg lill 17 CaP §-hl8 Rättegangs-biträde; se Rättegångs-Balken 8. Rältegängs-dagar; se Härads-Rätt. Rättegängs-Ordningen: om ändring i åtskilliga dederaf, Rät te gangs-1 imma å landet: om förändring deruti , Rättegångs-ärendens fullföljd; se Lappmarkens invånare. Rättelse; se Tryckfrihets-Förordningen-§. 3, 12 morn.; Riksdags-Ordningen §. 56. Rökeoch Provincial-Läkare löneoch tillskottsmedel 5 se Jemtland. S. Sahlman, A, G., Enka: hennes Befrielse från ett arrende; se Upsala Hofstalläng. Sakören; se Domar. Sala Bergslag; se Silfver. Salt; se Stapelstäderna. Saltpeter: indragning af de för emot tagandet deraf anställde Tjenstemän , , , , Sa Itp et erfonde?i; se Afskrifning 2; Granskning 26, 5i. Salu-accisen af städerna5 se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, N:o 54, pag. 10; Bevillnings-Förordn ingen. „ förslag till fördelning deraf, Svar på åter re miss >»,,, Salu-accis-ersättningen; se Bcvillningssumman. Sammandrag af Författningarne, som bestämma Knecktars och Båtsmäns skyldigheter och rättigheter , , , f f f .} 9 t 9 3 > f f J 9 * > y 9 Sammanträden; se Plena. Sandmo; se Svedjande. Schantz, von , G., Öfverste-Lieutenant 5 se Anmälan 62. Schéele, von, G, A.: hans gratification5 Ian 6. Schulzenheim, von, General-Lieutenant tion till henom 5 se Anmälan 6. Schönberg, Leveranteur; se Anmälan 5.
Lön i penningar R:dr 3,849: — Taffelpenningar 3,000: — Tillhopa R:dr 6,849: — en lika förhöjning af i,i5i: — eller tillsammans R:dr 8000: | med derunder förut beräknade 366 T:r Spannmål samt 3,ooo R:dr såsom Taffelpenningar. 2:0 Stats Råden: För hvardera af de 6 StatsRåden, som nu innehar: Lön i penningar R:dr 3,683: 34. - Taffelpenningar i,5oo: Tillhopa R:dr 4> 182: 34. - är en contant tillökning beviljad med *,817: 34. - hvadan Lönen , Taffelpenningarne deribland till i,5oo R:dr beräknade, kommer att uppgå lill ett sammanräknadt belopp af 6,0oo: derunder inbegripne de förut fastställda 355 T:r Spannmål. Utgörande Löneanslaget för samt lige 6 StatsRåden 36,000 R:dr. 230 Exp, TJtsk. Förslag till itnd. Skrift. Lönen för JustitiseRåden eller Ledamöterae i Konungens Högsta Domstol, sorn för närvarande utgör för hvar och en: Contant R:dr 2,100: — Taffelpenningar 1,000: Tillhopa 3,ioo: med derunder hegripne 200 T:r Spannmål, kommer att hädanefter tillökas i contant med 900: och således utgöra 4>ooo: " " eller för 11 JustitiasRåd 44>ooo: - ~ Spannmålen under Lönen samt Taffelpenningarne likasom förut beräknade. 4-‘o Rikets Allmänna Ärendens Beredning: upptages till åtnjutande af samma Statsanslag, som vid sista Statsregleringen bestämdes, eller 8,236 R:dr 2 sk. 8 rst. 5:o För en Vaktmästare vid StatsRådet samt s:ne Vakt B etjente vid Högsta Domstolen hafva R. St. beviljat Penuingelöner till nedaunämnde belopp.
Utsk. åli gge då att samtliga RiksSt:ns tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjeranka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksSt:ns behandlande anmäla. F ö rena sig derefter samtliga RiksSt:n om ett ena [landa utlåt., hvite det till slutligt antagande elier förkastande på tid och sätt, som ofvan föreskri fina är o. Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de ofri gas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogat, varde Constit.Utsk., genom val af RiksSl:ns plena, till slutlig jerankning förstärkt lill ett antal af tjugu personer af hvarje Stund, hvilka genom samfäld, icke efter Stånd, anställd omröstning skiljaktig liete ma förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåt, livile sedan till R. St:s af - i48 Den 11 December f. m. görande, som ofva n sagd t ä r. R. o. Ad. finner således, att grundlagen här förbehållit RiksSttn deras ord i laget. Det återstår endast att tillse, huru långt deras anmärkntsrätt får sträckas. Frih. Cederström har väl ofta sagt, att denna rätt endast nnginge smärre redactionsförändringar, eommalering och dylikt; men denna förklaring står ej i grundlagen. Hvar skall då anmärkntsrätten stadna? Derom har man vid denna riksdag flera gånger tvistat. Ståndet har dervid visat, att den kan sträckas ända till fullständigt ogillande af Constit.TJtskts förslag, aldenstund man här äfven genom votering förklarat sådana förslag dels obehöfliga, dels icke antagliga.
C, är för det uppgifna ändamålet behöflig, samt flygsanden å nämnde mark lämpligen kan bindas genom påfyllning och planering af den lerblandade jord* som erhålles vid den i hamnrännan pågående muddring, hvadan den afsedda planteringen för berörda ändamål icke synes vara nödvändig, får Utskottet, som anser staden böra godtgöra Kronan de omkostnader den i följd af nämnde upplåtelse fått vidkännas* hemställa, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta: att ifrågavarande mark finge, emot erläggande af de omkostnader Kronan i följd af ofvanberörde upplåtelse derå nedlagt, till staden Halmstad för det afsedda ändamålet återlemna^' Och torde, i händelse denna hemställan vinner bifali, underdånig skrifvelse härom böra till Kongl. Majit aflåtas* Stockholm den 6 Juli 1860. Hill. lill II. St. fröt. istia & isca. 4 Sami. i Afd. 2 Hand. IS Mfl. 3 STOCKHOLM, typografisk a föreningens boktryckeri, 1860. Stat s-Ut skottets Utlåtande N:o 131. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Juli 1860, kl. 2 e. m. Utlåtande, angående föreslagen eftergift och afskrifning af ett Markaryds församling i Kronobergs län beviljadt kyrkobyggnadslån. (R. A.) I anledning af väckt motion och sedan nämnde rörsamlings kyrka blifvit i Maj manad 1851 genom åskeld anländ och i grund nedbrunnit, beviljades af Riket* år 1854 församlade Ständer, för uppförande af ny kyrkobyggnad, församlingen ett lån å 6,866 R:dr 32 sk. banko, till utgående från Riksgälds-kontoret, emot vilkor att, sedan detta lån under 5 års tid fått utan ränta innehafva*, sex procent å detsammas ursprungliga belopp skulle, före slutet af hvarje år, till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka 6 procent borde beräknas fyra procent årlig ränta för det återstående lånekapitalet, hvarefter det öfverskjutande beloppet komine att såsom kapitalafbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo godtgjord.
S. D. Föredrogs Banko-Utskottets den I 5 i denne månad på bordet lagde Betänkande, N:o 51, i anledning af Riksens Ständers Berättelse om Banko-Verkets Styrelse och Förvaltning, hvarvid Bonde - Ståndet fann för godt att samma Betänkande bifalla, endast med den förändring i frågan om Omsättningars belopp i Banko-Diskon.' ten efter år 1820, att med samma Omsättningar bör efter förra vanligheten förhållas intill nästa Riksdag; Hvarom Resp. Med-Stånden samt BankoUtskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af särskilj da Utskottets Memorial af den 2 i denna månad angående vissa åtgärders vidtagande i frågan om indragning af öfverflödige Embeten och’ Tjenster; fann Hedervärda Bonde-Ståndet för godt , att gilla och antaga det uti detta Memorial föreslagna senare alternativ, med tillägg, att Utskottet skulle anmodas till Riksens Ständer inkomma med förslag i afseende på organisation af den projecterade Commrttéen, äfven sorö med de uppgörande allmänna grunderna för den i. ragaställde indragningen. 308 Prot. Utdr. d. 18 April i8i8> S. D. Stats-Utsiottets Utlåtande, i anledr ing af de inom Väilofl. Borgare Stånde' gjord' anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande Edelfors Guldverk, samt Lag-Utskottets serskildta förnyade yttranden, i fråga om upphäfvarde af 3 Art. i Kongl. Stadgan om Jagt och Djurfång den 12 April 1808, samt angående frågan, att skogs-åverkan må anses såsom stöld; blefvo efter uppläsandet, under åberopande af BondeStåndets i desse ämnen redan fattade beslut, endast lagde till Handlingarne. S. D. Upplästes ifrån Constitutiöns - Utskottet ankomna Tvenne Memorial af den 13 i denne månad, innefattande dels ett Alternativt förslag till ändring i 4:de §. Regerings-Formen och dels förslag till ändringar i 38 §.