Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om däremot en annan person ser den förstnämnde, då han håller på att falla, så gör ofta äfven denne ofrivilligt en rörelse som om det vore han själf som halkat. Denna rörelse är naturligen alldeles ändamålslös och beror på suggestion. Förf. vill sålunda icke göra sig skyldig till det vanliga felet att utsträcka en nyligen gjord upptäckt till allt för vidsträckt område; och därför har han.96 LITERÄRA NOTISER. särskildt på detta sätt velat skilja suggestionen från dess närmaste samarter inom de mänskliga funktionerna, driften och instinkten. Men äfven med en sådan begränsning återstår så mycket af suggestion särskildt i uppfostrarens inflytande på de unge, att suggestionens pedagogiska betydelse-förtjänar det allvarligaste uppmärksammande. Hvilket läraren vet eller icke vet det, så gifver han oupphörligt genom sina ord och handlingar sina lärjungar suggestioner. Men många felgrepp i hans verksamhet bör kunna undvikas., om han inser sitt inflytandes verkliga art och sålunda t. ex. ej tager för ett frivilligt okynne af lärjungen, hvad blott är ett ofritt suggestions-resultat. Ett afsiktligt användande af suggestionen bör också kunna öka dess betydelse i uppfostrans tjänst. Och förf. anför flera för denna fråga upplysande exempel, som det emellertid blefve för långt att här referera. Den pedagogiska suggestion, som dr. Lehmann talar om, är alltigenom en suggestion, som mottages i vaket och normalt tillstånd. En annan fråga är den, om suggestion under hypnotisk sömn kan och bör användas i pedagogiskt syfte. Redan länge har denna fråga särskildt i Frankrike ådragit sig stor uppmärksamhet; och de fläste, som därom yttrat sig, hafva besvarat den jakande. Faktiskt är, att lika väl som man kan afvänja en drinkare från hans last genom hypnotisk suggestion, lika väl kan en vanartig skolpojke på samma sätt förvandlas till en flitig och uppmärksam lärjunge. Detta är i Frankrike genom flera experiment ådagalagt. Men måhända innebär hypnotiserandet, om det ofta och länge upprepas, vissa faror för patientens nervsystem och möjligen äfven hans viljekraft; och den pedagogiska hypnotiseringen tillrådes därför endast såsom en sista resturs, då alla andra medel visat sig overksamma.
Och han hade mig åter inför tempeldörrena; och si, der utflöt ett vatten, under templets tröskel östantill; ty tempeldörren var ock östantill; och vattnet lopp på templets högra sido, utmed altaret; sunnantill. Och han hade mig ut till den norra porten, ifrån yttra portenom östantill; och si, vattnet sprang derut af högra sidone. Och mannen gick ut österut, och hade mätesnöret i handene, och han mälte tusende alnar, och förde mig uti vattnet, till dess att det gick mig upp öfver foten; Och mälte ännu en gång tusende alnar, och förde mig uti vattnet, tilldess det gick mig upp till knän; och mälte åter tusende alnar, och lät mig gå deruti, tilldess det gick mig upp till länderna. Så mälte han ändå tusende alnar, och det vardt så djupt, att jag icke mer kunde räcka bottnen; ty vattnet var så djupt, att man deröfver simma måste, och kunde icke räcka bottnen. Och han sade till mig: Du menniskobarn, detta hafver du ju sett? Och han hade mig åter tillbaka åt strandena till bäcken. Och si, der stodo ganska mång trä i strandene på båda sidor. Och han sade till mig: Detta vattnet, som österut flyter, skall flyta igenom slättmarkena uti hafvet, och ifrå det ena hafvet ut i det andra, och när det kommer uti hafvet, så skola de vattnen sund varda; Ja, allt det deruti lefver och röres, dit denne strömmen kommer, det skall lefva, och skall hafva ganska många fiskar, och all ting skall helbregda varda och lefva, dit denne strömmen kommer. Der skola fiskare vara; ifrån EnGedi allt intill EnEglaim skall man upphänga fiskagarn; ty ganska många fiskar skola der vara, likasom i stora hafvena. Men dammar och kärr skola intet helbregda varda, utan salta blifva.
I afseende på de Fullmägtige, som inkallas ifrån landet, måste nödvändigt tagas i beräkning hushyra och lefnadskostnad här i hufvudsladen, samt förlusten, genom saknadt tillfälle, att vårda egna angelägenheter i liembyggden; och vore det icke heller obilligt, om arfvodet medgaf kostnaden för en resa en gång om året lill hemorten, för att efterse sitt hus och bern. I öfrigt förljenar en annan omständighet ett serdeles afseende, den nemligen, alt arfvodet lill Fullmägtige i Banken ända till år 1809 utgick med 5oo R:dr i silfver, motsvarande, efter nu fastställda realisationsgrund, 2,000 R:dr courant; och, då hushyror och lefnadskostnader sedan år 1809 icke minskats, utan snarare förökats, så föreslår jag denna summa, eller 2oco R:dr courant, Lill årligt arfvode för Rikets Ständers Ombud i Banken, deruti, med afseende på vigten och ansvarigheten af dessa Ombuds befattning, någon nedsättning skäligen icke hör ega ruin, åtminstone för dem ibland Ombuden, sorn icke hafva deras bo och hemvist bär i Stockholm. Det förhållande, sorn jag här anmärkt, inträffar också i anseende till Ombuden vid Lånecontoren i Malmö och Götheborg, ibland hvilka endast de Ombud, sorn äro boende, i nämnde städer, kunna, utan egna uppoffringar, åtnöjas med den högst ringa penning, som de nu åtnjuta. Jag föreslår till årligt arfvode för dessa Ombud en summa af 1200 R;dr courant,” Uti denna reservation instämde Riksdagsfullinägtige Olof Olsson, Anders Andersson, Brisman, Peter Pehrsson, Lindbeck och JSordmark. STOCKHOLM, lios B. M. Brkdbkrg, 1834. Banco-Utslcottets Betänkande N:o 6g. i N:o 6g. Ankom till Exp,-Utsk. d. 22 Dec.
ja, då låta vi hela den första löneförhöjningen gå, och så hoppas jag att aldrig mer behöfva se dig gråta. » Invändningar, som stranda mot manlig fasthet, förtjusning, smekningar, val af modell och tyg, profningar och så en liten af glädje strålande, elegant fru, som bars liksom af luften öfver de knaggliga gatorna. Det förstås, att hon måste taga den bästa klädningen för att blifva i stil, men den var ju redan gammal, ehuru knappast använd. Och likväl fanns det en sky på-hennes glädjes himmel, och skyn växte hastigt till ett helt moln. Och äfven nu var det fråga om kläder, dock icke hennes utan mannens. Ej som skulle hon blygts öfver att gå tillsammans med honom, ehuru hans kläder nu sågo dubbelt så gamla och dåliga ut i jämförelse med hennes nätta kostym, men det grämde henne, att hon fått allt och han intet. Hon började därför med små antydningar om, huru väl han behöfde en ny sommardräkt, men Tage hörde inte på det örat, utan slog bort det med skämt. Hon blef enträgnare och fick bestämdt nej till svar. Hon började på allvar hata de gamla otäcka kläderna och ville ej gå ut och promenera, ty det var ju tydligt, att folk sade, att hon var egoistisk och ej brydde sig om sin man, bara hon själf fick kläda sig grann. Det skämtsamma gnabbet började blifva bittert, och det var nu ej så ovanligt, att tårarne kommo med i spelet. » Hvad gjorde det? » räsonerade hon, » om du bad skräddaren om kredit, tills vi kunde spara ihop så mycket? » » Aldrig sätter jag mig i skuld af ren få- fänga, » genmälde han barskt. » Och om jag ej betalar kontant, blifva kläderna så mycket dyrare. » » Ja, men låna då af någon bland bankherrarne. de veta ju, hur ordentlig du är. » » Ja visst, men börjar jag låna, är det snart slut med mitt anseende.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har Ofverintendents-Embetet föreslagit, att, till åstadkommande af en tillförlitligare kontroll öfver byggnadsarbetens riktiga och ändamålsenliga utförande, än hittills funnits att tillgå, serskilda byggnadskunniga tjenstemän, under benämning af Läns-arkitekter, skulle, i vissa delar af Riket, anställas, med följande hufvudsakliga åligganden: a) att afgifva utlåtanden i alla frågor, rörande husbyggnader, öfver hvilka Ofverintendents-Embetet, eller någon af Läns-styrelserna inom det distrikt, der arkitekten vore anställd, kunde infordra hans yttrande; b) att biträda Läns-styrelserna inom distriktet med utöfvande af tillsynen öfver kronans, under Öfverintendents-Embetets förvaltning ställda, egendomar derstädes och, i sådant hänseende, tillhandagå med uppgörande af kostnadsförslag, så väl vid de årliga ekonomiska besigtningarne, som vid afoch tillträdessyner å boställen inom nämnda egendomar äfvensom vid entreprenad-kontrakters upprättande, samt med tillsyn öfver beslutade byggnadsarbeten och deras afsynande; c) att, när sådant af Ofverintendents-Embetet anbefalldes, uppgöra ritningsoch kostnadsförslag till nyeller tillbyggnader vid nämnda egendomar; d) att, der så åstundades, tillhandagå offentliga auktoriteter samt menigheter med råd och upplysningar vid deras byggnadsföretag inom distriktet, biträda dem med uppgörande af ritningar och kostnadsförslag till nyeller ombyggnader af den beskaffenhet, att ritningar dertill borde underställas Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, äfvensom vid uppgörande eller granskning af entreprenad-kontrakter samt afsynande utaf nyssnämnda byggnadsföretag; e) att, der tid och omständigheter sådant medgåfve, jemväl biträda enskilde med råd och upplysningar i byggnadsfrågor; f) att, vid resor inom distrikterna, vaka deröfver, att af Kongl, Maj:t fastställda byggnadsritningar vid byggnadernas utförande noga följdes, samt, der sådant skulle befinnas icke ega rum, derom hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet göra anmälan; och g) att biträda vid vården af inom distrikterna befintliga byggnader af antiqvariskt värde.
I afseende således först å rubriken Buteljer, burkar och flaskor ‘fkarafiner och slipade flaskor härunder ej inbegripne) , hemställer Utskottet till Ridderskapet och Adeln samt BondeSlåndet, att de ville afstå från deras härom faitade beslut, nemligen Ridderskapet och Adeln , att sådane af aila storlekar, och Bonde-Ståndet, att de, som äro af större rymd än i kanna, böra vid nuvarande införselsafgifter bibehållas, samt lika med Presleoch Borgare-Stånden antaga de af Utskottet i betänkandet N:o 12 föreslagna förhöjningar; men om denna inbjudning icke antages komma följande omröstningar alt anställas: 49:0. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införselstullen åden under artikeln Glas förekommande rubriken Buteljer, Burkar och Bevillnings-Utskottets Memorial, N\o 3o, 43 Flaskor [Karafiner och slipade flaskor härunder ej inbegripne) till och med 'J\ kanna, skall utgöra 40 sk. per 100 stycken, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer, jemlikt Ridderskapet och Adelns beslut, nuvarande införselsafgift, 32 sk. per 100 st., att bibehållas. Den, som instämmer i Utskottets förslag, alt för rubriken Buteljer, Burkar och Flaskor (Karafiiner och slipade flaskor härunder ej inbegripne) deröfver till och med fl kanna skall bestämmas 2 Rrdr 32 sk. införselslull per 100 stycken, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, bifalles Ridderskapet och Adelns beslut att införselstullen skall bibehållas vid dess nuvarande belopp, 2 Rrdr 16 per 100 st. 51 ro. Den, som, lika med Utskottet, anser införselstullen å rubriken Buteljer, Burkar och Flaskor (Karafiiner och slipade flaskor härunder ej inbegripne) afl större rymd böra antagas till 5 Rrdr per 100 stycken, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner
Inom samma härad finnes vid Wernamo en större bro öfver Lagaån, för hvars begagnande afgift tillförene varit erlagd, men redan för Tab. Litt. B. Bi *änvinstillverkning. Anta] brännerier. Tillverkning Tillverkningsafgift. Större. Mindre. Summa. i större brännerier. i mindre brännerier Summa. Grindar. Gästgifveriet. Postskjuts. Kronobrefbäring. Varuforsling. flera år sedan upphört. Emellertid är här samlad en brokassa., som vid 1860 års slut ägde en behållning af 18,414 R:dr u öre. Bropenningar uppbäras ingenstädes utom vid den ofvannämnda bron öfver Nätaren. Inkomna uppgifter från Tveta, Norra och Södra Wedbo, Östra, Westra och östbo härader upptaga antalet af grindar å allmänna landsvägarne derstädes till sarmnanlagdt 560, deraf på Wisingsö å en vägsträcka af allenast II mil 57 stycken, såsom orsak hvartill omförmäles, att alla hemman på denna ö äro skiftade och att stängsels upprättande blefve den skoglösa ön för dyr. Sedan färjan vid Sundsholmen utbyttes mot bro, finnes egentligen icke vidare någon sådan inom länet; men från Kumlaby gästgifvaregård på Wisingsö fortskaffas resande med båt till Grenna gästgifvaregård och till Torkelsryd i Westergötland mot fastställd båtlega. Gästgifveriernes antal är i städerne 3 och på landet 70, deribland 8 med införd skjutsentreprenad. Skjutsåtgången vid dessa gästgifverier omfattade för år 1860 ett antal af 25,213 hästar. De inkomna uppgifterna om skjutsåtgången under de nästföregående åren äro icke fullständiga, men visa, att vid gästgifverierne inom de distrikter, för hvilka upplysning i nämnde afseende erhållits, antalet af under året utgångna hästar från 73,802, som det utgjorde år 1856, år 1860 minskats till 31,104.
Jag tilltror mig icke att uppgöra ett förslag dertill, som på en gång garanterar nyttan och verkställbarheten af denna förändring, som på en gång ersätter de få fördelarna, det närvarande äger, och är befriadt från dess flerfaldiga brister, med ett ord, sorn försäkrar nationen om ett bättre. Något sådant förslag har, mig veterligen, ännu icke blifvit gjordt och troligen lärer ännu ingen hafva ett dylikt att erbjuda. Ägde vi ej en representativ samhällsbyggnad, en på seklers vanor och häfd hos måhända ej så få personer grundad förkärlek för denna tidens lemning, så vore det kanske ej så svårt att, under noggrannaste bevarande af den constitutionelt monarkiska principens helgd och frihet, uppgöra en på andra grunder hvilande representativ statsförfattning, än den nuvarande. Men då de derom egentligen stridiga interessena befinna sig inom Representationen, har jag alltid trott lämpligast vara, att också förslaget om dess förändrande utginge derifrån. Constit.Utsk. är en naturlig organ för en sådan handläggning; hvarje riksdagsman kan, efter grundlagen, ingifva motion i ämnet till detta Utsk. Jag hav sjelf varit ledamot i Utsk., då reformer af detta slag sattes i fråga och föreslogos, och jag tror mig veta, att flera förslag om representationsförändringar till nuvarande Constit.Utsk. ingått. Deras halt och värde äro mig obekanta; svårligen torde något af dem äga den fullständighet, som ämnets stora vigt kräfver. Utsk. lärer emedlertid ej underlåta att noggrannt skärskåda dem, och tiden skall visa, om afseendet för corporationers interessen kommer att stå efter behofvet af reformen, eller 0111 motsatsen inträffar, när denna fråga en gång på allvar kommer att behandlas. Men ehuru den än slår ut, blir alltid någon missnöjd, och då faller missnöjet troligen på Styrelsens rådgifvare, hvilkas kall isynnerhet är tungt, då de klandras för sina åtgärder, utan att kunna säga hvarken sig sjelfva eller andra, hvarföre det sker. Det är smickrande att med fredadt samvete tjena en älskad Konung och ett älskadt fosterland, och under sådana förhållanden, som dessa, är det äfven tröstande.
Uti en inom Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län anfört, hurusom vid redogörelsen för 1836 års krono-uppbörd i Götheborgs fögderi, då^ Slals-Utskollcts Utlåtande J\i 36. 7 varande kronofogden derstädes Chr. Öhbom befunnits på balans, som blifvit fastställd till 14,000 R:dr Banko, men genom realisering af Öhboms tillgångar sedermera nedgått till 7,507 R:dr 45 sk. 7 r:st samma mynt, hvilket belopp sedan flera år i räkenskaperna balanserats. Denna balans bade Öhbom, som gjort sig känd såsom en utmärkt skicklig tjensteman och äfven tillvunnit sig fögderi-innevånarnes synnerliga välvilja, icke genom öfverflödig lefnad eller ens egentligen genom eget förvållande sig ådragit, utan vore densamma föranledd dels genom öfvertagande af företrädares balanser och dels genom år 1834 under kolera-farsoteri inträffade dödsfall; med afseende hvarå Kongl. Maj:t ock, så snart balansmålet kommit under dess Nådiga pröfning, befriat Öhbom från allt annat kriminelt ansvar än tjenstens förlust. Öhbom hade allt sedermera, ulau någon tjenstebefattning, genom träget arbete i enskild väg sökt försörja sig och sin familj, ehuru det ej varit honom möjligt att genom dylikt tillfälligt arbete förtjena något till afbetalning å balansen, hvartill numera, med afseende å de stegrade lelnadskostnaderna och Öhboms tilltagande ålder af närmare 60 år, ännu mindre anledning förefunnes. Då således Kongl. Maj:t och kronan både nu och för framliden saknade all utsigt till godtgörelse af denna balans, har motionären hemställt, att, för redighets vinnande i räkenskaperna, hvilka icke syntes böra år ifrån år upptaga tillgångar, de der antagligen ej kunde komma alt inflyta, — ifrågavarande balans mätte, med sitt närvarande belopp, 7,507 R:dr 45 sk. 7 r:st, få i Götheborgs fögderis räkenskaper afskrifvas.
Lika med de bågge Talare, som nu yttrat sig, önskar jag att Utskottens förslag i desse punkter måtte afslås, men jag kan ej instämma iden redaction, som Herr Hjerta framställt; ty jag anser ej, att RiksgåldsSedelstocken någonsin bör stå på Banken, eller att Riksgäld någonsin bör på Banken öfverflyttas eller afskrifvas. Jag tror, att den enklaste utväg vore, att stadga, att med RiksgäldsContoirets functioner till Banken kommer att förhållas enligt Riksens Ständers beslut år 1818. Herr Stråle: De tillstyrkanden, Utskotten gjort i 7, 8 och g:de punkterne, hafva sin upprinnelse från Utskottens åsigt, att tillvägabringa en utredning af Bankens ställning, och att visa, i hvad skick dess tillgångar åro, hvilka som åro säkra, och hvilka osäkra. Det kunde ej unfalla Utskotten, att, genom rättigheten för RiksgåldsContoiret, att på Banken assignera beloppet af hvar enda Riksgäldssedel, var hela RiksgåldsSedelstocken kastad på Banken, och kunde fordras till inlösen af Bmken. Då vid finance-regleringens uppgörande någon annan fond till RiksgåldsSedlarnes inlösande icke fanns, var det vål nödvändigt att assignations-råtten skulle qvarstå, och att en räkning med RiksgåldsContoiret i Banken skulle Öppnas. I följd deraf borde äfven den skuld afskrifvas, som RiksgåldsContoiret pu åger. Men då man nu i alla fell ej kommit i Hen il September *. ni. 47? till någon utredning, eller gjort någon bestämning af myntet, tjenar det till intet, att nu lemna en sådan föreskrift, hvarigenom Banken sättes i skuld för RiksgåldsContoiret. Det har aldrig varit Utskottens mening, att RiksgäldsSedlarne skulle dragas ur rörelsen, ty det skulla medföra svåra följder, i afseende på penningeberåkningen i landet, men man har föreställt sig, att de skulle utbytas emot nya, som i stället sattes i omlopp.
Röstlängd skall inom Maji månads slut till Kyrkoherde insändas och dermed ytterligare förfaras, såsom om röstlängd för Stad eller Köping i 10 §. stadgadt linnes. lior till Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 26. 5i §• 18. Alt i Riksdagsmanna-val å landet deltaga, skall i hvart Gäll utses en Valman för hvarje fullt två hundradetal af skattskrifne personer. Äro i ett Gäll ej tvåhundrade skattskrifne, skall dock en Valman för Gället utses. §• !9* Valmans-val skall å laga Gällstämraa hållas minst åtta dagar före Riksdagsmannaval. Ordförande vid Valmanuaval är Kyrkoherde. Kungörelse om valet skall Kyrkoherde utfärda och låta i Gäilets kyrkor uppläsa minst 14 dagar förut, om lagtima Riksdag förestår; annars minst åtta dagar förut. Är i Gället kyrka, der offentlig Gudstjenst den dag ej hålles, gånge, sorni 12 §. om kungörelses kringsändande är stadgadt. Suppleanter skola ock utses lill minst en tredjedel af Valmännens antal. Ej må Kronofogde till Valman eller Suppleant utses. Val fortgår, om än flere eller färre röstegande från valet uteblifva. §. 20. Vid Valmannaval skall röst muntligen afgifvas. Är röstegande utom Gället bosatt, eller visar han laga förfall för personlig inställelsey då må han genom ombud å stämman röstsedel ingifva. Valmannaval kan förrättas utan omröstning, derest alla tillstädesvarande sig derom förena och i röstetal öfvergå dem, som skrifna röstsedlar ingifvit. Begäres omröstning , varde den anställd. Vilja röstegande, hvilkas sammanräknade röstetal i förhållande till bela Gäilets motsvarar en eller flere valmän, serskildt för sig Valmän utse, må sådant ej förvägras, då del före omröstningen begäres.
Äfven på ett annat område har årets riksdag sökt utvidga kvinnans medborgerliga rättigheter, i det den beslutat en skrifvelse till k. m:t i syfte, att hustru må i På grund af sitt fullkomliga herravälde mannens frånvaro utöfva rösträtt vid prästval. öfver engelska språket har hon äfven i Det gäller här en rättighet, som gift kvinna Amerika lyckats förskaffa sig en litterär förut ägt i Sverige. Enligt prästvalsförordposition. Redan för flere år sedan blef ningen af år 1843 röstade nämligen huhon i en pristäfling där tillerkänd ett första strun vid mannens frånvaro, men denna pris på 3,000 kronor, och i dessa dagar rättighet för gift kvinna upphörde genom har hon erhållit ett ytterst fördelaktigt och nu gällande prästvalslag af år 1883. Frå- smickrande anbud att få lämna artiklar gan berör på det närmaste stora delar af till ett par amerikanska tidningar och » mavårt land, särskildt skärgårdsbefolkningen och de orter, där husfäderna utvandrat eller gazines ». Man skulle tycka att den stora framgång, i öfrigt befinna sig i sådana villkor, att de som Cissy Milow rönt i sitt litterära arbete, ej kunna bestämma öfver sin tid. Den gälskulle frestat henne till ett helt uppgående ler ock en angelägenhet, där kvinnan i rei dylik verksamhet, så mycket mera som gel plägar vara i hög grad intresserad, vida flere framstående personer (bl. a. S. A. mer än mannen. Ja, man torde tryggt Hedlund) ifrigt rådt henne därtill och som kunna antaga, att när riksdagens nu behon med ett sådant arbete helt säkert slutade skrifvelse tagit form af lag, blir det skulle uppnå större ekonomiska fördelar, nog i regel mannen som stannar hemma — men ingenting har kunnat förmå henne och hustrun som infinner sig vid prästvalsatt öfvergifva sin kära skola; i den upp • förrättningen. går hon med hela sin själ, och där anser Det gifves, som vi veta, många hinder hon sig bäst fylla den lifsuppgift, som hon för en stackars man att blifva rangerad gjort till sin: att fostra goda och ädla karl och sätta eget bo, som det heter. Han kvinnor. Veritas.
Hamnbyggnad vid Wikens fiskeläge i Skane 21,000 » Summa R:mt R:dr 46,000: hvarjemte Styrelsen inom linien uppfört följande dels i föregående generalförslag anmälda, dels nu ifrågakomna större arbelsföretag, angående: a) Anläggande af bibanor från staderna Helsingborg och Landskrona till Eslöfs station å Södra stambanan, — i afseende å hvilka anläggningar, deraf den från Landskrona, enligt upprättade alternativ-förslag efter olika spårvidd, skulle i anläggningskostnad uppgå till högst 1,788,000 R:dr och lägst 1,295,000 R:dr, Styrelsen, i saknad af fullständiga planer och upplysningar, ansett sig icke kunna förorda något visst bidragsbelopp; b) Anläggning af jernväg mellan Lindesbergs stad och Frövi station å öre bro—Arboga jernbanan, för hvilket företag Styrelsen, enär intressenterne ännu icke, så vidt Styrelsen hade sig bekant, lyckats bilda bolag lill anläggningens verkställande, ansett sig icke kunna föreslå något bidrag; c) anläggning af kanaloch slussled till förenande af sjöarne Amungen och Mållången, belägne på gränsen mellan Stora Kopparbergs och Gefleborgs län, i före gående generalförslag upptagen till ett statsbidrag af 60,000 R:dr. d) anläggning af kanal från Asasjön till Almundsryd vid sjön Åsnen, samt jernbana från nämnda ställe till Carlshamn; Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.