Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hedan vid föregående Riksmöten hafva frågor i grundlagsenlig ordning blifvit väckta om ändringar och tillägg i 72 § Regeringsformen., åsyftande icke blott en tydligare bestämning af Riks-bankens på Riksens Ständer beroende garanti och vård, utan äfven en säkrare borgen för Baukförskrifningaruas enahanda giltighet med det motsvarande metalliska myntet, samt i allmänhet en ökad trygghet för bevarandet af Bankens credit. Det förslag, som i della hänseende från 1834—1835 årens Riksdag hvilade till slutlig behandling den påföljande, och hvarigenom man, för Bancosedlarnes erkännande såsom mynt, velat stadga villkoret, ”så länge de, efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas’', blef sistlidne Riksdag af samtlige Riks-Stånden antaget; men Kongl. Maj;t behagade, på anförda skäl, vägra Sitt Nådiga bifall dertill. Nuvarande Constilutions-Utskott anser, lika med sina föregångare, det vara af stor vigt, att, för det ofvan anförda syftemålet, i Grundlagen inrym mes ett stadgande, som, genom egenskapen att icke kunna utan alla Riks-Slåndens beslut och Konungens samtycke förändras, må vara egnadt att stärka det allmänna förtroeudet till Riks-banken och dess mynt-representaliver. Regeringsformens ofvannämnde § ställer Banken under Riksens Ständers egen garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas genom deras Fullmäktige, och förbehåller derjemte Riksens Ständer uteslutande rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas. Förtroendet till dessa myntförskrifningar beror väsendtligen på beskaffenheten af Bankens förvaltning och de föreskrifter, som för densamma utfärdas. Alla farhågor för sådana förändringar i förvaltningen eller lagstiftningen, som i en framtid möjligen kunde blifva menliga för Bankens fullkomliga upprätthållande och allmänna credit, bora fördenskull, så vidt sig göra låter, undanrödjas. Med anledning af serskilda i ämnet gjorda motioner, har Constitutions-Utskottet alltså trott sig böra, för den i Grundlagen anvisade behandling, vördsamligen föreslå följande 2;ne tillägg vid Regerings - Fo r m en $ 72.
RegeringsFormen innehåller, och under Kongl. Maj;ts resor till Konungariket Norrige, utnämna Hans Kongl. Höghet KronPrinsen till Ordförande i den då tillförordnade Regering; och sedan ConstitutionsUtskottet, på upptagne Grunder, funnit sig icke tillständigt att taga befattning med målet, utan detsamma till Riksens Ständer återlemnat för den åtgärd , som kunde pröfvas erforderlig och lämpelig, fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse till alla delar bifalla. S. D. Vid förnyad föredragning af Högv. PresteStåndets d. 3 dennes aflåtne, och den 15 derpå följande på Bordet lagde ProtocollsUtdrag, innefattande Remiss till Banco Utskottet Trot. Utdr. d. 19 Mars igsj. 75 Ut kottet af Hr Dr Wallins Motion, att en Minnespenning må präglas i anledning aHennes Kongl. Höghet Josephinas af Leuchtenberg förestående Bilager, uti hvilken Re, miss de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med PresteStåndet förena ; fann Ridderskapet ,och Adeln för godt , att äfven för dess del uti berörde Remiss instämma. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillnings Utskottets d. 4 dennes afgifne och den I2:te i samma Månad på Bordet lagde Memoria! N;o 2, angående ytterligare Betjenings antagande. Från Hogv. PresteStåndet. S. D. Biföllos vid förnyad föredragning Stats Utskottets nedannämnde Utlåtanden , hvilka den i7:ie innevarande Månad lades på bordet. N:o 34, angående understöd för Carlskrona Stads Fattigvård. N:o 3V, om Löneförbättring för BataillonsLäkare. N:o 36, om eftergift af Dr Kjellman ådömd Testaments bevillning.
Fruntimren har Iiafva mycket vackra saker, men kläda sig graniit och se så slarfviga ut, att jag blef helt förskräckt. Vi kunna ej köpa nigot, ty allt ar har s % dyrt, att inamina kan ej tro det. T. ex.: frihei.i.innaii ville köpa en liten kulle af flor med guldkordonger och en liten bukett inarabouter, den kostade $0 Thaler, d. a. Allt annat ar därefter, och d i finner mamma, att vi ej kiinna köpa vara saker h a, jag skulle d i bli allde.les riiinerad. Vi hafva m r i t hos Radaiwills B ganger, en middag och en supé. Den .unga prinsessaii ar mycket sot. Ifall vår .kronprins4) ej finner .någon prinsessa innan han kommer hit till Berlin, så skulle denna prinsessa just passa, tycker jag! Xan tror harl lott kb ur^. l) Berömd shgerska rid koiigl. teatern i Stnckliolin. 3 Fredrik, ' ilTilhelm III. Prinsessan Elise Radziwill, fiire,miilet fiir kejsar Wilhelm 1: s roinautiska iingdoniskiirlek. Dog ogift 1534. 9 Kroq~rins Oscar. 201 4 att den lriingliga prinsessans .gif terinhl blif vit påskynclaclt, eineda~i nian förmodade vkr kronprins skiille komma hit öfver 1.öpeiiliainn. Det gr bra synd om l~enne, som aldrig ville liafva denna priiis. Hon har ' gråtit s&amp; ofantligt tinder cerenioi~ien, att hon ej kniide svar5 ja. Han ser också rakt inte iit som en prins. Hit konima ofta iinde~rättelser om kroiiprinsen: ~ a h sejour s i Köpenhamn har varit ganska bellaglig. Kronprinsen lärer varit förtjiist i clanska liiifviidstadeii. Har iir han ' ej SH afliållen. Man, liar spri&amp; ut, att han har Inngsot och skall vara nära döden. Dessa rykten skola alldeles förskingras vid lians ankomst.
Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: N:o 280. angående dels ett närmare bestämmande af lösen för gravationsbevis öfver stadsegendom, och dels befrielse för Fättigvårds-inrätlningar från erläggande af expeditionslösen. XVIII. 117. — Wto 281. om utvidgad sågningsrätt å skattlagde Sågqvarnar. XVIII. 1 t8. — Wto 282. angående stämpling af spelkort. XIX. 3. — N:o 283. angående upphörandet af Sportlerne inom Kongl. Majtts Canzli och desammas utgående i stället såsom ChartaeSigillatae—afgift. XIX. 227. — N:o 284. angående Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver BankoDiskontVerket, jemte f. d. RiksDiskontens utredning, samt ProvinsLåueContoren i Götheborg och Malmö. XIX. 3. — N:o 285. om arfvode åt den person, hvilken såsom adjungerad Ledamot biträder Svea HofRätt i Justitiae-Ombudsmannen C. L. Landius ställe. XIX. 139. — N:o 286. ora utarbetande af förslag till Författning, angående Sockenstämmor och Kyrkoråd i städerne och å landet. XIX. i3g. — N:o 287. med anmälan om ett misstag, som inträffat vid expedierandet af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 5 sisth Januarii, rörande ändring af 4 och 5 §§. i 17 Cap. ÄrfdaBalken och 3 §. 8 Cap. JordaBalken samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762. XIX. 238., —■ N:o 288. i fråga om afskrifning af ett Professor S.
St, afslagna, de summor, hvilka Konungen likväl i sådant af» seende för ärendenas gång varit tvungen att anvisa på besparingarna, blifvit föremål för anmärkning. Denna fråga hör ej hit, men, ehvad följden af dessa antnärkn:r blifver, står det likväl qvar, att om det är af intresse för nationen, att räkenskaperna granskas, och att ej svek eller oordningar dervid äga rum med Statens medel, det blir nödvändigt, att det embetsverk, som har att granska statsmedlens ordentliga förvaltning, får emot behofvet svarande anslag. Jag faster mig ej vid mängden eller siffertalet af de mål, som tillhöra ett embetsverks behandling, men vid vigten och beskaffenheten af desamma, och hvar och en känner den invecklade beskaffenheten af balancers utredning och rakenskapsmål. Då fråga är om tillsyn å hvad som i uppbörden influtit och efter anordningar utbetalats, är frågan af den vigt, att man ej bör hushålla med några r:dr. Frih. Boye: Jag anhåller, att Utsk. ville besinna, att Kammarrätten är uti den lyckliga författning, hvaruti ingen annan domstol inom landet befinner sig, att skaffa tillgångar åt Staten. Ingenting är billigare, än att något af öfverskottet å dessa tillgångar lemnäs tillbaka åt den auctoritet, sorn har besväret att skaffa dem. Delta skäl innefattar verkligen, om ej en juridisk, likväl en moralisk billighet. Hr G y 11 e n h aal, Lars Herman; På de skäl jag redan anfört, då fråga var om Hofrätterna och Kammarcolhm, ber jag få instämma med de talare, som yttrat sig till bifall af Konungens propos. örn förbättrade löner för Kammarrätten. Jag vill ej vara vidlyftig, utan åberopar endast de skäl jag förut anfört. jitte punkten. K. Sundhets-collegium, litt. a). Hr Ekströmer, Carl Joh.: StatsUlsk. har grun - Den 5 Maj f, m. dat sitt afstyrkande af Konungens propos. i denna del på den meningen, att genom biträdande af den nåd. propcstn, extra - prov.läkare-lönerna skulle komma att öfverstiga de ordin. - prov.läkarnes löner.
Maj-.ts Nådiga Proposition, angående upplåtande till Domkyrkan i Kalmar af arrendeinkomsterne utaf jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. fästning. (I. A ) Sedan Kongl. Maj:t genom nådiga bref af den 15 Februari och 10 Oktober 1841 förordnat, att de domkyrkan i Kalmar under den 21 Februari 1826 på obestämd tid tillagde jordskyldsoch tomtöre-inkomster af åtskilliga Kalmar f. d. fästning tillhörige jordlägenheter skulle från och med den 1 Januari 1842 lill Fjerde hufvudtiteln återgå, men genom nådiga brefvet af den 10 Oktober 1841 likväl tillålit, att domkyrkan intill år 1845 af berörde inkomster finge årligen uppbära 500 r:dr banko, hvilken tillåtelse den 27 Augusti 1844 blifvit utsträckt till 1855 års slut, hade Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af väckt fråga derom, att domkyrkan antingen måtte erhålla afskrifning af ett år 1831 till bestridande af kostnaden för dess reparation i Rikets Ständers bank upptaget lån å 16,666 r:dr 32 sk. banko, eller ock åter komma i åtnjutande af arrende-inkomsterna utaf samma jordlägenheter, uti underdånig skrifvelse den 1 April 1848 anfört, att, som vid behandling af denna fråga blifvit upplyst, dels att det årliga anslag af 500 r:dr domkyrkan af berörde inkomster fatt sig tillagdt, vore äfven i förening med domkyrkans öfrige inkomster, otillräckligt till bestridande af kostnader för årligen erforderliga reparationer å kyrkan samt till Siats-Vlshollels Utlåtande, Nio 203. 15 afbetalning, af dess skuld till Rikets Ständers bar.k, dels att nämnde lägenheter blifvit genom stadens innevånares omsorg uppodlade och derigenom kommit i sådant skick, att deraf kunde hemtas en icke obetydlig afkomst, ansågo sig Rikets Ständer, med afseende jemväl derå, att denna domkyrka, egentligen ämnad till begagnande af Amiralitets-församlingen under en tid, då den del af flottan, som sedermera förlädes till Karlskrona, varit stationerad i Kalmar, blifvit uppförd till en storlek och prydlighet, vida öfverstigande stadens innevånares behof af utrymme och förmåga att den underhålla, samt att dessutom kyrkan, såsom en af byggnads-konstens skönare företeelser, tvifvelsutan vore förtjent af statens mellankommande omvårdnad, då sådan icke annorlunda kunde i erforderlig mån erhållas, böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nådigt öfvervägande taga, huruvida icke för någon längre tid, eller intilldess kyrkans i banken erhållna lån till kapital och ränta blifvit till fullo guldet,
Meningen är wäl den, at mindre eller klufna Hemmans delar ripstattas hwar för stg, och att hwarje Hemmansdel hänföres till den Class, hwartiiden hörer, beräknad! efter helt Hemman, sä att om flere ägare hafwa Trenne li» ka stora Hemmans delar af et fjeroedels mantal hwardera, hörande til samma Hemman, före ock som detta mom. sä wäl som det föregående, endast handlar om taxering för behållen inkomst efter Tariffen N:o r., Utskottet anser det projecterade tillagget: efter denna H., ej wara af nöden z. Mom. Af detta moments innehäll sädant det nu är, förmenar Utskottet det wara pätageligt, att Dewillning för afkomst utaf Arf, Testamente eller Gäfwa, betalas af den eller dem som njuta en sädan in» kom st. Z. 2. i. Mom. Sedan Herr Adwocat-Fi» scalen Falkman, som är Ledamot inom detta Utstött, inhemtadt närmare uplysning om sattet til Skyddsafgiftcns bestämmande för Hemman och Hemmansdelar af högre wärde än 4,000 R:d., efter helt räknadt, i förhällande till de i Tariffen N-o 2. up» tagne z:ne Closter, har han afstätt frän sitt förslag om Hemmans taxerande, samt förändradt den af honom proponerade redaction af detta moment, till följande lydelse Mindre eller klufne Hemmansdelar, fastän hörande Den 22 Sepksmber. 6so mm af ben olika godhet, at den ena är wärd 500 R:d., den andra 620 R:d. och den tredje ic-oo R:d.; sä sattas desse Hemmans,delar s första, andra eller tredje Clasterne, alt efter deras wärdén. 2:0. Stadgas, at om nägöt Hemman eller Hemmansdel, befinNLs af högre warde an 40:0 R-d., mä afgift ten, enligt TaxeringSmännens ompröfwande, ökas.
Men skulle ock nägon Konung öfwer all mätta förafskeda sina Stats-Näd, dä är det ett mindre wädligt alternativ, att Han pä ett skadligt sätt utöfwar, enligt med lagen, den rätt Honom är tillerkänd, än att sjelfwa Lagen i det ringaste jemkas ur sin ursprungliga form, att nya wägar till farligare missbruk öppnas och Regeringssättet fär en rigtning, som aldrig war tillärnad och aldrig borde det wara. Men mine yttranden öfwer de twänue här framställda frägor mä nu äga eller sakna grund, äterstär likwäl en särskildt, den, hurnwida dessa srägor kunna wid denna Riksdag afgöras eller ej. Jag skall ej häröfwer wara »vidlyftig. Jag skall genast nämna, att jag är af den nekande tanken. Den första frägan innefattar tydligen en förändring i Grundlagen, den andra en förklaring öfwer den samma: i bägge fallen igenfinnes förswaret för min ranke i 81 och 83 ZZ af Regcrings-Formcn. Att äter söka oförmärkt infoga en sädan förändring och en sädan förklaring uti någon ännu under detta Riksmöte tillgörande Författning, anser jag för en skicklighet icke wärd att lägga i wigtskälen emot ett uppenbart och moraliskt handlingssätt. Bilaga till Meni. N:o 8. 189 Jag får slutligen tillägga, det jag hört bei rättas, att Konungen, som naturligen bäst kän! ner olägenheten att sakna tlllräckllge Rädgifware, Sjelf skall hafwa någon gäng förslagswis yttrat en önskan, i afseende pä berörde förklaringar. Jag tillstär fritt, att när en Konung med sä upp riktig wälwilja för Nationen, yttrar en önskan, sä will det ärliga och goda i Hans afsigtcr gerna bemägtiga sig min böjelse.
Jag hoppas den tid icke är aflägsen, då Svenskar mera allmänt komma att resa omkring utrikes och utbjuda våra varor, och vi böra äfven med afseende härå icke på detta sätt beskatta utländningen. Jag vet väl att denna klass är högst impopulär, derföre att de tiptaga utrymmet på värdshusen och af många anses mindre angenäma att der påträffa men detta jemte litet afund hos en och annan köpman, ehuru den sannolika orsaken till denna beskattning, gifver densamma icke stödet af rättsgrund. Mig vetteri igen finnes ej på något annat ställe en sådan skatt. Mig synes det vara 11. o. Ad. värdigt att på samma dagvi genom afskaffandet af Sundska Tullen lossat ett af handelns band, äfven borttaga den beskattning som Utsk. i denna punkt föreslagit. Hr Flach, Johan Fred. Philip: Det skulle kunna finnas ett annat skäl än afundsjuka och obehaget att finna de der herrarne vid tables d’hote och på andra ställen, som kunde föranleda en Svensk att lägga skatt på sådana personer. Utan ringaste discussion har nemi. It. o. Ad. bifallit förslaget i 2:dra punkten på samma sida, att Svenske handelsexpeditör, som resa omkring landet med utländska varor, skola betala bevillning, och detta är ganska billigt, då enhvar taxeras efter sin inkomst. När vi komma till utländske dylike, hvad kan då vara mera billigt än att reprocitet får ega rum, och att detta stadgande, sorn redan förefinnes, fortfarande bibehålies? Detta var också skälet hvarföre Utsk. oaktadt representanten från den stora handelsstaden yrkade motsatsen, bibehöll detta stadgande. Då för de 3 första månaderne en högre afgift varit bestämd och sedan en lägre, så kastade man nu om förhållandet, och gjorde skatten lägre för de 3 första, men högre för de följande månaderne, och detta af det naturliga skäl, att man tyckte, att ju längre expediten varit i landet och utvidgat sina affärsförbindelser, desto mera borde han också hafva förstorat sin inkomst. Jag egnar all skyldig aktning åt det fria handelssystemet, men t skall meningen vara att fritaga dessa näringsidkare från all skatt, så får jag förklara att jag icke kan gå in derpå.
Man har allt mera insett behofvet af ett gemensamt system uti ifrågavarande hänseende; och särskilda Kommittéer i olika länder hafva bildat sig för att verka för uppnående af detta mål, hvarjemte under sednare delen af nästiidet är ett allmänt sammanträde af deputerade från alla Kommiitéerne varit hållet i England, dervid varma sympaihier uttalat sig för saken samt ledamöterne enhälligt förklarat sig beslutne att använda alla sina krafter för att förmå sina vederbörande Regeringar att verka för framgången af denna Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 36. 4 5 denna idée. Då emellertid ännu ej hunnit, blifva bekant, hvilka resultater genom dessa förhandlingar och de dervid fattade beslut kunnat åstadkommas, samt lör öfrigt de Stater, hvilka ega en vidsträcktare handel och en mera utvecklad industri, äro i tillfälle' att säkrare kunna bedöma den praktiska fördelen af ett universalsystem i omförmäida afseende och således skäl torde vara att afvakta hvad framgång sträfvanderne för ett sådant systems genomförande må kunna i nämnde Stater vinna, anser sig Utskottet böra hemställa att motionärens förslag jemväl i denna del ej mä till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Februari 1860. Bih. lill R. St. Allm. Besvärsoch Ehon.-Utskoltels Betänkande N:o 37. 1 N:o 57. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Febr. 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, rörande Sveriges och Norges Ömsesidiga förhållanden. Uti detta ämne hafva hos Högloft. Ridderskapet och Adeln Herr Grefve Anckarsvärd, C. II. och Herr Dalman, W. F. väckt särskilda motioner, hvilka blifvit öfrige Riks-Stånden kommunicerade och, jemte deraf föranledda diskussioner, bland hvilka jemväl innefattas ett under öfverläggningen hos Ridderskapet och Adeln, i anledning af Herr Grefve Anckarsviirds motion, utaf Herr Ribbing, A. väckt särskildt förslag om tryckning af den s. k.
En här vidfogad Bilaga visar, att från den 1 Augusti 1779 till den 24 April 1789 under det SveJ riges Fragthandel i följd af Nord Amerikanska kriget inbringade betydligt, och Sillfisket dessutom var ymnigt, mera än 3 millioner i Utländske Lån (Coursen var då pari) måste af Regeringen upptagas för åtskilliga behof. Om än antages, att af denna summa 1 million åtgått för Konung Gustaf Ilhs utländska resa, hvilket synes högt beräknadt, återstår dock 2:ne millioner, hvilka under denna del af Realisationsperioden fallit Staten till last, och valverade i Bancosedlar efter 128 sk. Cours utgöra den betydliga summan af 5 millioner 333,333 R:dr 16 sk. i Bancosedlar. Ej utan skäl kan härvid anmärkas, att en stor del, kanske allt, af des3« millioner dragits i Växlar och alltså icke ökat den då i Bankens hvalf varande Silfverfond eller det inom Riket löpande Silfvermyntet, samt att de Ullanda ske Lånen i följd deraf icke omedelbart understödt Realisationen af år 1776, men att desse millioner indirccte bidragit att upprätthål-* Den i4 Jalii, 379 la den, det visar sig när man besinnar, att då under denna tid vissväxt hemsökt Landet ett större qvantum Spannemål måst införskrifvas, och i anseende till Kriget Flottor utrustas &c., ett af tvänne fall skulle inträffa antingen att man nödgades göra Lån utrikes, eller ock att om genom ökad beskattning desse summor upp* tagits, Coursen i anseende till ökadt växelbehof i mon af en ökad import skulle stiga, och i och med detsamma Silfver utföras. Följderne af kriget, och en, tid efter annan, ökad import bidrogo sluteligen dertill att när lån ej mera upptogos, Silfret efter denna period allt mer och mer utgeck.
I anledning af hvad sorn här blifvit ifrågastäldt om BondeStåndets beslut, bör jag upplysa, alt det Utlåtande, som blifvit afslaget, afsåg all slags spannemåls belåning. Detta är nu endast om ritorr säd, såsom 1707 års Författning omtalar, hvilken gällde ända till 1765, och under hvilken tid Banken ej deraf vidkändes någon förlust. För min del må jag säga, att jag icke kan instudera mig i detta sätt att tillintetgöra sådana lånefrågor, genom förluster som ej ägt rum. Här omtalas förluster genom inbrott, tjufnad, råttor och förskämning, likasom ej namnssäkerheten ändå funnes, och månne då ej detta är säkrare, än då ingen pant finnes. Månne ej öfver hela jordklotet det finnes banker, som belåna inom landet producerad säd. Kunna vi ej, då vår Bank är monopolist1, låta honom uppträda som långifvare? Här Den 8 Mars e. m. 79 är cj fråga om alt belåna säd utan namnsäkerhet. Jag kan då ej anse detta, hvarken oförenligt med Bankens säkerhet, eller oekonomiskt, eller oljenligt, just vid denna Riksdag, då så vigtiga beslut i financerne äro lagné. Antingen är vårt bruk att belåna rikligt, eller oriktigt. Är det rikligt, så äro lån på säd lika riktiga, som på andra effecter. Är det oriktigt, så är detta det rälla sättet, att blifva af med dem. Således tillstyrker jag bifall å EkonomiUtskottets Utlåtande, och ber Ridderskapet och Adeln skilja, hvad som är frågan i det första Betänkandet, ifrån detta, ty i clet förra var det fråga om all slags säd. Hvad den ritorra säden angår skulle den också endast belånas der Bankens egna tjenstemän finnas, och då anser jag den panten lika säker, som jern och andra panter.
Brefwet den 14 Dec. 1765,fö, rejkrif - Den 22 Junii. reskrifwcr, annu fortfar, samt tror, att en sadan tilllacelse, hwilken egenteligen warit grundad pa hwarie bosatt Medborgares naturliga ratt alt försörja stg, da Staten eller enskilda personer derigenom icke för, fördelas, af sadane personer begagnas, under sten att idka Handel med Glas, Porcellain, Klensmiden och Hastar m. m., egenteligen för att a Marknader äga ett lättare tillfälle alt med begagnande af deras wanliga öswerlägsenhet uti swek och bedrägerier, begagna stg as en kortsynt Allmänhets enfalld och lättrogenhet ej mindre wid utöfningen as sadane Handelsgöromal, än äswen för att wid latsade förtroliga siuntal, deremellan sranröfwa den af starka drycker öfwerlastadc eller enfalldiga hwad han un, ter en längre tidö mödvMnt arbete förwärswat och a Marknaden ämnat anwända för stn framlida bergning och beqwämligbet. Det är pa deste skäl och äfwen med uppmark, samhet pa de förförande exempel deste personers l allmänhet omoraliska lefnad oest handlingssätt lemna, som Utskottet tror sig böra' tillstyrka Riksens Hög, loft. Stander, att hos Kongl. Mant underdanigst nedlägga den önskan, att berörde tillåtelse för sadane änskönt bosatte personer, som 1748 ars Kongl. Förordning dem lemnar att besöka Marknader salunda inskränkas, att