Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjelfva de hufvudgrunder för Bankens Lånerörelse, som Molionairen uppställt, (tryckta Exempl. pag, XIII) hafva, äfven med vissa modificationer, sam i tillämpningen förekomma, på intet sätt låtit bringa sig inom de gränser, hvilka Banco-Utskottet från början och öfverallt haft till ögonmärke, nemligen, å ena sidan: ”att undvika ökade lån-anslag, grundade på nya Sedel-utgifningar, hvarigenom de af Statsoch Banco-Utskotten gjorda beräkningar, i afseende på myntbeSlämning och realisation, komme att rubbas;” och å andra sidan: ”att likaledes undvika sådana åtgärder, hvarigenom någon förminskning i Bankens hittills varande Låne-rörelse komme alt ega rum.” Pag. XXXI, angående årscredit för enskildaoch pag. XIV, angående tillfälliga lån-uppsägningar i de Näringar eller Orter, som skulle synas föran - Baneo-Ulskottets Utlåtande N.-o 82. io5 leda Reel-valutans uttagande, torde, till stöd för hvad Utskottet nu yttrat, ibland annat kunna åberopas. I afseende på räntefoten finnes, bland ofvannämnde hufvudgrunder, (pag. XIII), utstakadt: ”att, vid all utlåning utöfver de af Rikets Ständer fastställda creditiv, räntan ej skulle nedsättas under 6 procent;”—• en satts, hvilken Banco-Utskottet visserligen ej anser i och för sig origtig, men dock, under nuvarande förhållanden, ej ens trott sig kunna bjuda till att göra gällande, Då Banco-Utskottet således ej funnit möjligt, åtminstone för denna gång, att, såsom en grundval för dess tillstyrkanden, antaga, och till bifall hos Rikets Ständer anmäla, Hr Hjertås Förslag i sin helhet, bar Utskottet tyckt en viss grannlagenhet fordra, att ej specielt inför Rikets Ständer granska och bedöma vissa smärre delar deraf, och således rubba systemets fullständighet och sammanhang.
Alla de i vår förnuftiga natur grundade krafven äro oss ämnade till dylika ledstjärnor under vår jordiska vandring. Vi skola ej tro oss genom dem lösta ur sinnevärldens villkor, utan vi skola med deras hjälp söka göra oss till herrar öfver dessa villkor, så att de blifva medel i förnuftkrafvens tjänst eller vi åtminstone endast så till vida underkasta oss deras välde, som detta kan ske utan kränkande af vår högre naturs lagar. Tillämpas detta på stridens naturlag, vare sig den gäller folk eller individer, då blir striden berättigad, för så vidt rättvisan endast genom strid kan upprätthållas; eller den enda strid som är människan värdig, det är en sådan, som har friden till sitt mål och får förmildras af barmhärtighet och försonlighet. Så, men endast så kan gudsrikets fridslag åtminstone till någon del realiseras här, och det blifva » frid på jorden och människorna en god vilje ». Men söka vi realisera486 ORD VID FOSTERLÄNDSKA ST.-F. GUSTAF-ADOLFSFEST I UPSALA. den utan att taga hänsyn till jordlifvets lagar, så att vi lemna mänsklighetens sinnliga krafter fritt spelrum, då blir det i stället strid på jorden och människorna en ond vilje. Den strid, i hvilken Gustaf Adolf lät sitt lif, den var icke en rof-lystiiadens och hatets strid, utan just en strid för frid och god vilje. Och hvem känner ej, hur han ständigt sträfvade att förmildra krigets hårda nödvändighet genom skonsamhet och humanitet. Därför var ock hans strid berättigad, och därför kunna vi, både folket och individen, med frimodig beundran blicka upp till honom just i hans hjältelif och hjältedöd och hämta styrka och kraft af det föredöme han däri gifvit. Men, kan man säga, låt vara, att Gustaf Adolfs strid var berättigad; den var en strid för en hög idé, för mänsklighetens framåtskridande. Men är striden också berättigad, när det gäller blott ett särskildt land, kanske blott någon gränsprovins? Jag ber då att få säga, att enligt min tanke är intet mera skeft än att fatta Gustaf Adolf såsom en protestantismens korsriddare, som kastade sitt folk i ett förödande krig blott för att hjälpa Tysklands protestanter.
De la Grange af ifrågavarande liqvidationsfond tillagd ersättning med 800 R:dr, Utskottet får i anledning häraf vördsamt anmäla, att Utskottet å nyo genomgått de till ifrågavarande ämne hörande handlingar, och dervid funnit sig icke kunna åstadkomma någon fullständigare framställning derom än sorn innefattas uti 1825 års Revisionsberättelse och Hrr ComiteYades deröfver afgifna yttranden. Utskottet, som anser sig böra förblifva vid dess förut afgifna yttrande, får alltså, till svar å Hrr Hegardts och Eckermans framställningar, hänvisa till berörde i RiksStånden tillgängliga handlingar, hvilkas återinförande annorlunda än i sammandrag, på sätt i förra Betänkandet skedt, Utskottet ansett mindre lämpligt; samt 22:0 Hos H. R. o. A. samt hos H. BondeSlundet har anmärkning gjorts dervid , att Utskottet icke vidrört den af Revisorerne uppgifne omständighet, att Förvaltningen af Sjöärenderne blifvit ställd i ansvarighet för ett lån, upptaget för f. d. Arme'ens Flottas O fil - cerares räkning, att Statsmedlen graverats nied belal - Beta nlanden, N:o 3 ig. 6o5 ningen af räntan för samma lån saint att återgäldandet blifvit anvispdt på ett anslag å Åttonde HufvudTileln, som synts för detta ändamål otillräckligt. Då detta ärende lios Utskottet förevar, fann Utskottet sig i behof af åtskilliga upplysningar ur den senare tidens Räkenskaper , hvadan Utskottet äfven beslöt, att behandla frågan i sammanhang med den Utskottet åliggande Revision af Förvaltningens Räkenskaper, för år 1826, hvarom Utskottet medgifver det en anmälan bordt ske i förra Betänkandet. Dock är denna fråga numera utredd i Betänkandet JN:o 205 angående verkställd granskning af Förvaltningens af Sjöärenderna förvaltning och räkenskaper för sistberörde år. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Redan wid 1809 och r8io arens Riksdag i Stockholm ingas till det Hederwärda Bonde-Ståndet Riksdagsmannen Anders Sansten nan Ion, köpings Län ett Memorial, som till da warande Stats-Utstött remitterades, deruti han fvrcflog, att Ädelfors' Guld-Werk med >309 ars flut matte upphöra, samt de underliggande Hemman och Pauliströms Jernbruk pa öppen Auction till den mästbiudande hwar för sig blifwa försålde, hwarigenom han förmodade, akt en half Million Daler Sflfwermvnt stulle inom 6 manader troligen kunna til! Stats-Caflan indragasEster det Stats - Utskottet om beskaffenheten af denna Kronans Egendom inhämtat nödige underrättelser, afgaf Stats Utskottet öfwer förhållandet dest Betänkande, i anledning hwaraf Riksens Ständer, pa sätt is §. uti Riksdags-Beflutet af den 2 Maji r8rs innehåller hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo om,Nådig Befallning till Kammar-Collegium, att, da Adelforfi Guld-Werk atergar till Kronans fria disposition, inkomma med underdånigt förslag, huruwida del, samma bör fortfara eller nedläggas, i hwilkct sedanr. »7s6 Den 17 Julli. nare de dcrundee hörande Lägenheter kunna försäljas genom Auction ever pa Arrende upplatas. Da Kongl. Mant säkerligen Nadigst lärer täckas widtaga de anstallter, i afseende pa Ädelfors Gu d, Werk, som med Riksens Ständers ofwanbe, rörde underdåniga anhållan öfwerensstämmer; Sa anser Stats-Utffottet något widare harwid för närwaraode icke wara att tillgöra; Hwilket dock Rcksens Höglofl. Ständers egit ompröfwande wörd, sammeligcn underställes. Orebro den 14 Juli, iFrr. Pä Högl.
De ständigt återkommande thingen verkade väckande och upplifvande genom de vigtiga saker, som der förehades. Allt medverkade till att hålla det fria, friska lifvet vid makt. Ålderns dagar kommo till sist för den, som ej funnit sin död för något af de många svärd eller yxor, han under sina dagar sett blänka öfver sitt hufvud. Vanligtvis var kraften då bruten. Lagen betraktade derföre ock gubben som barnet. En åttiåring fick icke vitna; gifte han sig på eget bevåg och fick en son, hade denne allsinga anspråk på något arf. I äldsta tider offrade man sig, enligt sägnen, åt Oden, för att undslippa ålderdomens plågor och hjelplöshet. När man under medeltiden försökte framställa skildringar ur fädernas lif, fann man ock på att låta de gamla störta sig utför ättestupor. Den fullkomligt ohistoriska sagan om Götrek och Rolf talar derom, men i ingen gammal Isländsk saga har jag sett detta omtalas, ej heller någonsin sett en hänsyftning deråt. Det är väl sant, att folket i Sverige flerstädes utvisar s. k. “ättestupor“, men deras tro om dem kan lika väl vara en frukt af litteraturens inverkan, som källa till den skriftliga uppgiften. Hvem har icke hört, att Oden ligger i en af högarna vid gamla Uppsala? Det är ett senare tiders hugskott, som fått allmän spridning. På 1600-talet låg Oden begrafven i en hög i närheten af Sigtuna. Det vore godt, om vi kunde så följa sägnen om hans begrafning från ställe till ställe, tills vi fått honom bort ur menniskornas krets till det ställe, der han verkligen funnits, i Lidskjalf, der Nordbon såg honom blickande ut öfver himmel och jord. Att Nordbon icke räddes för döden, hafva vi hört ur de gamlas egen mun. Han visste, att det fans ett lif efter döden och han trodde, att det berodde på honom sjelf att i det lifvet få åtnjuta fortsättning af den ära, han här förvärfvat. Med en viss högtidlighet sörjde man för den aflidnas graffärd. Det synes ej alltid hafva varit sed att föra den döde ut genom dörren. Man bröt i stället ned en del af väggen eller öppnade nedtill ett hål och derigenom flyttades liket.
I dygn och dygn och dygn satt flickan still % och grgt ofver sitt staclcars nedsrnutsacle hjiirta - och son1 ingeuting renar och helm s&amp; s o n tA.rar, blef oclrsB hjartat hvczd det led lilsa skast och vackert s o n det \ w i t forr - bara litet rnindre kamsligt. Men nu, hade flickan blifvit radd. stigar. Hon siikte ensunihet ocli skuggiga SB liancle det sig att en ung kack student salutidigt begaf sig ut p&amp; resa. Han, ikte till f o t s ~, ty lik de flesta soln vilja liim nlgot hiirdt. bide h a m packning ocli bors till de latta. En dag motte han en ung kvinnct i sliten Zlvit kliiduing, lilngt. gyllene h l r och sorgsna, trotta ogon. Hon rek riidd undan for honom. Studenten, sorn Tar en riktig student, r a r oclssfi iimsint. W I ~ I vi inte foljas tit vi t \ 78~, sade lian. : Xi reses vB1 ocks8 for att ltira?)) )) Jag har inga pengar, srarade flickan skyggt. ?U skrsttade studenten, sH det eknde i bergen. %Pengar. avem har pengar? Hvem bryr sig om pengar! r Leende och lgcklig och med tHrar i blicken lade an fiickan sin hand i hans och sH foljdes de A t nt i ridn rida varlden. ~ n d t l i g e n, efter Br, komlno de till den stora stad, diir studenten vnr hemma. Flicknn hade beriittut honorn historicn om sin2 sju hjiirtan och fast studenten var en s l riktig student, att Iin.11 inte alls brydde sig om pengar - iinuu - sR l q d d e hnn sig sfi ruycket rner om rykte och Bra, och att flickan sknlle skaffn honoiil bBda delarna, det hade han foresatt sig.
Om antagande a f Lag - Comiténa förslag till Notarialinrättning ä Ian* det, eller, t annat fall, stadgande att allmänna sakprotocollet vid Häradsrätt skall ordentligt och fullständigt föras samt genast justeras. Lag-Comiténs ifrågavarande förslag hvir på den förutsättning, att Häradsrätterne :ola vara permanent© och hvarje Domsaga afva endast ett Tingställe. Utan att här lia något omdöme, huruvida nämnde inIttning kunde anses såsom en förbättring af [äradsrättemes organisation , i fall det försätta förhållandet redan vöre förhand , får tskottet nu endast förklara, att Utskottet, ed fästade afseende på Häradsrätternes nu »rande skick och arbetsordning, ej finner jwma inrättning lämplig och ändamålsenlig. 74 Lagutskottets Betänkande JSf.-o 8g» Och då det för öfrigt, efter nu gällande lag är hvarje Domstols pligt att föra ordentlig och fullständigt protocoll, samt hvarje part rätt att begära och erhålla protocolls-justerin i de mål, sorn honom angå, synes Utskottt något ytterligare stadgande, rörande protocoll’ föringen vid Häradsrätt, ej vara af nöde. Utskottet tillstyrker derföre , att de i dessa ämnen väckta Mot! ner må utan afseende lemnäs. 5:0. Örn den förändring i rättegång ordningen, att skuldfordringsmål ot jordatvister må, genom vad eller be svär, fullföljas frän Häradsrätt ti Hofrätt.
M. är vordet i Nåder förordnadt; och som de i ämnet ofvan uppgifne omständigheter dervid blifvit bestyrkte, samt ifrågavarande, under namn af Westerbottens Häst-jägare-sqvadrons-fond, bildade cassa alltså utgöres af Stats-Verket tillhörande medel, få Rikets Ständer härigenom i underdånighet begära, att räkeuskaperne öfver berörde fond måtte, i likhet med räkenskaperne rörande öfrige Stats-medel, varda till Rikets Ständers hädanefter sammanträdande Revisorers granskning öfverlemnade, äfvensom att, för den händelse, att ifrågaställde förändring i organisationen af Westerbottens Fält-jägare-regemente fortfarande anses vara af behofvet påkallad, E. K. M. täcktes till Rikets Ständer derom aflåta Nådig Proposition, på det att i sådant fall detta ärende, hvilket angår en fråga om förändring uti Indelnings-verkets hufvudgrunder, må kunna, i enlighet med 80 § Regerings-Formen, af E. K, M. och Rikets Ständer gemensamt afgöras. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Augusti 1840. Uppläst oell godkandt hos Ridd. och Adeln den ig Aug. i8fo. Preste-Slåndet den ig Borgare-Ståndet den ig Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående prcescriptionstid för emottagande i Kronans uppbörd af Bankens utelöpande transportsedlar samt sedlar ä 3 och 2 R:dr ä ofärgadt papper. (Banco-Ulsk. Uti. N:o 12.) S. A. K.
Med underrättelse att Kongl. Majit, i anledning af Bestyrelsens vid fjerde allmänna landtbruksmöte! underdåniga anhållan, att, för beredande af tillfälle för landets jordbrukare att draga fördel af de kemiska samlingar och upptäckter, som stå i sammanhang med deras yrke, en agrikultur-kemist måtte få antagas, låtit, genom Landtbruks-akademiens Förvaltnings-kommittés försorg, anställa läraren vid tekniska och landtbruks-skolan i Chemnitz, Doktor Alexander Muller, såsom agri kulturkemist i Svenska statens tjenst, emot vissa förmåner och med åligganden att, enligt bestämd taxa, göra ett visst antal kemiska analyser; att någon viss tid af året vara disponibel till resor inom riket, under hvilka haji, emot särskild rese-och traktaments-ersättning, bör tillhandagå de landtmän, hvilka hans biträde äskat, med sådana råd och praktiska undersökningar, som till utförandet äro beroende af kemiska kunskaper; att öfver sådana ämnen afgifva yttranden, när han dertill af publika auktoriteter uppmanas; att årligen inkomma med berättelse öfver sin verksamhet, särdeles i sådana delar deraf, som afsett allmännare gagn, samt att i denna berättelse redogöra för de vigtigaste uti kemisk-agronomisk riktning såväl inomsom utomlands gjorda upptäckter, har Kongl. Majit, som tillika förmält Sig hafva intill 1857 års slut anvisat medel till Doktor Mullers aflöning samt hyran för den lokal, som till hans laboratorium komme att begagnas, begärt, att å ordinarie stat måtte varda uppfört dels såsom års-arfvode åt agrikultur-kemisten 2,000 Ridr Riksmynt och dels till hyra för hans agrikultur-kemiska laboratorium 600 Ridr s. m., eller tillhopa 2,600 Ridr; och då Utskottet är öfvertygadt derom, att en sådan persons anställning i Statens tjenst skall blifva af väsentlig nytta för jordbruket, hemställer Utskottet , att den af Kongl. Majit äskade summa, 2,600 Ridr Rimt, må af Rikets Ständer beviljas, att årligen utgå på sätt Kongl. Majit föreslagit. 23.
Ja, det är visserligen sannt, men det kommer sig derutaf, att den utgår från en helt annan synpunkt. Den anser nemi. hvarken son eller dotter fullkomligt emanciperad från föräldramakten, och stadgar alltså ganska följdriktigt dessa föreskrifter, icke blott för qvinnan, utan äfven för mannen. Den föreskrifver Den 13 M»j e. m. 359 nemi. att förr än mannen fyllt 25 år och qvinnan 21 år, få de icke gifta sig utan föräldrarnes tillstånd; att ännu intill dess mannen fyllt 30 och qvinnan 25 år, äro de skyldige att till föräldrar eller, i händelse af deras död, till ascendenter gora en hemställan och begära deras råd (demander leur conseil par lin aete respectueux et formel) samt, derest tillstånd till giftermålet icke lemnäs, förnya denna hemställan ytterligare två gånger, en månad mellan hvarje gång, hvarefter först en månad, sedan den tredje så beskaffade begäran blifvit framställd, äktenskapet får lagligen afslutas. Efter 30 års ålder erfordras blott en sommation, och en månad efter dess framställande får äktenskapet afslutas. Detta är åtminstone rättvisare än i vårt land, der mannen lemnäs fullkomligt fri viii 21 år, men qvinnan aldrig. Dessutom finns väl äfven en annan nation, som torde kunna täfla med den Franska, huru mycket än den sednare gör väsen af sig, och det är den Engelska. I England stadgas, att när qvinnan är myndig, så är hon fullkomligt myndig, och kan således gifta sig med hvem bon vill. Seden gäller dock der lika mycket och stundom mer än lagen i andra länder, men det hindrar icke att ingen Engelsk domstol, dit en läder appellerade för att förekomma sin mer än 21 år gamla dotters giftermål, skulle förklara en till nämnde ålder hunnen dotter oberättigad att efter sin egen vilja ingå äktenskap. Det har blifvit mig sagdt, att man ansett orätt att fJtskit föreslagit, att den ålder, vid hvilken qvinnan skall blifva befriad från att stå under giftoman, skall vara 25 år, utan att dervid fästa qvalifikationen af myndig. Delta kan icke annat än förvåna mig.
Det mindre välbetänkta uti den föreslagna åtgärden, eller att R. St., förr än afgiftens årliga belopp blir kändt, borde göra förändringar i hvad de vid sista riksdagen beslutat är väl obestridligt. Ilr Rosenblad har likasom Frih. Cederström, yttrat sig serdeles lofordande öfver de fordom existerande förhållanden, då fattige och rike lärjungar kostnadsfritt lemnades undervisning i skolorna, och Hr Rosenblad yttrade derjemte, att det icke kunde förnekas, att i sednare lider missbruk inom skolorna inrotats; och att de facto nu finnes en skillnad emellan de rike och fattige lärjungarne, hvarom forntiden saknade kännedom. Jag känner icke, om Hr Rosenblad härutinnan har rätt, men det vet jag, att författningar tryckas och förvaras åt efterverlden, hvaremot det väl kan tagas för gifvet alt forntidens lärare icke varit angelägne om, att på något sätt förvara sin tids missbruk åt efterverlden. Dessa missbruk trifvas och frodas bäst i skuggan och mörkret. Det har blifvit en modesak, att berömma forntiden, och att klandra den närvar:de, men detta är falskt, ty menskligheten går ouphörligt framåt, om än framåtskridandet någon gång har en uppoch nedgående rigtning. Att missbruken vunnit häfd och följaktligen varit gamla, synes deraf, att många skolelärare icke velat ingå på den nya Staten, oaktadt den förhöjda lönen, och att de för den förlorade frivilliga afgiften erhållit en ersättning just af termins-afgiften hvilken till beloppet varit större än den af Staten gifna förhöjningen. Detta är ett factum, som icke kan förnekas. Säkert är äfven, att om vi än bebehållit det gamla skolsystemet, hade äfven de frivilliga afgifterne varit i behåll, hvilka mången gång öfverstigit den nu bestämda termins-afgiften. Innan jag Slutar, anser jag mig böra uttrycka den åsigt, att termins-afgiften snarare bör höjas än sänkas, ty det måste väl vara vida lättare att bedöma om en person kan betala 20 eller 10 r:dr än 5 eller 3 r:dr.
:) Hoii sliipade ifrigt fram en stor spegel af kattgull, tiiinde snHlt det rosenriirla blodet, tryckte in den lilla piirletanclen i sin tandliisa 111~11 ocli bredde nt den gyllene triinsen p i sitt skalliga hufrud. Och stras hlef hon lika ung och fager som flickan I~redvid henne. Fornojdt tog hasan fram iinnu en spegel. - JIen livad lion vidare gjorde, gaf sig icke flickan tid att se: sB ifrig var lion att, komma ut bland mhnislcor och f5 skankn bort s i m hjiirtan. Utanfor trollskogen gick en landsvlig i milaliringa krokar. Den fiiljde fliclran, sedan hon vKl hiimtat krafter vid en polhide biick, liinge, .liinge. Till sist kom holi till ett stort hus - ett riirdshus - som l t g pK en hbjd. Hit stiillde flickan kosan for ate f B hrila ~ i n a smB svullulzcle fotter, som redan hade hleminor. PA troslceln till hnset stod vtirden, en dgst tjock man. sKan dn betala?)) frigade llan k8rft. )) Ja2, svnrncle stolt fliclcaa, ty 110x1 tiinkte pB alla sina hjartan. I ~Brdshuset sta~lnade flickan i flera dagar, dels for att laga sin guldsommade klRdning, son1 fBtt refvo~: - och, dels darfor att: dla voro sB goda och vgnlign mot henne. on ' tyckte sig vara bland idel viinner. Niir hon till sist gjorde uppbrott stod hter varden pa troslieli~, nu med ett l h g t papper i 11nn.den. )) Kauslre ers hbga n&amp;d behagar betala?)) lir4gade han och bugnde sig iinda till jorden. Blygt lade fliclran ett af sina hjBrtnn i hans ntstrackta hand. ~Hvacl nu!))
Turgénjew, öfversättning af E — 2. 104 sid. Pris: 50 öre. JÄIIiltfpept Novell af Iwan [284] W i r é n flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. ' [95] Flyglar, Tafflar och Pianinos från J. G. M a l m s j ö. [35] Med lefnadsteckning och porträtt utgifna af Börje Norling. 350 sid. Pris: 1 kr. O * || ptil C:is Concentrerad GUST. NEERA af Lorenzo Hammarsköld. För dem, som önska god sill, rekommenderas vär utmärkt goda N o r s k a I s t e r s i l l. Försäljes i Vi, V * V * och Vs tunnor till billigaste priser. 1 kilo kostar endast öre. Äfven finnas l: m a C a s t l e b a y D e - likatess-Sill samt iskällarsaltad färsk och rökt X.ax hos Försöken Th. Winborg &amp; i Stockholm tillverkningar af 38 Bakom Kulisserna Intubi-Kaffe H u s m ö d r a r! S o j a, Med 7 illustrationer. 227 sid. Pris: 1 kr. är det erkändt bästa, billigaste och helsosammaste kaffesurrogat. Finnes i hvarje väl fournerad specerihandel i Stockholm och landsorten samt i parti och minut hos Stockholms Kaffeaktiebolag. Westerlind, Beefsteaksauce. synnerligen lämplig present Sorglustiga Humoresker 1 [116] års årgång af i m w m och S t o c k h o l m s Kaffe aktiebolag, N:r 4 Klara Östra Kvrkogata N:r 4. Allm. Träffas kl. ' IA — 6 e. m. Beskrifningar och teckningar öfver stolarne sändas gratis. [266] L L j u g a r e Andra vårt ångrostade och malda H. Beredt af prioaa Java eger det en fin och angenäm smak, är helsosammare än vanligt kaffe samt medför genom sin dryghet ytterst stor besparing. skolan.
Och bör om desia ätgärder bewis till Domstolen wara ingifwet ä nästa Rättegängs. dag eller Ting, som inträffar efter Tretio dagar, ifrän den tid, dä nämnde ätgärder bordt wara widtagne, alt wid förlust af den dä sökte Jnteknings förmonen, derest laga förfall ej styrkas kan. z) Dä ä fast Egendom Jntekning blifwit sökt, men Domaren ej öfwer den skedda Jntekningens beständ sig utlätit, stall det ConcoursDomaren tillhöra, att frägan om JntekningenS beständ upptaga och pröfwa. Gälde >ären, som i alla fall bör anskaffa Grawations bewis frän Jntcknings-Domaren, hwars stylldighet det altid warit och är, att flika bewis, när sädant östas, mot lösen meddela, mä äfwen äligga hos honom anmäla, att Cesiion blifwit' sökt, samt bewis derom för Jnteknings Domaren förete. Likaledes, säsom Förklaring öfwer 6.