Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den män landet uppodlas och befolkas, det vill hufvudsakligen säga, som de med egor rikligare försedde hemman tilltaga i productions-förmägajocb deraf beroende värde, erfordras rymligare kyrkor, och har man gemenligen för sed att uppföra kostsammare Tingshus och Prestegårdar: på somliga orter har äfven den ökade populationen verkat klyfning af Lagsagor och Pastorater, och sålunda gjort nödvändigt att uppbygga flere kyrkor, Tingshus och Prestegårdar. Betänke man då, att i alla dessa fall de svagare hemman, i följd af de bättre lottade hemmans tillvext, blifvit i sjelfva verket mer onererade. Hvad användningen åter beträffar, medför den föreslagne bestämningsgrunden af allmänna byggnadsskyldigheter inga särdeles svårigheter, hvilka icke redan, efter den nu varande, äro för ihanden. Så lätt det rnä synas och enkelt, att fördela de ä - 172 Besv, och Ekon. XJtsk. Betänkanäen, liggande allmänna byggnadsskyldigheter efter hemmantalet, så svår blir likvisst denna uträkning derigenom, att hemman icke sällan äro »önderklufna i stna delar, som af det Hela utgöra helt invecklade och ganska varierande bråk. — Söker man, vid en byggnads företagande, sträng rättvisa, måste alla de till slag, beskaffenhet och dimensioner särskildta materialier till ett visst värde uppskattas, för att kunna inbördes jemnföras: och har man sålunda hunnit till Totalsumman, blir det icke svårt att fördela densamma efter hemmansvärdet, och att sedermera förvandla den andel, som tillkommer hvarje hemman, i motsvarande materialier, efter det förut fastställda pris. Denna uträkning är, efter min tanka, så lätt uppgjord, att den, ibland alla da besvär, som åtfölja Kyrko-, Tingshusoch Prestegårdsbyggnad, är att anse, snart sagdt, som det ringaste.
Prot. 1862 fy 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 14 Höft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 108. hofvet oundgängligen påkallades, hvilken åsigt jemväl af Embetet blifvit framhållen vid öfverlemnande! af påföljande årens generaliörslag till reparationer al Kronans hus och byggnader i hufvudstaden intill året 1853, då embetet i underdånighet anmält, hurusom den tid, då det årligen försämrade huset oundgängligen måste underkastas en genomgripande reparation såtgärd, vål möjligen kunde inträffa först efter flera år, men att behofvet af ett dylikt iståndsättande också kunde oförmodadt framkallas genom någon större eller hastigare rubbning af husets grund, i följd hvaraf, och med hänsyn till de obehag och svårigheter, som skulle uppkomma, om en hastig utflyttning af arkivet och antiqvitetssamlingarne, helt och hållet eller till en betydligare del, klefve af nöden, innan förberedelser dertill hunnit ske, Embetet funnit försigtigheten bjuda att i tid vara betänkt på lämpliga åtgärder till förekommande af nämnda svårigheter, med afseende hvarå äfven blifvit hos Embetet uppgjordt ett approximativt kostnadsförslag, slutande å en summa af 53,324 R:dr Banko. Då likväl nedläggandet af en så betydlig kostnad på ett hus, hvars indelning icke uppfyllde alla anspråk på ett Riks-arluv eller fullt motsvarade dess bestämmelse, synts vara mindre ändamålsenligt, helst nödvändigheten af byggnadens utrymmande under tiden samt de stora samlingarnes flyttande fram och åter föranledde särskilda utgifter, hade Ofverintendents-embetet ansett vida mera ändamålsenligt, att passande lokal för arkivet bereddes genom uppförande af en med uteslutande afseende å dess behof afsedd nybyggnad, för hvilken Ofverintendentsembetet funnit sig ej kunna föreslå ett lämpligare läge, än å norra delen af Carl den XIII:s torg, hvilket genom en monumental arkivbyggnad i fonden skulle vinna en värdig och med platsens karakter väl öfverensstämmande bakgrund.
JMaj:ts Nådiga befallning, af Dess och Rikets Kammaroch Bergs-Collegier häröfver afgifne underdåniga Utlåtanden , hafva bemälde Collegier hufvudsakeligen anfört, att, ehuru af den hällne undersökningen inhemtades, det Andrarums Alun Bruksegare icke för närvarande, med hvad från egne Skogar och torfmåssar vore att erhålla, kunde fortsätta Alun-tillverkningen utan att påräkna Skog och torf dertill genom köp; likväl och då derjemte vore upplyst, att Alun Bruket icke i flere års tid från nästgränsande skatte och Kronohemmansegare och innehafvare fått köpa någon Skog och torf, och desse hemmans brukare icke eller äro pligtige att något deraf till Bruket försälja, utan endast att, när de ville och kunde sådant afyttra, det till Bruket och ingen annan lemna; men detta tvång, som åstadkom(-f. de 1^02 Stats-Utskottets JBctänkanden. mit många rättegångar och förorsakat betydligt lidande för Allmogen, i anseende till de missbruk, som af Bruksbetjeningen blifvit begångne, betoge de inom Bruks Districtet varande Skoglöse hemmans åboer tillfälle, att på nära håll förskaffa sig sitt vedoch slöjdebehof, samt för de hemmans åboer, som hade skog på sina egor, vore ett oskäligt hinder i begagnandet af den naturliga förmånen, att afyttra sin vara till hvilka de godt funne; Så och enär Alun-Bruksegaren genom frivillig öfverenskommelse med sådana hemmansegare, som hade torf och skog att aflåta, säkrare borde kunna påräkna biträde deraf till Brukets drift, än om det nu varande tvång för Skatte och Krono hemmans innehafvare skulle fortfara, hafva Collegierne, i likhet med hvad Undersökningsmännen jämnväl för sine delar yttrat, i underdånighet tillstyrkt, att den rättighet Andrarums Alun-Bruksegare, genom flere äldre Kongl. Resolutioner, erhållit, till uteslutande inköp af den Skog, som de inom 2 mil från Bruket boende Skatteoch Kronohemman* åboer, hade att aflåta, måtte upphöra; Men att deremot och på det Bruksegaren må, till Skogs planteringar och deras fredande, erhålla så tillräcklig mark, att Stats-Utskottets Betänkanden. iyoS Bruksrörelsen i framtiden må kunna fortsättas med derå blifvande Skog, och den tillgång* som egne Skogar dessutom kunde lemna, så mycket af Krono-Parkerne:
— Pastor i Torup hade till Tönnersjö Härads-rätt instämt åboerne å i Torup socken belägne Trippiske hemmanen N:o 2, 1 mantal Mörhult, N:o 1, mantal Hullegård och N:o 1, f mantal Rönskog, med yrkande att Torups kyrka, som af dem har sig smörräntan tillslagen, måtte tilldömas dispositionsoch slädselrätten, och Härads-rätten hade, på anförda skäl, pröfvat rättvist stämningspåståendet gilla, hvilket, sedan såväl Trippiske arfvingarnes ombud som Krono-ombudet låtit Bärads-rättens utslag vinna laga kraft, haft till påföljd att hemmanen blefvo på 30 års arrende upplåtne, hvilket arrende ännu fortginge. För sin försummelse att hålla Kronans talan öppen hade Krono-ombudet fått plikta med 3 månaders suspension från tjensten; men sedan, genom en af nuvarande Ofverdirektören Falkman utgifven afhandling, nya upplysningar vunnits, samt åboerne derföre till Kongl. Majit ingått med underdånig ansökan om resning, hade berörde ansökning, det oaktadt, blifvit afslagen; och likväl funnes, i samma socken der de af Pastor antastade hemman äro belägne, ett hemman, Nio 2, 1 mantal Kolarp, som vöre af alldeles enahanda beskaffenhet, men egdes af en ståndsperson, hvilket motionären förmodade vara anledningen hvarföre berörde hemman ej då, eller intill närvarande tid, kommit i fråga till bortarrenderande. För att undersöka huruvida de så kallade kyrkohemmanen äro kyrkorne tillhörige, derföre att af dem utgår vissa smörräntor, eller om de ej säkrare äro Kronans egendom, har motionären vidare anfört:
Tänk, det är nu längesedan jag hade nöjet se herr Adolf Skytte ... har öfvergifvit landet och blifvit stadsbo ... alldeles motsatsen till mig, som öfvergifvit staden och blifvit landtbo. Lycka till att trifvas lika bra i staden som jag på landet! Vågar jag bedja nådig herrn stiga af och dricka en bägare af mitt bästa öl? Morgonluften suger. Denna sista anmärkning stödde Klas gästgifvare på noggranna iakttagelser, men förändrade den för öfrigt efter omständigheterna. Morgonluften suger ... middagsluften suger ... aftonluften suger ... värmen suger ... kölden suger ... det fanns ingen skiftning i den nyckfulla väderleken, som ej gaf Klas gästgifvare anledning att tala för sitt öl. – Jag kan tro, fortfor han, – att nådig herrn ämnar sig till tinget, för att höra på det förunderliga trollerimålet. Alla menniskor äro nyfikna på den saken, och jag med, men som jag just väntar, att den nyfikenheten skall locka många vägfarande här förbi, så stannar jag väl hemma vid min disk till i afton. Nå, bäste herre, vill han göra mig den äran eller ej? Men Adolf afslog i vänliga ordalag Klas gästgifvares bjudning, nickade åt honom och fortsatte sin ridt. Allteftersom det led mot förmiddagen och Adolf nalkades målet för sin resa, blef vägen mer och mer uppfylld af åkande, ridande och fotgängare, som alla ämnade sig till tinget, för att bevista ransakningen med hexorna. De fleste fördes dit af nyfikenhet, men många voro äfven ditkallade såsom vittnen. Adolf hörde af deras samtal, att det vidskepliga folket var ytterst förbittradt mot de anklagade. – Der, ropade en bonde, i det han pekade på en sandås, som nu höjde sig framför de vägfarande, – der är galgbacken, godt folk. Der, om vår Herre vill, skall man snart få se annat, än ett par hängda tjufvar. – Menar du, att hexorna ska’ brännas deruppe? Bara Fan icke förer dem undan dessförinnan! inföll en annan.
Denna byggnad, som låg strax söder om kvinnobyggnaden, var icke beräknad i planen för vWdsutst2illningen. utan det var damkoniitén, som koinmit på den goda id6n. Damerna insamlade p&amp; enskild vag nigra tusen dollars, fingo en liten tomt af utställningskomit6~i ocli lato sil uppföra det ifrhgavarande barnhemmet. Ändamålet med nämnda barnliein var att praktiskt visa, liuru undervisningen i htskilliga iimnen borde bedrifras, samt hnru srnå barn böra skötas, och därjämte ville man bereda mödrarna en lättnad genom att taga hand om deras barn, medan de sjiilfoa studerade utställningen. För att nu börja med det sista, så var det ganska egendomligt att åse, hurusom inödrarne kommo in och deponerade siila sini barn i det s. k. clieck-rwtmet. Modern erhöll ett med nuinmer försedt metallmärke, achecka, och ett dylikt fastes på barnets kläder. D a modern på aftonen kom för a t t afliemta sitt barn, presenterade hon sin check, nnniret utropades, och barnet fördes till henne. Under hela utställningstiden skola 10,000 barn siilnnda iiafva passerat check-rummet. De wcheckades sniåttingarna fingo tillbringa sin dag i en mycket stor ocli förträffligt inredd barnkammare, dar de sköttes af en hel kar a.f för sitt kall särskildt utbildade barnsköterskor. Ltom barnkanimaren fanns det afren ett matrum för barnen och deras vardarinnor, samt ett kök jämte tvättstuga, hyarest barnens kläder rengjordes, då så behöfdes. Allt glänste af renlighet. Hemmet var dagligen i verksainhet fraii kl. 8 pk niorgonen till 6 på aftonen. I spetsen för denna afdelning stod miss Love frin Buffalo, hvarest nämnda dam inrättat en ~ttönstet.bar. ) zh.ztbbn och i förbindelse med denna en undervisningsanstalt för ntbildaride af barnsköterskor. Båda dessa anstalter hade miss Love utan vidare för sommaren flyttat öfver till barnheininet på Cliicagoiitst~llnisgcn.
Jnsinuarions-penningar erläggas, än uti Konungens Stars - och Justitie Expeditioner, Hofi Ratterna och samteliga Rikets Collegier, Taxan a Lösen för Domar, Resolutioner, Utflag och Expeditioner ma med ;o prrCent förhöjas, och de fran Hof-Nätterne utgående Cevila Bihang. Nw nz. Com, >794 Den i8 Julli. Communications, Resolutioner betalas med -2 tz. Banco, samt hwad Hof-Räjtterne och Collegierne angar, de pa denna grund inflytande medel samlaS i en serskild Sportel, Casa för hwarje Werk, till fördelning Betjeningen emellan pa det satt Ledamöterne emot hwars och ens göromål och förtjenst fin, na svarande. I sammanhang härmed finna äfwen Riksens Stander billigt, cltt samma förhöjning i ExpeditonS-Taxan sträcker sig till alla Under,Domstolar i Stader och pa Landet, Consistorierne derunder innebegripne. 9:0 Till afhjelpande af öfwerklagat oiemnt förhållande emellan göromalen y)id Lands - Canzlierne och Conloiren, och den derwid bestadde Skrifwarehjelp, fa Riksens Stander äfwenledes i underdånighet anhalla, att ej allenast den Lösen som genom Kongl. Kungörelsen as den »8 Nov. ,801 blifwit i Nader bewiljad för sadane Communications - och RemiSsorial-Resokutioner, som wid Lands-Canzlierna och Contoiren i enskilda mål utfärdas, utan ock Taxan och Expeditions. Lösen för aila andra ifrån Lands-Canzlierna och Contoiren utgående Expeditio, ner, Uisiag och Resvltioner ma ined so prvCent förhöjas, och hwad salunda faststalldt warder seder, rnera tjena till efterlefnad för alla utan undantag wid Lösens erläggande uti Ansökningsoch Nättegangs-mal ro:o.
” Hr Cederschiöld hade föreslagit följande redaktion af 14 §:s 1 morn.: De i stad eller köping mantalsskrifne sjelfrådande mån, som skatt till Staten erlägga och icke annat Riksstånd tillhöra, välje inom sig distriktvis de riksdagsmän, som vid riksdag BorgareSt. utgöra. Desse riksdagsmän skola till antal vara sjuttiofem”; äfvensom en sålydande redaktion af 15 §:s Ista morn.: ”Till riksdagsmän af BondeSt. välja inom sig hemmansegare jemte öfrige sjelfrådande män, som skatt till Staten erlägga och ej till annat RiksStånd höra samt äro mantalsskrifne inom de uti valet deltagande härader.” Gr. Björnstjerna hade föreslagit l:o i fråga om 12 § 1 morn.: ”Sjelfskrifvenheten bibehålies för alla öfverläggningar inom Ståndet; 2:o Alt samma §:s 2:dra mom. måtte erhålla följande lydelse: ”Egare eller fideikommissinnehafvare af i mantal salt jord af minst 10 mantal, hvilka till ofrälse Stånd höra, välje inom sig, distriktvis, riksdagsmän” 3:o att vid 13 § mätte tilläggas: ”De hvilka till ofrälse Stånd höra och på grund af Kongl, fullmakt innehafva tjenst å rikets stat eller blifvit med pension från sådan tjenst afskedade välja, militären för sig och civile embetsman för sig, distriktvis, riksdagsmän.” 4:o ”att ordet EmbetsmannaStundet införes i st. f.
17 »riksens försvar till hjelp med folk, proviant och penningar efter deras nul ochföraiå»ga såsom ock nu i höst beviljat alt utgöra en landtogsgärd efter samma sätt och storlek sorn i fjol om höst utgick.» Ytterligare beviljade Ständerne den 24 December 1652, att gärden skulle niga lill krigets fortsättande på obestämd tid, hvilket icke är detsamma, som för evinnerlig tiri, eller tycker någon alt det är klokt och billigt hegardt, att Sveriges skaltejord i all evighet skall betala gärder för att utföra krig mot konung Sigismund och konungariket Polen? Ofver den underdåniga skrifvelse Bonde-Ståndet allemnade vid 1844 års Riksdag, att hemmantalsränta!], såsom tillkommen för tillfälliga behof, borde upphöra att utgå sedan behofven numera icke förefunnes, yttra kommitterade för ' skattejemkningen: Den af Bonde-Ståndet gjorda uppgift, att nu ifrågavarande räntas särskilda titlar tillkommit genom bevillningen för tillfällige behof, är egentligen endast enlig med verkliga förhållandet i afseende å Landtogsgärden, sorn först beviljades år 1617 till Polska krigets utförande, och på visst sätt i fråga om Boskaps-penningarne, hvilka tillko m m o år 1620, att användas till Rikets gälds betalande och försvarsverkets underhållande. Utan att åberopa något skäl för nödvändigheten att vidare utbetala denna gärd för fortsättande af kriget i Polen, bar Utskottet likväl icke fästat det ringaste afseende på motionen i detta ämne; man tycker förmodligen, likasom Inqvisitorerne trodde om Don Carlos, att det länder till menighelernes eget bästa, att de blifva tvingade till tiggarestafven; de få då löfte om det andeiiga goda, blott de vilja lemna denna verldens goda uteslutande till de mägtige i landenom. — Deremot har Utskottet icke dragit i betänkande att frikalla jernhandteringen från både grundskatt och tiondeskatt; och hvarföre?
Regeringens åtgärd för påbjudande af ett på vetenskapliga grunder bygdt skogshushållningssätt, till införande icke allenast å de under Kronans omedelbara disposition ännu varande skogar, utan äfven å alia till civiloch militärsamt ecklesiastikstaten hörande boställens skogar. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 76. 155 Sedan Regeringen med anledning af denna anhållan tillsatt under följande året en komité, med lemnad instruktion att afgifva utlåtande och förslag om och hvilka åtgärder, som från lagstiftande eller verkställande magtens sida mätte vara alt vidtaga för att förekomma den öfverklagade skogsförödelsen samt att i allmänhet befrämja en förbättrad , skogshushållning; afgafs under den 28 Juni 1856 från denna komité, såväl fullständiga upplysningar om den öfverhandtagande skogsförödelsen i riket och om skogarnes hotande undergång, som afven förslag till ny skogsförordning, med till-tyrkan af äfven de Norrländska skogarnes intagande under en regelbunden skogshushållning; hvarjemte kornitéen afgaf förslag för en derefter lämpad organisation af skogsstaten, jemte dertill hörande aflöningar. Med öfverlemnande till Ständerne af komitéens omförmälda utlåtande och förslag, förklarade Kongl. Maj:t uti meddelad skrifvelse af den 30 Sig i nåder instämma uti de uttalade åsigterna om angelägenheten af en förbättrad skogshushållnings »snara» införande i riket; föreslog Ständerne de hufvudbestämmelser, som borde läggas till grund för nya skogslagstiftningen och begärde af Ständerne anslag för dess genomförande. Uti skrifvelse den 16 Februari 1858 förklarade sig Rikets Ständer biträda Kongl. Maj:ts gjorda framställningar, att alla kronoskogar och planteringar jemte alla kungsgårds-, boställsoch äilmännings-hemmans skogar skulle ställas under vård och förvaltning ef en särskild styrelse och behandlas efter vetenskaplig hushållningsplan, att lägre skogsskolor skulle inrättas i landsorterna, samt att ett förökadt antal af förvaltande tjenstemän skulle tillsättas för det nya husbåiissättets införande, hvarjemte
Fullmägtige häraf kunnat laga sig anledning tunsta, att Banco Jnstruclionen, som genom denna Skrifwelsen således utan undantag blifwit bekräftad, afwen genom densamma, till någon del, eller i afseende pä den deri fasisiälde Realisafions-planen, blifwit uphäfwen och förändrad. Ändteligen, och dä det sä mycket mindre bordt undfalla Herrar Fullmägtige, att genom den nu faststälde Realisalions-planen, rörelse-capitalet blifwit förminskadt, i jemförelse med den as Skänderne antagne, samt genom förhöjning i Credit - Sedlarnes dewalwation, ett större belopp deråt, mäste as de Skattffyldige wid Krvno-Utstylders erläggande, Ulgiswas, som Herrar Banco» Fullmägtire genom dest Ledamot Herr Grosthandla, ren yttrande till Herrar FullmägtigeS ProtocoU, dertill sätt en särskild anledning; sä anser jag, det Herrar Fu -mägtige, med åberopande as detta yttrande, jämnsördt med underdäniga Skrif, treisens innehåll i afseende pä Bewillnings-rättighecken, bordt denna wigstga omständighet Kongl. Maj:ts Den 14 November. 3§ Nådiga upmärksamhet underställa. Desie Med flere betäntlighcier, jon, i sammanhang härmed kunnat upkomma, hade jag förmodat, del Herrar Fullmägs lige stulle för Kongl. Maj:t i underdånighet hafwa framsörr. Om Kong!. Majit funnit Herrar Fullrnägkiges crindringar grundade, hade da ännu warit lid, ail deroä lemna Nådigt afseende, och i alla sali. hade Herrar Fnllmägtige upsylvt deras pligt, att söka al! veu uplysning i förewarande wigtiga ärende, son, pä dem ankomma kunde.
För att göra liknelsen fullkomligt träffande, fordras likväl, att just denna pöbel skulle tro sig i besittning af den enda sanna vetenskapen, grundad på den ofelbara det sunda ögats Philosophi: att allt är i sjelfva verket, sådant som det synes – att det således skulle vara en lärd och sin pöbel, som inser förträffligheten af sin egen pöbeldom och bragt den i system – och i Astronomens ställe kan man sätta Aposteln, den sanne Philosophen; – så har man en fullständig bild af denna oäkta upplysnings förfarande mot all högre vetenskap, och tillika en i sitt slag ensam tafla af en komplett och till högsta grad stegrad löjelighet. – Jag sade, att man tviflade på allt, utom på denna så kallade Philosophi, som just var tviflets redskap. Detta skulle likväl den äkta Skepticismen hafva gjort. Den pröfvar alltid sina egna vapen. Den enda vetenskapliga tendents, som kunde finnas, sedan Philosophien var sträckt till marken på Sens commun’s fält, var, att med obevekelig stränghet utveckla och i alla sina riktningar genomdrifva de kontradiktioner, som yppa sig för det vanliga förståndet i alla frågor, som röra ämnen utom erfarenhetens gräns, och sjelfva grunden af all kunskap och visshet. – Skedde denna operation med skarpsinnighet och consequents, så skulle nödvändigt det resultat framkomma: att aldeles ingen visshet finns i något ämne. Men förhåller det sig så, så kan sjelfva denna sats – Skepticismens resultat – ej heller göra anspråk på visshet; och således har den fulländade Skepticismen, i och med det samma, som den vann sitt mål, tillintetgjort sig sjelf, och fört ett indirekt bevis, att den grundsats, hvarifrån den utgick – som här var den: att utom erfarenheten och Sens commun ingen kunskap finnes – var falsk. Den förtjensten, att hafva framstält en sådan fulländad, genomdrifven Skepticism, har den förträfflige Skottska Philosophen Hume. Det är ett namn, som Theologerne fordom satt bland de förnämsta på kättarelistan.
Banco, hvilket af Stats-Contoret förskjutits till underhåll af fri-cadetter och pension åtGeneral-Lieutenanten Suremain, så anser Utskottet frågan härom lämpligast böra anstå, intilldess sig visat, om och på hvad vilkor det föreslagne afträdandet af Colonien S:t Barthelemy må kunna tillvägabringas; hvadan Utskottet hemställer att ofvannämnde förskotter må tills vidare uti Stats-Verkets räkenskaper balanceras. Stockholm den 19 Mars 1845. Reservationer. Af Herr Norin: ”1 Utskottets resonnemang i irsta punkten har jag för min del icke kunnat instämma. Der anmärkes till en början såsom ett skäl för Utskottets tillstyrkande, hurusom det vöre ”olämpligt att serskilda delar af en och samma Stat i financielt och administrativt hänseende förvaltades efter fullkomligt olika grunder;” men då, enligt 181 2 års Riksdagsbeslut, ifrågavarande förvaltning beror på Kongl. Majus eget godtfinnande, Bih. till R. St. 4 Sami i Afd. 2 Band. 23 Haft. 2 10 Stati-Ut&kotlet* Utlåtande, N:o 259. synes mig samina förvaltning, i den moa omständigheterne sådant kräfva, lätteligen kunna bringas till öfverensstämmelse med de grunder, som för Sveriges Statsförvaltning i öfrigt följas, utan att den af Utskottet föreslagne åtgärd erfordras.
Majituti ifrågavarande hänseende begärda extra anslag, tillhopa 13,000 R:dr, för år 1867 å Riks gälds-koutoret anvisa. 78:o. Sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 5 Oktober 1860 anhållit, att E. K. Majit måtte i nåder tillse, på hvad sätt en mera utbredd färdighet i vapenföring och andra militäröfningar kunde genom undervisning i skolorna bibringas det uppvexande slägtet, så hade, enligt hvad Statsråds-protokollet upplyser, E. K. Majit, enär ett hinder för införande af gymnastikoch militäröfningar vid de flesta folkskolor mötte i den omständighet, att folkskolelärarne i allmänhet icke egde de insigter och den färdighet, som fordrades för att på ett ändamålsenligt sätt lemna undervisning i dessa ämnen, under den 9 Januari 1863 anbefallt domkapitlen föranstalta att under den tid af sommaren, då läsningen i folkskolorna i allmänhet vore afbruten, folkskolelärarne måtte kunna i ifrågavarande öfrtingar erhålla undervisning. Till följd häraf hade inom de flesta stift under sommaren år 1863 och inom åtskilliga stift äfven under sommaren år 1864 dylik undervisning blifvit folkskolelärarne meddelad; och till ersättning åt dem, som bestridt undervisningen, samt understöd för folkskolelärare, hvilka deraf varit i behof och af undervisningen sig begagnat, hade tillsammans utgått 20,000 Ridr, hvilka kostnader kunnat under innevarande statsregleringsperiod bestridas af de för denna period samlade besparingar å anslagen till folkskoleväsendets befrämjande. Då likväl erfarenheten visat, att besparingarne blifvit betydligt mindre, 38 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o Hl. och behofven deremot i alla rigtningar stigit, bado för innevarande år ersättning för meddelad undervisning i detta ämne endast med högst ringa belopp kunnat anvisas.