Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tid kan låta tänka sig, då äfven inom Sverige hos representationen lika reactionära åsigler kunde blifva herrskande, som del inträffade under den Villéleska ministeren i Frankrike, då nemi. ti llbakagåendet var så starkt, att en öfvermäktig majoritet af 3oo ledamöter inom deputerade kammaren salle sig emot hvarje framsteg, och till och med, ledd af en anlinationel styrelse, blef ett verktyg i dess hand för att genomdrifva de mest skadliga lagar, sådana som helgerånslagen, den om förstfödslorätten in. fl. den tiden i Frankrike framtvingade. Det är då af högsta vigt alt en tillräckligt återhållande, en moralisk kraft är nedlagd i den öfre kammaren, som har makt och mod alt afvärja sådana olyckshringande beslut, som snart skulle föra landet in på revolutionernas bana. Jag har nu icke annat att tillägga, än en vördsam anhållan, att för ordningens skull få uppläsa det förslag lill gemensam tanke, som jag uppsatt. Det är måhända alltför detaljerad!, men dertill har jag blifvit föranledd deraf, att en annan värd ledamot ingått i dessa detaljer, och för att kunna besvara desamma. Skulle Ståndet anse dem öfverflödiga, så må de gerna uteslutas, men jag har trott det vara min skyldighet att närmare utveckla äfven mitt förslag, då det skett med andra. Jag får alltså vördsamt föreslå följande: 1:0 Svenska folket representeras af> ombud, valde ståndsvis. 2:0 Representationen beslår af t vän ne kamrar. Den första eller Folkombudens kammare, beslår af 200 ledamöter. Den andra eller Rådkammaren beslår af 100 ledamöter. 3:o Till den första kammaren utse de hittills varande Stånden, gemensamt med de s. k. slåndspersonerne, enl. nedanskrifna fördelning, 5o ledamöter för hvarje Stånd, antingen genom directa val eller eleclorer, på sätt för livarje Stånd hittills varit brukligt. 4:o Det är Ståndens valmän obelaget att till representant för Ståndet kalla äfven en ej lill Ståndet hörande medborgare.
ANNERSTEDT. J. S. WIDEBECK. JOH. GEZELIUS. LARS BROMAN. L. E. KUMLIN. H. AMINSON. Strengnäs Dom-kapitel den 27 December 1860. E. G-. Lundblad. — 366 - Till Högvördiga Dom-kapitlet i Strengnäs. Som Högv. Dom-kapitlet, till åtlydnad af Kongl. Maj:ts nådiga befallning, att inkomma med underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers senast församlade Revisorers anmärkning »att räkenskapen ieke är försedd med register och folio-nummer samt att den icke hänvisar till verifikationerna, hvarigenom granskningen i väsendtlig mån försvårats», af undertecknad, i egenskap af dess räkenskapsförare, infordrat förklaring öfver samma anmärkning, så får jag till följd deraf vördsamt anföra följande: Vidkommande först den underlåtna registreringen, så, enär Kongl, cirkulärbrefvet den 17 September 1856 föreskrifver, »att, då räkenskapen omfattar många olika redovisningar, register bör densamma åtfölja», men den ifrågavarande räkenskapen, utom redovisningen för Dom-kapitlets kassor, icke omfattar flera än 5 fullkomligt lika redovisningar af Rektorerne vid stiftets elementar-läroverk, har undertecknad föreställt sig att i sådant fall register skulle vara öfverflödigt, helst som det numera anbefallda sammandraget af samma redovisningar ganska väl kan tjena i dess ställe.
Sådant är förhållandet, som vållade att icke årliga redovisningar för den uppköpte och Successive utborgade Spannmålen kunde afgifvas, och detta har jag jemväl i Direction anmält* dels i anledning af Directionens till mig i ämnet af-* låtne skrifvelse den 12 Maji 1817, dels ock Revisorers Berättelse. vid yppad fråga derom af Ledamöterne i nuvarande Eders Kongl. Maj:ts Allmänna Magazins-Direction. Hvad dernäst priset på spannmålen angår, så utgör detta netto spannmålens inköpskostnad ; tillika med Öfrige utgifter, såsom Fragter, Bärareoell Mätare-penningar, Mäklare-courtage m. m. Denna grund måste ovilkorligen följas ehvad kostnads-priset understeg eller öfvergick det gångbara , emedan i annat fall Eder Kongl. Majit och Kronan ej, jemnlikt föreskriften i Kongl. Brefvet den 7 November 1811, blifvit för upphandlingen skadeslös. 20:0. Då Landshöfdingen Grefve von Bosén icke haft rättighet, att disponera Magazins-Inrättningens medel till andra ändamål, än hvarföre de aro anslagne , blef, såsom en följd deraf, anmärkning gjord å de i denna punct omnämnde g5o Ridr Banco, å hvilken nu mera återstälda summa Grefve von Rosen blifvit af Direction ålagd betala 6 procents ränta, under den tid medlen voro Magazinsfonclen frånskiljde. 21 io. Förhållandet med de af Landshöfdingen m. m. Arnell den 5 Oetober 1818 erhållne 5ooo Ridr Banco till spannmåls upphandling, är såsom Revisorerne anfört; Och får Direction i underdånighet tillägga, att detta mål nu är under afgörande i Directionen. 2 Samt. 2 B■ 62 Riksens Ständers Sedan Direction nu haft Nåden sig yttra öfver de ämnen, som af Riksens Ständers Revisorer blifvit, såsom egentlige anjnärkningspuncter, utmärkte, återstår att tillägga hvad i underdånighet, efter
Skälet, hvarföre jag motsätter mig ifrågavande anslag, är att jag fruktar att den beredvillighet, Ständerna visat att understödja Regeringens bemödanden uti förevande hänseende, skall förminskas och i framtiden uphöra, då de finna, att ständigt nya anslag äskas för ett Institut, hvilket de, instämmande med K. M., ansett böra rätta utgifterne efter tillgångarne; men derföre har jag aldrig tänkt, än mindre yttrat, att jag icke varmt nitälskar för ifrågavar:de anstalter. Hr Stjernsvärd har sagt, att lian varit vid Ultuna och funnit ladugårds-byggnaderna irreparabla. Detta förefaller mig besynnerligt, ty efter det syne-instrnment, som år 1848 uprättades och hvilket jag haft tillfälle att se, hafva dessa byggnader blifvit utan anmärkn. godkända. En byggnad, som för 5 år sedan godkändes, kan väl icke gerna vara alldeles irreparabel. Frih. von Kramer har sagt, alt 25 elever erhålla undervisning vid Institutet emot betalning. Detta synes mig vara ett ytterligare skäl att Institutet sjelft bekostar sina byggnader, ty genom det att så mänga personer erlägga betalning för deras undervisning, ökas ju Institutets inkomster. Efter hvad jag har mig bekant, betala dessa elever 500 R:dr rgds för rum och kost, men skola sjelfva hålla sig med sängkläder och linne. De summor, hvilka sålunda inbringas, böra lemna öfverskott, hvilka ej torde kunna lämpligare användas än till Institutets fullkomnande. Jag har nu, sä vidt jag förmått, sökt redogöra för de skäl, hvilka föranleda mig att bestrida det begärda anslaget, men jag ber ännu en gång att fä erinra, ali jag genom delta mitt förfarande ingalunda söker skada och än mindre tillintetgöra Ultuna Landtbruks-Institut, för hvilket jag fortfarande kommer att hysa det största intresse. Frih. von Kraemer: Jag har ytterligare begärt ordet, endast för att besvara Hr Wolffelts sista yttrande, nemi. att ifrågavande byggnader borde kunna upföras med vinsten på de 25 betalande eleverna. Afven häri har talaren fullkomligt orätt. Då mathållningen var ställd på entreprenad betaltes till entreprenören omkring 400
3. i följd hvaraf, behållningen till år i8jt upptages till 32,190: — 9. Uppå underdånig anhållan af Hustru Anna Katarina Forsselius, hvilken, såsom understöd för en af henne i Linköping inrättad skola för undervisning i väfnadskonsten, år 1829 fått af Manufaktur-medlen uppbära ett förlagslån, stort 5oo Rdr, att i tio års tid läntefiitt begagnas, har Kongl. Majit, enligt Nådigt Bref af den 28 September 1839, funnit godt bifallu, att omförmälda låne-understöd finge anses såsom en gåfva och belöning för Hustru Forsselii ådagalagda sällsynta skicklighet i väfnads-konsten och berömliga nit att deruti lemna undervisning, samt sökanden följaktligen frikallas från återbetalning af berörde lån; dock under villkor, att Hustru Forsselius, så länge hennes krafter sådant till ta, fortfar att med dylik undervisning tillhandagå dem, sorn henne derom anlita samt att Magistraten i linköping må äga att, likasom hilt Ils, årl gen till Kongl. Kommerse-Kollegium afgifva berätse om ifrågavarande väfnads-skolas verksamhet. Jemlikt till Kongl. Kommerse-Kollegium aflåten
Stabgan för fllifetö allmänna (51emcntar41äromcrf ben 14 ?(ttg. 185G; 40:o af ben 3 $cbrnari famina år, angåenbe förlofning i fjcmmanöafgiftcit tift Sagtfafjan famt öfabc premier för rofbfitrS ittöbattbe; 4l:o af ben 20 februari famina år, angåenbe tiUfimcit eftner ecb regleringen af beit (#i)tnnaftiffa unbcrnnSmttgen inom lanbet; -42:o af famina bag, angåenbe bcfriclfe från rotering för Slnjättö {jernman petntlanbS län; 43:o af famina bag, t fråga om linbrtng i SSåtömanoljållct, tncb affeenbc å bertotb ntgåenbe beffäbnaböbibrag; 44:o af beit 25 februari fantilia år, angåenbe 9iåbig förvaring af åloitgl. ^efoluttoncn ben 17 ‘December 1734 t fråga om Älocfarcmal inom Sfåne, -giallanb, iSlcftngc ocf) 33of)ttå Sätt; 45:o af ben 9 9Jfaré famina år, angåenbe orbnanbe af ben allmänna fjel; fomårben. 64. Dctt af Ojf, t öfiocvcnsftämmclfe meb ffabganbet uti 103 § S^egcringösfyor^ liten ocf) 64 § 9ttf3bag3 Silafa Ifafmc 2Bt, f'ä gntnb af 108 § e g e v i itg § Snfhmftioner, font atti be för berörba 28erF ujeprättabe Reglementen äro intagne. § 67. 3 beit orbniitg 81 § Regeringsformen ftabgar, Ijafme 28t tift RifetS ä näfta
I frågan om upphörandet af Mantalspenningarne samt Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan, derom Stat s-Utskott et i N:o 208 sig yttrat, beslöt Ståndet, att desse utskylder skola alldeles upphöra, och att detta underställes Kongl, Majtts Nådiga sanction, men för den händelse, att detta beslut icke varder Rikets Ständers, biföll Ståndet Betänkandet N:o 207, saint ia:te och i3:de punkterne af N:o ao5. i4:de punkten af N:o 200 bifölls. i5:de punkten jemte Bilagan Litt. G till N:o 54, samt Utlåtandet N:o 209, förklarades hvilande, i anledning af Talmannens vägran att framställa en af Ståndet yrkad proposition, derom frågan förvisles lill Constitutions Utskottet, De öfrige punkterne i Utlåtandet N.*o ao5, jemte det till a3:dj« punkten Prot. <Uulr. d. 11 dug. i S3.f. punkten hörande Utlåtande N:o 210, samt till a^tde punkten hörande 'Utlåtandet N:o sii, b lefvo af Ståndet bifallne. S. D. Uppå derom vackt fråga, beslöt Ståndet, att anmoda Bevillnings-Vtskottet. } att ined förslag till Tulltaxa ofördröjligen lill Ståndet inkomma. S. 1). Ståndet lät sig å nyo föredragas Slats Utskottets Utlåtande IS:o 212, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande K:o "78, in ne fal tan de några med Stats-regleringen gemenskap egande allmänna frågor, hvarvid Ståndet fattade följande beslut: irsta och 2:dra punk terne af Betänkandet Nio 78 biföllos. Äfven biföll
De origtigheler eller miss förin gar, hvaraf berörde omslut varit föranledt, bestå deri, all de, under ifrågavarande 2.‘ne år, lill Götha GanalBolag utgångne lånebiträden, hvilka, enligt Reglementets föreskrift, skolat bestridas utaf anslagen till Extra Statsutgifter, blifvit afförde uti Cassa» Räkningen öfver Contorels enskilde inkomster och utgifter, och således icke, såsom vederbort, upptagne uti serskilde extra anslagsoch utgiflsRäkningen, nemligen: år i83o R:dr 3oo,ooo. och är 1831 — 274,ooo 5^000: - hvaremot uti sistnämnde Räkning för år iS3i blifvit påförde arne utbetalningar hvilka rätteligen bort godtgöra* utaf Riksgälds-Conlorels enskilde medel, nemligen: 1:0 ränta å Götha Canal-Bolags insättningar . R:dr 3,52 2: 10, 10. 3:0 dito till Södertelje Canal-Bolag — i,5oo: ■ ecb då desse ränteposter ifrån ofvanstående summa afdragas med 5,02a: 10. jo. utgör återstoden, som uti serskilda Räkningen öfver extra anslag och utgifter är vorden utesluten och orätt påförd Riksgälds-Contoret R:dr 568,977: 37. 3. Deremot är uti nyssnämnde serskilda Räkning utbalancerad såsom ea Riksgälds-Conlorets skuld för uti Contoret innestående, till denna Räkning hörande anslagsmedel, allt hvad som de verkligen influlne medlen och deribland Bunco-ränte-vinsten överstigit de under året verkställde ulbetalningarne; och hvilken skuld uti merberörde 1831 års
Betänk. N:o 62. Motion N:o 60, om ändring i nuvarande föreskrift rörande Nämndens beslutanderätt i frågor, hvarom olika åsigter vid Domstol uppstå. Motion N:o 62, om hela skydds-afgiftens användande tili förbättring af folkskolelärarnes lönevilkor. Stats—Utsk. Utlåt. N:o 139. Motion N:o 63, om förhöjning i det af Kongl. Majit nu äskade anslag för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. Motion N:o 338, att de uti 58 § i Kongl, förordningen om kommunal styrelse på landet af den 21 Mars detta år omnämnda kommunalutskyl der måtte, der församling så anser nödigt, utgöras efter sammanlagda beloppet af bevillning enligt Art. 2 i sednast fastställda taxeringslängd. Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 116, Utlåt. N:o 122 och Mern. N:o 125. R. St. underdån, Skrifv. N:o 122. —• — Motion N:o 339, om ändring i åtskilliga delar af gällande fattigvårds förordning, i ändamål att förhindra den fattigvårdstunga, som härflyter af kommuns skyldighet att bidraga till arbetsför persons underhåll. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 64. Motion N:o 340, om fullständigt upphörande af den s. k. gårdfarihan deln. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 119. R. St. under dån. Skrifv. N:o 132. Motion N:o 489, att det uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående jernvägarne i riket för nordvestra stambanan äskade belopp måtte under nästa statsregleringsperiod användas till byggande af bandelen emellan trakten af Porla och Christinehamn. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87. R.
Jag kan väl begripa, att en Skald lånar till sin metaphor en tår ur sin älskarinnas öga, och förflyttar den till en stjerna; men jag tycker ej om, att ett EkonomiUtskott yttrar sig metaphoriskt, och i ordalag, dem jag nu ej vill upprepa. Om ej Utlåtandet blir, i följd af de deremot gjorde anmärkningar, återremitteradt, önskar jag dock, att Utskottet måtte vara beskedligt och en annan gång nyttja ett sig och Ständerna mera värdigt språk. Grefve Posse, Arvid: Bland de Herrar Ledamöter, som yttrat sig emot Utlåtandet, är det blott en, som vidrört sjelfva saken. Det är Herr Bråkenhjelm, som sagt, att Utskottet ej anfört ti 11 racki ige skäl för bibehållandet af Ånnandagarne. Utskottet liar likväl nyttjat ett ganska kraftigt skäl, då Utskottet säger: ”Det måste för dylika ”indragningar gifvas en gräns, bestämd af Den g Mars e. tn. 85 "ReligionsSystémets kraf, af Landets tro, "af Kyrkans natur,” och "att enligt Utskot”tets oförgripliga tanka Svenska Församlingen uppnått denna gräns.” De öfrige anmärkningarne hafva endast afseende å redactionen af Utlåtandet; och då jag ej kan tillägna mig förtjensten deraf, anser jag mig icke böra till besvarande uplaga de många och olikartade anmärkningar, som deremot blifvit gjorde. Ett försök af mig i detta fall skulle endast bortskymma det originela och naiva i det af författaren nyttjade framställningssättet. — Med ett ord, Utlåtandet innebär sitt eget försvar. Herr von Troilj Emil: Då Grefve Hamilton väckte sin motion om någre Ilelgedagars afskaffaude, fästade jag dervid föga upmärksamhet, emedan jag ej trodde, att någre stora fördelar derigenom kunde vinnas. Å andra sidan var jag öfvertygad, ej allenast att sjelfva motionen var oskadlig, utan ock, att den, utan våda, till någon del kunde bifallas.
Det torde vara oneklig! alt Staten i detta afseende måste tillvägagä med samma försigtighet, som den enskilde, då denne inlåter sig i kostsamma arbeten, och att i båda fallen det finnes en gräns, utöfver hvilken man ej kan sträcka sin företagsamhet, utan att löpa fara att förfela ändamålet. Mången sorglig erfarenhet bestyrker detta påstående, och visar, att äfven de nyttigaste och bäst beräknade företag, då de öfverstigit uphofsmannens krafter, ofta misslyckats och ledt till hans undergång i stället för hans gagn. För min del tror jag att det vore ett stort och farligt financielt misstag om man nu föVetoge sig, att härstädes på en gång utföra alla dessa tilltänkta jernvägar, och jag föreställer mig, att åtminstone de flesta skola dela denna åsigt. Det är visserligen sannt, att man äfven kan upställa frågan på ett annat sätt än jag nu gjort, och såsom föremål för pröfning framhålla huruvida icke någon eller några af de föreslagna jernvägslinierna förtjena alt ställas framför den, som K. M. i Sin Nådiga Propos. förordat. I detta afseende kan jag helt och hållet hänföra mig till det yttrande, som här nyss blifvit afgifvet, och jag tror, att om man betraktar ämnet endast ur allmän synpunkt utan hänsigt lill något lokalintresse, så skall man icke kunna förneka, att den af K. M. föreslagna jernvägslinien, som afser förbindandet af hufvudstaden med Rikets förnämsta handelsstad och vesterhafvet, är af alla den vigtigaste. Ar nu delta gifvet, och såsom jag nyss haft äran nämna, det icke torde vara rådligt att till en början utsträcka sina företag längre än hvad K. M. angifvit, så följer deraf, att enl. min åsigt man icke allt för mycket bör fästa sig vid de förslag som blifvit gjorda i afseende på de andra jernvägssträckningarne, utan att man med fullt erkännande af deras vigt för framtiden, nu gjorde rättast uti att låta dem vänta intill dess man hunnit fullborda den jernbana K. M. föreslagit.
> P Förra hemvist. Anledning till forsta häktandet. § ro h; po Återkomne till CorrectionsInrättningen. O Stä- dcrne. Landsorterne. Lösdrifvare. Commcndaut." ”Correctionistcr. Vid 183(5 års slut: År 1836 föddes inga barn inom Inrättningen. År 1837 föddes ett barn af Moder som inkommit till Inrättningen i hafvande tillstånd. Barn som födas af Corractionister, öfverlcmnas till Allmänna Barnhuset, som emottager dem utan ersättning frän Inrättningen. Inga barn hafva under åren 1836 och 1837 blifvit födda af Mödrar, som varit 10 Månader å Inrättningen. Norra Corrections-Inrättningcn den 25 October 1839. A. Wallberg < t-i • P - Anledningen till första häktandet. Stad. cd c/d p p Cd p crq (TO: *S P P O 1-1 o C/3 P7- jq *<! *<4 Land. Dess Räkenskaper, som äro granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1836 utan och för år 1837 med anmärkningar, upptaga, sammanfattade, följande förhållande: Debet. B al ance från föregående året: Uppbörd: Af Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: Af Anslaget till Byggnader och Reparationer i Landsorterne 5,000: 5,000: Strömsholms Stuteris Dagsverks-Ersättning 2,120: 2,120: Anslaget till Häst-Af velns förbättrande . 8,000: 8,000: Till kringforing i provinserne af Hingstar från Strömsholm 4,(XX): 4,000: „ Stohållning i Skåne 3,120: 960: 7 1201 49601 Diverse Medel: Föl-Afgift 6:32. För försålde Hästar från Flyinge Stuteri — 4,164: 3. 1. — 169 — Credit. Utgift:
HÖPPENER. HAGELSKÖLD. Hvad skall jag svara? Man måste betäcka en osanning med en annan, (Högt.) Ja, jag bor här! Den förbannade lurken till betjent, som skulle narra mig. Hennes besök här gällde således icke Löfvenstråle, utan fadren. Huru orätt har jag icke misstänkt henne. Elfte Scenen. DE FÖRRE. FRU AUGUSTI träder fram. Tack min far! (Afsides.) Tack herr Höppener! Ni har räddat mitt rygte. (Högt.) Följ mig hem, min far! (Hon sätter på sig kappa och hatt.) Är du färdig, min dotter? (Höppener och Augusti gå.) Den förbannade lättsinnigheten. Från detta ögonblick afsvär jag mitt hittills förda lif ... jag skall bli en allvarsam man och tvinga dem, att skänka mig sin aktning. HAGELSKÖLD. HÖPPENER (till Augusti). AUGUSTI (fattar Höppeners hand). HAGELSKÖLD (afsides). 80 Tolfte Scenen. Ett rum hos Riksrådet. Man hör ett stormande oväsende utanför fönstren. RIKSRÅDET går af och an. BETJENTER springa ut och in. Ett bord med skrifdon, på ena sidan, samt tvänne stolar, en på hvardera sidan om scenen. Folkgunst, bräckliga farkost! ombord på dig nödgas man kasta det ena efter det andra öfver bord, för att ej sjunka; och när man kastat allt, sjunker man ändock: ty botten är läck. På afstånd äro alla flaggor lika: kungsflaggen, såväl som nödflaggen, och folket, som står aflägset, tager ständigt miste på dem. (Man hör stormande rop utan före.) Det der är ministrarnes musik i våra dagar. Med officielt smicker på sina läppar bära partierna mordvapnet i sina fickor. Om dagen buga de sig för Konungarnes skuggor, om natten underminera de thronen. Efterverlden skall tro att Gustafs revolution blott var ett par dagars djerf lek; men icke ana de stormar, som efteråt upprörde sinnena. Med huru mången osanning på sin tafla står ej historien om försvunna tider.
N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Vrop. N:o 1, om Statsverket 1856. melse med Kongl. Maj:ts uti dithörande frågor fattade beslut, borde till Rikets Ständers Stats-utskott aflåtas. Kongl. Majit behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallte, att, i enlighet dermed, omförmälde Nådiga Proposition skulle (ill Rikets Ständers Stats-utskott expedieras. Ex protocollo L. L. Fries. STOCKHOLM, tryckt hos J. W. Lundberg, 1856. Bil. M 7 lill Kongl. Majlis Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1886 1 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ar ender, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stals-Rådet å Stockholms Slott den 30 Augusti 1856. Närvarande: Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almqvist. Chefen för Ecklesiastik-Departementet, Stats-Rådet Anjou, föredrog i underdånighet: - 20:o. En utaf f. d. Riksdagsfulhnägtigen Nils Larsson, i egenskap af ombud för Vin°ch Hotagens till Föllinge Lappmarks pastorat hörande kapellförsamling i Jemtlands Län och Hernösands Stift underdanigst gjord ansökning, det Kongl. Maj:t ville Kapell. till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition om beviljande af ett efter församlingens behof lämpadt årligt anslag till vinoch byggnads-säd, samt alt Kongl. Maj:t under tiden och intilldess Rikets Ständer beslut i frågan meddelat, täcktes af för ändamålet disponible medel tilldela församlingen ett årligt kontant understöd.
Förtroende till ett mynt kommer ej blott genom raisonnement, och en opinion låter knappt öfverbevisa sig. Derföre skulle jag tro, att man gjorde bäst att följa samma exempel som 1776. Man decreterade då, att 1 R:dr skulle innehålla 18 daler, i stället för han förut endast innehöll g. När nu 1 Rcdr specie gått i värde till 128 sk. i papper, så kan man blott stadga, att det skall gå 128 sk. på Riksdalern i stället för såsom hittills endast 48. Då fin46 H. 7 Den 19 October «. m. ge N;itionen sin gamla vän tillbaka, och det skulle stärka förtroendet lill realisationen. Men för att nu komma till medelvägen, så ville jag, att den gamla Riksdalern skulle delas i 4 delar, som kunde kallas Caroliner, eller tilläfventyrs Riksort, och innehålla 3a skillingar hvardera, samt vara lika med i R:dr Rrgds. Dermed vunnes, att den, som ville, kunde räkna i Caroline!’, och den, som ville räkna i Riksdaler, kunde göra det utan förvillelse. Jag hemställer derföre, om icke allas mening derigenom bäst skulle förenas, och det stora ändamålet säkrast vinnas, så mycket mera som ingen rubbning derigenom skulle ske i utlänningens begrepp om vårt specie-mynt. I alla böcker om mynt, står vårt gamla specie-mynt lill skrot och korn. Om vi behålla samma enbet, kände han genast igen den. Vi kommo i lättare förhållande med honom, än om vi göra en ny enhet; nya böcker lingö annars utgifvas, innan den blefve allmänt bekant. Friherre Cederström: Man har yttrat förundran deröfver, att jag skulle hafva yrkat Riksgäldsberäkning. Jag har ej nämnt ett sådant ord, och har ej eller yrkat ett sådant namn. Frågan är, om enheten skall vara 12 eller 18 skillingar specie. Detta är den enklg frågan. Jag förklarar öppet dervid, att jag ej nfstår derifrån, att den föreslagne benämningen af Riksdaler vore Den ig October e. m. 99 en skadlig åtgärd. I sådant fall finnér jag den utväg Herr Cederschjöld föreslagit bättre.