Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid hällens sidor äro rörliga stolpar med väldiga jernkrokar, på hvilka de stora ystkittlarne hänga, nu kalla och likgiltiga vända från elden, medan en jernkrok midt öfver bålet nyss befriades från en mindre gryta, det enda kokkärl med hushållsmin som kan upptäckas, om man undantager kaffekitteln på hyllan öfver dörren. Träskedar och fällknifvar sitta instuckna emellan väggarnes timmerstockar; några kaffekoppar och tallrikar sällskapa kaffeqvarnen på en sidohylla. I större sätrar finnes sängställen på båda sidor om spishällen, och på en af dessa sängars tak är det vanligen gjätergutens (vallgossens) ljufva lott att hvila. Här fans inga dylika pauluner och ingen gut heller. Vi hade ej legat länge förrän den säng i hvilken kandidaten tältade betedde sig som om han varit stupfull eller vådligt sällhetsdrucken. »Är Tjäderska pulvret magtlöst, kamrat? »Nej, det är hela sängen, som kraflar af med mig, oaktadt de usla benen hans». Och så blef der en lång brottning emellan den och kandidaten; brasan tillät nu oss andra två ej att se klart i saken, så det blef aldrig bevisadt, att kandidaten slogs i backen, men visst är, att sängen först fick sig en »rundhjuling» och sedan slängdes bort mot dörren medan kandidaten behöll hans fäll och innandöme som ett segerbyte, hvilket hon sedan rufvade öfver på bara golfvet tills dag blef ljus. Under allt detta sofvo budejorna som det mest förhärdade samvete, men mindre tyst än ett sådant; sofvo så, att väckarurets skrän kl. 6 icke framkallade den ringaste rörelse under det lager af veckadt ylletyg, som jag bredt ut öfver jenternes lätt draperade gestalter. Nu bjöd mig mitt vakna samvete att ruska lif i dem, ty korna råmade otåligt i fjöset och getterna instämde i frihetsropen med de sistnämde talarne.
Efter erhållen underrättelse om det låneunderstöd af tiotusen riksdaler, sorn Kongl, Majct, i anledning af den uti ofvanstående omförmälda eldsvåda, i nåder beviljat samt Kongl. Stats-konloret af under händer hafvande medel förskottsvis utbetalt till de handlande och näringsidkare i Christianstad> hvilka genom samma eldsvåda berofvats utvägaroe alt förut idkad handelsocb handtverksrörelse eller annat näringsfång fortsätta, hafva Rikets Ständer beslutat, att, sedan den af drätsel-kommissionen i Christianstad, under den 10 Januari innevarande år, för detta lån afgifna skuldförbindelse blifvit vederbörligen transporterad oeb, jemte öfriga samma lån rörande handlingar, tili Riksgälds-kontoret öfverlemnad, bör ifrågavarande lånesumma Kongl. Statskontoret af Riksgälds-kontoret godtgöra» samt befattningen med ränteoch kapital-licpvidernas uppbärande af sistnämnde verk öfvertagas; skolande, likmätigt Kongl, brefvet den 28 Juli 1847, efter det mer berörde lån under t vän ne år från Iyftningsdagen fått innehafvas räntefrilt, en tredjedel af det sammas ursprungliga belopp, jemte 4 procents årlig ränta, vid slutet af hvart eeh ett utaf de irenne påföljande åren återbetalas. 22 Stats-Ulskoltets Memorial, N:o 3oS, § 105.
Derföre händer det, med nuvar. inrättning, att, när egendomarne förvaltas af arrendatorer, som ingenting äga och följaktligen snart blifva bankrutt, sä blifva både landslnr och andra utan lön. Stadgades åter att arrendatorerna skulle deponera säkerhet för arrendets utgörande i st. f. borgen, så finge man måhända icke så höga, men desto säkrare arrenden och detta är hufvudsaken. Att hafva att göra med folk som äga något att äfventyra, det plägar vara en vinst för samhället; men att hafva att göra med folk, som ingenting äga att våga och som derföre icke kunna uppfylla sina förbindelser när det kommer till utmätning, derpå förlorar först den indelte löntagaren och slutligen äfven staten. Jag hemställer derföre att Utsk:s betänk, måtte återremitteras. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det kan visserligen icke nekas, att det vore en större säkerhet för staten, om penningar deponerades i st. f. uppbördsborgen samt borgen för arrenden af kronans lägenheter; men jag hemställer huruvida i vårt kapitalfattiga land detta i allmänhet skulle låta sig göra, och huru staten skulle sedermera använda dessa penningar, för att kunna godtgöra tjensteinnehafvarne någon ränta för depositionerna, ty om medlen skulle deponeras utan ränta, så skulle det åstadkomma en ganska betydlig förlust. Motionären har icke talat om att arrendatorerna skulle Den 28 Februari. 717 få någon ersättning, men Hr von Hartmansdorff deremot har tagit det för afgjordt. Detta blefve ett nytt bestyr för statens embetsman, som jag tror på det hela blefve ledsammare, än den tillsyn som embetsmännen för närvar, hafva öfver borgensförbindelsernas förnyande. I alla fall är min öfvertygelse, att det åtminstone icke för närvar, går an att införa denna förändring, emedan det skulle medföra för stora olägenheter och blifva alltför svårt att få arrendatorer, som kunde prestera denna säkerhet. Jag tror derföre, att det vore lämpligast att bibehålla det gamla. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
857 Extra roteringsförrättningarne kunde föranleda, taga fullständig kännedom a£ extra roteringsverket, och, sedan från Landshöfdingarne tillräckliga uppgifter, angående förhållandet inom hvarje län, blifvit infordrade och inkommit, i anledning af sådant allt i underdånighet föresloge sådana föreskrifter, som, hemtade af de mest allmänna grunder för roteringen i hela Riket, inom hvarje län särskildt kunde lämpas efter den method och de grunder, som med den förut i hvarje provins redan verkställde ordinaira regleringen och den oroterade jordens kända förhållande mot den roterade, närmast stöde att förena; hvilka föreskrifter Landshöfdingarne, med inom Länet å nyo utvalde extra roterings committerade, borde vid anställande roteringsjemnkningar följa, under iakttagande likväl, att hemmantalet i så måtto borde blifva grunden för extra roteringsskyldigheten, som det lägsta hemmantalet för gamla roteringsverket inom Länet icke oftare finge öfverskridas, än i det fall, att någre hemman skulle befinnas af så dålig beskaffenhet, att de utan en tillökning i hemmantal icke kunde bära roteringstungan; Och ansågo Riksens Ständer, att, sedan roteringsjemnkningen för något Län blifvit reglerad, förrättningen borde till Kongl. Majrts Nådiga stadfästelse i underdånighet insändas. — Rikets Ständer anmälde äfven vid detta tillfälle den under - 058, Btsv. och Eken. Utsk.
Att en blick på vår jernvägskarta visar, hurusom södra Sverige fått af sin stambana, färdig, jemförd! med öfriga i landet, endast en liten bit, som likväl lemnar ganska vackra resultat, samt ingen enda smärre bana, ehuru ganska många sådana finnas annorstädes, till hvilka Staten lemnat rätt vackra bidrag, som, såvidt de äro nämnda i Rikets Ständers Revisorers berättelse, hafva på några år uppgått till 4,895,000 R:dr R;mt. Att bland alla de städer dessa banor anlöpa, har jag ej funnit någon hafva så stort antal innevånare som Christianstad, utom en enda, nemligen Gefle, hvars folkmängd är betydligt större; likasom jag har svårt att tro det landsbygden skulle vara så befolkad, som i Chrislianstadslrakten. Alt det ingalunda kan vara min mening att klandra, utan tvärtom, emedan det är så väl förtjent, berömma underlättandet af sådana företag som, så att såga, min ska afstånden mellan landets så väsendtligen olikartade delar, hvaraf de mest välsignelsebringande följder måste uppstå; ty endast derigenom kunna vi lära känna hvarandras behof och vilkor, samt blifva i tillfälle samverka för ett älskadt fäderneslands förkofran, till dess lycka och välgång; och Alt, då jag ej betviflar det desse mina här uttryckte åsigter och känslor äro allmänt delade, så vågar jag hoppas på bifall, då jag nu tager mig friheten vördsamt föreslå Rikets Höglofliga Ständer: att, såvida anslag lemnäs lill någon så kallad bibana, sådant beviljas äfven till byggandet af den ofvannämnda, mellan Hessleholm och Christianstad till ett belopp af 360,000 It:dr och lån 360,000, eller tillsamman 720,000 R:dr R-.mt, så alt § af den projekterade kostnaden erhålles, antingen såsom anslag eller lån. Om remiss häraf anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Sven Nilsson, från Christianstads län. Härmed förena sig: Häkan Nilsson, Pehr Nilsson, Anders Pehrsson, från samma län. Bih. till R. St.
Men – om så var: hvilken illvillig dämon gjorde då, att ur så lofliga önskningar och fordringar ändock denna Revolution framgick såsom en bedrägligt tjusande Pandora, hvars skänker omsider väckte alla de bättre af hennes Epimetheer, – och deribland vår Thorild, – ur den ljufva bländsynen till harm och fasa? Frankrikes och Europas olycka ville, att nyssnämnda vådliga ämnen, som kräfde på samma gång det varmaste behjertande och den visaste behandling, sammanträffade med två, sins emellan vexelverkande, förvirrings-principer: å ena sidan, med en anda af det djupaste sedeförderf, som hade förgiftat både det offentliga och det enskilda samfundslifvet, allmänneligen, från dess högsta grader till dess lägsta; å andra sidan, med en till allvälde kommen falsk philosophi, som herrskade i en tvåfaldig skepnad. I den gröfre af dessa skepnader var hon ingenting annat, än den allmänna sedelöshetens sjelfbespegling såsom en systematisk materiedruckenhet och gudahädelse; änskönt, jemväl såsom sådan, prunkande med hvarjehanda philanthropiska utstofferingar. Men i den gestalt, hvari hon sålunda hade utgått från en flock qvickhufvuden, bland hvilka Voltaire var upplysningens centralsol, ville hon allsicke någon fullständig samhälls-omhvälfning, – ehuru verksamt hon medelst alla sina förstöringskrafter inledde den. Hvad hon der ville, var blott, att de högre samfundsklasserne, eller Jordens Mäktige, jemte alla Snillen, hela och halfva (såsom hädanefter sjelfva tillhörande eller närmast befryndade med jordens herrar), skulle för sin räkning bryta de gamla fördomarnes bojor, samt derefter, bredvid maktens fortfarande njutning, för sig sjelfva behålla det nya ljusets fördelar; endast med förpligtelse, att mot det till evig omyndighet dömda ”folket” eller den pöbel, hvars befrielse ur religionens vantro (med mera) vore äfventyrlig för samhällsordningen, tillvägagå så pass mildt, välgörande, ja äfven upplysande, som de i sin vishet funno lämpligt och beqvämt.
HLNr j. Höglefl. Nidderskm.'et, sch Adelns P enum dea I Z December iZOy. S. D. Sörskogs det Hederwärda T°onde>S a? - dets sörledne gärdaq aflämnade Pro>ocol?c NM -g, rörande wilkor för Walattens underskrifwande; Dch iasom de förbehåll Bonde Sränbet cili sirr Prokoeol' marat wid ant gande af Regerings. Formen, och inland hwilka äfwen förekommer dek emot desi H4 §, aro af ve, skaffenhel att äga kraft och werkan, och åtfölja Regerings, Formen ehwarest den namne? utan akt vehölwa nore, p.is, fann Ridderkay t och Adeln någon ytierligare förklaring om detze förbehålls gällande kraft, eller den af Ståndet gjorde reservationens förnyande wid till» fälle af WalacrenS underskrift öfwerslodig; hwar>ämke Ridderfkaptt och Adeln förklarade sig ei finna nagra hinder ligga i wägen för intagandet i Niksdagöbestu» tet af ostanämnde förbehåll. Hwarom Utdrag af Protokollet skulle de Respektive Md-Sränden wänligen meddelas. Derefter justerades Prowcollerne för den 27 Nowembcr, samt den 28 Förmiddagen. Herr Greswen och Landt,Marskalken. ÅtskilligProtocolk ätersta ännu att justera, men dä tiden nu sä längt är liden, torde dermed fa upikjmas tills i morgon, och ett fran Banco-Utskottet inkom» Nit angeläget Prorocolls-Utdrag s fä föredraga-. Derefter uplästeS: Ut - Den iZ December. 76r Urdrag af Prorccollct hällik hoS Riksens Högloft. SiänderS BancorUftkolt, den 9 December 2809. S> D. I anledning af den frän samtclige Riksens Ständer till Banco-.
Landfästen och påmurning: 173 kub.-f:r murning med tuktad sten i bruk, å 80 R:dr 40 kub.-f:r hvalfmurning med finhuggen sten i bruk, å 100 R:dr Beklädnadsmurar: 30 kub.-f:r kallmur, å 45 R:dr 24,417 Bro öfver Sast-ån vid Sala. Brons längd 68 fot. Brospannens antal —1 och spännvidd Landfästenas höjd öfver rustbädden Landfästenas bredd 29 fot och tjocklek 9 fot. Grundläggning; 14 kub.-f:r grundgräfning, å 3 R:dr 308 st. 30 fot långa furupålar, med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr 575 kub.-fot furuvirke till pålrutor, med nedläggning, å 60 öre 9 tolfter 3/9 tums 14 fots plank till spåntpålning, med spåntning och nedslagning, å 20 R:dr 42 3,080 345 180 Transport R:mt R:dr 3,647 - 139,631 i822,580 1- Bilaga till Siats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 21 R:dr öre R:dr öre R:dr öre Transport R:dr R:mt Landfästen: 58 kub.-f:r murning i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr Öfverbyggnaden: 50 sträckfot, å 150 R:dr 4,700 5,600 10,300 Vägomläggningar: 10 särskilda vägomlägningar om tillsammans 18,050 fots längd, å 85 öre Utdikning af Kattmossen, för att få densamma tom, 243 kub.-f:r, å 3 R:dr
Att vi åter uti den del af vår lagstiftning, som rör de handeln tillhörande kreditförhållanden, närma oss det öfriga Europa, finner jag ganska naturligt, emedan handeln är kosmopolitisk. Nödvändigheten deremot, att iakttaga detsamma, då frågan rör jordbruket, som är vår modernäring, kan jag för ingen del öfvertyga mig om; utan anser den sats, hvarpå man vill grunda detta påstående, vara fullkomligt falsk. Man bör nemi., efter min åsigt, vid kredit-lagstiftningen för de folkklasser, sorn med denna modernäring sysselsätta sig, framför allt tillse, att densamma är nationel och lämpad efter de i fäderneslandet förut rådande förhållanden. Hvad som ovilkorligen och i främsta rummet tillhör en lagstiftare är, att iakttaga, att icke genom ett nytt stadgande i en rigtning paralysera verkan af hvad som kan vara godt i annan rigtning. Detta är just hvad jag befarar att man, genom antagande af denna §, skulle göra sig saker till. Erih. Armfelt, Magnus: Så vida jag rätt upfattade Hr Carlheira-Gyllenskjölds yttrande, upgaf samma talare såsom ett hufvudsakligt skäl för den tysta förmånsrättens bibehållande, att det skulle vara en lycka för Sveriges jordbrukare, att realsäkerheten, genom den tysta förmånsrättens bibehållande, blefve lika dålig som den hittills varit. Att realsäkerheten, ifall den tysta förmånsrätten qvarstår, otvifvelaktig!, är och blir i sämre skick, än den annars skulle vara, underskrifver jag obetingadt; men att det skulle vara en lycka för landet, om realkrediten qvarstode på den låga ståndpunkt, som den nu innehar, och utan tvifvel måste bibehålla, såvida den tysta förmånsrätten blir orubbad, kan jag för ingen del biträda. Jag tror nemligen, att dea enda möjligheten för Sveriges jordbrukare, att komma i en lyckligare ställning, är att söka uti realkreditens höjande ett medel för vära jordbrukare att kunna få på sina egendomar låna penningar för bättre vilkor än nu är och fortfarande blir händelsen, så länge realkrediten icke erhåller någon lyftning.
Skolan, hvarest undervisning meddelas åt 47 Lärjungar, har en Praemiioch Fattig-Cassa, bestående i en donation af aflidne Victualiehandlanden Eric Boman Ericsson, R:dr i,333 16, samt en Bibliolheks-Cassa, uppkommen genom en donation af Skolans Inspector, och nu utgörande 5o3 R:dr 41 s^* g) Ulrica; Eleonora; lägre Apologist-Skolamed lika antal Lärare, som den näst föregående, af hvilka Rector och Cantor aflönas af de medel, som äro ställde under förvaltning af Directionen öfver Hufvudstadens U11- dervisnings-Verk, med 45 tunnor spanmål och 280 R:dr contant, samt Collega med 4°o R;dr af räntan å ett Capital, sorn blifvit Skolan donerad t af aflidne Repslagare-Åldermannen O. Sjöstedt, stort 10,000 R:dr. Lärjungarnes antal utgör 62. h) Hedvig Eleonora; lägre Apologist-Skolamed enahanda Lärare-personal, hvilken i aflöning uppbär 55 tunnor spanmål och 455 R:dr i conlauta penningar. Lärjungarnes antal är 6r. Skolan äger eli af aflidne Kyr - 75 koherden Widing doneradt Capital, R:dr 760, hvaraf årliga räntan användes, dels lill inköp af nödiga böcker åt fattiga barn, sorn njuta undervisning, dels till praemier för dem, som visat förkofran i kunskap, dygd och goda seder. i) Adolph Fredrics lägre Apologist-Skola har liktalig Lärare-personal, som nyss nämnd är, och desse Lärare åtnjuta i aflöning 3o tunnor spannmål och 63o R:dr jemte en lönelillökning af 228 R:dr, utgörande räntan å ett af aflidna Enkefru A. M. von Balthasar dertill doneradt Capital, stort 4000 R:dr.
Sedan kom Sparrens ryster till, \ grteto, rden i 8 om morgonen kl. m., och fr5gade. om det var snnnl, att hon ej ville hdvn hcnnes hmr. Agncla tog d % mod till sig och svarade, att hoa &gt;aldrig lofvot Sparren sin tro, ulan del hadc endnrt fru Ebba gjort. och jag heder dig ida aldrig mera derom, ty dc1 ör omöj ligt, att det sker .. Fru Ehba far svara för hvad hon gjort. Afvcn hon I~rydde Agncin för Cruusen, men Agneta bedyrade, att hon i detta fallet ror oskyldig. som jag h a d e Iiinge dragits med. H v a d jag slitit i de t v i hen, d e t vore en hel bok till att skriha om, men n * d e t nu \ ar b a i r l d t, var jag s8 glad och begynte till att sjunga och dansa. O c h min styfmor sade At mig; .Gud lirrare mig SS lustig I iiren, hvatl han I n u h ö r t f i r goda ti~lender, efter I IIII sa dansen; 4 glad h a n I icke v y i t ~J ?I 18ng tid:. I&gt;erpi s \ xrade jag: jag mJ \, ii1 nu \, ara glad, n51 min glXdje är komnien p3 post ridande hem, som har \ m i t bona i tre Ar f161 mig. Har jag i dr tt.3 ilren intet haft stor orsak att van. glad, efter jag har antngit, att min glildje ej skullr komma igen. Rätt nu 119 timmen koin d e n hit till mig, och om jag inte dansar idag. s i dansar jag aldrig, och denna dag skall jag skrifva upp i n i t t hjrrtas alinanacka: S i r fadern p i middagen kom hem, herittadc ayfmodcrn, att Agneta nu gjon slag i saken med Spirwn och sedan varit heh glad.
Discont_fordringarnes indrifvande, än förslagsvis tillätes att hoppas, möjeligvn kunde gifva anledning; att det på sådant sätt åter utsläppte och emot 3 ProcenfsSedlar och Assignationer i Rörelsen svarande Sedelmynt, ovilkorligen efter 5 år bör vara åter indraget, såsom svarande emot den Fond, som innefattas i Discontverkens säkra FordringarJ att af dessa bör indrifva: en femtedel om året, och om möjligt Ränta it för de i dessa Disconter gäldskyldige, till 5 Procnt nedsättas under denna Liqvidationstid att jag ansett 6 proeents Ränta ä Barq jer.s fgrdr m af Götheborgs Discont vara för strängt beräknad; au någon utsträckning beviljades för BancoDiscontens operationer, och att FilialContoir i.Götheborg och Malmö anställdes, utan rättig, het att bevilja Lån, hvilket alltid skulle HufvudContoiret i Stockholm undersfällassom ägde att göra afseende å FilialContoirens tilleller afstyrkan; att jag anser en uppgift med nummer, årtal och summa å alia i omlopp varande Treprocents.Sedlar innom viss föreskrilventid, böra af Innehafvare infordras, för att controllera Verkets bokförda Skulder; att jag äskat undersökning om Götha CanalDiscont ägt rättighet att tili Canalverket utlåna Den 17 Martti, e. m. 185 i,loo,ooo R:df på längre tid än 6 Månader, och utan att derföre äga sådan säkerhet, som till TreprocentsSedels-InnchafVaies förnöjande är antaglig. Till slut får jag äran yttra, det jag inga. lunda kan medgifva, att
I dessa stadganden hoppas jag man skall finna alla de kontroller iakttagna, som kunna, under vederbörandes skyldiga vaksamhet, vara tillfyllestgörande, utan att vara onödigt besvärande. Många olika meningar hafva sedan år 1833, då Wermländska Banken öpnades, uttalats om ansvarighets-principen, som i vår gamla lag, så väl som i allmänna tänkesättet, sedan forntiden varit stadgadt, att bolagsmän, som drifva gemensamt rörelse eller näringsfång, skola ansvara en för alla och alla för en. Jag hoppas det aldrig skall lyckas rubba den för Bankbolag. Må Aktiebolag bilda sig för andra företag bäst de gitta, men all inovation i den äfven i Skottland, för mer än 200 år bestående, aldrig svikande ansvarigheten in solido, vore att förderfva 156 Den 11 Maré f. m. rer Los Ilådh.lLn förmå göra gällande. Kreditsedel-innehafvare som, efter vägrad inlösen i Banken, anmäler sitt kraf inom 6 månader efter det Bankens obestånd blifvit i allmän kungörelse tillkännagifven, njute ränta, till 8 för hundradet, tills betalning sker, men sådan kreditsedel, som efter sagde tid anmäles, återlöses utan ränta endast under påföljande 2: ne år. § G. Bankbolag, som en gång kommit på obestånd enl. Magistratens laga kraftvunne beslut, måste ovilkorligen uplösas och bolagsmännens ömsesidiga förluster dem emellan efter äganderätt jemkas, med rättighet till godtgörelse efter 8 för hundradet af utgifter, som enskild medlem varit tvungen göra för Bankens räkning. Under ingen förevändning kan sådan Bank erhålla understöd af allmänna medel eller få under samma firma åter bedrifva bankrörelse. § 7. Beloppet af utgifne kreditsedlar, äfvensom valören af sedelsorterna, vare icke underkastad annan inskränkning eller föreskrift, än att hvarje Bank vare skyldig, vid förlust af näringsrätten, till K. Bef:h:de i länet inlemna upgift derå för sista qvartalet inom 14 dagar efter detsammas datum.. Skolandes dessa qvartalsupgifter på Bankens bekostnad intagas i länets löpande årstryek af allmänna kungörelser. Varandes Bankens räkenskaper städse tillgängliga för K.
Jag väntar härvid af honom ett medgifvande af otillbörligheten af de i anförandet nyttjade uttryck, och uppmanar honom i Fäderneslandets namn, vid allt hvad heligt är, att så snart som möjligt — Den 19 Fe b r 11-a r i i f. rn. ty livad sorn lior göras, lior göras snart—• iakttaga tillfallet aLt fö anförandet ur Protocollet uttagit. Herr Dalman må förlåta, att jag vänder mig till honom med en uppmaning, som påkallas af den varmaste känsla lör Fäderneslandet, för rätt och för ära. Herr Dalman_, Lars Johanj uppläste följande: Man bör ej förundra sig, att jag, brydd, uppträder i denna vördnadsvärda samling i egenskap af anklagad. Nyss underrättad om det anfall mig ämnades, och utan jemförlig talent med min angripare, borde jag måhända stillatigande resignera, men jag hav mitt samvete för mig, och rättvisan förbidar jag af Allmänheten. Jag försmår att göra den invändning, det anklagelsen, enligt form, borde skedt vid Protocollsjustering; — jag svarar nu —■ mine Herrar! är väl det utkast till Historique af 1809 års Statshvälfnings resultater, såsom effectförsök till bibehållande af den då decreterade sanna tryckfriheten, är väl det, ehuru inproviseradt, klandervärd^? Kan väl det vara äfven en Landshöfding på Gottland tillåtit, att misstro mig vara nöjd med den Dynasti jag svurit tro och huldhet? Och är det rätt, är det ädelt ändamål, alt relevera sådane nära nog skamlösa slutledningar? Jag förnekar icke något ord af hvad mitt nu tryckta anförande innehåller, och underkastar mig Kidderskapets och Den 19 F c b r u a r i i f. m. Adelns omröstning i afseende på min persons obehörighet att vara Representant; men aldrig bör jag tro, att man ännu en gäng tillåter sig, alt, utan mitt samtycke, mot 5o § Riksdagsordningen, ur Protocollet utesluta mina inför detta Protocoll uttalade yttranden, hvilka för min räkning hafva lätt att qvarstå.
Ja, det kan nu en gång ej förnekas, att djursholmarne — infödingarne kalla sig själfva vanligen » v i djursholmare&gt; — trifvas godt, äro nöjda m e d sin värld o c h sätta sig öfver de medlidsamm a utomståendes stilla deltagande i de besvär o c h olägenheter de stackarne hafva, s o m äro så bundna af sina tåg o c h s o m sakna många af de stora fördelar, som d o c k b o e n d e t i hufvudstaden, civilisationens medelpunkt, medför. Det kan nämligen ej förnekas, att ett visst intresse är förknippadt m e d djursholmarne, s o m hafva det så annorlunda stäldt än vanliga dödliga, o c h de snälla människorna lida ingen brist på under, då det gäller de, så att säga, på understol sittande djursholmarne. H u r i all världen får man mat därute, hur reder man ' sig m e d tvätten, får man ofta färskt bröd, o c h det är väl fasligt kallt därute på vintern — äro stående frågor; o c h det är nu m e d en verklig lättnadens suck man tänker tillbaka på den tid, då den olidliga frågan grasserade, när månne den elektriska spårvagnen skulle k o m m a att glädja djursholmarnes hjärtan. Den tiden är nu lyckligen öfverstånden, ehuru dock ingalunda anledning till suckar af mindre behaglig natur fattas. Djursholmarne äro ett slags mellanting mellan stadsbor o c h landtbor. En landtbo rycker för nämt på axlarna o c h förklarar, att djursholmarne ej veta, h v a d riktiga landet vill säga, o c h en stadsbo har, s o m ofvan synes, klart för sig, att de äro genuina landtbor. M e n detta förhållande är just Djursholms stora dragningskraft.