Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till grund för detta tillstyrkande hade Utskottet bland annat anfört: att, utan att orättvist förneka Nationens rigtning till en högre cultur, och utan att nedsätta Sveriges framsteg i konster och vetenskaper under andra Europeiska länders i allmänhet, det dock måste medgifvas, att en Stat någongång kan utom sig söka medlen till en fullkomligare odling, till en mera hastigt fortskridande upplysning, — att national-stoltheten häraf aldrig såras, så vida dess grundsattser ejäro för mycket illiberala, — att det gifves några folkslag, ehuru få, hvilkas öfverlägsenhet i vissa delar måste erkännas, •— att öfverflyttandet derifrån till vårt land af män med utmärkt skicklighet syntes blifva en vinning för detta land, som ock derigenom sattes i tillfälle att framdeles mindre behöfva ett sådant inkallande, —• att en nyttig täflan såmedelst uppkomma, under det att lärdomens och snillets skatter ökades, — och att den inhemska förtjensten visserligen ej skulle löpa fara att utträngas, då det i alla händelser icke borde förmodas, att utländske lärde och konstidkare kunde, till ett större antal, finna sin räkning vid att öfvergifva säkra fördelar i deras eget land, folden oftast ovissa lyckan i ett annat, hvarest, utom flera mötande svårigheter, de nödgas underkasta sig den att, så framt de skola till Lärare antagas, förvärfva sig tillräcklig kännedom af språket. — Detta sålunda motiverade förslag, som den 10 Juli 1815 af dåvarande Constitutions-Utskott förnyades, vann vid intetdera tillfället Riksens Ständers bifall. I ett vidsträcktare syfte, och under anförande, att en Statsförfattnings ändamål bör vara icke allenast att skråmessigt befrämja de inhemska veten - Bih. till R. St. 3 Sami 21 Haft. j 1 2 Comtiluliont-Uiskottets Memorial, N:o 34. skapliga, industriella eller financiella krafternas utveckling, utan ock att, till stöd för densamma, åt Fäderneslandet tillegna hvad främmande Nationers till större fullkomlighet drifna framsteg erbjuda, tillstyrktes af Constitutions-Utskottet den 12 September 1834 det tillägg vid slutet af 28 §.
Fullständig upplysning angående beloppen af dessa skeppningar har icke för Konungens Befallningshafvande blifvit tillgänglig, men torde af tullverkets räkenskaper erhållas. Större delen af skogsafverkningarne åtgår emellertid för slättbygdens i länet behof af skogseffekter. Ännu har länet fullt tillräcklig tillgång på skog för sitt behof, men synbart är, att slättbygdens gränser årligen utvidgas, och att saluskog allt mer och mer aflägsnas från ursprungligare slättlandet, hvarigenom skogseffekternas dyrhet derstädes ökas i förhållande till den längre transporten. Vid försäljningar från kronoskogarne hafva priserne på skogseffekter vexlat emellan 3 och 12 öre per kubikfot. Tillförlitlig uppgift angående skogseldar å enskildes skogar har icke kunnat erhållas. Den enda af större betydenhet under perioden inträffade sommaren år 1857, och förorsakade mycken skada å skogen till några hemman i Rumskulla och Svinhults socknar af Ydre härad. Den areal af länets allmänningar, som af sådana eldar härjats, utgör 1011 tunnland. Orsaken till de timade skogseldarne är i allmänhet svedjande, som egentligen förekommer inom Kinda och Ydre härader samt Risinge, Hellestads och Tjellmo tingslag, men numera begagnas till ringa omfång, hufvudsakligen inom hagar. Tillgången på torfmossar är ringa, och deri befintlig torf är icke heller af synnerligen god beskaffen*het. Inom Bråbo härad vid hemmanet Hillersta har utaf ett bolag anlagts en torfberedning i stor skala, hvilken såväl till följd af torfvens beskaffenhet som mängd lofvar att blifva af stort gagn. Angående dödade rofdjur, af rofdjur dödade husdjur, äfvensom beloppet af utbetalde skottpenningar, lemna tabb. Niis 5 och 6 tillgängliga upplysningar. E) Bergsoch brukshandtering, fabriker, manufakturer och handtverk. Dessa näringar hafva under perio o den i allmänhet jernnt fortgått. Ar 1857 yppade penningekris verkade likväl å dem, här likasom annorstädes, synnerligen menligt, och konjunkturerne för bergsoch brukshandteringen hafva i öfrigt under perioden varit mindre gynnsamma.
I den mon ett land framgår i utveckling och välstånd, får, i följd af den oundvikliga dragningen till denna medelpunkt, hufvudstaden en allt större betydenhet för folkets hela lif. Hon blir allt mera dess hjerta och får sin benämning verkliggjord såsom dess hufvud. Detta i högre grad, om lättade landoch sjöförbindelser närma henne till landets alla delar. Hufvudstaden i fiendens våld förorsakar en känbar rubbning i rikets alla förhållanden. Äfven om vid ett krigsutbrott riksbankens redbarheter hunne undanföras och myntväsendet härigenom förblefve betryggadt, samt äfven om fienden till och med skonade enskild egendom och dyrbara nationalsamlingar af alla slag, hvilket dock icke kan påräknas, återstå dock många faror och bekymmer. Rikets styrelse, alla såväl civila som militära embetsverk och landets högsta juridiska myndigheter hafva här sina säten. Regeringen kan vid stadens intagande flyttas till annan ort, och är visserligen alltid i konungens högqvarter; men alla embetsverk, som ej kunna medföra de för sina arbeten oundgänglige arkiver, blifva satta ur verksamhet och riksförvaltningen i många fall förlamad. Att en ort af så ömtålig beskaffenhet ligger illa vid den yttersta gränsen är uppenbart. Att den, en gång der anlagd, måste så vidt möjligt skyddas, är lika uppenbart. Hvilka fördelar har således Stockholms befästning? De ligga uti hvad ofvanföre är anfördt, och äro landets icke stadens fördelar. Befästningen erbjuder en säker samlingsort, på en strategisk punkt, välbelägen för våra framskyndande trupper och möjliggör en allvarlig strid genast efter fiendens landstigning, hvilken annars, med antagande af hans öfverlägsenhet, icke vore rådlig. Härigenom skulle man undgå att begynna fälttåget med ett nödvändigt återtåg inåt landet, hvilket, samtidigt med hufvudstadens eröfring, skulle väcka en misströstan och en nedslagenhet, som troligen icke skulle förekommas genom alla under freden skedda förutsägelser och beredelser på händelsen. Man skulle icke behöfva vid krigets början lemna stora landsträckor i fiendens våld och beröfva egna trupper de lifsmedel och öfriga tillgångar för krigets förande, som komme en fiende till godo.
Att, såsom Kongl. Maj:ts Nådiga Proposi-. 5a S t a t S-U t S h o 11 e t s Betänkande n. tion innehåller, anstalierne till desse skogars vård och bevakning, förnämligast motverkats af det vanliga begäret, att tillegna sig hvad man anser icke tillhöra någon, är lika ostridigt, som att detta begär vunnit näring och utvägarne till dess tillfredsställande underlättats genom den sammanblandning af Statens egande och menigheternes nyttjande rätt, som hittills i afseende på de fleste Kronans skogar egt rum; en sammanblandning som ej allenast i oeconomiskt afseende varit skadlig, då den försvårat, för Staten bibehållandet, och för menigheterne begagnandet af desse skogar, hvilka svårigheter blifvit känbarare i samma mån, som dels skogstillgångar i allmänhet aftagit, dels Statens Förmyndare vård i hushållsmål begynLe anses umbärlig och motbjudande, utan ock i moraliskt afseende verkat må hända ännu menligare, då den lagt grunden till en ständigt fortfarande strid emelian den enskilda fördelen och det, som Staten ansett sig böra vårda såsom föremål för allmän nytta. Af denna strid har det blifvit en följd, att åverkaren å Kronans eller Allmänna Skogar, vanligen ansett sig och ansetts saklös inför opinionen, äfven då hau varit saker inför Lagen, och icke så - Stat s-U tskottets Betan ka 11 den. 53 som oftast skedt, förmått gäcka dess påbud och undgå ansvarig påföljd; och ett sådant förhållande har icke kunnat verka förmåiibgt för Lagarues helgd, för sambandet emellan enskilde medborgare och dem som skolat vårda det Allmännas rätt, samt för sjelfva den ärlighet och öppenhet som eljest utgör ett så aglningsvärdt hulVuddrag 1 folkets lynne. Det skall efter Utskottens tanka, alltid blifva ett fruktlöst bemödande, alt under fortfarande af en sådan sammanblandning, elier med bibehållen omsorg för Staten, att låta vårda och bevaka skog, i ändamålet att. deraf nu och framgent förse innvånarne med deras förnödenheter, genom skärpta Lagar emot Skogs-å verkan söka förekomma skogarnes sköfling.
90614) 11 B i b l i o t e k s g a t a n 11, rekommenderar sm omtyckta EAU DE COLOGNE samt alla i handeln förekommande preparat för hudens, hårets och munnens vård. (G. UDO.I S v e n s k uppfinning. II * * * * Hållbar och elegant. Föränderlig utvexling under £ {s t o c t 9 Försäljningslokal: (G. 88877) Birger Jarlsgatan 1, Stockholm. Orgel-, Flygeloch Pianofabrik, Arvika. Tillverka endast l:sta klassens inrtrumenr. Nansen » På skidor genom Grön CTP land sid 36 » &lt; - &gt; 20 första pris, i n - o c h utrikes. J \! Turistmedlemmar erhålla extra rabatt. (G. S v e r i g e s främsta illustrerade är n u m e r a u t a n all tidning gensägelse IDUN M ED DET NU tilländagångna året h a r Idun som bekant betydligt utvidgat ej blott sitt omfång, utan ock i all synnerhet sitt program, i det tidningen, till livad hon förut bjudit, i sina spalter inrymt en illustrerad dagskrönika, som i rikhaltighét och påpasslighet hittills saknat motst \ eke inom den svenska veckooch halfveckopressen. Som stöd för detta påstående kunna vi anföra, att Idun under årets lopp till dagskrönikan meddelat mer än ett tusental illustrationer, större och mindre, däribland I illuslrationsafdelningen, hvilken som sagdt kommer att sluta sig till alla viktigare dagshändelser, vilja vi särskildt framhålla den serie ståtliga porträtt, vi nyligen begynt, nämligen af bemärkta personer hemma hos sig och i familjekretsen. Denna serie, som väckt mycken och för tidningen smickrande uppmärksamhet, kommer att fortsättas på det nya året, och hafva vi redan af en hel del framstående personligheter,_ både kvinnliga och manliga, fått vederbörligt tillstånd att intaga dem i porträttserien. flere hundra porträtt af kvinnor och män, som genom sin ställning och sina förtjänster g ort sig bemärkta; samt att, ehuru vi på grund af tidningens stora upplaga och den omsorg, tryckningen af densamma kräfver, härför behöfva fem dagar från tidningens ombrytning (
Dock likväl har jag skäl att frukta det mången, snärjd uti fördomarnes nät, eller upphållen genom drömbilderne af förlorad magt och rikedom, eller i lankan på reactioner från det enkla, på sunda förnuftet sig stödjande, som nu brukas, till det mångfalldiga och pompösa på icke förnuft sig stödjande, som fordom hos oss existerade inom Kyrkans område; det mången, säger jag, låter förvilla sig häraf, och följaktligen ser skeft, der han kunde se rätt uti den nu omförmälta frågan. Några bevis härföre torde ligga uti det ända till en slags fanatisk ifver af några Prestmän drifna försvaret af denna Kyrkans förmenta tillhörighet; der man icke en gång kan tillåta undersökning, huru förhållandet efter lagliga acter och urkunder rätteligen är — och der man förbiser flere tusende personers väl, emot bibehållandet ad mensam pasloris, icke allenast af smörräntorne — hvilket kan vara i sin ordning — men äfven af en städselrätt, hvartill orden i urkunderna gifva en så tvetydig rättj att det ännu ligger i ett dunkel, eller är högst problematiskt, hvad utslag kan fällas af den lugna forskningen. Den 10 September f. m. •9 I sanning påminner icke delta allt för mycket om de tider, då några ifrån klostren och kyrkorna reclamerade egendomar bragte vårt Katolska Presterskap i harnesk emot rättvisans handlingar; men vi vänta af vår upplysta tid — af vårt lika upplysta, och för den enkla sanningen ifrande Presterskap, att dessa icke nu vilja träda emellan Lagen och dem, som söka dess skydd. Man har sagt, att åboerne på dessa Kyrkohemman äro paternelt behandlade.
Kansli-betjening: om antagande, utöfver det i Riksdags-Ordningens § 24 medgifna antal, af: l:o i Konstitutions-Utskottet 2:o i Stats-Utskottet 3 4 1 1 1 b. 12 Nov. b. 8 Nov. b. 8 Nov. b. 5 Nov. b. 8 Nov. b. 5 Nov. g. 8 Nov. b. 8 Nov. — i d:o af ytterligare en kanslist 4 1 1 1 1 2 2 (ytj b. 17 Jan. b. 17 Jan. b. 17 Jan. b. 17 Jan. 3:o i Bevillnings-Utskottet 4:o i Banko-Utskottet — 5 t* 1 1 — b. 19 J)ec. b. 12 Nov. b. 17 Dec. b. 8 Nov. b. 19 Dec. b. 8 Nov. g. 12 Dec. g. 8 Nov. 5'o i Lag-Utskottet 7 1 b. 15 Nov. b. 12 Nov. b. 12 Nov. b. 12 Nov. 6:0 i Allmänna Besv.- och Ekonomi-Utskottet 7:o i Expeditions-Utskottet 8:0 i Statsoch Ekon.-Utskottet — 8 10 4 1 1 1 — b. 8 Nov. b. 8 Nov. b. 11 Febr. b. 5 Nov. b. 5 Nov. b. 7 Febr. b. 5 Nov. b. 5 Nov. b. 11 Febr. b. 5 Nov. b. 5 Nov. b. 7 Febr. 9:o i Lagoch Ekon.-Utskottet — 7 2 53 — b. 3 Mars b. 2 Mars g. 2 Mars g. 3 Mars » om anställande, för att till införande i Tidningarne sammanfatta Riks-ståndens förhandlingar, af särskild » om gratifikationer till åtskillige bland Stats-Utskottets — 4 4 1 1 7 292 — 6 Dec. b. 5 Mars b. 3 Dec. b. 4 Mars b. 1 Dec. b. 4 Mars b. 1 Dec. b. 4 Mars » om d:o åt Expeditions-Utskottets Extra 10 2 11 b. 2 Mars b. 2 Mars b. 3 Mars g. 2 Mars » om rätt till aflönings uppbärande 14 dagar efter riksdagens slut för Expeditions-Utskottets
Jag vet inte, om fröken Walldén känner mig – i alla händelser försmår hon alltid min helsning, när jag någon gång har det nöjet att möta henne på gatan ERNA kastar hufvudet tillbaka och ser honom trotsigt in i ögonen; derpå vänder hon sig om och går. ALLAND ser efter henne; sedan hon försvunnit säger han, lätt hänkastadt, men en smula nervöst. Se der en kvinna som förstår att drapera sig – »i sin värdighets mantel», heter det visst. Går fram emot Louise, som står stilla, blek och med nedslagna ögon. Men hvad är det med er? Ni ser så underlig ut. LOUISE. Det är ingenting det går nog öfver ALLAND fattar hennes hand. Säg. Hvad är det – Har fröken Walldén spelat donna Elvira? – Men se då på mig åtminstone! Hon slår upp ögonen. Eller har jag gjort er ondt på något sätt? Har jag sårat er? LOUISE. Om så vore hvad skulle ni bry er om det? ALLAND mulnar. Icke bry mig om att jag sårat er? Med det insinuerar ni ju, att jag skulle vara rå! – Hvad är det? LOUISE stryker med handen öfver pannan. Ingenting – åh ingenting. Jag är bara litet melankolisk – eller sentimental, om ni så vill. ALLAND. Hvarför är ni det då? LOUISE. För ingenting! Jag är väl sådan af naturen. Ni skulle bara finna det löjligt. ALLAND. Nej, nu vill jag veta det. LOUISE. Det är bara det, att jag skall lemna Paris. ALLAND. Nu snart? LOUISE. ALLAND. Så-å. Det har beslutits hastigt. LOUISE. Ja. ALLAND. Har ni haft underrättelser hemifrån? LOUISE. Nej. ALLAND. Men hvarför Böjer sig fram emot henne; dämpadt. Är det för min skull? LOUISE. Ja. ALLAND. Det är inte möjligt! Menar ni – menar ni verkligen att att jag kunde bli farlig för er? LOUISE sitter stilla med nedslagna ögon. ALLAND muntert. Ni är en underlig varelse. Ni är ju inte kvinna. Ni är inte barn. Ni är – ingenting. LOUISE.
”ingen talte eller sjöng, utan föreställde hvar och en åtskilliga roller af sitt kön, och var allt detta tillstäldt för att visa fåfängan och dårskapen af denna verldens prakt, hvilket ändamål äfven vanns, utan att någon oanständighet eller förargelse dermed gjordes”405. Man finner af denna beskrifning, att tal och sång icke hört till denna festlighet, hvilken uteslutande varit ett dansnöje; men att likväl en tanke genomgått maskeringen: framställandet af all verldslig prakts fåfänglighet, hvarföre ock det hela kallades: Le ballet des fadaises. Under Carl XI:s minderårighet voro värdskap mycket omtyckta så väl af hofvet som af högadlen. Ekeblad berättar, att ett sådant anställdes på slottet trettondedagen 1662, ”sedan vi förmiddagen haft en predikan af mester Måns (Pontinus), hvilken var så admirabel, att alla menniskor måste bekänna, att der måtte vara något gudomligt i den menniskan.” Han gör derpå utförligt reda för predikan och förgäter värdskapet. Straxt efter gjorde hofvet en resa på 14 dagar till Upsala samt åtskilliga herresäten, Målhammar, Mörby, Rosersberg och Djursholm; på alla ställen trakterades de resande med ringrännande, värdskap m. m.406. Utförligare beskrifver Ekeblad ett värdskap, som d. 14 Jan. 1663 anställdes på Ulfsunda hos grefvinnan Beata De la Gardie eller grefve Anders Torstensson, ”jag vet ej hvem som är herre i huset:” tillägger han. Furstinnan, drottningens syster, var värdinna, grefve Anders värd, drottningen huspiga, gamle Königsmark borgmästare och grefvinnan Beata hans hustru, marskalk Lützo doktor, Lorenz v. d. Linde källarmästare, grefve Nils båtsman, Sv. Banér soldat, grefvarne Stenbock och Königsmark samt Ekeblad sjelf voro husknektar.
Det ha vi väl gjort, medgaf Johnston men det är ingenting annat än lön för vårt extra arbete vi fått. Vinsten ha de tagit hel och hållen, och den skulle de aldrig kunnat få utan oss. Och utan dem skulle vi hvarken kunnat få lön för extra eller för vanligt arbete! Taladt som en scab! Ni borde vara den sista att draga er undan, Eisäk! Men vi ha ingen tid för prat. Vi äro alldeles tillräckligt många att icke behöfva bry oss om hvad den ena eller andra gör, men hälst ville vi naturligtvis ha alla med. Hvem är med och hvem emot oss? Jag vill inte strida med mitt bröd, förklarade Isak kort. Sedan jag kom i bolagets tjänst har jag fått ärligt betaldt för ärligt arbete, och så länge jag det får blir jag kvar. Likaså gör jag! och jag med! och jag! och jag! jag också! Flera af dem, som slöto sig till Peltonen, skulle aldrig riskerat börja oppositionen, så mycket det än bjöd emot att lämna arbetet. Men då isen en gång var bruten, voro de icke tröga att följa exemplet. Johnston var lika häpen som förbittrad. Han hade på förhand försäkrat de andra ledarne att hvar man på C. B. & Q. var säker så stort inflytande hade han nog där. Och nu vågade han icke ens säga ut hvad han tänkte därtill hade han eldaren, som kommit Isak för nära, i alltför färskt minne. Följande morgon var strejken i full gång. Och innan dagen gått förbi hade de olika järnvägsbolagen slutit sig tillsamman samt enats om att på inga vilkor gifva vika, utan föra striden till slut med samfälda krafter. De af manskapet, som stannat kvar i arbete, erhöllo ånyo kvarter och förplägning på stationerna, hvilka ställdes under bevakning af enkom förhyrdt, väl beväpnadt manskap. Med hvart tåg följde likaledes vakter, försedda med revolvrar och repetergevär, såväl på lokomotivet som i konduktörsvagnen. Arbete fans fullt upp och förtjänsten var större än någonsin. Men det var i alla fall en ohygglig tid. Isak Peltonen tänkte visst mycket sällan därpå att han nära nog vågade lifvet hvar gång han förde sitt lokomotiv ut från stationen eller hämtade det tillbaka.
På den tid skola Riksdagsmännen, sedan Gudstjenst med dem hållen är, sammankomma på Rikssalen, der Konungen eller, då Han så för godt finner, någon af Stats-Ministrarna förer ordet. Yid detta tillfälle låter Konungen meddela Lagtima Riksdag berättelse om hvad i Rikets Styrelse sedan nästföregående Lagtima Riksdagssammanträde sig tilldragit, äfvensom till Riksdagen i två exemplar, deraf ett tillställes hvardera Kammaren, öfverlemna Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad Staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar; men om Riksdagen Urtima är, kungöres för densamma anledningen till dess sammankallande och aflemnas de förslag och framställningar, hvilka skola blifva föremål för Kamrarnas öfverläggningar; Konungen dock obetaget att sedermera äfven andra förslag framställa. Då Konungen, på sätt nu är sagdt, Riksdag öppnat, framföre, vid samma tillfälle, Kamrarnas Talmän till Konungen, i Kamrarnas namn, deras undersåtliga vördnad. § 35. Hvardera Kammaren eger utse och förordna sin Sekreterare. Den betjening, som hvardera Kammaren i öfrigt för sig under Riksdagen anser nödig, tillsättes af Talmannen och några utaf Kammaren dertill utsedda ledamöter, efter samråd med Sekreteraren. Kongl. May.ts Nåd. Vill Konungen, med upplösande af Riksdag, förordna om nya val i licia Riket till båda Kamrarna eller den ena af dem, skall Konungens beslut derom, sedan Han låtit till Rikssalen kalla Riksdagen, densamma derstädes meddelas. Då Riksdag skall afslutas, infinna sig, på Konungens kallelse ocb efter förrättad Gudstjenst, Riksdagsmännen på Rikssalen ocb iramföra genom Talmännen sina välönskningar. Derefter uppläses riksdagsbeslutet, hvaruppå Konungen, Sjelf eller genom någon af Statsministrarna, förklarar Riksdagen vara afslutad. Ärendenas beredning. § 37. 1.
Angående Ständernes rätt, att förändra skattebidragen, har jag sökt göra mig reda för Grundlagens stadgande i detta afseende, och funnit det vara Ständernes ovilkorliga rättighet, alt förordna om de extra-ordinarie skatterne, då deremot til-l disposition af de ordinarie äfven fordras Konungens sanctiom Utaf andemeningen, om icke sjelfva bokStafslydelsen, i 59, 60, 61 och 70 §§. i RegeringsFormen, tror jag det vara klart, att allt hvad som genom Bevillning utgår, och hvartill mantalspenhingarne ofelbart icke höra, bör räknas till extra-ordinarie inkomster. 5p §. sager: ”Efter Rikets och Stats”Verkets tillstånd och behof läte Konungen, till Utskottets öfverläggning, framställa ”hvad Staten kan tarfva utöfver de ordina”rie inkomsterj och hvilka behof, genom Be”villningar, böra fyllas.” Följande §. bestämmer närmare, hvilka extra-ordinarie inkomster Ständerne ega att pröfva, nemligen Sjö- och Landttullssamt Accisafgifterne, Postmedlen, ChartaeSigillatae-afgiften, Husbehofsbränneri-medlen, samt hvad Rikets Ständer dessutom serskildt hvarje Riksdag såsom Bevillning sig åtaga. Jag har äfven af Herr Lefren blifvit ytterligare öfvertygad om nödvändigheten, alt söka garantier emot försöken att, utan den andra 3i H, i3 Den 24 April e. m. Statsmagtens medgifvande, förvandla alla onera i consumtions-afgifter, hvartill, om ordning och säkerhet derigenom hefordras, man ej bör betvifla Regeringens sanction, och följaktligen begge Stalsmagternes medverkan. Med förbehåll af Konungens sanction , instämmer jag således i Herr Hjertås mening, och anhåller, att proposition måtte blifva framställd på följande förslag: Mantalspenningarne, Lagmansoch Iläradshöfdingeräntan, Tingsgästnings-penningarne inbegripne, samt
Anslagen under denna Hufvud-Titel förekomma i följande ordning; l:o Departements-Chefen. De nli förra Riks-Slalen anvisade 7,000 R:dr hafva, på sätt bilagde tabell utvisar, af Utskottet föreslagits att utan förändring bibehållas. 2:o Departementets-Canzli-Expedition. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet, i dess angående regleringen Bih, lill R. St. Troi, 1844. 4 Sami., 1 A/d., 12 Haft. I a Stats-Utskollets Utlåtandet N-o 38. af Fjerde Hufvud-Titeln afgifne utlåtande, N:o 37, föreslagit, utföras här från nämnde Hufvud-Titel öfverflyttade 105 tunnor spanmål, med motsvarande tillökning i det contanta aflöuingsbeloppet 105 R:dr, hvarigenom hela anslaget blifver 7,971 R:dr 32 sk., med 105 tunnor spanmål derunder. 3:o Departementets Commando-Expedition. Detta anslag, deruti förändring icke blifvit ifrågasatt, uppföres, enligt den förra Riks-Staten, till 1,520 R:dr. 4:o Förvaltningen aj Sjöärendena med Sjö- Charter-Archivet samt Ajlönings-Staterne för Flottans Stationer i Carlskrona> Stockholm och Götheborg. Uti detta anslag, som vid sisllidne Riksdag bestämdes till 488,076