Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet föreslår i 2 § för enkelt snatteri böter från och med fem tili och med tjugu daler, och för qvalificeradt snatteri böter från 10 till 50 daler, hvilka, vid bristande tillgång, skola, enligt 20 §, förvandlas lill motsvarande fängelse vid vatten och bröd. Redan i fordomlima, då man eljest förfor mycket strängt mot tjufven, erkändes såsom skäligt och rätt, att lemna vissa små tillgrepp antingen fria för offentligt straff, eller ock belägga dem med ett ringa försonings-ansvar, på del ej den brottsliges hela framtid måtte blifva skämd och stämplad med tjufvens nesa. Nu gällande lag har godkännt detta rent menskliga motiv för ett mildare bedömande af snatteri, och derföro ock tillåtit, att do relativt ringa böterna få med blott fängelse försonas. Liknande förhållande förekommer i andra länders strafflagar. Utskottet har nu sett saken något annorlunda. Betraktas, såsom sig utan tvifvel bör, snatteri ur nyssnämnda synpunkt, eller såsom ett tillgrepp, hvarmed samhället ännu vill hafva något öfverseende, är det svårt att tillfyllest-görande fatta, hvad med en latitud för böternas bestämmande här rätteligen åsyftas. Då skadan, så vidt ske kan, ersättes, och med böter till det snattades värde, eller, vid bristande tillgång, med fängelse, till varning, försonas, synes saken dermed böra vara afgjord, så länge man godkänner den rent menskliga grunden för ifrågavarande undantag från lagens stränghet. Finner man åter våda uti att godkänna den, bör skilnaden emellan snatteri och stöld upphöra och det förra sammanfalla i det sednare. Mig synes skäl ej vara för det sednare, och det så mycket mindre, derest Utskottets förslag, att den, som andra resan begär snatteri, skall, såsom för det närvarande först om tredje resan är sagdt, straffas såsom för stöld, varder godkändt. Vid den revision af förslaget, som i följd af återremissen blifvit företagen, har största delen af de anmärkningar, som i afseende å de konstitutiva delarne åtföljde densamma, föranledt erforderliga rättelser.
Hr Printzensköld har nemi. sagt, att det är af serdeles vigt, alt utminuterings-stället icke är beläget vid allmänna vägar, utan annorstädes, der utskänkningen icke skulle vara så lönande och möjligen kunna föranleda till lönnkrögeri; men skulle man antaga detta såsom riktigt, så skulle man hysa samma betänkligheter mot hvar och en, som bor vid allmänna vägar, utan att hafva erhållit ulskänkningsrätt, nemi., att dessa möjligen skulle förledas till lönnkrögeri, så vida icke kronobetjeningen eller de, som hafva upsigt öfver bränvinsförsäljningen, äfven hafva upsigt på alla dem, som icke ega utminuteringsrätt. Följaktligen måste det vara likgiltigt, hvar utminuterings-stället är beläget, men upsigt'mäste finnas på alla utminuteringsoch utskänknings-ställen, så' vida god ordning skall vara att förvänta. Det ligger serdeles magt derpå, att i denna fråga göra sig reda för den stora skillnaden emellan utskänknings-och utminuteringsställen. Allt hvad Gr. Lagerbjelke sagt, erkänner jag vara ganska lämpligt om ulskänknings-ställen, och derföre har jag i fråga om dem yrkat vidblifvande af R. o. Ad:s beslut, men deremot antagande af hvad Gr:n anfört, ronde minuterings-ställena. Denna handtering fordrar ingen serskild lokal; man behöfver icke inrätta något serskildt rum derför. I Sverige finnas f. n. mer än 30 eller 40,000 utminuterare, som sälja bränvin halfstopsvis, utan att hafva dertill inrättade serskilda lokaler och utan att afseende gjorts på deras bostäders belägenhet vid landsvägen. Jag hemställer lill Hr Gr:n och dem, som fästat upmärksamhet vid hans yttrande, huruvida det kan vara möjligt för en Landhöfd., som dock icke är mer än en menniska och således icke allvetande, att kunna bestämma, hvilken person inom hvarje socken är den mest tjenlige och skicklige att vara utminuterare. Jag tänker mig, att utminuterings-rörelsen kan blifva ganska lönande.
Sjömätnings - Corpsens Stat, de nya District-Chefernes Löner inberäknade 4726 - Allmänna Locs-Werks-Contoiret 922 - Stockholms Lots-Districts-Contoir 252 - Bäkars och Fyrars underhäll 5222 - Till nya mätningar och flere tillbehör 2622 - Tillfällige reparationer - 324 - Summa 18,222 R:d. Således stulle denna nyttiga Inrättning likafullt kunna lämna omkring 6202 R:d. till owanligk starka reparationer, nya Bäkars byggands och flere för segelfarten nyttige inrättningar., Ty - 122S Den 24 Zebrnarii. Tydeligen finner jagakt Högloft. Ridderskapet och Adeln nu icke lärer kunna ingä uri speciel granskning as mine upgifter, som likwäl äro med noggranhet beräknade/ men om de aine Hufwud-puncterne, Sjömätnings - Corpsens hela Ståls upförande pä en och samma Fond, och Loks-Betjemngens löne-förbäkrring bifalles, sä torde de närmare detaillerne antingen igenom Stats - Utskottets uplysta bepröfwande, elter en särffild Committös närmare granskning widare kunna u redas, i händelse dessa upgifter airses förtjena Högloft. Riddcrlkapeis och Adelns upmärkfamher, anhätler jag ödmjukeligen, att de öfwige Ständen derom underrättas. Friherre liljencrants. Jag fär ödmjukeligen »plysa, det Utskottets Ledamöter af Wällofl. BorgareStändet yrkade, att Lots-och Bak-afgiften icke mätte anses såsom en inkomst för Skaten, utan fä anwandas till sin rätta bestämmelse nemligen underhäll, utwidgande och förbättrande af Lotsoch Bäk-inräktningame under upftgt af en styrelse^, hwacuki nägre af Handlande Corpsen äfwen finge deltaga.
Af snart inträffande tjensteäligganden hindrad, får jag afsäga mig den plats i Ekon.Ulsk., till hvilken R. o. Ad:s Hrr Elektorer förl. Lördag utsett mig. I anledn. häraf blefvo Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att sammanträda lill val af en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Lisk. i st. f. Hr Brakel. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 8 och 12 dennes på bordet lagda Betänk. J\s 78, i fråga om anställande af undersökning af skol-lokalernes beskaffenhet och om åtgärders vidtagande lill deras förbättring. Hr Adelborg Anders Otto: Ekon.Utsk:s ledamöter hafva ganska rikligt insett nödvändigheten af att behjerta den motion, som blifvit i nu föredragne utlåt, behandlad, hvarföre Utsk. tillstyrkt R. St., att hos K. M. i underd:het anhålla om vidtagande af vissa försigtighetsmått i afseende på skol-lokalers beskaffenhet. Det är en utaf de egenheter, som i våra civiliserade samhällen icke så sällan förete sig, att man ofta med särdeles noggrannhet fäster sig vid smärre och på samhällets utveckling föga ingripande saker och förhållanden, men deremot hell och hållet förbiser en mängd vigtiga och för samhällets väl och förkofran högst nödvändiga omständigheter. Så t. ex. uraktlåter man aldrig, innan en ångbåt skall gå till sjös, att noga undersöka dess beskaffenhet, att förskaffa sig sakkunniga personers intyg deruppå, att fartyget har en viss bärighet, en viss hållbarhet, så att det motsvarar det förtroende, man ämnar lemna detsamma, och att icke någon olycka genom begagnande af detta (ortskaffuingsnnedel kan till följd af dess felaktiga konstruktion förorsakas. Samma försigtighet röjer sig jemväl i afseende å en mängd andra för menniskors nytta och beqvämlighet inrättade saker.
Frän ExpeditionsUtskottet: Af den 20 dennes, angående uteslutande af Yisse Tabeller vid Bihangets tryckning. 6 24 Den 29 Maji. Företogs till pröfning StatsUtskotfefs dea 20 dennes afgifne, samt den 25 derpå följde på bordet lagde, Betänkande angående Krono» skogarne. Friherre Boije, Ludvig: Örn egenskapen af Samhällets ägande rätt till jord, har jag gjort mig det begrepp, att den tillhör icke ensamt en generation, utan alla, att af alla begagnas, så fördelaktigt sorn möjligt; men af ingen säljas. Jag bestrider ej den rätt, som 77 §. i RegeringsFormen ger Ständer och Konung; men då Ständerne sjelfve gifvit sig RegeringsFormen, sä vore det ej omöjligt, att styrkans rätt kunde motsägas af moralitetens. Säkert är, att om våra förfäder också tänkt, som man nu tänker, så hade vi nu icke haft, hvarken IndelningsVerk att begagna, eller Krono-arrenden att uppbära, eller Skogar atFsälja. Några betänkligheter gifvas, som tidepunkten särskilt ger vigt, och som synes mig, att vi ej böra glömma. Försäljningens ändamål, köpeskiilingarnes upptagande utur allmänna rörelsen, synes skadelig i en tid af penningebrist: då rörelsen icke har de penningar den behöfver, och ännu mindre något att umbära; och antager man, att pengarne borde återlemnas i rörelsen, så hvad har man då gjort annat, än förvandlat Statens Egendom ifrån ett alltid redbart i jord, till ett alltid vanskligt i penningar. Att använda penningar till Flottan är att, för en tids behof, tillgripa hvad som borde vara att påräkna för alla tider. Dessutom kunna vi Den 29 Maji, 625 vi ej dölja för oss, att, i följd af våra Finance-: beslut, har jorden fallit, och måste falla ännu mera; och då fruktar jag, att vi särskilt å-, draga oss förebråelser af våra efterkomman-; de, ej allenast för det vi såldt, utan särskilt för det vi till försäljningen valt just den tid, som var den minst tjenliga.
Den genom Trollhätte och Götha kanalen öppnade kommunikationen mellan Westerhaget och östersjön har blifwic fullkomnad derigenom att Trollhätte-kanal och stufiar samt öfrige segelleder mellan Götheborg och Wenersborg utwidgats och fördjupats, i denman, som erfordrats för att göra denna segelled farbar för alla fartyg, som kunna patzera Götha-kanal, men för beredandet af bogfermgsstalter a denna stora kommunikationslinea, hwilka, äfwensom nedsättning i afgifterne för begagnandet af Götha-kanal, utgöra ett nödwändigt wilkor för winnandet af de större fördelar för handeln och näringarne, fom af denna farled ffäligen böra förwäntas, har ännu icke mera kunnat ätgöras, än att, utom ett förut befintligt ångfartyg för bogsering mellan Ströms kanal och Götheborg, ett annat sadant för en annan del af Götha Elf anffaffats; warande befallning meddelad wederbörande, att afgifva yttrande och förslag i afseende ä hwad i öfrigt aterstar Strömsatt till lättnad för trafiken widtaga. Sedan ett bolag bildat sig, ^jm im ^för att, med begagnande af de medel, Rikets Ständer wid sistförflutna Ncksdag dertill anwisat, utföra den nödige befunne ombyggnaden af Strömsholms kanaloch flutzwerk, har Kongl. Maj:t i början af ar 1842 utfärdat Privilegium och Reglor för samma Bolag, hwarefter ombyggnadsarbetet företagits och fortgått efter af Kongl. Mast fastställde planer. Upprensningen af farleden till Upsala wid Zllmarstäk och Eriksund är werkställd, och hafwa rensningarne wid Kodjupet samt kaital-anläggitingen wid Mwechtsund blifwit till der mesta fullbordade. De af Rikets Ständer anwisade anslag till omläggning och förbättring af backiga eller eljest för kommunikationen mindre tjenliga delar af de allmänna landswägarne hafwa af Kongl. Maj:t blifwit disponerade att, i stadgad ordning, utgå till 36 särskilta wägforbättringsföretag.
Det åligger ConstitutionsUtskottet, att äfven granska, huruvida de Föredragande med ovåld sitt förtroende Embete utöfvat, och det har derigenom en ökad anledning, att sjelf icke visa våld. Huruvida blott den ene eller andre af de ansvarige Embetmånnen haft del uti de anmärkte åtgärder och rådslag, synes merendels ej af Utskottets Betänkande, men man har skål, att tro, att de mot hvilka Utskottet ställt sina anmärkningar ej ensamme deruti deltagit. Efter min tanka kunna af de i Betänkans det framställde anmärkningar blott tvenne tillhöra Riksens Ständers afgörande, och behandlas efter 107 §. Den ene angår indragningen af Tidningar, hvilka Utskottet ganska riktigt yttrat icke hafva funnits vara vådliga för allmän säkerhet, eller förnärmande enskilt rätt, icke heller af fortfarande smädlig egenskap. Första grunden till denna åtgärd lade Riksens Ständer sjelfve år 1812, då de icke sjelfve uppfylde deras plikt emot Svenska Folket, utan åt Regeringen öfverlemnade den godtyckliga magten till Den 10 Julii /. rn. 379 Tidningars indragande. Jag medgifver, att tonen i dessa ej alltid varit blott granskande, titan äfven någon gång bitter, och jag dömmer mer från det vidriga intryck deraf på mig, äfven då jag gillat klandret, till det intryck, som de måste göra på de personer, som blifvit angripne. Men äfven derföre bör man inse, att det år desto farligare att åt godtycket öfverlemna en sådan magt, ty den sorn tror sig vara förolämpad frestas då lått, att uppoffra nyttan af saken, för det obehagliga skull af formen. Den andra åtgärden, som kan tillhöra Ständernes afdönamande, är, att Stats-Secreteraren Qviding tillstyrkt uppköp af ekevirke genom enskilt contract, och således utan entreprenad-auction eller förseglade anbud. Dessa tvänne anmärkningar äro de enda af alla dem, hvilka ConstitutionsUtskottet till Riksens Ständers pröfning framlagt, som höra till deras afgörande.
Det var under sitt vistande på Herrestad som hon skref och anonymt utgaf sitt första större arbete: » Högadahls prostgård », som snart efterföljdes af novellen » Anna », skildring ur folklifvet. I det Grewesmuhlska huset stannade hon, tills hon år 1840 ingick äktenskap med församlingens kyrkoherde, kontraktsprosten och ledamoten af Nordstjärneorden, fil. d:r L. För f. d. guvernanten började nu en helt annan verksamhet, åt hvilken hon med lust och framgång egnade sig, och snart var prostgården i Toresund vida bekant såväl för sin fria umgängeston som för sitt utmärkta bord och sin gästfrihet. Under denna tid fick pennan i det närmaste hvila, och intet af det lilla, som skrefs, blef förrän efter många år synligt i tryck. Vorden enka år 1861, flyttade hon följande år till hufvudstaden, och nu följde några år af rastlös literär verksamhet. De senaste fem åren af sin lefnad tillbragte hon hos sin dotter och måg, bosatta i Tumba, där hon afsomnade på sin dotters födelsedag den 22 november 1884. En med åren tilltagande sjuklighet kunde dock icke hindra henne att i mån af sina krafter fortsätta sin skriftställarverksamhet, — mest i Norrköpings Tidningars följetongsafdelning —, och ända i det sista bibehöll hon sitt sinnes spänstighet och ett lefvande intresse för tilldragelserna i den yttre världen. Som ofyan nämndes, är den vidlyftiga romanen » Högadahls prostgård » Wilhelmina Gravallii förnämsta arbete, liksom den ännu i dag tillhör svenska literaturens af den stora allmänheten mest omtyckta ocb lästa alster. Orsaken härtill ligger i arbetets karaktär af ett realistiskt sundt återgifvande af den bildade medelklassens lif, detta återgifvande blandadt med stänk af såväl äkta humor som hjärtats poesi. » Högadahls prostgård » har utgått i två svenska och ej mindre än tre tyska (i öfversättning af ingen mindre än den ryktbare Hans Wachenhusen) upplagor samt har beredt Wilhelmina Grsvallius en blygsam, men icke dess mindre hedrande plats i svenska vitterhetens häfder. Kvinnorna och försvarsfrågan.
Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkt Stats-Utskotts beslut o 4‘.de Hufvudtiteln f. d., numera io:de Aterremiss . Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkt Stats-Utskotts beslut 5:tc Hufvudtiteln . Aterremiss 6:te Hufvudtiteln Återrcmiss Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkt Stats-Utskotts beslut 7:de Hufvudtiteln Ytterligare utlåtande i ämnet Aterremiss —■ — 8:de Hufvudtiteln . Aterremiss g:dc Hufvudtiteln . Återrcmiss io:de Hufvudtiteln f. d Aterremiss Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkt Stats-Utskotts beslut Se vidare Exp. Utsk. Mern. N:o 4°7* Indragnings-Staten Aterremiss . Se vidare Exped. Utsk. Mern. N:o 3o6. angående ett misstag deruti Summariskt sammandrag deraf — w Extra, angående Aterremiss Radens löner angående (se ofvan). Rådets Protocoll, om granskning deraf Åtcrremiss D:o Rudet, oen Vaktmästare till uppassning Aterremiss . Secreterarnes löner angående (se Stats-Ministra Verkels behållning af 5 millioner angående —* tillstånd och behof, Kongl. Prop. frågor angående (se Stats-Reglcring). — inkomster, beräkningen deraf (se Inkomster). — Räkenskaper, granskningen deraf angående Stats Stats - Stats-1 Stats Stats 4:d arne allmännna Kongl. Proposition C/3 S_ Afdelning CÖ u S n r. Häftet. Pagina. Betänkandets. Riks-Ståndcns Beslut. Undcrd. Skrifvelse. w « Prestestånd. BorgareSt. BondeStänd. Pagina. ca n ^ ZL n«j p i Riks-Ståndens beslut. 05 — 2. s p1 2 Sr" dO * | Riksdags1 Beslut. |N:o N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt. Bondestånd.
Statsoch Bevillnings-ulskotten, till hvilka, på säll ofvan öromförmäldt, berörde motioner omvexlande blifvit remitterade., hafva för deras behandling med hvarandra sammanträdt och tagit desamma i gemensamt öfvervägande; och som de väckta förslagen 0111 utgörande till fattigvården af en afgift till lika belopp med den nu återstående personliga skyddsäfgiften för utsätta dennas upphörande såsom en allmän statsintrad, men, på sätt i en annan fråga, angående denna afgifts anvisande till ytterligare understöd för folkskolorna i riket blifvit åberopadl, den inkomst, sorn genom densamma påräknas, uppgående till nära 3öo,ooo r:dr, svårligen lärer kunna för statens allmänna behof undvaras, samt då, hvad vidare angår herr Doktor Sandbergs förenämnde motion om utgörande till fattigvården utaf dem, som tillverka och utminutera bränvin, af en serskild afgift till lika belopp med den, som kommer att erläggas till statsverket, det afseende redan blifvit i Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 1, angående grunderna för rättigheten all tillverka och omdeslillera samt i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid, härå fästadt, att minuteringsafgilten föreslagits i allmänhet böra tillfalla kommunerna, hvaremot och då den skatt till staten, som kommer att utgöras för tillverkning af bränvin, tvifvelsutan, med afseende å de för handen varande allmänna behof ven, varder bestämd till så stort belopp, som med bedrifvandet af denna handtering anses vara förenligt, och del följaktligen vore att befara, att densammas beläggande med ytterligare lika afgift till fattigvården skulle, i stället alt leda till det åsyftade ändamålet, verka derhän, att äfven statsverket ginge i mistning af dess deimlaf beräknade inkomst, 4 Statsoch Bevillnings-Utskotlens Utlåtande, N:o 18. si anse Utskotten sig på dessa skäl sakna anledning att i vidsträcktare motto, än omförmäldt är, tillstyrka bifall å de ifrågavarande framställningarna, och hemställa alltså, att desamma icke må till någon vidare åtgärd föranleda.
Valsen hade upphört och salen var öfvergifven och tom, när hon, ändtligen vaknande ur sina drömmar, med förvåning fann sig ensam i det stora rummet. Några steg från henne hade endast en ung Man qvarstadnat. – Under det snabba ögonkast, hvaraf Natalia inhämtade, att han var okänd af henne, öfverhöljdes hans ansigte af en glödande rodnad, – han spratt till; och lemnade hastigt sin plats. Natalia dröjde ej att följa lians efterdöme, förenade sig med det öfriga sällskapet och återvände snart till sin egen boning. — Denna bal försvann snart ur Natalias minne. Hon var numera så ense med sig sjelf, att slika rubbningar ur hennes vanliga lif ej ett ögonblick förmådde störa henne. Ej heller stördes hon af sin alltmer vacklande helsa, för hvars skull hon dagligen företog utfärder, än hit än dit, i den på förnuftigt afstånd från X, romantiskt vackra nejden. Af sin Broder åtföljdes hon då alltid, och om möjligt, afbröts åkningen af en längre eller kortare vandring till fots, hvarunder Natalia uppsökte ett och annat ställe som hon företrädesvis älskade. Främsta rummet ibland dessa intog en kulle, ifrån hvilken man kunde se vidt öfver land och haf, och hvilken åt ena sidan, genom en bäck var skild från den lindrigt uppstigande höjd, hvarpå X:s kyrka ligger så blygsamt, omgifven af sin inbjudande kyrkogård. Dit ville Natalia begifva sig en klar, frisktblåsande vinterdag; hennes Bror hoppade framför henne under allahanda bocksprång och lustiga upptåg. Med Systerns näsduk till segel, ville han slutligen föreställa ett skepp, fördt af vinden, men en oväntad by kullstörtade det nymodiga fartyget, beröfvande det tillika både segel och flagg. Denna sednare (mössan) återficks, men näsduken blef borta och det tvåbenta Argo förfogade sig – något långsammare än det gått af stapeln – bort till Systern, som, lutad mot en sten åskådat det lilla uppträdet. Natalias krafter voro den dagen ovanligt medtagna – i stället att fortsätta spatsergången, vek hon åter af ned mot vagnen, som, ett godt stycke derifrån, på landsvägen väntade dem.
Valborg i den lilla klädsamma » hue » står bredvid, spanande ut i en mörk, men dock för henne förhoppningsfull framtid. Hon är nu gift med en dansk och lefver i det land hon så innerligt älskar, sitt kära gamla Danmark, bidande den dag, då barndomshemmet därnere mellan Sankelmarks och Isteds valplatser åter står på dansk grund. » Men för delte haab kan velsignes og krones, Meget skal heles og meget skal sones, Meget skal löftes af dögnlivets larm. » Deras tanke att leta upp och ikläda sig de nu nästan försvunna nationaldräkterna från Slesvigs ostoch västkuster samt blott för en afton föreställa de » sönderjydske piger », den blef en sinnebild af kvinnlig fosterlandskärlek, som äras så länge ett danskt hjärta slår. Den för eget nöje tagna fotografien flög snart landet rundt i tusentals exemplar och mottogs med hänförelse i de danska hemmen. Holger Drachman har strängat sin lyra till » De sönderjydske pigers vexelsang », och » Hilsen til de sönderjydske piger » rungar i våra dagar öfver Bälten. Men med Helgas och Valborgs bortgång är ej deras gärning slut. De hafva verkV i gå landsvägen fram mellan Flensborg samma efterträdarinnor i många » sönderjydske och Slesvig. Omkr. 10 km från förra staden piger ». Och hvad är då dessas ljufvaste stå vi på Sankelmarks valplats, och ett stycke plikt, deras skönaste kall? Jo, att vakta från landsvägen, midt på heden vid Oversö, fallne bröders hvilobädd, » att hedra krigarn, ligger Aagaard, flickornas hem. Så långt där han gömmes, och akta, att hans namn ögat når endast hedar och åter hedar. Tåget ej glömmes. » glider långsamt och stilla hän genom ljungen, Men här är ej endast fråga om en vacker liksom ville det ej störa hedstämningens höggärd åt de döde, här går en djupare ström tidliga tystnad. under denna sed.
Preste-Ståndet den 16 •> t Borgare-Ståndet den 31 — « Bonde-Ståndet den 31 ^ — Förslag till Förordnande för lid radshöjdingen J. J. Bergström att vara Rikets Ständers Justitice-Ombudsmans Suppleant. Vi, efterskrifne Sveriges Rikes Ständer, &c. &c. &c., som härstädes å allmän Urtima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, vid anställdt val, i öfverensstämmelse med 98 §. Regerings-Formen och 63 §. Riksdags-Ordningen, Väre Electorer utsett Häradshöfdingen i Södra Möre Domsaga och Riddaren af Kongl. Nordstjerne Orden Joban Jacob Bergström, att efterträda Vår Justistire-Ombudsman, i händelse han innan nästkommande Riksdag skulle med döden afgå; så vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Johan Jacob Bergström, att i detta fall vara VårJustitiae-Ombudsmans efterträdare; och har han under tiden att ställa sig till efterrättelse hvad Vår den 1 Mars i83o för Justilke-Ombudsmannen utfärdade Instruction i 25 §. stadgar och förmår. Till yttermera visso hafva Vi detta underskrifva och med Våra insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 21 October i834* N:o Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den g Oct. 1834. Preste-Ståndet den g —; — Borgare-Ståndet den 9 —- « Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j i anledning af väckt fråga om afskrifning utaf Enke-Friherrinnan Eneschölds skuld till Wadstena Krigsmanshus-Cassa. (Stats-Utsk. N:o «45> S. A. K.