Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan synas förmätet af en infanteri-officer att å delta rum utbedja sig ordet, för att framlägga sina tankar i en så genomgripande och svårlöst fråga, som den om vår flottas omorganisation; men mina redliga afsigter, ett för fosterlandets väl varmt klappande hjerta och det intresse, med hvilket jag såsom krigsman omfattar vårt lands försvarskrafter, vare sig till lands eller vatten, tvinga mig att förqväfva alla betänkligheter i afseende å framställandet af dessa mina åsigter. Något stöd för mitt handlingssätt kan jag dessutom möjligen finna uti en af Hr Sjö-Ministern redan vid förra riksdagen uttalad åsigt »att kännedomen om skärgårdskriget torde nu snarare vara att söka utom vapnet, och att det ingalunda hvarken vore orimligt eller osannolikt att man inom arméens befäl skall kunna filina fullt kompetenta domare i denna fråga», icke såsom skulle jag dermed tro mig vara denne domare, men icke förthy, stödd på denna förklaring, synes det mig vara på sin plats att en officer, icke sjöman, här söker granska Hr Sjö-Ministerns förslag. Af förekommen anledning (och de Hrr, som i förra plenum afhörde diskussionen emellan Hrr:ne Brakel och Adlersparre, förslå den säkertj mäste jag högtidligt förklara, att bredvid mig eller bakom min rygg hvarken döljer sig någon Amiral eller någon f. d. Kommendör vid flottan, hvarför jag ock vågar anhålla, att alla de missgrepp, som möjligen här kunna göras, ensamt få stå för min räkning, liksom om någon smula förtjenst skulle kunna tillräknas dessa rader, den må komma mig ensamt tillgodo. Till en början måste jag förklara mig instämma uti de många sanningar, som af Hr Sjö-Ministern uttalas ang:de nödvändigheten af genomgripande förändringar inom vår flotta, för så vidt de röra anskaffandet af tidsenlig materiel, förminskning af flottans alltför talrika officers-korps, samt beredande af tillfällen för offi cerarne till utbildning i yrket genom tätare påkommande kommenderingar; men i fråga om nödvändigheten af tvenne så olika vapen på sjön, att jag för dem skulle behöfva tvenne väsendtligen olika korpser, vågar jag vara af olika tanka med Hr SjöMinistern, och detta af följande skäl.
Ty hvad är väl den » onde » enligt slaf * moralens uppfattning, om icke just herre-moralens » gode », — den förnäme, den mäktige, herren, endast omfärgad, omtydd, sedd genom slafvens ögon. Mellan dessa två instinktmotsatta typer för moralisk värdsättning är det som en förbittrad och aldrig hvilande kamp stått ander hela mensklighetens utvecklingshistoria. I prestkasten blef slaf-moralen först förandligad, förfinad, subtiliserad; ty prestkasten utgjordes af de svage, de sjuke, i hvilkas intresse det låg att vända om herre-moralens värden. Med judarne, detta hat-falla prestfolk, begynte slafupproret i moralen. Denna judendomens kulturhistoriska mission omhändertogs sedermera af kristendomen. Ty mellan dem är icke kontrast eller dödsfiendskap. Ur judendomens hat-moral framväxte kristendomens kärlekslära, såsom kronan på trädets stam. Denne Jesus från Nazaretb, denne det förkroppsligade kärleksidealet, denne de fattiges, sjukes, synd-fulles frälsare, — ledde icke han på en omväg tillbaka till den judiska värdsättningen? Har icke Israel just genom denne sin skenbare vedersakare ernått det sista målet för sin sublima hämd-lystnad? Säkert är, att under korsets tecken har Israel i tvåtusen år med sin hiimdmoral triumferat öfver hvarje förnämare ideal, som rest sig i menskligheten. Judaca contra Bom — det v * r slaf-moralen i kamp med herre-moralen. Judsea har segrat. I renässansen återuppvaknade visserligen det antika idealet, den aristokratiska värdsättningen, och ett sista aftonrodnadsskimmer Vr Dagm * Krönika. G. 27dröjde ännu kvar öfver Frankrike ander » 1 ’ ancien régime »; mes med de tvenne stora plebej-rörelserna: den tysk-engelska reformationen och den franska revolutionen störtade antiken9 sköna tempel samman, och på ruinerna murade det nittonde århundra * det sin enorma arbetarekasern.
Vs 6ssr erinrade at »agot marke utsättas, som kunde gifwa uplysning, al Resande och Skjutsande fullgjort hwar och en sin skyldighet i anseende cil körniugstiden, och föreslog Exempelwis, at klockor borde ivid Gästgifwaregärdar sinnaS. Herr 8 re är anmärkte, at derom i en sed» nars § stadgades. Herr vsvanstalps. 24. §. utsätter, at Resande som köra fortare än kimme pä milen, stola plikta s Riksd. fastän ingen stada ster, men icke någor answar stär utsatt för Skjutsbonde, som genom långsam körning, af tredska eller motwill. ja, uppehåller don Resande z ä 4 timmar pä milen eller längre lid; den Skjutsande kan således saklöst huttla den Resande, och man har deraf at wäuta 0- ordning och osäkerhet. Jag hemställer om icke lika plikt eller s R:d. ma ursäktas för de„ Skjutsande, . som längre tid än wederbör uppehåller den Resande pä wäM. Uppå gjord prapostrion blef denna § bifaklW med det af Herr I^s^onliol^L förestagna tillägg. 25. §. uplästes och bifölls. 26. §. upläsies. Herr k^s^IeLnsträlä, ^äolxb, upläste följande: Uti denna §. star: Ej ma Resande taga Hast förbi Gästgifwaregård, men det inträffar ofta, at stället, dit ben Resande sig arnar, ligger inom en half mil ifrån Gästgifwaregården. Om den Resande derstädes skulle ömsa hästar, får den Skjutsande , med mycket besvär, häldst om sommaren, skaffa hastar, Danike köra en fjerdedcls mil ock för fa skillingar borrtspilla sin tid. Underställer derföre at §. sä andras: Ej mä Resande taga häst förbi Gästgifwaregård , om ej stället, dit han sig ränker, ligger inom en half mil fran Gast? gifwa rcgärden och wägen ej öfwerstigee iwa mil fran sidsta ombyte.
Mantal; den ^de Junii: å Finnå eller Stadra Bruks Recognilions-skog, iX Mantal; den ijyde Juli: å Stjernforss Bruks Recognilions-skog, 5 §)•§§§ Mantal; den i5 November: å Frösvidabls och Klockarhytte Recognilions-skog i Kihls Socken, -XMantal; den 29 November: å Gammelbo och Granhults Bruks Recognitions-allmänningar i Ramsbergs Socken, 4-g-f Mantal; 1831 den 24 Januari: å Willingsbergs Bruks Recognitions-skog i Knista Socken, i-X Mantal; den i5 April: å Lägenheten Gropakärret pä Grimstens Härads Allmänning i Wisby Socken, X Mantal; den 16 Maji: å Laggaregrufve Allmänning i Lindes Socken, X Mantal; samma dag: å Grufäugs Lilla Allmänning i Qvistbro Socken, -X Mantal: Junii den esta: å Hemmanet Norra Yxhult i Kumla Socken, x Mantal; i83a den 29 Junii: å Torpet Räfhult på Kumla Härads Allmänning, skattlagdt till 13 sk. 1 est. ränta; den 27 Julii: å Rockeholms Bruks Recognitions-skog i Grythytte Socken, skattlagd till .xx Mantal; den 19 November: å Dormhylle Recognitions-skog i Qvistbro Socken, x Mantal, samt den 3 December: å Wahlåse Bruks Recognilions-skog i Carlskoga Socken, Mantal. Härförutan äro följande Skattläggningar verkställde, ehuru desamma ännu icke hunnit fastställas, nemligen: 1:0 å den inom Ramsbergs Socken belägne del af Klotverkens Recognitions-skog, med derå varande odlade och bebyggde Torp, till 6XX Mantal; 2:0 å de inom Nya Kopparbergs Socken under Bergs Frälse-frihet innehafde så kallade Fjerdeparts Egendomar samt Skattevedsoch Dagsverks-Torp, af hvilka, i öfverensstämmelse med de i Eders Kongl.
I afseende på Statens styrelse, försvarsverk och lagskipning, är visserligen hvarje del af samhället, i mon at sine tillgångar pligtig att lika bidraga; me» sådana oeconomiska anstalter, som, åsyftande folkets egen fördel, beqvämlighet och vältrefnad, ligga närmare gränsen af deas enskilt* m Dea 12 Februarii. och husliga förhållanden, synes äfven folket i en constifu donel Stat böra få efter olika Ioj cal-omständigheter sjelf inom sig ordna och förvalta. Lagstiftningens åtgärd torde härvid kunna inskränkas till anvisande af de allmänna grundarns för en sådan förvaltning, till förvarande af mensklighetens rätt, emot den alltför långt drifna njugghet i dess understödjande, sorn möjligtvis r.ågonstäds kunde inträffa , och till förekommande, å andra sidan, att icke de auctoriteter, som vanligtvis utgöra berörde förvaltningars ledning och samband med Regeringen, måtte kunna uppdrifva afgifterne till ett öfverdrifvet och för landet betungande belopp. Efter dessa grunder tar jag mig friheten föreslå att en afgift måtte fastställas, att från och med nästa års början i fem års tid utgå af hvarje mantalsskrifven person till veneriska smittans hämmande, öfriga helsovården, samt, om derefter blifver något öfverskott, till understöjande af uppfostringsoch correctionsanstalterne: att denna afgift mätte få serskildt inom hvarje Län af deputerade ifrån hvarje Säcken bestämmas, dock icke under 2 sk. och icke öfver 8 sk på hvarje sådan person: att Lazaretternes underhållande och behöfliga utvidgning samt veneriska patienternes vård och underhåll derstädes företrädesvis bör af nämnde sammanskottsmedel utgå: att LazarettsDirectionernes förvaltningsoch redovisningsskyldighet blifver enahanda sorn hittills och att Länens innevånare sjelfve få bestämma grun - Den 12 Februarii, 295 derne för användandet och förvaltningen af hvad till andra ändamål anslås, endast med å-j liggande, att genom Konungens Befallningshafvande derom göra underdånig anmälan hos Kongl Majt. I öfrigt och då Kongl SeraphimerOrdens Gillets, uti dess till Kongl.
Disconten, och blir på annat sätt organiserad , hvarmed jag nu icke kan ingå i detaille. Skåne är ensamt till Folkmängd och styrka en åttondedel af Riket, bar i anseende till sin local, dessutom lika mycket behof och rätt till Discont, som Hufvudstaden. Det samma gäller äfven 0111 Götheborg, denne Rikets förut så blomstrande, nu mera snarare öde Stad, jemte Bohus Län och Westergöthland, som icke heller böra sakna CanalDisconten} dess bibehållande är medlet att rädda så många människor, hvilka på god tro, genom Actier, ditsatt deras penningar. Jag anser Förskott af Banquen till Assignaiionernas inlösen , jemte garantie för sprocents Lå 122 Den i 7 Martil, f m. nen, tillräckligt för denna Discont, att reda sig, om den återfår Discont-rättighet på 17 år eller till 1835, och dessutom då kunna äfven lemna ett bidrag till Canalen. Det andra Alternativet om FilialDiricanternä skola indragas, så vågar jag påstå, att denna indragning skall ske på 10 år oell genom Disconternes egna Contoir å stället, icke här i Stockholm, ty det är, i min tanka, obehörigt, att tvinga människor genom Commissionairer afgöra och reglera sina Discont liqvider på längre afstånd, då de böra och äga rätt , att på stället der Lånen utföllo, dem afbetala. Men jag förundrar mig icke mera öfver, att här finna så liten consideration för andra, utom Stockholms område boende personer, då man lika olagligt, som egenmägtigt förledne October , sedan Filial Disconterne voro förklarade på obestånd, ändå inlöste 150 å 170,000 R:dr af deras papper. En enskild Man, sorn så handlade , har sin dom föreskrifven i ConcoursStadgan, och likväl har jag hört ändå omtalas möjligheten af Concours för FilialDis» conterne. Vidare om DiscontReverserne icke förr än om 5 år skola blifva infriade, böra de åtminstone på denna tid äfven erhålla 3 Procents Räntan.
Då nödige fö r b e r cd elser så lii ml aarogjorde, tror Utskottet vid, nrista ,Riksdag rätta tiden blifva, att i ett sammanhang undersöka, så väl, hvad som då hunnitföreslås i afseende; på en mera förenklad Arbetsmethod, sorn, de,> särskilde främställningarna , om, Sede 1 utgi fningen... och; hvad dermed eger gemenskap.,; Och Utskottet får, på nu anförde skäl lach, grunder, vördsamt hemställa, om icke, med iakttagande, af de omständigheter,, hvilka här ofvan blifvit , af Utskottet föreslagne* Controllerne och Bakföringssättet inom BancoVerket, äfven som Sedlarnes. form och beskaffenhet, må till nästa Riksdag utach vidare förändring bl~ behållas. Enligt förbehåll, bifogas; några Ledamöters, S vissa delar yttrade, skiljaktiga meningar,. Stockholm den u November iSa *14 BancoTJtakotters Betänianden, Utdrar af Protocollet hållet hos Riket* Höglofl. Ständers BantoUtskott deri ; i November 1823. S. D. Vid öfverläggning, i anledning a? gjorde anmärkningar vid Högloft. BancoUtskottets Betänkande, N:o 14, angående före* slagne förändringar i Banquens inre Administration, dess Sedlars utgifvande oc;li beskaffenhet m. m., reserverade sig nedunnämnde Herrar ledamöter emot Utskottets Beslut, att hos Rikets Ständer tillstyrka, det Sedlar på„ brutna tal hädanefter icke må utgifvas mect andra än vissa vanligare valeurer: Herr BevisionsSecreteraren Stråle yttrade. - ”För Banquen lärer det val: vara alldeles likgiltigt, örn Sedlar på bru.tna tal utgifvas eller icke, enär de till ett ringa antal uttagas, och så sällan i dess böcker förekomma, att. hvarken deras förfärdigande eller räkenskapernes uppsummeriDg och contrahering förordsa-. Itar svårighet eller tidsutdrägt.
Man borde nemligen taga i betraktande dels det stora antal dagsverken, sorn under mötesliderna, då landtmannen hade en ganska trägen och maktpåliggande sysselsättning, för jordbruket ginge förloradt, dels ock den försvårade möjligheten för de beväringsskyldige yngliugarne att få privat tjenst det år, de måste i vapenöfningarne deltaga. Emedlertid kunde det icke antagas, att genom berörde ölningar någon verklig säkerhet för större stridbarhet hos nationen samt dymedelst en betryggande styrka för rikets försvar åstad koin mas. Tvärtom, hade erfarenheten nogsamt visat, att den kunskap och färdighet i Exercis, som kunde iuhemtas under den korta tid, som för de årliga vapenöfningarne vore bestämd, snart glömdes; och ingen större skicklighet eller krigsvana 4 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 33. vunnes af dessa öfningar, än den, sorn genom uppbåd några veckor före ett inträffande krig kunde vida säkrare ernås. Dessutom voro beväringsmötena stundom af menligt inflytande på ynglingarnes sedlighet, derigenom att desse dervid kommo i närmare beröring med en mängd' lättsinfciga personer, hvars dåliga vanor icke voro egnade til! efterföljd. Genom bifall till motionärernes förslag kunde subaItern-officerairnes i allmänhet allt för knappa löner ökas med en del af det anslag, sorn nu för omförmälde öfningar användes; och af deras upphörande korarae befälet derjemte i åtnjutande af den fördel, att endast behöfva bevista regementsmötena och icke såsom nn uppoffra »ytterligare fjorton dagars tid för de ändamålsiösa och onyttiga öfningarne med beväringsmanskapet. Johannes
R;dr s. r. 36 — Flor, Krus eller Crepe , 1 skålp. 6 24 32 annat Flor eller Gaze 1 skålp. 5 16 — 96 Guldoch Silfvertyg: äkta 1 skålp. 20 32. oäkta 1 skålp. 6 24 — 28 Sammet ... 1 skålp. 4 Alla släta Sidentyger, såsom Taft, Satin, Levantin eller af hvilken annan benämning som helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, hvaruti nå- gon inväfd blomma eller figur icke befinnes (förbudet till in1 skålp. 1 skålp. 32 försel) 10 32 — 30 Inkommande directe från Ostindien . 3 32 alla andra slag, ej specificerade 1 skålp. 6 / F ri a. 30 Inkommande directe från Ostindien Shawlar, Shavvletter och andra Dukar: af Gaze eller annan gles väfnad, af så kalladt Bourre de Soie, samt genom tryckning t skålp. 3 33 16 — eller prässning faeonerade 1 skålp. 7 30 Inkommande directe från Ostindien alla andra slag, ej mindre slä- ta och enfärgade, än, genom 1 skålp. 3 väfnadssättet eller olika färgadt Silke, faeonerade (förbu32 det till införsel Skrifvelse, N.o 377. 907 Tullyärde. Qvantitet Inf-Tull för Tullber. R:dr 3. r. /Väfnader: Halfsiden, eller af Silke till större eller mindre del blandadt med Bomull, Lin, Ull eller andra ämnen. Pi:dr s. r. 10 Alngods, alla slag 1 skålp. 2 24 — 10 Inkommande directe från Ostindien . * 1 skålp. 1 — Shawlar, Shawletter och andra Dukar: al under 10 R:drs värde stycket (förbudet till införsel) 100 R:d. v. 25 af 10
Hemma var jag van vid applåder, så snart jag slutat ett tal, äfven om åhörarne ej varit disponerade att höra på mera än sjelfva slutet, då jag med en plastisk rörelse höjde mitt glas, så att jag vardt något flat öfver denna tystnad samt generade mig för att dricka Då vi nu åter stå i begrepp att för våra helt allena. läsarinnor anordna en ny pristäfling, känna D å reste sig en medelålders qvinna och vi oss, uppriktigt taladt, temligen tveksamma, talade lugnt, mildt och allvarligt. » Kära och efter hvilken plan denna vänner! » sade hon. » Den skildring af ett huru lämpligen bör ordnas. Och orsaken hårtill omenskligt tillstånd, som denne främling nu gifvit oss, återför ju våra tankar till en tidiligger i den erfarenhet vi samlat oss från Det har af dessa visat gare punkt i vår egen samhällsutveckling, föregående täflingar. sig, att, då beståmdt preciserade ämnen uppoch derför kunna vi också förstå hans tankepristäfling, gång, fastän den nu ej är vår. I dag fira ställs, såsom t. ex. i vår tredje deltagandet visserligen varit mindre, ån då vi en fest för att glädja oss åt ett vunnet större frihet vid ämnesval tillåtits; det har framsteg i vår andliga utveckling; det är blott af obekantskap med våra förhållanden dock synts oss, som om de insända tåftingsoch åsigter, som främlingen, vår unge gäst, skrij " terna i det förra fallet stått högre i De poetiska tå) ' Ungarna ha vidare stört vår glada stämning genom att framvärde. mana gamla tiders mörka skuggor samt på- hittills lemnat det svagaste resultatet, hvarför minna oss om, att folk finnas, hvilka ännu vi nu ock senast alldeles uteslöto denna afdelEmellertid ha med anledning häraf hålla det för storhet, som vi kalla olycka. ning. Herr borgmästare, » vände hon sig till en åtskilliga beklaganden ingått, hvilka tyckas äldre herre, » helt säkert skall det intressera tyda på, att åtminstone ej intresset för en främlingen att af er få veta orsaken, hvarför poetisk tåflan saknas.
Utsk. har alldeles icke kunnat uppgifva, att det är olagligt, hvad i de andra Stånden brukas, att nemi. suppleanter inträda under ordinarie ledamöters frånvaro, för att åter afträda, 132 Den 4 Juli. då dessa komma tillbaka; och Constit.-Utsk. har nyligen måst godkänna ett sådant förhållande, som inträlfat med en ledamot från Borga re.St. Jag anhåller örn återremiss af betänk. på det Utsk. må föreslå sådana åtgärder, hvarigenom R. o. Ad. kommer i utöfning af den ganska behöfliga rättigheten att någorlunda fulltaligt representeras i Utskotten. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Enligt min öfvertygelse medgifver 79 §. Riks.Ordn. icke, att suppleanter kunna för Utsktn väljas. Uti StatsUtsk. hände också vid sista riksdag, att en suppleant anmälde sig till inträde i Utsk., som ej blef antagen. Deremot tror jag icke något hinder möta, att ju nya ledamöter kunna i Utsk:n inträda, då ledigheter inträffa, och att dessa ledamöter åter afträda, då den yppade ledigheten icke längre äger rum. Sådant sker i StatsUtsk. alla dagar; och jag tror, att det tillägg till Ridd.-Ordnts a3 §. i detta afseende kunde bestämmas, att det härmed korame att tillgå likasom i de öfriga Stånden. Men ordet suppleant tror jag icke bör nämnas, utan utskrsledamot. Jag tillstyrker en sådan åtgärd, ty hvar och en lärer hafva sett, huru fåtaligt det närvar, antalet af R. o. Ad:s ledamöter i Utsk:n oftast är, då de öfriga Ståndens, särdeles BondeSt:s ledamöter, merändels äro fulltaliga. Om derföre det tillägg till 2 mom. 23 §. Ridd.-Ordn. gjordes, att då ledighet beviljas utsktsledamot, bör val till ny ledamot under den permitterades bortovaro genast ske, sä tror jag, att det åsyftade ändamålet, utan någon öfverträdelse af grundlagarna, ernåddes. Frih. Boye, Ludv.:
Björnstjerna och Frih. Klinckowström så sakrikt anfört, skulle jag mycket önska, att R. o. Ad. ville antaga en redaktion af det förevarande mom:t, som i möjligaste måtto förenade båda dessa Hrr riddersmäns framställda åsigter. Jag har under den af mig uppmärksamt åhörda diskussionen kommit till den öfvertygelse, att R. o. Ad. utan återremiss skulle kunna besluta sig för en sådan redaktion. Den skulle beslå deri, att det nu föredragna mom:t finge följande lydelse: »dels öfriga angelägenheter, som angå R. o. Ad., eller ock ämne, hvari Ståndet eljest vill ingå till K. M:t med underd. framställning.» Genom en sådan redaktion skulle Gr. Björnstjernas och Frih. Klinckowströms framställningar blifva på ett, som jag tror, tillfredsställande sätt sammanfattade, och på det sättet komme man till det resultat, att, om t. ex. under ett brinnande krig R. o. Ad. vore samlad och ville, vare sig medelst uppsättande af ett Adelsfaneregemente, eller spridda korpser, eller en såkallad »don gratuit», eller någon annan fosterländsk uppoffring, komma det betryckta fosterlandet till hjelp, en sådan nyttig och verkligen vacker ansträngning icke Deu 11 April e. m. 165 skulle möta hinder i våra former. Hvad är det för skäl man å motsidan andrager? Man ser här och målar för sig hvad som plär kallas: spöken på väggen, eller spöken på ljusa dagen.
Vedo. IjiispenningarforFästnings-o. Garnisonsorter Skrifmaterialier och Expenser m. m. för KrigsCollegium, Krigs-Hof-Rätten m. fl. Verk Reseoch Tractanents-penningar för MililaireEmbetsoch Tjenstemän Vårfningsoch Recapitulations-penningar Titt. F.. 8 ffl Oi n CO i ... 2*5 Indelfe Kanter. Span må . £ 5* P n cn 3 5 Oindclt. HJc o» C 3 D O 145 2 3 3 • n 3 cn> n Mtlitaireoch FörsvarsVerkel lill Sjös. AJlönings-Slater• Penning» r. Kronovärde. Vlirkegantr på förslag, Mått. Värde å 5 R:dr Tunnan. Banco. I :r k.. T:r k. I ga3 13,6io Förvaltningen af Sjöärendena med Sjö-Chgrtae-Archivet . Till Exercice af Flottans bemanning Spanrnål s-upphandling och Bageri-kostnader Skrifmatarialiei och Expenser . F u_ N» Cft °‘ n"° »5 3 ö. 2-3 •5 Penningar 1 Banco. H? 3 ° Acadecnien för de fria Konsterna, Bildhuggare Ateiidn vid Rännarebanan och Dramatiska Spectaclet 1.710 53 Summa 26,430 ““ — &ih, lill R. I Afd. n Band. Rikt-Staten. Spanmål. ■g Indelt. 3*1 s 2 3 « 5 3 r o C 3 C<■> n Milda Stiftelser, Penningar. Kronovärde. Markegång på Förling. Mått.
Oaktadt ytvattnets ringa salthalt och höga temperatur (+7°,7 C.) fångades här en Clio borealis och en mängd copepoder i vattenbrynet.)» Den nu beskrifna utflygten samt Almqvists och Hovgaards landstigning 1878 från Lena äro de enda tillfällen, då, så vidt jag vet, naturforskare besökt den nordliga delen af den halfö, som skiljer Kara-hafvet från Obi. Äfven norska fångstmän besöka den sällan, hvilket hufvudsakligast beror på den grunda ostkustens svårtillgänglighet och bristen på hamnar. De landstiga dock numera en och annan gång för att intaga vatten och kanske för att mot sina besparingar på tobaksransonen, mot öfverflödiga knifvar, gamla urmodiga gevär, krut, bly m. m. tillbyta sig alster af samojedernes renskötsel, jagt och fiske. I början sprungo invånarne undan, när de sågo norrmännen komma, och då detta ej hann ske, helsade de dem ödmjukt med knäfall och hufvudets böjning till jorden, samt ville ogerna med dem inlåta sig i någon handel eller visa dem sina egodelar. Sedan emellertid samojederna märkt, att norrmännen icke göra dem något för när, hafva misstroendet och den stora ödmjukheten fullständigt upphört. Numera är ett besök af europeer för dem mycket kärkommet, dels för det tillfälle som erbjudes att genom byteshandel erhålla åtskilliga nödvändighets-, njutningsoch granlåtssaker, dels kanske ock för det afbrott, som härigenom beredes i tundra-lifvets enformighet. När fångstmännen ro eller segla längs den flacka kusten, händer det ofta, att infödingar springa af och an på stranden och genom tecken ifrigt anmoda främlingarne att landstiga; om så sker, och om några rikare samojeder finnas i trakten, börjas genast ett efter folkets sed storartadt gästabud, med mer än ett drag erinrande om skildringarna från de bildade nationernas sagotid. Hvad jag har anfört är så godt som allt hvad vi veta om Jalmal, och man ser deraf, att ett ganska vackert, ännu orördt fält för etnografiska och naturhistoriska studier här föreligger kommande Jenisej-farare.