Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den mägtiga bonden, som sedan fått bära tillnamnet adel, har Under tiden förstått sig på att göra sig fri för både skattoch rusttjenst samt på köpet lagt en dubbel tunga på sina stamfader, — nemligen hela hemmantalsräntan, hvilken ränta Utskottet erkänt tillkommit för tillfälliga behof. Behofven hafva långt före detta upphört, men bevillningen, eller gärden, står qvar. Hvad skall man nu använda medlen till? jo, till allmänt nyttiga företag. Här finns en mängd kanaler, som skola gräfvas för rika bruksegares behof. En mängd sjöar, kärr, myror och måssar, som skola odlas till rika Frälse-säterioch stora godsegares behof. Att den mindre kunnige och lättrogne allmänheten utbetalt desse gärder, så länge Riket varit uti skuld och annan tillgång saknades, kan väl hafva något skäl för sig, men att nu dermed längre fortfara, sedan Riksdagarne endast stå för att utdela och utlåna från landet utprässade skatter och Bankvinster, kan icke försvaras. För Bonde-Ståndet finnes icke annat att göra, än att på enskildt väg nalkas Thronen. Skulle äfven der icke afseende göras på en så angelägen och magtpåliggande sak, återstår endast att skicka våra barn till nya verlden med det capital, de uti contant eller arbetsförmåga kunna komma att medföra. Utskottet har som skäl för afslag föregifvit, att de skattskyldige i serskilda orter skulle komma att i olika mon vidkännas förmonen af hemmantalsräntans borttagande. Jag tror det också, men den friske behöfver ingen läkare, säger ordspråket. Här finnas Kronoskattehemman, som ha Staii-Utskotteti Utlåtande, N:o 282. så lindrig skatt, att man icke liar något alt anmärka deremot, de der hafva under sednare tider medelst skatteköp, kommit från Kronan tili enskild man; men här finnes en mängd gamla skattehemman, som Kronan aldiig haft den minsta rätt till. Ty om jag icke missminner mig, var det först på slutet af t?.:te århundradet, som Stäuderne tillerkände Kronan rätt till den ödeliggande jorden.
Min mening är emedlertid icke att här vilja göra denna sats gällande; jag har blott anfört den för dem, som vilja betrakta ämnet ensamt ur rättsprincipens synpunkt, ty om denna fullföljdes, skulle man komma till det resultat, att intet särskildt lagstadgande i förevar, afseende behöfdes, då lagen på andra ställen genom utsätta straff icke; blott för alla handlingar, utan äfven för utspridande af rykten, som kunna vara för samhället farliga, omgjordat thronen och jnajestätets helgd med tillräckligt skydd, så att frågan bär 388 Den ao Deeemfcet f. m. endast är om skydd mot anfall på regentens person, hvilken, såsom jag nyss nämnde, i detta afseende icke har, ur juridisk synpunkt, något prerogativ framför andra samhällsmedlemmar. Det måste således erkännas, alt frågan äfven, och i hufvudsaklig måtto, bör betraktas ur politisk synpunkt, och då Hr Strussenfelt frågat, om det är klokt att bibehålla det gamla, blodiga stadgandet, och om vi skulle kunna ansvara derför, får jag förklara, att jag icke för min del anser det klokt; men jag hemställer, om Utskrs förslag är klokare, eller huru Utsk. kan ansvara derför, då XJ t sk, icke blott bibehållit dödsstraffet, utan öfverlcmuat dess tillämpning till domarens enskilda ompröfning. Samma talare har till försvar för Utsk:s åtgärd, att icke fästa afseende på raina förut gjorda anmärkn:r, sagt, att verbal-injurier icke kunna definieras. Jag beklagar, att en så lärd jurist icke förmatt åtminstone rubricera dem under vissa classen på samma sätt som Franska lagen, hvilken classificerar dem dels i calomnie!- eller beskyllningar för brottsliga gerningar och dels i skymfliga utlåtelse!-, hvilka icke äro förenade med sådana beskyllningar, Samma classificatlon igenfinnes äfven i 60 cap. af vår mjssg.halk, der de indelas dels j sådana, som gå å heder och ära, och dels i andra skymfliga eller ohöfviska ord.
Ett annat förhållande anser jag, kanske kunna vara uti de mera Spannemålsrika provincer, der det måhända skulle anses nu såsom mera tryckande lör de rustande att underhålla nummerhästarne; och der kunna gerna dessa hästar sättas på passevolance och derigenom på värfvad fot. N. B-inom samma provincer, på det att de derifrån utgående passevolancemedlen pä detta sätt måtte återkomma. FörreCavalIeri-Inspecteurerne[Fri herre Cederström och Grefve Lövenhjelm hafva icke allenat ansett ett sådant Cavallerie med Indelt manskap och värfvade hästar vara till alla delar lika godt och brukbart med vanligt värfvadt Cavallerie, men äfven hvad trouppens stadga beträffar, till ock med pålitligare, 6amt värfningen utan all särskilt kostnad, då man betraktar att indelta Regementerne recrutera sig kjelfve; och har Friherre Cederström under sin fnspectionstid, till Kongl. Majit ingifva ett Förslag öfver en sådan reform för de Skånska indelta CavallerieRegementerne, och om än under en sådan Conjuncture som den närvarande, icke Regementernas fulla antal hästar, på detta sätt medelst vacanceafgifterne skulle kunna underhållas, så lemnar jag till Konungens och andre ärfarne Generalers bedömande, vinsten för vår aruiée, att i denna Den 3 Martti, 4S9 stund kunna tillbyta sig tretusende man sädant Cavallerie och på detta sätt beridet indelt artilleri?, emot äfven något större antal lofanterie. Men de särskilta Provincernas totala förlust vid sakernas nuvarande skick, är det sorn jag, inför Ridderskapet och Adeln, vågat framvisa, och anropar Riksens Ständers behjer? tande lör deras lidande, och i detta afseende verkeligen bekymmersamma ställning.
0Lcli 3etv » å i&gt;atmt n o n afifla * ftafc n a; EN annan Ha / fc — p å ftenne goAAevv ic&amp;e m e t a tävvlie *, OC ?i 3e * j:ot gfå3j / en * fiPonaAtet ejnj-etta OCN 3etj; ot Daggen NENNAI fiätj gEtrnma * nä * ocn fifän&amp;e *. ©eft, Saggen * gtittet, goAAe, at U^EZ tåtat BEott, Aom guäf / fen * i&gt;emo3 oj; uet ängen gtåte * att tot&amp;a t&gt;åta tå * a * i&gt;t vno * gom&gt;i,n3en j; ått, en Htj-6 * ge * j ?£ic&amp;ai&gt;i &amp; ögon AoEf / j-u * åte *! Daniel Fallström. i pv | I kl I \ J Idun, erhållee ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvllken aDonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre äh 5, torde prenumeraIN Om barns ägande. S v a r till » Ungkarl ». har i n:r 4 3 af Idun framstält några funderingar rörande barns ägande, hvilka synas mig tarfva att i vissa delar icke blott modereras utan rent af motsägas. Jag ger eder gerna rätt deri, att ni, ehuru ungkarl, är berättigad tala i detta ämne. Jag är ock ense med eder deri, att ägandet icke bör få vara en afledare för fars eller mors dåliga humör o. s. v. Jag medger äfven, att örfilar och hårdragningar äro fullt olämpliga tuktomedel. Och dessutom anser jag i likhet med eder, att kroppsaga bör så litet som möjligt förekomma. Att » slå barn » bör icke ens vara nämdt bland oss.
Contoirets ärliga faststälde utgifter till Utoch Inländska räntor sann amalgams betalningarne i Holland och Antwerpen, jemte Wcrkets underhäll till afiöningar m. m. för är 1805 och de nästföljande ä« ren kunde deremot icke upgä till högre summa, än omkring En Million Rd. Sp>, och hwaraf circa 822,200 R:dr skulle remitteras till Utrikes orter, sä stt öfwerstoitet med full säkerhet kunde päräknas till 4c >,222 Rd. Sp. ärligen, sä framt krig och dylika olyckliga händelser icke inträffade. Om derföre detta öfwerstott af 422,220 R:dr är igen beräknas för 5 är, och tillhopa stäs iro med Contoirets behällning pä Räkningen uti Banquen» som wid 1804 ärs flut war något öfwer En Million - Den r8 November. 99 l lion Nd. Sp.; 2:0 Difcontckanet i Banquen 600,000 Rv. Sp.; z:o killgängarne uti det är 1799 köpke och pä Seockholms Merallwag odisponerade Jern tillika med ett obetydligt partie Bewillnings-Jern, altsammans endast beräknadt till 60,000 Rd., och siuteligen Contoirets fordringar hos Discont-Werken i Stockholm och Götheborg för Actiecapiial och forstraekningar, bestigande sig till nägot öfwer 600,220 Rd. i Cceditsedlar, fwarande i »värde mot 400,000 Ro. Sp.; sa upkommer för alla Z arén en samman^ räknad summa af 4,060,000 R:dr, hwilken äter fördeld pä hwaroera äret utgör nägot öfwer 800,000 R:dr Specie. Utom de wanlige faststälde utgifter, hwilka har ofwanföre arv beräknade till En Million Rd.
Natten mot den 10 dec./29 nov. blef fartyget, på hvilket ingen vakt hölls, emedan alla man behöfdes i land för att vårda de sjuke, kastadt mot stranden af en häftig OSO-storm. En så stor mängd proviant gick derigenom förlorad, att de öfverblifna förråden ej ensamma kunde lemna tillräcklig föda för alla under en hel vinter. Man utsände derför folk i olika riktningar för att taga reda på landets beskaffenhet. De återkommo med det besked, att fartyget strandat, ej såsom man i början hoppades på fastlandet, utan på en obebodd, skoglös ö. Det blef häraf tydligt för de skeppsbrutna, att de för sin räddning endast kunde räkna på egen omtänksamhet och kraft. Till en början fann man, att det, i fall några lifsmedel skulle blifva öfver för hemfärden, vore nödvändigt att under vintern till betydlig del lifnära sig med jagt. Räfkött tyckes man ej velat använda till föda, och i början fingo derför de skeppsbrutna hålla sig till hafsutterkött. För närvarande förekommer hafsuttern knappast på Beringön, men då betäcktes stränderna af hela hjordar utaf dessa djur. De voro alldeles icke rädda för menniskorna, kommo af nyfikenhet rakt emot eldarne och sprungo ej undan, då någon nalkades. En dyrköpt erfarenhet lärde dem dock snart försigtighet, men man fångade i alla fall 800 till 900 stycken, en vacker fångst då man betänker, att dessa djurs skinn vid kinesiska gränsen betalades med 80 à 100 rubel stycket. Dessutom strandade på ön under vinterns början två hvalfiskar. De skeppsbrutna betraktade dessa som sitt proviantmagasin och tyckas hafva föredragit hvalspäcket framför hafsutterns kött, hvilket smakade illa och var segt som läder104. På våren försvunno hafsuttrarne, men nu kommo i stället andra djur i stora skaror till ön, nämligen sjöbjörnar, sälar och sjölejon. Köttet af unga sjölejon105 ansågs vara synnerligen läckert.
Kungörelsen den 26 Octboer 1838» förordnad!, dels om upphörande af den så kallade recognitions-afgiften, dels alt för nya verk eller til 1 - ökadt smide vid redan inrättade, hammarskatten tills vidare , och intilldess Bih. till R. St. Allm. Besu.- och Ehon.-Utskottens Betänkande, IV:o 87. annorlunda stadgadt varder, erlägges med 1* Skepp, för 100, i stället för 2 Skepp., som alltsedan år i8o3, vid beviljandet »f nya smiden, blifvit bestämdt; och innehåller denna Nådiga Skrifvelse slutligen, alt Kongl, Maj:t förväntar att af Rikets Ständer få inhemta, hvad de för deras del anse ytterligare böra i detta ämne tillgöra.?. Jemte denna Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, äro till Utskotten remitterade motioner, som blifvit väckte inom Ridder'skåpet och Adeln af Herr Lagerhjelm, Per, dels om oinskränkt vågföringsrätt för de härdar, hvilka, utan beräkning af den tillökning, hvartill Kongl. Kungörelsen den 26 October 1838 berättigar, äro privilegierade för 4^0 Skepp, inom, och 4oo Skepp, utom Bergslag, dels om nedsättning af den hammarskatt, som nu utgår med 2 Skepp, per roo, ti IT Skepp., samt inom Borgare-Stån det af Herr de Mård, sorn, innan Rikets Ständer emottagit Kongl. Majrts ofvanberörde Nådiga Skrifvelse, och under afbidan af den Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet, som då ansågs vara att förvänta, framställt till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling Bergs-Collegii afgifne, och i Kongl. Kungörelsen den 28 October 1838 åberopade underdåniga förslag till ny Föiordning om stång jei nssmidet och jern för'ädlingen i Riket; hvarmed motionären sedermera förklarat sig egentligen åsyfta förändring af beskattningen å stångjernsverken.
H. E. hemstälde derefter, om Ridd. och Adeln ansåg att Herr Hjertås förslag borde blifva Ja-proposition. Ropades starka Ja jemte några få Nej. Friherre Cederström, begärde votering. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställde följande voterings-proposition: Den, som till Ja-proposition antager Herr Hjertås, Gustaf, förslag, att såsom, hypothek för län pä högst fyra månader och utan omsättning, jemte namnsäkerhet må emottagas rnagaunerade, brand försäkrade och hastig förskämning icke underkastade varor j såvida Banco-Styrelsen skulle finna, att en sådan belåning innan nästa Riksdag kan med Bankens säkerhet verkställas, voterar Ja; Den 7 December f. m. ilen det ej vill voterar Nej; vinner Nej, kommer Ja-propositionen att innefatta Friherre Cederströms, Jacob, hemställan, att såsom hypothek för lån på högst fyra månader och utan omsättning må himna antagas invisningar pä varor ställde under publik vård, och försäkrade för all förstöring. Hvilken voteringsproposition af Ridd. och Adeln godkändes samt anslogs. Voteringen börjades kl. 3 e. m., och befunnos efter voteringens slut kl. tre qvart till 3 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 5o. Nej — 4- I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen förde särskilte protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken förklarade, det Ridd. och Ad. sålunda till Ja-proposition hade antagit Herr Hjertås, Gustaf, ofvanberörde förslag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter, rörande sjelfva hufvudsaken, följande voteringsproposition: - Den 7 December f. m. Den, hvilken hifaller, att såsom hypotehk för lån på högst
Men som Stats-Utskottet, i anseende till göromålens mängd och beskaffenhet af dels StatsWerkets Ärender dels ock RiksgäldsContoiret serskildt rörande frågor, vid alla, sedan 180g hällne Riksdagar, begagnat 2:ne Secreterare nemligen en för hvardera af de, bemäldte Werk angående och på serskildte Afdelningar förekommande Arender, saint Utskottet, äfven finner sådant nödigt vid nu varande Riksdag; så har Utskottet, med .anledning af åberopade §. i Riksdagsordningen, skolat detta till Riksens Höglofl. Ständers bifall vördsamt anmäla. Stockholm den 5 December 1817. På Höglofl. RidderskaPå Högvördige Prästepet och Adelns UeStåndets Ledamöters dainöters vägnar , vägnar Carl JJeGeer. C. v. Rosenstein. På Wällofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledamö- Ståndets Iiedamö ters vägnar ters vägnar II. iV. Schwan. Jon Jonsson. C. linnelius. 4 StaisUtsL B et ii ni and eli i K:r 2. * Wördscimt Memorial! Dä, enligt 27 §. i Riksdagsordningen af deri 10 Februarii 1810, Riksdagens början räknas från den dag, Kongl. Majrts Nådiga Proposition om StatsWerkets tillstånd och behof till Riksens Ständer, eller Deras Statsutskott aflemnas, har StatsUtskottet, sorn denna dag fått emottaga högstberörde Nådiga Proposition till Riksens nu församlade Ständer, skolat sådant i nämnde afseende anmäla, äfvensom att StatsUtskottet, såsom förr skett, nu låter till Trycket serskildt befordra denna Proposition, för att hvarje Ledamot af RiksStånden meddelas; Öfverlemnande Utskottet vördsamt till Riksens Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla om befallning till vederbörande, som besörjer Riksdagsutgifterne, att denne tryckningskostnad, betala.
Ständers uppdrag, dä det inlemnat sitt eget förslag, och tillika följt sin öfwertygelse, dä det inlemnat detsamma sädant det nu äter »vördsamt uuderstalles. Stockholm den lO Januarii 18l0. Pä Constitutions-Utskottets »vägnar: U. Nnnnorlleim. 6ar1 von Uo86N8t6in. ck. 0. (cknlln. ck:80n H^olrsrt. 432 Expeditioner lill Niks-Ztände». Bilaga till Mem. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Constltutions-Utskottö Protocott den 10 Zanuarii 1810. S. D. Wid slutliga afgörandet af den genom Högwördigc Prestc-Standets anmärkningar yppade fräga om nödwändigheten af eu Theologisk Censurs införande i Trycksrihets-Lagen, samt i anledning af hwad under Utskottets förutgående öfwerläggningar b lino i t Utträdt, uppläste Herr Biskopen m. m. Doctor Rosenstein följande: "Da jag, såsom Ledainot as Högloft. Constitutions-Utskottet, nu ater mäste yttra mig öfwer fragau om Theologisk Censur, i anledning af de hos Högwördige Preste-Ständet af någre Ledamöter gjorde anmärkningar, genoul hwilka denna Censur såsom nyttig och nödwändig yrkas; kan jag icke undwika att äberopa hwad jag förr yttrat öfwer detta ämne bade inom Utskottet och inom det Stand, i hwars öfwerläggningar jag har den äran deltaga. — Min öfwertygelse är denna: Jag anser icke Kongl. Maj:t och Riksens Ständer genom Regerings-Formens ordalydelse i 86 tz:n wara i någon man hindrade, alt i den Tryckfrihets-Lag, som under loppet af denna Riksdag skulle stadgas, wid taga hwad mätt och steg, som kan befinnas nyttigt eller pröfwas nödigt, för att bewara allmänt lugn och icke innebär något hinder för allmän upplysning.
Utlåtande, i anledning aj väckt motion om afskrifning af räntan å anmärkningsmedel, ådömde förre Regements-skrif v aren, Fällkamereraren P. A, Arell. (/. A.) Sedan, genom 3:ne Riks-stånds bifall lill Stats-Utskottets utlåtande N:o 283, väckt motion om afskrifning och restitution af anmärkningsmedel, ådömde förre >Regements-skrifvaren, Fältkamereraren P. A. Arell, blifvit afslagen, bar, på grund af 56 § riksdags-ordningen, Hr N. Sundström, uti ett från Borgare-Ståndet till Stats-utskottets behandling remitteradt memorial, gjort framställning derom, att Arell, emot inbetalande af hela det ådömda kapitalet, hvarå ännu återstode oguldne 898 r:dr 10 rst. b:ko, måtte från all räntebetalning befrias, synnerligast sorn Arell baft full anledning att följa det honom enligt räkenskapen förelagda redovisningssätt, emot hvilket aldrig någon anmärkning under bans tjenstetid eller tillförene egt rum 5 hvartill komme, att utkräfvandet jemväl af räntan skulle försätta Arell på ålderdomen med hustru och oförsörjda barn i en belt och hållet utblottad belägenhet, enär han derigenom hindrades att, medelst afstående af någon del af sin obetydliga löneinkomst, såsom revisor i armeéns pensions-kassa, med sina öfriga kreditorer så uppgöra, att han finge vid sin tjenstebefattning qvarstå.
Sedan Utskottet, i enlighet med RilcsdagsOrdningens 42 §> sökt och erhållit vissa, i afseende på första frågan nödige befunne, upplysningar, får Utskottet nu deröfver meddela det utlåtande: att, då, efter hvad förvaltningen af Sjöärenderne tillkännagifva, den frän Gottland utgående skattetjära, som från äldre tider varit Örlogsflottan anslagen och utgöres, af 393'^ tunnor för flottans behof, är utan någon minskning oundgängligen nödig, och tillgången till densamma jemväl finnes för flottan vara af vigt, i anseende till så väl dess således goda beskaffenhet, som lättheten af dess transporterande till Carlsk rona; så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon befrielse för desse Gottlands hemmansegare från förbindelsen, att in natura utgöra den, såsom jordeboksränta, deras hemman påförda tjära. Beträffande åter framställningen om vidtagandet af åtgärd till befordrandet af Tjäruvräkares tillsättande i Wisby; så, och enär genom författningarne blifvit bestämdt, att sådane i hvarje stad, der behof af dem företer sig, böra finnas, och öfver efterlefnaden häraf Riksens Ständer, emot Regeringsformens 90 §, ingen tillsyn tillkommer, Besv. och Ekorii Utsk. Betänkanden. anser Utskottet detta amne icke vara af egenskap, att kunna blifva föremal får Riksens Ständers befattning. Till Riksens Höglo/]. Ständers egen upplysta ompröfning hemställes detta utlåtande vördsamligen. Ankom den 8 April 1823. Utlåtande, i anledning af vackt fråga, om. deltagande i Soldat Rotering efter Hem« mans uppskattningsvärde. l^-iksdagsfullmägtigen fran Upsala Län, Gustaf Ericsson, har uti Memorial, som till Hederv. BondeStåndet blifvit ingifvet och derifrån till detta Utskotts åtgärd re» mitteradt , anfört, att visse hemman undergå ett kännbart lidande, derigenom att Öresoch Hemmantal inom förenämnde
Lagerbjelke, med hvilken Hr Braunerhjelm förenat sig, föreslå ett maximum af 6 R:dr 32 sk., så, till undvikande af de svårigheter, som, i fråga om beloppet af dessa arfvoden, möjligen kunna upsla imellan kontrollanterna och den embetsmyndighet, som kommer att antaga deni, anser jag mig jemväl böra anhålla, alt summan bestämmes lill 6 R:dr 32 sk., för hvilken summa eller arfvode man kan erhålla kontrollanter, emedan delta arfvode är ganska vackert. Hr Hjärne: Orsaken hvarföre jag föreslagit arfvode till 6 R:dr 32 sk. såsom maximum, var att, om jag icke missminner mig, sådant arfvode beslås kontrollörerna i Norrige. Jag tror, att de hafva 2^ specier; men jag vill likväl göra den rättelse häri, att arfvode! är endast 2 sprcier, enligt hvad man just nu sade mig. Jag tror, att del är nödvändigt att bestå höga arfvoden, på det man må ei hälla fullt tillförlitliga kontrollanter. I Norrige har man lyckats erhålla sådana, oell en af dem, hvilken besökt Stockholm, har sagt mig, att man mot ett sådant arfvode erhållit kontrollanter, sora varit fullkomligt pålitliga. 6 R:dr 32 sk. b:ko anser jag vara det högsta arfvode, som behöfves, och anhåller om propos. ora bifall härtill. Gr. Lagerbjelke: Såvida man känner, hafva 2 Stånd re dan antagit Betänk, i sin helhet. R. o. Ad. har till en del äfven antagit detsamma, ehuru med ett eller annat amendement. Det torde då vara lämpligt, att sedan Betänk, blifvit genomgånget, och beslut deröfver fatladt, R. o. Ad. kommer alt inbjuda de öfrige Stånden alt i de sålunda förändrade besluten instämma. Frih. Raab: I afseende på inbjudningen är jag förekommen af Gr. Lagerbjelke. Hvad äter angår beloppet af aflöningen, kan jag icke dela deras mening, som önskat arfvodets bestämmande till 6 R:dr 32 sk.
I anledning af derom nu inom Utskottet wäckt fräga, har Utskottet funnit det, till und. wikande af olika tillämpning, böra förklaras, pä hwad sätt bidragen till Förstärknings, man. stapets underhäll, stola beräknas och erläg. gas af dem, som hafwa egendomar i flere Sock. nar, för hwilka de, enligt Bewillnings-Förord, ningen, pä det ställe der de ärs boende, taxera? Den 11 October. 69 efter den sammanlagde inkomst, som deste egen. domar lemna. Utskottet anser det wara rättwist, att helg den progrestiva Bewillnings.Summa, som sädane Egendoms. Innehafware erläg. ga, skulle, wid bestämmandet af berörde bidrag, kill beräkning fördelas pä hwarje egendom, i förhällande till den behällne inkomst, som hwar och en wid Taxeringen funnits lemna; men som de härtill nödige uppgifter och uträkningar icke alltid genast kunde ei hällas, och nädwändigheten ofta fordrade, att ifrägawarande bidrag med all skyndsamhet utginge, sä tillstyrker Utskottet wördsammast, att de r sädane fall skulle beräk. nas efter den bebällne inkomst, hwartill hwar och en egendom serskildt blifwit ansedd; men att sedermera den progrestva förhöjningen skulle ef. ter förenämde grund fördelas och weverbörande till godo komma. Ledamöterne af det Hederwärda Bonde. Ständet hafwa warit skiljaktig?, ifcän hwad , U1 stöttets pluralite i ^:dje Punkten wördsamme. i ligen yttrat, och instämt uti de serskillde anfö. 'randen, som Riksdagsmännen Hans Nilsson och Olof Pehrsson afgifwit, och hwilka här. > jemte, uppä derom uttryckeligen gjord begäran l wördsammast bifogas. Arebro d. 11 Octob igro. pä Allmänna Beswärs, och GeconomieUtskottets wägnar Osrl kr. Oronsteät.