Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag måste uttrycka min bedröfvelse deröfver, att ledamöter af Statsrådet i Sverige, att personer, som borde vara statsmän, så litet förstå vår grundlag, att de vilja hos Svenska folket, i motsats emot grundlagens andemening och ord, i stället för den s. k. a 11 e n a s t y re I se n, införa en a 11 e h a n d as t y re I s e, en regering af alls slags folk, som hafva tid och lust att agera på den politiska skådebanan. Talaren har önskat, att afslag å behöfliga anslag fortfarande måtte äga rum, på det alt alla de nuvar. rådgifvarne också måtte gå sin väg. Jag erkänner att StatsUtskrs nidskhet i ett hänseende har fägnat mig, deri nemi. att det bevisar de Hrr Statsråd, hvilka onödigtvis och obetänkt begärt sitt afsked, det StatsUtsk. fördenskull icke gifver ett öre mera. Om det förstärkta StatsUtsk. gör på samma sätt, så hoppas jag att vi för framtiden skola så mycket mera sällan få se dylika upptåg. Det har blifvit sagdt, att det under riksdagen vore nödvändigt äga ett fulltaligt Statsråd. Min mening är den, att under riksdag ett sådant ombyte af Statsråd, som hos oss ägt rum, icke kan leda till något godt; ty under ett riksmöte äro Statsråds-ledamöterne alltför mycket sysselsatta med dagens händelser för att kunna företaga sig några vigligare regerings-ärender, hvartill fordras lugn och vidsträckt eftertanke. Orättvisan hos dem, som hafva anspråk på några större regerings-åtgärders utförande under en sådan tid, är följaktligen påtaglig. Men, säger man vidare, hvad hafva minislrarne uträttat under denna riksdag? Denna finga är besvarad genom hvad jag förut anfört, De gamla hafva tagit afsked; de nya hafva inträdt. Det är ock svårt för de sednare att veta hvad R. St. sjellve vilja, så länge tvänne Stånd i de väsendtligaste frågorna stanna emot två. Talaren har yttrat, alt han icke visste till hvem det stora fångvårdsanslaget skulle öfverlemnas, hvadan han ansåge sig icke kunna tillstyrka dess beviljande.
Tidningar, med sådan stämpel försedde, äro från postporto-afgift frie. 2:o För Tidningar åtföljande bihang gälla samma stadganden; dock vare sådane bulletiner, som på Kongl. Maj:ts befallning tryckas på serskilda blad och innefatta officiella underrättelser samt åtfölja Sveriges Postoch Inrikes Tidningar, fria från stämpling; hvilken befrielse äfven må äga rum för plancher, tillhörande Tidning, Periodisk skrift eller så kallad Brochure, som med stämpel-afgift gå portofria, enligt följande moment. 3:o Vill utgifvare af Periodisk skrift eller af Brochure, med hvilken sednare förstås en tryckt afhandling, fulländad i ett häfte, som icke öfverstiger lyra ark, njuta portofrihet för densammas kringsändande med posten inom landet, må sådant honom förunnas, så vidt något uppehåll i brefpostens ordentliga afsändande härigenom icke förorsakas: Vare likväl utgifvare, som för dylik skrift eller för Brochure åstundar protofrihet, pligtig att, innan något exemplar deraf afyttras, icke allenast anmäla denna sin åstundan i Stockholm hos Öfver-Posl-Directeuren och i landsorlerne hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller, der de ej finnas, hos Stadens Magistrat, samt vid denna anmälan aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, utan äfven, derest porto-frihet af Öfver-Posl-Directeuren, efter pröfning af hvarje sådan anmälan, beviljas, låta, mot den afgift och på sätt föregående 2;ne momenter innehålla, 30 stämpla hela upplagan af samma sitt arbete; och kommer han, i händelse något exemplar af skriften eller brochuren anträffas ostämpladt, att vara underkastad lika ansvar, som utgifvare af ostämplad Tidning.
Hamilton torde kanske kunna upplysa mig om rälta förståndet af detta tillstyrkande; ty i Utsk:ns framställning till und. skrifvelse kan man ej finna rälta förhållandet; man vet nemi. icke, om Utsk:n inskränkt sig till andelen i blåsning i masugnen, eller om Utsk:n tillika afselt sjelfva hemmanen och deras skogar, och detta är nödvändigt att bestämdt känna, hvarföre Utskrn bort hafva tydligen uttalat sin mening. I det skick, hvaruti betänk, sig nu befinner, kan jag ej annat än anhålla om återremiss, på det att utredas mätte huru vidsträckt Utsk:ns tanke är, och befinnes meningen vara att minoriteten måste afstå från sina hemman, kati jag ej annat än på det högsta bestrida förslaget. Frih. Hamilton, Hugo: Jag har icke uppstått för att bestrida återremiss; ty då en person, med Frih. Cederströms uppmärksamhet, genomgår betänk, och deruti finner en så stor otydlighet, som den, hvilken blifvit anmärkt, så hör jag erkänna alt en om-redaclion måste vara nödvändig. Jag skulle dock tro, att delta betänk, bör tagas i sammanhang med det ang:de smidesfriheten, till hvilket sednare förevar. betänk, endast utgör ett bihang, uppkommet deraf, att det nyssnämnda betänk, var uppgjordt af Ekon.Utsk. ensamt; men då fråga var att bestämma några föreskrifter, som voro nödvändiga, så måste behandlingen af denna punkt ske i förening med LagUtsk. Frågan handlar derom, att då delägare i en hytta önska att använda productionen af sina hemman på stångjernssmide i stället för på tackjernsblåsning, så skall det bero af flertalet att kunna dertill tvinga det mindre antalet af delägare och att full ersättning skall meddelas för de förmåner som afträdas, hvaremot desse hemmansägare få underkasta sig andra allmänna onera. Ordet ”hyttan” står endast nämndt såsom rättsgrund för beräkningen. Frih. Cederström: Efter den förklaring, som Frih.
Innan dock Hr Anreps motion slutligen till afgörande hos R. o. Ad. förekom, hade han erhållit enskild förlagsman, hvarföre frågan om förlagslån från Riddarh.-kassan sålunda förföll. 34fi Den 23 November e. m. Enär frågan om det skick, hvari Riddarb.-genealogierna sig nu befinna, samt Riddarh.-kassans ställning är fullkomligt enahanda, om ej sämre än vid sisth Riksdag, då allenast ett förlagslån begärdes, och hvarå förespeglades Riddarh.kassan till och med vinst i st. f. utgift, så tror jag mig behöfva allenast fästa Riddarh.Utsk:ts upmärksamhet på dessa förhållanden, för att ett afslag ådenna väckta motionen må tillstyrkas. Hr von Knorring, Oskar: Jag vill i allmänhet icke yttra inig vid motioners remitterande, men då det likvisst torde vara af vigt för motionären, att från flera håll höra, hurudan opinionen är om hans anhållan, ber jag att få förena mig med Frih. Bennet. Det kan visserligen vara sannt att genealogierna i en framtid kunna bättre ordnas, men under det man väntar härpå, kan det vara bra att hafva dem, som af Hr Anrep hålla på att utgifvas, och hvaraf redan 5 häften utkommit. Det är på denna grund jag icke anser det obilligt, att Hr Anrep för sitt besvär erhåller det begärda, icke öfverdrifna arfvodet. Hvad medlen beträffar, så är jag icke nu genast i tillfälle att bedöma, huruvida Riddarh.kassan kan utbetala dem, mea jag är öfvertygad om att denna sak af Riddarh.Utsk:t noga pröfvas. Jag har endast till den kraft och verkan, min röst förmår, velat biträda motionen, emedan jag anser, att hvarje arbete bör blilva ersatt. Frih. Bennet: Frih. Stjernstedt talar om den snön, som föll i fjol, då han vidrör denna frågas behandling vid förra Riksdagen. Förhållandet är väsendtligen olika. Då visste icke R. o. Ad. hvad den möjligtvis kunde bifalla, nu har man varit i tillfälle att kunna bedöma, hvad man vill räkna för godt.
R:dr, eller dess värde, hvilket ej vid HäradsRätt eger rumj i anledning hvaraf, och då enhet i lagstiftningen och lika billighet af Lagen, emot alla, åro enda vilkoren för dess användbarhet , liksom allmänna Crediten för ingen del vinner, genom lamhet och tidsutdrägt i Executions-verket, samt förändring uti nu gällande föreskrifter, så vidt de afse ofvananmärkte förhållanden skall vara nödvändig, jon Jonsson föreslagit, följande tillägg till 9 Cap,' UtsökningsBalken och 25 Cap. Rätteg.Balken: ”Uti Skuldfordringsmål, der den ifrågavarande Skulden blifvit af Förklaranden eller Svaranden erkänd, vare honom val tillåtit, att uti Beslutet göka ändring, på sått redan stadgadt år, dock ege sökanden eller Käranden öppet, att för den erkände, och af en Rätt till betalning fastställde fordringen genast njuta utmätning, och densamma emot full Borgen lyfta. 2:0 Ett Memorial af RiksdagsFuilmågtigen Johannes Larsson från Jönköpings Lån, som föreslagit enahanda stad - fii6 lagutskottets Betan kunden. gande, med (Jen skillnad, ett han ansett verkställighet å Utslag i Sknidfordringsmål, oigtadt deremot vädjas eller Besvär anföras, böra ega rum , icke allenast då den fordrade s unaman blifvit erkänd, utan äfven när dea grunda? sig på klart Skuldebref eller obestridt AuctionsProtocall, och således Contumacia:
S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Oecoriomie~ Utskottet: Herr Hallenborgs, Carl Johan, den 24 sistlidne April f. m. på bordet lagda Motion, att Skånska Infanteri-Regementena måtte befrias från Garnisons tjenstgöring under fredstid, jemte de af Grefvarne Brahe, Magnus och Horn, Claes Fredric, samt Herr Hallenborg, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats?
Föredrogs ånyo och företogs punktvis lill afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.UtsIcs d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 103, i ani. a-f väckte motioner, rörande K. Kungörelsen d. 22 Maj 1852, angrde särskilda sta-dganden i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk. lista punkten , ang:de en af Kontrakts Prosten Rundgren väckt motion. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag har visser ligen deltagit i Utsk:s behandling af denna fråga, men, änskönt jag icke är antecknad som reservant, har jag dock icke biträdt Utsk:s förslag. Det är visserligen ett beklagligt förhållande, om ett 12 års gammalt barn icke kan läsa, men jag frågar, om det icke är ett ännu beklagligare, att ett sådant barn icke får lära sig arbeta. Jag tror att häruti innefattas tillräckligt skäl att afslå denna punkt, hvarom jag härmed får anhålla. Då nu propos. till bifall å denna punkt framställdes ropades starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå densamma, samt efter denna D oii 6 A ugns ti. 93 propos:ns besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. 2:dra punkten, Hansson väckt motion. Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 104, i fråga om ändring i föreskriflerne ang:de allmänna beväringen. Uplästes ett af Hr Lilljehöök, Carl Johan, inlemnadt så lydande memorial: Hindrad af egna angelägenheter att för någon tid vistas i Stockholm, får jag afsäga mig förtroendet att vara Supleant i Riddarh.Utsk., och anhåller ödmjukligen hos H. R. o.
Banko för karl-dagsverke samt 8 och 16 sk. Banko för q vinns-dagsverke, sommartiden på egen kost: för öfrigt upplyser närlagda utdrag af markegångstaxorne, huru de i allmänhet varit stadgade. rjenstehjons löner, underkastade en jemförlig variation orlerne emellan, äro från 10 R:dr till 33j R:dr Banko årligen för en dräng och 4 till 13! R:dr Banko årligen för en piga, förutan städja och vissa beklädnadspersedlar, som vanligen betingas jemte lönen och uppgå i värde till 10 ä 13! R:dr för drängen och 6 ä 8 R:dr för pigan, hvarförutan husbonden merendels erlägger tjenstehjonets krono-utskvider. Uti städerne förhåller sig både dagsverkares och tjenstelijons kontanta aflöning något högre, relalill till landsorten deromkring, dock öfversliger den sällan hvad bär ofvan är högst uppgifvet. Men hvad som i denna fråga förtjenar särskildt, anmärkas, är den för jordbrukaren missgynnande omständighet, att dagsverksoch isynnerhet Ijenslelijonslönerna, något fallande i svaga eller missväxtår, stiga öfver vanligheten vid goda skördar, då ett ringare pris och trög afsättning på jordbrukets produkter ofta sii 11 a husbonden i förlägenhet om penningar att al börda sig denna utgift: botemedel mot denna olägenhet, som annars synes ligga i naturen af förhållanden emellan arbetaren och den honom behöfver, lärer lill någon elei endast kunna finnas uti antagandet af jordtorpare med bestämd arbetsskyldighet alla år; och della synes äfven allmogen hafva börjat inse, emedan 8 omtänksamma bönder, med större eller vidsträcktare hemmansdelar, nu mera än förr inrätta sig efter en sådan grundsats. För att lösa frågan: om och huruvida ekonomiska välståndet på landsbygden må hafva aftagit, eller tilltagit, eller ock förblifvit stationärt?
Det möter vidare verklig svårighet att ur detta betänkande framleta någon pluralitetens bestämda mening, hvarförutan, då ingen antydan derom finnes hvarken i sjelfva betänkandet eller Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, man är berättigad antaga, att Chefen för Statens jernvagsbyggnader, Öfversten och Kommendören Friherre N. Ericson, hvars sakkunniga och oväldiga omdömen bevisat sig vara tillförlitliga, och hvilken väl äfven rätteligen bort, i följd af sitt embete, häröfver 438 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JU 231. höras, icke egt något tillfälle att afgifva embetsutlåtande öfver detta Kommittébetänkande och de förändrade åsigter om norra stambanans ändamål och rigtning, hvilka man vill grunda pä detsamma.
Disconternes utredning berott af Riksens Ständers öfverläggningar, genom Rättegång beredt sig stadfästande af denna Lag; Och det således finnes icke öfverensstämmande med Riksens Ständers värdighet, att inskränka ett på Lagens bokstaf grundadt betalningssätt, innefatttande qvittning af Gäld emot: Gäld, för det vederbörande icke instämt Discont - Directionerne. Med afseende å de skäl, hvilka uti anmärkningarne emot Betänkandet i denna del blifvit anförde, hafva förenade Utskotten velat tillstyrka, att alja hittills vid Götha CanalBolagssamt Malmö Disconter uti Låne-Liqui - H34 Statsoch Banko-Utskottens Betänk anden'. der endast såsom hypotheque emottagne Discont-Papper, sä väl Assignationer, som 3 Procents Reverser och på Götha Ganal-Disconts Afskrifnings-räkning stahle In visningar, hvilka af Directionen i Stockholm äro attesterarde, må, vid slutlig Liqvid, beräknas till Tulla beloppet, hvarå de lyda, med tillägg af den å 3 Procents Reverserne till dén 1 October 1817 upplupne ränta; och att på enahanda sätt må förhållas med dylike Discont-Papper , hvilka hädanefter i förberöfde ändamål ytterligare Varda deponerade, intill den dag, då Riksens Höglofl. Ständers definitiva Beslut härom fattas, 12:o 1 anledning af förenade Utskottens Förslag, utt Staten äfven bör Idta besörja utredningen af Götheborgs Discont, är af ålskillige värda Ledamöter af serskilde Riks-Stånd yrkadt, att denne Discont bör få reda sig sjelf, emedan den äger full tillgång; äfvensom någre Ledamöter i sammanhang härmed tillstyrkt, att Disconten skulle understödjas med Förskott af Staten. Enär Utskotten tillstyrkt denne Discont* utredande genom Statens försorg, har detta tillstyrkande varit föranledt förnämligast af det skäl, att Gäldenärerne skulle komma, att skonsamt behandlas.
Jag ämnar för min del icke ingå i någon diskussion rörande förträffligheten eller skadligheten af den homöopatliiska methoden. Jag tror, att i närv:de ögonblick frågan endast kan betraktas ur rent praktisk synpunkt, på sätt 3tatsUtsk:t gjort. Vid förra riksdagen tillstyrkte Utskrt det begärda anslaget; detta afslogs af R. St:r. Gr. von Rosen har nu ånyo framställt sitt förslag, men utan förebringande af några nya skäl. Frågan är således redan afgjord och pröfvad af lt. St:r, och då synes mig, innan den kommit iti i något nytt stadium och methoden hunnit blifva mera offentligt diskuterad och känd, att R. St:r icke kunna göra något annat, än låta henne falla och afslå motionen, utan att ingå i någon pröfning om methodens mer eller mindre nyttiga beskaffenhet, synnerligen som R. St:r icke lära vara kompetente domare i en dylik sak. Hr von Qvanten, Emil: Efter det understöd, som Gr. von Rosens motion vunnit af Hr Oarlheim-Gyllenskjöld, borde det vara öfverflödigt att här upträda; men jag anser mig dock böra yttra några ord. Jag minnes ganska väl, när Gr. von Rosens motion här afgafs, huruledes mot honom framkastades många beskyllningar, och, bland annat, kallades äfven homöopatherna för qvacksalfvare. Men det är dock högst besynnerligt, att de homöopathiska läkarne äro medicinte doktorer, som genomgått sina examina med troligen lika stor heder som de allopathiska. De äro således ieke några gamla käringar, utan lika goda sorn andra läkare, med hufvud och kunskaper. Att sådane män skola vara simpla qvacksalvare, eller, ännu 318 Den 25 Juli f. m. mera, charlataner och bedragare, det är något, som icke mitt förstånd kan fatta. Dessutom läster jag alltid vid namnet qvacksalfvare begreppet af något oregelbundet, något, der orsak och verkan icke stå i sammanhang med hvarandra. I afseende å homöopathien, så grundar den sig deremot på vissa principer och utgör ett bestämdt system, samt är således lik alla andra vetenskaper.
Ant. till Exp.-Utsk. d. 19 Jan. 1858, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ett ärligt anslag af 5,298 R:dr Riksmynt ät Lifbevärings-regementet. (U. A.) Uti en, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion har Grefve Adlersparre, C., anfört, hurusom både rättvisa och billighet syntes fordra att, sedan Rikets nu församlade Ständer afslagit Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om lön-tillökning för Lifbevärings-regementet, men tillika beslutat att utsträckning i allmänna bevärings-manskapets exercis-tid skall ega rum, någon ersättning lemnades ej mindre åt de Officerare, hvilka nödgades tjenstgöra under andra bevärings-mölet, än äfven åt dem, som, enligt general-ordres af den 27 Juli nästlidne år, vore skyldige att mellan exercis-tiderna vistas i Stockholm; och då, på sätt af en motionen bilagd uträkning inhemtades, till aflöning under 2:dra bevärings-mötet. Rese-regemente, erfordrades t,354 R:dr 50 öre, hvartill komme dels förhöjning jemlikt Kongl. Förordningen den 15 Mars förlidet år, med 50 öre per dag för de 35 i 7:dc och 8:de klasserna befintliga personer, eller 251 R:dr, dels 5 1 fi rationel lör Stabens hästar, 650 Rtdr, eller tillsammans 2,215 R:dr 50 öre, samt arvodes-förhöjningen (eller tjenstgörings-penningar) åt dem, som skola bestrida tjenstgöringen mellan exercis-tiderna, beräknad efter samma grunder, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-verkels tillstånd och behof upptager, nemligen för Chefen, 1 Major, 1 Regements-qvartermästare, 1 Adjutant, 1 Regements-pastor, 1 Regements-auditör.
Med fast föresats att blott yttra min ringa öst Mttygelse i ämnen inom kretsen af mitt yrke, magar jag »u underställa Höqwälborne Herr GrefwenS och Vandr«Marfka!kenS san i Ridderskapet och AvelnS uplysta och förromssria granskning, de delar af Högloft. Stats, Utskottets Betänkande, i afseende pä Militaire» Staren der denna min öfwerkygelse är stridande med Unkottets beftur. J ,q delar wifierligen med mängden sf Rldoerskapet och Wein en villia erkänsla för Utfkvrters osparda möda skt samla och ekdna denna mängd af saker, som jnga» i DeH Betänkande. Jag erkänner Lfwm att den m,Majra delen deraf betydeligen mätte bidragit att öka Utskottets möda; men nödgat tillika bekänna, an, ehuru jag finner att en större redighet i täkenskaverne derigenom bör tvinnas, jag bock hade önskar denna del en högre grad as fullkomlighet, samt att deruti ej rädt en nog wida sträckt hushålls principe, amenligt i strid med den af Ukfforret pä flera ställen yttrade och as allmänna rösten styrkta nööwänbighererr af ett kraftfullt försmår. Det Den is Dccen ber. Tet were wifcrligen öswcrstötigt, ätt här UPrepa alla te orsaker' som bora förwä oh, au med omso-g untw ka en sä farlig qrundsatts, som den§ ail r,kl. Stars-Merker pä Förswaretö bekostn^, Det är utan undantag c>, nödwändighet, akt wid hwarje tillfälle iakttaga hushållning; Men ma dock ej detta leda oh för långt, och mä hwarje förslag i deli ta ämne, inna» det som nyttigt anses, med sakkännedom bluma behandladt.
Ofverläggningen förklarades fulländad ooh motionen, jemte de afgifne yttranderne, remitterades till Exped,Utsk:t. *' Då härefter förekom Hr Cederschiölds, Gustaf, den 26 sisth Okt. på bordet lagda motion om K. o. Ad:s diskussions-protrs förande i sammandrag, yttrade sig Ilr Montgomery, Gustaf: Då det är fråga om att göra en förkortning i diskussionerna härstädes och derigenom åstadkomma en vinst både i tid och kostnad, anser jag, att bäst vore så väl att diskussionerna icke bokfördes, som att de icke trycktes, utan att de helt och hållet borttoges ur protokollen. Sådant var förhållandet, då vid sista Riksdagen alla fyra Stånden sammanträdde gemensamt, och vi erforo då, att några timmar derefter voro diskussionerna både kända och tryckta i tidningarna. Diskussions-prot. föras icke heller i Utsk.-n, och icke heller i något annat konstitutionelt land. England, som är sjelfva moderlandet för det konstitutionella samhällsskicket, och der det talas mer, än inom våra Stånd, der tryckas icke några debatter, utan särskilda stenografer uptaga dem med sådan hastighet, att de några timmar derefter äro kända af hela verlden. Jag tror derföre, att det vore bäst att diskussionerna alls icke uptoges. Jag tror mig äfven veta, att man skulle göra en vinst i afseende på kostnaden. Det var icke längesedan uppenbart till huru stora summor riksdagarne gå, och att dess utgifter för protokollstryckningen bestiga sig till öfver 100,000 R:dr; det är äfven visst att diskussionerna kosta minst inom R. o. Ad. och mest hos BondeSt. Detta vore således en orsak att behjerta mitt förslag, isynnerhet när man vet hvart dessa penningar taga vägen; man kan om dem säga som Drottning Elisabeth sade om strumpebandet: »Hony soit qui mal y pense.» Jag försäkrar att det är tid på att R. o. Ad., värdigt sin upplysning, går i spetsen för att omintetgöra den onödiga både protokolls-föringen, justeringen och tryckningen af annat än besluten, med kort uptagande af skälen dertill. fiO Den 2 November. Frill. Cederström, Budolf:
St:rs uppmärksamhet vid fle,re Riksdagar, hvarvid förekommit, att genom räntepersedlarnes förminskning eller omsättning till antal och beskaffenhet, ej allenast större reda och enkelhet i Kronans Räkenskaper kunde tiIIvägabringas, med lätthet för de skattskyldige, att sjelfve beräkna sina Utskylders belopp efter Markegångarne, utan äfven minskning i antalet af de för det närvarande vid Uppbörds - och RedogörelseVerket erforderlige Tjenstemän beredas, samt att R. St:r, enligt hvad förut genom den år 1755 tillförordnade 4 Stats -Utskottens Commissioncn oell K. KaramarCollegii underd. Betänkande den 16 October 1810 blifvit i ämnet upplyst, funnit några oöfvervinneliga svårigheter vid en sådan Itäntepersedlarnes reduclion icke förekomma, men likväl ansett någon förändring härutinnan icke böra äga rum, förr än genom upprättadt Förslag blifvit ådagalagdt, att vid uträkning af både de gamla och blifvande RänlePersedlarnes värde efter Maikegångspris för 10 år, någon skillnad i skattens belopp ej uppstod. Jemlikt B. Sttrs i följd häraf gjorde underd. anhållan, har K. M:t i Nåder anbefallt K. KarnmarCollegium att, efter de i K. Co 11 eg ii ofvanberörde underd. Betänkande uppgifne grunder, utarbeta och till K. M:t i underd. insända förslag till ifrågavarande förändring och reduetion af IlemmansRäntorne för de Län, der desamma nu finnas i en mängd persedlar utförde. K. KammarCollegium, som i ämnet hört K. M:ts vederbörande Befallningshafvande, har derefter, jemte dessas afgifne yttrande, till K. M:t i underd. öfverlemnat ett sådant förslag och dervid anmält, att, i stället för de hittills brukliga flerfaldiga ränteartiklar, nya persedlar blifvit, efter orternes serskildta förhållanden till möjligen minsta antal uppförde för åtskillige Län, der en sadan reglering ansetts af behofvet påkallad; hvarförutan K.