Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Adelskap genast medför constitutionel röst omtankan bibehålla denne förmon för en ny adlad Person, hvilken har annan representations rätt, hänför åter till den trefaldighet att fader och son, för blott den förras belönande, få bägge sig häraf begagna. Då nu mera någon egentelig förbindelse icke åtföljer adeliga värdigheten, som vid dess första inrättande Då otvifvelaktigt sådant åliggande föranledt till ärfteligheten af tillika förmonen Då försvars skyldigheten upphört att vara en ovillkorlig skyldighet med adeliga Börden Då vid sådant förevetande jag icke kan inse mer billighet i Adelskapets ärftelighet än andra en förtjent persons benådade värdigheter och Då änteligen alt adelskaps utvidgning öfver rätta och egenteliga förtjensten, tyckes med längre seende framåt, indirecte hindra ett mera utsträkt utöfvande af detta jus majestaticum, sedan man ej bör föreställa sig ett helt samhälle af denne dass medborgare, så täktes Höglofl. Utskåttets denne afdelning förlåta mig den jag nu hör, egna tankan det jag finner mera skjäl och med mitt enfaldiga förnuft mer öfverensstämmande, att all adlig värdighet inskränkes så vidt ske kan till den egenteliga benådade personen och på desse grunder bestrides föreslagne ändringen i ofvanberörde regeringsfoiunens 37 :de § :n. Herr Doctor Wåhlin: Då allmänheten vanligen gerna fäster sig vid en gammal opinion, som få kunna motarbeta med samma grundelighet i utvecklingen af Lagens principer, och klarhet i framställningen som jag i Herr Kammarh. Silverstolpes nu uppläste utlåtande funnit förenade, föranledes jag till den anhållan, att dessa Herr Kammarh :s yttrade tankar må, till upplysning af detta granlaga ämne, genom trycket utgifvas — härmed torde mig 1 Nordströms skriftliga yttrande är bifogat protokollet, i vars löpande text det i en dock ej fullt korrekt avskrift är intaget. Här återgives yttrandet efter Nordströms egen skrift. Å denna är överst antecknat: Till Const. Utsk. 2:dra förd. Prot. d. 20 Juli 1812.
S p reng t por ten Jag har redan från början af discussionen instämt med Gr. Spens deruti, alt det vore lämpligast att ingenting yttrats till Coust.Utsk. i denna fråga. Jag tillägger ett ytterligare skäl för denna åsigt, bestående deruti, att i min lanke bör något annat i della hänseende icke stadgas, än en bestämmelse burn grundlagsfrågor i allmänhet böra afgöras; men uti den föreslagna redactionen har intet ord influtit, som nödvändigt måste tolkas såsom afseende grundlagsförändringar; ty den innefattade blott den generella satsen, alt något stadgande mätte inflyta i representations-ordningen, som betryggade de när iG H. 8 Den a November c. m. var. fyra stunden, all icke i framt iden, nian deras egel begifvande, motse förändringar i den rrpresentalionsiiilI, hvarvid de kunna blifva bibeliåilnc genom den nya representations-stadgnn. Hr Frill. o. Landtm, yltrade, alt hvad först anginge frågan huruvida den punkt, hvilken för R. o. Ad, nu vore föredragnings-ämne, kunde komma under ompröfvande, så iinge Hr Landtm, erinra örn del yttrande, lian i anleda, af en sådan framställning vid början af disenssionen afgifvit, då han förklarat huru han uppfattat meningen af förslaget och ansett alt det grundlagsenlig! borde för R. o. Ad. föredragas. I afseende på de särskildta förslag, sorn Gr. Spens och Frih. Sprengtporten nu sednast framställt, torde R. o. Ad. finna, att de icke borde blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning förr än R. o. Ad. pröfva! Hr von Hartmansdorffs förslag, och i händelse det af R. o. Ad. förkastades; anseende Hr Landtm, sig nu böra framställa propos. å Hr von Harlmansdorfls förslag. Frih. Sprengtporten: Jag anhåller, alt så väl mitt, som Hr von HartmansdorfFs förslag måtte blifva uppläst. Frih.
Hon gifver i dessa arbeten lifliga och gripande skildringar af folkets, och främst de lägre, ännu i mlnga afseenden förtryckta klassernas stallning och lif i det olyckliga land, som är hennes. Seder och bruk, karaktärer och personer framstå under hennes penna med lefvande kraft; Milkowsky säger om hennes framställningssatt: Hon ar icke nöjd med att mala en situation med invecklade förh %llanden till mera eller mindre intresse för tanklösa läsare. Hennes berättelser äro sakförare, som plädera. Hon för de olyckliges, de förorättades, de bedragnes talan eller deras, som lida utan att kanna vare sig sina pligter eller sina rättigheter. An ar det en qvinna, som strider mot den sociala strömmen och öfverväldigas i den ojemna kampen, an ar det en familj, som gar under, oförmögen att försona sig med det öde, som drabbat det olyckliga Polen, an ar det en ung, af naturen väl utrustad qvinna, som slutligen faller in p i den orätta vägen, besegrad af hinder och indragen i förvillelser. Det ar sant att hvad författarinnan målar ar icke af det glada slaget; hon älskar mörka färger, men färgerna tala och bönfalla, och läsaren nödgas vid slutet af Klise Orzeszkos arbete fraga sig: hvems ar felet.? Af det nu anförda finna vi, att fru Orzeszkos författarskap i det väsentliga hör till den sociala romanens omrade; hon skildrar sitt folks missförhållanden och lidanden, och hon skildrar med afsigt att väcka intresse och pilkalla hjelp. Men hon ar p8 samma g h g konstnär; ty det praktiska intresset gör ej intrång på den lefvande Askadligheten af hvad hon skildrar, med andra ord, hon rasonnerar icke öfver sitt anine, hon framställer lefvande personer och händelser och later dessa omedelbart tala till läsaren. Att hon eger denna sistnämnda förmaga, det finna vi snart vid genomlasandet af den lilla berättelsen om Thadeus. Denna berättelse kan naturligtvis ej raknas till den sociala romanen eller novellen; man skulle kunna kalla den för en idyll, om ej den sorgliga utgången lade cn annan stamning deröfver.
DiscontDirectionerne å vissa tider tillkännagåfvo hos Discontstyrelsen i Stockholm, hvilka assignationer utgått. Med sådana försigtighetsmått skulle Bankens säkerhet va-' va fullkomligen betryggad. Dessa assignationblanketter kunde icke eller, i händelse af stöld, användas, enär de icke vore af vederbörande underskrifne. Om deremot tjufnad begås i en cas» Den 16 September f. m. 11 sa, eler Bancosedlar förvaras, så kan tillgriparen lättare döljas, emedan sedlarne genast äro gångbara. Jag får på grund af allt detta vördsamt föreslå, det Ridderskapet och Adeln behagade återremittera BancoUtskottets ifrågavarande Betänkande. Saken är af så stor vigt, att detta misstag icke kunnat af mig lemnäs utan anmärkning, och jag är förvissad, att hvar en skall finna, att Be* tänkandet, dervid förmodeligen flera anmärkningar komma att göras, äfven blott för den af mig pmförmälda omständighet, förtjenar en återremiss. Herr Tham , Wollrath; Jag förmodar med tämmelig visshet, ätt det nu upplasta Betänkandet skal], i anledning af hvad den sjste Talaren ganska rigtigt anfört, blifva till BancoXJtskottet rejnitteradt, och jag anhåller derföre, att få nämna några anmärkningar, dem jag önskar att vid återremissen få bifoga. I det1 egentliga Betänkandet, i hvad det röjer förcfelnlngen af Discontsumman imellan Contoiren i Götheborg och Skane, saknar jag ali u ppgift örn grunden till denna fördelning. Het hade dock varit önskligt — och jag hade trott — nödvändigt, att Utskottet uppgifvit den; ty det blifver i annat fall icke möjligt för Riksens Ständer att bedömma om fördelningen är riglig , och om den bör ske antingen efter personalen i de provincer, som tillhöra lån districtet, eller med afseende å den rörelse, handel och näringar, sorn inom detsamma är till finnandes.
Väl hade Ofverinlendenls-embetet uti underd. Memorial den 1 Juli 1856 ifrågasatt, huruvida icke den södra och äldsta byggnaden å den s. k. Geijerska tomten N:o 1 i qvarteret Riddarholmen vid Birger Jarls torg, skulle kunna, om den för Kongl. Majlis oell Kronans räkning inlöstes, med någon tillbyggnad och förändring användas lill Riks-Arkiv, på samma gång den öfriga tomten begagnades af Stockholms stad för anläggande af en strandgata och en öppen plats vid Riddarholmskyrkans kor; men då sistnämnde ändamål endast på eli ofullkomligt sätt skulle vinnas, såvida icke den till RiksArkiv ifrågasatta gamla byggnaden klefve bortröjd samt Eders Kongl. Majit numera jemväl antagit och för Rikets Ständer framlagt den af Öfversten m. m. N. Ericson uppgjorda plan till vestra och norra jernvägs-stambanornas förening i Stockholm genom en väg, som borde från sodra mynningen af Riddarholms-kanalen föras utmed samma kanals vestra sida öfver Geijerska tomten, syntes den dervarande gamla byggnadens användande till Riks-Arkif icke längre böra ifrågasättas. Vid sådant förhållande hade Eders Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet ånyo fästats vid ett redan för några år tillbaka väckt förslag om uppförande af eli nytt hus, uteslutande afpassadt och i n red t för de vigliga behof, som eli Riks-Arkif hade att uppfylla; och då första vilkoret för ett sådant företag, enligt Eders Kongl. Majlis tanke, vore alt finna en toini med tillräckligt utrymme och tjenlig belägenhet, der en byggnad, afsedd för en maglpåliggande bestämmelse, må kunna fylla dennas fordringar äfven i det vllre och lemna af konstens hand ett bidrag, värdigt motsvarande den naturskönhet, hvarmed Sveriges hufvudstad blifvit så rikt begåfvad, syntes norra delen af Carl XII lis torg vara den plats, som, genom sitt läge och sin omgifning, biisl vore beredd och ordnad för emottagande af en sadan byggnad.
Jag tror att dä Sam. häller har gifya anspråk kan Del också kräswa upoff» rutgar. Jag tror bekjöre att Staten kan äretkalla Le«» 1078 Den r6 December. se förläningar, men jag önikade del »vä icke pä sädaue »vilkor som kunna lämna någor ikadcstäud ät den lidande, som ådagalägga Skalens afsigt alt göra rätt ät hwar m in. Jag tror dcrförer art de., som pä god tro pefkilling ersatt äkmiiistone för sa mvckek som kan an» ses belöpa stg pä de återstående arrende arén. Jag tror att Arrendatorer ur'för st i» hand böra för sin förlust af en pacäknad winst fä »agon irsäuning ardragen pä den tillkommande arrendesumman och beräknad efter ekk medelpris as de återstående arrendeärer.» minsta afkastning. För öfrigt beror det mycket pä under hivad titlar desto sednare slags Arrendatorer erhållit arrendet och ersätt» ningen bör derefter rättas. Om de pä annat fäkt as Staren njutit stora fördelar, om ett sädant arrende kan anses blott som cn tillökning i redan betydande inkomster, dä tror sag att der u n förbehåll k u, indragas, .meri om det är ett helt hushalls enda understöd, dä tror jag att walet borde lämnas Arrend torn, antingen att afträda egendomen eller att inga för.den återstående arrendetiden Uti påökning af arrendet utom auction, m n efter de redan antagne grunder i anseende kill ntsädtt sä akt Staten finge det arrende i säd, som det »vid arrén» dets ätcrkallande alsid jkulle hofwa sätt mell atstod ifrån den pein,inge förhöjning som auctionS inropet skulle förjkisfu. Det är ätminstone den medelväg j«g tror Staken bsrde »vidtaga i närwarande collision emellan det allmänna och enjkildta interestek.
Transport 1,802 4:o Efter Borg-rätternas indragning har Kongl. Maj:t den 18 December 1845 i Nåder förordnat, alt deras ordinarie tjenstemän och vaktbetjente skulle af allmänna medel njuta ersättning för sådana, genom nämnde indragning, dem frångångna sportelinkomster, hvilka icke förut utgått af anslaget för flof-stalen, beräknade i medeltal för Hof-Auditören J. J. Elgström till R:dr 223; „ Hof-Nolarien, Protokolls-Sekreteraren C.P.yl. Hallbäck till 50: ” Hof-Notarien, Kammarjunkaren C. L. von Mentzer till . 200: och för Vaktmästaren IV. Högfeldt till 50: eller tillhopa 523 R:dr B:co årligen. Berörde ersättningsbelopp, som för åren 1845, 1846 och 1847 varit anvisade på besparingarne å Andra hufvudtiteln, men upphöra, i den mån nämnde personer afgå, anser Kongl, Maj:t jemväl böra uppföras på allmänna indragnings-staten under Nionde hufvudtiteln. 5:o Vid sednasle Riksmöte bestämdes förslagsanslaget för fångars vård och underhåll till 450,000 R:dr. Då de utgifter, sorn af detta anslag böra bestridas, likväl visat sig uppgå till betydligt högre belopp och för Ar 1845 utgjort icke mindre än 739,979 R:dr 13 sk. 4 rst., men anledning emedlertid förekommer dertill, att, då fängelses3rstemet hunnit ordnas och de kostsamma fånglransporterne i följd häraf kunna inskränkas, omföruiälda utgifter jemväl skola i mån häraf minskas, föreslår Kongl. Maj:t, att ifrågavarande förslagsanslag nu må ökas till endast 650,000 R:dr, eller med 200,000: 6:o Det Professoren Doctor Schifter för utgifvandet af Sveriges gamla lagar tillagda arfvode 1,200 R:dr anser Kongl.
Ingen må likväl till elev i dessa seminarier antagas, som icke vid sökt inträde, då lian af vederbörande skall förhöras, kan skrifva färdigt, räkna quatuor species och läsa innantill svenskt och latinskt tryck, samt utantill Luthers Lilla Catheches med den antagna förklaringen, och derjemte eger någorlunda försvarlig insigt i biblisk historia, allmän jordbeskrifning, fäderneslandets historia och kyrkosång. 3:o Stipendier böra till belopp af dels 5o R;dr, dels 33 R:dr 16 sk. af I)om-Capitlet utdelas efter behof och ådagalagd skicklighet; dock att, der behof och skicklighet äro lika, den elev till åtnjutande af stipendium må eg a företräde, sorn af någon serskild, församling blifvit til! intagning i seminarium anmäld, med vilkor att, efter genomgången lärocurs, anställas vid en inom samma församling inrättad eller beslutad folkskola. 4:o Stipendiater, som lärocursen i seminarium fulländat, äro förbundne att minst för 3:ne år antaga: skollärare-befattning, då en sådan dem af vederbörande erbjudes. 5:o Hvar och en, som vill anses behörig att söka lärare-befattning vid folkskola, skall, antingen han genomgått seminarium elier icke, derstädes aflägga prof och, enligt betyg af dess föreståndare, ega full färdighet uti rättoch välskrifning, jemte innanläsning, samt fullgiltig insigt och ådagalagd förmåga att un~- dervisa i följande ämnen: cathecbesen och biblisk historia, kyrkosång, physisk och politisk geografi; i säker öfversigt, äfvensom fäderneslandets, hi-r - 'Statssdnit Alim. Besv.- och Ekon.-Ulskotléhs Utlåtande, N.o 128. 35 Mloria och hufvuddragen af allmänna historien, räkenkonsten såväl theoreliskt som practiskl till och med sammansatt regula detri, allmänna begreppen af Geometri och linear-teckning samt naturläran; äfvensom skicklighet att undervisa uti enkel gymnastik, hvarförutan han måste innehafva de egenskaper, som åligga klockare på landet att ega, eller kunskap uti choral-såg, vaccination och åderlåtning; börande, vid folk-lärares antagande, afseende i första rummet fästas vid deras gudsfruktan, christliga sinne, fromhet och ödmjukhet.
"Hvad!" utropade, utom sig af förvåning, Erik och fattade ifrigt den resandes hand, "morbror Stråle! Hvad i Guds namn för morbror hit?" Den gamle herrn, ty Stråle var en äldre man, betraktade med icke mindre förundran vår vän Erik och utbrast: "Och hvad, hvad gör du här, här midt i ödemarken, gunstig herre? Jag tror minsann att detta Finland är ett förtrolladt land. Men jag kan gissa, om inte hvad du gör här, så dock ungefär hvem som lockat dig just hit. Huru fick du reda på Jenny?" "Till höger kusk", hördes nu Ros' stämma och en af karlarne skyndade att öppna grinden. Efter några befallningar till karlarne vände sig Ros till den resande och sade: "Välkommen hos mig, herr Stråle, men ursäkta att jag straxt åter måste aflägsna mig för att varna mina grannar på Ojala, dit rymmarne möjligtvis tagit kosan. Min vän Erik, var du värd i mitt ställe. Farväl, tills i morgon." Och i yrande sporrsträck bar det af på vägen till Ojala på den från vagnen urspända hästen. Två beridna drängar åtföljde Ros, beväpnade med hvar sin bössa och yxa. "Rask karl, den der Ros", sade gamle Stråle, "men Ojala, hvad har han att skaffa med Ojala?" "Stig in, morbror", sade Erik och tillade sedan tveksamt: "Då morbror befinner sig i denna trakt af verlden, så trodde jag att det var bekant hvem som bodde på Ojala." "Visst vet jag det", menade Stråle, "och jag var just på väg dit då..." I detta ögonblick skyndade emot dem ett ungt fruntimmer. Det var Aina. "Ack, Erik!" utropade hon, "hvar är Birger? Tjenstefolket har alldeles skrämt upp tant Betty, så att..." Hon tystnade rodnande då hon nu först bemärkte den främmande herrn. "Med Birger har det ingen fara", genmälte Erik, "han har blott ridit tillbaka till Ojala för att der hålla vakt, och när vi väl kommit in, skolen I få höra det intressanta äfventyret af den här herrns egen mun."
Nio 7, i anledning af väckt motion örn utfärdande af förbud emot marin-soldaters permittering m. m.; N:o 8, i anledning af väckt motion om befrielse för Färs och Frosta härader i Malmöhus län från skyldigheten att deltaga uti underhållande af Långebro i Christianstads län; N:o 9, i anledning af väckt motion om upphörande eller inskränkning af marknader; N:o 10, i anledning af väckt motion om upphörande af ekononomiska besigtningar å kyrkoherdeoch kapellanssamt å landtoch militie-slaternas boställen; N:o 11, i anledning af väckt motion om ett apotheks anläggande inom Hemsö socken på Gottland samt om förändrad bonings-ort för provincial-läkaren för södra delen af ön; N:o 12, i anledning af väckt fråga om ett förändradt användande af den åtlondedels procent, som af sterbhus inom Wermland erlägges; N:o 13, i anledning af serskilda motioner, dels i fråga om rapporters och general-sammandrags afgifvande af vederbörande embets myndiglieter till upplysning om de kommunala inrättningarnes verksamhet, dels ock om rättighet för ledamölerne i kommunal-nämnder att för deras besvär af kommunen njuta ersättning; N:o 14, i anledning af väckt motion om förändring i sättet för fångars forslande; N:o 15, i anledning af väckt motion om rättighet för delegarne uti arméens pensions-kassa att derutur erhålla lån; samt N:o 16j i anledning af väckt motion om det till Westerås län hörande Wåhla härads förläggande till Upsala län. Från Högv. Preste-ståndet. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets följande utlåtanden: 42 Prot.-utdrag den 2 Februari 4848. N:o 7, i anledning af väckt motion om utfärdande af förbud emot marin-soldalers permittering m. ra. Bifölls. N:o 8, i anledning af väckt motion om befrielse för Färs och Frosta härader i Malmöhus län, från skyldigheten att deltaga i underhållandet af Långebro i Christianstads län.
December afgifne och af åtskillige ibland Ståndets LedamÖter biträdde yttrande af följande lydelse: ’’lnför detta vördnadsvärda Stånd, hvars ömmaste omsorg är och altid skail blifva riktadt åt vårdandet af Menniskans vigtigaste angelägenheter, Religionens och den dermed förenade sedernas helgd, vigar jag, med vördsam tillförsigt, väcka upmärksamlieten på ett det vigtigaste ämne i detta afseende, dertill uppmanad af min pligt både som Lärare och Med-, borgare, i en tid, då det allt mer och mer till tagande sedeförderfvet hotar att förstöra intet blott den husliga sammanlefnadens glädje, utan ock undergräfva all samhällsordning; och jag hoppas så mycket vissare att blifva hörd med deltagande som min röst ,skall blifva en tolk af de vanmägtiga men bittra suckar, som så ofta -aftvingas de dygdigaste Föräldrars bekymrade hjertan, vid åsynen af sitt genom nidingens förförelser blottställda och förnedrade barn. Man klagar lika så allmänt som sannt deröfver, att den Christliga sedlighet och ärbarhet, som 'så utmärkt stämplade våra fromma och manliga förfäder, har under vårt sist löpande halfva sekel så småningom försvunnit, och en rådande lättsinnighet i handlingsoch tänkesätt med sina oundvikliga laster och villor till den grad aflägsnat det gamla Svenska märklynnet, att ett nytt slägte tyckes vara framkalladt för att genom sin förnedring gifva vigtiga och varnande lärdomar åt kommande tit ders generationer. För 78 LagUtskottets Betänk anden. För att hämma detta onda och den värsta af alla olyckor, som kunna hvila öfver ett Land och Folk, måste rnan känna orsakerna som vållat det. Och ju mera invecklade de lära Vara, desto svårare skall det blifva att uppleta deni.
Jag förmodar, att StatsUtskts mening, fast den icke är uttryckt, är, att 1,100,000 skulle utgå med bevilln. och resten af behofven uppfyllas genom lån. Men äfven i cfet sednare afseendet nödgas jag klandra StatsUtsk. Jag anser, att StatsUtsk. bort ogilla den sedan sisth riksdag af fullmägtige i Riksgtscont. begagnade dyra och osäkra upplåningsmethod. Ju längre betalningsterminerna äro, ju svårare är upplåningen och ju drygare räntan. Sorn man icke förrnärker, att StatsUtsk. tillstyrkt ett annat upplåningssätt, måtte äfven inom StatsUtsk. de opinioner hafva gjort sig gällande, som vilja tvinga Ständerna att noJentes volentes beträda statsskuldsbanan. Riksgtsconlts hittills begagnade upplåningssätt har försämrat dess credit och ådragit nationen onödiga utgifter. Korta betalningsterminer skola nödvändigt tillocka flera långifvare älven af den orsak, att dessa bättre kunna förutse alla de chancer de löpa, innan betalningen utfaller, och detta bör isynnerhet tagas i betraktande uti ett land, der intet förtroende kan hysas för Styrelsens financiella åtgärder. Genom upplåning på längre lider blifva capitaler utan ersättning undanryckta handeln och näringarna. Obligationer, ställda på fem eller flera års betalningstid, circulera icke, och fastän Riksgrscont., som hvar man vet, icke tjurhåller sina penningar, fordras dock tid, innan dessa åter kunna capitaliseras och tjena näringarna till förlag. Både Sveriges och andra länders erfarenhet utvisar, att alla styrelser med lätthet uppnegociera penningar, då löneterminerna äro korta. Hvad som i Frankrike kallas la delte yioltaiite uppkom från början deraf, att utgifterna vidtogo, förrän inkomsterna influtit. Regeringen skaffade sig medel till dessa förskott genom utgifvandet af så kallade lons du tresori men la delte Jlottante har sedermera urartat till en verklig statsskuld, ehuru ännu ständiga tvister uppkomma inom Deputerade Kammaren, om det skall anses som ett deficit eller icke.
Men antagom till exempel, att 3 Procents Obligationslnnehafvarne vöre förmögnare och bättre tå 1 te en förlust, aldrig borde detta blifva ett antagligt skäl till deras uteslutande från lika fördelar, sorn Assignationslnnehafvarne; vore det icke att haft när gilla samma Principer i Samhälls-läran, som man någon gång hört anföras af Samhällets största förbry. tare, som säga: ”Vi göta ej sä ondt, vi söka ”blott att dela lika, ty vi taga af de rika och ”gifva de fattige ” Jag är öfvertygad att hvarken Assignationseller 3 Procents ObligationsInnehafvare skola finna sig vid ett sådant dels ningssätt serdeles smickrade och tillfredsställde, de förre emedan de erhålla en nådegåfva, som de säkert aldrig med sådana vilkor önskat och begärt, de sednare , emedan de härutinnan se intet annat än mannamohn, hittills alldeles oerhörd och ännu aldrig utöfvad af de enväldigaste Curatorer , och äro icke Riksens Ständer här att anse såsom Curatorér, de der opartiskt och efter samvete böra lika vårda alla sina Creditorers bästa ? Men kan man handla mera partiskt och Dett 17 Marth, f. ttt. egenmägtigt, än att, Creditortme ohordan, offenteligen till en del Borgenärer utbetala fulla Summan genast, medan man rabatterar från den andra circa en sjettedel , utan ock, hvilket är för många långt värre^, betager dem friheten att genast få begagna sina penningar, en omständighet, endast och allenast fördelaktig för Procentaren, men som säkert skall för många göra töilusten drygare, än den kanske någonsin blifvit vid en ordentelig Coneours» Hade man besinnat allt detta j hade mart mer lyssnat till den lugna pröfningens och billighetens rosi;, än till skriket, ensidigheten och egennyttan 5 aldrig hade man kunnat falla på Förslag, sorn , lindrigast sagdt, äro blotta half_mesurer.