Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Exc. Pir Just.StatsMinistern och Hr Just.Kanslern yttrat sig i frågan, kan det måhända förefalla olämpligt, att jag deri upträder; men då flere af de ledamöter, som talat emot den K. Proposm, uti sina yttranden förrådt och jemväl erkänt en nästan fullkomlig okunnighet om de nu ifrågav:de befattningarnes beskaffenhet, så torde det ursäktas, att jag, som i 24 år varit tjensteman uti Just.Depart. samt under denna tid och särdeles under de sista 15 åren stått i nästan daglig beröring med Just.KanslersExpeditm samt dervid icke kunnat undgå inhämta en närmare kännedom om göromålen uti denna Expedit., yttrar några ord i frågan. Jag vill då, med fullkomligt vitsordande af hvad Hr Just.Kanslern upgifvit, förklara min bestämda öfvertygelse vara, att Sekretm uti berörde Expedit., i anseende till göromålens både vigt och mängd, är åtminstone jemförlig med en Expedit Sekret. i Konungens Kansli. Jag instämmer likaledes uti Hr Just.Kanslerns yttrande i afseende å Registratorn uti samma Expedit., 348 Den 23 Mats e. m. och hvad slutligen Kanslistoch Kopist-graderne beträffar, så får jag anmärka, att det visserligen isynnerhet på sednare tider blifvit ett temligen allmänt, af personer med endast ytlig kännedom af förhållandet ofta uprepadt, talesätt, att nämnde tjenster skulle vara endast renskrifvare-befattningar samt således böra indragas; jag för min del kan ingalunda gilla en sådan mening. Jag instämmer deremot fullkomligt uti hvad Hr Printzensköld yttrat om både nyttan och nödvändigheten deraf, att desse tjenster äro af ordinarie natur, och hvad särskildt beträffar de tjenstemän af dessa grader, sorn äro anställda vid Just.KanslersExpeditm, så inskränka sig deras göromål alldeles icke till endast renskrifning och expediering, utan de hafva derutöfver till åliggande att granska fånglistor
Banker varit för landet gagneiiga »dier skadliga, och i hvad afseende samma lagstiftning .vöre ofullständig, samt utreda hvad inflytande de enskilde Bankerne egt på Riksbanken, silfver-utvexdingen och penninge-väsendet i allmänhet; 5:o att Actie-Bankers inrättande ej borde förhindras, utan Lag för sådane stiftas, helst föreskrifterne borde kunna uppställas så, att en ActieBank kunde erbjuda lika stor, om ej större verklig säkerhet, än en Bank med sådan solidarisk ansvarighet, sorn Utskotten föreslagit, och likväl bära sig; alt Actie-Bankers inrättande så mycket mindre bordt förhindras, som principen för Bolagsmäns solidariska ansvarighet i Utskottens förslag blifvit i mångå afseenden frånträdd; samt att Actie-Banker, hvilka ega hela sin grundfond uti penningar eller sådane papper, som genast kunna till penningar förvandlas, dessutom hade den fördelen framför solidariske Banker, att de alltid kunna hålla större cassa i proportion till de utelöpande credit-sedlarne, än de solidariska, hvilkas grundfond till |:delar består uti docuinenter, hvarföre penningar först småningom och efter lungre tids förlopp kunna erhållas; 6:0 att enskilde Banker ej borde ega rättighet röra sig med annat mynt, än Riks-Bankens; 7:0 att enskilde Bankers egentliga functioner borde vara creditiv-iöreise samt uppoch afskrifiiings-räluiing, och afl; de således borde tillförbindas, att någon viss del af rörelse-eupitalet lili dess ändamål använda; 8:0 att förevarande Bank-Lag, i likhet med hvad Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824 redan innehåller, borde innefatta ett ull lyckligt förklarande, det enskilde Banker aldrig :nå påräkna något understöd af allmänna medel; 9:0 Att de enskilde Bankerne borde underhålla en cassa, motsvarande 2ö procent af rörelse-capitalet; roto att en reserv-fond borde afsuttås till godtgörande al oförutsedda förluster.
Kyrkan tvingas att kyrkotaga kristen qvinna, som ingått förening med en icke-kristen man och sålunda genom en handling, hvilken kyrkan bestämt endast för qvinnor, som ingått kristliga äktenskap, förklara äfven ifrågavarande förening för kristlig. Kyrkan tvingas att äfven i allt öfrigt såsom sin oförvitliga medlem behandla den, som, likgiltig för det kristliga äktenskapets betydelse och dess dyra pligter, ingått ofvannämnda förbindelse. Kyrkan tvingas ock måhända att, vid fråga om skilnad, genom sina auktorite ter, kyrkoråd och konsistorium, bereda och fullborda upplösningen af ett äktenskap, hvilket den icke kaq erkänna och derföre icke kunnat afsluta. Lika litet som kyrkan kan tvingas att genom vigsel afsluta ifrågavarande förening, lika litet kan den tvingas att genom skiljobref upplösa den, enär nämnde förening ej för kyrkan finnes till såsom ett kristligt äktenskap. 3:o Förslaget har stora formella brister. Dels i det hänseende att enligt regel ansvaret för lysningens utgifvande och för giftermålets afslutande är fästadt vid helt olika auktoriteter; hvaraf följer att, enligt författningarne, både presten, sorn utfärdar lysningen och kronofogden eller magistraten, som afslutar giftermålet, skola forska efter allt som hörer till hinderslösheten, hvadan onödig vidlyftighet och oreda uppkommer; dels ock i det hänseende att intet finnes stadgadt huru skall tillgå vid upplösningen af ifrågavarande förening; enär meningen väl ej kan vara, att kyrkan skall tvingas att upplösa en förening, som den ej genom vigsel afslutat. Denna sednare brist är så stor, att ensam den bör föranleda afslag å förevarande lagförslag. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1862. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 9. 1 X.o 9 Arik. till Exp.-Utsk. den 12 Dec. 1862, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning dj vädd motion om, ett tillägg till 11 Kap. 16 § Rättegångs-Balken samt om ändring i föreskrifterna rörande embetsmannaed odi läkareattester.
pr dag, Hvarje tvål är B i halfenskildt rum ... 4 » » n ung, bildad flicka, som talar franstämplad med vidC i rum för mer än 2 syska samt är van att undervisa patienter 3: 50 » fabriksoch handleda barn, önskar medstående ll:a afdelningen: följa någon bättre familj till badort märke. A i enskildt rum 2 kr. pr dag, emot fri resa, fritt vivre och litet konBirumför2 — Spatienter 1:50 " ' » tlKSl * » * - [1642] tant. Svar torde insändas till Fru A. I dessa afgifter ingå icke läkarearLEDIG A PLATSER. Zimmerman, Linköping. [2077] vode för dem, som vårdas af egna lä- kare. Il.a afdelningens patienter, som en fam. på landet inom Elfsborgs vårdas af hemmets läkare, erhålla fri Den allra nyaste Konserveringsbolän önskas genast en enkel, snäll läkarevård samt kostnadsfria medikaken, innehållande 74 på mångårig eroch pålitlig — ej för ung — barnDIVERSE. farenhet grundade anvisningar att konmenter och förbandsartiklar. sköterska. Svar med rekommendatioOm sängplats eller måltider önskas servera kött, fisk, kräftor, grönsaker, ner o. löneanspråk af vaktas omg. till för anhörig, vän eller tjänare, som åtfrukt, bär m. m., m. m. » E. W. », Iduns byrå, Stockholm. Praktiskt, tillförlitligt och billigt! följer patient i enskildt rum, kan upp[2068] 33 Drottniriggatan 3 3. Mot postförskott eller insändande af görelse därom ske med föreståndarinnan. 1: 50 i frimärken erhålles boken från ör en ung, bildad och anspråkslös privata hem såväl i Stockholm som Attersta. [2028] Barnsjuk» Stina G. », flicka finnes mot fritt vivre plats Behandlar företrädesvis landsorten erhållas efter anmälan hos i tjänstemannafamilj på landet att domar. deltaga i hushållet och barns tillsyn. Betalningsvilkoren äro: Svar till » M. S. », Nyköping.
Eli sådant förfarande af Utskottet hade dessutom, såsom mig synes, varit tillräckligen motiveradt af den omständighet, att den tidpunkt, hvarunder det förmenta felet skulle vara begånget, sannolikt varit den brydsammasle, som efter Sveriges och Norriges förening inträffat, och att den politik, som derunder iakttagits, varit förtjent af ingenting mindre än ett klander, hvilket möjligen kan anses vara åsyftadt med den af Utskottet, på grund af 107 § Regerings-Fornien, framställda anmärkningen mot en Konungens rådgifvare, som ur Slats-Rådel redan utträdt.” Af Herr Friherre Paijkull, Johan Guslaf: ”Antalet af de mål, som under det nu granskade tidskiftet blifvit i Stals-Rådet behandlade, utgör, enligt i allmänt tryck offentliggjorda meddelanden, för år 1854, 6,160, för år 1855, 6,618 och bör enligt medel-beräkning, då dessa båda år tagas lill grund, för de öfriga II månaderna, nemligen en månad under 1853 och tio månader af 1856, utgöra 5,852. Således framställer det sammanlagda beloppet en summa af 18,630 mål. Anmärkningarne uppgå endast lill ett antal af 11, och ibland dessa med otrolig möda urvaskade guldkorn finnes intet af någon betydande vigt, men flere ega grandets ringa aktade värde. Om dessa anmärkta förhållanden varit verkliga och föijdrika förseelser, hade man kunnat ega skälig anledning till missbelåtenhet, men vid betraktande af deras obetydlighet samt med hänseende till göromålens mängd och menskliga ofullkomligheten i allmänhet, bör man skatta det land lyckligt, hvars Regering icke i vidsträcktare mån lemnat anledning lill klander.
Till befordrande af förslitna sedlars utbyte i landsorterne, mot silfvermynt af och fr:dr sp. samt nya sedlar å 32 sk. och 2 r:dr består Banken, hädanefter såsom hittills, i allmänhet och i ett för allt, § procent, men, hvad Götheborgs och Bohus län serskildt beträffar, § procent å de summor, hvilka till utvexling blifvit genom länens styrelser, emot behörig säkerhet, såsom förskott reqvirerade; 6:o Vid lånekontoren i Götheborg och Malmö invexlas gamla sedlar från och med 8 sk. till och med 3 r:dr valör mot silfvermynt af T’j; och J r:dr sp. samt nya sedlar å 32 slc. och 2 r:dr, under iakttagande af de föreskrifter, som är o eller varda meddelade. Pä enahanda vilkor, som äro stadgade i afseende å vexlingsförskolt lill nyssnämnde lånekontor, eger lånekonloret i Wisby, all begagna dylikt förskott lill belopp af 5000 r:dr. Sedan Utskottets Utlåtande n:o 44 öfver väckta förslag, angående ändrade föreskrifter med afseende å assignering å Banken, blifvit af samtelige Riks-stånden bifallet, dock med den af Högl. Ridderskapet och Adeln samt Völlofl.’ Borgare-ståndet beslutade förändring, att de i det föreslagna 4:de momentet af Banko-reglementets 143 § omnämnda assignationers belopp bestämdes till 100 r:dr; så och enär Ridderskapet och Adeln, med antagande af Utskottets, i anledning häraf, uti Memorialet n:o 58 framställda inbjudning, frånträdt omförmälda förändring, hvilken Borgare-ståndet deremot vidblifvit, samt 3:ne Riks—stånd följaktligen beslutat, att ifrågavarande assignationer ej få utställas å lägre belopp än 200 r:dr, kommer 143 § i gällande Banko-reglemente att utbytas mot detta stadgande: lith. lill II. St.
Ständers bastan och fasta föresats är, att genom bestämda Jnstruc ioner och Ans.varS-Lagar stadga sin egen säkerhet, sina FullmägtigeS pligter sch answar, och förekomma de mängtydige Domslut Fullmägtige undergått, och om siuteligen all Styrelse-Ordning grundar sig pä den answarighet hwarje lydande Styrelse aligger inför sine närmast föresutne, dä wagar jag icke anse den för RiksgäldS-Commistarierne projecterade Jnstruction ledande till sitt ändamål. Jag befarar twertom att Ständerne sielfwa stulle härigenom i betydlig man leda ansivaret frän Fullmägtige, och försätta kommande Stander i willrädighet, hwilken af Contoiretö hela Betjening de egentligen borde tilltala för begängne fel eller misttag. De i i:sta Mom. älagde befattningar, samt r z:dje punkten deruti älagde answarigheker, anser jag alltför midt omfattande och betydande för Embetsmän, som icke förur haft upsigt deröfwer, och således 5-te Band. s.dra Afd. 86. icke »2Y4 Den 26 Zcbruaru. icke torde karma sä mänga särskilda Upbörder och deras egenskap. De uli 4 Z i Mom. projecterade åtgärder med utrikes län, är en för Commifiarierne lika ny som oman befattning, som deflutom icke kunde instämma med principen för Wäxclköp, där minsta medwetande antal personer, om behvfwen torde wara Contoirets rätta fördel. Om i öfrigt Depofltions-Conkoireks Commissarie»: skulle jemte Sedel-Werket äfwen handhafwa den sä nyttiga, som nödwändiga Conkrollen, för stämpladt Papper, enligt Bewillnings-Utffottets Förstag, sä lärer deras tid med desie göromål wara fullkomligt uptagen. Herr' von 8clrult2enlre?m Oavicl.
Hans studentår inföllo under Messenii professorstid, och ehuru han hörde till motståndarens läger, tog han dock i icke obetydlig mån intryck af sin lärares fiende. Hans namn var Andreas Johannis Prytz. Han var född i Arboga 1590, der fadren, Johannes Prytz, då var rector scholæ; modren hette Margaretha Persdotter. Han åtnjöt sin faders enskilta undervisning, innan han sattes först i Söderköpings och sedan i Linköpings skola. År 1611 kom han till Upsala och upptogs i Rudbeckii kollegium, hvarest han aflade sitt första lärdomsprof i en ”vacker” Oration de Avaritia; följande året försvarade han en af honom författad disputation: ”De rerum publicarum formis et in specie de Monarchia.” År 1614 begaf han sig på ett besök till sin far, då prost och kyrkoherde i Söderköping, och höll der i skolan en oration: ”De modo, quo studia recte suscipienda et feliciter absolvenda sunt,” tryckt i Greifswald två år derefter. Sedan begaf han sig på utrikes resa och försvarade i Greifswald 1616 ”XXII Theoremata Miscellanea,” besökte derpå åtskilliga tyska universiteter och återkom till Upsala 1618, der han vid den tredje magisterpromotionen vid Upsala universitet, d. 15 Juni 1619, promoverades till magister, sedan han disputerat ”De virtute et actione morali in genere.” Två år derefter (1621) utnämndes han till professor eloquentiæ i Upsala; men redan 1620 hade han skrifvit och med anledning af Gustaf Adolfs bröllop låtit i Stockholm uppföra sin komedi om Olof Skötkonung, och som professor skref han och uppförde med sina studenter 1621 sin komedi om Gustaf I. Han synes sålunda hafva som eloquentiæ professor ställt sig biskoparnes uttalade åsigt till efterrättelse. Länge qvarstannade han dock icke i Upsala. De akademiska lärare­platsernavoroiekonomiskthänseendedentidenfögaafundsvärda, och 1623 utbytte han sin professorsstol mot rektorsbeställningen vid Linköpings skola.
Inledningsföredraget hölls af fröken Maria Aspman, som framställde en plan till inrättande af en anstalt för utbildning af barnavårdarinnor i Stock holm, en barnkrubba förenad med kurser i allt hvad som kan anses tillhöra barnavård och tillgängliga för unga flickor, som genomgått folkskola. Kvrsen skulle räcka i 8 månader och eleverna skulle fördelas på två afdelningar. Härigenom skulle våra barnsköterskor erhålla en säker, om ock liten, hygienisk och pedagogisk grundval, men man bör låta Jv. Meddelar LIF-, KAPITAL-, ARFoch LIFRÄNTBm. fl. FÖRSÄKRING AK på liberala och ytterst förmånliga f i 10 E I den lifliga och sakrika diskussionen, som därefter följde, deltogo många talare, såväl kvinnliga som manliga. Önskvärdheten af att åstadkomma större utbildning för barnsköterskor än den nuvarande framhölls allmänt. Slutligen enade sig mötet om att utse en komité af tre personer för anordnande af ett nytt diskussionssamkväm. där samma ämne skulle behandlas. - ^v jte &gt;g. i ett hälft dricksglas vatten gifver det behagligaste, mest uppfriskande och v ä l s m a k a n d e men dock starkast antiseptiska munvatten. Koncentrerad pr flaska kr. Utspädd pr flaska kr. de föra n d r a dylika preparat. Tahellen är stödd p å i Stockholm anstälda bakteriologiska undersökningar. G. Visor, Ballader, Juloch Nyårssånger. Dikterna utkomma under loppet af detta år i omkring 15 häften iill ett pris af 50 öre pr häfte, och skall verket i sin helhet vara färdigt i november. Omslag teknadt af Viktor Andrén. Första häftet prydt af författarens porträtt. &amp; E. Tyfoidbakterier dödas på DEHTOLIH Gahnelit Stomatol Azymol Aseptol Vademecum t Via postlinjen S A S S N I T Z — T R E L L E B O R G förmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och bekvämt inredda Hjulångarne Svea och Germania samt propellerångarne Hex och Jmperator. OBS.! Endast en tullbehandling!
Dito af Riksdags-Fullmägtlgen för Fryksdals Härad af Carlstads Eän Olof Håkansson, angående upphäfvande af Konungens Belärlningshafvandes i samma Eän Kungörelse, som. förbjuder Allmogens Söner och Drängar utvandringar till andra Eän, for att söka sig arbete. Till Baneo-Utskottet. Ett Memorial af f. d. Yice Talmannen Jon Jonsson från Blekinge, angående Fonds anslående af Banken till inrättande af en Jordbruks-Discont. T lil Stats-Utskottet. 1:0 Ett Memorial af Riksdags-FullmägtigQ från Malmö och Christianstads Eän, angående befrielse från erläggande af så kallade utskrifning»- penningar. 2:0 Ett Dito af Anders Sandsten från Jönköpings N:o 61, 62. köpings Län, angående Ädelforss Guldverks boitarenderande, m. m. Till Lagutskottet. 1:0 Ett Memorial af Riksdagsmannen Per Jönsson från Christianstads Län, angående skärpande af straffet för tjufvar. 2:0 Ett Dito af Johan Johansson och Peter Jonsson från Kronobergs Län i samma ämne. Ut Supra Ex Protocollo Olof Werlin. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. d. 29 Mars. Högvörd. Prest-Ståndet d. 29 _ Vällofl. Borgare-Ståndet d. 31 Hederv. Bonde-Ståndet d. 29 —. Vördsamt Memorial! T ill Lag-Utskottet hafva Samtliga Respectiva Riks-Ståndeu remitterat de af Riksens Ständers Duslitiae-Ombudsman , Commendeuren med Stora Korsset af Kongl. Wasa-Orden Herr Friherre L. A. Mannerheim genom tryck utgängne Berättelser rörande Förvaltningen af det honom anförtrodda Embete åren 1813 och 1814, äfvensom bemälte Herr Friherres och Justitias-Ombudsmans till Riksens Höglofl.
Om en människa offrar allt för en annan, om hon så finner, att denna andra ej var offret värd, om man steg för steg märker, att allt hvad man trodde vara lycka, sällhet, finhet och förstående, ingenting är, att det är tomhet och leda, då uppstår ett helvete, som gnager på vår innersta lifstråd, och som lär oss att draga ut facit ur lifvets sammansatta regula de tri. Ty det är mycket sammansatt. Och ve oss, när vi upptäcka, att facit är Jag såg detta, och medan jag såg, märkte jag, hur den människa, hvilken dag efter dag förnötte lifvet vid min sida, förändrades. Med förvåning iakttog jag, hur allt i själfva staden, i hela vår omgifning, väckte Gertruds motvilja. Hon var plågad af vårt umgänge, plågad af att promenera, jag tror nästan, att hon led till och med af utsikten från våra fönster. Ständigt talade hon om Upsala, som om det var den naturligaste sak, att vi snart skulle återvända dit. Det var, som om hon ej kunnat lefva utanför dess luft och dess råmärken. Och hvad var det hon saknade? Ungdomslifvet, konserterna, studentmössorna, första maj – hvad vet jag. Alltnog – hon saknade det, hon gräfde sig in i denna saknad med en intensitet, hvilken på mig verkade som smitta. Jag, hvilken under hela denna tid endast kämpade för att glömma, jag behöfde, att hon hade hjälpt mig, delat denna min sträfvan, tagit saken kallt som jag själf. Men hon kunde ingenting glömma, ingenting försaka. Hon kunde blott klaga, att hon fick sitta ensam de långa förmiddagarna, medan jag var i skolan. Hon hatade denna skola, jag är fullt öfvertygad därom, och hennes egoism slog emot mig vid hvarje steg på min väg. Den var så stark, att jag i dess ljus blef seende. Jag såg, hur hon var lik alla andra, endast kanske en smula vackrare. Och jag minns, hur jag kunde sitta och betrakta henne i ljuset af denna meningslöshet, hvilken vårt lif rymde, och som fjättrade mig på den plats, där jag till ingen nytta för mig själf skulle göra nytta för andra. Det ligger icke för mig, att af motgångar låta mig tryckas till jorden.
Hr Printzensköld: Mot det af R. o. Ad.gnu fattade beslut får jag afgifva min reservation. Jag anser detta beslut stå i strid med det Ståndet förut fattat i fråga om tullbestämmelserne å artikeln knifvar, och jag beklagar, att man nu lagt mera godtycket, än ett verkligt sakförhållande till grund för beslutet. Anmäldes och lades på bordet uedannämnde frän StatsUtsk. inkomne mern. och ullåtm: N:o 185, i anledn. af erhållen återremiss å utlät. N:o 131 ; N:o 186, i anledn. af erhållen återremiss ä utlåt. N:o 153; N:o 187, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt N:o 165; N:o 188, i anledn. af erhållne återremisser å det under o ° N:o 119, afgifna betänk., ang:de byggnadslån lill staden Amål; N:o 189, i anledn. af väckt fråga om öfverlåtelse till staden Falkenberg af den Kronan tillhöriga tullbro öfver Ethra strömmen; N:o 190, i anledn. af väckt motion om anslag eller lån af allmänna medel till betäckande af kostnaderne vid laga skifte i Wemdalens kyrkelag i Herjeådalen; N:o 191, i anledn. af väckt motion om låneunderstöd ät 390 Ilen 3 Juni e. m. komministern i Ryd och Näs församlingar af Erkestiftet för dels flyttning dels nybyggnad af boställe; N:o 192, ang:de aflöningen för R. St:s nuvande jnstititeombudsman samt bans vikarie; N:o 193, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de statsanslag till upprätthållande af den arméens pensionskassa åliggande pensionering. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 10 e. m. In fidem protocolli, Albert Mundt. Måndagen den 5 Juni 1848. Plenum kl. ^ till 11 f. m.
I anledn. af detta anförande yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt lian visserligen vid ett föreg:de tillfälle, dä ett utlåt, från StatsUtsk. förekom, förklarat sig anse alt, endast återremiss eller bifall kunde beslutas, nemi. såvidt StatsUtsk:s utlåt, rörde antingen Statens reglerande, eller riksg:s-kont:s inkomster och utgifter eller styrelse och förvaltning, men att uti nu förevar:de uilät:de förekommo åtskilliga punkter, hvilka icke egde sammanhang ined uägotdera af dessa föremål, och i afseende på dem Hr Landtnäs uti ett annat mål afgifna yttrande, naturligtvis icke kunde vara i sin helhet tillämpligt. Hvad åter det nu ifrågaställde beslutet anginge så torde R. o. Ad. linna att härmed icke kunde af R. o. Ad. fattas något beslut, som skulle afskära en ledamots rätt att enl. 54 § Riksd.Ordn. få serskilda propos:r framställde, i händelse under öfverläggningen sjelfva ämnet blefve skildt uti flera delar, och all således, derest nu ett beslut i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag komme att fattas, dervid dock för hvarje ledamot borde förbehållas rättighet, alt i afseende pä hvar och en punkt, som kunde blifva föremål för enskild framställning, erhålla serskild propos., samt följaktligen beslutet komme att gälla endast i det fall, alt R. o. Ad;s samtlige ledamöter förenade sig om att icke yrka serskild propos. på någon af de i Hr von Hartmansdorffs förslag icke serskildt omförmälde §§. Hr Sandströmer, And. Peter: Lika med Hr von Hartmansdorff, anser jag nödvändigt, alt betänk, punktvis föredrages.
Sedan åtskillige talare anmärkt oformligheten af alt Bankolltsk. till behandling förehaft. frågan om decirnalsystemels införande i mått, mål, vigt och mynt, en sak som säkerligen icke tillhör detta Utsk., samt en talare äfven yrkat, alt mein. just på denna grund borde till Utsk. återremitteras, för ali i förening med Allm. Besv. o. Ekon.Utsk, ånyo företagas till behandling, så får jag äran uplysa att, såsom R. o. Ad. redan torde hafva sig bekant, della sednare Utsk. förut under riksdagens lopp handlagt denna fråga i sin helhet, samt att dess betänk, derom blifvit af R. o. Ad. återremitterad!. Om nu äfven detta BankoUlsk:s mein. återremitteras för alt af båda Utsk:n behandlas, så mäste naturligtvis Ekon.Utsk. upskjuta att svara på den redan skedda återremissen, och då häraf, eli för frågans lyckliga lösning skadligt dröjsmål i anseende till riksdagens nära förestående slut, skulle kunna blifva en följd, vågar jag, för alt förmedla åsigterna i denna fråga, vördsamt föreslå R. o. Ad. att upskjuta afgörandet af detta meni. intilldess Ekon.Utslcs svar å återremissen inkommit, då Ståndet kunde samtidigt företaga dessa betänkm till slutligt afgörande och då på det ändamålsenligasle sätt fatta sitt beslut. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att, sedan under öfverläggningen 4 olika propos:r blifvit ifrågaställde, nemi. dels lill bifall, dels till afslag, dels lill återremiss med föreläggande för BankoUlsk., att lill ärendets behandling sammanträda med Allm. Besv. o. Ekon.Utsk , och dels till upskof med utlålrs pröfning tills sistnämnde Utsk. inkomme med svar å anmärknrne emot dess i samma ämne afgifna utlåt. N:o 118, H.