Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nåd och Ynnest inneslutne. iV>0 2/. Uppl. O. godk. hos Ridd. och Adeln d. 26 Jan. 1$29- Preste-Ståndet d. 26 Borgare-Ståndet d. 26 ■ Bonde-Ståndet d. 28 “ — Rikets Ständers underdåniga LyckönskningsAdress till IL K. II. Prinsessan Sophia Albertina > i anledning af Hennes K. II. Kron-Pr inses sans lyckliga förlossning med en Prins. Till H. K, H. Prinsessan SOPHIA ALBERTINA. Högborna Furstinna! Med vördnad nalkas Rikets Ständer en Furstinna, som genom dygdernas rätt kräfver en lika allmän, som oskrymtad hyllning af SvenBiluing t, R. S:s Prof. 10:de Sami. 7 SO E. U. Försl. t. unä. EyckonshningG-AdreiS, iViö Siska hjertan. Den glädje, som tillskyndats Fäderneslandet genom Konungahusets förökande med en ny Arfving till Garlarnes ära och Folkets kärlek, delas af Eder Kongl. Höghet med ett ädelt och Svenskt hjertås hela värma; ty Eder Kongl. Höghet har alltid skattat Fäderneslandets lycka, som Sin Egen. Under nju-i tandet af det lugn, sorn efter stormiga öden blifvit Sverige förunnadt, är det för Rikets Ständer en ökad glädje, att> deltagande, skåda /den sköna och molnfria lefnadsafton, hvarmed Försynen hugnat Eder KongL Höghet. Måtte Dess milda strålar ännu länge få hvila öfver Norden, och dess Folk ännu i en följd af lyckliga år få innesluta Eder Kongl. Höghet isina förböner och välsignelser, Uti Eder Kongl. Höghets fortfarande Nåd utbedja sig Rikets Ständer städse få vara inneslutne.
Ridderskapet och Adeln behagat vid flere tillfällen visa mig dels i vali t till Ledamot af StatsUtskottet dels af revisionen öfver Statsverket, borde hafva försatt mig i tillstånd att lära känna rikets tilgångar, men för mina ögon hafva icke sådane visat sig, hvarmed detta anslag skulle kunna ökas. Att öka bevilluingen i rikets närvarande inre belägenhet, skulle icke vara rådligtj ty blotta egendoms-innehafvaren på förlag, så återverkar denna förminskningi vida högre mått på productionen. Men productionen utgör Nationens inre kraft i nationelt hänseende; dess fördelagtigaste förhållande till nationens arbetskraft, förutsätter full magt att sköta jorden eller näringen, och denna magt förutsätter förlag. Är det nu en sanning, att Statsanslaget för krigsmakten icke kan ökas; men deremot en ovilkorlig fordran att en krigs cassa bildas så föijer tydeligen att den måste uppstå af besparingar i ett eller annat hänseende 3aS motser det inkast, att nationalförsvaret icke medgifver någon besparing; men ]ag kan icke anse denna krigscam såsom nå - Den 28 Februarii. 953 gon indragning, utan blott ett nödvändigt återställande af krigsmakten på sådan fot att den kan i fullt dugligt skick röras i fält. Årliga anslagen till arméens beväring, beklädnad, tross och utredning synas mig böra användas ej allenast till ersättning för hvad som årligen förslits, utan äfven till beredande af reservförråd för infallande krig. Denna hushållning är 6å mycket angelägnare, som större delen af desse persedlar äro af den natur att icke i nödig mängd vid påkommande krig i hast kunna anskaffas, som priserna i behofVens stund vanligen blifva öfver höfvan uppjagade och medan Statscassan vid sådane till fällen dessutom blifver så starkt anlitad utaf andre utgifter, att den svårligen lärer knnna bestrida alla, utan en alltför känbar tillfällig national-ansträngning Kriget tillhör dessutom nationen såsom fattad af historien uti ett fortfarande helt. Nationen består, ur denna synpunkt betragtad, af tidens alla elementar, forntid, när* varande och efterverld.
Ständer gjorda framställning om förhöjning af löner och pensioner för Arméens befäl möjligen kunde komma att medföra på afgången bland Pensionskassans i tjenst varande delegare, af hvilka många dels redan uppnått, dels äro nära att uppnå den för pensions erhållande bestämda ålder och tjenstetid; att, då Rikets Ständer vid förra Riksdagen för ifrågavarande ändamål anslagit endast 36,000 R:dr Banko, dervid jemväl tagits i beräkning den förhöjning i vederlaget för rusthålls-afgifterna, som, efter verkställd undersökning, skulle tillfalla Wadstena Krigsmanshuskassa och således äfven till en del komma Arméens Pensionskassa tillgodo, hvilken ytterligare inkomst för åren 1852, 1853 och 1854, beräknad att uppgå till 7,020 R:dr Banko årligen, af Rikets Ständer anvisades att betäcka den då kända, till 20,234 R:dr 45 sk. 2 rst. samma mynt belöpande brist för året 1852, utöfver dåvarande fyllnadsanslaget 22,000 R:dr, men att någon sådan förhöjning ännu icke kommit Pensionskassan tillgodo; att deremot sedermera, enligt afslutade räkenskaper, enahanda brist för år 1853 befunnits utgöra 15,539 R:dr 2 sk. 6 rst. och för år 1854 14,134 R:dr 4 sk. 6 rst., allt Banko, för hvilka brister några medel icke blifvit anvisade, enär Rikets Ständer, ehuru antagande att behofvet kunde under närmaste framtiden blifva enahanda, sorn det under år 1852 varit, likväl lörordnat, att anslaget först efter den nya statsregleringens början med år 1855 skulle till det förhöjda beloppet utgå; samt att bristen utöfver de beviljade årliga fyllnadsanslagen således utgjorde för åren 1852, 1853 och 1854 tillhopa 49,908 R:dr 4 sk. 2 rst. och, inberäknadt enahanda brist tor år 1855, 60,031 R:dr 44 sk. Banko, hvilken summa likväl Kongl, Maj:la Nåd.
Antal utsö algi genom slutlige utslag. tningsmål, 31'de genom vilkorliga utmätningsresolutioner. Sammanräknade beloppet af hvad som blifvit till betalning ådömdt. R:dr R:mt. 1856. CAEL MÖENEE. C. A. Holmberg. E. J. Hagman. 16 Tabb. Kronobergs län. Tab. N:o I. Den 31 December enligt Enligt de mantalslängden, som upprättats vid slutet af motstående år. Utskrifhusförhörslängderne. Hela folkmängd en af Deraf frie från mantalspengar. ningsmanskap. A landsbygden. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Medeltal för åren 1856—1860. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Ärter. Bönor. Potatis. Linfrö. Arliga utsädet på tunnland af tunnor Arliga behofvet för länet till utsäde * Tunnland åkerjord, använde till odling af Skördebelopp i Tcorntal af utsädet Ärlig förbrukning på person i medeltal Anni. Denna tabell är uppgjord och beräknad enligt ningen hänvisas till texten. Tabb. Medeltal för åren 1856—1860. Hästar. Tjurar. Oxar. Kor. Ungnöt. Får. Getter. Svin. 8,008 1,026 19,830 48,967 30,119 69,816 200 20,602 Till Tab. N:o 4 om SKOGSHUSHÅLLNING har Landshöfdinge-Embetet ej varit i tillfälle att lemna fullständigare upplysningar, än de som i berättelsens text innehållas. Tab. Xso 5. År. Björnar. Vargar. Lodjur. Jerfvar. Räfvar. Mård ar, Hillrar och Hermeliner. Uttrar. Skjälar. Örnar. Hökar, Ugglor och Ufvar. Falkar och Glador. Belopp af utbetald belöning. Denna tabell är upprättad efter de från Länsstyrelsen till KoDgl. Majit årligen ämnet meddelade uppgifter.
Ett är visst, Henrik Ibsen är framför allt annat en sjelfständig man. Han liter neppeligen inverka på sig af nfigon. Ingen bör räkna p i honom sbom anhhgare af ett b e s m d t parti, om han ej vill narra sig sjelf. Da wKejser og Galil.5 utkom, sökte genast en viss krets att inregistrera honom hos Sig. Det var lika f å h g t som om teologerna trott sig kunna lägga beslag p % Henrik Ibsen. De, som lemnade Ibsen i den tro, att han var d m, föijdes af hans tysta smilöje, der han stod och i tysthet tänkte blott sitt. Detta .sitt * är nagot högst egendomligt och ej lätt att första Kristen eller fritänkare? Blir månne Ibsen nigonsin vare sig det ena eller - -. andra? Han iir en lefvande fika, tviflet personifieradt. Icke desto mindre h u en menniska haft ett ingripande inflytande $,hela hans diktning, och markligt nog iir denna nienniska en kristen. Det ar hans hustru. Hans hustrn har ingjutit hos honom den aktning och vördnad för qvinnan, som gHr lik en röd trad genom alla hans verk, och som utmarker honom framför de flesta moderna författare. Det 3r henne vi h a h a att tacka för, att h.an SH trofast antagit sig qvinnans sak, och att han icke skildrat den nordiska qvinnan sllsom parisarne skildrat den franska makan och modem, att för Henrik Ibsen qvinnan icke iir liktydig med kokotten. Den norske diktaren iir en lidelsefnll natur. Han ' är icke A h a eller Vesuv, blomsterprydda och vinomiankade. Han ar Hekla, hvilkens vulkaniska krafter jäsa och sjuda niider nordens is och snö. Ibsen är oppositionsman, ja hans natur tir lutter opposition. Afven om det, för hvilket han kampar nu närmast qvinnans och arbetames sak segrar, skall han i följe af sitt ideala kraf, och naturligtvis II^ grund af denna var stackars verlds ofullkomlighet, fortfara att flytta milntolpune.
Ständer att afgöra, huruvida den af Lanell försummade praescriptions - tid må honom återställas; men hvilket Stats-Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka. Beträffande sedermera sjelfva hufvudsakem eller Landh underdåniga anhållan om understöd, för hvilken, såsom bevekande skäl, blifvit åberopad den förmenta misshandling, så väl a£ .Domstolarne, som af Riksens Ständers Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret, Lanell skall undergått, så får Stats-Utskottet, i afseende på anmärkningen emot Domstolarne, andraga, att, enär 90 §. i 1809 års Regerings-Form innehåller, att Regeringsoch Domare-makternes Beslut, Resolutioner och Utslag icke må komma under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfveriäggningar, Stats-Utskottet ansett sig icke tillståndigt, att eris företaga någon granskning, af Landh i denne del förde klagan; Och beträffande Lariells klander af de år 1800 varande Fullmäktiges vid Riksgälds-Contoiret förhållande och det förmenta lidande, sorn af dem skall blifvit Lanell tillfogadt, så, enär desse Fudmäkfiges förvaltning undergått granskning, så väl af Riksens Ständers Revisorer, sorn af Stats-Utskottet vid 1809 och 18x0 årens Riksdag, vid hvi'ka tillfällen Lanell ägt öppen rättighet, att sine klagomål andraga och söka deri upprättelse, hvartill han trott sig berättigad, 17 54 Stuts-Utsioltets Betänkandm. har Stats Utskottet jemväl funnit det vara utom gränsen af sin befattning, att inga uti någon undersökning af nämnde Fu lmäktiges förvaltnings åtgärder.
N:o 149, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Slån dens skiljaktiga beslut, i fråga om stals-bidrag för iståndsällande af Linköpings Domkyrka. Den föreslagna voterings-proposilionen godkändes. lN:o 150, med förslag lill voterings-proposition, i anledning af liiks—Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af låne-understöd lill Christinehamns stadsoch Warnums landsförsamlingar. Voterings-proposilionen godkändes. N:o 151, i anledning af väckta frågor om inlösen af Riksgälds-sedlar, hvilka icke blifvit inom den bestämda preskriplions-tiden lill invexling företedda. Bifölls. N:o 155, i anledning al väckt motion angående klockare-lägenheternas i Skåne befrielse från erläggande af den s. k. hclgonskylden. Bifölls. N:o 154, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af f. d. Förare-bostället vid Södermanlands regemente 1/4 mantal Wreta emolKronoskalte-hemmanen Kroberga Westergården 1/2 och Östergården 1/4 mantal i Nyköpings län. Bifölls. N:o 155, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den dagsverksskyldighet, som åligger dc till Roma klosters Kungsgård hörande Nährsoch Skcnholmarne. Bifölls. 620 Prot.-Utdrag den 15 Augusti 1860. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 44, i anledning a! väckta motioner angående ändring i gällande lörlättningar rörande ansvaret för lurendrejeri. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets
Att i den vidsträckthet som motionären begärdt, förorda motionon, det har Utsk. i min tanka visligen afhållit sig ifrån; hvaremot den medelväg, som Utsk. valt, synes mig förena allt hvad försigtighet och omtanka i detta hänseende kunna kräfva, i det man, utan brådstörtande, sökt med saktmod närma sig ett önskadt mål, åsyftande ej mindre menighetens båtnad, än presterskapets anseende och utkomst, hvilka beggedera sidornes intressen ömsesidigt måste äga på hvar andra ett oförnekligt inflytande; och vågar jag således i denna afsigt vördsamt anhålla om bifall pä förevar, punkt. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Det synes mig att Gr. Lagerbjelke med fullt skäl anfört att de i denna punkt åberopade befattningar äro af den natur att de icke gerna kunna blifva permanenta, emedan det kan hända att det icke alltid är möjligt att åstadkomma och äfven är otillbörligt att belasta stället för alltid med underhåll af en predikant, som icke torde komma att be - Den 13 Juli. 45 höfvas. Jag får förena mig i den begäran att Ståndet måtte instämma i det beslut som PresteSt. bar fattat. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å detta mom. framställda propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarpå Hr Landtm, hemställde om R, o. Ad. behagade afslå densamma, samt då härvid ropades starka ja, jemte åtskilliga nej, förklarade det han funnit denna propos. besvarad med öfvervägaade ja. Punkten Litt. E, om förändrade bestämmelser i afseende •på pastoralvårdens handhafrände inom anex-församlingar om vikariers förordnande, dä pastor är hindrad att tjensten, sjelf förrätta, samt om adjunkters lön och missivering. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att dessa mom:r af de 3 öfriga RiksSt:n blifvit bifallne, hvarefter desamma äfven af R. o. Ad. biföllos. 3 momentet.
i de olika fyllnadsrollerna, som alla fingo ett vårdadt utförande. Publiken var tydligen nöjd med sin afton och recettagaren bör ha haft skäl att vara det ej mindre. Fröken Lida Stjernblad, en ung, här hemma hittills för större kretsar okänd sångerska, som under några år idkat musikstudier i Paris, presenterade sig i måndags för hufvudstadspubliken genom en konsert å Vetenskapsakademiens hörsal, hvilken var i det närmaste fylld. Konsertgifverskan Stockholm 1 feb. Kära Tyra! Tusen tack för din gratulation. Jag hade verkligen flera vänner än jag kom ihåg. Jag trodde nämligen, att du alldeles glömt mig. Du ber att få veta litet om mig och min förlofning. » Hvarje förlofvad flicka har sin lilla roman, » säger du och du har kanske rätt. Tack för det intresse du säger dig hyst för mig under vår skoltid. Jag föreföll dig originell, påstår du vidare. Nå, ja, låt gå för det. Jag har aldrig kunnat fundera ut om det är någon merit eller ej. Därför, om jag är ett dåligt original, så rår jag inte för det. Sin natur kan man visserligen med energi söka moderera, men jag har ej den energi, som är därtill behöflig. Men jag pratar onödigt, tänker du, och mer af samma slag lär du nog få, när du nu bedt mig om något sådant som att berätta hur jag fått min fästman, eller, för att det skall låta gentilare, hur han fann mig. Då jag var fem år, kom jag på en barnbjudning tillsammans med en gosse, som var mycket ful och svarthårig. Nu tror jag du förstår att det är » han », men du skall vänta med att draga dina slutsatser. — Jag såg endast på honom under hela aftonen, ty han tog sig så löjlig ut, och min uppriktiga natur, som genast var till hands, manade mig att säga det åt honom, ehuru han minst var dubbelt så gammal som jag» Jag har aldrig sett en så ful gosse som du är. » » Jaså, » svarade han och såg på mig dröjande. » Jag har aldrig sett en så elak flicka som du är. » » Ack, förlåt mig! » utropade jag med en stickande känsla af ånger. » Jag menade inte att du var så rysligt ful. du.
Bändeff pantsatt Guld och Silfypr ; rörande en och Milian fråga i afseende på Bankens Odlings-Låil; och angående de insände Tabellerne öfver Banco-Verkets tillstånd; Lag - U t s k o 11 e t s : i anledning af återrenrisser af Utskottets Retäqkanden: om Förmyndares skyldighet i afseende på Myndlings Arfs-Capital; angående bestämmande, i hvilka fall Provincial Medic! Bosigtniogar å död person äro nödväudige ; rörande skylldighet för äkta Makar som skola skiljas att personligen inställa sig i Consistorium ; om yrkad skärpning af Lagarne rörande tjenstledighet för Domare ; angående straffet för Håll-Karl, serri fordrar Drickspenningar, eller med otidighet bemöter resande ; om Testamentens bevittnande och bevakning ; angående för esla g ne Lagförändi ngar, till minskande af kostnader och besvär för Rätt-Sökande $ i fråga om 2^6 Deii ig No v e et b er f. m. Löftesmäns rättighet, alt upsäga. Borgen; angående förrymd. Ma kas rättighet, att träda i nytt gifte ; och om ändring i 17 Gap., 2 §. Rättegångs Balken, saint Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798; Allmänna Besvärs och O e con om j e Utskottets: i (inledning af gjordt anmärkningar vid Utskottets Betänkauden: angående förändringar i itongl. Förordningen den 26 Fehrnarii itkry. rörande $okne-Stämmor och Kyr|p~Båd f om afrads och Kronotionde-Spanpjmiåhjns samt andra Indelta Räntors utgörande ; angående Krono-Tionde Spanneraåi{ius. utgörande, till Stockholms och Malmö Barnhus ; samt om användande af den tili Sfäderne donerade jord. F r An Hedervärda B onde-Ståndet: Co nstitutions-U t skottet : Af Kongl.. Majrts Nådiga Proposition, om upphörande af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen. Län ytterligare gjorde anmärkning vid.
en Europas Journal: der den citerar och tillsäger Dårarne, att stiga ned; de fege och Smickrarne, att evigt dölja sig; Skälmarne, att deras stund är slagen. Konungar och Ministrar, för hvilka bryta lag är intet; som ideligen förfräckas på thronen, göra stämpel-akter, ohelga folkrätt, trampa förnuftet, taga allt: Prester, som, krypande, jakande, förråda Gud, Folket, sin Ed; Lärde och Snillen, som vid en vink uppoffra värdighet, sin ära, natur och sanning: alle desse lysande bofvar, som, emot sin öfvertygelse, först göra Mensklighetens olyckor dem tillsäger denna Domens Bok, att skottet är laddadt, att det hämnande svärdet är osynligen öfver deras hufvud. – Efter denna Citation, andra graden: Varning. Så Domen: Feriendus! il est à frapper! Det ger en stor styrka, att Mensklighetens Fiender äro uppenbare; men dess Vänner osynlige. Och moraliteten af saken är dock klar. Ty då en man vågat sätta sig öfver ansvarighet, – möjlighet att dömmas, – d. ä. öfver Mensklighet och Lagar: så är han just dermed en gudlös narr, en bof à frapper! – Jag kallar ingen annan ”bof”, än den Menskligheten samgrannt, den alla Religioners Gudar så dömma, den alla nationer förbanna uppenbart. De små, våre vanlige ”missdådare”, äro endast en låg okynnes-fänad; några lumpna vargar och räfvar, dem man slår när som helst. Men desse store Systemets skälmar, under hvilkas skygd dårskapen, eländet och brottet grönska, – dessa monstra primaeva, drakar, Sphinx, Hydra Lernaca – mot dessa, mot Högvilldjuren: säg! hvad är Ärlighetens lag? om ej, att dömma och slå? Sammandrag allt i ideen af hämnande Gudar, som nedstigit på jorden; af Hercules med sin klubba, utgången att frälsa Menskligheten! – Hittills hafva
Ian varit stadgadt; ellet 6 procents ärlig inbetalning, hvaraf 4 procents ränta. taldt å Capitalet. 25:0 De Credit! v-ätislag fran BanqUen, hvilka vid sistlidne Riksdag af Rikets Ständet bestämdes för JernContoiret och den undet BancoUttkotieti Betänkandeii, 861 KonglCornmerceCollegii disposition Stående ManufacturDisconten, koinma att, under enahanda vilkor, sorn fö t desst innia da faststäldes, fortfara. 26:0 Egare äf ÅlUnverk må äfveh kunna terhålla lån af det till ManufacturDisconten änslagnfe Creditiv; sedan dock Kongl. Majit, efter inhemtatide af dertill, nödige upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämt den lane» rätt, sorti, i öfverensstämmelse med de i öfrigt för Manufactui Öisconiens utlåning gäl lande stadgar, och i likhet med öfrige till lån 'derifrån berättigade Närings idkare, skäligen kan anses böra detri tillkomma. Flere Ledamöters yttrade skiljaktigfe mfeningar bifogas; och allt varder Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning vördsarnligen understäldt. Stockholm den 29 Augusti 1823. Urdrag af Protocolleh hällne vid Höglofl. Stats och BanvoUtskottvnb sammanträden nedanstående dagar är 1823, Len 26 Augusti. Herr lievisivnsSecreteraren Stråle Uppläste fett så. lydande anförande: Då de förenade Stats, och BanCo-Utskotten rut afgifva deras slutliga Utlåtande vid denna Riksdag, uti deil vigtiga frågan öm Rikets Penninge-väsende samt huruvida någon ordning deruti hör tillvägabringaSi eiler icke, anser jag det 86a Bänto - Utshottels Betänkande^» vara min pligt, att uti ett sammanhang framlägga de åsigter, sorn ledt mine yttranden i desse ämnen.
I hvar och en af dessa är Guds Personlighet hel: i Fadern äro både Sonen och Anden, ty han är bägges eviga väsende; i Anden äro både Fadern och Sonen, ty han är bägges i evig samverkan sig bekräftande enhet; men i Sonen äro ock både Anden och Fadern, emedan han eljest ej vore den personliga uppenbarelse, i hvilken Gud hel och hållen innebor. Häraf följer, att Sonen är sjelf de tre Personligheterna i sin enda och odelbara Person. Om således äfven ej utan skäl kunde sägas, att Gudomslifvet är i Fadern (särskildt betraktad) företrädesvis såsom Makt och Lagens Vishet; i Sonen (särskildt betraktad) företrädesvis såsom Nåd och Kärlekens Vishet; i Anden (särskildt betraktad) företrädesvis såsom bådas omskapande eller andligen pånyttfödande Verkan: så bör likväl icke dessmindre finnas, att Gud måste i hvarje form af sin Personlighet vara allt detta; och att fördenskull i Sonen alla dessa egenskaper tillsammans äro, emedan ”i honom bor all Gudomens fullhet. – Och denne Son är Herren Jesus Christus. Följande till närmare upplysning. – Det eviga af Guds Mensklighet kunde, i sitt blotta himmelskt-andliga skick, försätta sig i förbindelse ej blott med Englarne, utan äfven med Menniskorna, så länge dessa voro sjelfva engla-artade. Men sedan detta deras första tillstånd upphört, måste ock all inre gemenskap mellan dem och Gud i den mån upphöra, som de, å ena sidan, alltmera hårdnade eller förstockades i sin naturlighet och förmörkades i sin sinnlighet, och han, å andra sidan, ej kunde på dem inverka, – såsom icke stående med dem i samband af någon mensklighet, så beskaffad, att den vore omedelbarligen beslägtad med deras egen. Just en så beskaffad mensklighet, eller en sjelf naturlig, – men redan från dess begynnelse i den renaste qvinnas moderqved genomträngd af idel gudomslif, – antog han fördenskull, vid en tidpunkt, då Ondskans välde på jorden hade upphunnit sin öfversta höjd; och genomgick, för att medelst en slik omedelbar yttre gemenskap med menniskorna kunna återställa en omedelbar inre, det jordiska menniskolifvets öden.
Då, enligt det för båtsmanshållet i Bohus Län år 1 G8ö upprättade och under den 16 Januari 1739 i Nåder stadfästade kontrakt, rotehållarne äro skyldige att gifva sine båtsmän, vid deras uppfordring, En månads kost, bestående af 2 lispund bröd, 1 lispund kött och fläsk, 6 skålpund smör, 4 skålpund ost och 10 skålpund torr fisk, eller annat i stället, jemte något förskott på lönen, om båtsmannen deraf är i behof, utan någon förbindelse att i öfrigt bestå honom vägkost, penningar eller skjuts; men rotehållarne vid rikets öfrige roterade båtsmanshåll, genom Kongl, förordningen den 23 Maj 1690, blifvit befriade från åliggandet att lemna båtsmännen någon utredningskost, så vida de förse dem antingen med nöjaktigt underhåll i matsäcken, eller med penningar för så många dagar båtsmännen efter tågordningen böra vara på vägen till samlingsplatsen, med åliggande för rotehållarne derjemte att förhjelpa båtsmännens tross till samma plats, så hafva dels Götheborgs och Bohus Läns Riksdags-fullmäktige af Bonde-ståndet vid Rikets Ständers sednaste sammanträde, dels förre kyrko-inspektoren IL ./. Nordvall, å egne, samt enligt fullmakt på rotehållares af Stångenäs härad i nämnde län vagnar, uti till Kongl. Maj:t ingifna särskilda skrifter, i underdånighet anhållit om befrielse från eller lindring i rotehållarnes vid länets 2:ne båtsmans-kompa - nier skyldighet att förse sine båtsmän, vid deras uppfordringar, med En månads utredningskost, förvandlad i penningar efter årets markegångstaxa för länets eller ortens pris, emot förbindelse att endast lemna båtsmännen underhåll till samlingsplatsen. Bih. till R. St.