Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kronprinsen i anledning af de bref som under GeneralMajoren Holsts förfalskade namn, till åtskillige Konungens Befallningshafvande blifvit afsände. Mars P. 396, 4°°, 427> 431* — angående kostnaden för tryckning af RiksStåndens Protocoll med dertill hörande Bihang. Mars P. 6o3. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om den för Öland inrättade provisoriska Länsstyrelses fortfarande intill nästa Riksdag. Mars P. 6o3. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå en af de fleste LandsKamererare i Riket gjord underdånig ansökning ora lönetillökning, m. m. Mars P. 6o3. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande A. R. Lorents anhållan att få till Skatte inlösa några lägenheter under Elfsborgs Kungsladugård. Mars P. 6o3. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Skaraborgs Län underdåniga hemställan om vakt vid LaudsCantzliet och LandsContoiret. Mars P. 6o3. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Landshöfdingens m. m. Grefve von Rosens lis underdåniga ansökning, om befrielse från ansvarsskyldighet i afledne Kronofogden Jacob Grönvalls balance. Mars P. 604. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå MinisterResidenten A. Hjorts underdåniga ansökning att utbekomma aflidne Abbe' Voglers pension. Mars P. 604, — angående Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Joseph Frans Oscars utnämnande att i vissa fall föra ordet i Kongl. Regeringen.
Ulner, omförmält, det han ansåge sig pligtig att framlägga en ny AflöningsStat för Flottans OfficersCorps, vid hvars upgörande han utgått från den grundsats, att en hvar löntagare borde af lönen, i de lägsta graderna åtminstone, för sin person och i de högre äfven för familj, kunna hafva en tarflig utkomst; och Hr StatsRådet har äfven, efter anförande i största korthet huru, i sammanhang med dessa förhöjda lön-bestämningar, en i vissa delar förändrad organisation af bemäl - 366 Den i December e. m. de Corps borde äga rum, slutligen i underd:bet anmält, att det Statsförslag, ban på de angifna grunderna uprättat, slutade sig på en summa af 474,000 R:dr r:mt; men att, då Hr StatsRådet ansett, att Riks-Statens tillgångar icke medgåfve den utgift, som de uti detta förslag uptagna löneförhöjningar skulle komma att medföra, ett annat förslag, som förmodats stå i närmare öfverensstämmelse med för handen varande tillgångar, blifvit derjemte upgjordt, hvilket ock i Nåder gillats samt alltså lagts till grund för den Nåd. Proposm i denna del, ehuru Depart:tsChefen, såsom nyss omförmälts, redan på förhand förklarat, alt de deri upförda lönebelopp, såsom lägre än de i förstberörde förslag, icke räckte till att bereda löntagaren ens en tarflig utkomst. Emellertid har Depart:tsChefens förstberörde förslag icke, såsom önskligt varit för frågans utredning och riktiga bedömmande hos R. St:r, blifvit ibland de till prot:t hörande bilagor intaget, och då härtill kommer, att den nu föreslagna löneregleringen för Flottans OfficersCorps måste vara otillfredsställande, såsom byggd på det gamla utsvältningsoch skuldsättnings-svstemets fortfarande, med någon lappning, har jag trott, att det vore lika vigtigt å ena sidan för R.
I fråga om första mom. af § instämmer jag i Hr Åkermans förslag, att orden vård ock förvaltning måtte utbytas mot kontroll. Med vården och förvaltningen tror jag det måste tillgå som hittills, att den besörjes af kronobetjeningen med biträde af särskilde deputerade, Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf;den framställt att i afs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt dels att densamma måtte förklaras icke föranleda till någon anmärkn., dels att densamma må lemnäs utan annan anmärkn., än att orden »vård och förvaltning», borde utbvtas emot ordet »kontroll», dels oek återremiss; blefvo propos:r å hvart och ett af dessa yrkanden framstälde och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Frih. o. Ordhden ånyo hemstälde om E. o. Ad. ansåge ifrågav:de punkt icke föranleda till någon anmärkn., samt efter denna propos:s besvarande med starka 43G Den 7 November f. m. Ta jemte åtskilliga Nej, förklarade det lian ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. 3:dje punkten, ang:de indelning lill regelbunden hushållning af skogar å kungsgårdar, boställen och alla andra Kronans och allmänna inrättningars hemman och lägenheter. Denna punkt ansågs icke föranleda till någon anmiirkn. 4:de punkten, ang:de rättigheten till begagnande af skog å kronohemman och lägenheter, hvilka besittas med stadgad åborätt. Sedan i sammanhang härmed blifvit föredragen Utsk:s emot denna punkt gjorda anmärkn., anförde: Hr Akerman: Man kan, då man först läser K. M:s För slag och innan man hört Utsk:s anmärkmr icke så lätt hitta på hvarföre det skall vara andra reglor för kronobemmanen norrut än för alla öfriga; men den sorn, likasom jag, är bekant med förhållandena i de norra länen, finner lätt klaven till den gåtan.
S:tr vid sistlidne riksdag, innefattande diplomatiska förhandlingar i Danmarks angelägenheter från medlet af Mars 1861 till slutet af Januari 1863, spårar män, snart sagdt, i hvarje depesch den ledande tanken af vårt kabinett att tillråda Danmark utsöndring af de Tyska Hertigdömena Holstein och Lauenburg, under förespegling af de förenade Rikenas stöd, om Danska Regeringen följde dessa råd. Så yttras t. ex. att »Dansk-Tyska tvistens biläggande är för oss i iner än ett hänseende angeläget. Att redan en exekution i Holstein kan ge anledning till verkliga faror för Norden; att Dansk-Tyska tvisten utgör en ständig lära för den allmänna freden i Europa och särskildt för Nordens lugn; att, om den ej bilägges, den nödvändigt måste framkalla en kamp, för hvilken vi svårligen kunna bli främmande; att vi, mer än hvarje annan, ha giltiga skäl besvärja de eventualiteter, hvarmed Danska frågan hotar o. s. v.» Att de råd — jag kan säga enträgna råd, som Danska Regeringen lick från vår sida mottaga, gåfvos i den fosterländskt ädla afsigten att dermed gagna oss sjelfva, derpå torde icke erfordras något kraftigare vittnesbörd, än det öppna tillkännagifvandet af vårt kabinett att frågans lösning »rörde våra egna heligaste intressen.» Danska Regeringen hade derföre allt skäl att lyssna till våra råd, och gjorde det också, då den i kungörelsen af den 30 Mars 1863, hvilken i allo godkändes al vår Regering, tog den i Stockholm tillstyrkta utvägen att utsöndra de Tyska Hertigdömena. Den 4 April f. m. 1 Vidare, och då Tyska Förbundet, långt ifrån att vara tillfreds med denna
Hus i ämnet redan hällne discussionet hafva ock tili en del rätt visat denna min åsigt, under det en annan del hyllat motsätt» grundsatser. Under Grundlagens och godtyckets serskildta egider bade tvenne med hvarannan stridande Opinioner uppstått och på karni N:0 ii Herr Uggla, Göran Guftaf 4 Dtn 3 O cl ober J, m. pen9 utgång berodde, om Rikets Grundlagar borde tydas efter deras ordaförstånd, eller en hvars godtyckliga tillämpning. Constitutionen gick segrande ur denna första strid. Rikets Ständers i öfvesensstämmelse med Statsförfatt. ningen fattade beslnt blef respecteradt. Hufvudföremålet för striden ligger således icke nu mer inom densamas område och har genom en sednare händelse blifvit än mer derifrån aflägsnadt. Men valplatsen är blott förändrad. Det återstår ännu att värja sig för sidohuggen; och utan öfvermod, men med den frimodighet, som känslan af en uppfylld pligt, som medvetandet af egna afsigters renhet ingifver och befästar, går jag att mig försvara. Mert då för utvecklingen af detta försvar de grunder, som föranledt Fullmägtiges åtgärd, måste i ett sammanhang framställas, oberoende af beslut och händelser, hvilka under tiden inträffat, har jag för fullständigheten i min framställning, icke kunnat undgå, att vidröra ämnen, som ehuru redan således de facto undanröjde, med den öfverklagade åtgärden likväl äga en så nära gemenskap, att man icke kan rigtigt bedömma den sednare, utan att träda inom de förraä område.
979 vida, i (lerås ställe, efter sig företeende förhål: länderi, till lättnad för penninge-röretsen, några särskildta, under Discoht-Verket i Stock hölin lydande, Förvaltnings-Cöntöirs 1 Lands-orterriä kunna vara behöfiiga. 2:0 Ätt Riks -Discdnteh upphör mied ali vidare utlåning nästa är, beli då påbbgynner desS utarbetning. 3:0 Ätt, vid nästa års början, deremot Öppnas eh ny Discont-Inr?ttning uti Riksgälds Contoiretj hvarifrån utgifvas Lån på högst Sex månaders tid med ti procents Renta, sou*, Utaf Lame-surm ihan genast innehålles. 4:0 Att från Riksgälds - Contöiret likaledes iitgiivas Lån, mot Inteckning i Fastigheter; äfvensom en viss Summa i Riksgälds - Cohtoiret skall hållas i beredskap, under heriämning af Odlings-Fond, från hvilken Lane biträden , mot ganska lindriga vilkor, meddela», till utförande äf nyttiga och gagneliga företag i Odiingsväg. 5:0 Ständiga Fonden till dessa Utlåningars bestridande kommer att utgöras af: 1:0 Den surna ma, som Banken här instucken i Riks-Disconteti. 2:0 Af Bankens förträckningar till DiscontVerkeii i Götheborg och Malmö. 3:0 Af Två millioner, som, inom 1816 års slut, från Banken fourneras, och hvilken sistnämnde summa, i fall omständigheterna det fordra, »kullö år i8i| kunna tillökas - g3o Den 20 Juni! kas med En Million Riksdaler, sedam vid hållet sammanträde imellan Eullmägtiga i Hanken och Riksgälds-Contoitet, nödvändigheten af ett sådant Inträde blifvit pröfvad.
Man, som de finna böra komma under omröstning. Falla Constitutions-Utskottets betänkanden. 85 dervid rösterna, till mer än hälften af de röstande Electorernas antal, på En Man, vare han behörigen vald. Äro åter rösterne så delade emellan flera, att en sådan full pluralitet för någon icke eger ruin, anställes, med iakttagande af hvad 69 §. om lika rösters förekommande stadgar, ny votering med slutna sedlar, till antagande af den, som de flesta rösterna erhållit, eller, om han icke antages, af den, som näst honom blifvit af de flesta Electorerna kallad, och så vidare. Intraffar den händelsen etc. §■ 107. Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, att Stats-Rådets Ledamöter samfält eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Stats-Secreterare eiler Föredragande af Commando-mål icke med oveld blifvit gjord. Riksdagsordningen. Universiteten i Upsala och Lund ege 86 Constitutions-Utskottets betänkande. att till Riksdagsmän i Preste-Ståndet utse, hvartdera Tvenne Professorer från de verldsliga Facultelerne. Likaledes må af Vetenskaps-Akademien, Tvänne Ofrälse Civile Ledamöter väljas till Fullmägtige i nämnde Stånd, dock utan rätt till Riksdagsmanna-underhåll. §. 14. 3 och 4 morn. eller 6, 7, 8, 9, och lo puncterne. Valen skola ske inför Magistra ten, efter det å hvarje ort hittills öfliga valsätt, deruti likväl ändring kan ega ruin, enär antingen någon Stads samtlige valber ätti gade Invånare, eller ock en eller flere Classer bland dem hos Konungen anhålla, om fastställande af enny valordning för Staden och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl att härtill samtycka. Då valen förrättas af Borgcrskapet samfält och icke af Electorer, beräknas rösterne efter hvad hvar och en af de väljande till Staden skattar, samt för Falu-Bergslag efter Fjerdeparts-Grufvedelarne.
Det kunde således hända, att då ett allmänt rykte uppkommit derom att ett gröfre brott blifvit begånget, oell en länsman ute på landsbygden gripit en okänd person på blotta misstankar, att han kunde qvarhålla honom i förvar flera dagar i liäradshäktet, der sådant finnes, innan han anmäler förhållandet för Konungens Beftude, och der domaren sedermera vid anställd undersökning pröfvar den häktade oskyldig till gerningen. Skall den nya lagen tolerera ett sådant godtycke å underordnade tjen stemäns - Den 18 Juli. 545 stemäns sida, är, såsom jag sagt, den personliga friheten i Sverige föga skyddad. Jag vågar derföre, med anledning af hvad jag nu haft äran anföra, anhålla om återremiss å det nu föredragna mom:t. Gr. Sparre: Om den siste värde talarens anmärkning vore befogad, så skulle verkligen Utsk:t hafva gjort sig skyldigt till ett oförlåtligt förbiseende; men nu stadgar 14:de mom:t att »den, som häktad är, skall ock utan dröjsmål till allmänt häkte föras.» Och det är icke möjligt att göra stadgandet mera kathegoriskt, än då man säger att det skall ske utan dröjsmål. Om man skulle hafva sagt »inom 48 timmar», »inom 3 dagar», så är detta redan mycket för lång tid. Utan dröjsmål betyder att han omedelbart efter gripandet skall föras till häktet, och så sker det äfven i sjelfva verket. Sedan en person är i häktet inmanad, drar Konungens Befh:de genast försorg om huru det skall förfaras med rapporten till domaren. Jag anhåller således om bifall till det nu föredragna mom:t. Hr Dalman: Jag anhåller att få förena mig med den förste värde talaren, och kan icke finna att Gr. Sparre på ett tillfredsställande sätt besvarat de anmärkningar, som blifvit gjorda emot detta mom. Det är nemi. alldeles icke gifvit, att för det den häktade »utan dröjsmål» införes i allmänt häkte. Konungens Befh:de äfven utan dröjsmål får rapporten om häktningen. Jag tror derföre, att det icke är utan sin nytta och innefattar en garanti för personliga säkerheten, om man bestämmer en viss tid, inom hvilken en dylik anmälan bör ske.
Ständer, efter den nu förebragte ytterligare bevisningen om äktheten af den handling, hvarpå den så kallade Landaboken är grundad, och om vidden af den rätt till hemmanen, som Kongl. Maj:t och Kronan, enligt de åberopade Donations-, Saluoch Förpantnings-brefvens lydelse, utöfvat, samt på de skäl, sorn för öfrigt här ofvan finnas anförde, och ytterligare äro att inhemta af Utskottens Belänkanden vid de tvänne näst förflutne Riksdagarne, och af Rikets Ständers Justitife-Ombudsmans Berättelse för åren 1826 och 1827, hos Kongl. Majjt i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder täckes föranstalta , att, genom behörigen förordnadt Ombud å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, stämning till vederbörlig Domstol uttages och talan utföres om återvinnande af Kronans jordegandeoch dispositions-rätt till de ifrågavarande hemmanen. Stockholm den 21 September iS/jo - Bih. till R. St. I2:te Höft - 18 Stats* samt Allm. Besv.- och Ekon.-JJtskottens Betänkandey N;o 45, Nto 45., Ank. till Exp. Utsk. den 22 September, kl. 1 e. m. Betänkande j angående Besittnings-r ätten till Annexe3 StomMensaloch Kjrko-hemman i Skäne j Halland_, Blekinge och Bohus Län, för de ä desse hemman antagne åboer.
Man hade alltså kallat mig toffelhjelte, derför att j a g medgaf min lilla hustru rätt att fordra af mig, att jag skulle hålla ett en gång af mig gifvet löfte? Det var då alltför galet! Jag skulle stanna, derför att jag genom mitt uppbrott ansågs störa trefnaden; men min hustrus trefnad, mitt angenäma hemlif och min hustrus tillit till mig skulle jag bringa som offer. Var jag då berättigad till att ändock begära den punktlighet i hushållningen från min hustrus sida, som alltid hade gjort mig så lycklig och varit mig ett sådant stöd vid uppfyllandet af mina pligter. Kunde ej min hustru då, när en gång maten icke blifvit färdig i rätt tid, med rätta undskylla sig med, att jag på sista tiden icke infunnit mig så punktligt till måltiderna? En dumhet skulle dra flere efter sig. Då var det första steget taget. Detta ljufva, att vara två själar, en tanke, två bjertan och ett slag, skulle då vara förloradt; och så var ganske grunden lagd till mycken split. Detta fick icke ske. Jag fortfor liksom förr att umgås med mina kamrater; men efter några svaga i r % i g gy c I LJ U IN Idun, erhållas ect gratlsoxemptar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumeraförsök att öfvertala mig läto de mig sedan alltid gå min väg, när jag önskade det. Jag var en toffelhjelte och är det ännu. Min uppriktiga tack till er, käre vän! Jag lofvar er att hela mitt lif förblifva — under toffeln. P. L. Betjeningen v i d bordet. ^|lj|nnan man börjar lära en ung, oerfaren tjenste§ Detta är en alldeles nödvändig grund. Flickor, som tjena för första gången eller aldrig förr ha tjenat i ett s-törre hushåll, ha ofta de märkvärdigaste begrepp o m saker o c h ting, som dagligen användas i ett sådant. Då olika fordringar råda i olika hus och i följd deraf anordningarna vid bordet äfven bli skiljaktiga, vill j a g endast erinra om, att man i detta afseende bör fordra den strängaste renlighet o c h ordning af tjenarinnan.
Men om något häraf kan vinnas genom en förbättrad fångvård och en ändamålsenligare behandling af brottslingar, så är det möjliga af mina önskningar vunuet, och jag har icke kunnat begära alt komma längre. Om utaf de summariska resultaten får slutas till de enskilda verkningarna, får jag upplysa, att af de i tjenst utgångna correctionister, hvilka från Långholmen endast utgöra sedan 1826 öfver 1100, -J:del återkommit, dels i följd af begångna förbrytelser , dels för bristande tjenst eller försvar. Det säges, att personer finnas i så fattigt tillstånd, att de sjelfva önska sig in på correctionsinrättningarna för det välstånd, som der råder. Jag medgifver, att fångarna i allmänhet numera hållas bättre och snyggare än fordom, och att denna förändring isynnerhet är förhållandet vid correctionsinrättningarna; men då deras dagportion, brödet inberäknadt, för qvinnorna icke öfverstiger 5 sk:r, men väl derunder, och för karlarna icke öfverstiger 6 sk:r, och då de arbeta från kl. Som morgonen till kl. 8 om aftonen, torde svårligen detta med skäl kunna kallas välstånd, och om så vore, är det åtminstone icke kostsamt, om än fångarnas snygghet och friskare utseende till en sådan förmodan skulle gifva anledning. Skulle emedlertid dessa förhållanden betraktas såsom utmärkande en nog långt sträckt philantropi, kommer den åtminstone icke att inskränkas, så länge jag fortfar att hafva befattning med dessa inrättningar; ty detta tillstånd är ett verksamt medel att hos fångarna inplanta kärlek till snygghet och ordning, — egenskaper, hvilkas saknad leder mången på förbrytelsernas bana. Arbetsslagen förena fångar af olika slag i verkstäderna; men de bo classvis, och om man icke anser de nu uppgifna resultaten af det här möjliga correctionssystemet nöjaktiga, torde man vid jenmförelsen med moralitetens tillstånd i det fria lifvet, hvarifrån alla brottslingar och all fängelse-befolkning kommer, beklagligen finna skäl att mera oroa sig öfver det sednare, än öfver det förra. Jag anhåller, att detta anförande jemte mitt föregående må, i händelse af återremiss, åtfölja till Utsk. StatsUtsk:s utlåt.
Om billigheten af deras anspråk äro alla i hufvudsak ense; mer än ett sätt gifves, att lemna dem rum. 2:o Organisationen af vårt eget Stånd, som i följd af oförlåtliga fel, än mera styrelsernas än Ståndets, under tidernas loppblif - Den 17 December. 253 vit bristfällig. Här det fält, på hvilket R. och Ad., i sammanhang nied Irsta frågan, kan ådagalägga en ädel, men derjemte en förståndig, sjelfförsakelse, som afser rikets sanna väl och ej blifver endast en eftergift, af vår svaghet, åt andras begärlighet. 3:o Allt det reglementariska i Riksd.-Ordn. — Redan min. jemföjelsevis högst ringa riksdagserfarenhet har öfvertyga! mig om talrika och vigliga fel i denna grundlag hvars stadganden, till icke liten del af aldeles nytt ursprung, ingalunda höra till grundvalen af vårt stats-skick. Inom detta område finnes vidsträckt utrymme för erfarnare riksdagsmäns bemödanden; i dessa stycken är det äfven nödigt, att icke aldeles lemna ur sigte hvad den nyare erfarenheten, annorstädes, visat lända till ärendernes raskare och ändamålsenliga behandling. Det har blifvit ett mod att tro det nu mera vara för sent, att till afhjelpande af dessa brister inskränka vår reform. Sannt är: dc hade bort afhjelpas för trettio år sedan; men lika sannt, trots modets språk, som antager det obevisade, ofta inpreglade, såsom ett axiom, — att ännu i dag dessa tre förbättringar äro de enda, som kunna ske utan stor och, hvad värre är, oberäknelig fara, utan obotlig skada. Af motsatta påståendet kan blott den tredje sanning härledas, att förbättringarna, numera böra ske med fördubblad omtanka och göras mera genomgripande, än de behöft blifva för 30 år tillbaka. — Andra tider kunna bringa andra behof, andra sorger. Men vill man i nuvar. tid, vid den grad af kultur, hvartill vi hunnit, föra oss in på de vägar, som ledt andra (ill förderfvet, då skall jag för min del icke följa.
Ännu den 5 Juli 1809, visade de, ehuru redan 40 mil aflägsnade från Finland, hvad det Finska mannamodet förmår! Sedan general Sandels afslutat med Ryska förpost-befälhafvaren, general Alexeieff, ett stillestånd på obestämd tid, med 96 timmars uppsägning, blef dock den stränga tjenstgöringen något mildrad. Vi, som hittills legat så hoppackade, blefvo den 29 December förlagde till Laivaniemi by, samt erhöllo nu mera utrymme. Derefter lemnade general Sandels brigad-befälet till öfverste Falander, för att sjelf afresa till Stockholm. I början af Februari månad erhöll Savolaks brigaden befallning att uppbryta, för att aftåga till Burträsk socken i Westerbotten, hvarest vi skulle intaga kantonerings-qvarter, och få hvila. Sedan den nu på förpost-kedjan blifvit aflöst af tredje brigaden, anträddes marschen den 9 Februari och fortsattes den 10, då vi kommo till Sangis, fem mil från Laivaniemi och fyra mil från Torneå stad. Den 11 rastades; den 12 till Månsby i Kaliks socken, två 7/8 mil; den 13 till Töre, två 1/8 mil; den 14 rastades; den 15 till Hvitå i Råneå socken, en ¾ mil; den 16 till Rånbyn, en 7/16 mil; den 17 rastades; den 18 till Persön i Luleå socken, en 7/8 mil; den 19 till Sunderbyn, två ¼ mil; den 20 rastades; den 21 till Ersnäs, två mil; den 22 till Portsnäs i Piteå socken, två 5/16 mil; den 23 rastades; den 24 till Pitholmen, två ¼ mil; den 25 till Jäfre, en 1/16 mil; den 26 till Åby i Skellefteå socken, två ¼ mil; den 27 till Frostkåge, två 9/16 mil; den 28 till Sunnanå, en 5/8 mil.
Om man fördelade denna exercis pä 2 år och gåfve l:sta årets beväring 42 dagars rekryt-exercis, det 2:dra årets 18 dagars möte, tillsammans med gamla stammen, hemställer jag, om man då icke skulle komma till ett vida fördelaktigare resultat; än det, som kunde ernås genom antagande af landtförsvars-komiténs förslag. Beväringskarlen skulle sålunda erhålla lika stor rekrytöfning, som den Norska linie-soldaten, skulle året derefter utan fara kunna uppställas i samma led som stammen, och armén derigenom vinna den afsedda förstärkningen, med den skillnad dock, att om hvarje ålders klass beräknas till 20,000 stridbara, vi efter 5 års tid hade ökat vår styrka med 10,000 exercerade karlar i stället för de af landtförsvars-komitén afsedda 25,000. En ytterligare forti. V. 7 98 Den 7 Maj f. m del vore, dels att bevärings-exercisen vore expedierad på 2 år, dels att skarpskyttar, som blifvit fullt approberade, fortfarande kunde befrias från de första 42 dagarnes beväringsmöte, hvarigenom en ytterligare uppmuntran gåfves åt dessa korpser att utbilda sig, en sak, som K. M:ts förslag helt och hållet förbiser. Att man sålunda snart skulle få hela nationen rekrytbildad och van vid vapen, således en fullständig folkbeväpning, är obestridligt. Jag hemställer, om man icke då skulle kunna ögonblickligen uppträda med en aktningsbjudande krigshär, om icke vår landstorm då, men först då, skulle blifva af verklig nytta. Då först skulle Sverige intaga sin rätta plats i Norden. Då först skulle vi kunna säga oss hafva gjort hvad vi bordt göra för att trygga vårt älskade, vårt ärorika fosterlands frihet och anseende. Men, säger man, det kostar för mycket, en hel million om året! Ja, har det kommit så långt med oss, då återstår ingen annan utväg, än att upptaga komiténs förslag om lottdragning; derigenom blefve åtminstone någon del af beväringen så öfvad, att den kunde förstärka den allt för svaga stammen.