Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio 63, angrde reglering af allin, indi agn.staten oell deri förekommande 3:dje punkten, i fråga om anslag åt en ritare, sorn biträder K. Vettenskaps-academien vid utgifvandet af plänche-vei ket Svensk Botanik, förbehöll jag mig ätt vid ett kommande plenum dervid få afgifva några onmärkntr; och det är derför, som jag nu får anhålla alt för några ögonblick få upptaga R. o. Ad:s uppmärksamhet. Ehuru så väl det inför K. M. hållna prot. öfver ecclesiastik-ärendena för den i3 sistI. Januari, bifogadt K. M:$ nåd propos. om statsverkets tillstånd och behof, som den af K. Vettenskaps-academien i delta ämne afgifna särskilda und. skrifvelse, hvilken (innes tryckt, upptaga, att det för en ritare äskade anslag, icke blott vore för sjelfva afritandet of vexterna , utan ock för bekostande af de resor, hvilka i och för dessa vexlers insamlande hlefve nödvändiga; så har dock StiitsUtsk. uraktlåtit att i nämnda betänk, detsamma omnämna; och synes derigenom kostnaden för de årligen utkommande Irenne häften af tillhopa 18 planche!' ingalunda blifva så öfverdrifven , som den skulle vara , om blotta afritningen utaf hvarje vext komma alt be talas med nära 444 rtdr b:co. Detta kunde lätt hafva gifvit anledn. till afslag för beviljandet af de föreslagna 8oo r:dr. Men Vettenskaps-academiens berörde skrifvelse omnämner derjemte, att fråga vore om verkets ånyo lifgifvande efter en förändrad plan.
December 1756 och den 12 November 1761, det äfven är ålagdt ”att hafva uppsigt och vård öfver lagskipningen vid underlydande domstolar samt domares större eller mindre felsteg lill åtal förvisa;” en omsorg, som i sin vidsträckta och ändamålsenliga syftning torde kunna lättare och säkrare, än af allmänna åklagaremaktens högsta organer, iakttagas af dessa Öfverrätter, der alla ifrån underdomstolarne fullföljda mål skola under skärskådan komma; hvarförutan Hofrätternas advokatfiskaler äga rätt att, å embetes vägnar, såsom anmärkare och åklagare uppträda. 32 R. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse den 15 Nov. 1847. Om det således måste medgifvas, att för tillsynen å lagarnes efterlefnad och tillbörliga skipande är väl sörjdt, lärer ock böra erkännas,.att resultaten af en sådan tillsyn lemna tillförlitliga bidrag för bedömande af lagskipningens tillstånd; och det bör då vara tillfredsställande att erfara, hurusom, med ett och annat undantag, de under åren 1844 och 1845 afgjorda anmärkningsmål, om hvilka i min sednaste embetsberättelse förmäles, äfvensom de sedermera år 1846 pröfvade, endast angått ringare fel och förseelser. Till undantagen, som förstnämnda begge år utgjorde två, i åberopade berättelsen redan anförda, kan för året 1846 anses höra blott ett, som, vid betraktande af dess beskaffenhet och utgång, tvifvelsutan äfven förtjenar särskild uppmärksamhet och derföre torde böra mera omständligt uppfattas.
R:dr 17 öre; och då någon fullständig förteckning öfver dessa inventarier icke blifvit bifogad, så hafva Revisorerne ansett sig böra fordra upplysning om desammas beskaffenhet och verkliga värde. Till svar härå får Styrelsen i underdånighet omförmäla, att den speciella inventarieförteckningen, som årligen upprättas, vore för vidlyftig att i kapitalboken på utgående balanskontot fullständigt intagas, alldenstund den ensam utgör en bok på öfver 60 sidor. Man har äfven ansett det mindre behöfligt att bifoga den fullständiga inventarieförteckningen, eftersom de af Chefen för Civil-departementet utsedde Revisorerne på ort och ställe årligen äro i tillfälle att granska värdet och beskaffenheten af inventarierna och sålunda kunna intyga riktigheten af deras belopp i allmänhet. — 286 — För att emellertid nämna något om beskaffenheten af de å Institutet till ett värde af 11,767 R:dr 73 öre upptagna, men ej specificerade inventarier, så utgöras dessa af möbler, sängkläder, linne och duktyger, glas och porslin, kökssaker, mjölkkärl och mejeriredskaper m. m. Dessa inventarier finnas placerade uti omkring 8() särskilda rum och höra till de saker, som dagligen vid Institutet begagnas. De för Ultuna gård till ett belopp af 14,078 R:dr 44 öre upptagne diverse, ej specificerade, inventarier bestå deremot af alla i stallet och ladugården befintliga inventarier, utom sjelfva kreaturen; vidare åkdon, verkvagnar, kärror, åkerredskaper, maskiner och allt öfrigt, som i vanliga fall plägar tillhöra en gårds inventarier, då man derifrån undantager de lefvande husdjuren. De maskiner och redskaper, som i utgående balansen upptagas under rubriken redskapsfabriks-konto till ett värde af 2,040 R:dr, äro åter sådana, som ej vid gården och dess jordbruksarbeten begagnas, utan förvaras särskildt, dels såsom modeller och dels äro afsedda till försäljning.
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk N:o 1. R. St. underdån. Skrifv. N:o 45. Motion N.o 128, om embetsexamen för inträde i de förvaltande verken. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 101. R. St. underdån. Skrifv. N :0 84. Motion N:o 129, om inlösen af 100 exemplar af Professor Stephens’ samling af forn-nordiska run-inskrifter. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Carlstad, om anslag till läroverksbyggnad i. Motion N:o 32. Stats-Utsk. Utlåt. Christianstad, om tillökning i lärarepersonalen vid högre elementar-läroverket i, på grund af Dahlska stiftelsefonden. Motion N:o 36. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. om anslag till utvidgande af läroverksbyggnaderna i. Utlåt. Collén, Justus, Motion N:o 107, om fortfarande anslag för Kamereraren Carl Sandberg. Stats-Utsk. Utlåt:. N:0 185. R. St. underdån. Skrifv. N:o 201. I). Dahl, om årlig pension åt enkan efter Skolläraren Sven A. Motion N:o 80. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Domkapitel, förslag till ändring i dess organisation. Motion N:is 113 och 115. Sammans. Statsoch Lag-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Dryckei'; icke sprithaltiga, »Se Maltdrycker, 6 Döfstumma om inrättande af ytterligare ett institut för. Motion N:o 120. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St underdån. Skrifv. Döfstumma och blinda, om förhöjdt ärligt anslag till allmänna institutet för. Motion N:o 141. Stats-Utsk. Utlåt.
Jag ber äfven att få fästa upmärksamheten på en tredje omständighet, som i denna fråga bör tagas i betraktande, och hvilken, i min tanke, alldeles förhindrar R. o. Ad:n att antaga PresteSt:ts inbjudning. R. o. Ad:n har helt enkelt återremitterat frågan, men PresteSt:t inbjuder nu de öfriga Stånden att förena sig i det beslut, att anmoda LagUtsk. att inkomma med ett nytt förslag till författning i ämnet. Ett sådant beslut skulle ju uppenbart strida emot R. o. Ad:ns förra beslut att blott återremittera frågan. Förr än Utsk. fått discussions-protokollet, kan Utsk. ej veta, om Ståndets pluralitet verkligen önskar en ny författnings upgörande eller heldre vill hafva en skrifvelse i ämnet, och under denna ovisshet om förväntan torde Utsk. ej lämpligen kunna upmanas att utarbeta en ny författning. Inbjudningen kan således jemväl ur denna synpunkt ej antagas och anhåller jag, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, att PresteSt:ts nu föredragne inbjudning måtte af R.o. Ad. afslås. Frih. Raab, Adam Christian: I)e af Gr. Sparre först lemnade uplysningar voro af den beskaffenhet, att de, i min tanke, borde förhindra R. o. Ad:n att antaga den ifrågav:de inbjudningen; men det 3:dje motivet synes mig deremot vara af den art, att det snarare talar för inbjudningens bifallande än för dess afslående. Hr Gr:n sade nemligen, att förr än diskussions protokollen inkommit, kunde Utsk. ej veta R. o. Ad:ns afsigt med återremissen. PresteSt:t har beslutat anmoda Utsk. att inkomma med ett nytt förslag i ämnet: R. o. Ad:n har deremot afslagit K. M:s Prop. Om, vid sådant förhållande, R. o. Ad:n nu icke antager PresteStåndets inbjudning, så förefaller det mig såsom skulle ett afslag derå kunna tvdas såsom en önskan af R. o. Ad:n, att frågan icke skulle ånyo förekomma.
Man hyser den fasta öfwertygelse, att Banfluen, utan egen skada, kan lämna detta biträde mot mindre än sex procents ränta öfwer hufwud tagit och att säledcs samma Fond, som endast till ränta för läntagne Penningar, efter Utskottels Förslag, skulle ötgä, wore desutom tillräcklig till formerande af en Amortissements - Fond, af hwilkcn Banqucn för Capitalsumman en gäng skulle kunna erhälla betalning; och änteligen blefwe derigenom icke frugtbara Capitaler undantagne frän Bewillning eller ett fält lcmnadt för ockrare, att till ätkommaude af en obehörig winst, ) ' »ader Den i September. under sbrewändning af periningarnes förmänligare anwändande kill Statens behof, till Jordbrukets och Näringarncs obotliga skada, enskildta Personers undergäng och Statens förlust, indraga eller betinga sig större förmoner af de Capikalcr, hwilkas bibchällandc i närwarandc stund, för desse handtcringars beständ, mäste wara af yttersta wigt. Jemlikt 6y §. af Regerings - Formen komma desse Anmärkningar at meddelas Stais - Utskottet med anmodan, alt i anledning häraf taga detta ämne under ytterligare öfwerwägande; äfwensom de öfrige respective Ständcn gcno>n Protocolls - Utdrag härom skulle unde,rättas, lis lupra. !/x strotocvlio. k. /Hrggäräb. Föredrogs följande: .Rikscirs Högloft/ Ständers Allmänna Beswärs - och Eeonomie - UlskottS Betänkande, angäcnde inrättningar för fat-' tiga barns upfödande, samt nödige anstalter till Veneriska smittans hämmande. Dä Utskottet cmottagit ett af Herr Capllalneir HmZ. Istorstenstolpe till Högloft. Ridderskapct och Adeln ingrfwit, samt dcrifrän till Utskottets handläggning - 70
H o n har utsändt upprop till » alla tysktalande fruar och jungfrur af hvarje stånd, ålder och ställning », till » Genéves medborgare », till invå- narne i Firenze, Genova, Milano, London, Paris o. s. v., och hennes novell » Gemma », samtidigt utgifven på flere språk, har varit den första anledningen till den rörelse emot vivisektionen, som uppstått i Tyskland. I ett bref till mig förliden sommar, yttrade hon, att det varit hennes hopp, att denna bok genom öfversättning till svenskan äfven i den aflägsna norden skulle bli en tolk för oskyldiga försvarslösa djur. N ä r a bekant med några af Europas främste män inom läkarevetenskapens område, har hon öfversatt och spridt många emot vivisektionen riktade skrifter af desse samt själf utgifvit en större biografi öfver den kände och framstående läkaren dr. Grisanowski. Men om djurskydd någonstädes behöfves, så är detta pä Kreta. Djuren behandlas här lika illa af greker och turkar; till och med själfva begreppet » barmhärtighet » emot dessa värnlösa tjänare är här okändt. A l l a vägar på ön äro branta steniga bergätigar; så är t. ex. vägen mellan hufvudstaden Canéa och den lilla byn K h a l e p a än i dag en smal klippstig, under årtusenden bildad af naturen själf, af regnflöden under vintern samt af människors och djurs fotsteg. Vagnar kunna också aldrig auvändas; all samfärdsel sker till häst eller på åsnerygg, och i trakten omkring Canea ser man dagligen hundratals åsnor lastade med sten, byggnadsmaterialier, vattensäckar af läder, packlårar o. s. v. under hugg och slag mödosamt släpa sig uppför de branta, smala vägarna. Befolkningen på Kreta är särskildt illa känd för den grymhet, hvarmed den behandlar dessa arbetsdjur; utmagrade, ofta blödande ur stora sår få de träla till dess de stupa och sedan bli liggande, där de en gång fallit, till dess de dö. — H ä r var just ett fält för fru von Schwartz!
– Nu har Bengt Geting talat, – sade han. – Det är hans sista önskan, att ni skola taga honom mellan er på musköten och bära honom med er på hans gamla plats i ledet, där han envist har gått och gått i dag efter dag i år efter år! Trummorna rördes nu och spelet begynte, och med kinden mot den ena soldatens skuldra, bars Bengt Geting steg för steg öfver fältet framåt mot fienden. Då följde omkring honom hela regementet, och alltjämt med hufvudet blottadt gick Rabenius bakom honom och märkte icke, att han redan var död. – Jag skall se till, – hviskade han, – att du får en snygg hvit skjorta. Du vet, att konungen icke aktar sig för mer än ringaste knekt, och så vill han själf en gång ligga. POLTAVA. Första maj höll fältmarskalken Rehnsköld aftontaffel, och öfverste Appelgren blef het i pannan och frågvis och trillade bröd med fingrarna och vindade med ögonen. – Kan excellensen säga, hvarför Poltava prompt skall belägras? – Hans majestät vill ha en amusement, tills polackerna och tatarerna komma med undsättning. – Och ändock veta vi, att ingendera komma. Europa börjar glömma vårt hof à la Diogène med ridande statsminister, fäktande kanslister, stupande kammarherrar, hedersplatser på trästubbar ... och med palatser af tältväf och med plättar och svagdricka på det kungliga bordet ... – Hans majestät vill nu exercera fortifikationen och kommer att hålla lustläger, så länge han lefver. Så vi ha tiden för oss. Poltava är en liten loppfästning och lär den kapitulera, när första skottet smäller. Fältmarskalken tvärtystnade och släppte gaffeln. – Jag tror de på sta’n göra sig galna och vilja defendera sig! Han sprang ut och kastade sig i sadeln, och alla reste sig och hörde ett kontinuerligt skjutande. De ryska posterna kring vallen hade den vanan att i mörkningen öfverljudt och länge ropa: Godt bröd, godt dricka!
Besvärsoch Elion.-Utskottets Betänkande Ad 27. 9 ningar och vinna anseende; och just derför skulle dessa banor vara »mera lockande» och »draga unge mäns båg och arbetskrafter» från prestkallet. Utskottet har ock förutsatt, att dessa »särskilda förhållanden» »inom en icke alltför aflägsen tid torde hafva försvunnit.» Jag tror att »de särskilda förhållanden,» Utskottet sålunda åsyftat, hvarken äro »bland de väsendtligare anledningarne till den nu rådande prästbristen», ej heller skola försvinna så snart, som Utskottet förutsatt. Skulle ock »unge mäns håg och arbetskrafter» »till andra banor» dragas endast derför, att dessa voro i verldsligt afseende »mera lockande» derigenom, att å dem lättare och snarare än i Svenska kyrkans tjenst kunde vinnas riklig utkomst eller »större anseende»; så förlorar Svenska kyrkan icke derpå, att så sinnade unge män ej blifva hennes tjenare. Hvarje kyrka måste önska att icke någon af begär efter penningar eller anseende blir kyrkans tjenare. Men deremot tror jag, att «en bland de väsendlligare anledningarne till den nu rådande) prestbristen» bör sökas dels i en nu, mer än vid detta sekels början, b!and studerande befintlig religiositet och samvetsgrannhet, förenade med tvifvel på rigtighelen af några bland de mångfaldiga bestämmelserna i kyrkans symbola och Augsburgiska bekännelsen, dels ock i den omständighet, att, på sätt jemväl presteden visar, hvarje prest i Svenska kyrkan bör »städse förblifva vid den rena evangeliska lärana ej blott sådan den af vår HERRE Jesus Christus är enligt de fyra heliga evangelierna »uppenbarad», utan ock sådan deri, »genom den oförändrade Augs»burgiska bekännelsen samt Upsala mötes beslut af år 1593» (med allt hvad deri åberopas) antagen och f ör klar ad blifvit». — Mången ung man, som ifrigt önskar bidraga till Guds rikes förkofran, vågar dock icke säkert antaga, att han skall »städse förblifva» vid alla de symboliska bestämmelserna.
Till undanrödjande af dessa och dylika missförhållanden vid beskattningen af qvarnoch sågverk, äfvensom för att, så vidt möjligt är, utvidga rättigheten till anläggning af dylika nya, för allmänhetens betjenande och tiil förädlande af landets produkter behöfliga verk, anse Rikets Ständer alltså önskvärd!, om de för dessa verk nu fastställda olika beskattnings-grunder kunde bringas till enhet, hvilket synes lämpligast kunna åstadkommas derigenom, att de, en del af ifrågavarande verk åsätta, grundskatter utbytas emot bevillning, hvilket beskattningssätt, jemlikt E. K. M:ts Nådiga Kungörelser af den 29 April 1830 och den 13 Augusti 1835, för de öfrige iakttagas. Emot verkställighet af ett. sådant utbyte skulle, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, förekomma, att en del skattlagda mjölqvarnar äro lill rustning eller knecklehåll samt på lön eller till boställen indelda, för undanrödjande af hvilket hinder alltså nödigt blefve, att lämpligt vederlag för grundräntorna från dessa qvarnar af Statsverket utgår; och lärer omförmälda beskattnings-förändting, utförd efter lämpliga grunder, ej heller skola föranleda i Kronans inkomster någon minskning, som bör komma i betraktande, enär derigenom vunnes möjligheten af en jemn och rättvis beskattning, hvilket mål säkerligen äfven lättare skulle ernås, om tillika stadgades strängare kontroller derå, att vid husbehofs-qvarnar, hvilka ej kunna anses hafva i egendomarnes taxerings-värde ingått till högre belopp än som motsvarar egarens husbehofs-mäld, allmänheten icke utan särskild skatt till Kronan mot tulltägt beljenas. Med hänseende till allt detta få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, sedan genom vederbörande embetsverk ärendet blifvit fullständigt utredt, E. K.
Men då denna min vördsamma framställning, efter en stunds öfverläggning, blef genom votering med 16 röster mot 5 förkastad, anhåller jag lika vördsamt om en liten plats i Berättelsen för min serskilda åsigt, något närmare utvecklad och fullständigare' motiverad uti följande reservation: Uti Kassaboken för Tumba bruks räkenskaper under Revisions-året 1860 förekomma för den 20 Juni samma år följande utgifter, påförde Reseoch Traktaments-konto, nemligen: Frukost och middag för Banko-Utskottets Ledamöter R:mt R:dr 1,195: — . För biträde vid servering af D:o „ 24: — Equipager fram och åter „ 255: — D:o d:o . „ 15: — Frakt för lårar till och från Fittja „ 7: — Summa Runt R:dr 1,496: — hvilka utgifter finnas bestyrkta med verifikationerna Nås 301 — 305. 93 Vidare finnas uti Tumba Bruks räkenskapers Kassa-konto för den 8 Oktober samma år 1860 påförde Reseoch Traktaments-konto äfvenledes nedannämnde utgifter: Equipager för Herrar Revisorer R:mt R:dr 229: — Frukost och middag för 18 kuskar „ 18: — Frukost och middag för Herrar Revisorer „ 620: — För biträde vid serveringen „ 25: — Summa R:mt R:dr 892: Och dessa utgifter äro bestyrkta med verifikationer sub. Det år mig icke bekant, att så beskaffade utgifter, som de här omförmälde, hafva någon grund hvarken i Banko-Reglementet, ej heller uti någon Instruktion för Banko-Utskott eller Revisorer, hvadan mig synes, att man på detta förhållande torde böra serskildt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Ty alla dessa, som komma dit, Någon gång under vinterns lopp kommer också ha ju sin roman, sitt lifsöde, så alla dessa sjuken och annan storhet, som låter höra sig i de hems olika karaktär, de » inföddes » förhållande stora konstcentra, hit, t. ex. Scholander. Under vis ä vis sjuklingarna, och så centrum, hvarom dessa timmar rör då lifvet, det pulserande lifvet, allt grupperar sig: doktor Westerlund. med sin vinge vid matta ögon och bleka kinder, För dem, som endast kalla den stad vacker, och dessa få glans och färg. Ty tonerna föda som äger räta gator, höga stenhus och eleganta drömmar, som troddes slocknade, drömmar, som butiker, för dem är Enköping en ful stad, men resignationens aska lagt sig öfver. Och tankarne, för dem, som likt mig älska det karaktäristiska som i månader, år, gått sin eviga kretsgång om • mer än det » vackra », det oregelbundna mer än plågor och lidanden, göra en afvikelse och slå in det stela, räta, är Enköping en ganska &gt; rolig » på fantasiens luftiga banor, där himlen skymtar stad. Den är mycket gammal och har som så- evigt blå och där solen lyser på rosor i djupa, dan många minnen. Den har hvitrappade hus, varma färger. många med åldrig stämpel, och den har måleriDen, som kan se det stora i det lilla, hittar ska gårdsinteriörer. I synnerhet när snön ligger både nöje och förströelse äfven i den lilla stabländhvit på gator och hvita hus, när telefontrå- den vid Mälaren, men dem, som ej kunna det, är darne lysa som silfversträngar i frostig luft och det mången gång synd om. Staden synes dem i stadens utkanter de kolossala drifvorna ligga så tryckande, tråkig och sorglig med sina många som omhvälfda kölar och slätten som en enda trötta människor och grå hår kring unga ansikhvit matta, brämad af rimfrostbeslöjade barrten, det lilla oförargliga skvallret, som oftast enskogshöjder, är den tilltalande. Då har jag dast är att ta ' från den lustiga sidan, retar dem, döpt den till » min hvita stad ».
Förhållandet är väl sådant, att summan icke är annat än en benämning, den Utskotten ansett nödigt utsätta, för att bestämma någon proportion för de medel, som skola aflemnas till silfverköp; men jag tar mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, om det icke är nödvändigt, att någon garanti finnes; ty i tillämpningen förutsattes bland annat, t. ex. en tillgång genom återbetalningen af 1826 Ars lyftade undsättnings-creditif; men om dessa medel icke skulle inflyta, så ser jag ej, huru det nödiga beloppet skall anskaf - Den 16 October é. m. 38! fas. Jag tror visst icke, att summan bör antagas så, att det något betyder på skilling och runstycken; men anser den likväl böra finnas. Jag bekänner, att jag nu talat emot hvad jag förut yttrat, att nemligen ett så stort förhållande emellan silfver och sedelmassan icke behöfdes, emedan jag ansett förhållandet af 5 till g, till och med 5 till to, tillräckligt i Sverige. Men du detta förhållande nu en gång blifvit bestämdt, anser jag mig skyldig att, åtminstone vid detaillernas uppgörande, vara så noggrann, som möjligt, emedan om allsingen garanti i detta fall funnes, och BancoStyrelsen lyckades införskrifva en mängd silfver på en gång, kunde den göra realisation när den behagade. Herr von HartmansdorffAugust'. Uti inledningen till punkten har Ridder skapet och Adeln redan beslutat, att redbara fonden skall förhålla sig till sedeltnassan såsom 5 till 8. De sedermera förekommande momenten bestämma blott, hvilka medel skola användas till detta förhållandes ernående. Den summa, som erfordrades, då Utskotten uppgjorde sin beräkning, är här införd. Den har sedermera undergått förändring genom silfverköp, och kan i närvarande ögonblick icke bestämdt uppgifvas, utan uträkning för dagen. Men det är också likgiltigt, hvad den utgör på skillinge», blott Ridderskapet och 38a Den 16 October e. m. Adeln säger, att till den förstärkning af redbara fonden, som erfordras för att den må utgöra 5 till 8, mot sedlarne, få BancoFuilmägtiga använda ifrågavarande tillgångar.
St, Brot. 1863 & 1863. 8 Sami, 4 Häft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 7. ställt, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, »att alla Milifår-befäl halvares samt Regementsoch Korps-chefsbefattningar, hvilka varda lediga uuder tiden, intilldess beslut med anledning af ofvanbernälda Kommittés åtgörande blifvit i afseende på landtförsvarets organisation fattadt, måtte tillsättas endast på »tills-vidareförordnande», så framt ieke Kongl. Maj:t skulle anse lämpligt att låta flere elier färre af nämnde ledigblifvande befattningar tills vidare stå otillsatte och de derigenom besparade lönerna tillfalla Statsverket»; varande denna motion åtföljd af två exemplar af motionärens till trycket befordrade »Anförande till Ridderskapet och Adeln riksdagen 1847 oell 1848, med förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, jemte tillägg», upptagande ett octavband på 77 sidor, förutom tabeller, kostnadsförslag och andra bilagor. Hvad den förra delen af ifrågavarande motion angår, eller motionärens begäran om den åtminstone ovanliga åtgärd, att den ena Statsmakten skulle till den andra öfverlemna ett förslag i en vigtig statsangelägenhet, hvilket icke ens efter undergången granskning vunnit den förras godkännande, anser Utskottet någon uppmärksamhet dervid desto mindre böra fästas, sorn dels det kan för säkert antagas, att ett till trycket befordradt arbete, rörande ifrågavarande ämne, äfven om detsamma icke, såsom med det nu åsyftade är händelsen, varit föremål för öfverläggning vid föregående riksdagar, är tillräckligt bekant för de män, hvilka af Kongl. Majit fått sig anförtrodt uppdraget att föreslå förändringar i organisationen af landets försvar, dels motionären är oförhindrad att sjelf till Kongl. Maj:t öfverlemna sitt berörda föslag; hvadan Utskottet hemställer, att motionen i denna del ej må till någon åtgärd föranleda.