Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Det är som att gå till en afrättsplats att gå till en sådan här fest, och jag gör det bara för din skull.» »Det vet jag nog», svarade Dina och log tacksamt. Derpå sväfvade hon in i balsalen, följd af Maria som af en svartklädd betjent med lornjett. Midt i en hel flock af unga flickor stod Berta. Hon var idel garneringar, rosetter och blommor, hade tre rader vaxperlor om halsen, två guldarmband och sina längsta örhängen. Hon såg mycket upprymd och glad ut, kom genast de inträdande till mötes och bad dem vara välkomna. — Hon presenterade dem för pappa och mamma. Fadern var en tjock, röd herre, med en hel qvast af berlocker vid sin urkedja, och modern var en välfödd, vacker qvinna, som alltid såg ut, som om hon nyss varit ute och smakat på såsen, — hvilket hon kanske också i verkligheten hade gjort. Båda voro godmodiga, gästfria menniskor, som höllo af hvarandra och lefde ett trefligt familjelif med sina tre halfvuxna söner och sin enda dotter, som de afgudade. Frun var klädd i en bländande grön atlasklädning med stor juvelbrosch. Deras gästfrihet hade riktigt slagit ut i sin glans denna qväll. Herrn hade sagt: »Ska vi bjuda folk, så ska vi bjuda alla», och frun suckade litet och svarade: »Bara vi ha plats, — men vi ska nog få plats.» Våningen var stor; två salonger och ett kabinett bakom danssalen, herrns enskilda rum och sängkammaren, som man kunde inrätta till spelrum. Här fans god plats, och alla blefvo bjudna. Sällskapet erbjöd derför en ganska brokig blandning af personer af alla åldrar och sorter. Der funnos småpojkarnes skolkamrater och hela Bertas klass. Der voro alla unga, dansande damer, som familjen kände, och de unga damernas mödrar, som sutto i en krans kring väggarna eller i sofforna, drucko och pratade.
Herr Landtmarffalken hemstälde för öfrigt, om icke frägan redan sä mycket wore ventilerad, at den nu wäl kunde afgöras: tilläggandes at en ny Riddarehus Ordning ännu icke blifwit antagen, men at den hittils brukliga Riddarhus-Ordningen stadgade, at det tilkomme Landtmarffalken föreffrifwa tider och timmar til deliberation. Gansta Den z August?. 6Zg Ganska mänga ropade, at Herr Di^erbjelm mätte fä tala. Tilläts. Herr sigert, selm, 8evec1 6ustLk, upläfie följande til Protocollet: Det tilhör en Regent, det tilhör et fritt Folk, at framkalla Tänkaren, at nyttja desi insigter, desi wisa Förslag til det allmännas wäl. Förra Konungen ägde fel, men äfwen dygder: Dä Rikets penningewerk och skuld sätt en ställning, som wisade mörka utsigter, öfwerlemnades icke förbättringen ät tanklösa Gunstlingar. Nej! En betydande belöning utlofwades ät dem, som r Lesia ämen kunde upgifwa gagneliga förflager. Egennyttan och Högmodet, Lesia en menniffas starkaste lidelser, nyttjades at wäcka tankekraften; strapt utkom en mängd Strw skrifter, som uplyste och gagnade. Rikets Ständer sammankallades, dä Hemliga Utskottet skulle bereda Finnanceplanen. Det räknade bland sina Ledamöter Rikets skarpaste Snillen, en del med djupaste kännedom i Finance - ärender. En Excellens Uil. , som warit Konung 6U81^Lden nirs Finance-Minister, en Baron k-läkan88on, Herr Profesior LcbultLenbeim, en Biskop ^Va11gui8t, en Envoye ^.8P med flere.
Gå din väg och skaffa en 20 tjenlig tunna; hög ska' hon vara. Gå nu! (Trädgårdsmästaren går ut till venster.) Har Löjtnanten skaffat sig en passande drägt för Frithiof? Jag har en gång sjelf utfört hans rôl i en tableau vivant, men den här gången kan jag inte, ty jag måste deklamera några verser till baronens ära och delta i kören, för att inte säga dirigera det hela. Löjtnanten ser så ledsen ut i dag. Willner (till venster om Kammarherren) . Ja, jag har i dag varit vittne till en olycka, fastän jag hoppas att den inte blir så stor, som den kunnat bli. Kammarh. Låt höra; ja så, här händer också olyckor här nere; i Stockholm går ingen dag förbi, som inte någon ihjelköres och innebrännes eller dylikt. Låt höra. Willner. Två unga bönder gingo i dag bittida ut på jagt; de viste inte af hvarandra. I morgondimman får den ene se något svart på sluttningen, och han tror att det är orren och skjuter. Ett skri hördes, han hade träffat sin vän. Han var 21 otröstlig; den sårade afdånade och fördes hem. Kammarh. Nåh, dog han knall och fall? Willner. Nej, han vaknade åter; jag kom just förbi. Ni skulle hört den arma hustruns jämmer och barnen, som stodo omkring sin far! Det var sönderslitande. Vi undersökte skadan; jag vill hoppas att fastän han fått skottet i bröstet, kan han räddas. Den sårade hade lyckligtvis haft sin plånbok på sig och kärnskottet hade kommit midt i sedelbundten. Kammarh. Ha, ha, ha! det der är ett räddningsmedel, som vi något hvar få vara utan. Det är också en olägenhet, att en officerslön är så knapp, att man skjuter genom hans plånbok med sparfhagel. Nåh det var ju bra. Men Löjtnanten ser ändå så sorgsen ut. Willner. Jag är inte sorgsen, men jag kommer alltid i en högtidlig sinnesstämning då jag tror mig se spår af Guds försyn. Kammarh. Ja-ha Guds försyn ja-så A propos, hur länge har Löjtnanten varit i tjenst? I sex år. Kammarh.
För beredandet af nödig rättelse härutinnan, vid nästinträffande Riksdag, får ConstitutionsUtskottet vördsamligen tillstyrka, antagandet af en så lydande, jemkad redaction i ofvannämnda $:s början: "Riksdagsmän af alla Stånd skola behörigen sig legitimera, Ridderskapets och Adelns Ledamöter på det sätt Riddarhusordningen föreskrifver, samt PresteBorgareoch BondeStåndets Ledamöter sålunda att de, dagen efter den hvartill Riksdagen pålyst blifvit, uppvisa deras fullmagter inför Justitia^ StatsMinistern’ o. s. v. Stockholm den 3 Maj 1823. Memorial, till Riksens Ständer, med föreslaget tillägg i 79 § Riksdagsordningen. Då 79 §. Riksdagsordningen bland annat stadgar att ingen lagligen vald Riks ■ dagsman för de Tre Ofrälse Stånden må kunna, af hvad anledning som helst, förmenas att Riksdagen bivista, men ÄrkeBiskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, hvilke äfven borde vara Bihang till R. S. Prot. Z:dje Sami. n. §2 fenslitutionS' Xj t skottes bäti inkan elen. under detta stagande inbegripne, icke valjas till Riksdagsman, ntan, jemlikt samma Grundlags 15 §., af Konungen till Riksdagen kallas, får ConstitutionsUtskotlet, med vördsamt tillstyrkande, för Grundlagsenlig behandling, öfverlemna en dess Ledamots framstälda förslag, att orden: “någon lagligen vald. Riksdagsman", måtte, genom ett för både rigtigheten och full ständigheten nödigt tillägg, förändras till: “någon lagligen kallad eiler vald Riksdagsman". Stockholm den 3 Maj 1825. Memorial till Riksens Strinder, angående verkstäld granskning af JustitiaeOmbudsmannens Diarier och Registratur. Sedan, jemlikt vid 1815 års Riksdag fattadt, för framtiden gällande beslut, ConstitutionsUtskottet emottagit och granskat Riksens Höglofl. Ständers JustitiasOmbudsmans
Vidkommande den årliga underhållskostnaden för det nya kompaniets beklädnads, remtygs-, utredningsoch sjukvårdspersedlar, hvartill, enligt den för äldre kompaniet nu gällande passevolans, beräknas 10,501 Rdr 50 öre, hemställer jag i underdånighet, att detta belopp måtte, i sammanhang med regleringen af anslaget till »försvarsverket i allmänhet», äskas för Krigs-Kollegii Intendentsafdelning, hvarifrån samma kostnad för nuvarande Sappör-truppen utgår. Till legning och fouragering m. m. af det för Sappörtruppen afsedda antalet 100 Exercishästar, beräknas vidare, enligt kostnadsförslaget; 50 Bil. N:o 3 (ill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Lega under 30 dagar, å 6 Tunnor spanmål (37,80 kubikfot), eller inalles 3,780 kubikfot å 2 Rdr 50 öre Rdr 9,450: — Fourage, skoning, m, m. under samma tid, inalles 3,000 dagar, å 1 Rdr 50 öre 4,500: — gyg. hvaremot nuvarande anslag endast utgör : till lega, m. m 3,064: 6. » fouragering 1,618: 80 4 682: g6. sä att en brist af Rdr 9,267: 14. skulle vara för handen; men jag hemställer i underdånighet, att för närvarande endast mätte till berörda ändamål begäras, lika med hvad vid 1856 års Riksdag beviljades, ett ytterligare belopp af 4,682 Rdr 86 öre. att, likasom förut, fördelas på anslaget lill »Lega för hästar till Artilleriets exercis» med 3,064 Rdr 6 öre och på anslaget till »fouragering af Artilleriets och Värfvade Kavalleriets hästar» med 1,618 Rdr 80 öre. Den af mig nu föreslagna årliga utgift för ett nytt kompani Sappörer eller Pontonnierer uppgår så ledas till följande belopp: Aflöning för befäl, m.
Jag arbetade nog men det låg en viss förtviflan i sjelfva min ihärdighet, ty jag kunde icke få ifrån mig Bäckströms försäkran, att jag ändå inte dög till något. Nu är mitt hopp om framgång visserligen icke starkt, men det fins dock – och så har jag ju en kamrat! Om du kunde veta, hvilken härlighet det är, sedan man känt sig så isolerad som jag! Skall jag tala om för dig en liten yrkeshemlighet? På omslaget till mina sista kapitel – ända sedan det der om Selmas förlofning – har det alltid stått: ’som om jag talade till min kamrat ensam’. Förstår du den lilla trollformeln? Det är ett knep för att drifva mig ut ur min egen reservation, ty jag vet, att det är mitt fel, att icke lägga i min dikt allt hvad jag kan. Och så fort jag får ögonen på ett sådant der kardinalfel, så hittar jag på någon liten fint att motarbeta det med. Du skall få höra ännu ett exempel: När jag hittat på att beskrifva Ellens hand, och den blef så bra, så satte jag mig neder att grunda på, hvarför jag inte brukar göra sådana der duktiga saker åt mig sjelf; det förargade mig. Första svaret lydde, att det blef så bra emedan det var för dig jag skref 1:o derför att min fåfänga dref mig att visa mig på styfva linan för dig, så att du inte så snart skulle kunna förhäfva dig öfver mig – ty det fruktar jag alltid och det är en sporre. 2:o derför att jag med något af samarbetets glädje skred till verket, och deri ligger för mig någonting obeskrifligt friskt samt 3:o derför att jag här stod gömd bakom din rygg och således ej af feghet behöfde skygga tillbaka för ett eller annat drastiskt uttryck, om det blott var betecknande; härigenom kom det naturligtvis frihet och kraft i skildringen. Men det är ju klart, att jag vill ha mitt arbete lika bra som ditt; och det är inte heller sant, att jag är så ohjelpligt feg, när det bara gäller en sak, jag vill. Nåväl. Jag måste börja en ny undersökning, ty det måste ligga ett ännu starkare skäl bakom de andra. Så var det också, och detta var rent tekniskt.
lill tyg, sömnad, bröstveckens beskaffenhet, knappar och formen på knapphålen, likna den skjorta, Widgren då haft påsig; samt slutligen att allmänna åklagaren yrkat Widgrens häktande. De öfriga Protokollerna innehöllo icke någon omständighet, hvarigenom den tilltalade ytterligare besvärades, utan visade fastmer, att ett vittne, sorn under ett halft år brukat tvätta Widgrens linne, intygat, att omförmälda skjorta icke tillhörde Widgren oell dessutom vore med hans skjortor olika i sömmen vidaxlarne ochisprundet, på sätt vittnet inför Härads-Rätten utpekat. Ehuru sålunda emot Widgren visserligen förekommit omständigheter, som kunnat göra honom för delaktighet i det åtalade olofliga tillgreppet misstänkt, likväl och enär dessa omständigheter, efter mitt omdöme, svårligen kunde anses innefatta den grad af bevisning om haas delaktighet i stölden, att han derför hort i häkte inmanas, ansåg jag Wid gren icke böra förvägras, att få sin emot tillförordnade Domhafvanden framställda klagan af Domstol pröfvad; hvarföre jag uppdrog åt Advokatfiskals-Embetet i Kongl. Götha Hof-Rätt att lagligen tilltala bemälde Domhafvande, samt, efter det Widgren blifvit hörd och saken erhållit nödig utredning, framställa de påståenden, till hvilka omständigheterne kunde löranleda. Sedan detta åtal blifvit utfördt, och Widgren derunder lemnats tillfälle att närmare utreda beskaffenheten af den skada, på hvars godtgörande han väckt anspråk, samt tillförordnade
Der fanns ingen sappör-trupp att tillgå, inga förgångsman som kunde undervisa soldaterna. Man måste begagna de soldater, som kunde föra yxa och spade, men de saknade förgångsman, som kunde visa dem huru de skulle bära sig åt. Vid cerneringen och sedermera eröfringen af Fredrikson och Gliickstadt i Holstein 1813, måste sappörer lånas från en främmande makt. Om nu den föreslagna sappörtruppen inrättades, så kunde den förstärkas genom dertill utsedt manskap inom reg: t ena, samt derigenom vexa och blifva tredubbel i fält. Jag anhåller således att denna vigtiga punkt måtte blifva återremitterad. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Dä främmande länders exempel torde kunna tjena till någon ledning vid bedömande af denna fråga, så torde det tillåtas mig att uppgifva följande data, ronde proportionen emellan åtskilliga länders arméer och deras geni-trupper. Österrike har för en krigshär af 454,065 man, 6,250 man geni-trupper, hvaraf 944 sappörer, 880 minörer och 4,426 pionierer; Preussen med 216,000 man, nemi. den stående hären och landtvärnets lista uppbåd, 2,606 man geni-trupper af alla brancher; Bayern med 56,600 man, 618 man geni-trupp: Wurtemberg med 11,371 man, 129 man geni-trupp; Hannover med 21,800 man, 198 man geni-trupp; Danmark med en armé af 24,823 man, 295 man geni-trupp, Nederländerna med 54,472 man, 698 man geni-trupp och Frankrike med en armé af 334,982 man, 5000 man geni-trupp.
Granskar man åter vår Bevilln:s-förordn., i afseende å embelsmännens bevillning., finnes det huru man gifver med ena handen och återtager med den andra. Dessutom har i embetsmannens beskattning insmygit sig en högst vådlig princip genom den der antagna progressiva beskattningen, som visserligen för det närvar.-de icke kan anses vara af någon vigt; men som likväl innefattar ett frö till utbildning utaf eib af kommunismens mest farliga läror. På grund af denna progressiva tariff tager Staten afgifter med 1 proc. af den ena och ^ t. o. m. 3 proc. af den andra. Öfvergår man derefter till be-'\v villningen å handel och rörelse, så finnér man de största miss\ förhållanden och orättvisor. Den fattigare handtverkaren får i bevillning mången gång betala 10 proc. å sin behållning under det Staten åtnöjer sig med £ proc. af den rikaste bankir eller exportör i landel. Upkommer en ny näring eller lyckas raan i en näringsgren under några år göra goda affärer, så är den Svenska välkända afunden genast färdig att, om icke krossa, åtminstone beskatta denna näring så högt som möjligt. Huru har man förfarit emot privatbankerna? Afven vid denna Riksdag har man sett en tillstymmelse till en ungefärligen lika godtycklig beskattning, nemi. den man vill lägga å trädvaruhandeln, som nu förmenas skära guld med täjgknifvar. Jag anser det origtigt, att man på delta sätt förfar. Andtligen komma vi till bcvillningen af fast egendom. Denna skulle enl. författningen utgå med 2 proc. per mille af verkliga värdet. Vill man åter icke härvid följa verkliga värdet, borde jemnkningen eller nedsättningen väl ske åtminstone proportionerlig! efter verkliga värdet öfver hela landet. Men huru har väl detta stadgande blifvit lillämpadt ? Jo! så att i Stockholm betalas bevillning efter köpeskillingen eller köpevärdet af nyss köpt egendom, men egare af fastighet i Stockholm, hvilka antingen ärft eller en längre tid egt fastighet, betala bevilluingen efter de lägre gamla värdena. I Stockholms län åter betalas bevillning efter ungefärligen af verkliga värdet.
Den, som gillar det af tre stånd fattade beslut,' att eventuela införselstullen å bomulls - Stats-Utskottets Memorial, N:o 302. 27 väfnader, alngods, färgade, alla genom väfnadssättet släta, “väfda af olika färgadt garn“, skalk bestämmas till 1 r:dr 32 sk. skålpundet, röstar i a; den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, bestämmes denna tull till 36 skålpundet. Voteringen har utfallit med 70 ja och 49 nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. 79:de voteringen (enligt 176 punkten). Den, som, på sätt tre stånd beslutat, vill antaga eventuela införselstullen å bomullsväfnader, alngods, tryckta eller färgade, “andra slag" (än filtar och öfriga uppräknade) till 1 r:di 37 sk. 4 rst; skålpundet, röstar j a ; den, deli ej vill, röstar vinner nej, bestämmes denna tull till 42 skilling skålpundet. Voteringen har utfallit med 67 ja och 52 nej; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. 80:de voteringen (enligt 177 punkten). Den, som, jemlikt tre stånds beslut, vill bestämma eventuela införselstullen å bomullsväfnader, shawlar, shawletter och andra dukar, “släta af färgadt garn, större och mindre, samt tryckta, under 7 qvarters fyrkant, fransarne oberäknade”, till 1 r:dr 21 sk. 4 rst. skålpundet, röstar ja;- den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, bestämmes denna tull lill 1 r:dr skålpundet. Voteringen har utfallit med 67 ja och 52 nej; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. 81:sta voteringen (enligt 179 punkten).
Const.Utsk. skulle således förblifva hvad det hittills varit eller bort vara: den sil, så att säga, hvilken förslagen till ändringar måste genomgå, innan de blifva ett öfverläggningsämne för mängden. 9 H. 11 82 Den 5 April f. m. Mitt bifall till detta förslag innebär icke ovillkorligen det omdöme, att det lyckats uppnå hvad som, enligt vårt statsskick, skulle kunna benämnas fullkomlighet. Om jag ansåg tjenligt att ytterligare splittra de redan så delade meningarne, så skulle jag måhända förena mig uti åtskilliga af de modificationer, som Gr. Cronhjelm framlagt, och som han uti ett sä väl utfört anförande förklarat och motiverat, jag skulle måhända äfven sjelf föreslagit en eller annan jemkning. Men att härigenom ytterligare splittra meningarne, vore ändamålsvidrigt. Hr von Hartmansdorffs förslag har, enligt min tanka, ostridiga företräden, och är i synnerhet oändligen bättre, än hvad som nu, till föga heder för lagstiftarenas skicklighet, är stadgadt i 56 och 81 §§ Reg.F. Jag tillstyrker fördenskull, alt Ståndet, med återremitterande af Coust.- IJlsk-.s betänk. N:o 33, malte förklara dess gemensamma tanka vara uttryckt i Hr von Hartmansdorffs förslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då redan 3:ne förslag till gemensamma tankar blifvit afgifne och möjligen ännu flere kunde blifva framställde, det vore att förutse, att öfverläggningen, derest den komine att omfatta dem alla, skulle blifva mindre redig och äfven svär att följa. H. Ex. finge derföre, i likhet med hvad en gång förut skett, laga sig friheten alt till de talare, som ville yttra sig i ämnet, hemställa, att förslagen till gemensamma tankar först mätte få framställas, och att sedermera öfverläggning om hvarje förslag må få äga rum i den ordning, som derefter kunde blifva bestämd. Gr. Frölich, David: Jag skulle nästan kunna begagna samma ingress, som Hr Lagerhjelm, nemi. att jag talar emot Utsk:s förslag, emot Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensam tanke, emot Gr.
■— för ruslhåtlarne inom det s. k. Kungsöhrs Län från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras. Se Kungsöhrs Län. — från ådömd ersättningsskyldighet för sterbhusdelegarne efter Fällkamereraren Canon. II. B. 491. A. 613. III. E. 9. — för Kronobagaren S. Strömberg från honom ådömd återbäring af beräknad provision å brödbakning i Christianstad. IV. B. 507. A. 588. V. E. 116. Be - ( 25 ) Befrielse frän eller lindring uti roteringsbesväret för Comministerbostället Kåreslätt i Wexiö stift, angående. Se Kåreslätt. — för ålskillige hemman i Götheborgs och Bohus Län att utgöra kronobåtsskjuls-skyldighet till Marstrands fästning. VII. B. 189. A. 226. — för rusthållare att förse manskapet med gevär och öfrige vapen. VII. B. 189. A. 227. Begrafningsbevis, om rättighet för Comministrar i annex-församlingar alt sådana utfärda. IV. B. 447. A. 501. Beklädnadsdireclioner, angående skyldighet för dera alt i Banken deponera under deras vård ställde medel. Beklädnadspenningar för artilleri-underofficerare, angående förhöjning deri. Se Artilleri-underofficerare. Bengtsson, Christina, Hushållerska, angående eftergift af ett eftOr henne kronan tillfallet Dana-arf. Se Eftergift. Bennet, Friherre Carl Stephan, yttranden. I. 182. V. 38. Berg von Linde, Johan Albrecht, yttrande. VIII. 231. Bergs-Collegium, angående ombildande af detta embetsverk. Se Stats-Ulskoltets Betänkande N:o 90. Bergsfogdetjensterna, angående indragning deraf, samt upphörande af deras befattning med uppskattning af fast egendom i bergslag. Bergslagen, angående utvidgad smidesrätt derinom.
Af detta slag anser Utskottet ifrågavarande motion, betraktad isin hela omfattning, och tror, att sedernas åsyftade förädling skulle långsamt befordras, äfven örn detta medel dertill för någon del kunde bidraga. Ren mindre vältänkande eller oupplystare delen af menniskor betraktar icke sinligheten från dess moraliska synpunkt och låter kanske icke tillbaka'ålla utbrottet af otyglade begär, genom de olag nheter eller följder sorn fr a '”ställas dels beroende under osäkra tillfälligheten dels acksa på ett längre afstånd, derunder tidens omvexlingar icke kunde beräkn as, Med uppmärksamhet åt sakernas vanliga skick, vinnes lätt den upplysning, att det ansvar som hastigt foijer på öfverträdelsen och meförer större eller mindre förlust af anseende, egendom eller personlig frihet, sällan nog kraftigt framställes vid utöfningen af det onda, för att medverka till återhåll eller ånger, ty elen illa sinnade söker tvertom alla utvägar att följa begärelsernas ingifvelse, men iakttager dervid en större försigtighet och föreser hinder för möjligheten att upptäckas i samma mån som ansvaret annars blefve mera Den 52 Junti lill mera betydligt. Det år dä icke troligt att kommande tiders olägenheter eller känslan för den varelsen man vill förneka skulle kunna äga en större magt öfver sinligheten, än förutsedda eorporela lidanden, som blifva snart möjliga i tillämpningen, hittills haft i afseende på verkeliga brott. Under denna form viear sig menriisko-lynnet i allmänhet, och man bör bedomina verkningar och motiver jemte möjligheten att deruti tillvägabringa förändring, efter förhållanden sora finnas, men icke efter dem, som borde vara, i fall Naturens första ordning utan afvikelse!' blifvit bevarad och följd.
Hedda g ör den, som hyser en fast öfvertygelse att hvarje, äfven den minsta händelse i en människas lif, är omedelbart styrd af Guds hand, för den ligger det något synnerligen lockande i att från middagshöjden af ett människolif få blicka tillbaka till dess början och se, hur Gud med sin mäktiga, osynliga hand, genom en mängd, i förstone ofattliga, komplicerade yttre tilldragelser, påskyndar karaktärens o. själslifvets evolution och därur framtvingar, ofta nog de djupast liggande, svårast utbrutna » evner », han behöfver för att bringa individen att fullgöra den för hans hushållning möjligast bästa lifsgärning — denna må nu för öfrigt efter människors domslut kallas stor eller liten. utgifvare: HELLBERG. (vid kompletteringar). OemamltiRoktr.-Åktirb. 4:de årgAnnonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » och - Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annonser 70 öre pr nonp.-rad. Cronius. hon tillbragte en glad och lycklig barndom i kretsen af många släktingar och vänner. Den praktiska anda, som under hennes uppväxt rådde i det lilla samhället, har tvifvelsutan haft sin inverkan på hennes utveckling och bidragit till,att hon, trots sitt intresse för » kvinnofrågan », dock först af allt satt den verksamhet, som värnar om hemmets helgd. Det är något sådant jag erfar, då jag nu, för att göra Iduns läsare bekanta med den personlighet, hvars bild i dag pryder tidskriftens första blad, vill försöka att teckna några drag ur fröken Cronius ' förflutna lif. Emellertid föreföll Hedda Cronius att under sin barndom ju3t vara ämne till en blifvande » kvinnofrågsvän », ty hon visade en afgjord likgiltighet för husliga sysslor och var mest hågad att läsa och studera.