Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I samma ögonblick, som detta ark skall läggas under pressen, meddelar telegrafen den i hög grad märkvärdiga sista akten. Att spörja efter orsakerna till denna företeelse, tillkommer oss icke, men vi m&amp;ste fasth&amp;lla vid hvad vår ärade korrespondent såväl i denna som i en föregående artikel låtit förstå, att nämligen konung Oskar enskildt förklarat sig benägen för eftergifter, på livilka excellensen Selmer icke velat ga in, och att följaktligen excellensen — om, såsom man naturligtvis borde kunna förutsätta, ingen dubbelhet funnits — trotsat bada statsmakterna. * Efter ansvarslagens ordalydelse skulle spörsmålet om ” intet veto ” under inga omständigheter kunna p&amp; rak arm afgöras.UB DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR DNDEE MEDVEBKAN AF CLAÉS LUNDIN, ALFREDO MAZZA, VILH. WADMAN, HELEN ZIMMERN, FL. SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE UTGIFNA AF ARVID AHNFELT ■FYTEIíJDE ÅR.C3-ÅNQ-EJN " ANDRA HÄFTET - » H®Hc STOCKHOLM OSCAR L. LAMMS FÖRLAG.Norrköping 1884. M. W. Wallberg &amp; Comp. Boktryckeri.Två aprilfrågor. Af Vilh. Wadman. En af mina närmaste grannar är en gammal man, som jag rätt ofta på qvällarne brukar besöka och språka med. Han följer med i tidningarne så godt hans af åldem försvagade ögon det tillåta. Luckorna i sitt vetande brukar han fylla genom att “ pumpa “ mig. Någon gång läser jag högt för honom. För några dagar sedan råkades vi. Jag hade ett Dagblad med mig och läste för honom våra välgörande fruars granna upprop till Sveriges qvinnor. Gubben fann saken mycket rolig. Han gnuggade händerna, som han brukar göra, när han känner sig riktigt belåten. Att han satt och klämde, som man säger, på någon lustig anmärkning, det kunde jag se på ryckniijgarne i mungiporna och på de skiftande rynkorna vid ögonen.
Regeringsformen stadgade, att de med landet upprättade Contract och Indelningsverk skola till deras hufvudgrunder vara orubbade, intill dess Konungen och Rikets Ständer finna nödigt någon ändring der - 4 SjaiS‘&Smt Allm, Besv. o.Oec,-Ut sk.Vtl,N’o7 3. uti samjnlldt att gorå; så hade Motionaiierne, befarande, att någon Kongl. Proposition i detta ämne icke skulle blifva Rikets Ständer meddelad, hvarigenom Jemtland ännu en längre tid skulle komina att draga en 10I tering, hvilken, enligt uppgjorda beräknirigår, vore 5! gånger mera betungande, än hvad efter medeltal belöpte på Rikets öfriga landskap, ansett sig böra, å sina hemmavarande Committenters vägnar, hufvudsakligen begära: ‘ att Rikets Ständer ville låta det nya Roteringsverket för Jemtland komma under Deras pröfning och vägra Deras bifall till stadfästelsen derå; att Jemtlands rotering, utan afbidande af de förbättringar, som landet möjligen kan vinna genom den nu påstående afvittringen och nyhetnmans tillkomst, måtte bringas i jemvigt med de mest betungade af Rikets öfriga Län, eller Gefleborgs och Westerbottens, samt att, då en Rote i Jemtland anses vara värd endast 1278 ™en en Rote i Gefleborgs Län uppskattas till 2342 och Inom Westerbottens till 2952 Banco, rotevärdet i Jemtland, med tillämpning af den nya roteringsgrunden, mätte fördubblas genom indragning af Regementets halfva styrka och således komma att uppgå till 2556 eller till något mera än rotevärdet i Statssamt Allm. Besv. o. Oet,-Utsk,Usl. 5 Gefleborgs, men också till mindre än samma värde i Westerbottens Län; likväl med iakt. tagande af hemmanens verkliga varde och således efter en billigare roteringsgrund, än den hittills följda.
Stä tule ines öfverklagade envälde i Bankslyrelsen, får Utskottet erinra, alt nu mera-, och sedan den hemlighet, hvarmed Banken fordom slått omgärdad, och under hvars skydd allenast de hiltills, lid efter annan, vidtagne åtgärder lill myntets försämrande kunnat vågas, försvunnit, befinner sig Banken redan, till följd af de förändrade förhållanden, hvilka inträdt i och med densammas ställande under publiciteten, uti sådan ställning, att dylike missbruk icke för framtiden låta sig tänka, utan ett uppenbart våld, hvarigenom Bankens bela credit skulle i grund förstöras och följderne ovilkorligen blifva Bankens fullkomliga och snara upplösning; men tänker man sig möjligheten, alt så beskaffade missbruk äfven framdeles, oaktadt vunnen bättre upplysning, skulle kunna af Rikets Representanter utöfvas, måste man också medgifva, alt den Statsmagt, som sådant sig tillät, visserligen icke skulle draga i betänkande Btt denna åtgärd vidtaga, jemväl i händelse enskilde Actie-egare vöre uti Banken och dess styrelse delaklige; ty den ene medborgarens rättigheter kunde, under sådant förhållande, icke anses heligare och för, våldet mera fredade än den andres eller hvarje innehafvares af en Bankens sedel.
4:de mom. lyder sålunda: ”Till rättelse för beräkningen af dessa afgifter, äfvensom af rösträttigheten skola häradsskrifvare och stadscasseuren tillställa ky i koln rdarne utdrag af hvarje sockens och stads hevilla.taxeringslängd öfver de fastighetsvärden och hevilla.belopp , hvarför communala afgifter och rösträtt i sockenstämma beräknas. Längderna aflemnas inom böl jan af Mars månad året efter det, för hvilket taxeringen skett, och skola å nästföljande Valborgsmässo-sockenstämma för församlingen tillkännagifva*, hvarefter de, i den mån de icke klandras och rättas, lända till efterrättelse intill samma tid året derefter.’’ Detta skulle betydligen öka häradsskrifvarnes redan ganska betydliga och vidlyftiga arbeten; och jag bestrider nyttan och nödvändigheten deraf; ty hvarje ledamot inom socknen må, ef - ben ag Augusti f. m. 4o7 ter sin debetsedel för statsbidragen af alla slag deltaga i argiften, och dertill behöfvas inga längder från häradsskrifvarne. 4t(le morn. kan således utgå; och i och med delsamma förfaller äfven frågan om lösen för dessa längder, beräknad till 3a sk. arket. Jag förbigår 11 §:n, emedan den är likgilllig. Den instämmer hufvudsakligen med hvad som nu linues stadgadt i 1817 års författning. Uti 12 §:n heter det: ''Fordra omständigheterna skyndsam vei kslällighet af sockenstämmobeslut, må sådant ej hindras deraf, att detsamma ännu icke vunnit laga kraft, derest icke så är, att ändringssökandet derigenom blefve onyttigt, eiler ock Konungens Bef:lude eljer domcapillet skulle finna skäl att verkställigheten inställa.’’
Se nissar och nassar och grisar i massa dig bjudas af gummor med bakslugt geni! Ja, allting är anlagdt att fresta din kassa — o, måtte den blott stå dig nådeligt bil I brådskan och vimlet och julmarknadsståten man glömmer allt inliksom utrikes bråk: ger all politik för en vecka på båten, ty hvem har nu tid med dess eviga tråk? I krigets trumpeter energiskt man tutar, men marknadstrumpeterna ljuda mer gällt. Sak samma precis åt hvad åsikt man lutar: nu lutar man fisk, det är mera reellt. Om öfveroch underklass upphör man strida, ty alla slags » klasser » ha jullof nu fått. Och samhällsproblemen sin lösning få bida: på julklappsoch grötrim man grubblar ju blott. » Det jäser af oro i samhällekroppen », så säger man ständigt, och väl är det sant — men fritt må det jäsa från tån upp till » knoppen », ty nu jäser juldegen riktigt galant. Vid doften af granar och julgröt och stekar samt bakverk och skinka och allt annat godt, vid glada trumpetstötar, jubel och lekar snart julen gör intåg i koja och slott: den gästen kan rymmas, fast stugan är liten — den gästen kan fylla det stoltaste slott. Välkommen, o, jul, du den sista i sviten af alla de hundra oss seklet bestått! L — A. » HVAR STÅR DET SVENSKA RARNET? » I (Efter G. Karpeles ' nyligen utkomna monografi öfver Heinrich Heine.) HEINES G RAF PÅ PÉRE LACHAISE. JULSTÖK. N U SYNES OCH HÖRS, att mot julen det lider; Hvad brådska och stök efter gammal sed! Ja, surret i bikupan högsommartider är tystnad och ro, om det jämförs därmed. Vid husliga härden man fejar och rustar och skurar och tvättar och stryker och syr; man kokar och steker och bakar och pustar samt svettas otroligt vid tusen bestyr. Och julen som vanligt stför ut sina håfvor: man drager och kör och man knogar och bär; och iltågen komma med varor och gåfvor samt kärkomna gäster från fjärran och när.
Mig synes förslaget följaktligen vara alldeles riktigt, hvarföre jag tillstyrker, att R. o. Ad. måtte detsamma godkänna. Gr. Horn, Claes Fredr.: I motsats till den siste värde talaren, kan jag ej tillstyrka hvad Utsk. här föreslagit. Att i allmänna rörelsen utsläppa de gamla specieriksdalrar af högre valeur, Den 16 December. 431 ån dera, som för mynt i Riket erkännas, anser jag vara en oriktig operation; emedan man ibland annat skulle kunna tyda realisationen så, som innehölle den en verklig myntförsämring. Den värde ledamoten, som tillstyrkt att drifva handel med detta mynt, liar väl uppgifvit, att dess bättre egenskap af finsilfver innehåller det värde, som Utsk. uppgifvit; men det innehåller dessutom ett ■annat värde, som ovillkorligen gör det ytterligt begärligt i handel, nemi. den guldhalt, som finnes i dessa gamla specieriksdalrar, ofta nog öfverstigande den guldhalt, som finnes i de bästa piastrarna, ett förhållande, kändt såväl i Hamburg som Stockholm. Att ompregla delta silfver till det gångbara speciemyntet, skulle innebära ett nedläggande af ett verkligt exportprsemium i myntet, då nemi. den af mig uppgifna guldhalten är nog stor och mer än tillräcklig att med fördel utfällas genom nedsmältning och skedning. En värd ledamot har ifrågasatt, huruvida konsten att skeda guld från silfver vore en hemlighet här i Sverige. Hr von Hartmansdorff har redan svarat derpå, att så ingalunda förhåller sig, utan att konsten är känd och utöfvad, fastän i smått; men det är omöjligt att med de apparater, som här finnas, verkställa en sådan operation. Apparaten till nedsmältande af det silfver vi äga i piastrar och gamla specieriksdalrar, skulle kosta mångfaldiga gånger det värde af guld, som finnes i den lilla post af sådane myntpiecer, som vi numera äga; men detta hindrar alldeles icke, att det qvantum guld, som i dessa myntsorter finnes, är tillräckligt stort, för att mycket väl löna mödan af desammas exporterande dit, der förr omförmälda apparater finnas i ordning.
I sammanhang härmed och på det den omgång, som genom dylike ansökningars hänskjutande till Rikets Ständers pröfning förorsakas, måtte för * framtiden undvikas, samt vederbörande bränneri-egare derjemte, utan afbidan af tiden för nästpåföljande Riksdag, genast komma i åtnjutande 8 Stats-Utskollets Utlåtande, N:o i/f.2. af den restitution eller afkortning af bränvins-brännings-bevillning, hvartill de i berörde hänseende kunnna anses berättigade, bar Utskottet trott sig böra föreslå, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det täcktes Kongl. Maj:t i Nåder pröfva och afgöra de, ined anledning af Kongl. Circulär-Brefvet den 4 September 1841 > hädanefter i behörig ordning inkommande ansökningar örn restitution eller afkortning af erlagde eller endast debiterade brån vins-brännings-afgifter samt dervid i Nåder bevilja den lindring i afseende på dessa afgifters belopp, som, i förhållande till tiden, bvarunderbränvins-bränningen varit inställd, må anses vederbörande tillkomma. Stockholm den i3 Januari i845. Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Jan. kl. 1. e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om utsynings-rätt åi Kronoskogar för sådane boställen, som icke ega nation skog. 7/. A.) I anseende dertill, att, vid regleringen af Kronans skogar inom Skaraborgs
Sedan länge vand , att för mine handlingar, åtnöjas med den Domare jag bär innom mitt egit bröst, får jag full komligen obekymrad för hvarje orättvist enskildt omdöme, ödmjukast öfverlemna dessa mina Anmärkningar till bedömande af det vörd. radsvärda Stånd , hvaraf jag har den äran vara Ledamot; äfvensom till bedömmande af hela den Allmänhet, som, en dag» skall läsa våra Protocoller. Jag begär att Utskottets Betänkande må återremitteras, samt att dessa Anmärkningar må få Remissen åtfölja. Lit. A. Transumt af Kongl. Majit* Nådiga Brs£ till Kongl. Kammaroch Commerce Collegicrne, dateradt den n Februarii 1801, angående Arrendet af Starby Kungsgård i Östergöthland. / 48 Ben 18 April. Detta alif, jemte hvad Hans Kongl. Hög het Hertigen af Södermanland uti afgifvit Memorial, dateradt den 24 sisrledne November, i underdånighet yttrat, håfve Vi hos Oss i Nådigt öfvervägande komma låtit, och vele härmed i Nåder hafva bifallit, det må, på sätt J uti ofvanberörde måtto underdånigt tillstyrkt, Arrendet af Starby Kungs-Ladugård Assessoren Vult von Steijern elier hans RättsInnehafvare på 30 års tid upplåtas, under da af bemälte Assessor för detta Arrende erbudne vilkor, och med det af Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland uti Dess nyssnämnde Memorial underdånigst gjorde förbehåll, att Vult von Steijern eller dess rättsIr. nehafvare, ifrån pdet Hennes Kongl. Höghet Hertiginnan af Södermanland blifyer Enka, gifvcr efter Laga Fardags erhållande, i Arrende, lika med hvad någon annan Vid den tiden derföre vill erlägga.
Och några andra och kraftigare medel härtill lära icke finnas) än de som sökas uti egna ptoducters förökande och dessas inhemska förädlingar. Då detta sednare endast igenom Fabriker och Manufacturer åstadkommes, stadnar genart patriotism Den 20 Julié patriotismens omtanka vid sattet att upphjelpa oell utvidga dessa, så att de i tillräcklig mängd, må kunna förse vart I,ands behof, och i godheten af deras tillverkninga: , satnt , sl vida möjligt är, äfven i priset t,ifla med de Utländska. Anledning att göra d ssa önskningår och att inför Riksens Höglofh Ständer frambära det behof af understöd och biträde af uppmuntringar och belöningar, som våra inhemska Fabriker fordra och förtjena, har Allmänna Resvärsoch Oeconomie-Utskotfet ibland annat hämtat af det Memorial, som Herr Pehr Adolph Printzensköld till Hogiofl. Rid erskapet och Adeln den 19 sisth April inlemnat, och som. den 24 i samma månad till Utskottet blifvit remitteradt. Sedan Herr Printzensköld först uppfattat en Tafla, som framställer Svenska Fabrikernas antal och tillverkningsvärde åt 1813 , det sednare till ett belopp af blott 1,481,573 R:dr 20 sk, lo r., Samt derefter enligt peneral Sammandraget af samma års Bevillning funnit, att omkring 100,000
Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottel samt motionens kommunicerande med de respektive Med-Stånden anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. Ax Fr. Lilienstolpe. Af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, angående e. o., tjenslemännen, deras ställning samt befordringslagarne. Genom Kongl. Majrts nådiga Kungörelse den 12 Maj innevarande år är bestämdt hvilka examina berättiga till inträde uti Kongl. Maj:ts och Rikets tjenst i allmänhet. Den unge tjenstemans-aspiranten har derigenom en slags lockelse till inträde på tjenstemannabanan; så framt han fullgör dessa prestanda, eller tager föreskrifna examina, de der icke kunna absolveras, utan stora ansträngningar af föräldrars eller andra målsmäns kassa och af den unge mannens (ja nu mera i vissa fall, äfven qvinnans,) så väl själs, som kroppskrafter. Men hvad har tjenstemans-aspiranten för egentlig vinning häraf? År han förvissad om befordran, eller ens om ringaste utkomst för den närvarande eller framtiden? Svaret kunna vi bäst erhålla af de många, hvilkas hela lif blifvit förspildt under denna aspirans-, af de många, hvilka, istället att gagna ett varmt älskadt fädernesland och just för denna varma kärlek kanske, genom tvånget att söka att lefva af deras goda hufvud och varma hjerta, alldeles gått uti motsatt rigtning, eller, tyvärr! skadat detsamma. Å hvilka personer samt hvilken yrkesgren jag syftar, torde icke behöfva närmare bemärkas. Hvad är således att härvid tillgöra? Månne icke, under det tidsandan oupphörligt påyrkar borttagandet af alla skrankor inom den ekonomiska lagstiftningen och uti denna, så alt säga, försökens tid, — vore bäst, att äfven härutinnan upphäfva alla före - 200 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 102. skrifter och stadgade prestanda, såsom examina, betyg, o. s v., för vinnande af inträde uti enskilda verk och uti Statens tjenst??
Som vid åsynen af en dödskamp stämdes hans sinne; han betogs af ångest, han skälfde af sinnesrörelse och han kunde hvarken gå eller stanna. Skrämd sjönk han ned på en stol och lät armarne slappt hänga ned åt golfvet. Upp med sig, odugling, skrek den lilla qvinnan, ser han inte att här behöfs hjelp! För Guds skull, tag i, var menniska! Förstår han att hon håller på att dö, och det är för hans skull, hans, som inte är värd så mycket som hennes gamla sko engång! Erik rörde ändtligen på sig. Han gick till sin hustru. Han hörde icke, såg icke annat än henne. Hon var så blek just nu, hennes ansigte hade ett lidande uttryck, som förskönade det och förlänade det någonting fint, genomskinligt, nästan vackert. Hon var så ren i den hvita tröjan och så hjelplös, så fullkomligt hjelplös som ett barn. Så hade hon då varit hela qvällen ensam och sjuk, under det han gått ute med Liisa. Hon hade prydt hemmet med gran, med ljus, med nya tapetseringar kring väggarne. Hvad? I julgranen hängde en storrutig yllekarlhalsduk och ett par nystickade ullstrumpor ... troligen ämnade till julklapp åt honom. Och på andra sidan ... ett par grofva tofflor, virkade ... af henne till honom. Hon hade hört hans samtal med Liisa således? Stått och lyssnat i vedboden. Det var orätt af henne att lyssna. Men, så hade hon också fått lida. Hon hade förkylt sig derute ... derför var hon så sjuk nu. Ah! nu började smärtan ånyo. Färgen kom på hennes kinder, kom som en svallvåg, tände röda lågor i hennes ansigte, det flammade ända upp till pannan, ögonen öppnades vidt, lyste som eld, och hon bet i läpparne tills de blödde. Erik fattade henne helt plötsligt, utan all reflexion, tryckte henne intill sig, slätade hennes kinder, hennes händer och talade en hop barnsliga, osammanhängande, tröstande ord talade som till ett sjukt djur, hvars plågor han ville med sin röst liksom lulla till ro.
St. uti den tulltaxa, som nu kommer att utfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor än den, som, efter närvar, omständigheter, bäst försäkrar statens inkomst och med statens interesse öfverensstämmer, men det på K. M. endast ankommer att i afseende på utländska magter bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, R. St. behagade i underd. anhålla: (detta är premissen, och sedan komma 2:ne satser) det K. M. i nåder må vidtaga alla de mått och steg, som i afseende härpå med landets bästa äro förenliga, (det är den ena satsen, och nu kommer den andra, hvarom egentligen fråga är) samt, för befrämjande häraf, öfverlåta till K. M. rättigheten att minska eller nedsätta den i tullbevillnrstaxan utsatta tull. Om nu Hr Gr. o. Landtm, lemnar propos. på detta förslag, att vi skola öfverlåta åt K. M. den rättighet, som han enligt grundlagen äger, så hemställer jag, om vi icke komma att afgöra, huruvida denna rättighet kommer att äga rum eller icke, oell således om 60 § Reg.F. skall äga bestånd eller icke; ty det kan icke nekas, att denna punkt är sådan, att den lemnar tillfälle att votera om 60 §:s bestånd. Den, som icke ser det, hemtar från Utsk. med sig den öfvertygelse, att Utsk. icke så menat; men för mig, som ej setat i Utsk., utan måst följa den öfvertygelse, som Utsk. i sin redaction uttryckt, är det omöjligt att kunna vara öfvertygad om de satser och motiver, som legat till grund för Utsk:s behandlingssätt. Jag måste taga den af sjelfva den uttryckta meningen, hvarvid jag anhåller, att R. o. Ad. och, särskildt, Hr Gr. o. Landtm, ville fästa uppmärksamhet, innan propos, öfver denna punkt framställes. Gr. von Fersen: För min del har jag icke kunnat medfölja den ordplockning i betänk., som den siste värde talaren gjort, ehuru jag har framför mig betänk. J\T:o 2g, sora jag förmodar alt ban följt.
I afseende å det uti 1841 års tryckta Revisions-Berättelse pag. 29 omnämnde mål emellan Kongl. Majit och Kronan, kärande, samt Banken, med 38 flera svarande, angående framstäldt påstående om Kongl. Maj:ls och Kronans bibehållande vid eganderällen till försålde hemmanet N:o 1, Hästerås eller Cathrinaeberg, uti hvilken fastighet inteckning blifvit Banken beviljad, till säkerhet för ett af Enkan M. E. Lidbeck upptaget lån, hafva Revisorerne inhemtat följande. Sedan Vederbörande Krono-Ombud, med stöd af Kongl. Majrts Nådiga Utslag den 11 Maj 1841, och inom der föreskrifven tid, hos Kongl. Majrts och Rikets Götha Hof-Rätl anfört besvär öfver Kinds Härads-Rätts, den 26 April 1838 i målet gifna Utslag, har Hof-Rälten, medelst Utslag, den 26 April 1842, af anförde skäl undanröjt det öfverklagade heslutet och visat målet åter till Härads-Rätten; hvarefter vederbörande Krono-Ombud å nyogjort målet anhängigt vid sistnämnde Rätt, der detsamma sednast vunnit handläggning under innevarande års Sommar-Ting, vid hvilket, enligt Fullmägtiges förordnande, Bankens Advocat-Fiscal personligen tillstädesvarit, samt BancoVerkets rätt iakttagit och bevakat; men enär under räLtegången uppgifvet blifvit, att Herr Öfversten och Riddaren Heijl skall innehafva åtskillige från ifrågavarande hemman afsöndrade lägenheter, och utgången af målet således ansetts kunna inverka på bemälde Herr Öfverstes rätt, har Härads-Rätten, genom Utslag den 17 sistlidne Juli, funnit skäligt att, med bifall till å kärande sidan gjord anhållan, uppskjuta målet till sjette rättegångsdagen af näst i Häradet infallande Lagtima Ting, dertill Herr Öfverste Heijl skulle, genom kärandens försorg, behörigen instämmas.
Borga - Prot. Uldr. cl. 28 OcC. 184° 729 S: D. Efter ånyo skedd föredragning af Constitutions-Utskoltets Memorial N:o 38, angående National-represenlionens ombildning, beslöt BorgareStåndet att, såsom dess gemensamma tanka, förklara: l:o att all sjelfskrifven Riksdagsmanna-rält bör upphöra, så alt Riksdagsmannakallet cj annorlunda, än i följd af val, kan ulöfvas; 2:o att de hiLLintills orepresenterade medborgare-classer, som dertill kunna anses berättigade , böra på lämpligt sätt uti representationen inrymmas; 3:o att valbarbeten skall inskränkas inom ståndseller dass-förhållanden; 4:o att val-classerne äfven kunna blifva flere, än fyra; 5:o att valen böra ske ståndseller dass-vis inom stånd eller dass; 6:0 att directa val i allmänhet lemnäs företräde, men att indirecta val äfven kunna ega rum, der serskilda locala omständigheter härtill föranleda; 7:o att representanterne böra till antalet bestämmas; 8:0 att Riksförsamlingen fördelas på tvänne kammare; 9:o alt öfre kammaren äfven bör, genom val, bildas; och 10:o att, der skiljagtiga tankar emellan de tvänne kamrarne icke annorlunda kunna sammanjemkas, hela Riksförsamlingen på ett rum derom, i vissa fall, beslutar; kommande dessa, såsom Ståndets gemensamma tanka, förklarade anmärkningar, att, jemlikt 56 §. Regerings-Formen, till Constitutions-Utskottet hänvisas. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Yid slutlig handläggning af Conslitutions-Ulskottets Memorial N:o 38, angående National-representalionens ombildning, återförvisade Ståndet till Utskottet det i samma Memorial framlagde förslag lill val-lag; och, med godkännande af den grundsats, Utskottet antagit af samfäldta val3 förklarade Slåndet, jemlikt 56 §.