Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anser godsegaren en förskämd vara icke kunna draga den i Taxan utsatta Tull, må han lagligen styrka dess förskämning inför vederbörande Tullkammare, sorti då eger, efter föregången kungörelse, låta i behörig ordning försälja, hvad förskämdt är på öpjien auction, i hvilket fall tullen bestämmes för alla de varor, å hvilka tullvärde i Tulltaxan är utsatt, efter auetions-priset, jemnfördt med samma värde, och för andra varor, efter fastställd tullprocent å auetions-priset, under iagttagande, att varorna, såsom å Nederlag befintliga, eller oförtullade, försäljas;, kommande behållna auetionssumman att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas. — Försummar godsegare fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver 14 dagar, efter den praescriptionslid, hvarinom angifningsiulagan, jemlikt 30 §. af gällande Seglations-Ördning, bör vara till Tullkammaren aflernnad, ansvare för tuilafgifternas fulla erläggande, derest han icke, genom skriftlig anmälan hos Tullkammaren inom samma tid, afstår sin rätt till den skadade varan, som då genom offentligt utrop för Kronans räkning genom Tullkammarens försorg försäljes.. Beträffande förtullningen af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån, kommande fartyg, skall iagttagas: l:o Att, derest fartyget alldeles förolyckats eller sä skadats, att varorna icke kunna, för befordrande till destinationsorten, åter intagas, eller om 62 Bil. till Bevil/nings-Ut skot tets Betänkande> N.-o 21. dessa till större eller mindre del finnas sa sjöskadade, att de till vidare försändning icke utan äfventyr kunna användas, godsegare eller dess ombud må ega att godset i den stapelstad, dit det beqvämligast må kunna föras, eller om dess beskaffenhet icke medgifver sådan transport, å landet i strandningsorten, efter föregången kungörelse, genom offentlig auction i vederbörlig ordning låta försälja. 2:o
R:dr och sålunda återföras helt nära sitt i förra provisoriska staten beräknade belopp 4,500 R:dr; att de från Depöt-kompaniet öfverflyttade underofficerslönerna blifva oför - Bil. JW 3 till Kongl. Majus Nåd. Prop. JY2 1, om Statsverket 1862. 57 ändrade och uppbäras vid Artillcri-corpsen af det Underbefäl, som är vid stamtruppen anstäldt; « att manskapet vid stamtruppen åtnjuter aflöning och underhåll i likhet med hvad förut varit detsamma bestådt, under den tid, det tillhört Svea Artilleriregemente; och att stamtruppen, hvars hufvudstation blifver Wisby stad, fördelas under vapenöfningarna på de tre batterierna, på sätt Artilleri-corpsens Chef finner för instruktionen tjenligast; men emellan de årliga vapenöfningarna under fredsförhållanden ställes den, såsom förut vid Depot-Kompaniet under befäl af 1 Kapiten, såsom Kompani-Chef, och öfvertager nämnda kompanis åligganden. Kongl. Maj:t har derjemte meddelat nödiga föreskrifter för öfvergången till den nya organisationen. Genom meranämnda Depot-kompanis öfverflyttning till Gotlands NationalBeväring komma följande anslag från Svea Artilleri-regementes stat att för den nya organisationen aflemnas: 1 yngre Kapitenslön R:dr 2,000 i Löjtnantslön 1,200 1 Under-Löjtnantslön 2 Styckjunkarelöner, å 800 R:dr . 1 Sergeantslön 1 Förste Konstapels arvode 4 Andre Konstapelsarvoden, å 48 R:dr Gage och Spanmål för 75 man i nummer, utgörande: Penningar 2,591: 60. och 654,720 kubikfot Spanmål in natura, ä 2 R:dr per 800 1,600 500 120 192 kubikfot 1,309: 44. 3,901: 4. Läkare-arvodet vid Depot-kompaniet i Wisby . 100: — 1 Informations-Under-Officersarvode 50:
Man slipper derigenom hela auktionsväsendet och det är, enl. min tanke, ganska tjenligt, att åt K:s Beflude, som innehar den högsta polismyndigheten inom länet, öfverlemna pröfningsrätten jemväl i detta på ordningens bestånd i väsendtlig mån inverkande hänseende, likväl med den inskränkning, Frih. af Ugglas föreslagit, nemi., att då kyrkoherde och församling äro ense derom, att något utskänkningseller utminuterings-ställe ej får inom socknen finnas, får bränvinsförsäljnings-rättighet ej af K:s Befh:de meddelas. Pä grund häraf och då antagandet af Frih. af Ugglas’s förslag ingalunda rubbar den grundval, hvarpå Utsk:s förslag i dess helhet är byggdt, anser jag mig böra lemna mia röst till bifall ät det förslag, Frih. af Ugglas hur afgifvit. Frih. af Ugglas: Frih. Raab har emot mitt förslag anmärkt, att, enl. detsamma, skulle rättigheten att inom socknarne bestämma antalet af utskänkningsoch utminuterings-ställen helt och hållet öfverlemnas åt Kas Beflude. Jag får då förklara, att min mening just varit alt åt K:s Beflude i länen öfverlemna en sådan rättighet, likväl under det vilkor, att de icke lingö, emot församlingarnes bestridande, meddela tillstånd att utskänka eller utminutera bränvin. Pä sätt Frih. von Kraemer redan påpekat, tror jag, att mitt förslag har framför Ulsk:s och Frih. Raabs det företräde att vara oändligt enkelt och jag kan, för min del, icke inse, huru det skulle kunna medföra någon våda eller motverka det ändamål, man genom denna författn. sökt vinna. Deremot tror jag fortfarande, att det förslag Utsk. afgifvit, nemi. att genom auktion utbjuda dessa^ rättigheter, skulle medföra de högsta vådor. Det är visserligen sannt, att K:s Beflude har pröfningsrätt öfver den person, som stannat för högsta anbudet, men är det väl möjligt för K:s Beflude alt så noga känna personers frejd, att han tilltror sig kunna föredraga en person, som gjort ett lägre anbud, framför en annan, som gjort ett högre?
18,300,621 » » blefve således kostnaden för den förra 1,407,225 R:dr R:mt större än för den norr om Mälaren framledda banan; — att det visserligen icke kan bestridas att, med afdrag af ofvannämnde ’ mils förlängning af Nordvestra banan, 12 mils jernvägsbyggnad besparas, om Vestra Stambanan blifver gemensam med den östra mellan Stockholm och Kathrineholm, hvaremot endast 6 mils längd från Stockholm till Giresta blefve gemensam för Norra och Vestra Stambanorna, om den sistnämnda lägges norr om Mälaren, men att emellertid det företräde, som södra linien sålunda eger, så väl i anseende till nämnde besparing af 6 mils nybyggnad, som derigenom att den blifver 3~ mil kortare, i Kommittéens tanke, motväges af den allmännare nytta, som i afseende både på det statsekonomiska och på landets försvar kan af den norra linien påräknas. Ehuru nemligen, för besparing i transportkostnad, hela jerntillverkningen och en stor del af spanmåls-produktionen från Nerike och Westmanland måhända komme att, utan att begagna mer än kortare stycken af en längs segelleden löpande jernbana, transporteras till de vid Mä-*> 12 Kongl. Majlis Nåd. Prop. M 26. laren och Hjelmaren belägna städerna, för att vidare sjövägen på Stockholm afyttras, anser Kommittéen likväl, att som den ökade afsättningen åstadkommer en lifligare affärsrörelse så väl mellan nämnde upplagsorter som på hufvudstaden, uppstår ock en lifligare persontrafik, hvilken alltid bör, i anseende till tidsbesparingen, vara för ifrågavarande jernbana att beräkna, likasom den dagliga tillförseln af födoämnen tili hufvudstaden äfven från det inre af Westmanland och Upland. I militäriskt hänseende borde, enligt Kommittéens på uppgifna grunder stödda förmenande, en stambana norr om Mälaren vara af ännu högre vigt. Det af Kommittéen uppgjorda system för statens jernvägs-stambanor upptager således följande längd och anläggningskostnad för nämnde banor: Längd. Anläggningskostnad. Kostnad Vestra stambanan, från Stockholm öfver Wemil.
295, Hvenl skulle va1 ha trott det? Rouen, som icke hide nBgot nnnat att skryta med an att ha hyst heme soin en olycklig f5inge inom sina murar och ntt ha dragit ihop branslet till hennes b6.1, s k p d a d e sig att folja exemplet och slog sig verlzligen till riddare af denna sorglign Bra. Att hennes doina~: e, pB ett enda. nndantag iiiir, voro fransman och hafvmdsalrligen norinsndiskn prelater samt allesuminms den engelska regenteik lireutu~, tyclres den goda staden pi % ett alldeles fiirbluffande siitt vilja draga glomslzans slaja i ' lfver. Likr~ fiffigt forstar den ntt r y c h till sig nBgra str&amp;lar ur jnngfri~as martyrgloris, i clet den lcastar bodelsnallinet ofvei: pB. eiigelsmiinnen. Emellerticl - hvnd hnde inan att visa fmm som Jeanne d ' Arc~ninne? Elon hade suttit fiagen i Rouen, och staden iigde ett torn, som var &amp; lclre an heanes tid - ergo iniste det vxra diiri, soin hon nthiirclade en vii1te1.s mycket s v k a fbngenskap. Foljnktligea kom (let ganilcz, halft raserade tornet titer till heders tinder namn och viirclighet af Jeanne d ' Arc ' s fiingelse. Men den historislrn forskningen, som i vire~ clngar Br s l ytterIlgt 115irgBngei1, k t icke de godn Ronenborna behala sitt dyrbara fiingelsetorn i fred. Ned htirclt vagancle ~ k a viaade l den, att Jeannes fiingelse legat i en annan clel af Filip Augusts lzastell och blifvit, Br 3.509, af de dii icke historiskt intresserade staduborna sjalfva nedrifvet.
Ian föreslagit, att det måtte tillåtas två eller flera i gård eller byalag att bränna tillsamman, då en för alla och alla för en kunde, om så ansåges nödigt, ansvara för så väl lagligheten vid handteringens utöfning som afgiftens erläggande. Enär hinder icke möteratt flera personer kunna med en bränneriegare öfverenskomma om sammanskott af materialier till bränvinstillverkning och delning af den blifvande produkten, men det af många skill är olämpligt att låta flera personer gemensamt ansvara för lörbrytelser’ mot ifrågavarande författning,) tillstyrker Utskottet, att ofvanberörde motion icke måtte vinua afseende. § 20 (14). Uti en hos Ridderskapet och Adeln vackt motion har herr von Mentzer, C. F., vrkat, att distilleringsrätt med särskild redskap och under tillsyn af kontrollörer måtte under bränningsterminerna medgifvas bränvinstillverkare och distiflatorer. 12 Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Best.- och Ekon.-Utsk. Bet. M 4. Härjemte halva herrar J. P. Dager och R. Trägårdh uti särskilda hos BorgareStåndet väckte motioner föreslagit, alt bränvinsdistillering må i stad såsom särskild näring få utöfvas under alla tider af året; varande till stöd för sistnämnde förslag nnfördt, att man borde så mycket som möjligt befordra alla åtgärder åsyftande bränvinets rening och förädling, samt att någon fara för missbruk af sådan utsträckning af tiden för bränvinsdistillering icke finnes, emedan, oaktadt Regeringen under de sista åren tillåtit, alt bränvinsbränning fått utöfvas ej blott under tiden från den 13 Oktober lill den i 3 December, utan äfven från den 13 Januari till den 13 April, bränvinsdistillering likväl fått utöfvas under sistnämnde lid, utan att några missbruk deraf försports.
På dessa grunder är det, som jag begär återremiss. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då votering endast vilkorligen blifvit begärd nemligen för den händelse, att återremiss af BevillningsUtskottets ifrågavarande Betänkande icke beviljades, fann Hans Excellence sig böra ännu en gång hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade berörde Betänkande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisa. Bifölls. Yid förnyad föredragning bifölls BevillningsUtskottets den 22 sistlidne April under N:o 19 afgifne, samt den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande angående väckt motion om böter för dem, som i Städerne försumma, att vid andra Uppbördsstämman betala Kronoutskylder. Då nu 3 nyo föredrogs BancoUtskot tets den 25 sistlidne April under N:o 36 afgifne, och den 4 dennes e. ra. på bordet 32 Den 8 Maji. lagde, Betänkande, med anledning af så väl 18217 års RevisionsBerältelse, som BancoStyrelsens Anmälanden, jemte väckte motioner, i fråga om bibehållande af de från Banken meddelade Lån på hus, brandförsäkrade i den upplösta f. d. StadsFonden af Allmänna Brandförsäkringsverket; blef detta Betänkande, på begäran af Grefve Horn, Claes Fredrik, och Herr Hallenborg, Carl Johan, jemlikt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare lagdt på bordet. Upplästes till justering ExpeditionsUlskottets under N:o 42 afgifne, och den 19 sistlidne Mars f. m. på bordet lagde, Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående ifrågaställd nedsättning af arrendet å Svartsjö Kungsgård. Friherre Cederström ^ Jacob: Genom det sätt, hvarpå ExpeditionsUtskottet behandlat frågan, då Utskottet förklarat den förfallen, uppstår det besynnerliga förhållande, att Kongl.
Ack! skulle händelser böra ingå i värderingen af en ändlig varelses lott, hvilken ålder skulle då sällheten tillhöra? I alla fall, menar man, ungdomen; ty det är i synnerhet jemförelsen med denna, som i de flestas inbillning visar ålderdomen på en så missfördelaktig sida. Man ser den förras liflighet, dess eldiga begär, dess öfverflöd af styrka; man ser hos den sednare vederspelet af allt detta: hvilken är njutningens, hvilken är sällhetens ålder? Jag vill ej möta fördom med fördom, ej upphöja den ena åldern på den andras bekostnad; jag vill blott söka betaga den synvilla, som öfverrumplar och förhastar omdömet. Ja, liflig, eldig är ungdomen, danade för njutningen dess organer; men har hon ock det stadgade sinne, det upplysta begrepp, som fordras att njuta med återhåll, med val? Och om denna visa styrka henne tillhörde, har hon utvägar att begagna de förmåner, hvaröfver hon är så stolt? Få ynglingar äro lika utrustade af lyckan som af naturen; och desse hafva en frestelse mer att missbruka den sednares gåfvor. Hvilket sällsynt förbund af omständigheter fordras då icke, att göra ynglingen i sjelfva verket så lycklig, som han tilläfventyrs kunde vara. I det fallet, och endast i det, vore hans ålder utan tvifvel den lyckligaste. Men en blick på dess allmänna lott, hvad visar den? ett brusande begär, motsagdt af förnuftet, som hotar med ånger; eller fjättradt af en myndighet som bjuder vördnad; eller inskränkt af en njugg lycka, som vägrar äfven dess sparsamma förnöjande; eller om alla dessa hinder föraktas, utan hejd störtande i förderfvets djup. Man lägge härtill den osäkra utsigten i framtiden, förljusad af hoppet, det är sant, men icke tillåtande en skarpare blick, som kunde upptäcka de aflägsna molnen. Jag upprepar det: jag vill ej genom en annan ålders förringande vinna något för ålderdomen; men denna bör njuta samma rätt, fördelar uppställas mot fördelar, brister mot brister: hvilket den vanliga jemförelsen icke gör.
Hufvudbok från samma tid, för den förenade fonden af Krigs-Collegium årligen upprättas, för att derefter i vanlig ordning underkastas Kammar-Rättens samt Rikets Ständers och deras Revisorers granskning; dels ock att de låne-transactioner, hvilka, på sätt Rikets Ständer uti deras ofvanberörde underdåniga skrifvelse förmält, tillförene emellan Tross-Passevolance-fonden oell Mötes-Passevolance-fonderne egt rum, redan, i följd af derom gifven Nådig befallning, upphört, samt att förstnämnde fonds medel numera äro, så vidt ske kunnat, behörigen förräntade. Jemte det Utskottet skolat till Rikets Ständers kännedom meddela innehållet af högstberörde Nådiga Skrifvelse, får Utskottet tillika anmäla, det Utskottet funnit de i afseende på Mötesoch Tross-Passevolance-fondernes förvaltning och räkenskaper af Revisorerne framställde erinringar och yttranden icke böra till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.. Utrednings-Afdelningen. § 56. (1841 års Rev. Ber. pag. 103. Rev. Ber. pag. 200. Den uti Utrednings-Afdelningens Hufvudbok upptagne fordran hos Kongl. Spanska Regeringen, stor 9,909 R:dr 26 sk. 10 rst., för utrednings-persedlar, som år 1814 lemnats ett i Götheborg varande Spanskt Detachement, har, enligt hvad en från Kongl. Maj:ts Beskickning i Madrid den 10 Februari 1842 Slati-Ulskottets Utlåtande, N:o 34. W »flåten och uti 1843 års Revisions-Berättelse omförmäld skrifvelse upplyser, blifvit af nämnde Regering erkänd. Under förmodan att, i följd häraf, godtgörelse för berörde fordran torde vara att förvänta, anser Utskottet beloppet böra uti räkenskaperne fortfarande balanceras. AmiralitetsKrigsmansCassan. % 57. (1843 års Rev. Ber. pag. 208.
Sif iS^artefladé lättöfängelfe är ena flygeln alldeles färdig3 §al)lun är länéfängelfet nära fin fullbordan oct) i ‘äBeptö, ber bplift fängelfe är under arbete, bör detfamma funna fulländats under loppet af näfta år. 3 öfrigt äro npa fän# gelfebpggnader beslutade od) till grundläggning påbörjade för ©tocf# l)o(mö flad fann för Venersborgs odj Sarlöfrona län. £ill fjäradö# oct) fladö#fängelfe wid Vimmerby är tomt inföpt. S^en de afgång# wårdö#©tprelfen widare föreflagne fängelfe#bpggnaberne för 3«ntt# tandö, Saimar, VejteråS odj SMmö län, äfwenfotn ett för ©tocf# l)olmö flad bef)öjligt frono#l)äfte f>afwa, i anfeende till det återflående anflagetö otillräcfligf>et tcfe funnat företagas. 3; enlighet med ^Xifetö ©tänberö uttrpcfta önjfningar f>ar jemwäl förflag till fulljländig regie# ring af Dtifetö läns# l)ärabS# od) ftadö#fängelfer blifwit uti 3uftitie# departementet uppgjordt od), fedan utfedde fomiterade t orterne der# öfwer afgifwit yttranden, inom departementet öfwerfebt od) efter fådan reoidering från trpcfet utgifwet. då frågan om genomförandet af det npa fängelfe#fpflemet funnits äga nära opjaftigt famman!)ang med den om ordnandet af DvifetS domfagor, l)ar för|laget blifwit ut# flräcft äfroen till den ftjlnämnda frågan, deruti utlåtanden federmera äro wordne infordrade från äpofrätterne.
Ja, det kunde han nog hinna, och så var det annat mera som var roligt, tyckte han, och så var ju klockan nio, och regnade gjorde det, så nog kunde han skjuta upp sitt ärende tills i morgon. Och så gick det nästan alltid, ty i allra värsta fall bad Thilda honom titta in i nr 10 samma gata och fråga, om inte hennes bror snickaren ville komma in en stund, så skulle hon sätta pä toddyvattnet, tills de voro äter, som måste ske genast, för hon hade att tala med brodern om något som behöfde limmas. Sedan kom den nuvarande patienten, lille Olle, och han bltf den farl gaste konkurrenten för krogen, Hur skulle det nu gå? Hade de talt vid läkare? Nej de voro rädda, att då skulle Olle bli flyttad till epidemisjukhuset, och de skulle inte ens få se honom dö. Detta var nu högst betänkligt att bli inblandad uti, ingen visste bättre än jag, hur nödvändig Olle var i hemmet, men att låta mannen gå ut ibland arbetare, medförande smittan från det trånga hemmet, vore ju rent af orättrådigt. Förutom att man stod i ansvar för hvad som kunde hända närmast boende. Jag var en ensam människa, hade egen upp gång till min lilla lägenhet, kunde undvika berö- ring med alla, om jag fann för godt, och Olle flyttade till mig sent om kvällen, när det kunde ske obemärkt. Föräldrarne kunde komma och se om honom, när de ville, ty nu var jag läkare och sjuksköterska, och ingen hvila kunde komma ifråga, förrän krisen inträffat. Thilda fick icke vara från hemmet, förrän hon sett Janson till godo och visste, att han var i r o;; sedan skulle hon komma upp. Men nu först fläderblommor, svafvelblomma och halspensel från apoteket. Jag satte en panna vatten på primusköket, och om fem minuter lågo ångande varma fläderblommor omkring Olles bals och så nära som möjligt under näsan och omkring öronen. Halspenseln, doppad först i vatten och sedan i svafvelblomma, använ des nu för näsan först och sedan, när det blef möjligt, i munnen och halsen. Redan efter en timme syntes någon lindring, och efter fortsatt behandling hela natten med dessa enkla medel somnade Olle och kom i svettning.
Denna dubbla bestämmelse uppfylla StatsRådets Ledamöter, då de, vid RegeringsÄrendernes behandling, inför Kongl. Majd i underdånighet göra gallande Lagars bud och Personers rätt; ty derigenom bibehålla de friheten åt Folket, och bibehålla Folkets kärlek åt Monarken ; men pä det denna välgörande Aristocratie ej måtte öfvergå till egenskapen af en skadlig; på det StatsRådets Ledamöter ej måtte , förvilladeaf Magten, glömma ändamålet af deras höea kall; bar Constitutionen ansett vissa band nödvändiga, Och derföre ställt StatsRådet under ansvar inför Lagen, enligt jo6 §. och inför Ständernas OpinionsMagt, enligt 107 §. Om nu det sökta ändamålet, Konungens säkerhet, att icke missledas i upplysningen om våra många Lagar, och Folkets säkerhet, att alltid efter Lagarna behandlas; örn detta ändamål är af Congtitutionen ansedt äga behof af dessa band; så böra vi ju äfven inse, att i samma mon, sorn vi skulle eftergifva eller lossa något af banden, öfvergåfvo «i också ändamålet, eller aflägsnade oss ifrån detsamma» 142 Ben 2 3 Maji. Man föreslår oss nu en ändring j Redactionen af 107 men första frågan synes likväl vara , om denna ändring blott är en ändring i Redaction, eller om den är tillika en i sak, i sjelfva Lagbudet. Jag tror det sednare, och jag anhåller ödmjukast att få vederlägga, om jag kan , de skäl, på hvilka man framställt en annan mening. Då, för icke länge sedan, frågan här var om tillämpningen af 107 säde man oss, att första punkten af andra Momentet i samma §. var till ordaförståndet alldeles sådan, som det förslag Utskottet nu gifvit oss, och man vilie bivisa oss, att all annan mening vöre stridande emot det man kallade Constitutionens anda.
Potales-planterandet fortgår med lika ihärdighet och synes vara i tilltagande, hvilket kan tillskrifvas de i sednare åren å mångfalldiga ställen inrättade ängoch konst-brännerier, hvarvid tillverkas en nära oerhörd qvantitet bränvin, i synnerhet vid de trakter hvarest tillgång på eldbrand är mera ymnig. Denna hantering har i allmänhet ansetts lönande och den fabriksmässiga tillverkningen undanröjdt manga af husbehofspannorne, hvilka icke anses kunna täfla med de förra. På det egentliga slättlandet återstår föga jord att odla; men i skogstrakten oell der belägna större egendomar hafva nya odlingar i större skala I 6 fortgått. Ibland dessa egendomar m§ nämnas Marsvinsholm, Gedsholmen Tjutegården, Zireköpinke, Svaluf, Axelvold, Börringe, Rögla, Öfveds Kloster och Södertow, och hvilka odlingar, efter jordmånens mer eller mindre goda beskffenhet, lemnat ägarne nöjaktig afkastning. Desse, så väl som de odlingar, hvilka till oräknelig mängd skett hos bönder och å mindre egendomar, hafva tillkommit genom jordinnehafvarnes enskilta bekostnad och å llere ställen medelst aftappningar af kärr och uppbrytning af förut oländig mark. Förbättrade modeller af åkerredskap af alla slag hafva blifvit kringspridde dels ifrån jordbruks-institutet och dels ifrån andra ställen inom Länet, hvarest fabriker för åkerbruks-redskap, blifvit inrättade, De flere utlänningar, särdeles Tyskar, som inkommit i Länet i egenskap af jordägare, egendomsförvaltare eller arrendatorer hafva äfven i någon mån bidragit till jordbrukets förbättring och framvisat åtskillige nya gagneliga åkerbruksredskaper. Om beloppet af den spannemål och det brännvin som uppköpes å och utskeppas från fiskelägen saknas närmare besked; men enligt uppgifter från tullkamrarne inom Länet äro från städernes hamnar och Trelleborgs köping under sitförflutne fem åren utskeppade: Till inrikes orter: 218,587 tunnor spannemål 184,418 dito 240,937 dito 218,487 dito 172,165 dito.
Finnas 1111 hvarken lag eiler praejudicater, efter hvilket slikt låter sig construera, så är det klart, att vi äfven här på Riddarhuset fått allenastyrandet incarneradt med dess gamla kännemärke: stat pro ra tio ne voluntasl! Det var detta mot formen nog våldsamma steg, som jag egentligen önskat förekomma. Alt man i åtskilliga detaljer med fog kunnat önska rättelse i StatsUtsk:s uppställning af voterts-proposma vill jag icke bestrida, äfvensom att man icke ulan skäl kunnat anmärka i hufvudsak, att då, t. ex. rör:de det föremål, som innefattas i 3:dje punkten, 2tne Stånd fortfarit i att godkänna hvad StatsUtsk., på grund af ett misstag, första gången tillstyrkt, oaktadt Utsk. sedermera sÖkt rätta misstaget; så hade dessa båda RiksSt. bort finnas villiga till rättelse. Detta synes väl hafva all billighet för Den 19 September f. m. 465 sif;; men jag frågar, om R. o. Ad. annorlunda än såsom Utsk. sjelft föreslagit, nemi. genom inbjudning till det ena RiksSlåndet, burt tilltro sig att åstadkomma rättelsen, endast genom att afslå vnterts-propostn? Återremiss blef i detina punkt förgäfves begärd. Genom att afslå en voterts-propos., som är riktigt eller oriktigt uppfattad till ja oell nej, vinner man intet annat — ifall andra RiksSt. gillat eller återremitterat den — än att ingen votering derom i förstärkt StatsUtsk. kan äga rum, ifall icke en synnerlig medgörlighet hädanefter hos det ena eller andra Ståndet kan beredas.