Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror samma ställning ännu äga rum, då hela Landet klagar öfver penningenöd och förlägenheten »54ä Den 51 Juli e. m, fallej' på Landet, ej på Disconten, T .ig tror att någon indragning kail äga rinn, men huruvida den fean äga ruin utan våda ännu pä någon tid, dä vi dela denna periningenöd med snart sagd t liela Europa, hetviflar jag mycket; det är ej forsta gången en dylik belägenhet ägt rum; den som minnes 1785, då Amerikanska kriget slöts,' känner ock alldeles igen vär nuvarande belägenhet, hara med den skillnad, som är en naturlig följd af att då endast några rnagter voro i krig med hvarannan; nu har snart sagdt halfva Verlden krigat mot den andra halfvan, mycket långvarigare. Förlägenheten mäste alltså vara mycket starkare, och kan lill en stor del endast luftas af och med tiden, kanske långsammare än mången tror. Den värde talaren har uppställt en prnportionsräkning, sorn ej är enlig med min erfarenhet, och jag anser mig således skyldig något upplysa dessa förhållanden. Sant är att Discont'.rörelsen grundar sig tili en ej obetydlig del på det ä Banken frirundta Creditiv, roen på långt nära ej helt. Creditivet är egentedigt n den fond, I hvilken assigneringen frän Götheborg ager rum, och hvarföre i möjligaste måtto jemvigten mäste bibehållas, så att vanligen ej Assignation summan öfverstiger Creditivet, åtmindstone har Directionen alltid bemödat sig 'Den 5t Juli e. m. '545 härom; sannt är, afr. någon gång barAssignations stim mari till nummertal stigit till En Million eller 1,100,000 R:d., men då hafva 2 ä 500,000 l\:d. deraf leirat uti Bolagets Ciissa.
Staty, fpra lundra fl&amp;dd - högst intressant: Skinnet i h e d e n små veck, tjugu-åtta, djupa. Hca9för är han fladd - och af hvem. Tages reda på. Tjugii-två munkar i en bänk; 1ihg.s ansigten, d7a med svart skagg - hm - tror det heter botten. (Ordet var skrifvet med darrande hand, som om det kostat miss Bell en stor ansträngning.} - Underligt. Tages reda p&amp;. Kör under hufvudaltaret. Unison sexton takter Hufvudgång - sextusen mosaikrutor n Och så i ogndlighet. Det var tydligt att hon var mycket intresserad och an-. tagligt att hon var ganska intelligent, men det föreföll mig. som om både hennes intelligens och intresse hade anlag a t t vrida sig At galet håll. Hon s i g inte det stora för det lilla, men just detta utgjorde hennes stolthet. " Det lilla, det ar det stora1 ', brukade hon säga - och sh. stinderade hon de.t lilla af hjiirtans lust. En dag sågo m: r och m m M. mycket nedslagna ut. De hade fått telegram att deras ende son låg i Greis för döden .. De packade naturligtvis genast och reste lemnande miss Bell i vårt hägn. Vi-togo gärna emot henne, ty med alla sina smlt. egenheter var hon godlynto, vanlig och originell på sitt vis. Men framför allt var hon blygsam - blygsam ända till sublimitet. - Om en kypare kom att snudda vid hennes. dragt drog hon åt sig klädningen som om hon blifvit besmittad och om ett biträde i en bod, ifrig att visa sina varor, lutade sig fram mot henne &amp; er disken, ryckte hon sig tillbaka med ordet: shocking! så tydligt skrifvet på sitt ansigte, att han kände sig förkrossad af blygsel - åtminstone var det hennes åsigt. Men nar hon var 3 arbeten, då kastade hon sig in i hvilken situation som halst, brukade hon säga, och att så verkligen var fallet, derom skulle jag snart bli i till-. falle att öfvertyga mig. Vara toaletter voro i ett bedröfligt tillstånd.
Maj:ts kallelse nästlidet år sammanträdt och till hvars öfvervägande Kongl. Maj:t, uti nådig Proposition, framställt, “huruvida “och på hvad sätt krigsbefälet ville ingå på reglering af arméeus pensionsväsende “i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer i frågan uttryckta åsigter“, hade i underdånig skrifvelse den 29 April nämnda år yttrat, bland annat, att krigsbefälet funne den af Rikets Ständer angifna utväg, att till Staten öfverflytta hela pensioneringen, vara egnad att underlätta ett ändamålsenligt ordnande af pensionsväsendet; att krigsbefälet mod tacksamhet inginge på en sådan reglering deraf, att Staten öfvertoge pensioneringen af såväl redan varande som blifvande pensionärer; samt att krigsbefälet, under förutsättning att pensioneringen komme att af Staten öfvertagas, för sin del medgåfve, att styrelsen och förvaltningen af Arméens pensionskassa måtte till Staten öfverlemnas, dock med följande vilkor och förbehåll t l:o att Arméens pensionskassa städse skulle under särskild redovisning och bokföring förvaltas af det Statens embetsverk, som förvaltade Wadstena krigsmanshuskassa eller finge arméens pensionering sig anförtrodd; 2:o att en omfattande pensioneringslag, byggd på de af Rikets Ständer augifna grunder, att underlätta afgången för det äldre befälet och förskaffa arméen en fullt tjenstbar befälspersonal, af Konung och Rikets Ständer blefve antagen; 3:o att Staten öfvertoge Arméens pensionskassas alla förbindelser af hvad namn och beskaffenhet de vara må; 4:o att arméen icke vidare betungades med afgifter för sin pensionering; och 5:o att arméen befriades såväl från förvaltningen af ackords-amorteringsfonden, som från garantien för uppfyllandet af dess förbindelser. Direktionen öfver Arméens pensionskassa hade, uti infordradt och den 20 September afgifvet utlåtande, meddelat följande upplysningar i ämnet: Bilt. till R. St.
Du är ganska qvick: talkunnig tunga gör förtappelse. MENELAOS. Orättvist, för vänner gagnlös, vett förutan stadga är, Jag dig önskar öfvertyga, och du ej i vrede, bör Stöta sanningen ifrån dig; svårt jag ej ansätter dig. När du fikte, Danaider att till Ilios föra an, Icke viljande, till skenet, men i verket, viljande, Minns, hur ödmjuk du dig tedde, fattande hvarenda hand, Hur du olåst hade dörren för hvar knekt, som ville in; Hur du gaf gehör åt alla, äfven dem, som ej begärt, För att genom slika fukter köpa packets hyllande? Men såsnart du egde makten, bytande ditt handlingssätt, Emot fordna vänner mera var du icke samme vän, Utan inlåst, otillgänglig. Bör dock en rättskaffens man, När han makten har i händer, icke byta tankesätt, Utan mest mot sina vänner vara tillförlitelig, När han mest dem gitter gagna, under egen lyckas dar. Detta först jag nu anmärker, der jag först dig fela såg. Men så fort du ländt till Aulis, jemte Allhelleners här, Du ett intet var, och skrämdes genom gudars skickelse, Saknande god vind till Troia. Danaïderne dig då Bjödo låta skeppen fara, ej i Aulis lida prack. Hurdan vore nu din anblick och förvirring, hade ej Med en här af tusen fartyg du mot Priamos befäl! Mig du frågte: hvad att göra? hvilken utväg finna nu? Att ej, skild ifrån befälet, du om äran miste gick. Se'n när, i oraklet, Kalkhas bjöd dig, för en lycksam färd, Artemis din dotter offra, vardt du uti själen glad, Lofvande, att gerna offra, och frivillig sände bud Tvungen må du icke säga! till gemåln, att skicka hit Dotter din, med förevändning, att Achilleus maka bli. Sedan, ändrande din mening, skrifver du ett annat bref, Att du aldrig nånsin blifver egen dotters baneman. Denne samme ether hörde dessa orden ur din mund. Uti statens värf har sådant många tusen andra händt:
BorgareStåndets beslutne nedsättning skulle uppkomma, anser Utskottet innebära ett hinder mot en nedsättning i Tullafgiften» som i alla fall blifvit minskad mot förra beloppet 0 Perlemp; ärhetad 5 r 15 25 Från detta beslut hoppas Utskottet att Vällofl. BorgareStåndet sig begifver, då skäl saknas att föreslå ändring uti 3:ne Stånds beslut i 1 1 ' 15 i ’ 1 Enligt Utskottets Förslag , linlLgt H. Ridderekapets och Adelns Beslut. Enligt Väl loll» Bor. gareStåndets Beslut. - Jemhknihgs Förslag. Inkommande. Perlor, äkta infattade » 15 3 Sorn Utskottet icke eger nå. got skäl, att emot 3:ne Stånds beslut tillstyrka befrielse eller lindring i Tullén å denna Euxeartikel , så hemställes vördsamligen, otn ej Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle behaga derifrån afstä- 1. r —a —^ oinfattade ; * 2 Frie^ 9, Pelteri eller Pälsverk , får\ och lamskinn, alla slag ( beredda \ 20 15 lla dessa slags pelterier kunna inom Landet både alstras och beredas, samt utgöra fö- remål för Landtmanna och Handtverksindustrien, anser Utskottet sig ej kunna tillstyrka bifall lill Höglofl. Ridderskapets och Adelns beslut. \ 20 ) Pennor, skrif beredda * 50 3o * Någon nedsättning kan Utskottet ej eller sf sistnämnde orsaker tillstyrka, hvarföre hemställes, om ej Ridderskåpet och Adeln skulle behaga frånträda sitt beslut 150 Perukmakarö-arbeten * » 25 50 De öfrige Respective RiksStånden inbjudas att förena ‘sig hVed Väilöfl.
Ständer till desi Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Ut»kott remitterade fruga om den fria Bränwinsbränningc! s snara inställande, har Utffottet under öfverläggning förehaft: Ochehuruwäl Utffottet för sin del anser alla steg som alterera, endast tjena att göra hjelpen dyrköprare och således nöden större för den nödställde, och tror, att bland sädane altererande steg bör räknas förbud emot Bränwinsbranningcn a en tid, da denna tillwerknings inställande är att förwänta såsom en följd af den annalkande warma årstiden och af de uppstegrade Spannemalsprifen, hwilka synas lofwa lika om ej större winning ät dem, som hafva Spannemäls-upplag, genom sädens användande till bröd an förwandlande till bränvin; tror dock Utffottet, att alla defia betänkligheter böra försvinna, enär antingen nöden befinnes wara verkelig eller tron allmän att nöd är att befara. Den 29 April. Pa dessa grunder tillstyrker derföre Utskottet för sm del, att Riksens Stander i underdånighet anhalla det täcktes Kongl. Majit, i fall de underrättelser om Spannemals-tillgangarne, som fran Herrar Landshöfdingar inkommit, föranleda till befarande af Svan, nemalSbrist, laka i Nader utfärda Befallning till Bränwinsbränningens snara inställande, och att i sa, dant fall den Sextonde (>6:de) nästkommande Maji ma wara bestämd till Bränwinsbränningens allmänna in, ställande, såsom den snaraste tid, hvarigenom Utskottet förmodar ett allmänt kungörande af Förbudet i Riket kunna werkställas, dock, att i fall denna af Utskottet förestagna tid skulle för ett allmänt kungörande fin, nas otillräckelig, Riksens Stander till Kongl. Manis Eget Nådiga afgörande öfwerlemna, att till För, budets widtagande utsätta den närmaste dag deref, ter, som med ett sadant allmänt kungörande och asyftade ändamalet är förenlig. Hwad äter beträffar hurulange ett sadant
Den förra af dessa utvägar, h\ars tillgripande man äfven tillförene, fastän utan framgång, påyrkat, hafva Rikets Ständer ansett icke leda till målet, emedan den otvifvelaktig! skulle medföra mångdubbelt större omkostnad, än hvartill väghållningsbesväret nu uppgår, helst hela bestyret i sådant fall måste uppdragas ät entreprenörer, och bristande intresse alt genom konkurrens nedsätta entreprenadkostnaden skulle föranleda obehörig stegring af densamma. Då förhållandet tvifvelsutan blefve enahanda, i händelse ifrågavarande skyldighet öfverflyttades på länet, torde enda utvägen vara att göra den till en häradets eller socknens gemensamma angelägenhet. Enär medgifvas mäste, att den, som har behofvet och njuter fördelarne af en inrättning, jemväl bör vidkännas den kostnad och lunga, som dermed är förenad, så torde väghållningsskyldigheten böra utsträckas till alla medlemmar i kommunen, hvilka förmå i densamma deltaga, och sålunda den börda, som länge nog tryckt jordbruket ensamt, lindras. Då numera å ena sidan, till följd af dels stegrade anspråk på goda vägar och kommunikationsanstaller, dels den ökade trafik, industriel verk och inrättningar med det omfång, de mångenstädes innehafva, föranleda, och dels ökade arbetslöner samt bristande tillgång på väglagningsämnen, väghållningen blir för den redan hård t beskattade jorden med hvarje år alltmera tryckande, under det att å den andra sidan ifrågavarande verk och inrättningar blifvit af den betydenhet, att de icke allenast äro fullt jemförliga med hemmanen, utan inom liera kommuner otvifvelaktig! utgöra de största och mest inbringande possessioner, samt deras egare således äro bäst i stånd att deltaga i kommunens besvär, till hvilkas förökande de obestridligen gifva anledning, tillkommer det lagstiftningen, att, med afseende å sålunda förändrade förhållanden, bestämma om medlemmarnes inom kommunen deltagande i dessa besvär. Mot rättsenlighelen af en sådan, länge påkallad åtgärd lärer derföre någon befogad anmärkning ej kunna framställas.
11 ningarne sökande personernas önskningar samt rigtningen af deras studier, och att i aflöningsstaten endast upptoges en summa för undervisningen i mineralogi, geognosi, gruvbrytning och bergsmekanik, att elter omständigheterna delas emellan två. eller, om någongäng så skulle anses för undervisningen fördelaktigare, tre lärare; men att för öfrigt ingen annan förändring uti den af Styrelsen uti dess förra utlåtande beräknade anslagssumma erfordrades, än att ett belopp al 500 Riksdaler uppfördes till arfvode åt Föreståndaren för bergsskole-afdelningen, hvilket föreständareskap, ehuru det i allmänhet, helst borde uppdragas åt Professorn i metallurgi, syntes äfven kunna af någon annan Professor bestridas; varande ifrågavarande anslagstillökning på följande sätt beräknad: Arfvode till Föreståndaren Ridr 500. — Lön åt en Professor i metallurgi (jemte fri bostad) ” 4,000. — D:o åt en Adjunkt i metallurgi ” 2,500, — Aflöning till lärarne uti mineralogi, geognosi, grufbrytning och bergsmekanik ” 7,000. — till en laboratorii-dräng ” 500. — Till bibliothek och samlingar ” 1,500. — ” laboratorium ” 1,000. — ” diverse utgifter ” 1,500. — ” stipendier ” 1,000. — Summa R:dr 19,500. — Vid denna beräkning vore likväl förutsatt, dels att Institutet erhölle den anslagstillökning, hvarom Styrelsen, i ändamål att en särskild profession i machinlära mätte derstädes varda inrättad, hos Kongl. Majit gjort framställning, och hvilken tillökning Kongl. Majit, uti Dess under denna dag till Rikets Ständer aflätna nådiga Proposition, angående aflöningsoch utgiftsanslagen för Teknologiska institutet, jemväl äskat, dels ock, att bland de utgifter för elevernas praktiska undervisning, som Bruks-societeten åtagit sig att, bestrida, äfven vore inbegripen ersättning för skjutsoch dagtraktamente till de lärare vid Institutet, hvilka under elevernas resor och praktiska öfningar komme att vara dem följaktige. Vidkommande det af bergsskolans
Utsläppande i rörelsen af Bankens metalliska fond öfverfyller det imaginära behofvet af metalliskt mynt i rörelsen och skall bibehålla sig der, utan att hvarken uttränga sedlarna eller utträngas af deui, då hall och ali öfrig proportion iakttagas. Preglingen af mynt fortgår efter de tillgångar å metaller, som årligen förefinnas. Delta nyslagna mynt utsläppes genast i rörelsen på enahanda grunder och i låneväg efter reglementet, eller utlånas i discontväg; och då dessa lån icke bestå i reverser, utan i metaller, som sjelfva innehafva valuta, blifva dessa lån af en annan natur för Banken, nemligen af ren behållning af vinst. För den, som vill uppfatta andan af denna bankinrältning och kan frigöra sig från förut inneboende meningar, till det mesta grundade på andras älsklings-lhemata och på den gällande opinionen, att en bank nödvändigt måste, af hvad natur den vara må, sjelf invexla sina sedlar, som kallas realisation, hvars bestånd är så problematiskt, och som kan uppoffra egna, inbillade eller verkliga fördelar för det allmänna bästa samt för en inträdande ordning i financiella förhållande; för ett så qvalificeradt tänkande är lätt att inse, attalia näringars uppkomst — grunden för ett lands florerande — vinnes; rörelsecapitaiet ökas eller minskas sjelfmant i mån af behofvet; säkra reverser finna säker realisation hos ägare af metaller, lika med invisningar af vexlar från kända handelshus — hvilka endast gå på personlig credit och förtroendets —, realiseras sålunda i hela verlden, der bankinrättningars solida ställning är känd. Metaller finnas dessutom tillräckligt i rörelsen och bibehållas der, då en grund för myntbestämning förefinnes och myntets proportion är iakttagen. Ovanan vid en ny method skapar betänkligheter, som må bära namn af försigtighet.
Majus Nådiga Skrifvelse af den 11 Juni sistlidet år, deruti Kongl. Maj:t ansett såsom ett hufvudföremåL för en väl inrättad Statshushållning, att uppmuntra och gynna de tillverkningar, som i ett land äro oundgängliga, och der kunna å» stadkommas, för hvilket ändamål ett af de kraftigåste medel onekeligen är, att bereda säker tillgång på de råämnen, som dertill ■erfordras. Herr Prosten anförer vidare, att, i stället för det vi förr årligen införskrefvo flere hundrade tusendedelar, efter den tidens beräkning, så kalladt Engelskt läder, har i sednare tider Svenskt Inder blifvit exporteradt, och någon gång i sjelfva landet pä Auction försåidt. I händelse Ekbarken skulle få utföras, anser Herr Doctorn såsom en oundviklig följd deraf, att Engelsmännen de första åren skulle uppköpa denna rudimateria till enorma priser, för att derigenom förstöra de Svenska Garfverierna, då vi åter skulle, till ej ringa undervigt på handelsvågen, nödgas införskrifva Engelskt läder, hvarjemte Herr Doctorn förmodar, att, om barken i råttan tid afskalades, skulle arbetet blifva ganska lönande. Herr Prosten Raabe har, i anledning häraf, upplyst, att flere medlemmar af Hedervärda BondeStåndet i Utskottet uppgifvit, §14 Besv. och FJxon. TJtsk. Betänkanden. att de för intet erbjudit Ekbark lill dem, Som ville draga försorg om afskalningen. Hos Väliofl. BorgareStåndet af Herr Westin, som jemväl ansett exportfriketen a£ Ekbark i stor mon skadlig, såsom undergräfvande de inhemska Garfverierna och på samma gång upphjelpande de Engelska.
No o.i. 9 Anders Andersson från Kinds och Ydre Härader i Östergöthland, härj i likhet med Eric Pehrsson j yrkat en fri och obehindrad dispositions-rätt för Kronoskatte och Frälse-skatte till svedjande å utmarken, åtminstone att detina frihet må förunnas hans hembygd; hvarföre Motionairen som skäl uppgifvit åtskilliga locala förhållanden af jordmonens och markens beskaffenhet derstädes, Jan Eric Jansson, från Carlstads Län, har föreslagit, att det mätte lemnäs Konungens Befallningshafvande öppet att alltid tillämpa de i Skogs-ordningen för Skogshushållningen stadgade grunder efter hvarje orts serskildta bruk och behof , hvarjemte Motionairen anfört äskillige exempel, hemtade från förhållanden inom Wermland, hvilka är o ämnade att ådagalägga, att ganska få allmänna stadganden, som för Skogshushållningen i hela Riket äro användbara, i en förnyad Skogs-or dräng kunna komma att inflyta. Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit, och hvad angår: 1:0 Förslaget att skogsåverkan må som tjufnad , eller, på sätt af en Molionair blifvit yrkadt, som inbrottsstöld, anses io Lagsamt A. Besv.-, o. Oec.-Utsk. Ull. IV.o, 2 g, och bestraffas,' så, ehuru det ej kan bestridas, att tillgrepp af annans tillhörighet, under hvad form som helst, onekligeninnefattar den art af brottslighet, som Motionairerne antydt, äfvensom att skogarne* aftagande, serdeles i vissa delar af Riket, så väl ur rättsgrund sorn i Stats-Oeconomiskt afseende, påkallar Lagstiftarens allvarliga uppmärksamhet, skulle dock Utskotten anse i hög-, sta måtto betänkligt, att med förnedrande straff belägga ett brott, hvarvid opinionen ännu ej fästat vanära.
St. gillade betänk., oaktadt det visserligen varit för Riksg.cpnt. fördelaktigt att, sedan dess creditivrättighet i samma riksdag blifvit till en viss tid af året och inom en bestämd summa inskränkt, så snart som möjljgt kunna disponera de å ifrågayar. medel uppkommande öfverskott. Nu deremot, då Riksg.cont. äger en högst betydlig räntelaärande Den 12 Maj f. m. skuld oell K. Statscont. under årets lopp uttager nästan liela den s. k. statsbristsumman, samt följaktligen de enda antagliga skäl, som, hvad tullmedlen och brännvinsafgiften åtminstone beträffar, förefunnits för omförmälda motions afstyrkande, upphört att vara gällande, har, så vidt af förevar. betänk, kan inhemtas, det uti ofvanberörde hänseende ånyo väckta förslag icke blifvit af någon utaf StatsUtskts ledamöter imderstödt. Vid sådant förhållande hyser jag visserligen numera föga förhoppning, att ifrågavar. förslag skall vid denna riksdag kunna genomdrifvas. Jag har dock ansett mig icke böra underlåta att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet å de med tulloch bränn vins-be vi II riin gens lefvererande till Riksg.cont. förenade fördelar för det allmänna. Enligt StatsUtsk:s nyligen afgifna betänk., ang:de statsverkets inkomster, har tulluppbörden, efter afdrag af omkostnader och afkortningar, öfverstigit det vid sista statsreglering påräknade belopp, för år 18J2 med. 408,000 r:dr. och för år i833 med 494j°°° » eller tillsammans för dessa begge år med 902,000 r:dr. De af Riksg.cont. emot 5 procrs ränta sedan sista riksdag upplånade medel, hvilka för närvarande uppgå till ett belopp af omkring 1,640,000 r:dr, utgjorde vid sisth års slut i,3o5,ooo r:dr.
Dessutom tror jag, att då en tjensteman har 1,500 Rdr i lön och således 500 Rdr mindre än den begärda pensionen, man bör göra sig reda för beloppet af bans sportler och om dessa icke upgå till 500 Rdr, eller om tjenstemannens ställning fordrar, att ett undantag göres för honom. Alla dessa omständigheter måste pröfvas innan man beslutar sig för en statsutgift. Motionären har icke framsagt några uplysningar för Utsk. utan endast sagt, att Hr Plagemann under en lång lefnad ådagalagt utmärkta förtjenster i industriella grenar. Icke heller har motionären upgifvit Hr Plagemanns inkomster och sportler likasom icke heller hans ekonomiska ställning. Då jag är villig att lemna Hr Plagemann pension, men anser frågan böra närmare utredas, anhåller jag om återremiss af denna punkt. Gr. Sparre, Erik: Utskts bristande kännedom‘om Hr Plagemans förtjenster om samhället måste otvifvelaktig! tillskrifvas den omständigheten, att från de norra länen ingen ledamot varit tillstädes i Utsk. då frågan der afgjordes, ty eljest hade Hr Piagemanns namn varit lika obekant för Utsk:s ledamöter. Såsom född i ett af dessa län är det min skyldighet att erkänna, att en hvar der har hans nyttiga verksamhet i ett tacksamt minne. Den bar ock häri blifvit omnämnd, och ingen har sökt alt jäfva densamma. Jag tror således, att R. o. Ad. bör på grund af de bär lemnade uplysningarna vara i tillfälle att bestämma pensionens belopp. Vi hafva i åtskilliga af föreg:de punkterne nemi. 64 och 66 till följd af enskilde motionärers framställningar beviljat personer pensioner till icke obetydliga belopp, bland andra en vexelkontrollör i Götheborg af 2,500 Rdr. Den för Hr, Plageman begärda pensionen är således icke öfverdrifven. Jag hemställer dock, om, enär det är uplvst att llr Plageman har tjenst på stat, det icke vore lämpligt, alt R. o. Ad. beslutar att vid afskedstagande!