Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oxsteken hade legat ett dygn i hvitt vin, försatt med citron, innan han fräste på spettet och frambars pepprad, starkt späckad, med champignoner och kapris. Äfven den kokta laxen var späckad med fläsk; tjädrarna, dufvorna, kapunerna, kokta i tolf timmar, inburos med öfverflödande garnityrer af timjam, johannislök, persilja, pomeranser, oliver och körsbär. Hemvuxna musseroner och på tråd torkade murklor garnerade fisk och stek. Vildpastejen af renkött och rapphöns fick icke saknas, ehuru man inväntade jagtens rikare byten. Desserter framburos af många slag, äfven syltade törnrosblad med smultronvin; andra viner runno i strömmar. Tiden var krigisk ända in i bakverken, som, med en smickrande anspelning, föreställde Würzburgs belägring år 1631, där samma kanonkula öfverhöljde konungen och grefve Brahe med grus. Musik hade hämtats från Åbo. Tre hvitklädda morianer från Ekolsund betjenade grefven, grefvinnan och presidenten, en bakom hvarderas högkarmade stol. Två dvärgar från Tavastland iskänkte sekt i silfverpokaler. Grefvinnan fann vid sitt kuvert en bukett af de dyraste holländska tulpaner, sammanhållen af en fin guldkedja, tagen vid någon plundring i Polen och fäst vid tulpanerna med en fint arbetad silfvernål, föreställande en lilja, och likaledes ett krigsbyte. Värden föreslog under kanondunder i tre korta, styfva tal välgångsskålar för hennes majestät drottningen och hennes tappra armé, för grefven, grefvinnan, presidenten och de öfrige gästerne. Den talrika sviten undfägnades på en äng invid gården. Hästarna betade i ett af dessa hafrefält, som Lars Palikka kallade jordbruksskräpet. Efter en timmes rast smattrade åter trumpeterna, jagten skulle begynna. Gästerne, äfven damerna, stego till häst. Men den som ej lyckades klifva i sadeln, det var den berömdaste ryttaren bland dem alla, herr Åke själf.
Herr Lhjököebranö, ^nöorz kreörio, hemställde widare, om icke Ridderffapet och Adeln skulle uti samma Tacksägelse-aönross behaga, enligt hwad man hade sig bekant, at bergare Ståndet redan beflutit, updraga Hans Kongl. 'Höghet, såsom Riksföreståndare, full magt och myndighet til freds afjkutande med de mot Riter krrgforande magter. Pä gjord proposition af Herr Laron och Landtmarfkalkm bifölls yttrandet af den önffan, att Hans Kongl. Höghet, säsom Riksföreståndare, och i kraft af den honom, i sadan egenskap, tilkommande magt och myndighet, mätte, i anseende till Rikets högst trängande behof, läka wara sig om hjortar, att ffpndesamt bringa det angelägna fredswcrket til ändffap, och emedlertid til Rikets wärn taga de kraftigaste mätt; i anledning hwaraf en Oomuanon'til de andre Stånden skulle afgä med underättelse om detta Ridderffapets och'Adelns beflut. Friherre ^lännerholm, Lars ^änAnst, hos Herr Laron och Landtmarfkalken samt Högloft. Ridderffapet och Adeln har jag den äran <tt aflägga min ödmjukaste tacksägelse för det vffattbara wedermäle af gunst och godhet, hwarrned Högloft. Ridderffapet och Adeln behagat mig heRa. Det äger allt sitt wäi de af Ridderffapets och Adelns benägenhet, allsintet af nä-Avn min förtjenst, hwilken ej är annan, än at Dey 10 Max. -r hafwa uttryckt et tänkesätt, hwilket igenflnnes i hwarje redlig Swenff mans bröst. Friherre kalbi ^clam, föreflog at beflutet vin en Tacksägelse til Friherre Lian. norheim äswen mätte communioeras de andre Ständen; hwilket, uppå gjord proposition, genast Bifölls..
Bruks-ägarne hafva en ännu öppen rätt i detta hänseende, än Hedervärda Bonde-Ståpdets Beslut, att nemligen, der Skatte-Bref ej innan denne Riksdags början voro utfärdade, rättigheten efter 1811 års Kongl. Författning borde anses förlorad; så blifver härvid instämmande med hvad RiksStåndens pluralitet funnit billigt, om Hedervärda Bonde-Ståndet förenar sig med Höglofl. Ridderskapet och Adeln uti den förändring af 6:te puncten i Herr Reuterskölds Förslag, att alla de Bruks-ägare, sorn inom den 4 Februarii 1817 hos vederbörande Collegier anmält sig till Skatteköps erhållande och fullgjort allt hvad Kongl. Förordningen ,den 4 Februarii 1811 i sådant ändamål stadgar, böra bibehållas vid rättigheten till Skatteköp,'ehuru Skatte-Brefven ännnu icke blifvit för dein af vederbörande utfärdade; deremot torde det af Hedervärda Bonde-Ståndet uti 1962 Stats-Utsioftets Betunkanden. j:a puncien gjorde tillägg, alt Grundräntan skall utgöra minst 3 sk. för hvarje Tunnland Skog i Dalarne och Provincerne norr om Gestrikland, af Högloft. Riddefskapet och Adeln antagas; rren tillägget af de i Skane varande Oror eller Allmänningar, synes ater desto häldre kunna alde e» uteslutas, sorn här icke är fråga om marker af denna beskaffenhet. Genom en sådan jemnknlng uppkomma 2:ne alternativer, som hvuidera blefve j:ne Stånds beslut; och, sorn dessa alternativer hufvudsakligt och nästan i alla punkter äro skiljaktige, så att någon sammanjemnkning deraf icke finnes mbjlig; så och enär beskaffenheten af detta mål i afseende på den genom Recognit iöns - Skogarnes försäljning afsedde inkomst för Staten fordrar, att, så framt ej något
Skrifvelse, N:o 58. 97 satsen, komme icke allenast att för Statsverket medföra en ökad kostnad, utan äfven att genom begagnandet antaga ett sämre utseende, hafva Rikets Ständer ansett någon förändring i nu gällande utmyntningsgrund icke böra i afseende på 4-skiilingsstycket ega rum, utan detta, lika med de öfriga silfvermynten, präglas af 12-lödigt silfver, hvarigenom det ock blefve till sitt omfång mindre än det å iV, r:dr specie och således äfven lättare att derifrån särskilja, hvilket ändamål dessutom synes kunna vinnas derigenom, att myntets värde å prägeln tydligt utsättes. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, att, jemte bibehållande af det redan präglade kopparmyntet å 4 sk. banko, mynt å enahanda valör må utpräglas af 12-lödigt silfver med det remedium i finhet och vigt, E. K. Maj:t kan finna godt i nåder bestämma, samt att E. K. Maj:t täcktes förordna, det frånsidan å ifrågavarande silfvermynt må af valören ensamt upptagas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 April 1851. Bih. till R. St. I 13 98 Expedii-ions-lJtskqUels Förslag, till uncl. Skrifvelse, N:o 59. Uppläst och godkändt hos liidd. och Adeln den 2(5 April 1851. Preste-Slåndet den 26 — -—■ Bprgare-Ståndet den 26 — tBonde-Ståndet den 26 — —- lii kels Ständers un de nian ig a skrifvelse,. angående ändring i 23 Kap. i §:« Rätiégäitgs-balkeng sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 slpfil 1849. (Lag-Utsk:s Bet., N:o 12 och Uti., N:o 20.) S. A. K.
HAR NI EN PLATS MED 150 KRONORS KONTANT LÖN, SÅ KAN NI I BILLIGAS ' E FALL BERÄKNA RUM, ELDNING OEH UPPLYSNING TILL 2C — 25 KR. PR MÅNAD, MATEN TILL 30 KR. PR MÅNAD; OCH SJÄLF VA VISTELSEN PÅ LANDET ÄR EJ VÄRD JUST SÄ LITET DEN. BLIR NI SJUK, FÅR NI SÄKERT SNAR OCH NÖDIG HJÄLP OCH BLIR FÖR RESTEN ALDRIG LEMNAD ENSAM MED NÖD OCH BEKYMMER FÖR EN SORGLIG TILLVARO. PÅ DET ALLVARLIGASTE OCH VARMASTE RÅDER JAG EDER OCH EN HVAR, SOM STÅR I BEGREPP ATT VILJA LEMNA EN ORDENTLIGT AFTÖNAD TJÄNARES PLATS I ETT GODT HEM MOT ATT, UTAN VIDARE KAPITAL, BLI » SIN EGEO » VARE SIG SOM SÖMMERSKA, STRYKERSKA ELLER HVAD DET I DEN VÄGEN VARA MÅ, ATT LÄNGE OCH VÄL BETÄNKA SIG DÄRPÅ. Hedvig. BRUDUTSTYRSELN BÖR MÄRKAS MED DET GEMENSAMMA TILLNAMNET; BRUDLAKANEN MED BÅDAS INITIALER TILL FÖRNAMNET OCH DET BLIFVANDE EFTERNAMNET, SÅLEDES TRE BOKSTÄFVER. STORA BORDDUKAR BÖRA MÄRKAS MIDT PÅ BÅDA ÄNDARNA, HANS INITIALER PÅ ENA OCH HENNES BLIFVANDE PÅ ANDRA. Anna. MAN RIFVER DEM PÅ ETT RIFJÄM, BLANDAR SEDAN UPP DEM MED LITET SMÖR, LITET GRÄDDE (ELLER VATTEN), NÅGRA DROPPAR KONJAK OCH NÅGOT KUMMIN. ARBETA DET MED EN SKED; FÅR EJ VARA FÖR LÖST. SERVERAS TILL SMÖRGÅS OCH ÄR MYCKET GODT. Eva.
Innan Utskottet öfvergur till besvarande af hvad som blifvit vidare anmärkt, torde Utskottet böra i korthet yttra sig om det inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördig» Presteoch Vällofl. 12 Bevilhiings-Utskottels Utlåtande N.-o 44- Borgare-Stånden af några Ledamöter gjorda inkast, att Utskottet på grunder, som Herr af Rolen i sin reservation utvecklat, icke skall egt utlåta sig om Handels-friheteu och den oeconopiiska inflytelsen af så väl Förbudssom Skydds-tulls-systemet, hvilket ansetts tillhöra Qeconomie-Utskottet, eller att åtminstone Bevillningsoch Oeconomie-Utskotten bordt inkomma med gemensamt Betänkande härom, helst flera hithörande frågor voro till begge Utskotten remitterade. Enär åtskillige Ledamöter inom hvartdera af ofvannämnda Riks-Stånd redan utförligt ådagalagt ej mindre grundlags-enligheten än lämpligheten af Utskottets förfarande i denna del, inskränker sig Utskottet nu till anförande: att, då 70 §. Regerings-Formen ålägger Bevillnings-Utskottet att opåmint uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande Bevillningens fördelning, och det icke låter tänka sig alt man, på sätt som vederbör, kan uppgöra grunder för Tull-Revillningen, utan att utreda hvilka och hurudana de rörelser och näringar äro, med afseende hvarpå Tullbestämmelserna skola föreslås, det alltså synes ovilkorligen ligga i sakens natur, att Utskottet, såsom motiver för sina förslag och till ledning för Rikets Ständers beslut Éevillnings-Utskottels Utlåtande N.-o 44- 13 deröfver, måst framställa alla härvid förekommande förhållanden, samt de åsigter från hvilka Utskottet utgått, och ansett böra följas. Ett ytterligare stöd för denna , i Utskottets tanka , alldeles rigtiga åtgärd , hemtas deraf» att samma förhållande egde rum vid senaste Riksdag, och, utan afseende på dervid gjorda anmärkningar, af Rikets Ständer giilades.
Genom 35 punkten hemställde Utskottet, att Cassa-Creditiv må af Banco-Styrelsen kunna meddelas så väl Hjpotheks-För en ingar, som de Associationer och Privat-Banker, hvilka befatta sig med Spanmåls belåning, pä enahanda grunder, sorn blifvit utstakade uti 184—tpo af gäl lande Banko-Reglemente och till de itu bestämda maximi-belopp af 3oo,ooo R:dr för hvarje Hypotheks-Förening och 150,000 R:dr till hvar och en Association eller Privat-Bank jör Spanmåls belåning', hvarjemte Utskottet förbehöll sig, att, sedan lagstiftningen för nuvarande Privat-B anker blifvit ordnad och bestämd, få till Rikets Ständer inkomma med yttrande, huruvida och till hvad belopp sistberörde Privat-Banker och de, sorn hädanefter på likartade grunder med dessa kunna uppstå, må undfå Creritiv-rättighet i Rikets Ständers Bank. Det har häremot blifvit anmärkt: af någre Ledamöter, dels att de för nuvarande Hypolheks-Föreningar afsedda Creditiver kunde efter hand indragas och dessa medel nyttigare användas, eller att åtminstone Rikets Ständer borde uppskjuta med beslutet om medels anvisande såsom Creditiver för sådane föreningar, intill dess de uppstått och tillfälle erhållits, att vinna kännedom angående deras organisation; och dels att för nuvarande Privat-Banker Creditiv-rätt icke borde medgifvas; samt Bih. till R. St. Prot. l845. 6 Sami. 1 Afd21 Haft. 6 _^2 BancoUtskottets Utlåtande, N.-o 44' af andre Ledamöter, att Cassa-Creditiv böra anses med landels fördel och Bankens säkerhet förenliga, dock under vilkor, att dylika creditiv icke beviljas sådane Banker, sorn utgifva räntelösa sedlar, eller som icke genom reglemente nförbundit sig att emottaga depositioner emot ränta, eller föra uppoch afskrifningsräkning.
Att de af Utskottet i 2tdra, 8:de, 9:de och io;de punkterne framstäldte förslag af Ridderskapet och Adeln gillades, endast med iakttagande af följande reductionsförändring uti 2:dra punkten, att i stället för orden: ”Att som Riksens Ständer i den TullbevillningsTarifF, som ”kommer att utfärdas, icke kunna bestämma an”nan Tull å varor, än den 8cc.” borde införas: ”Att som Riksens Ständer i den Tullbevillnings”TarifF, hvilken kommer att utfärdas, icke äga ”annan grund, för bestämmande af Tull å varor, "än den 8Cc.” Ut supra. S. D, Då nu å nyo föredrogs LagUtskottets den 26 sistledne September under N:o 186 Litt, D. meddeldte, samt den 30 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut aflåtne Betänkande, angående föreslagen ändring uti Författningen om Intekning i Jord och fast Egendom å Landet; fann Ridderskapet och Adeln för godt, alt, med förkastande af samma Utlåtande, godkänna de förslag, hvilka uti Herr Ribbings, Arvid, till Utskottets Protocoll afgifne och vid Utlåtandet fogade serskilda tanka, innefattas; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln för ena. Ut supra, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag: Ben g Octobtr e, m. jjj Utskottets den 26 sistledne September under N:o 186 Litt. E. afgifne, samt den 30 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i an~ ledning af återremisser utaf Utskottets under N: ris 67 och 69 förut meddeldte Betänkanden, angående yrkad ändring uti 23 §. och upphäfvande af 25 §. uti Kongl, Förordningen den 13 Julii 1818 om Intekning i fast Egendom. Ut supra. Höglofl.
S b o m bekant Kr d r litcmtur, siirskildt f r h iildre tider, ganska fattig p % rjelfbiogrrfirr eller memoirer. Jag 3 2 1 4 dc1 derföre s8soni ett gnnsko godi fynd, niir jag sistlidne rXr i U p s d s unirersilets bibliotek pltriifide ett gulnidi och trasigt, med en svXrl5st stil skrifvet hiifte. hvilkct befans innchllln en sjelfbiogrnii frln i6oo: tal.lct. 1) ennrs förfnttnrinni Er Aprfo / forn. Sjclf har hon ej skaiiat sig ett namn i r h historia, men hennes slägt ilr af dc yppersta. Ilcnneï far var E. af Slrriges inert ryktbare Cdltlierrnr, Cnrfuf Corlror Il&lt;iru till Njiirneb o g, modern rar Chri~fina Omrfirrnn. dotter till den store rikskansl8ren Axel Oxenstierna och hans maka, \ ma Akesdottcr RX8t. Ensr Aguefu Horu Icfdc under en $8 möAlig tidrymd i vk historia ecli rar befryndad med rikets fr8msln titter. borde hon hnfvn kunnit meddela oss n h g t och mycket d historiskt och biognfiskt intresic. Detln hor hon dock icke gjort, men hennes anteekningm L o det onklad1 lin@ ifrin r %rdclösa Haii skildrar visserligen endast sin hnrndoms och ungdoms hiitorin. meii hon gör det enkelt och flikdiritt, och mcd en högst ornnlig realism. Iiennes nnlcckningnr skiljn sig hkigenom skarpt fran dc frln denna tid talrika personalierna nicd d a n s f&amp;rblornmrradc och idcdiremnde frnmntilllnin rdll. liksom Kfven i M n d e flcsie snnitidn brcfskrifvmer torr.
Vidare hemställer jag, om ej nu gällande förordning, i afseende på det högsta taxeringsvärde för rättigheten att tillverka bränvin, måtte från i5,ooo r:dr upphöjas till 9.5,ooo, och relativa panneryinden från 90 till 15o kannors panna, i en jemn progression fördelad deremellan, samt det lägsta från 3oo till 5oo r:dr. Jag kommer nu till den måhända ömtåligaste punkten: beskattningen. I mina åsigter häruti torde jag erhålla motsägelse, isynnerhet af Bondest., hvars intresse, såsom varande i allmänhet jordbrukare, denna af mig föreslagna förordning i första rummet bevakar; dock tror jag, efter nogare öfvervägande, riktigheten deraf blir insedd och äfven af det erkänd. Jag föreslår, att beskattningen beräknas till r r:dr b:co för hvarje kanna af pannans innehåll, från och med 10 kannors panna, med progressiv förökning till 200 ä 3oo r:dr för en 90 kannors panna, och vidare i samma progressiva förhållande tili i5o kannors panna, så vida de medgifvas. Den 4 Mars f. ra. 21 Denna beskattning kommer att belöpa sig till emellan 3 å 4 sk. b:co för hvarje kanna bränvin man derå kan tillverka, med någon obetydlig skilnad till formen för de mindre tygerna, och bör således ej afskräcka. Vill man vidare taga i betraktande de fördelar en sålunda inskränkt bränvinsfabrikation tillskyndar fabrikanten, i det den lemnar en betydlig vinst af brännerirörelsen i motsats hvad Härtill varit fallet, då densamma ofta lemnat förlust, och sålunda utgjort en vida högre beskattning för jordbrukaren, ehuru denna beskattning icke kommit honom eller Staten till godo; blir nu föreslagna beskattning en obetydlighet i jemförelse.
Med anledning af Kongl. Maj:ts derom aflåtne nådiga proposition, biföllo Rikets Ständer vid 1812 års riksdag, att Adelsfahne-regementets indelningar, hvilkas indragande till Statsverket blifvit vid 1809 och 1810 årens riksmöte beslutad, skulle vid innehafvarnes afgång få användas för inrättande af ett Invalidhus, dertill ett af Kongl, slotten finge användas. För verkställighet häraf förordnades, genom Kongl. Brefvet den 28 Juli 1812, att alla ledigblifvande boställen och indelda räntor vid nämnde Regemente komme att anslås till underhåll af en Invalidinrättning, för hvilken sedermera Ulriksdahls slott till lokal anvisades. Sedan derefter Rikets Ständer, uti underdåniga skrifvelser af den 18 November 1840 (Nio 137) och den 22 Februari 1845 (Nio 114) hos Kongl. Majit anhållit, att Invalidinrättningen å Ulriksdahl måtte upplösas, och nådig proposition till Rikets Ständer aflåtas om användande af Invalidhusfondens tillgångar på ett sätt, hvarmed det med dessa medel åsyftade ändamål kunde befrämjas, hade Kongl. Majit täckts gifva Rikets sednast församlade Ständer tillkänna, att förberedande åtgärd till den ifrågasatte förändringen blifvit vidtagen, samt derjemte i nåder förklarat, hurusom det vore angeläget att städse ega nödiga medel för att åt sådane afskedade och i behof stadde krigsmän, för hvilka Invalidinrättningen varit afsedd, på annat sätt bereda vård och underhåll, i hvilket afseende Kongl. Majit ansett pensionerna kunna bestämmas till 200 rdr för Officer, 133 rdr 16 sk. för Underofficer och 80 rdr för Korporal eller soldat; så hafva, med anledning deraf, Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 2 Juni 1848 (Nio 93), lemnat bifall till det af Kongl.
Och om — som är högst troligt — han kommer att finna det opassande, att man skämtar litet med hans Musa, ber jag blott få påminna honom om, hvad professor Sigurd Ribbing sade i konsistorium, då ett par studenter stodo anklagade för att ha skrattat åt professor Lindblad ridande. — Um, um, sade professor Ribbing, jag anhåller, att professor Lindblad behagade sätta sig till häst och rida förbi konsistorii fönster, på det att konsistorilim må kunna afgöra, huruvida det är en fysisk möjlighet, um, um, atthålla sig från skratt, um, um, då man ser professor Lindblad rida. Får jag således be herr Ring sitta upp på pegasen och trafva förbi ett slagy på det att allmänheten må kunna döma om, huruvida ett litet löje är befogadt. Klatsch! Der kommer han. Hans ridkostym är lysande. » Eros och An teros » — » La vague » — » La gaya sciencia » — » Douce souvenir » (doux? Se Oldes grammatika! ) » Venus victrix » — » Pauvre fille! » — » Tväre otavrov! » och slntligen — det klingar nästan litet sjelfironiskt: » Le silence seul est grand, tout le reste est faiblaisse. » Vi finna redan af innehållsförteckningen, att det är en lärd författare vi hafva framför oss. Det är en skald, som har alla lokaloch tidstoner i sin lyra. Hör bara: » Bysanz: Basilica » — » Franken: Romansk » — » Firenze: Renaissances o. 8. v. Det är en skald, som försmår den stora hopens lättvunna bifall och i stället vädjar till den lilla men utsökta publik, af hvilken ensamt han kan hafva hopp att bli fallt uppskattad. Beklagligt för herr Ring, som annars måhända finge en éloge för sin historiska lärdom, tillhör anmälaren den der stora okunniga hopen, som alldeles icke är i stånd att säga om diktarens tidsmålningar äro originaltroget återgifna.
För om nu min del ligger bort i ett stenröse, där en får böka och bända för att få ner hvar eviga stör, och din ligger på slätten, där en kan trä ner dem med bara näfven, så blir det inte rätt deladt, om vi gör lika lång sträcka hvar. Jan Anders. Ja, si jag kan ju inte rå för, att din del ligger i skogen. Lars Anders. Ja, inte jag heller egentligen. Jan Anders. Men virket blir ändå detsamma. Lars Anders. Virket. Puh! Det kan du få ta’ hos mig, om du vill. Jan Anders. Ja, men det vill jag inte. Lars Anders. Vill du inte? Brita Stina. Nu ska I inte bli arga. Lars Anders. Nej, det är rätt, Brita Stina. (Ny gök.) Jan Anders. Det håller jag med om. Lars Anders. Det svider det här, men det svider godt. Skål. Jan Anders. Skål. Och tack för det. (Kort paus.) Ska vi nu slå till på, att vi gör hälften hvar? Lars Anders. Ja. Men det ska bli på mitt sätt. Jan Anders. Nej, det ska bli på mitt. Lars Anders. Ja, men då blir det inte hälften hvar. Då har du ditt färdigt på ett par da’r. Och jag får hålla på i många veckor. Jan Anders. Hör du, Lars Anders, nu har jag hittat på’t. Si mer än hälften vill jag inte göra. Men vill du börja på nere vid mitt, så får du gärdsla på slätten, och jag gärdslar i stenröset. Och så möts vi på halfva vägen. Lars Anders. Skulle jag köra ut gärdsle’t ner till dig. Jan Anders. Jag skulle ju köra mitt också. Lars Anders. Nej, det ska bli’ lögn. Jag arbetar på min egen mark och inte på andras. Jan Anders. Ska vi ta’ hälften hvar då? Lars Anders. Ja, men det ska bli på mitt sätt. Jan Anders. Nej, det ska bli på mitt. Brita Stina. Nu ska I vara lugna, karlar. Lars Anders (upp). Nej, nu andrumma mig, tål jag inte kallt stål länger! Här kommer du och pratar om så’nt, som du har gått på med i öfver tio år. Tror du inte, jag är en så’n karl, så jag står vid mina ord? Jan Anders
Dä de twänne först framstälde ämnen, i LagUtskottets tanke, icke kunna hänföras under allmän CivilCriminaleller Kvrko-Lag, och det sistnämde ater rörer 2s.-te §. uti Regeringsformen, fa har Lag »Utskottet ansett sig icke tillhöra, alt desse ämnen till beredning upptaga, eller något hufwudsakeligt utlåtande deröfwer meddela; Hwilket dock Riksens HäoPfl. Ständers pröfning wördsamt underställes. Orebro den 9:de Maji 1812. Pä Höalofl. Ridderstapets PäHögw. PrestStänvch Adelns wägnar, dets magnar, Ick. I? Lrrnmfelr. fsoli. Herrön. Pä Wälloff. BorgarePä Hedera. BondeStåndets wägnar, Ständess wägnar, ^.x. O. Konqvist. 1^31'SSON. luIIZreii. Uppläst hos Ridd. och Adetn dcn iL Mali. Prcste-Ständet den 12 - , , - Borgare-Ständet d. iL - s » Bonde-Tländet d. 12 » wordsamt Memorial! ^ anledning af Riksens Ständers Rem ss af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition till Rikets Ständer om en förändring i Utskrisningssättct af d-/ fastställa Förstärknings-Manskapet, giswen Orebro Slott den zo April >812, samt af ätskillige Ständs kedamöters af högstbervrde Nådiga Proposition för - 2s2 Den rz Ma)t. anledda enskifta yttranden, får Urskottet härmed word, samt aflemna resultatet af sina öswerlaggninoar.
Sålunda kunde nemligen den delen af kajbyggnaden, som skulle bekostas af museibyggnads-medlen, när som helst påbegynnas, hvarefter platsen kring byggnaden kunde utfyllas och anordnas efter den derför uppgjorda planen. Sedan Stats-Utskollet, efter tagen kännedom af hvad General-majoren af Kleen sålunda ytterligare i ämnet anfört och meddelat, ansett nödigt, att, för frågans vidare utredning, Öfver-intendents-embetet skulle erhålla tillfälle att sig deröfver yttra, samt Utskottet under den 1 sistlidne Juni i sådant hänseende till Herr Stats-rådet m. m. Wallensteen aflåtit framställning jemlikt 42 § Riksdagsordningen, har Utskottet derefter fått emottaga ett af bemälde Embete, på nådig befallning, den 14 i påföljande månad afgifvet utlåtande; varande detta åtföljdt af ett utaf förut omförmälda besigtningsman samma dag aflåtet embets-memorial, deruti desse, enligt uppdrag af Öfver-intendents-embetet, ånyo yttrat sig i ämnet och dervid anfört, bland annat, att ehuru Byggnads-chefen, i afseende å en del af de anmärkta afvikelserna från uppgjorda och gillade ritningar, nemligen tillkomsten af den s. k. vorhallen på byggnadens framsida samt omkastningen i byggnadsplanen, tillkännagifva att samma ufvikelser skett med Konungens nådiga bifall, hade icke någon förklaring blifvit lemnad angående det på arbetet använda byggnadssättet, hvilket i flera fall blifvit dy - 12 Stats-Utskottets Utlåtande Jtf 180. rare än som från början varit afsedt, och hvilken afvikelse, enligt besiglningsmännens tanke, i hög grad inverkat till byggnadskostnadens förhöjande. Beträffande de af Byggnads-chefen för de återstående arbetena nu uppgifna kostnadsbejopp, hade för en fullständig granskning deraf mött samma svårigheter, som blifvit omförmälda i Ofver-intendents-embetets utlåtande af den 16 sistlidne Februari.