Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krig begyntes war LifGarder 1800 Man fördelt i 18 Compagnieri under loppet af Kriget hade 7 blifwit vacante: och dä Konun. gen mid Freden beslöt att reducera Regementet till 10 Compagnier hwardera af iso Man, skulle af de äierstäende Ert indragas, hwarrill Han i bläder för godt fann, att urwälja mitt» ehuru jag ej war bland de yngste, och hade lyckan, seni högste Befalhafwaren kommendera den delen af Regementet, som fäcktade i Swenstsund den 9 och ro Julli 1790. Konungen begagnade den »iden arne förwisningsPkatser Sweaborg och Bartholemy, af hwilka ven första blef för mig bestämd, med bibehållande af min Capitains Lön och Ordres art der göra tjenst ef er »värdigheten afven fullmagtjaginnehade.Lönentransporterades derefter genom ett särskildt Konungens bref päTawastehus Ränteri alt Uppbäras, hwarigenomjag under hela deri Konungens lifs rd nödgades emottaga den i de sä kastade kalrnelijelms polletter. Märkelig stillnad emellan lövö R-o. Banco ert Compagnie af Lif-Gardet den tiden renderade, och 226 R:d. uti sädane Polletter och ehuru 174g ars Rese-Reglemente uttryckeligen listade mig säfom dä Commendcrad utom Regementets ständ, ett Traktamente af 32 st. vm dagen, ut» föll det aldrig under hans lid. Nägra dagar efter Konungens död, erhöll jag tillstånd Återkomma, och trodde af denna owäntade Nädiga kallelse fä det, genom Oswerste-Lieutenant I^iljellorns bortgäng vacairt blefne Compagniet, hwariill äfwen i Brefwet om reduc ionen gass mia stör - Den 24 Zebruarii.
Första resultatet af dessa damers iitiegöraiiden visade sig i en utställning af engelska siden, %r 1890, hos lady Eggertoii of Tatton, som ifrigt verkade för saken till sin död fön. tv % &amp; r sedan. Utställningen var mycket lyckad och nu samlades alla krafter i en förening: rlxdies National Silk A4ssociatioii~, livilken sainnianslöt sig ined den nybildade » Silk Association of Great Britain&gt; I spetsen for L. N. Silk Association star prinsessan Xary, lieiti ginna af Teck, i egenskap af en synnerligen intresserad och euergisk presidenti D i förra året hennes dotter, priiisessan Xay, skulle gifta sig med prins George of Wales, besökte de höga damerna sjalfva mi. Warner ' s fabrik i Betlinal Green och bestalde brud * idniiigen, hvarefter engelskt sideii så mycket användes af såväl de kungliga soiii andra bröllopsg&amp;ster, att detta bröllop blifrit kalladt » d$ första a.fgjordt engelska silkes bröllopet^. Föreningens styrelse utgöres af l 7 damer af den hiigsta aristokratien: hertiginnor, markisinnor, grefviiinior m. m. saiiit ett stort antal 2 County Secretaries D, representerande d z flesta » coiinties » (gref - skap) i England, Skotland, Irland och Wales. Xedleniinar af föreningen, uppgående till mellan 1 odi 2,000; förbinda sig » att föredraga engelska siden, så vidt möjligt ar, att uppmana sina r5bnnei. a t t anviinda skdant, samt liandlamide och sömmerskor att d a r d tillliandah %lla allmänheten ». ' Redan liar en stor tillväxt risat sig i landets silkesiiidustri, tekniska skolor ha inrättats för undervisning i möiisterritning och viif nad och resultatet af nämnda föreningars verksainhet liar visat sig syiinerligen lofvande i den storartade utstiiUning af engelska siden, soiii i våras under 10 dagar hållits i Iiertigen och hertiginnan af Sutterlands palatslika londonresidens, Stafford House.
Kampen för lyckan var ett omöjligt experiment, det att, för lösningen af en estetiskt ohållbar uppgift, sammansmälta två olika diktarlynnen. Och när A. Ch. Leffler 1888 på nyåret efter åtskillig tvekan beslöt att fara till Rom, var det till en del emedan hon, påverkad af Sonja, kände »behof att återtaga sig själf» (se biografien öfver Sonja) för att ge sig åt sitt arbete, som, utom nämda plan, äfven innebar en tredje del till Sommarsagan, en skildring af Ullas och Falks lyckliga samlif under de nya formerna. Att det just blef till Italien hon for, berodde på att hennes år 1886 döde, som en bror afhållne vän, Viktor Lorén, uttryckt sin önskan, att hon skulle besöka hans älsklingsland, som hon alltid längtat till – redan 1881 hade hon lärt italienska i hopp att någon gång komma till Italien – men som hon aldrig sett. Ny vår. Brytningar. Äktenskap. Efter att ha tillbragt den ovanligt kalla och rägniga, och således otillfredsställande, vintern i Rom, följde A. Ch. Leffler på våren prof. MittagLeffler och hans hustru till Afrika – en färd, som hon skildrade i resebref till Stockholms Dagblad. På hemvägen träffade de i Neapel en af broderns matematiska bekantskaper, Pasquale del Pezzo, markis af Campodisola. En gemensam vän, hvilken de råkat på återvägen från Tunis öfver Palermo, hade skildrat professor del Pezzo på ett sätt, som väckt A. Ch. Lefflers lifliga psykologiska intresse, emedan hans utvecklingshistoria var präglad af samma slags pathos som hennes egen: kampen för personlighetens frigörelse ur förhållandenas makt. Han tillhörde en ytterst konservativ, legitimistisk familj, som stod i opposition mot alla de förändringar Italien sedan femtiotalet undergått. Men han, äldste sonen – årsbarn med det nya Italien – hade frigjort sig från fördomarna och slutit sig till det unga Italiens sträfvanden. Mot alla familjetraditioner hade han sökt en statens tjänst, som professor i matematik vid Neapels högskola – en själfvunnen titel, hvilken han var lika stolt öfver som han var likgiltig för sina ärfda.
Listan öfver dessa bakteriesjukdomar är mycket stor; vi finnna där nervfeber, skarlakansfeber, messling, koppor, ros, difteri, influensa, rödsot, kolera, frossa, mjältbrand, lungsot, blodförgiftning m. in. Som man redan på förhand kan antaga med den kännedom vi äga om deras uppkomst, äro de allra flesta af dessa sjukdomar smittsamma. De sjukdomsalstrande bakterierna öfverföras från den ena individen till den andra, vare sig genom direkt beröring eller på andra vä- gar, och erfarenheten har lärt oss, att dessa vägar kunna vara mycket långa och mer än en gång omöjliga att påvisa. Men vi hafva också en glädjande erfarenhet, som säger, att långt ifrån alla människor, som komma i beröring med dessa bakterier, insjukna, äfvensom att sjukdomen, där den framkallas, mången gång endast antager en lindrig karaktär. För att kunna förklara detta ovedersägliga faktum måste vi antaga, att skilda personer äga en i högsta grad olika mottaglighet. En del människor synes fullkomligt otillgänglig för en sjukdom, som hos andra åter uppträder vid minsta anledning. Denna individuella disposition framträder icke endast vid de sjukdomar, som förorsakas af bakterier, utan spelar vid uppkomsten af hardt när alla sjukdomar en viktig roll. Hvarpå den beror kan icke sägas ännu vara till fullo utredt. Att ett medfödt moment i de flesta fall förefinnes, torde vara utom allt tvifvel, men därjämte måste vi äfven taga i beräkning en mängd andra omständigheter, som kunna beröfva organismen mer eller mindre af dess motståndskraft, och hvilka sålunda komma att utgöra så att säga predispouerande orsaker. De allmänna hygieniska förhållanden, under hvilka en människa lefver, måste härvidlag tillerkännas en stor betydelse. Det är ett faktum, som på intet vis låter sig bortresoneras, att dödligheten är större inom de fattiga klssserna än inom de mera bergade. Fråusedt att den fattige vid ett sjukdomsfall icke kan komma i åtnjutande af all den vård | och den mången gång dyrbara behandling, som står den förmögnare till buds, bidraga härtill många omständigheter.
»Det får derjemte märkas, alt då drank, till och med sedan den varit förvarad 6 å »S veckor, med nytta kan användas till utfodring åt kreatur, bör man kunna vara för»sedd dermed, ända till dess kreaturen utsläppas på bete. »Genom att inskränka bränvinsbränningen till sagde tid, åstadkommes också att den »eger rum under en årstid, då man vanligen har slädföre till framforslande af de ma»terialier, som äro nödiga, samt införande till städerna af den färdiga produkten.» Enär kommissionen i förbudet för vissa embetsoeh tjenstemän att bränna och omdestillera bränvin, icke nämndt domare, politi-, embetsoch tjenstemän i städerna, utan endast embetsman på landet (sörenskrifvare, fogdar, länsmän), har hon förmodligen utgått från den förutsättning, att embetsman icke kunna erhålla burskap, emedan det eljest skulle vara gjordt ett undantag för städernas embetsoeh tjenstemän, då likväl samma skäl synas vara förhanden att likväl utesluta dem både i städerna och på landet från att befatta sig med den handtering, som här är i fråga. Departementet tror emellertid, att det ej finnes något legalt hinder för embetsoch tjenstemän att erhålla borgerskap, med undantag af stadgandet i g 5 uti handelslagen af den 8 Augusti 4842, i kraft hvaraf alla embetsman,— med undantag af befallningsmänijen vid borgerskapets beväring samt brandkorpsen, — samt politioch tullbetjening, äro uteslutna från handels-borgerskap. Departementet tillåter sig derföre föreslå, att uti mom. 2 g 4 i stället för »fogdar, sörenskrifvare och länsmän», sättes »domare och politi-embetsoch tjenstemän».
Hvad åter angår behofvel af sprit för Snickare, så beklagar jag, att Gr:n icke afhört mitt förra yttrande, då jag nämnde, att Snickare kunna få sprit, sådan de behöfva, utan destillering, enär ångredskapen leranar 22:gtadig sprit. Snickare hafva dessutom sagt mig, alt de äro mera belåtna med den mindre väl renade spriten, hvilken, såsom innehållande en mindre qvantitet finkel-olja, vore mera tjenlig för polityr. Hvad angår behofvet af sprit för tillverkning af eau de cologne, så har jag visserligen icke talat med någon fabrikant derom; men chemister hafva sagt mig, alt den sprit, hvarom jag nu talat, för detta ändamål jemväl skall vara lämplig; om än så icke är, kan deras behof fyllas från vederbörande apothekare. Gr:n har äfven sagt, att apothekare blifvit gjorde till bränvinsbrännare. Grm känner således icke apothekarnes privilegier. De hafva, enligt Utsk:s förslag, endast fått tillåtelse att begagna destilleringspannor, hvilka de, enligt den nu gällande författningen, ega. Jag har talat med Apothekare, som sagt mig, att denna tillåtelse åtföljes af det vilkor, att om de öfverträda densamma, förlora de sina privilegier; och vid lika äfventyr är bränvinsförsäljning der förbjuden. Häremot kan man visserligen invända, att i småstäderna Apothekare ofta försälja spirituösa drycker. Detta kan vara en möjlighet, men säkert är dock, att det i privilegierna är dem förbjudet; och jag tror, att dylika fall numera sällan förekomma, emedan tillsynen är serdeles sträng. Gr. Posse har talat om nyttan af, 574 Den 29 A pr it f. m att inora landet sprit tillveikas, så att vi kunna täfla med utländningen. Jag har redan sagt och visat, att så vid renadt bränvin som sprit kan erhållas både med och utan destillering. Hvad slutligen angår författningens tolkning, så beklagar jag, att Otsk. icke kunnat åstadkomma en tydligare redaction. Jag tror dock, att den kan förstås.
Men hellre detän att som Ohnet vara publikens Jydige tjenare och kopiera berömliga romanfabrikanter från tider, som flytt. Det blir så själlöst, %det han skrifver, så följetongsartadt och flackt schablonmessigt, att man för att njuta af hans böcker måste antingen utesluta hvarje tanke ur sitt hufvud eller åtminstone glömma bort allt hvad som blifvit skrifvet under de sista decennierna. Som följetonist i en tidning för damer är Ohnet lämplig. Han tyckes äfven vara ypperligt på sin plats som den stora publikens roare. Som gradmätare på dennas smak få också hans böcker sitt egentliga värde. Passepartout.Två generationer. Strödda aforismer af Oscar Levertin. Strax före jul utkom i Köpenhamn ett litet elegant debut-arbete, hvilket väckte en så pass omfattande uppmärksamhet, att första upplagan inom ett par veckor var utsåld. Boken var en samling småstudier, dess titel “ Unge Mennesker “ och den unge till Herman Bangs literära fraktion hörande författaren hette Peter. Nansen. Det lilla häftet var formelt sedt.icke af någon öfver-väldigande betydelse — stilen är lätt, ledig, men utan någon synnerlig personlig färgton öfver sig. Det hela föreföll för slapt, för energilöst skrifvet med allt för mycket jägtande efter psykologiska konstgrepp af tvifvelaktig sanning. Vida märkligare var emellertid boken som en konseqvent och träffande sedeskildring af en hel del nutidsungdom, särskildt af nutidens " unge män. Allt det nervösa i sträfvandet, allt det misstroget tvif-velsjuka i tänkandet, allt det ängsligt krampaktiga i kännandet hos dagens manliga ungdom, deras viljor af vax och deras lustar af blår, tungsintheten och maktlösheten, med ett ord allt det Peer Gyntska och Niels Lyhne-artade i tiden kom förträffligt fram i dessa Nansens småstudier. * Trogen sitt program, vill ” Dagens krönika ” fortfarande med nöje lemna andarne tillfälle att tukta hvarandra. Ensidig idealism ar lika litet som ensidig realism vår lösen.
Betänkande, angående yttrande af Herr Grefve O. A. Cronhjelm om bestämmande af viss tid för utfärdande och pröfning af Kammar-Rättens anmärkningar emot Skattdragande och Uppbördsmän, samt Bevilln.-Utskottets Betänkande N.o 14, 4g : / samt. af Herr Axel Rothlieb,., dels i samma ämne, och dels om inställande af gjorda anmärkningar om Hemmansvärden. 1 sammanhang med gjorda framställningar örn inskränkning i Kongl. Kammar-Rättens rättighet, att granska och pröfva BeViUnings-mål, hvarom Utskottet afgifver serskildt Betänkande, har blifvit af Herr Grefve Cronhjelm föreslaget, att viss praescriptionstid måtte bestämmas, efter hvilkens förlopp ej någon anmärkning finge göras af Kongl. Kammar-Katten emot de Skattdragande och Uppbördsmännen; alt äfven viss tid må bestämmas, inom hvilken Domstölarne skola anmärkningsmål afgöra; att, derest sådane Stadganden redan finnas, borde desamma i Bevillnings-Förordningen intagas5 med anledning hvaraf Herr Grefven, efter anförande af exem" pel på den tidsutdrägt, som i anmärkningsväg egt rum, anhållit, att en praescriptionstid af 3 år i afseende på anmärkningarne mätte Kammar-Kätten föreläggas, och ytterligare en tid af 3 år bestämmas, inom hvilken Domstolarnes pröfning af dessa frågor borde senast vara Verkställd; äfvensom Herr Rothlieb hemställt, Bill. till Riks.’St. Prot. 1828 och 1829. t te Sami. 4:e Hit. BevillnrZJtskottets Betänkande N-.o 1^, dels, att Rikets Högloft Stander måtte hos Kongl* Majrt i underdånighet ania la, det de anmärka ningar , som under senare åren blifvit gjorde, emot de Hemmansyärden Comitéerne bestämt, måtte inställas och blifva utan påföljd, samt dels äfven att någon bestämd tid fastställes, inom hvilken anmärkningar, för att vara gällande? böra anmälas.
180 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). angående sådan för Direktören vid Landskrona straf fängelse, Under-Löjtnanten Carl Petter Westergren: III. 268, 275, R. 275 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). angående sådan för Löjtnanten vid Westgötha Rege mente Carl Julius von Holten: I. 46. R. 46 (se vidare StatsUtskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — —, angående sådan åt chefen för Kameral-Departementet i fångvårds-styrelsen Carl Mauritz Kruskopf: IV. 412, 424, R. 424 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde HufvudTitel). — —, angående rätt till sådan för Eiskopen i Hernösands Stift m. m. Doktor Israel Bergman vid afskedstagande: Y. 34, R. 34 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde HufvudTitel). angående sådan för Kommissions-landtmätaren P. A. Toll: III. 628, R. 630 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — —, angående sådan åt aflidne Navigations-skole-inspektören m. rn. C. A. Petterssons enka, Hilda Amanda Catharina Lundberg: VI. 21. 25, R. 25 (se vidare Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — —, angående sådan för Ofver-Fältläkaren m. m.
Utskottet har ansett dessa anmälanden för närvarande icke föranleda till någon Eidd. o. Adelns åtgärd. V Riddarhus-Utsk ot tets Utlåtande N:o 7. 5 § 2. Jemte anmälan, att den s. k. Kapitations-afgiften, som, till bestridande af kostnaderna för reparationen å Eiddarhuset för åren 1855, 1856 och 1857 varit erlagd endast med En Edr Bko årligen af hvarje mantalsskrifven adlig mansperson som för lön eller förmögenhet betalat bevillning, för nämnde tre år enligt kassaräkningarne influtit med tillsammans 10,996 Edr 71 öre Ernt, har Direktionen tillika uppgifvit, att den genom samma afgift bildade reparations-fondens fordringar och tillgångar, hvilka vid 185 5 års slut utgjorde 52.072 Rdr 88 öre Ernt, vid 1858 års slut, efter afdrag af fondens skulder, uppgingo till endast 2,236 Edr 44 öre, hvilken förminskning härrört dels af den, enligt Eidd. o. Adelns beslut vid sista Eiksdag, af reparationsfonden bekostade ersättningen, uppgående till 3,859 Edr 75 öre, till Wadstena Jungfrustifts-kassan för genom stöld förlorade medel, och dels af de sednaste årens högst betydliga reparations-kostnader. Härtill komme, att de utgifter, som under loppet af innevarande år måst påföras denna fond, uppgått till så stort belopp, att, jemte det fondens behållning vore inskränkt till ett kapital-belopp af 900 Edr Ernt, fondens skuldsättning vid Eiksdags-berättelsens afgifvande uppginge till 54,600 Edr, samt att återstående utgifterna för pågående reparationer eller andra arbeten, om hvilkas utförande beslut redan blifvit fattadt, kunde beräknas till omkring 62,000 Rdr allt Rmt.
Societeten särstilt rebywisade sä kallade Äbo Accademie-afgift att förswinna, men för den förr stadgade Bewillningcn ä wista waror, en fullkomlig ärsätkning att mZä i den förhöjning ä Tullen för rätt Socker som uya Bewillnings förflaget utsätter. Som det för öfrigt befunnits att Sand, Salaho och Nordansjö Bergs-Tullar samt lilla Edets Tull äro af Kongl. Maj:x och Kronan bortarrenhsrade, de förre till Majoren Friherre xvnpk intill Kr l8ac> emot z3Z R.d. och den sednare till TroliMe CanastBolaZ intill rörd emot ,ooZ R:d - Den rs Zebruarii. 799 ärligen, fä, till ytterligare befrämjande af hufwud ändainäler hos Eders Kongs. Maj:' Riksens Stander i underdånighet anhälla om nådigt widtagande af den anstalt att berörde Arrenden efter wederbörandes hörande, kunde infrias. Hos Riksens Ständer har wäl kommit i fräga om icke nödigt bleswe det Landt-Tulls-beMakningen i Sjö- och Stapelstäderne bibehölles nägon tid efter der Landt - Tullarne i öfrigt uphört; men dä Riksens Ständer trott Landt.Tullarnes indragning i allmänhet ej böra sättas i »verkställighet förr än med början af nasta är 1811 hwarförinnan de anstalter en säkrare Sjö- och Gränse-Tull samt Kustbewakning kräfwer ej torde hinna widtagas, anse Riksens Ständer sig böra i underbänighet tillstyrka akt Landt Tulls-upsigten mätte ä alla ställen pä en gäng »vid samma tid sörswinna.
Majit har bifallit livad Rikets Ständer härutinnan föreslagit, hvarom allmän Kungörelse är utfärdad den 13 Juni 1845. 12f:o af den 15 Maj 1845, angående extra statsanslag för allmänna arbeten m. m. (192). 122:o af den 15 Maj 1845, angående sättet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslag och lån till befrämjande af odlingsföretag och allmänna arbeten (180). 123:o af den 15 Maj 1845, angående reserverandet af de vid 1841 års riksdag anvisade statsbidrag för hamnanläggning vid Åhus och upprensning af Rottne å (179). 124:o af den 7 Maj 1845, angående ett staden Sölvitsborg beviljadt lånunderstöd (175). 125:o af den 22 Maj 1845, angående låubidrag till Göteborgs hamnbyggnad (219). Vid underdånig föredragning af Rikets Ständers uti dessa fem skrifvelser anmälda beslut, har Kongl. Majit, med antagande af hvad Rikets Ständer så - 22 Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. lunda beviljat lill befrämjande af allmänna arbeten, äfvensom de dervid lastade vilkor, genom nådigt bref af den 13 Juni 1845 anbefallt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader att icke allenast underrätta Kongl. Maj:ts Befallningshafvande om de beviljade anslagen, för att länens invånare kungöras, utan äfven derom lemna öfrige vederbörande erforderliga underrättelser, samt att vidtaga de förberedande åtgärder, som för ändamålets vinnande i öfrigt påkallades. t2®:o af den 15 Maj 1845, om upphäfvande af Kongl. Resolutionen den 13 November 1747, om inskränkning i en del socknars i Dalarne rättighet att använda skog (200).
Men em Formerne icke skulle tillåta Ridderskapet 88 Den 4 Julii. och Adeln af t nu, utan återremiss, antaga Kongl, Majttsnådiga proposition, anhåller jag .att Betänkandet måtte återremitteras, ehuru denna åtgärd endast utgör en skatt åt formaliteten. Herr Manner stern. Johan: Jag instämmer så mycket häldre nied Friherre Hjerta , sorn jag tror att den af StatsLJtskottet föreslagne Summa, deruti någon tillökning för det uppgilna ändamå:et icke torde böra medgifvas, är så tillräcklig, att ifrågavarande pensioner äfven kunna deraf utgå. I öfrigt kunna de af StatsLJtskottet lör regleringen uppgifna grunder svårligen bestridas, eftersom de äro enIige med de af Riksens Ständer i dybke fall förut antagne; men då StatsLJtskottet tillstyrkt, och Riksens Ständer torde bifalla, att ifrågavarande Summa, af 16,666 I\:dr'32 sk. anslås till pensioner åt Hennes Maja EnkeDrottningetiG HofStat. och 0111 de af Friherre Hjerta omnämnde pensioner, äfven komma att deraf utan Summans förhöjning, utgöras, så skulle jag för min del önska, att en sådan jemkning kunde medgifvas, att personer , hvilka, om of. vannämnde grunder noggrant skulle tillämpas, kommo att Stkna all belöning lör sin tjenst, måtte få någon ersättning för den lön de högst oförmodadt förlorat. Jag ans r detta så myc ket mera billigt, som den olikhet annars kunde inträffa, att personer, hvilke en längre tid gjort tjenst hos Hennes Maj:t EnkeDrottningen, skulle gå miste om all sin belöning ifall de innehafva någon, ehuru obetydliglön på Stat; hvaremot andra, sorn endast nå lgr Dm 4 Juliu 89 tnånadsr gjort tjenst, skulle sin fulla lön till; godo njuta.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Constirutions-Utskottets ifrågavarande Memorial måtte läggas till Handlingarne: hvilket bifölls» Företogs till pröfning Stats - Utskottets under N:o 133 afgnne, samt den 7 dennes på bordet lagde Betankande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående reglerande af de Kongl. Hofvens Stats-Summor. Friherre Wrangel, Henning, anförde skriftligen: I en tidpunct då, genom sammanstötande händelser af tryckande Skatrer och ett oredigt Penninge-Verk, Nationen är försatt i största förlägenhet, och dessa ämnen nu utgöra Imfvudföremålet för våra ofverlaggningar, kan jag för min del ej finna någon möjlighet, att afgör» några större Stats-anslag , innan grilnderne för Financerne äro uppgjorda; på dem hvilar förmågan att utgöra de till Hofven bestämde Ridd, och Ad. Prot. 222 Den ii April. Stats Summor, och jag är öfvertygad, att vår nu varande AllerNådigste Konungs alltid visade behjertenhet för dess Folk , afven nu skall afväga dess krafter, vid frågan om utgifteme för Hofhållningen. — Anslaget bör rättas efter Myntets förhållande till varuvärdet och Numerairen minskas i samma mohn sorn Myntets värde höjes, och så tvärt om. — Af dessa skäl anhåller jag, att de nu ifrågavarande anslagen till Hofvet, ej må bifallas förr än Finance-planen är fullkomligen afgjord. Så mycket mer har jag skäl att förvänta afseende å denna min önskan, som en stor Regents högsta sällhet är , att se dess Thron omgifven af ett lyckligt troget och tappert Folks välsignelser; en vida större tillfredsställelse, än pragt och öfverflöd, åtföljdt af fattigdomens suckar. Dessa mina oförställt tolkade tankar kunna ej illa upptagas, när Hjeltens och Statsmannens egenskaper uti en Person äro förenade. Friherre Boye, Ludvig: Oberedd att tala i detta ämne» men uppkallad af min rätts-känsla att göra det, anhåller jag vördnadsfullt om öfverseende med ofullkomligheten af mitt framställningssätt.