Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den andra af nyssberörda §§, hvilken var uppställd i öfverensstämmelse med den af komiterade antagna och i 4 § uttalade, men af Rikets Ständer förkastade åsigt, ej tillika ändrades, kan svårligen förklaras annorlunda, än såsom ett förbiseende, enär tillämpningen af 58 § nödvändigt måste råka i strid med den grundsats, som vid begge de tillfällen, då ämnet varit under Rikets Ständers pröfning uttalats beträffande alla stadsmedlemmars likställighet. De begge §§ma kunna, med den lydelse, som af Rikets Ständer åt hvardera beslöts, icke förlikas, och det tillägg Kongl Maj:t gifvit åt den 4 § medelst orden: »med de inskränkningar allenast, hvarom härnedan förmäles» måste alltså betraktas såsom alldeles nödvändigt. Men härigenom är i sjelfva verket både grundsatsen ändrad och lilliämpningen af författningen försvårad, om ej omöjliggjord Utskottet kan fördenskull ej tillstyrka vidblifvandet af berörda bestämmelser. Men i betraktande af hvad som måste blifva följden, derest Herr Swartz förslag oförändradt antoges, tvekar Utskottet, huruvida den förändring, som synes nödvändig, grundlagsenhgen kan åvägabringas på det sätt, sorn sålunda är föreslaget. Det gifves nemligen åtskilliga förhållanden, hvari en dylik förändring skulle medföra en rubbning, som förutsätter upphäfvandet af författningar, de der måhända icke äro helt och hållet att hänföra till ekonomi-lagstiftningen. Ibland dessa kunna nämnas de, som angå städernas inqvarteringsskyIdighet, åliggandet att bidraga till båtsmanshållet, städernas skjutsskyldighet o. s. v„ att icke nämna en mängd rättsförhållanden, hvilka, efter skedda öfverenskommelser eller eljest vidtagen reglering och sedermera erhållen Kongl. Maj ts sanktion derå, anses böra hållas i helgd. Det torde inses, alt Utskottet ej kan vara i tillfälle att nöjaktigt utreda, hvilka åtgärder äro behöfliga för vinnande af det syftemål, som, på sätt ofvan är nämndt, af Rikets Ständer ansetts böra efter.-träfvas, nemligen alla stadsmedlemmars likslälBih. till R. St.
Prot.-Vtdrag den 20 Oktober 1863. 661 JVJ 181, i anledning af väckt motion om anslag till förhöjning i Häradsnämndernas s. k. tingsgästningspenningar. Bifölls. JV2 182, i anledning af väckt motion om berättigande för vissa embetsoch tjenstemäns sterbhus att erhålla s k. begrafningshjelp. Bifölls. Jtä 171, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, i fråga om ersättning af Statsverket till tre olficersenkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap. Bifölls. JM 172, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående inrättandet af en pensiunsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart amanda segeleller ångfaityg, äfvensom machinisler och eldare å sistnämnda slags fartyg. Bifölls. JV2 175, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition om anvisande af anslag till betackande af kostnaderna för Sveriges deltagande, dels i 1862 års allmänna industrioch konstexposition i London, dels ock i den för lundibruksalster och redskap innevarande års sommar anordnade internationela utställning i Hamburg. Bifölls. JY1 174, angående pension för framlidne Bergmästaren, Öfverintendenten m. m. F. A. von Schéele$ enka. Bifölls. M 175, angående ersättning för sådana af Kongl. Statskontoret förskottsvis bestridda utgilter, för lni!ka statsanslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade. Utskottets första tillstyrkande bifölls, men dess sednare hemställan afstogs. JV2 179, i anledning af vackt motion om anvisande af medel för upprättande af en fullständig plan till Norrbottens kolonisation. Bifölls. M 184, i anledning af vackt motion om anslag till ackordsersättning åt f. d. Regementsläkaren Doktor B. F. Levin.
Med allmogens sanna intresse skulle det derföre, enligt Landshöfdinge-embetets förmenande, vara mera öfverensstämmande, om åt boskapsskötseln lemnades icke blott samma uppmärksamhet som åkerns utvidgande och häfd, utan denna landtmanna-näring kunde höjas till hufvudnäring, hvartill skälen i första hand helt naturligt framställa sig vara de, att denna näring är mindre beroende af klimatets åverkan; att dess afkastning är lättare transporterad än säden, samt att nu och så länge införseln af viktualier från Finland är så försvårad, att den i det närmaste upphört, samt afsättning till södra orter för ölverskottet af spannmål torde höra till undantagen, och ej vara att såsom en säker inkomstkälla påräkna, boskapssköt seln borde öfverhufvud blifva mer vinstgifvande, samt med afseende å den alltmer stigande konsumtionen hafva för sig, så att säga, ”en hoppfull framtid.” I denna syftning hafva Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äfvensom länets Hushållnings-sällskap sökt meddela anvisningar och råd med afseende å såkallad ängsvattnings användande, och såväl för sådant afseende, som för spridande af kännedom och undervisning om ändamålsenligaste sättet för erhållande af landvinningar medelst sjöars och myrtrakters aftappning och utdikning, bekostat agronomen Johnsons besök inom länet, hvarförutan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgjort och till Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader insändt en fullständig och systematisk plan öfver sådana företag af sistnämnde beskaffenhet, hvilka med säkraste utsigt till framgång och fördel kunna för en ringa kostnad utföras, och hvilka, en gång fullbordade, skola bringa länet ett betydligt steg framåt i kultur-utveckling i den rigtning, som nu 13 blifvit antydd, såsom den nödvändigaste och nyttigaste; och som det torde tillhöra en icke aflägsen framtid att söka hinna detta mål, anser Landshöfdinge-embetét så mycket mindre olämpligt att här sammanföra de uttappningsoch utdiknings-företag, hvilka, hänförliga under nämnde kategorier och följaktligen af en allmännare vigt och beskaffenhet, endast vänta på kommande
Eetankandsn• deruti han yrkar: att, sora fjerdingsmans-» förrättningen är ett Onus, hvilket utan undantag bör tillhöra hvarje heraman, så bör Frälsebonden ej mer än Kron oskat tebon den derifrån vara befriad, helst han nu mer deltager i rila öfriga, hemmanen åliggande, Önera. Det skall i synnerhet vara Frälsebonden, som, dels genom sina många processer, dervid Utslagslösen som oftast får utmätas, dels genom bristande Utskylder, förorsakar Fjerdingsmannen det mesta besväret, åtminstone i den ort, der Anders Larsson är boende 5 hvarföre han säger sig af sina hemmavarande Committenter hafva fått uppdrag framföra deras önskan: att Kongl. Brefvet, den 5 Juni 1805 och Kongl. KammarCollegii derpå grundade Circulair af den 31 Juli samma år, måtte förändras i de delar, som angå frälse-bondens uteslutande ifrån att tour-vis deltaga i den besvärliga Fjerdingsmans-förrättningen, som nu ensamt åligger Kronooch Krono-sfeattebonden. Häruti hafva instämt: RiksdagsFuIlmägtige från Upsala, Stockholms och Södermanlands Län, jemte flere andra; hvaribland Jöran Persson från Östergöthland, som af sina hemmavarande Committenter haft uppdrag vacka Motion i samma ämne. i Efter pröfning af hvad i detta Memorial förekommit, får Utskottet anföra: att Utskottet, lika med Memorialets författare, anse Fjerdingsmans-befattningen vara ett Or Besv. och Ekon. Utsk. Betänhanden. £1 hus , sora utan undantag bord8 tillhöra hvarje hemman; Äfvensom önskeligt vors, att en 6ådan sammanjemkning af Rättigheter och Skyldigheter kunde ega ruta, att all jord blefve lika beskattad, hvarigenom alla slags undantagsrättigheter komma att upphöra.
Till förekommande af oloflig införsel af utländskt bränvin, bör tullförpassning tagas å bränvin, då det sändes ifrån stad med fartyg, som passerar saltsjö; dock inbegripes härunder icke skeppsbesättningens förråd, räknadt till 4 kannor per man. 3? flör till Bernil».-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlens Betänkande, N:o i. Sådan förpassning må icke af tullkammaren utfärdas innan afsändaren aflemna! tillverkarens, under edlig förpligtelse, utgifna lillverkningsbevis. Mom. 3. När bränvin föres ifrån skärgård sjöledes, bör dylikt tillverkningsbevis varan åtfölja. Mom. f. Vid transport af bränvin landvågen i större parti, än 60 kannor, skall detsamma äfven åtföljas af lika beskaffad! tillverkningsbevis. Om åtal och ansvar för öjverträdelser af denna förordning. § 19. Säljer någon bränvin till afhemtning i sådana parlier, som uti §§ 2, 3 och 4 bestämmes, utan att vara till bandel med bränvin berättigad, vare underkastad de påföljder, som i lag eller författningar för olaga handel serskilt äro stadgade, § 20. Mom. 1. Den, som försäljer bränvin i minut eller till afhemtning, utan att vara dertill berättigad, eller tillåter att det bos honom till afhemtning lofligen köpta bränvin må till större eller mindre del på stället förtäras, bute lörsta gången 20 r:dr och andra gången, eller oftare, 4° i;dr för hvarje gång. Mom. 2. Ar den olofliga försäljningen af beskaffenhet att kunna hänföras till krogrörelse, vare dessutom det i försäljningsrummet befintliga bränvin, jemte de käril, i hvilka det finnes förvaradt, beslag underkasladt och för ver ka dt. § 21. För förbrytelser emot § 14 vare bot såsom i 20 § sagdt är. § 22. Mom. 1. Öfverträder den, som eger att försälja bränvin i minut, föreskrifterne i § g, jemförd med § 12, straffes med böter enligt § 20.
Sid. i, råd. 16 nedifr. står: ejäro läs: ej äro — 6, — 3 Rikdagar — Riksdagar — 7, —io —ii uppifr. — Utkott — Utskott 4 nedifr. — så — då — 9, — 17 uppifr. — 129 — 139 — 11, — 17 laggar — lagSer — 12, — 4 tänkerälten — tänkesätten —- • S nedifr. — votara — votera — i5, — 5 uppifr. — använda — omvända hik litt R. St. Prot. tSiä. 3 Sami. 22 Haft. STOCKHOLM, Tryckt hos W. F. DALMAN, 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 April, kl. i e. m Utlåtande till Riksens Ständer, i anledning af återremisserna ä Memorialet, N:o 26. Genom Protocollsutdrag från Höglofl. Ridderskapet och Adeln af den 10, 11, 12, 13 och 14 sistlidne Mars, från Högv. Preste-Ståndet af'den 10 och 11 i nämnde månad, från Vällofl. Borgare-Ståndet af den 10 och från Hederv. Bonde-Ståndet af den 12 i samma månad, har ConstitutionsUt6kotlet emottagit åter re miss å sitt Memorial N:o 26, med förslag till National-representationens ombildning och deraf följande Grundlagsförändringar. Af Ridderskapet och Adeln äro följande såsom dess gemensamma tankar förklarade anmärkningar till Utskottet hänvisade: ”l:o Alt de Äldres Ramare icke bör byggas på val af desamma Valcoilegier, som utnämna ledamöterne af de Yngres; 2:o att 114 §.
Skurfjern med hakbultar, 596 Sfe st. st. v. per mil, 3,092 Sk#, å 60 R:dr - Tvärstockar, å 12,000 st. per mil, 62,254 st., å 1 R:dr 50 öre Nedläggning af stockar och skenor, å 15,000 R:dr per Summa 1,057,068 105,706 80 1,162,774 80 Expropriationer. 78.000 60,900 15.000 Inköp och flyttning af hus 153,900 En andra klassens station vid Christinehamn, jemte spår til ån och lastbrygga derstädes . En tredje klassens station vid Let-elfven, med lastbrygga Två tredje klassens stationer vid Storbjörboda och Porla a in nnn R*rlr 220,000 70.000 80.000 60,000 62,254 - Tre fjerde klassens stationer, å 20,000 R:dr Vakthus, å per mil 12,000 R:dr ' 492,254 Transport-materiel, Maskiner, Redskap, Telegrafer: För 5 mil 6,760 fot, å per mil 60,000 R:dr . 311,267 Summa 4,806,955 85 Por mgeniors-artvoden, provisionel byggnader, extra utgilter och oförutsedda händelser, tillägges 15 proc. härå 721,043 37 Totalsumma R:dr Rtin * «07 QQQiOO V ** * i*-* w Utgör 1,065,581 R:dr 54 öre per mil. Stockholm den 1 Augusti 1859. A. O. Gestrin.
Sådana fordringar äro visserligen endast eventuella; men att, i fråga om inteckning, eventuella fordringar kunna såsom verkliga anticiperas, visar sig härförutan äfven hvarje gång inteckning beviljas för en ännu icke belånt skuldförbindelse. Med gäldenärens samtycke — vanligen på hans egen begäran — blir en sådan intecknad; och detta skulle dock ej kunna ske, om icke en eventuell fordran kunde betraktas såsom verklig. Ty i annan händelse vore den att anse för falsk, och gäldenärens samtycke skulle icke göra den giltig. Den af gäldenären medgifna inteckningen skulle, i tvist borgenärer imellan, förklaras vara utan verkan, såsom erhållen för en diktad fordran, hvilken först efteråt verkligen uppkommit. Så sker likväl icke. Det kan öppet tillstås, att belåningen tillkommit efter inteckningen, och att således, när denna beviljades, ingen fordran funnits; och inteckningen blir dock bestående. Vore löftesman icke ansedd såsom borgenär, äfven innan han inlöst förbindelsen, för hvilken han borgat; så kunde han ju icke äga talan i gäldenärens konkurs, der lagen ej känner annan benämning på dem, som bevaka fordringar, än borgenärer. Men onekligen äger en löftesman för cessionantens gäld att bevaka sin möjligen blifvande fordran för den skuldförbindelse, han är skyldig att inlösa. Då nu Inteckningsförordningen lika litet, som konkurslagen^ uttryckligen utestänger eventuel fordran; synes ej heller domaren vid tillämpning af den ena mer, än af den andra lagen, böra göra det. Det är ock ingenting annat, än en dylik, eventuel rätt, som intecknas, när inteckning beviljas i löltesmans gods till borgenärs säkerhet för fordran, till ansvar hvarför såsom för egen skuld löftesmannen sig förbundit, men hvilken han ännu icke inlöst. Och för sådan fordran är t. ex. inteckning beviljad genom en Kongl. Maj:ts Dom den 20 April 18ill. En löftesmäns förbindelse skulle blifva mera äfventyrlig, än skäligt och nödigt vore, om lian till vinnande af säkerhet mot möjlig förlust ägde ingen utväg förr, än skuldförbindelsen, för hvilken han borgat, funnes inlöst i hans hand.
December sistlidet år afgifvet underdånigt Utlåtande, har Utskottet inhemtat, att bemälde Styrelse, med afseende på behofvet af den ifrågasatte uppmiiddringen, och då staden Uddevalla ville med hälften i kostnaden deltaga, väl ansett företaget vara förtjent att af allmänna Bilt. till R. St. 1 Stats-Utslcottets Utlåtande, N:o 407, medel understödjas, men att, då företaget blifvit anmäldt först under årets lopp och en mängd andra af lika stor och större nytta an detta redan förut blifvit i underdånighet föreslagne till erhållande af stats-bidrag, samt till en del derom fått Nådigt löfte, Styrelsen ansett detta löretag icke böra företrädesvis understödjas, utan komma i Nådig åtanka, oin och när tillgångarne för dylika ändamål nu eller framdeles så medgifva. Då ifrågavarande muddrings-företag icke afser att åstadkomma en ny hamn, utan endast att underhålla och förbättra en redan varande, för hvilket ändamål flere af öfrige Rikets släder ansetts böra sjelfve vidkännas kostnaden, har Utskottet, med jemväl fästadt afseende på det af Styrelsen för allmänna vattenbyggnader afgifne yttrande, rörande detta företags mindre angelägenhet, än andre för hvilka stats-bidrag blifvit äskade, icke funnit sig böra till motionen tillstyrka bifall. Alik. till Exp. Utsk. den 18 Februari 1841, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Banco-vinstens utdelning till Ilikets samtlige Län. (U. A.) I anledning af Riksdags-fullmägtige J. J. Rutbergs och G. B. Appelrjvists derom väckte framställning, har Bonde-Stånctet, genom Protocolls-utdrag, anmodat Stats-Utskottet, att till Rikets Ständer inkomma med förslag till de af Banco-vinsten för allmänt nyttiga ändamål anvisade medels fördelning på Rikets samtlige Län.
Fredr ika-Bïemer-Förbundets sjukkassa hade den 3 P december l88i fiiljande fonder: F ' örsäkringsfonden 203: - 1) onationsfonde.n . l OI: Reserrfonden . t.061: - Iinderstödsfondens aterstod: .. ... 1 i? : - till följd hvaraf sjukkassans kapital iitgjorcie 1, 003: - t iide. a. Vid början af &amp; r 1888 ä r saledes sjiikkassans stallning Försäkringsfonden Donationsfonden . Reservfonden ftiljande. Då medlemmarnes antal vid årets slut endast var 97 af de 1 5 7 antecknade och sjukhjelp utgått med 159 kronor, kan kassans tillstånd anses vara tillfredsställande. Stockholm den 23 Februari 1888. t, G. Revisionsberättelsen lyder som följer: Undertecknade, utsedde till Revisorer af Fredrika-Bremer-Förbundets sjukkassas räkenskaper for år 1887, få härmed anmäla, att vi granskat samma räkenskaper och genomläst styrelsens protokoll. Revisorerna få vitsorda att samtliga rakenskaper äro klart uppstälda och förda med god ordning. Kassaförvaltarens af oss granskade berättelse till styrelsen utvisar, jemte inkomster och utgifter, kassans stallning vid årets slut. 1 afseende a delegaren N: o 5 9 förekommer, att hon, som efter uppnhdda 35 år ' vunnit inträde i kassan, fått erlägga ' inträdesafgift med 5 kronor och årsafgift efter 1 4 kronor i stället för att samma afgifter enligt stadgarne bort utgi med 6 och 1 5 kronor. Deremot har delegaren N: o 61, 40 år gammal, blifvit, i afseende å samma afgifter, hänförd till den högre åldersklassm 45-50 år, hvilket dock torde,finna sin förklaring i att hennes Iakarebetyg är qvalificeradt. N6gon anmärkning i öfrigt har icke förelrommit; och fA Revisorerna med anledning hiiraf föresla att Styrelsen m&amp; erhålla decharge för 1887 5rs förvaltning. Stbckholrn den 9 mars 1888. Xlfving. fid. u f k %ztberg.
Två mina käraste vänner, dem jag aldrig utan den ömmaste saknad kan nämna, bankosekreteraren Schröder och brukspatron Peil, voro mig därtill behjälpelige, den förra genom dess bemedlande hos brukskommissarierne att under tillopp af min svärfars kreditorer i slottskansliet erhålla den revers, jag af honom innehade mot grilliska comptoirets115 caution, i fall något åtal därå skulle göras, för hvilken caution jag hade att tacka den senare nämnde vän, den hederlige Peil. Någre ledamöter i utskottet, som hade genomdrifvit min svärfars sak, hade icke varit sinnade att åtaga sig besväret utan vedergällning. Den gamla riksdagsvanan att rikta sig vid alla möjliga tillfällen därtill kunde ej så snart afläggas. Jag var nödsakad att ingå i det hårda vilkor, som mig föreskrefs, att till delning dem emellan öfverlåta fjärdedelen af den summa, som på min andel kunde erhållas. Sedan intet åtal spordes på de penningar, jag lyftat, måste jag fullgöra mitt löfte, och är således den sista, som offrat på ständernas altare. Den mig aftvungne dryga kontribution var ej tjänligt medel att förlika mig med riksens höglofliga ständer. I senare år har jag ej allenast fått anledning därtill, utan äfven till den största erkänsla, som framdeles skall berättas. Sedan jag af revolution för min enskyldta del hämtat någon fördel, var jag därmed så mycket mera förnöjd. Ständerne förafskedades kort därefter vid slutet af september. I det djupa lugn, jag andades efter ett slutadt stormväder, hade jag öfverflödig tid att öfverväga de förelupne händelser utan möjlighet att däröfver stadga mitt omdöme. Jag ansåg oss samteliga Sverges invånare såsom lyckligen frälste ur ett skeppsbrott, men kastade på en okänd strand, där vi med fruktan landstego, ovisse vid hvart steg, hvad öde kunde oss förestå. SJUNDE DELEN. Midt under loppet af den slutade riksdagen erhöll jag tidning om min mors dödsfall. Flera års vittne om dess annalkande, var jag dock för sista ögonblicket ej dess mer beredd.
Sedan den föreskrifna ansvarighetsoch återbetalningsskyldigheten, för de till vattenaftappningsarbeten utbekomna lån blifvit mellan vederbörande jordegare fördelad samt det belopp, som jemte kronoutskylderna skall till lånets återbetalande samt dori förskrifna räntans erläggande årligen utgå af hvarje hemman eller hemmansdel, hvars jord genom den verkställda vattenaftappningen vunnit tillökning eller förbättring, blifvit genom laga kraftvunnet beslut bestämdt, har fortfarande den för livart och ett lån under hela åtorbctalningstidcu upplöpande räntan i Riksgäldg-kontorets räkenskaper uppdebiterats och sammanslagit,s med lånets kapitalbelopp; hvarefter denna sammanslagna låneskuld, genom de bestämda afbetalningarne, årligen med lika belopp amorteras. Sålunda uppdebiterade och lånekapitalen tillagda räntor hafva utgjort under år 1859, för 13 st. särskilda vattenattappningslån å tillsammans 54,255 R:dr, ett belopp af R:dr 7,076: 8; under år 1860, för 8 st. sådana lån å 10,776 R:dr, ett belopp af R:dr 2,063: 68, ooh under år 1861, för 3 st. sådana lån å 9,240 R:dr, ett belopp af Rtdr 1,494: 84. För att fortsätta den i Fullmägtiges vid sistförlidne riksdags början afgifne berättelse (sid.
Utan serskild betalning skall Justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulaire, så väl öfver mätning sorn stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den dass, hvartill redskapen hörer; och skall han jemväl af hvarje sådant betyg månadtligen lill Konungens Befallningshafvande lemna fullständig del. »9 §• Ej må, under något vilkor, annan del af bränvinsredskapen än panna inmuras, hvarvid iakttages, att stämplingen alltid skall vara synlig, ej heller må panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. 20 §. Innehafvare af bränvinsredskap vare ifrån allt åtal, i afseende på dess beskaffenhet fri, derest den linnes i oförändrad enlighet med Justerarens betyg och i sådant skick icke öfverstiger den pannerymd till hvars begagnande innehafvaren är berättigad och sig vederbörligen anmält. Enär kannerymden i en bränvinsredskap befinnes större, än den uppgifvits, men öfverskottet ej öfverstiger en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och detta med skäl kan anses hafva tilikornmit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare redskapen ej derföre underkastad beslag, ulan må, vid derom yppad fråga, egaren debi - it\ B ev.-, Lagsamt Allm. Bcsv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande iV/o 8. teras för det löpande året med den högre skatt, hvartill pannans ökade rymd föranleder och redskapen genom egarens försorg ånyo mätas och stämplas innan påföljande år, på sätt och under det ansvar, som uti 14 §• af denna Art. utstakas. 21 §. Beträdes
Och då han hade kallat henne, kom hon in till honom. Han sade: Tag här din son. Då kom hon, och föll till hans fötter, och tillbad på jordena; och tog sin son, och gick ut. Då Elisa kom igen till Gilgal, vardt dyr tid i landena, och de Propheters söner bodde för honom. Och han sade till sin tjenare: Sätt fram en stor gryto, och koka ett mos för Propheternas söner. Så gick en ut på markena till att hemta krydde; och han fann en kurbitsstjelk, och hemte deraf vildkurbits sitt kläde fullt. Och då han kom, skar han det i grytona till moset; förty de kände det icke. Och då de gåfvo det upp för männerna till att äta, och de åto af moset, ropade de, och sade: O! Guds man, döden i grytone; ty de kunde icke ätat. Han sade: Hafver hit mjöl; och han kastade det i grytona, och sade: Gif upp för folket, att de måga äta. Så var det intet bittert i grytone. Och en man kom ifrå BaalSalisa, och bar Guds mannenom förstlingsbröd, nämliga tjugu bjuggbröd, och ny säd i sin kjortel. Men han sade: Gif det folkena, att de äta. Hans tjenare sade: Hvad kan det slå framför hundrade män? Han sade: Gif det folkena, att de måga äta; förty så säger Herren: De skola äta, och skall ändå öfverblifva. Och han lade det fram för dem, så att de åto; och blef ändå öfver, efter Herrans ord. Naaman, Konungens härhöfvitsman af Syrien, var en härlig man för sin herra, och mycket aktad; förty genom honom hade Herren gifvit salighet i Syrien; och han var en mägtig man, dock spitelsk. Och krigsmännerna i Syrien voro utfallne, och hade bortfört en liten pigo utur Israels land; och hon var i tjenst när Naamans hustru. Hon sade till sina fru: Ack! att min herre vore när den Propheten i Samarien, den skulle väl göra honom fri ifrå hans spitelsko.