Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. allena vid allmän riksda g.” Således har lagstiftaren icke lemnat denna urgamla rätt, till ringaste del, i Regeringsmaktens händer. Vid hvarje riksdag låle Konungen uppvisa statsverkets tillstånd, i alla dess delar, till inkomster, utgifter, fordringar och skulder, för det Stats-Utsk., som R. St. utvälja”, etc. Regeringsmakten har således blifvit ålagd att uppvisa statsverket, "i alla dess delar”; hvilket äfven innefattar ali beskattning. Här talas icke örn någon skilnad i detta afseende, eller om någon Konungens rättighet att anse någon viss skatt tillhöra sig eller statsverket. ”§ 5g. Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof lute Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa 211 Den i Februari. livad Staten kan tarfva, utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom hevillningar böra fyllas.” En hvar som i denna ordning läser dessa ord, måste genast finna, att här icke göres någon inskränkning i Ständernas allena-utöfniug af beskattnings-rätleu (se § 07) eller i deras rätt att betrakta och afse statsverkets tillstånd, i alla dess delar (§ 58); och att här endast föreskrifves formen hvari Regeringens framställning bör göras 0111 ”statsverkets behof.” Här leranäs nemi. den bestämda föreskriften, att det är Konungamakten, sorn, vid Ständernas sammanträde, bör hafva låtit utarbeta berättelsen om statsverkets "tillstånd” samt framställningen om hvad Staten "kan tarfva.” Det är Regeringen, som bör uppgifva hvad de "ordinarie inkomsterna” utgjort, och hvad "derutöfver behöfves”; och det är detta "behof”, som genom bevillningar bör fyllas. Men att en sådan ordning för de begge Stats-makternas verksamhet skulle innebära en inskränkning i Ständernas rättighet att allena utöfva beskattningsrätten, dertill finnes ej ringaste anledn. I fäll något sådant åsyftades, skulle ju en tillsats af några ord varit tillräcklig att bär antyda någon sådan inskränkning, eller att tillerkänna Konungen andel i beskattningssrätten, hvad de ordinarie inkomsterna angick.
Fröken Key ä r dock icke förlagen om svar på denna fråga. Hon vet först och främst på pricken, livilka inål som kvinnans väsensa r t bjuder henne a t t aibetrir för, nämligen: för. fredssaken, för en sadan reform af iiiidervisningen, a t t folkskolan blir bottenskola, för lösningen af de sociala frågorna; med andta ord, kvinliglieten bjuder a t t arbeta just för de åsikter, soni fröken Key anser vara de rätta. Detta kallar jag, a t t vara doginatisk. Med fnllkomligt lika goda skäl kan en aiiiian koinina och bevisa, a t t den kvinliga egendoinligheten bjuder oss a t t verka för federationen, för den absollita nykterheten och för religionen. Det förlihller sig nariiligen så, a t t kvinligliet a r ett obestänidt begrepp,. soin livar och en kan definiera på sitt satt. Det är obestäindt äfven därför, att det just för närvarande Iiåller på a t t undergå en inetamorfos; kviiiliglieten eröfrar ' det ena arbetsområdet efter det andra, om livillcet det föiwt hette: det där al * omöjligt för en kvinlig kvinna. l !ian kan numera icke annat an storskratta å t de karakteristiker öfver kviiinonatureii och dess Begräiisning, soin skrefvos för en 50 Br sedan. ' Ännu 30 å r tillbaka i tiden skiille det väl .ansetts för omöjligt, a t t en kvinna med anspr@ pii kvinlighet kiiiide uppträda ocli liålla offentliga föredrag; och nu ä r det väl ingen som bestrider, a t t t. ex. finöken Key gör detta med fullt bibeliiillen Iwinlig värdighet.
Efter dessa allmänna anmärkmr tager jag mig friheten föreslå: l:o att bränvinsbrännings-rättigheten, jemte det den skiljes från Sin natur att vara ett privilegium för jorden, blir lika fri sorn hvarje annan näringsgren; 2:o att skatten bestämmes lill 16 sk. b:ko per kanna, lika för allt bränvin som bräunes; 3:0 att bränningstiden iuskränkes till 2 månader om året, och 4:o att den nya bränvinsbrännings-författningen må vinna tillämpning från och med härnäst följande bränningsår. I afseende på beskattningsmethoden för s. k. fabriksbränning hyser jag åtskilliga betänkligheter vid antagandet af mäskekarens rymd, såsom grund derför. För det första medför detta den olägenheten alt, då det råämne, som skrymmer minst, men gifver största produkten, naturligtvis korarae att företrädesvis användas, följden deraf blifver att till besparing af skatten, den båsta och stridaste säden offras åt bränvinspannan, hvaremot sämre säd och potates icke på delta sätt tillgodogöras. Likaledes följer häraf, att bränvinsbrännaren anstränger alla sina bemödanden för att erhålla den största qvantiteten bränvin, då skatten blir lika stor, ehvad han producerar mer eller mindre; hvarförutan bränvinsbrännaren vederfares den orättvisa alt få betala skatt äfven för misslyckade bränningar eller s. k. underbränning. Slutligen bör anmärkas, att beskatt - Den 29 December. 233 ningen efter mäskekarens rymd kan gifva anledn. tilf betänkliga underslef, derigenom alt mäskningen kan ske på annat ställe och i andra kar än just de uti bränneriet befintliga, t. ex. för de många utanför flera städer belägna större brännerier, hos stadens bryggare; hvarefter mäsken kan föras ut till bränneriet för att der begagnas.
rågar man nu efter orsaken till att - det qvinliga arbetet aflönas så mycket sämre an männens, så niåste de~i,na, 0 &gt; som redan ar aiitydt, väl närmast sökas deri, ait qvinnorna, på grund af sin bristfalliga utbildning, i stora skaror måste söka sig till de enskildta ofvan angifna elementära förvärf, som de kunna gå i land med; att d e derigenom nedpressa lönen för livarandra, och att de härigenom åter tvingas ned till ett mycket ringa lifsuppehalle, hvilket i sin ordning, efter de allmänna reglerna för arbetslönen, blir väsentligt bestämmande för den qvinliga arbetslönen genoni alla satser. Det ar då icke blott af allmänna humana hänsyn, af hänsyn till personliglietens utveckling, utan i ekonomiskt hänseende, i synnerhet med den öfvermåttan låga qvinliga arbetslönen för ögonen, som fordringarne på qvi~inans tekniska och professio ?zeZZa utbildn ' ing hafva framkonimit. Man fordrar en lika omsorgsfull undervisniiig i skolor för flickor som för gossar, ett lika fritt och vidsträckt tillträde till fortsättningsskolor för båda parterna, en lika stor inöfning i handel och handtverk för de unga qvinnorna som för de unga männen, och man går sedan ut ifrån, att, nar man sålunda har gifvit qvinnorna del i samma utveckling som männen, så skola deras krafter visa sig. kunna räcka lika långt som männens, och det skall då också af sig sjelft öppna sig tillträde till fullt ut så många förvarf för det ena könet soni för det andra. Man lägger härtill, att, till och med om qvinnornas fysiska krafter äro mindre an männens och att det derför kommer att finnas några förvarf, som äro dem för tunga och som de derför bli utestängda ifrån, så kommer det å andra sidan att finnas förvarf, der det qvinliga tålamodet, handigheten m. m. skall koninia lieniie till godo mer än männen, och man gör dessutom gällande att de arbeten, der muskelkraften spelar den Uagn&gt;l. största rollen, alltmera öfvertagas af verktyg och maskiner, och. a t t i allt högre grad öfning och utbildning komma att bli de moment?
Derföre att det finns medel att, tillgå, så kan det mycket lätt hända att en FilialBank upkommer på Gottland, och då vore det orätt att först bevilja medel till lånekontoret i Wisby, då man sedan skall gifva medel till bildande af en FilialBank. Nu säger man att det är bättre att Banken verkar direkt genom de egna lånekontoren än att den inrättar FilialBanker, men det är den stora skillnaden att om man bildar en FilialBank, så är det mycket lättare att concentrera alla de tillgångar, som finnas i orten, och att upsamla besparingarne i mån som de göras. Om det också icke i början kan ske i så stor skala, så i samma mån som rörelsen utbildar sig, blir FilialBanken allt starkare och starkare, nyttigare och nyttigare. Lånekontoren äro deremot af en mera fast beskaffenhet, och deras rörelse kan endast ökas på det sätt att de vid någon Riksdag erhålla en tillökning af sina fonder. Jag tillstyrker derföre bifall till hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. Hr Printzensköld, Carl: Jag har nyss ånyo hört, att FilialBanker skola hugnas med understöd framför enskilda personer, som hvarken hafva lust att blifva delegare i FilialBank, eller att anlita någon sådan om lån. Min tanka är emellertid, att man bör öka fonden för ett lånekontor, liggande inom en sådan provins som Gottland, åtminstone icke vägra denna tillökning blott derföre att roan hoppas der kunna bilda en FilialBank, som då skulle erhålla icke allenast den ifrågasatta tillökningen i lånekontorets fond utan äfven annat understöd, och hvilken FilialBank sedan skulle kunna uphemta alla de besparingar i kontanta penningar som der kunde göras. Aro då dessa FilialBanker af den nytta som man förespeglar? Äro de så lätt stiftade, sfi upväxa de i alla fall, utan att man behöfver framkalla dem på Bankens bekostnad.
Stats-Contorets derutinnan afgifne heraställanden, hvilka innefattas uti dess i den Kongl. Propositionen åberopade och af trycket ulkömne underdåniga Berättelse om magasinsärendena, af den 20 December näs11idet år, bar Utskottet, i afseende först på frågan om bestämmandet af minimivigt å spanmålj ansett, alt, ehuru ett sådant bestämmande skulle vara en tillförlitlig och godtyckligheten undanrödjande grund för bedömandet af levererad spanmåls afradsgiida beskaffenhet, så möta likväl, å andra sidan, åtskilliga stora olägenheter vid dess tillämpande. Olika årsväxt medför ofta, äfven för hvarandra närmast angränsande hemman, betydlig olikhet uti vigten af den spanmål samma skörd leninar de serskilda räntegifvarne, och hvarigenom bestämmandet af en viss minimivigt skulle medföra betydlig olikhet uti desse räntegifvare* åliggande i förhållande till medlen att deras åligganden fullgöra. -— Bestämmandet af olika minimivigt för olika cl is ti ict skulle medföra en hittills ej erfaren ojemnhet uti sådane de skattdragandes åligganden, som af ålder äro bestämda uti lunntal af lika slags spanmål och hvilka hittills äfven alltid ansetts böra för hvar och en vara lika, i förhållande lili hvarje hemmansskattläggning. Skattdragande allmogen, som nu vid levereringen af sin spannmålsränta blott behöfver fästa afseende derpå, att spanmålen är‘strid och ren, samt att målet är fullt, och hvilka båda omständigheter det ligger inom gränsen för hvars och ens enklaste förmågaatt, på sin loge tillförlitligt utröna, skulle, vid bestämmandet af minimivigt å spanmålen, nödsakas att, med tidsspillan och kostnad, ofta, på måhända aflägset ställe, hos; annor man söka utväg att, genom uppsägning af den spanmål han ämnade leverera, få utrönt, huruvida den vöre-afradsgild elier icke nn m.. Utskottet anser derföre: att bestämmandet af en. minimivigt å räntéspanmål under’ närvarande förhållanden vöre en besvärlig' lunga för skatt dragande alfinogen och afstyrker förslaget i denna del.
Kongressen anser, att i alla straffanstalter för båda könen bör inrättas en skola * tler undervisning meddelas åtminstone i läsning, skrifning och räkning samt om möjligt i teckning. Att åt fångar af båda könen bör lemnas undervisning i någon slöjd och något handtverk, så att de efter frigifningen må kunna skaffa sig sitt uppehälle. Kongressen uttalar den önskan, att hvaije manlig och qvinlig arresterad må fa välja den sysselsättning, som bäst passar honom af dem, som stå till buds i anstalten. Dessa sysselsättningar skola utgöras af brefskrif-ning, läsning, musik, teckning, träskulptur, deltagande i väl-görenhetsverk, o. s. v. » I kongressens andra sektion angåfvos först de skäl, som förmått anhängarne af den nya skolan att samlas till kongress. Man ansåg lämpligt att undvika hvaije diskussion om tillvaron af sjelfbestämningsförmåga, enär man ej kunde bland anhängarne af positiva lärosatser bringa å bane öfverläggningar i metafysiska ämnen, utan framför allt börde sysselsätta sig med fakta. Man gaf derför uttryck åt den önskan, att man vid strafllagsstiftningen i de särskilda staterna må fasta afseende vid den positiva skolans åsigter. Efter denna allmänna opinionsyttring öfvergick man till behandlingen af de framstälda ämnena. Första frågan var af följande lydelse: » I hvilka kategorier böra brottslingar delas och hvilka äro de organiska och psykiska karaktärsdrag, som skilja dessa? » Ferri klassi-fierade brottslingarne i 5 grupper. I den mycket lifliga ofverläggningen förebrådde Lacassagne de italienske positi-visterne för att fasta allt för stort afseende vid ärftliga anlag och vid antropologiska rön, men deremot förbise inflytandet af den sociala omgifningen. Garofalo anmärkte, att, hnru stort inflytande man än bör tillskrifva omgifningen, det likväl är visst, att brottslingen bildar en oregelmessig och vanslägtad typ. Man fann det olämpligt att för närvarande fatta någon resolution rörande brottslingames klas-sifikation, men man fasthöll dock vid den allmänna grundsatsen, att en sådan är möjlig med stöd af de antropologiska lärdomarn e.
Ofta torde man derigenom få se uppfinnare och förbättrare uti samma person, och 3o Den i Martiin en fortgående täflan skall sålunda såttas i verksamhet. Z) Att bevaka helgden af den intellectuela äganderätten, som ofta år ganska dyrt inköpt. Sådant kan ej förenas med nuvarande praxis vid granskningen af inkommande ansökningar i detta ämne, nemligen: att uppfinnaren skall vara nödsakad fullkomligen upptäcka hela sin konst för en otalig, namnlös, hår af så kallade vederbörande, det vill såga detsamma sorn för hela Allmänheten, innan han erhållit någon säkerhet, om uteslutande privilegium till dess utöfning För beviljande af ett begårdt Uteslutande privilegium behöfver endast att utrönas om uppfinningen hår i landet år förut känd och utöfvad; hvilken forskning alltid bör kunna låta sig göra inom uppfinningens rubrik, sorn för detta ändamål alltid bör tillräckligen specificeras. Efter närvarande förhållande skulle en Inventor möjligen kunna utan ersättning beröfvas denna sin rättmätiga egendom; hålst då man kan vara försäkrad, att den döende skråandan gör de kraftigaste ansträngningar för att illusoriskt verka på godtycket vid uttydningen af det sedermera, i l. momentet af samma Kongl. Förordning, stadgade vidsträckta och obestämda vilkor för beviljandet, nemligen såsom orden falla: om Collegium finner det sökta privilegium lämpligt. Det blir derföre nödigt att bestämdt försäkra en uppfinnare om den fördel som honom genom Kongl. Förordningen bör tillkomma; samt att ej allenast fixera en minimi-tid för sådane privilegiers åtnjutande, utan äfven att be - Den i Mars. stämma en viss kort tid, inom hvilken ansökningen bör vara bifallen eller afslagen; emedan tillfållige omständigheter möjligen kunna vara för handen, hvarigenom Inventor skulle betagas en stor del af sin påräknade fördel, om dröjsmål vid utfärdandet ägde rum.
För'min del anser jag öfverflödigt att mycket orda om antalet af sockenstämmor, som ärligen böra hållas, eller om tiden då de böra inträffa, emedan jag är öfvertygad, att man i det fället kan framställa mångfalldiga partiella förslag, lämpade efter locala och andra omständigheter. Förslaget har utgått från de förändrade omständigheter, som skulle inträffa, ifall den grundsats blefve antagen, som i delta förslag innehålles , att en sockennämnd framgent bör finnas, som beständigt håller hand öfver de angelägenheter, som nu på vissa tider inom sockenstämmor blifva afhandlade. Jag tror det således kunde vara tillräckligt att, såsom här står i §:n, föreskrifva, att en sockenstämma skall hållas årligen i Maj eller Juni månad, och eljest när nödvändigheten det fordrar. Jag anhåller om propos. lili §:ns antagande sådan den befi naes. Ilr Den 6 Mars. Hr Aminoff, Joh. Fredr. För min del anser jag ingen förändring i §:n behöflig. Det är förut sagdt och behöfver icke tilläggas, att sockenstämma i Maj månad erfordras, dels för kyrkoräkenskapernas granskning, och deisi andra hänseenden. Jag anser §:n måhända endast böra undergå den förändring, att Juni månad u tes lu tes, emedan landtmannen dä har mycket att göra, och jag icke vet hvarföre icke sockenstämman gerna kan hållas före Maj månads utgång. För öfrigt anser jag andra tider af året icke böra bestämmas för sockenstämmors hållande, emedan man icke kan förutse hvilka tider af året de kunna vara af behofvet påkallade. Jag anhåller derföre, att §:n malte bibehållas, endast med den förändring, att ordet månad insattes i stallet för orden ”eller Juni månader.’’ Hr Le fren , Joh. Pehr: Gr. Posse har anmärkt, att i 5 §:n finnes stadgadt, att ordinarie sockenstämma äfven skall hållas i Mars månad. Frih. Cederström har i anledn. deraf erinrat, att det blir tids nog att tala derom, när vi komma att pröfva och afgöra denna §.
Berörda vetenskap vore dock, såsom ett väsendtligt bildningsmedel, väl förtjent af sjelfständig behandling och en egen lärostol, i likhet med hvad vid flera främmande universiteter voro förhållandet; och har derföre motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa en summa af 4,500 R:dr årligen till inrättande vid förenämnde universitet och inom filosofiska fakulteten af en profession i stats-ekonomi; — uti hvilken motion Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 27 Herr Olivecrona instämt, dock med förbehåll att det måtte på Kongl. Maj:t bero att bestämma, för hvilken fakultet den nya professionen borde afses. Ehuru det måste erkännas såsom önskvärdt, att undervisningen vid universiteten kunde så ordnas, att särskilda lärareplatser inrättades för hvart och ett af do vigtigare lärareämnena, till hvilka stats-ekonomien onekligen bör hänföras, har likväl Utskottet icke kunnat antaga, att det af motionären uppgifna behof — då någon framställning derom hvarken af den akademiska Styrelsen eller af Kongl. Maj:t blifvit meddelad — för närvarande är bland de för Upsala akademi mest oundgängliga; — och vid sådant förhållande, tinner Utskottet cj skäl att till förevarande motion tillstyrka bifall. 28:o. Genom remiss från Prcste-Ståndet har Utskottet cmottagit en derstädes af Prosten Schram väckt motion, hvaruti, bland annat, anföres, hurusom med docenturen i pastoral-theologi vid Upsala universitet vore förenad skyldighet att meddela undervisning i seminarium för prestkandidaters förberedande bildning. En ersättning för detta mödosamma arbete hade blifvit nämnde lärare på sådant sätt beredd, att genom ett Kanslers-bref stadgats, det samma docent tillika städse skulle vara theologiska fakultetens notarie, för hvilken befattning löne-inkomsterna då uppgingo till omkring 450 Rxlr. Men detta stadgande vore genom de nya akademiska institutionerna till all kraft och verkan upphäfdt och docenten i pastoral-theologi således tillskyndad en förlust af inkomster, som tillförene åtföljt hans befattning.
Af förenade mötespassevolans-fonderna 3,100: 3,100: Af Arméens nva mötes-fond 9,850: 9,850: Af krigsmanshus-kassan 6,000: 6,000: Af militie-boställs-kassan 6,466: 32. 6,466: 32. — Af Fortifikations-afdelningens anslag till fästnings-byganader . 733: 16. 733: 16. — Af arrendeoch jordskylds-medel 438: 438: Besparing å äflönings-anslaget för nästföregående år — Af anslaget för extra utgifter, till åtskilliga arfvoden och lönefyllnader, 1,231: 16. — 1,231: 16. Af dito dito, till arfvode åt Presidenten, 2,000: 2,000: — Af dito dito, till lönefyllnad åt en Kollegii Ledamot, 100: 100: Af dito dito, till arfvode åt en Notarie, 800: 800: Af anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ljuspenningar till tjenstemän 586: 2 — 586: o. — Af dito dito, bidrag till ljuspenningar åt ordinarie tjenstemän — Af 4:de hufvudtitelns besparingar, lönefyllnad åt Ledamöter, 200: 200: Af dito dito, lönetillökning åt tjenstemän å gammal stat, — Ar 1853- Anvisadt. Enligt hvad räkenskaperna utvisa, äro de särskilda redogörelser, som af artilleri-regementena afgifvas för dessa regementens andelar af 4:de hufvudtitelns anslag till kavallerioch artilleri-hästars remontering och skoning upprättade efter skiljaktiga grunder. Utgifterna å ifrågavarande anslag äro nemligen, enligt af Kongl. Maj:t meddelade nådiga föreskrifter, fördelade under 4 särskilda titlar: remontering, skoning, medikamenter och lysning, med för hvarje titel bestämdt belopp.
Jag kan icke föreställa mig resultaten af elt sådant behandlingssätt, enligt hvilket ett förslag lill skrifvelse, underkändt inom 1U o. Ad. dit det först inkommer, skulle på grund af detta underkännande icke komma till de öfriga Irenne Ståndens kännedom och handläggning. Om lönnen för fyrkammardelningen absolut klafver, att alla fyra Ståaden erhålla lika del af elt förslag, då de äga gemensam beslutanderätt; så synes mig följa af sakens beskaffenhet, att samtliga Stånden uro berättigade att yttra sig öfver ett förslag (råa Exped.- Utsk., innan samma förslag, på grund af återreiniss från elt eller annat Stånd, lill förnyad handläggning af Ulsk. upptages och annat utlåt, af Utsk. afgifves. Det är möjligt, att jag misstager mig i anseende till sakens invecklade skick; men såsom den nu visar sig för 111ig, synes det som frågan förändrat natur, då den icke handlar om det sista betänkandets antagande företrädesvis för det första, utan derom att det första betänk, icke, på sätt som vederbort, undergått pröfning 1 alla fyra Stånden, innan frågan lill förnyad handläggning i Utsk. upptogs. Frih. Cederström, Anders: Då jag icke känner någon § i grundlagen, som tillerkänner R. o. Ad. allena rättighet att besluta ronde Exped.Utsk:s förslag till underd. skrifvelse, och då jag icke kan inse något skäl, hvarföre en skrifvelse från. Exped.Utsk. skall, i följd blott af återremiss från R. o. Ad. och innan de öfriga Stånden yttrat sig deröfver, föranleda förnyadt utlåt, af Utsk., så kan jag icke undgå att förklara, det jag anser Hr Frih. o. Landtm, hafva bort vägra propos. på bifall eller afslag å något sednare betänk, innan det första äfven hos de öfriga trenne Stånden förevarit och sig visat om detsamma der vunne bifall, i hvilken händelse det sednare beläuk. kunde hos R. o. Ad. till
A. Hr Mannerskantz, Carl Axel, beviljade trenue veckors ledighet, räknad från och med d. 8 dennes; Al 2109. A. Hr Anckarsvärd, Fullm. Hr Mannerskantz, AdolfFredrik. Allm. Besv.- o. E kon.U t sk o ttet: efter Al 1905. Hr von Rosen,-Fullm. Gr. Wrangel, Fredrik Ulrik; Al 2248. Hr af Forsell, Fullm. Hr von Francken, Georg Wolfgang. Särskildta Utskottet: alt inträda under den ordinarie Ledamoten JYs 70, Gr. Horn till 24 Oen 8 April. Rautzien, Fullm. Frih. Raab, Adam Christian, beviljade 14 dagars ledighet, räknad från och med d. 4 dennes; M 243. Frih. von Roxsendorff, Fullm. Frih. De Géer, Louis. Riddar hus-Utskottet: efter M 192. Frih. Slackelberg, Berndt, Oscar; M 1979. Hr Brakel, Mauritz Gustaf. Frih. Leijonhufvud, Axel Gabr.: Af mina tjensteålig ganden vid Reg:tet förhindrad alt fortfara med förtroendet att vara ledamot i Bevilln.Utsk. anhåller jag om entledigande derifrån, med bibehållande af riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Frih. af Schmidt, Carl Joli. Georg: Med bibehållande af min riksdagsmanna-rätt, anhåller äfven jag att fä afsäga mig mina befattningar såsom ledamot i Bevilln.Utsk. och Bänkman, från och med Onsdagen d. 12 dennes. Äfven härtill lemnade R. o. Ad. sitt bifall. öplästes ett af Gr. Wrangel, Tönnes Reinh., inlemnadt sålydande Mern.: