Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
en dråplig tidsbild fran sina Upsaladagar, inflätade i ramen af en skildring af beraringsexercisen i forna dar. » Studentserenader&gt; ar skïifreii con amore. 31an marker att. förf., en pk sin tid uppburen och ofta anlitad serenadsingare, rör sig pk ett oiuråde, dar han ar hemma och f r i n hl-ilket han gifrer en del drastiska och roande skildringar. Till slut fB vi en ari ii it hallen minnesbild, full af pietet, af den oförgätlige, af alla iildre Epsalasingare afhilltie sånganföraren Oskar Xrpi. Sverige och Piiiimid. Häftet innehåller berät telser, historiska bilder ocli natiirskildringaï af, flere författare. Denna andra del af en samling, som förlidet å r lyckades tillvinna sig erkännande, biir i det Iiela samma enkla, allvarliga prägel som d m föregående. Har finnas flere o l i k skildringar, dels stamningsbilder, dels historiska skisser, bland dessa senare stkr utan all jamförelse friimst: ~ 1 8 0 9 Gcorg, Adlersparre och vestra arnldii~, hvilken gifver intryck af nagot iipplefvadt på ett satt, som i fråga om * minnen från årliundradets början snart torde blifva ganska sällsynt. E n vinterbild &gt;Fran riksgriinsen~ gifver en frisk, liflig målning af en fiird med renskjuts och pulka till marknaden i Haparmcla. 0111 ock stilen i den historiska berattelsen &gt;En tapper karoliw är nigot utdragen och ojamu och om ett par af de iifriga bidragen iiro mera ko~iventionelt behagliga a n originella, bör dock boken blifva välkoniiiien son fainiljeliisning under vinterkvällarna. Klöfverbladet af T. Combe. Pris 1, Den ~ lilla f r i h franskan iifyersatta berättelsen bar så alltigenom prägeln af sitt franska ursprung, att endast franska barn torde kunna fullt sentera den.
Om Utskotten conseqvent velat följa sin ide, hade åtminstone bränningstiden bort inskränkas till högst 3 månader af året på samma gång man genom hög beskattning velat göra husbehofs-bränningen vigtig.” ”De såkallade konstapparalernes aflysande, eller, med andra ord, brän vins-bränningens nedtvingande lill ett spanmåls-, tidsoch skogsförödande hushålls-bestyr, är deremot en conseqvent följd af Utskottens lagstiftnings-princip, som genom denna utveckling tillräckligt ådagalägger sitt värde i statsoeconomiskt afseende. I motsats härmed skulle jag önska, att en ärligt af både Regering och Ständer uttalad öfvertygelse om denna riksangelägenhet icke måtte uteblifva, enär en ren lagstiftnings-grundsats, i detta fidi stadgad, skall otvifvelakligt medföra helsosamma verkningar för framtiden.” ”Jag föreslår, att bränvins-bränningen förklaras vara en fri och loflig näring att, under nödige controler, utöfvas af hvarje Svensk man, som, enligt serskilde stadganden, ställer borgen för skattens utgörande, men att för närvarande en nödig skillnad göres emellan den så kallade husbehofsoch fabriks-bränningen. Den förra må, enligt nu gällande författningar, utöfvas, under 6 månader af året, med enkla pannor ända till 3o kannors rymd, utan tillsats af mäskvärmare eller reclificalions-apparat. Fabriksbränningen deremot lemnäs en obegränsad frihet, så till tid som sättet, och beskattas, på grund af högsta tillverknings-beloppet, sålunda, att för hvarje brän vins-verk, deri enkla pannor öfverstiga 3o kannors rymd, eller der mäskvärmare och rectifications-apparater, samt andra kände eller uppBih. till R. St. Sevilla. och Oecon.-TJtsk. Betänkande N.-o 3. funné nya tillverknings-methoder begagnas, af hvad form och beskaffenhets som helst, uträkning skall ske af högsta möjliga tillverknings-formåga i månaden, då hvarje sålunda till afverkning caleulerad kanna bränvin af 6 gradera styrka, belägges med 2 sk.
Mod och beslutsamhet skulle icke felats bönderne, men bristen på ordning, samhållighet och tillochmed på vapen, var så mycket större. Bågar och pilar, klubbor och störar, utgjorde de flestes beväpning, men alla voro ifrige att slåss, att på Fleming få hämnas det förtryck knektarne utöfvat, hämnas sina vänner och fränder, hvilka fallit offer för Flemingens mordlystnad och tyranni, som det hette. Nu stod den fruktade och hatade mannen sjelf emot dem, och hans, om möjligt, än mer hatade knektar, desamme som legat hos bönderne i borgeläger, som förtryckt dem, som tagit dem brödet ur munnen. Och huru liten var icke denna hop, som ställde sig emot böndernes tusenden! De förnyade uppmaningarne af Fleming, framställdes af anförarne endast såsom bevis på hans fruktan för deras öfverlägsna mängd. Nu lät Fleming sina ryttare upptåga längs båda stränderna af ån, en tredje afdelning placerades på sjelfva isen. Fleming sjelf, med några officerare, stod på en kulle invid ån. Mörk, som en höstnatt, var Klas Flemings blick, då han öfversåg de till strid färdiga massorna. ”De hundarne äro dock, på sätt och vis, oskyldige, de äro landsmän och konungens undersåter, det är otäckt att börja.” Nu steg herr Erik Liljeholm fram och frågade: ”Vore det icke rådligt att ännu en gång försöka med godo förmå dem nedlägga vapnen. Åsynen af truppernas hållning och ordning, inverkar möjligtvis på dem.” ”Förgäfves, de vädra blod som vargar. De skulle nedskjuta en hvar, som skulle nalkas dem.” Nu framsteg Enevald Fincke, bugade sig och sade: ”Tillåt mig att försöka. För sådant pack skall ingen säga att en adelsman skyr.” ”Välan”, svarade Fleming. ”Ännu ett försök. Förlåtelse åt alla, utom åt anförarne och uppviglarne.” Enevald Fincke red fram mot bondehären, åtföljd af några få ryttare.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 12 i denna månad afgifne samt den 17 derpå följde, eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Herr Silfverschölds, Carl, Memorial, om ersättning för dess förlorade Accord; blef samma Utlåtande, på grund af Herr Strussenfelts, Michael, dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Prof. Utdr. d. a4 Febr. 1818.' 149’ S. D. Vid ytterligare föredragning af StatsUtskottets den ii i denna månad afgifne samt den 17 derpå följande eftermiddagen på bordet lagde Uilåtande öfver Herr Soops, Gustaf, Me-* morial om anslående af Fond till godtgörande af framled ne Herr Riks-Rådet Friherre Adler Salvii Arfvingars underdåniga Kronofordran blef samma Utlåtande af Högloflige Riddeskapet och Adeln gilladt. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följan de Stats-Utskottets den 12 i denna månad afgift ne samt den 17 derpå följande eftermiddagen på bordat lagde Betänkanden : 1:0. Angående Herr Jrleykenschölds, Adolph Dettlof, Memorial om befrielse för Nora, Lindes, och Ramsbergs Bergslager, att erlägga Vacance-afgift. 2:0. Angående Riksdagsmannen Anders Da.3 nielssons Memorial om Commerce-Rådet JBjörnbergs Bränneri-Arrende. 3:0. Angående Riksdagsmännen J. M. Wes~ sings och Gustaf Olssons Memorial, om ändring i Lefvereringsstället af Kronans Räntehö och halm, som från Vestmanland är anslagit till utfodringen vid Kongl. Hof-Stallet. 4:0. Angående Riksdagsmannen Gustaf Ols~ sons Memorial om tillstånd för Hemmans-ägare i Strömsholms Fögderi, att med penningar efter årlig Markegång få lösa det Ränte-hö sorn utgår så väl till Kongl. Hof-Stallet, som Ränteägare i allmänhet. 5:0.
Tryckfrihets-Förordningen: om ändringar uti §§ 1, 2, 3, 4, 5 (hvilande 6edan sista Biktdag) , t , t j y ’ » > » Kongl Maj.t-s Nådiga Svar f > Uppgift å de af samtliga Riks Stånden antagna ändringar deruti , » om borttagande af 8:de mom. uti 4 § » om förslag i afseende å dess rätta be nämning ,,,,, » om ändring i 1 § 3 mom. Svar på återremiss, , , , Rättelse i Memorialet N:o 92 Voterings-resultat , , , , a om ändring af 5 § 6 mom. , , Svar på återremiss c , , , Voterings-resultat , , , , Tryckningj förordnande för de till Tryckfrihetens vård utsedde Committerade, i afseende på Grundlagarnes och Riksdagsbeslutets felfria tryckning » Se Bihanget till Riks-Ståndens Pro tocoll. » angående anmodan till Expeditions Utskottet att låta påskynda tryckningen af de från de öfriga Utskotten inkomneBetänkanden m. m. TVat/^artii-odlingena befrämjande , , , , , Trädvaror, se Tull-umgälderne. Tullj om erläggande deraf vid skattlagda qvarnar. Se Motioner 15. SL ?§ cro sr~ -3 - z; c < *S fc O N:o V. a. B 2 M > t réi eller Memorial. U Hatande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 2 r ST '/C tx a> C I Ridd. o. Adeln. PresteSfåodet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o! Sid. V 41 å. v 41 å. V 41 a. V 41 å. V 40 H PresteBorgareBonde' N:o N:n Sid. Adeln. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 i Tabell Hf:0 U till 1847 års Revisions-Berättelse angående Stats-Ver ket. Statsmedel i allmänhet. Specialsummor. Hufvudsummor. Specialsummor.
Men varst va dä, når frimureran skull ha storkalas, för da kom dä tock i dagen, sôm int kan utsäjs af en kristen mans tunga. Men hvalls han först feck nys ôm barnätinga, dä ôrk’en int hôll töst mä. Dä va en gang di hadd en tocken där stor kanaljation därôpp. Dä hadd komm storfôlk dit iffrå Örbro å Stockhôlm — å tjock å bre va di, sa’n — å fäll vet en hva den välmåga kom iffrå, välgödd onger ä inga fattimanskôst. Di, sôm ha bynnt på mä den matårninga, kan fäll int lätt bli, men urätt ä å förblir dä te ät barn. Far min feck förståss spring te källern ätter putäler — kônsti putäler va dä, sa’n, gammel å nersmord va di, å far min trodd att dä va svafvelsyr å amoniak i dôm, sa’n, för tocker vinputäler hadd’en för sin del allri sett. Men så kom Lunngren å sa te’n, att’en skull tull fram en kagg, sôm stog bål i a vrå. »Tull fram den där kaggen,» sa Lunngren han. »D’ä litt salta fårkött — frimureran ska allti ha salta fårkött, dä hör te frimurerlagen.» Kônsti lag, tänkt far min han, men han sa itnô, utta han tull fram kaggen, sôm han va tesagt. Men da händ dä int bätter än att den en botten valt iffrå å da rann dä ut armer å ben tå små barn. Va’ke dä dä ja tänkt, tänkt far min han, men sa itnô den gangen häller. Men Lunngren ble hvit sôm ett lakan i syna å sprang fram å feck fast bôtten igän på kaggen. »Ja ska tull in kaggen sjôl,» sa’n.
Men att utsträcka detta förbi nästa Riksdag, derom kan jag ej förena mig; i synnerhet som jag anser hvarje försök att bestämma myntet på papperet, utan utvexling af Silfver vid Bancoluckan, vara alldeles orimligt och föga bättre än en fysisk omöjlighet. / Den 21 September f. m. 45 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då ännu icke något af de Betänkande», som röra StatsRegleringen, blifvit af Hans Excellence föredragit, ansåg Hans Excellence den af Herr Hjerta gjorde framställning, hvilken innehöll en praeliminairfråga, först böra särskilt afgöras; i följd hvaraf Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Hjertås förslag. Ropades starka Ja och Nej, samt Votering. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog följande voteringsproposition: Den, sorn anser, att Ridderskapet och Adeln vid dess nu fattande beslut om StatsRegleringen, hör göra det tillägg: ”Att denna StatsReglering må varda ”gällande endast i det fall, att,Ridderska”pets och Adelns i afseende å Myntreglerin”gen redan fattade beslut af Rikets Ständer ’’antages; men att i annor händelse i8a3 års "'StatsReglering kommer att uti allt, hvad ’’som icke annorlunda blifvit af Rikets Stalinder förordnadt, intill nästa Riksdag för’’blifva gällande;” voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; ' V 46 Den 21 September f. m. Vinner Nej, anses ofvannämnde tillägg, så vidt det icke innefattar upphäfvande af någre i behörig ordning redan fattade beslut, hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Beträffande åter 3:dje Classen af fångar eller Läns-Arrestanter , hafva Committerade, som erhållit Eder Kongl. Majds särskilde Nådiga Remisser i frågor om förbättringar i åtskilliga delar af Läns-fängelserne och dertill hörande omsorger för fångarnes behandling, och i anledning så väl deraf, som den, i Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction, Committerade gifne föreskrift, funnit nödigt frän Eder KoDgl. Majrts samtelige Befallningshafvande och Commendanterne ä Fästningarne infordra uppgifter om utvägar, att, der Länshäkten finnas å fästningarne, kunna skilja Läns-arrestanterne från all gemenskap med fästnings-fångarne, äfvensom angående beskaffenheten af Läns-fängelserne och huruvida tillfälle är eller kan gifvas, att inom desamma classificera tångarne jemte hvad för öfrigt tillhörer deras behandling och vård. Af de uppgifter, som i anledning häraf blifvit aflemnade, hafva Committerade inhemtat, att å en del fästningar särskildte Häktens inrättande för Läns-Arrestanterne, i andre åter fängelsernes utvidgande, fordra Fång-Betjenters antagande, förhöjd aflöning för cera och arfvodens anslående eller tillökning för Fång-Predikanter blifvit yrkade; hvaremot arrestanters underhåll, Läkarevård och Bevakniogs-anstalter ansetts tillräckligo för rJng. inr. af ett allm. arb. och Correctiomh. rri.m. 131 behofvet. Och hafva kostnaderne för tillbyggnad af Länshäkten i nedannämnde Län efter insände kostnads-förslag blifvit beräknade som följer, nemligen: Östergöthlands Elfsborgs Gefleborgs . Wermlands Westerbottens Summa 47,646: 30. 2. Hvartill kommer nybyggnad af Läns-Häkten i Carlskrona och Christianstad samt tillbyggnad af Landsfängelset i Fahlun, derå förslag ej äro upprättade.
För den händelse, att Bonde-Ståndet icke antager berörde inbjudning, lärer, för afgörande af den skiljaktighet, som eger ium emellan Utskottets, af Preste-Ståndet gillade, förslag, samt Ridderskapets och Adelns och Borgare-Ståndets beslut, följande votering få anställas: Den, som bifaller Stats-Utskottets hemställan, det Rikets Ständer måtte medgifva, att Kongl. Maj:t, sedan vederbörande å n}'0 blifvit hörde och fått sig yttra, huruvida de, för den händelse Staten lemnar bidrag till uppbrytande af en väg emellan Öfveroch Neder-Calix, vilja för dess framtida underhåll ansvara, må ega att af det till allmänna landsvägarnes förbättrande anvisade anslag, disponera så stort belopp, som till understöd för ifrågavarande väg-anläggning erfordras; voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, bifalies, att, för ofvannämnde fall, Kongl. Maj:t må ega att, till understöd för omförmälde väg-anläggning, disponera ett stats-anslag af 7000 R:dr. 26:o. Utskottets uti yrde puncten, under rubriken Väganläggningar, gjorda hemställan, att till försök med en Chaussee emellan Westerås och Fahlun en summa af i5,ooo R:dr må ställas till Kongl. Maj:ts disposition att, i mon af behofvet, utgå, har blifvit bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men afslagen af Bonde-Ståndet. Borgare-Ståndet åter har vid denna punct beslutat, att ett stats-anslag af i5,ooo R:dr ställes till Kongl. Majrts disposition för förbättring af vägen emellan Westerås och Fahlun, och till lika fördelning emellan Westerås och Stora Kopparbergs Län, hvilka 2:ne Län, för ifrågavarande väg, till hvars förbättrande berörde anslag beviljats, icke skola vara berättigade till andel uti det beslutade anslaget för anläggning och förbättring af vägar i allmänhet; och hafva de Öfrige Stånden blifvit inbjudne att förena sig uti detta beslut, hvilken inbjudning likväl icke blifvit antagen.
Hr von Hartmansdorlf har visserligen förklarat, att genom en sådan samman jemkning af rakt stridiga grundsatser, såsom han i förevarande fall cathegoriskt yttrar, skulle omöjligen någon lefvande varelse, utan endast ett vidunder, kunna framfödas lill verlden; men denna beskyllning vore visserligen myckel lätt att återsända, ty jag tror att just. den skapelse, som Const.Utsk. vid innevarande riksdag har bragl till verlden, visserligen aldrig skall blifva någon lefvande varelse; men om den blefve 444 Den 9 Maj. del, skulle den ulan tvifvel snart allmänt erkännas vara ett vidunder. Ganska säkert är, att det Const.Utsk:s nu föredragna förslag till representationsförändring inom Sveriges rike icke någonsin kommer till lif, oell jag tror, alt äfven om detsamma kunde skickas utom Sverige och visas för den tänkande allmänheten i andra länder, så skulle denna tänkande allmänhet utan tvekan förklara just delta förslag vara ett sådant ämne till vidunder, hvars förskräckande bild Hr von Hartmansdorff med så djerf hand och i så hjerta färgor tecknat. Ett sådant förslag deremot, som Gr. Hamilton och Hr Lager hjelm med flera anfört såsom eli jemkningsmedel, tror jag icke skall komma alt varaktigt vidhäftas af en sådan hånande benämning, då förmodligen framtiden kommer att utvisa, att, just detta förklarade vidunder, som man sagt aldrig skall komma til! lif, säkerligen, sedan oron och jäsningen hafva satt sig och sinnena hafva lugnat sig, är det som en gång skall blifva antaget. Det tjenar således icke mycket till att ingå i ett bevis häraf, hvaröfver jag hoppas och tror framliden skall lemna den säkraste domen; men då man här talar om omöjligheten af att sammanjemka tvenne sådana grundsatser, som dea om ståndsval och allmänna val, och att man såsom bevis för motsatsen icke kan låta sig nöja blott med den der abslraclionen om classprincipen, så ber jag alt få erinra om hvad som verkligen innehålles i dessa påståenden, som man yrkar vara oförenlige. När R. o.
I procent och i det sednare helt och hållet förfölle. Enär de flesta testamenten afsåge egendom med full eganderätt, skulle i allt fall, om stämpel-afgiften för testamente utaf ränta eller årlig afkomst helt och hållet borttoges, men deremot för fideikommiss samt för testamente med lull eganderätt förhöjdes från f till 1 procent, en större inkomst, än som nu i stämpel-afgift erhålles, tillfalla Staten. Af dessa skäl och för att, utan någon förlust för det allmänna, tillvägabringa den ofvan antydda förenklingen, hemställde Utskottet, att den uti förslaget till Bevillnings-stadga utsatta bevillning för fideikommiss, äfvensom för gåfva af fastighet samt för testamente af fast eller lös egendom med full eganderätt till sjelfva egendomen, måtte förhöjas från fyra till fem procent; men att deremot testamenten och fideikommiss-bref måtte från all stämpel-afgift befrias och de derom uti nu gällande Stämpelpappers-förordning intagna stadganden från den nya författningen i detta ämne helt och hållet uteslutas. Vid ofvanomförmälde frågors behandling inom Riks-Stånden, hafva Stånden härom stadnat i så skiljaktiga beslut, att Utskottet, på sätt i dess Utlåtanden N:o 29 och N:o 34 blifvit anmäldt, funnit sig böra uti särskildt utlåtande härom afgifva förnyadt yttrande.
Till följd af härå erhållen nådig remiss, får Krigs-kollegium å Fortifkationsafdelninqen i underdånighet anföra, att Kollegium, till åtlydnad af föreskrifterna i Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 10 Januari innevarande år, den 24 påföljde Juli tdl Eders Kongl. Maj-.t afgaf underdånigt utlåtande rörande förslag till uppförande af kasern m. fl. byggnader för ofvannämnda Artilleri-regemente, slutande å en kostnadssumma af 880.570 K:dr Rint. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, C. MEIJER. J. AF KLEEN. Stockholm den 4 December 1862. S. C. NISSER. C. dorchimont. — 291 — Direktionens öfver allmänna Garnisonssjukhuset underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers erinran vid sjukhusets räkenskap för år 1860. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Genom nådig remiss af den 21 nästlidne Oktober, liar Eders Kongl. Majit täckts i nåder infordra Direktionens öfver allmänna Garnisons-sjukhuset underdåniga utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers, vid verkställd granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860, emot allmänna Garnisons-sjukhusets räkenskap framställda erinran, att redogörare» icke ställt sig till efterrättelse den i Eders Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegii och Stats-kontors kungörelse den 9 Mars 1855 gifna föreskrift om undvikande af brutna öretal i offentlig räkenskap. Uti häröfver till
Härvid förekommo framställningar oell anmälanden, som alse nedannäninde delar af betänkandet, lN:o 41: l:o. 1 punkten; 4 punkten, litt. a., c., d., f. och g.; (i punkten, litt. a., e. och d.; 7 punkten, litt. c., d. och e.; 8 punkten; 10 punkten, litt. a.; 11 punkten, litt. b.; 12 punkten, litt. b.; 13 och 14 punkterna; 17 punkten, litt. a., b. och c.; 18 och 19 punkterne, samt 21 punkten, litt. b. och d.: Anmälan härom i utlåtandet, N:o 74, erfordrade, å Ståndets sida, ej något yttrande; 2:o. 2 och 5 punkterna; 6 punkten, litt. b.; 9 punkten; 10 punkten, litt. b.; 11 punkten, litt. a.; 12 punkten, litt. a.; 17 punkten, litt. d.; 20 punkten, samt 21 punkten, litt. a. och c.: utlåtandet, N:o 75, gillades; 3:o. 4 punkten, litt. e., och 7 punkten litt. 1.: Ståndet vidblef de, i anledning af betänkandet, IN Jo 41, lattade besluten, ocli lade utlåtandet, i\:o 75, i dessa delar, till handlingarne; 4:o 3 punkten:
December afzisne och den 72 k saminamänad pä bordet lagde Betänkande, i anledning af Herr Friherre v'^ldeä>Ki« Memorial, angäende tillökning i Pensionerne ä rapellerade Minister-Staten; Hwarom wördsarn och wänlig underrät tel« - Den 17 April. telse skulle de Ncspective Stånden samt Stats-Utstottet meddelas. Ike supra. S. D. Riksens Högloss. Ständers Banco-UtstottS den 18 dennes pä bordet lagda Protocolls - Utdrag af den 8 i denne manad, innehällande bemälte UtstottS ytterligare urlätande i anledning af Kongl. Mains Nädiga Proposition, rörande medel att werkställa Götha Canal anläggning, föredrogs ä nyo tillika med samma Utskotts förra Betänkande i detta ämne af den 25 Nowember nästledit är. Efter kfwcrläggning härom beflöt Preste-Ständet, att hwad Banco - Utskottet härutinnan hemställt och tillstyrkt i allt öfrigt bifalla, undantagande det Förslag, att det till Canal-Werket bewiljade biträde af 800,000 R:d. skulle indragas af det Maximum, hwilket såsom förskott till Niks-Disconten blifwit bestämdt.
Hon inger mig samma känsla, utöfvar öfver mig samma hemliga, oemotståndliga dragningskraft, som folktron tillägger Näcken och hafsfrun, då någon varit nog djerf, att lyssna till dess hemlighetsfulla sånger, jag förtärs af längtan att se henne, af drömmar om henne, och ändå ryggar jag tillbaka för dessa drömmar, och känner en hemlig bäfvan att närma mig henne, och då jag ändtligen ger vika för denna längtan, och smyger mig till hennes boning, och efter flera fruktlösa försök, flera timmars väntan, slutligen ser henne komma, utan att jag vet derom, tårarne i mina ögon, jag darrar som en brottsling och känner ett så häftigt begär att sluta henne i min famn, att jag knappt kan motstå det; det förefaller mig, som om jag blott behöfde visa mig, för att Anna skulle förstå och dela mina känslor, som om vi sett och älskat hvarandra förr, och endast varit länge skilda, och om jag blott sträckte min famn emot henne, och nämnde hennes namn, skulle hon igenkänna sin vän och sjunka i mina armar, men en sällsam fruktan, en aning om olycka och förderf håller mig ständigt med lika kraft tillbaka, ställer sig som ett spöke emellan henne och mig, och bortskymmer hennes bild för mina blickar. Jag studsar, jag viker tillbaka för detta fantom, och flyr derifrån, för att nästa dag återkomma, förd af samma längtan, och bortjagad af samma oförklarliga bäfvan. På detta sätt ha dagarne förflutit, – jag är icke mer densamma, jag lefver som fjettrad af en förtrollning, jag eger icke mer mig sjelf, och tycker mig beherrskad af en osynlig och hemlig makt, – jag vet icke hvad jag hoppas – hvad jag önskar eller väntar – jag föres af ett öde, som jag icke kan motstå, det släpar mig med sig, kanhända emot en himmel, – kanhända emot en afgrund, jag vet det ej. Nästa gång du får något bref – ifall du får något – är jag antingen segrare eller besegrad, – antingen har jag öfvervunnit dessa griller, och yppat min sällsamma känsla för Anna, eller är jag för alltid förlorad för dig och mig sjelf. Kojan i Skogen. – Lotta! Lotta! Hur i herrans namn kan du vara så vettlös, och jaga på ankungarne så fort!