Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det knackade på dörren och jag ropade stig in. Tänkte att det möjligen var direktören vid Dagmarteatern.224 Jag drog min sjuka fot ned på golfvet och reste mig. Den inträdande var en pojke, jag skulle nästan hellre vilja säga ett barn, så litet manligt hade han hos sig. Det tunna svarta håret var rakt, kammadt ned i pannan och kortklippt. Det var ett blekt tunnt ansigte, med en hy som syntes genomskinligt fin, en hög panna, der ådrorna skymtade under huden, – en egendomligt naken panna, som man helst finner hos dem som börja bli skalliga. Han var klädd i en onaturligt lång öfverrock, knäppt ända upp till hakan med två rader knappar. Den kom det smärta, det smidigt kraftlösa hos denna figur att ännu mer falla i ögonen. Han försvann i denna rock, hvars ärmar hängde ut på de magra händerna. ”Jeg er Esmann.” ”Det var snällt ni kom.” Jag räckte honom min hand, i hvilken hans försvann. Han hade en liten välljudande röst, han talade fort och lågt. Då han fått den långa barnrocken af slogo vi oss ned. Jag i chäslongen, han på min forna plats vid bordet. Mitt halffärdiga bref till Nordensvan låg som då jag kastat pennan. Hvad han var nyfiken! Det var som ögonen oemotståndligt dragits åt sidan till detta bref. Jag sade honom hvem det var till. Och som han frågade om allt möjligt, om hvad jag håller på med, om mitt sätt att arbeta. Omöjligt att få honom in på eget område. Hans ögon äro lika en ödlas. Hela menniskan påminner derom. Den mjuka smala kroppen, de magra långa händerna med sin tunna hud; jag kunde krama dem till intet i ett enda grepp af mina. Denna breda mun med tunna läppar är också ödlans, men framför allt dessa ögon. Halfslutna, stora; glänsande bruna; blinkande vaksamma; sluga. Kallt blod och uppdrifven intelligens, stark fantasi och liten lifskraft. Lysten efter att upplefva något och allt för skeptisk att kunna lefva lifvet sundt och naturligt. Andlig förfining, ”Aandsaristokrat”; der är mannen med ett enda ord.
Och jag lät Juda Förstar stiga upp på muren, och beställde två stora tackchorar; de gingo åstad, den ene på högra sidone ofvan uppå murenom, åt dyngoporten; Och efter dem gick Hosaja, och hälften af Juda Förstar, Och Asaria, Esra, Mesullam, Juda, BenJamin, Semaja och Jeremia; Och någre af Prestabarnen med trummeter, nämliga Zacharia, Jonathans son, Semaja sons, Mattania sons, Michaja sons, Saccurs sons, Assaphs sons; Och hans bröder, Semaja, Asareel, Milalai, Gilalai, Maai, Nethaneel och Juda, Hanani med den Guds mansens Davids strängaspel; men Esra den Skriftlärde för dem. Och vid brunnporten, gentöfver dem, gingo de på trappomen åt Davids stad, uppåt muren om Davids hus, allt intill vattuporten östantill. Den andre tackchoren gick tvärsifrå dem, och jag efter honom, och hälften af folket, utåt murenom uppåt ugnatornet, allt intill den breda muren; Och uppåt Ephraims port, och till gamla porten, och till fiskaporten, och till Hananeels torn, och till Mea torn, allt intill fåraporten; och blefvo ståndande i fängelseportenom. Och stodo alltså de två tackchorer uti Guds huse, och jag, och hälften af öfverstarna med mig; Och Presterna, nämliga Eljakim, Maaseja, Minjamin, Michaja, Eljoenai, Zacharia, Hanania, med trummeter; Och Maaseja, Semaja, Eleasar, Ussi, Johanan, Malchija, Elam och Eser; och sångarena söngo högt; och Jisrahja var föreståndaren. Och stor offer vordo offrad på den samma dagen, och de voro glade; ty Gud hade gjort dem en stor glädje, så att både qvinnor och barn fröjdade sig; och Jerusalems glädje hördes långan väg.
Det må vara honom förbehållet att anse detta förslag som ett fnaskande, men om Konst.-Utsk:t icke gör sig skyldigt till annat fnaskande än att tillstyrka ett förslag, som R. St:r två gånger bifallit, så kan det med lugn mottaga Gr. Mörners anmärkningar. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landm. yttrat, att under densamma flera ledamöter hade ansett Konst.-Utsk:ts ifråg:de förslag böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men att andra ledamöter deremot yrkat detsammas förkastande; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att förslaget skulle af R. o. Ad. förkastas, och, då svaren utföllo med talrika osli starka nej, blandade med ganska många ja, förklarade sig hafva funnit nej öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voterings-propos.: »Den som förkastar det af Konst.-Utsk:t i Mem:t N:o 9 framställda förslag om det tillägg till 12 § R. F., att Konungen icke utan riksdagens samtycke må blifva regerande furste af utländsk stat, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder detta förslag icke af R. o. Ad. förkastadt. » 52 Den 4 April e. m. Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 57. Nej — 64. Härefter förrnälte Hr. Gr. o. Landtm., att, till följd af föreskriften i 81 § U. F., det ifrågav:de förslaget komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 26 och 28 sisth Mars bordlagda Utlåt. N:o 59, i ani. af K. Propos. om anvisande af medel till utvidgning af den för jernvägen genom Stockholm beslutade bangård vid Clara sjö och tillökning i de för trafiken derstädes afsedda byggnader. Frih. Klinckowström, Rudolf:
Emellan dessa bestämmelser råder naturligen det närmaste sammanhang; och motionärens eget förslag, att antaga icke mindre än 5 olika värden för skrifkarlor, utan att dock deribland förekomme det ena af de två värden, det å 50 öre, sorn torde finnas erforderligt, visar nogsamt, att eli af algifts-beloppen oberoende beslut, angående karte-valörerne, icke skulle hafva varit lämpligt. Utskottet har alltså i ett sammanhang behandlat Irågorna om karle-värdena och afgilterna samt, på sätt bär nedan vidare förmäles, funnit de sednare kunna och böra utgöras med sådana belopp, att det inskränktare antal karte-värden, som upptagas i Kongl. Maj:ts förslag, biel ve tillräckligt; i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet ock hemställer, att § 2 af bilagde förslag måtte af Rikets Ständer godkännas. § 3. (9 mom.) Kongl. Majds förslag, att för sådana handlingar, hvilka skola efter viss procentberäkning karteras, karle-beloppet skall, då det vid uträkningen slutas med öretal under tio, fyllas tiil sistnämnda tal, samt, när karle-beloppet med mindre än tio öre understiger Én riksdaler, alltid till jemn riksdaler fyllas, torde, såsom närmast öfverensstämmande med hvad i nu gällande moment är föreskrifvet, godkännas, och 9 mom. erhålla den förändrade lydelse bilagde förslag innehåller. $ 4. Första mom. af denna § uppställer den indelning af embetsverk och myndigheter, efter hvilken rättegängs-skriflers och andra handlingars olika kartering, på sätt en Bevillnings-Ulskottcts Betänkande N:o 8. Z i momentet intagen tarif bestämmer, skall ega rum. För närvarande äro dessa embetsverk och myndigheter upptagne i icke mindre än sex afdelningen
Sårade af förebråelsen, fördubbla dome-stikerna sin ifver; den lilla orgeln, som fylles af luft, flåsar och skulle spricka, om icke telegrafdirektören, för att rädda instrumentet, kommit på den lyckliga tanken, att solen var nära sin nedgång och att det nu var tid att tänka på utförandet af guvernörens fotografi. Men vi lemna nu guvernören, såväl som Anizeh Doowlet för att här nedan som hastigast presentera en annan qvinno-typ. * Man må alldeles inte föreställa sig att det endast är genom den kroppsliga fägringen som damerna i Persien stundom utöfva inflytande på landets herskare. M; me Dieulafoy berättar i detta afseende några drag från Chat el-Arab, trakten vid Tigris ’ och Eufrats sammanlopp. Hon gjordeEuropeiska damer i Persien tyckas icke föra någon behaglig tillvaro; de tvina helt enkelt bort, till en del på grund af de barbariska plägseder som drabba dem. M: me Dieulafoy träffade två enklingar, en läkare, d: r Odling, som varit bosatt i fem år i Schiras, och en Mr Blakmaure. Feber, hetta och förstämning i lynnet hade efter tre, fyra år bortryckt de båda unga qvinnor, som velat dela deras tillvaro. Vid sin ankomst till Schiras hade de försökt att göra promenader till häst och att kraftigt kämpa mot landets försvagande klimat; men anblicken af obeslöjade damer i staden hade väckt sådan ovilja, att deras män, åtföljda af en mängd tjenare, icke kunde skydda dem för grofva förolämpningar. Då de båda engelsmännen vände sig till guvernören, förklarade han sig omöjligt kunna göra någonting vid saken. Fru Blakmaure och hennes väninna skulle der ett besök i det palats, som tillhört den aflidne cheikhen i Kara Sala, der hon fann fyratio khanoums af alla åldrar, bland dem cheikhens svartklädda favorit Torkan Khanoum, inför hvilken de öfriga damerna gjorde sin reverens likt nunnorna inför abbedissan. Dessa voro klädda i långa skjortor af svart ylle, som räckte ända till fotterna, och vidbyxor rynkade vid fotknölarne.
Det har ådragit sig Revisorernes uppmärksamhet, att betydliga behållningar å Myntverkets guldoch silfverfond vid revisionsårets slut varit hos verket innestående. De hafva utgjort, vid 1848 års utgång, 2,064 dukater och 80,963 Kalr 29 sk. 10 rist silfver.specie, och vid 1849 års slut, 3,177 dukater och 63,257, R:dr 29 sk. 9 r:st silfverspecie. Dessa behållningar synas Revisorerne större, än behofvet påkallat och Kongl, brefvet den 27 April 1849 medgifver, deruti föreskrifvet är, att. — 40 — med undantag af hvad som ungefärligen motsvarar den för medaljpregling erforderliga qvantitet, återstoden åf Myntverkets guldoch silfverfond skall aflemnas till Rikets Ständers Bank, samt valutan derför på Myntverkets räkning i Banken insättas. §. 3. De af föregående Revisorer omnämnde, af Kongl. Statskontoret den 30 Juni 1843 till Kongl. Maj:t afgifna, underdåniga förslag till nya reglementen för Myntoch Kontrollverken samt till förnyad kontrollstadga, hvarom Rikets Ständer, den 8 September 1848, aflåtit underdånig skrifvelse, lara fortfarande vara på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende. Kong*]. Kontrollverket. Räkenskaperna, granskade i Kongl. Kammarrätten för båda åren utan anmärkningar, visa följande förhållande: Debet. är år ft»40. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans frän föregående äret: Ofverlefvereringar af uppbördsmännen 1: 19. 9. Utgift: Vid granskningen af räkenskaperna öfver kontrollstäinpelmedels-uppbörden i Stockholm, hafva Revisorerne, i ändamål att utröna, huruvida stadgade stämplings - — 41 — afgifter verkligen kommit statsverket tillgodo, förskaffat sig kännedom om de för kontrollen härå gifna föreskrifter. Kongl.
Utlåtande lärer icke heller för det närvarande behöfva afgifvas öfver den del af Friherre Bjornstjernas hemställan, sorn afser ordningen för företagandet till handläggning inom Utskotten af de till deras utredning remitterade mål, af en antingen mera allmän och reglerande, eller af en mera enskild eller disponerande beskaffenhet; enär Utskotten, redan vid deras första till ofverlåggningar om dylika mål egnade sammanträden, foreskrifvit sig ett förfarande till alla delar åfverenståmmande med hvad H:r Friherren, uti det remitterade Memorialet, begärt; och denna Utskottens stadgade föresats äfven blifvit inför Rikets Stats-Utskottets Betänkanden. 7!)! Hoglofl. Stånder anmäld, vid det tillfälle, då Utskotten funno sig bora gora ett tillfälligt afsteg derifrån, i anseende till den särskilda nödvändighet, som fordrade ett snart afgörande af en mindre väsendtlig omständighet, uti Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, om anslag till fullbordande af Gotha Canal. Men Utskotten skulle deremot anse sig hafva högst ofullkomligen råttvisat det fortroende till deras egen urskiljning, hvarpå de fått emottaga ett dyrbart vedermäle, uti den form Hoglofl. Ridderskapet och Adeln behagat gifva åt remissen af den erinran, Friherre Bjornstjernas Memorial egentligen afser, om Utskotten skulle låta obegagnadt förbigå det dem erbudna tillfället, att få inför Rikets Hoglofl.
Stam samt Balaljons-Trumpetare vid Indelta Kavalleriet 22: 25. 6 För Belägringsoch Fästnings-Artilleriet, Ingeniör-Trupperne samt Haulboister, Brigadoch Bataljons-Trnmslagare vid Infanteriet . 19: 14. — För Arméens samtlige Handtverkare, Fyrverkare, Arbetsmanskap och Sjukvaktare 19: 13. Med afdrag för alla af en sjettedel af första upsättningskostnad; eller: O _ För Värfvade Kavalleriet, Åkande Artilleriet, Fot-Artilleriets Stam samt Bataljons-Trumpetare vid Indelta Kavalleriet .18: För Belägringsoch Fästnings-Ariilleriet, Ingeniör-Trupperne samt Hantboister, Brigadoch Bataljons-Trnmslagare vid Infanteriet . 15 För Arméens samtlige Handtverkare, Fyrverkare, Arbetsmanskap och Sjukvaktare 15; Men beräknas årligt: För Värfvade Kavalleriet, Åkande Artilleriet, Fot-Artilleriets Stam samt Bataljons-Trumpetare vid Indelta Kavalleriet till . .19: — eller 2 sk. 6 r:st. per dag; För Belägringsoch Fäslnings-Artilleriet, Ingeniör-Trupperne, Hautboister, Brigadoch Bataljons-Trumslagare vid Infanteriet samt Arméens samtlige Handtverkare, Fyrverkare, Arbetsmanskap och Sjukvaktare till 15: 10. eller 2 sk. per dag. T A «. i«. Anskaffning och Underhåll af Befälets egne samt Truppens ständige Hästar med tillhörande Sadel-Mondering och Skoning, äfvensom Sadel-Mondering och Skoning för Truppens Rusthålls-Hästar. Brukningstid. Totalt Väl de. Ärligt. B e fä let. 1 — 24 24 — 6 omgångar skor med söm Obs. Brukningsåret beräknas från dagen då persedeln utlemnas till bruk. Derefter beräknas året: för indelta trupper till 365 verkliga brukningsdagar; för värfvade trupper ulan afseende på brukningsdagarncs större eller mindre antal.
För mig synes det klart, att, just genom åberopande af denna Kungörelse, der det står, att Kongl. Majit öfverlemnar bergningsbestyret åt DykeriCompagniet emot enahanda rättigheter och under samma skyldigheter, som hittills varit för Compagniet bestämda, är det gifvit, att sedan man genom. Tractater rubbat detta Contract, och fråntagit Compagniet sina inkomster, Compagniet har den mest obestridliga rätt, att äfven å sin sida häfva Contractet, och, när det för godt finnér, sluta med Bergningsbestyret. Jag tror således, att om Utskotten från denna rig - Den 4 November. 233 tiga synpunkt bedömt saken, Utskotten kunnat bespara sig mödan att framkomma med en så grundfalsk satts. Jag kan ej annat än gilla Compagniets anspråk, ty om Compagniet fortfar med bergningsbestyret, och till följe af de ingångne tractaterna kommer att lida vidare förluster, lärer ingen kunna betaga Compagniet rättighet att bekomma ersättning. Sedan jag således visat, att Utskotten ej bedömt saken, såsom sig bordt, anhåller jag få fästa uppmärksamheten på origliglieten af Utskottens rättighet, att till bedömande upptaga denna sak. För DykeriCompagniet, likasom för hvarje annan Svensk medborgare, torde det väl vara öppet, om man tror sig äga några anledningar dertill, att i laga ordning söka Kongl. Maj:t och Kronan; och jag tror således, att Utskotten, rr stället att tillstyrka afslag å ersättnings-anspråken, bordt, om de ej velat tillstyrka bifall derå, åtminstone hafva tillstyrkt Rikets Ständer, att svara, det de ej ville befatta sig med saken, utan, att om DykeriCompagniet ägde några fordringar, dessa fingo i laga ordning göras gällande. På dessa skäl anhåller jag om återremiss af Utlåtandet. Herr von Hartmansdorff, August: Efter de underrättelser jag angående detta Utlåtande äger, skall detsamma redan vara af 3:ne RiksSlånd bifallit. Jag anhåller, att genom Herr RiddarhusSecreteraren blifva underrättad, huru dermed förhåller sig. Den 4 November.
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på ett förhållande, som nogsamt torde vara de flesta af Ståndets ledamöter bekant, nemi. att under 1788 års krig i Finland, då statsverket var i behof af alla tillgängliga penningar, för att samla materiel till kriget, kunde medel icke erhållas - Pen 1 Augusti. 1? hållas för arméens aflöning, hvarföre flen värfvade arméens officerare linge åtnöja sig med de s. k. Fahnehjelmska sedlarne, hvilka töllö mänga procent under pari; hvaremot den indelta ar* méen, hvilken hade uppbörden af sina inkomster anförtrodd åt egna uppbördsman, voro under detta krig vida bättre lottade än officerarne vid den öfrige arméen, som mäste åtnöja sig med ett för tillfället anskaffadt nödhjelpsmedel. Man har äfven sagt, att indelningshafvarne, genom nuvarrde uflöningssättet, komme allt för sent i åtnjutande af sina löneinkomster, men man bör besinna, att sedan en löntagare en gäng kommit i åtnjutande af lön, följa det ena årets inkomster successivt på det andras, och jag kan icke se, att några synnerliga olägenheter förefinnas, sedan första årets besvärligheter, under hvilket blott en ringa del af lönen ålnjutes, väl blifvit öfverslåndna. Dessutom torde, i afseende på den anmärkn:n, att för indelningshafvarne olägenheter skola uppstå genom de prisförändringar, spannmålen under olika år är underkastad, hvar och en inse, att, innan man uppbär sin lön, densamma ungefärligen kan beräknas, enär man nägotnär kan förutse markegångspriset, och hvad löntagaren förlorar under det ena året, då markegången är låg, ersättes under ett annat, då densamma är högre, samt att förlusten för löntagarue icke är betydligare än för innehafvare af hemman, hvilka det ena året af dem hafva mer och det andra åter mindre i inkomst.
Och, emedan utan sådana Verifikationer någon säkerhet ej gifves, att de balanserade Summome hos Undsättningscagarne verkligen innestå, anse Riksens Ständer hädanefter den Författning nödvändig , att de Spanmåls-understöd, hvilka Uudsättningstagarne ej mäkta genast betala, utan dermed erhålla anstånd til! vissa bestämda tider, må, enär Redogörelse deröfver till Magazins-Direktionen ingifves, med vederbörligen attesterade Restlängder bestyrkas på sätt och i den ordning Uppbörds - Författningarne stadga. 4. Den eftergift, Eder Kongl. Majit i Nåder beviljat åtskillige utfattige Inbyggare i Elfsborgs och Wermlands Län för Spanmåis - understöd, som de från Magazins Inrättningen erhållit, har väl varit föranledd af Låntagarnes utblottade tillstånd, hvarom vanliga undersökningar enligt Författningarne föregått : Men Liksens Ständer tro det blifva för Magazins - Fonden ganska äfventyrligt om Undsättnings - Spanmål, utan i yttersta nöd, utlemnas till andra än »ådane Låntagare, som kunna förskaffa säkerhet; 630 ' Underdåniga Sbrifvelser.
Genom de förändringar, Kongl. Majit föreslagit i 39, 40, 41, 42 och 43 §§ Regerings-Formen, har Kongl. Majit sökt att å ena sidan häfva all osäkerhet för framtiden, i anseende till Rikets Styrelse, i händelse af Konungens frånvaro eller sjuklighet, och uppfyllt en hittills i denna Grundlag rådande brist, samt å den andra förminska tiden för en Konungs minderårighet från 21 till fyllda 18 år. Då det ej lärer kunna bestridas, att Nationens lynne synes mot en längre fortfarande EmbetsmannaRegering vara stridande; då Statens säkerhet högt påkallar, att den, Försynen bestämt att intaga Sveriges Thron, ej för länge må derifrån afhållas, och under dess omyndiga år ett vidsträckt fält öppnas för yttre vådor och inhemska factioner; då dessutom en Konung af 18 år, i synnerhet om naturen begåfvat Honom med ett kraftfullt sinne, alltid i mer eller mindre mån skulle verka på en Styrande, ehuru Han ännu i trenne år finge afbida den tidepunct, då Regerings-ärenderne borde till Honom öfverlemnas, har Kongl. Majit haft en förenad anledning till den förmodan, att dess nu föreslagne förändring uppfyller så väl hvad af forntidens varande exempel kan hämtas, som hvad för efterkommande lugn och säkerhet bör beredas. I öfverensstämmelse med de nu af Kongl. Majit föreslagne §§, äro äfven 91 och 93 §§ Regerings-Formen omarbetade, och bör den 92 § alldeles uteslutas. Af flere förekomne skäl och anledningar har Kongl. Majit ansett sig böra föreslå, att 103 § Regerings-Formen helt och hållet må utgå.
Då emellertid behofvet påkallade att, intilldess så beskaffad förändring, utan förnärmande af någons rätt, kunde tillvägabringas, en närmare bestämmelse af arbetsoch dagsv erks-skyldigheten, der sådan saknades, blefvc, så vidt ske kunde, åstadkommen, anköllo Rikets Ständer i underdånighet, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen måtte undfå nådig befallning att anställa fullständig och noggrann undersökning angående sådana uti hemmanens ränta och skattläggning icke inbegripna arbetsoch dagsverks-skyldigheter, som in natura utgjordes till kronans hemman och lägenheter, hvilka såsom boställen m. m. vore åt embetsoch tjenstemän anslagna eller till inrättningar upplåtna, hvarvid borde utredas huru dessa skyldigheter tillkommit och hvarpå desamma sig grundade, äfvensom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i de fall, då nämnde skyldigheter icke funnes närmare bestämda, borde söka tillvägabringa sådana öfveronskommelser, hvarigenom åtminstone för tiden efter nuvarande boställsinnehafvares afgång visst antal dagsverken blefve bestämdt, hvaremot det, efter Rikets Ständers åsigt, lämpligast kundo få ankomma på vederbörande sjelfve att i de fall, då de icke åsämjades om den dagsverksoch arbetsskyldighet, som skulle utgöras, sin talan derom i laga ordning utföra; tillkännagifvande i sammanhang härmed Rikets Ständer i underdånighet, att de för sin del beslutat, det åliggan - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 118, det att in natura utgöra nämnde arbetsocb dagsverks-skyldigheter skulle för framtiden upphöra, likväl så, att omförmälde innehafvare af de hemman och lägenheter, som deraf vore i åtnjutande, under deras besittningstid vid nu lagligen gällande rättigheter bibchölles samt att i stället för dagsverksoch arbetsskyldigheteu till vederbörande, erlades kontant ersättning för do dagsverken, sorn på nyssberörda sätt blefve bestämda, hvilken ersättning borde efter årets markegångspris beräknas; ocji anhöllo Rikets Ständer slutligen att, —- sedan den af dem i ofvanberörde afseende föreslagna undersökning försiggått och vederbörande blifvit hörde samt derefter i betraktande kommit huruvida antingen den lösen, som för ifrågavarande dagsverksskyldighet skulle erläggas, lämpligen kunde till Statsverket indragas emot anvisande af statsanslag till dem, som vore till dagsverkenas åtnjutande berättigade eller på hvad sätt eljest lämpligast skulle kunna dermed förfaras, — Kongl. Maj:t måtte nådig Proposition i ämnet aflåta.
Så länge som ringningen varade, stodo de och hängde öfver disken utan att köpa för så mycket som en soldo. Äfven Ugo Favara, den mjältsjuke advokaten, kom in i boden och tog en stol och satte sig bakom disken. Och hela dagen hade don Ferrante honom sittande där, alldeles dödsblek, alldeles orörlig, lidande de oerhördaste kval utan att yttra ett ord. Men hvar femte minut kom Torino-il-Martello in och slog i disken och sade, att nu var den stund kommen, då don Ferrante skulle få sitt straff. Don Ferrante var en hård man, men han kunde ej undgå klockorna mer än någon annan. Och ju längre han hörde dem, ju mer började han undra hvarför alla människor strömmade in just i hans bod. Det var, som om de menade något särskildt. Det var, som om de ville göra honom ansvarig för ringningen och för det onda, som den bådade. Han hade ej sagt det till någon, men hans hustru hade väl spridt ut det. Han började tro, att alla tänkte på detsamma, fast de ej vågade säga det. Han tänkte, att advokaten satt och väntade på att han skulle ge med sig. Han trodde, att hela staden kom in för att se efter om han verkligen skulle våga att sända bort sin svärfar. Donna Elisa, som hade så mycket att göra i sin egen bod, att hon ej själf kunde komma, skickade oupphörligen den gamla Pacifica in till honom och frågade hvad han tänkte om klockringningen. Och kyrkoherden kom också in i boden ett ögonblick och sade som alla andra: »Har ni någonsin hört en sådan förfärlig klockringning, don Ferrante?» Och don Ferrante skulle hafva velat veta om advokaten och don Matteo och alla andra kommo endast för att förebrå honom för att han ville sända bort cavaliere Palmeri. Blodet började bulta vid hans tinningar. Rummet svingade stundom rundt med honom. Och oupphörligen kom någon in och frågade: »Har ni hört en sådan förfärlig klockringning?» Men den, som alls ej kom och frågade, var donna Micaela. Hon kunde ej komma, då hon ej kände någon rädsla. Hon var endast hänförd och stolt öfver att den passion nu var kommen, som skulle fylla hela hennes lif.