Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landels försvar och de militära dispositioner, som genom skyndsam förflyttning af trupper och krigsmateriel kunde i större eller mindre grad understödjas, mäste härvid äfven tagas i noggrann! öfvervägande. Det vore, säsont en väsendtlig fördel i militäriskt afseende, uppgifvet, att vestra stambanan, då den blifvit anlagd noir om Mälaren och vester om Almare stäke, skulle af Sigtuna fjärden fä skydd mot en från öster altryckande fiende, hvilken fördel försvunne genom nämnde banas dragning söder otn Mälaren. Vidare har anmärkts, alt en större truppstyrka skulle hastigare kunna föras till hufvudstadens försvar, derest banan lades norr än då den lades söder om Mälaren. Dock måste för truppers och krigsmateriels förande lill hufvudsladen gälla samma regel som för passagerares. Kunde, de resande på jernbanan, såväl från södra sorn frän vestra delarne af landet, .komma fortare lill Slockholm genom Södermanland, ån norr om Mälaren, så mäste förhållandet vara detsamma med soldater och krigsmateriel. Vid beräkning af de marschdagar, som fordrades för all på deri' af Öfverste Ericson tillika föreslagna norra stamiinien öfver Sala föra de norra provinsernas trupper till Stockholm och alt på en bana, söder om Mälaren, sammandraga de sodia och östra landskapernas, visade det sig, alt del åtginge ett färre antal dagar för truppernas bortskaffande till hufvudstaden pä sistnämnde bana, dä den vore förlagd söder, än dä den anlagts norr om och invid Mälaren. I anledning af påslåendet, att Uppland och Westmanland först kunde väntas blifva ockuperade ai en från öster ankommande fiende samt att isynnerhet dessa provinser derföre borde skyddas genom jernvägs-anläggningar, har merbemälde Öfverste erinrat, att om nämnde delar af landet vöre försl utsatta för fiendtligt anfall, mäste samma förhållande ega runi med den der anlagda jernbana, och det syntes följaktligen, af nu anförda skäl, vara af vigt att icke anlägga den bana, som med landels förnämsta delar förenade hufvudstaden, just i den trakt, der eli fiendtligt anfall företrädesvis förmodades kunna väntas.
5:0 i anledning af väckt fråga om inrättandet af Arbetsoch Uppfostrings-hus för DuhlAllmogen. Ut supra. Ex Rrotocollo A. G. Silverstolpe. S. T). I anledning af en utaf en Ridderskapets och A 'elns Ledamot, i den form Riksdags Ordningens 29 §■ fö esk ifver, anmält anmärkning mot Fö e tagan e i Stats-Rådet, samt derå begärd remiss till Cons itutions Utskotte , blef samma remiss nu beviljad; och skulle i följe häraf Cons1 itutions-U; sk o e:s föedragne .Memorial om Decharge fö Stas-Rådes Ledamöter, de Föredragande och Konungens Rådgifvare i Coramando mal, blifva tills vidare hvilanöe. Ut supra. Ex Protocollo. A. G. Silverstolpe. Utdrag Den 17 Juli. 1485 Utdrag af Hogvårdiga Prest-Ständets Protocoll vid Ur thua Riksdagen i Stockholm, den 17 Juli 1815. O S. D. Ate Consututions-Utskottets Memorial angående förrättad granskning af S ats-Rådets Protocoll sedan sista Riksdag; och Stats Utskottets Betänkande i f, åga om medels anslående till Svenska Theatern. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Ef ter ytterligare föredragning af Allmänna Besvärsoch* Oeconomie Utskouets för'*- nyade Betänkande, angående Hushehofs - Branvinsbrännningen och dermed gemenskap ägande omständigheter, b)efberö'de Betänkan eafPrestStåndet bifallet, dock me - undantag af 5 Punkten , i afseende på hvilken P est-S ander ansåg proportionen imellan pannerym en af B änvinspannorna och
När endast frän och med 1799. 270,000 Tunnor Säd,84 v«o L sp. Miöl 46,000 Lisp. Bröd samt ränkesritt i contant 746,200 R:dr Banco blifwtt pä Konungens befall - nzo Dcn 19 December. befallning/ af Allmänna MagazinS inrättningen förskjutne till nästan alla NikclS Län, hwaral ännu öfwer 2Z2,OOo Il:dr ärs hos Allmogen utestående, lära denna inrättningens bcmödanoen kill Landels understöd ej want utan nytta. När dels i Magazmer, dels under transporter spannemä! (sem> otta händer) undergår mer eller miadre fördämning, eiler när ester siutadt krig (som im inträffat) den stines öfrig i säoane ArmöenS Magazincr, der den ej kai, kul Kronans förde! cinwan» das, ej utan med Dest förlust försäljas: laila sadane fall är det endast genom Bränwms-bränning tvid Kronans eaika werk, som dylika förluster kunna förebyggas, och sadan söeskämd eller öftverbleswen spanncmäl kill dest största nylla bcgagnaS. För ini,.'wallarne i allmänhet i Rikets större Städer, hn u rykkigr, huru angelägit är det icke, äjwen för deni, akk, genom en publik inrättning, för ett stadgak-k modereradt pris alla tider äga en säker tillgäng kill e„ Körfalffad wara, olyekliglwis nu mera bland de r.övwäadigiste: en inrättning, som hindrar cnffilde co!pora!id!>er och fammansältningar, a!k, pä andra medborgares bekostnad, suga en obehörig winst, och l hwars torräder, sä as spannemäl som tved, Regeringen äger en läker tillgång, att i nödens st-and kunna lindra armodets behof?
Jo, jag ble rektigt som om jag haft eld i kroppen, och det geck e tåcka modighet och duktighet igömmen mej, så jag knöt begge näfvera och tänkte: ta mej sju tusan skock djefler, om det ble ufred och våre uvänner komme in i lanne, då skull’ jag slåss in i blekeste dö’n för en tåcken Kong. Då skull’ jag ta yxa mi’ på armen och gå fram te Majestäte och löfte på hatten och be så här: ”nådi’ herr Kong” – skull’ jag säje – ”får jag gå med yxa framför Majestäte mot fiendera?” Och om han låt mej få’t, då skull’ jag, ta mej satingen, klyfve skalln på hvar enda käft, som ville åt’en. Så tänkt’ jag. Anders (reser sig upp och utropar från bordet i fonden) Ja, vi går man ur huse, om ovännen noser att kike in i lannet. Hurra för Kongen och Sverges rike! Bondfolket. Hurra! hurra! hurra! (De klinga och dricka) Stina. En ting, som jag undra’ mycke på, det var, att Kongen inte var grannere klädd. Jag hade tänkt, att han skull’ komme i gulloch selfvertyg, med stjerner på, och e gullkrone på hufve och en selfverkäpp eller spire, som det kalles, i hanna. Nej, då var den herrn, som satt fram på kuskbocken, mycke rarere. Han hade liksom en oppoch nedvänd båt på hufve och selfverränner på kragen och utefter bena, och var så fin, så fin, att jag inte kund’ ta ögena ifrån’en. Herre jesta, den som hade en tåcken fästman ändå! Per. Du har då aldri varet anne än trinn i skallen, Stina. Det skull’ vare ett tåcke der hönshufve, som den gången kund’ ha ögen för någe anne, än Kongen. Lisa. Tyst med erat pladder! Herrskape kan annars blankt förlore matlusta. Lotta.
Vid öfvervägande af hvad i denna angelägenhet förekommit, har Kongl. Majit den 13 Januari innevarande år, uti en till Rikets Ständer albiten och från samtliga Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterad Proposition i Nåder föreslagit, att utaf Kronans andel i de till Tull-verket inflytande konfiskations - SlakUtskottets Utlåtande, N:a IS8. 3 «eh bötes-medel, hvilken i medeltal under de tio sedhaste åren utgjort 34,294 r:dr årligen, måtte såsom årligt stats-bidrag till Tull-statens enskilda Pensionsinrättning för enkor och barn, anvisas 50 procent, att från och med detta år meranämnde Pensions-inrättning tillgodokomma. Utaf de Utskottet tillhandakomne beräkningar inhemtas vidare, att om Pensions-inrättningen från och med innevarande år erholle ett årligt stats-bidrag af 15,000 r:dr borde, efter 47 års förlopp, dess inkomster och utgifter ungefär motsvara hvarandra, men ora endast 10,000 r:dr beviljades, skulle kapital-fonden år 1867 begynna sjunka och slutligen försvinna; hvaremot, om intet statsanslag erhölles, Pensions-inrättningens hela kapital-fond redan år 1865 vore helt och hållet medtagen. Direktionen har för öfrigt dels upplyst, att de af tullmedlen till tull-tjenst emans enkor och barn utgående pensioner, hvilka i medeltal åren 1843—-1852 utgjort 10,466 r:dr 33 sk. 5 r:st., tillfölle, oberoende af delaktighet i någon pensions-inrättning, endast dem, hvilkas fattigdom kunde »tyrkås i så måtto, att 3 procent af mannens eller fadrens qvarlåtenskap, enligt bouppteckningen, icke uppginge till pensionens belopp, dels yttrat den åsigt, att dä sistlidet års stat upptogc ett belopp af 11,709 r;dr 15 sk. 5 r:st., till fördelning mellan 771 pensionärer, dessa pénsions-understöd likväl i alltför ringa mån motsvarade det dermed åsyftade ändamål.
Riksdagen komme att fastställas och ännu icke med visshet kunde förutses, men till ledning dervid likväl förekomme, att Svenske Ledamöterna i den af Kongl. Majit i nåder förordnade Kommitté för ordnandet af Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfartsförhållanden under den 2 sistlidne Maj inkommit med underdånigt förslag till ny Tulltaxa och en för öfrigt i åtskilliga delar förändrad tull-lagstiftning, hade DepartementsChefen, under förutsättning, att detta förslag, hvaröfver vederbörande embetsverks utlåtanden ännu icke fullständigt ingått, komme att väsendtligen läggas till grund för Kongl. Maj.ts och Rikets Ständers beslut i ämnet, ansett lämpligt att i främsta rummet taga i betraktande bemälde Kommitté-ledamöters uppgjorda beräkning dels öfver den sannolika ökning eller minskning i inkomst, som för hvarje särskild artikel skulle följa af den föreslagna nya larifen, och dels öfver det resultat, som förmodades deraf uppkomma med hänsigt till tull-inkomslerne i deras helhet. I denna kalkyl vore den tull-uppbörd, hvilken, enligt nu i allmänhet gällande stadganden, skulle kunna äfven för kommande år beräknas, jemte de hittills till Handelsoch sjöfarts-fonden samt Städernas tolag utgående afgifter, hvilka blifvit föreslagne att ingå i tull-afgiften, upptagne, på grund af 1855 års erfarenhet (ill ett sammanlagdt belopp af B.ko R:dr 9,250,000 samt den minskning, som antagits blifva en följd af den föreslagna förändringen i tullsatsen, till 850,000 hvarjemte komme att afgå ersättningsanslag till Handelsoch sjöfarts-fonden samt Städerna, tillhopa 1,000,000 j 8-q qqq så att Stats-verkets återstående tull-inkomst, efter Kommitterades förslag skulle blifva B:ko R:dr 7,400,000 eller 11,100,000 Riksdaler Riksmynt.
sådant blifvit serskildt antecknadt på sätt sig visar i afseende på åtskilliga hemman inom Kungs-Barkarö socken, hvilka erhållit krono-lionde sig anslagen till augment, äfvensom i fråga om det inom samma socken belägna hemmanet Öfverby, hvilket funnits innehafva för stor ränta så att det mast vidkännas årligt afdrag; att, vid jeinnförelse emellan Westmanlands läns landsböcker för åren 1680 och 1681, jemväl visar sig, att, under del i den förstnämnda för Kungsöhrs elier, såsom det då kallades, Capitaine Goies’ kompani afföras räntor till belopp af 4,888 daler 30 öre 6f\7 p:gr; så alföras i den sednare eller den för år 1681 sådane räntor till icke mindre belopp än 6018 daler 23 öre 19,3(rp:gr, utan alt likvälden serskilda fördelningen af räntorne eller hvem, som fått förbättringen kan af de nämnda böckerna inhemtas; att den omständighet, att efter upprättandet af 1687 års Indelnings-verk, rusthållaren skola något år undandragit sig dagsverkens utgörande, så mycket mindre bevisar något i frågan, som det icke ens är vordet påstådt, mindre styrkt, att rusthållarne grundat denna deras vägran deruppå, att 1680 års löfte ej blifvit uppfyldt, och samma löfte dessutom alldeles icke innebar försäkran om befrielse från den ifrågasatta dagsverkss ky Idig heten, ulan endast hänvisade på något annat soulagement; att då 1680 års resolution ej innehöll något löfte om befrielse från dagsverksskyldigheten, det äfven är klart, att samma resolution icke kunde utöfva någon inverkan på bedömandet af rusthållarnes skyldighet att fortfarande utgöra de dem i allt fall åliggande dagsverken och således icke eller beböfde åberopas uti Kongl. Resolutionen den 5 Maj 1696; att enär Krigs-och Kammar-kollegierna, uti deras underdåniga utlåtande af den 22 December 1849, uppgifvit, att Indelnings-verkets allmänna Bih. till R. St.
Då förföll dem deras hjerta och förskräcktes inbördes, och sade: Hvi hafver Gud gjort oss så? Då de nu kommo hem till deras fader Jacob i Canaans lande, sade de honom allt det dem vederfaret var, och sade: Den mannen, som är herre i landet, talade skarpt till oss, och höll oss för landsens spejare. Och då vi svarade: Vi äre redelige, och hafve aldrig varit spejare; Utan ärom tolf bröder, vårs faders söner; en är icke mer till, och den yngste är ännu i denna dag när vår fader i Canaans lande; Sade han till oss: Deruppå vill jag märkat, att I ären redelige: En edar broder låter när mig qvar, och tager nödtorft till edor hus, och farer bort: Och hemter edar yngsta broder hit till mig, så kan jag märka, att I icke ären spejare, utan redelige män; så vill jag ock gifva eder edar broder igen, och så må I bruka edart bästa i landena. Och då de slogo ut af säckarna, fann hvar och en sitt penningaknyte i sinom säck: Och då de sågo, att det var deras penningaknyte, vordo de, med deras fader, förskräckte. Då sade Jacob deras fader: I hafven gjort mig barnlös; Joseph är icke mera till, Simeon är ock icke mera till, BenJamin viljen I taga ifrå mig: Det går allt öfver mig. Ruben svarade sinom fader, och sade: Om jag icke förer dig honom hem igen, så dräp båda mina söner: Allenast gif honom i mina hand, jag vill föra dig honom hem igen. Han sade: Min son skall icke fara ned med eder; ty hans broder är död, och han är allena igenblifven: Om honom vederfores något ondt i vägen, der I resten, vorden I drifvandes min grå hår med sorg neder i grafvena. Men den dyre tiden tvingade landet. Och det vardt allt, som de hade fört utaf Egypten, sade deras fader Jacob till dem: Farer åter dit, och köper oss någon spisning.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, ehuru många motioner voro på föredragningslistan att remittera, han likväl ansåg sig höra nu uppskjuta med deras föredragning, för att gifva dem af R. o. Ad:s ledamöter, som anmält sig till motioners framställande, tillfälle att dem afgifva. Gr. Taube, Gustaf Joban, uppläste följande: Då jag vördsamt föreslår en åtgärd, sorn erfordrar icke obetydliga omkostnader, torde jag böra uppgifva, hvad mig dertill föranledt. Så mycket mera anser jag detta vara min pligt, som flere värde representanter, om jag rätt uppfattat deras mening, utan särdeles motsägelse, yrkat, att, med undantag af grundlagsoch bevillningsfrågor, skatte-regleringen samt några få andra ämnen af likartad beskaffenhet, R. St. vid innevar. riksdag icke borde allvarligen befatta sig med vissa andra, ehuru erkändt vigtiga ärender, enär Styrelsen, som ifrån sin höga ståndpunkt bäst är i tillfälle alt utreda dessa frågor, i dem icke uttryckt sina egna åsigter, eller lemnat förslag, hvilka kunde tjena till ledning för omdömet. Just i den i visst hänseende motsatta åsigt, jag i detta fall äger, hämtar jag ett af skälen för mitt uppträdande. Jag tror nemi. att, om den ena Statsmakten öfverlemnar, vare sig med eller utan upplysningar, åt den andra Statsmakten att ordna landets behofver, då är det efter min tanka väl, om denna sednare deruti ser, icke blott ett erkännande af rättigheter, utan äfven derutaf finner sig uppmanad, att icke åt sitt möjliga öde handlöst öfverlemna någon enda vigtig angelägenhet, samt med den största noggrannhet pröfva densamma, för att sedan till Thronell frambära resultaten af sin forskning — så mycket hellre, när, såsom fallet varit i år, K. M. på förhand gifvit en nåd. försäkran, att ”aldrig lemna utan afseende hvad som är utförbart och nyttigt.” Jag anser det då vara ett heligt åliggande för den enskilde riksdagsmannen, att öppet antyda de bristfälligheter, han tycker sig finna i samhällsbyggnaden, och lika öppet underställa Representationens bedömmande de medel, han till deras afhjelpande anser mest ändamålsenliga.
H v a r m e d i rappet du helt behändigt K a n af en gnista få eld så stor. H v a d du i Norge bestämdt skall finna. Ett smeknamn s o m du åt lillan ger. rekommendera sitt allmänt erkända aöTEJBona. m e d sig in i som hon knappt på gunghäst. fritt I r a n k l o r sig in i hennes användning ville litet gevär öfver har af sin djupt » D e t blir en öfverner en annan till H a n s på golfvet hans än Didrik, och lade ett axel. ställde h o n o m det barn! geväret! — Han — kan Framåt Didrik röt och k o m m e n d e r a d e, brukade göra, när han exercerade (Slut.) r ö r d till H a n s Men säger, det ännu Och Hans dig, Och nu s o m fullväxt jag kan befara, A t t ingen lycka just fast består. Framstegspartiet — det är min ära — Jag tillhör, äfven af eget val; M e n ser jag dock, det för långt vill bära: Jag utan tvekan ger stoppsignal. Hvad en sig i Hon hade ju hatt kunde tacksamhet. Jag följer män ' skan i lifvets skiften Som dess förtrampade, trogna slaf Snart sagdt från vaggan o c h intill griften — Ja, ofta följer jag m e d i graf. F ö r framåtsträfvandet här i lifvet A f största nytta jag är o c h var; Fast mångens framgång — det är j u gifvet — K a n kännetecknas s o m underbar. kan och stod golfvet låg där vissnad o c h m a k t l ö s, mottagas med där sig. varit hon Dinahs död. Men de det Logogryf. Hvem efter hennes hon kunde ännu och ut. Bidrag — säng. som han skall kan blef hjärtat: infinna ätt tyst. så vi t ä n k t e oss! innan icke märkte, är t r e hade tagit stod där raskning kunde i 3! » utbrast H a n s D i d r i k och han det. gråta. du, gamla matsalen. Då Hans strålande. dem. ute smärta varligt att berätstängt — det förlösande ordet var som hade till! skulle — taladt!
Gr:n sade, att det i vårt land vore särdeles vådligt att tillåta hemmansklyfning utöfver hvad 1827 års författn. medgifver, m. e. o., Gr:n motsatte sig lättheten att kunna dela jord i mindre delar. I denna fråga bar jag i allmänhet haft hvad man kallar liberala åsigter, nemi. så tillvida, att jag icke anser lämpligt alt man i fråga om hemmansklyfning utsätter något visst mantal eller någon bestämd jordvidd. Gr. Beckfriis har redan visat huru olämpligt hemmantalet är. -J:de!s mtl kan vara mera värdt än ett annat ^:dels mtl. Enahanda kan förhållandet vara med värdet af jordrymden. Jag anser det vara en falsk grundsats, om man söker Den 1 Augusti e. tn. »5 förhindra folk att köpa sig ett litet stycke jord. Jag hämtar min erfarenhet frän landet. Jag minnes, att å den egendom jag i många är bebott, en arbetare hade förvärfvat sig ett tunnland jord. Han bebyggde och upodlade den. Han upfostrade sina barn och bergade sig mycket väl på denna jord. Det hade varit obarmhertigt att fråntaga honom densamma. Jag hade visserligen kunnat på grund af min lösningsrätt afhända honom den, men jag ville icke göra det. Jag ansåg lagen fullkomligt orimlig, då den icke tillät denne arbetare att bibehålla sin jord som han så väl skött och uparbetat. Jag känner orter, der det finnes personer som innehafva hvad man kallar backstugor både med och utan jord, och erfarenheten har visat, att de som innehafva jord alltid berga sig bättre än de som icke kunnat förvärfva sig sådan. Gå vi till de länder, der jordfördelningen är tillåten, så finna vi att fattigdomen der är större än i de länder hvarest jordafsöndring icke är tillåten. I England är fattigdomen större än i Frankrike. Min öfvertygelse är, att man bör så mycket som möjligt lemna frihet att sälja större eller mindre jordrymder, och att hvarje inskränkning i detta hänseende är skadlig. Förnekom arbetaren rättigheten att köpa ett eller några tunnland så skola vi snart se att, ehuru han arbetar i förhoppning att kunna betrygga sin familjs framtid, han faller fattigförsörjningen till last. Gr.
Hufvudsummorna för de till fjerde hufvud-titeln, eller Landtförsvaret, hörande föremål skulle, i följd af hvad jag här förut underdånigst föreslagit, komma att blifva: för utgifter af ständig beskaffenhet R:dr 4,587,950: deraf förslagsanslag 550,658: 52. 5. för behof, som dertill ej kunna hänföras, under dels tre och dels fyra år R:dr 2,227,866: 52. — eller under åren 1854—1856 R:ko R:dr 656,955: 26. 8. årligen och under år 1857 ...» » 257,000: Uppå tillstyrkan af Stats-rådets öfriga ledamöter täcktes Kongl. Maj:t till alla delar i nåder gilla och bifalla hvad nu i afseende på regleringen af utgifterne under fjerde hufvud-titeln samt de för landtförsvarets behof ifrågasatte nya såväl ständiga som extra anslag, äfvensom förändradt användande af vissa redan befintliga tillgångar, blifvit af Departements-chefen i underdånighet yttradt, hemstäldt och föreslaget; och skulle, om hvad Kongl. Maj:t således nu härutinnan i nåder beslutit, utdrag af protokollet till Finans-departementet afgå, för att läggas till grund vid författandet af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, i hvad den komme att röra förenärnnda hulvud-titel och Landtförsvarets behof i allmänhet; hvarjemte de till detta statsreglerings-ärende hörande handlingar skulle till vederbörligt utskott öfverlämnäs. Ex protocollo A. Ekman. Bil. M 2 & 5 till K. Majus Prop. om Statsv. 1855. 1 Sami. 1 Afd. 1 Haft. 7 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1853. Kongl. Majda Nåd.
Ridderskapet och Adeln, med öfvertygelse om inrättningens skadlighet, skulle för sin del finna för godt förklara, att den anses höra uphöra, så snart tillökning i i StatsVcrkets öfriga inkomster eller minskning i dess utgifter det medgifva, In teresse medel: I Kongl. Majrts Nådiga Proposition föreslås, att räntan å den så kallade Yerinländska LandtvärnsCassan må ur RiksStaten uteslutas, och Capitalet användas på ett med dess ursprungliga föremål öfverensstämmande sätt; men StatsUtskottet, som ansett 278 Den a 1 Februari). ett interesse-conto icke böra i Rikshufvudboken saknas, har bibehållit inkomst-titeln, och derå beräknat räntan af nämnde LandtvärnsCassa och af TackjernsBergslagernes lånemedel med tillsammans 1000 R:dr. Om ett interesse-conto i Rikshufvudboken icke bör saknas; så kan det väl åstadkommas, utan att behålla en räntetillgång af 288 R:dr å medel, som icke egentligen tillhöra Statsverket; och jag instämmer således uti den reservation, sorn Herr Friherre Palmstjerna tili StatsUlskottets protocoll afgifvit, och hvarmed någre andre af dess Ledamöter sig förenat. StatsUtskottets beräkning af StatsVerkets Ordinarie eller ständige inkomster upgår till en summa af 3,85 g, 102 R:dr 23 sk. 6 r:st. och synes följakteligen med 109,632 R:dr 23 sk. 6 r:st. öfverstiga den beräkning af samma inkomster, deni Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition framställer; men när i öfvervägande tages, att Utskottet under titeln KronotiondeSpanmål upfört hvad förut genom anordning utom
Förra morn. bifölls, hvaremot senare momentet skulle erhålla följande lydelse: bränvins-distillering med pannor af högst G kannors rymd vare hela året tillåten, men endast för dem, som till bränvinsbränning äro berättigade ; §, 9 antogs, med följande förtydligande: alla de pannor, som af nå gon till bränvinsbränning berättigad begagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak, eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet, skola väl, för nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas, m. m.; §. io antogs, med den förändring, alt orden: eller ock uppgifvit en mindre pannerymd, än den} hvaraf de ega rättighet att sig begagna, skulle utgå; §. 14 antogs, med det tillägg, alt Kopparslagare i köping, skulle åläggas samma skyldighet, som i stad; §. 26, sisla morn., skulle erhålla följande förändring och tillägg: kostnaden för den allmänna förseglingen efter slutet af April månad hvarje år, äfvensom för den försegling, som måste verkställas, då bränvins bränningen varder genom serskildt förbud inställd, kommer att af Kro nans medel m. m.; kostnaden åter för den försegling, som vid Mars och December månaders utgång bör verkställas å deras bränvinsredskap, som begagna endast endera bränvins-brännings-terminen, ersattes Kronobeljcningen af redskapens egare med 2 rst. per kannerum, om bränvinspannorne äro lösa, och med 3 rst. per kannerum, om de äro inmurade, i hvilken ersättning) reseoch tractaments-penningar äfven anses inbegripna ; §. 37 antogs, med den förändring, att 3 mom. skulle erhålla följande tillägg:'”beträdes någon — sistnämnde belopp. Enahanda ansvar drabbe äfven den, sorn under de månader af året, under hvilka bränvinsbränning ej är tillåten, beträdes med att densamma utöfva. Befinnes någon nyttja m. m.”; äfvensom att sista morn. skulle redigeras i öfverensstämmelse med Ståndets beslut vid 1 §.; §.