Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 223. 559 af Rikets allmänna uppfostringsverk och att dervid i underdånighet föreslå de för bättringar, som kunde anses behöfliga.» Kommittéer) afgaf sitt underdåniga betänkande den 20 December 1828. Men meningarne voro splittrade. Sexton ledamöter af 23 antecknade sig såsom reservanter. Betänkandet kunde derföre icke utöfva den omedelbara verkan, som af en större enighet sannolikt skulle följt. Det väsentliga praktiska resultatet var knappast annat än inrättandet af «Nya Elementarskolan» i Stockholm, såsom en försöks-anstalt för de nya åsigternas tillämpande. Men den medelbara följden af nämnde kommittées arbeten har varit omätlig. De stora frågor, man då icke lyckades att lösa, ock hvilka då väl knappast voro mogna att lösa, behandlades dock så, att derifrån sannolikt mest är att härleda det intresse för uppfostrings-väsendet, hvaraf hela allmänheten nu lyckligtvis är lifvad. Striden angående nya åsigter föres oftast till en början på de dunkla aningarnas, på fantasiens och poesiens områden. Erithusiasterna ock poeterna äro icke så öfverllödiga till och med pä det rent paktiska fältet, som man stundom torde antaga. De äro väl äfven derföre värda sitt rikliga bröd af oss materiens trälar, fastän vi icke nu vilja gifva dem biskopsstift. De måste vanligen öppna öronen på folket, innan det lyssnar till den tråkiga prosans, till det torra sunda förnuftets, till den praktiska statsmannens röst. Uppfostringsfrågan har genomgått sitt första skede; vår tids största snillen deltogo i den jättarnes strid, som derom blifvit förd. Detta slägte är utdödt. Ingen är mera berättigad att uttala sitt «arceo», om ock många af de gamla drabanterna lätt utsäga sitt «odi». Detta hindrar dock icke nu «profanum vulgus» att träda inom skrankorna, och jag, betraktande mig som en af hopen, har i dag vågat taga till orda i det högvig tiga ämnet. Alla eller nästan alla de större frågor, som omtvistades 1828, äro ännu omtvistade.
Remitterades, jemte flera i anledning häraf lemnade yttranden, till Bevillningsutskottet. 30 Prot.-Utdrag den 17 December 1863. Herr Uettigt ^N:o 27}. angående ans\ai s-bestämmelse för skogsåverkan. Remitterades till Lag-Ut sko t let. Herr Bomans (N:o 29}, angående indragning af Fahlu tullkammare. Remitterades, jemte hvad vidare i ämnet blifvit yttradt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoitet. Herr Rydint (N:o 30}, angående Elementar-Iäroverket i Borås. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Herr Österbergs (N:o 31}, angående bränvins-brännings-skatten och dess användande. Remitterades till det särskildta Utskottet, för behandling af frågor, angående bränvins tillverkning och försäljning; och Herr Österbergs UN:o 32), angående förändring i föreskrifter, med afseende på bevärings vapenöfning. Remitterades, jemte hvad i ämnet yttradt blifvit, till Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. I). Anmäldes, att, vid denna dag anstälda val till Ledamöter uti dels Hemliga Utskottet och dels det Särskildta Utskott som blifvit beslutadt för behandling af frågor, angående tillverkning och försäljning af bränvin, blifvit utaf Ståndets Elektorer utsedde: / Hemliga Utskottet: Anders Andersson från Skaraborgs län, Matts Persson från Stockholms län, och Pehr Mattsson från Vester-Norrlands län, och i Särskildta Utskottet: Ledamöter: Lars Larsson från Elfsborgs län, Lars Mattsson från Upsala län, Anders Medin från Kronobergs län, Nils Svensson från Christianstads län, Magnus Mänsson från Östergöthlands län, och G. Nyqvist från Wermlands län. Suppleanter: Jöns Pehrsson från Blekinge län, Anders Andreasson från ^Elfsborgs län. Daniel Danielsson från Örebro län, och Lars Andersson från Gefleborgs län. S. D.
Nej, vi räkna endast med de vanliga, normala existensvillkoren, med hem, där tillgångar — större eller mindre — finnas, men af en, om det ej - är njugghet eller ett begär att vara herre, oförklarlig bevekelsegrund undanhållas makan. Äfven i vårt land — i utlandet är det mycket vanligt — gifs det emellertid familjer, i hvilka denna angelägenhet blifvit från äktenskapets början på för hustrun nöjaktigt sätt ordnad, och jag tror för visso, att den starkare parten ej funnit anledning ångra denna sin i godo träffade uppgörelse, utan snarare tvärtom. • Suomessa. (I F i n l a n d.) Några vildblommor samlade af Esstese. (Forts.) VIII. Teater. Småbarnsskolan behöfver pengar. Traktens ungdom har därför ordnat ett sällskapsspektakel. Buffeten förestås af en bondhustru. Senare på aftonen skall man dansa. Teatern är inrymd i en bondgård. Redan tidigt på eftermiddagen synas grupper af folk på landsvägen och fähusbacken invid gården. På scenen hamras och bultas: gardiner måste fästas för det målade pappfönstret; granna oljetryck nubbas upp på väggarna, stearinljus sättas i de borrade hålen nere vid rampen; ett bord, som står och vickar på det ojämna golfvet, måste stöttas under. Och mycket annat dessutom. De spelande äro samlade i » salongen ». Denna upptar större delen af rummet; själfva scenen har fått styfmorslotten, och det är så trångt » bag kulissen », att man nätt och jämnt kan gå förbi hvarandra. Allt är. färdigt, det återstår blott att måla och sminka de spelande. » Har du några tändstickor, jag måste bränna en kork till mina ögonbryn. » — » K o m, skall jag hjälpa att sminka dig — du sätter alldeles för mycket rödt på näsan. Du ä ' ju älskare, då går det inte an att vara rödnäst! » — » A c k, o m någon ville sota mig under ögonen, bara helt litet. Jaga ' » ett medelålders fruntimmer » — nej, nu blir jag bestämdt för gammal, tag bort det där tjocka strecket, ä ' du snäll! » — » Nej, men John då, din ena mustasch sitter j u mycket högre än den andra! Titta i spegeln, får du se! » Ändtligen är man färdig.
Med dessa fakta för ögonen förefaller det något egendomligt, när man sidan 21 (också angående det gustavianska tidehvarfvet) finner följande uttalande: » I) en tidens andliga prägel var ju också en helt annan än vår. Man * lcfde ännu midt uppe i de skeptiska filosofernas århundrade; det var just icke särdeles mycket man trodde på, men på en sak trodde man absolut, på den nu från m&amp;nga håll så fanatiskt förnekade lifsgttid-jens berättigande. » * * Herr H. syftar här sannolikt p&amp; Ibsens » Gengangere ». Att Ibsco der emellertid icke förnekat lifsglädjen, utan i stulet sjungit dess lof,Jag hade förut icke annat än delvis. läst Strindbergs » likt och olikt », men jag erinrade mig, att der fans ett kapitel med titel LifsgUidjen, och jag slog då upp och läste detta kapitel, naturligtvis i den tanken, att det skulle bekräfta hr H: s utsago om, att den » nu mera » så » fanatiskt » förnekades. Döm om min förvåning, när jag fann detta kapitel vara alltigenom mättadt med stark och glödande lifs-lust. Det hela var ett försvar för lifsglädjens berättigande, polemiskt mot all pessimism, fastän polemiken här var både stark och uppbyggande. » Återvänd så mycket som möjligt till naturen, gå icke med hop-snörd hals. hopknäppt bröstkorg; vaka icke, när du skall sofva, och drick icke, när du skall äta; kasta upp din bädd sjelf och spräng icke ditt hufvud på att hålla en husa, som skall ha tio kronor i månaden och ta provision på kaffebrödet, och skaffa dig icke hjernanemi på att få tråkiga och dyra nöjen; men lek, spring, åk skridskor, slå boll och var ung med de unga. Du skall få en sund kropp och en sund själ, som skall tro på lifvet och med mod gå i kampen, ty kampen skall komma, men den skall icke bli så vresig, så gallbitter; det skall slås friska sår, så att blodet rinner rödt, men du skall icke förgiftas, så (att blodet stannar svart och tjockt!
Ilusbehofs-bränning sker med högst 25 kannors panna. Det höga kannetal som man gifvit åt största husbehofspannan, afser de angifna, ehuru missförstådda, behof, både för folk och kreatur. Man anser denna bestämmelse såsom en tvungen gärd åt vanor och opinioner, hvilka endast småningom kunna förändras och upplysas. Tabellen Litt. A, härjemte fogad, specificerar närmare bränvinsoch dranktillgången, som liusbebofspannorne kunna lemna. 3:o Vid husbehofsbränning begagnas såkallad enkel redskap, som i i4 punkten närmare bestämmes. 4:o Denna husbehofs-rättighet må tillsvidare endast tillhöra jordegendom, stor eller liten, som är i jordebok upptagen och vederbörligen skattlagd, antingen den är belägen på landet eller vid städerne. 5:o Till förekommande af mycken enskild förlust bibehålies i83o års tariff för bestämmande af husbehofs-pannans storlek, relatift till egendoms-värdet inom förenämde 25 kannors pannerymd. 6:0 Beskattningen för husbehofbränning torde skäligast kunna bestämmas till endast hälften af hvad i83o års bränvins-förordning upptager för tillverkad kanna, eller \ sk. kannan, medelst afverkningsförmågans öfverflyltande för de tillåtne bränningsterminerne till en motsvarande bestämmelse, häftad vid pannerymden. Lyftpannor äro serskildt tagne i beräkning, äfvensom vederbörlig skilnad är gjord emellan inmurade husbchofs-pannor af större och mindre böjd vid olika rymd, medelst förhöjning af 5o till 100 procent, på sätt tabellen Litt. A. närmare upplyser. Dervid erinras alt man uppslält den billiga beräkning, att husbehof*. 36 B c villn.- och Oecon.-Ulsk.
Hvad arhetsmanskapet beträffar så, om det skulle tagas från åkerbruket och andra näringar, skulle dessa komma att lida alltför mycket deraf; och om man öfverräknar hela den del af Svenska befolkningen, som kan sägas låna sina armar åt det lägre arbetet, om man beräknar allt det arbete som måste åtgå till jernvägar, befästningar, som icke kunna åsidosättas, äfvensom andra allmänna arbeten, så tror jag att detta tillsammantaget blir nog mycket för att kunna utföras af Svenska arbetare. Dertill kommer ökade vapenöfningar, som också draga en stor del af arbetskraften från näringarne. Deremot ber jag att få föra Utsk:s tankar på möjligheten af att använda utländska arbetare; ty vi se t. ex. att icke mindre än G å 8000 arbetare från LippeDitmold begifva sig årligen till Danmark och der hafva sin arbets - 442 Den 6 December f. m. förtjenst hela sommaren, och sedan vända tillbaka på hösten. I Nassau hörde jag för!idet år att arbetslönen icke var högie än ^ R:dr Svenskt tuko. Arbetsfolket der tycktes vara mycket villiga att flytta till andra orter för att arbeta. Jag hörde ock att flere hade begifvit sig till Danmark. Jag hyser ingen farhåga för utländske arbetare, och tror att man lika väl kan och bör begagna dem, då man deraf är i behof, som man begagnar sig af utländska kapitaler, då man icke kan få dem i eget land. Dessa betänkligheter har jag ansett mig här böra framställa, och önskar ingenting högre, än att de kunna undanröjas och att vi måtte komma i åtnjutande af den fördel, som jag lika med mången annan efterlängtar, nemi. att en gång få åka på en Svensk jernväg. Jag slutar detta anförande med erkännande af den grundsats, att ju fortare ett sådant allmänt arbete verkställes, destomindre kostar det i afseende på den ränta det drager; men det bör likväl icke drifvas så, att de öfrige näringarne derigenom undertryckas, ty detta kan åstadkomma förluster, som icke synas, men kännas desto djupare, — större, än de skatter, hvilka landet kunde komma att draga äfvenunder en längre tid i och för jernvägen. Hr Hjerta, Lars:
Be svo. likon.-U(slottets Utlåtande N:o 21. och hvilken § blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkänd, har inom Borgare-Ståndet anmärkts, dels att uti bestämmelsen: »de som till följd af lyte obotlig sjukdom eller kroppslig svaghet äro till krigstjenst oförmögne eller alldeles otjenlige», ordet »alldeles» borde utgå, såsom gifvande åt stadgandet en betydelse, som ej skulle kunna vara dermed afsedd; dels att det icke borde på den ena statsmaktens godtfinnande få helt och hållet bero att för den ene eller andre göra undantag från skyldigheten att deltaga i allmänna beväringen, utan borde de särskilda omständigheter, som kunde anses berättiga till befrielse i nämnda afseende, vara i författningen »till sina allmänna grunder upptagne», så att man icke behöfde söka såsom en nåd, hvad man borde erhålla såsom en rättighet, och den ene icke af gunst komma i åtnjutande af en förmån, som förnekades den andre; dels att de vid kanongjuterierna anställde arbetare borde, lika väl som de vid gevärsfaktorierna antagna, njuta ifrågavarande befrielse; dels ock slutligen att, då det vore en från »samhällskontraktet oskdjaktig rättighet» att blifva medborgare i en annan stat, och det icke kunde anses för en skyldighet att bidraga till försvar af ett samhälle, som man öfvergifva, borde föreskriften, att den, hvilken, under det hans beväringspligt fortfar, önskar att till främmande land utflytta, skall i fredstid erlägga vapenöfningsfrihetsafgift och i krigstid genom legning sätta annan kar! i sitt ställe, ur författningen utgå, helst derigenom lades ett oskäligt hinder i vägen för dem, hvilka, utan att ämna öfvergifva fäderneslandet, önskade att företaga en utländsk resa, under det de ännu befunne sig i beväringsåldern; till följd af hvilket allt denna § blifvit till Utskottet återremitterad.
1 cd ytterst få undantag kunuen I, mina M, damer, hvarje år fira er födelsedag — de få undantagen utgöras nämligen blott af dem bland eder, hvilka haft oturen att i likhet med den snillrike tonsättaren Eossini göra sitt inträde i världshvimlet den 29 februari under ett skottår. Men med namnsdagarne är det icke så beställdt. Därutinnan har vår gamla hederliga almanack visat er en klandervärd brist på uppmärksamhet. Och jag ställer mig gärna på er sida i en strid mot denna vördnadsvärda och i många fall berättigadt populära urkund. Såsom förhållandena nu gestalta sig, hafva de bland eder, som äro mödrar, tvänne utvägar. Med pliktskyldig vördnad för det bestående kunnen I välja ett af de i almanacken förekommande namn åt lillan. Och då är ju saken klar. Framtida blomsterhandlare skola prisa ert forutseende, och så skola äfven våra bröder, de tyska fabrikanterna af gratulationskort. Men I kunnen äfven roed förakt för de af kungl. vetenskapsakademien gifna anvisningar välja ett namn, som visserligen måhända icke tillhört något kanoniseradt helgon, men som mera tilltalar ert skönhetssinne, äfven om detta tillvägagående kommer att bidraga till blomsterhandelns och kartongtillverkningens ruin. Visserligen finnas i vår almanack kviuliga dopnamn, hvilka ännu kunna göra anspråk på användning. Bland én mängd slagg, sådant som Potentia, Appollonia, Mormessa, Zenobia, Krispina etc. etc. träffa vi understundom juveler sådana som Maria, Anna, Elisabet, Klara m. fl. Dock tilltror jag mig kunna försvara den beräkningen, att högst tjugufem af de i almanackan förekommande kvinliga dopnamnen ännu kvarstå i allmänt bruk. I hela januari finnes väl näppeligen flere än ett mitt och förmodligen i många andras tycke välljudande — Gunilla. Prisca vore en ren oartighet, ty det betyder j u gammal, och Agneta samt det pompösa Emerentia torde väl få anses som antikverade.
Dess effect på sjelfva brännvinsbränningsrörelsen har åtminstone varit den, att, oaktadt de små pannorna från början skyddades, ty de erböllo nedsättning i skatten till -|:del under den, som ei lädes af de större, och sluppo äfven att beräkna afgiften efter mäskekarens innehåll, de små pannornas antal till den grad minskats, att Konungen för 3 år sedan kunde utgifva en författning af innehåll, att som då mera ingen i Preus sen ägde nog litet begrepp om brännvinstillverkningen för alt vilja drifva den med mindre än 100 kannors panna, så, på det ingen måtte i framtiden inledas på den skadliga banan att tillverka brännvin med mindre pannor, ville Konungen förbjuda användandet af redskap om mindre än nyssnämnda kannerymd. Att moraliteten förbättrats kan ingen bestrida, sorn känner Preussiska folket, dertill likväl det förträffliga uppfostringssystemét naturligtvis också i betydlig mån bidragit. Jag skulle önska, att jag kunnat utveckla mina skäl så sorn sakens vigt fordrar. Jag hoppas dock, att R. o. Ad. finner vigten och nödvändigheten deraf, alt i denna fråga taga elt kraftigt steg framåt, och i det fallet hoppas jag, att de fleste ledamöterne af R. o. Ad. skola med mig förena sig uti den anhållan, alt det sammansatta Utsk., vid besvarandet af återremissen, måtte taga de af mig uti min reservation uttryckta principer till grund för det riya betänk. Utsk. kommer att utarbeta. Hrr Mannerskantz, Carl Axel, Tersmeden, Carl Reinh., samt Råfelt, Anlon, förenade sig med Frih. Hamilton. Hr von Qvanten, Carl; Om närvar, betänk, skulle antagas, så hade jag visserligen ingenting att yttra deröfver; 1 8 H. • 5a Deni; Juni I. ra. men »om jag förmodar alt det blir återremitterad!, anhåller jag att tili en början få göra några anmärkntr vid det reglementarisko, och alt derefter få yLtra mig i afseende å hufvudgrunderna för det betänk., som ur att förvänta i följd af den förmodligen blifvande återremissen.
Innehållet af dessa skrifvelse!’skulle StatsContoret till efterrättelse meddelas, med förständigande derjemte, att de af Rikets Ständer beviljade, men ännu icke utbetalda extra anslag skola, i nion af skeende reqvisitioner, anordnas j)å de öfverskottsmedel, som Stats-Contoret bör för ändamålet reservera, så vidt de dertill lemna tillgång, samt sedermera i liqvid med Riksgälds-Contoret upptagas och godtgöras; att, för hvad tillgång icke finnes, erforderliga medel tå i Riksgälds-Contoret reqvireras; samt att alla de summor, som redan blifvit direete genom Riksgälds-Contoret utbetalda för extra Statsbehof, skola i Stats-Werkets räkenskaper uppoch afföras. Kongl. Maj:t förklarade serskildt i Nåder, att, sedan repartitionen af det för Armeens materiel beviljade anslag hunnit uppgöras och termineriie lör de tili hvarje föremål erforderliga summor blifvit bestämda, Kongl. Majrt ville Bil. till It. åt. Just. Omhiidsm. Emli. Ber. ders i5 Jun. 1834* 89 Ville genast derom underrätta Fullmägtige i Riksgälds-Contoret; och tillät Kongl. Majit i Nåder, att Stats-Secreteraren för Handelsoch FinanceArendena må tillkallas i den Comité, sorn fått sig uppdraget att föreslå omförmälda reglering, när fråga der förekommer om beräkningen af de summor, Sorn hvarje år skola till försvarsverkets iståndsättande disponeras, eller örn andra ämnen, sorn kunna inverka på Rikets financiela förhållande i allmänhet. 147:0 Angående moderation i postporto för bref af mer än 8 lods vigt. Anmäld den 29 April s, å. Kongl. Majrt befallde, att Öfver-Post-Directeurs-Embetet borde inkomma med underdånigt utlåtande och förslag, i afseende på verkställigheten af Rikets Ständers om förmälda beslut. Angående en Paketoch Forvagns-inrättning. Anmäld den 29 April s. å. Kongl.
Jag är glad öfver det understöd, som blifvit lemnadt min begäran, men jag anhåller få fästa uppmärksamheten derpå, att skälet, hvarför Utsk:t ansett domkapitlets val af 4:de profpredikant icke böra få öfverklagas, var det att Den 29 September. någon berättigad klagande icke kunde finnas, såvida man icke såsom sådan ville godkänna hvarje till befordran inom stiltet kompetent prestman. Detta förändrar likväl ingalunda min tanke om sjelfva saken, utan fortfar jag att yrka alslag å Betänk:t. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: För min del är jag af alldeles olika tanke med Frih. Armfelt och kan icke inse, alt l'tsk:ts förslag är så alldeles utan skäl. Jag skulle tro, att ju mera en församling gör sig reda för behofvet af en nitisk och skicklig själasörjare, desto mera skall den finska att fä yttra sig ang:de tillsättandet af denna själasörjare, .lag kan således icke instämma i den värde Friluns finskan, alt alla pastoraler måtte förvandlas till regala. Men—för att återkomma till ämnet — om jag icke misstar mig alltför mycket, skola |>å förslag till de konsistoriel pastoraterna uppsättas endast de sökande, som hafva största antalet tjenstår, och det är derför man i så många pastorater kallar gamla utlelvade personer, sorn ingalunda hafva tillräckliga krafter att sköta sitt ansvarsfulla kall. Detta har förorsakat domkapitlens önskan alt utom de 3:ne personer, som måste uppföras på förslaget efter ofvannämnde grund, äfven, då församlingen önskade det, kunna på förslaget uppföra en 4:de person, som af domkapitlet ansågs bäst svara mot församlingens behof. Jag kan icke inse att detta förslag skulle vara så olämpligt, och anhåller derföre om bifall. Gr. Sparre: Jag har endast begärt ordet för att rätta ett misstag i den siste värde talarens anförande. Det är icke så som han yttrade, att domkapitlen vid upprättande af förslag äro ovilkorligen bundna af årsberäkningen. En vidlyftig författning är utlardad ang:de de grunder, som böra följas vid dessa förslag, oell den föreskrifver att afseende skall fästas håde på tjensteår och meriter.
Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, som uti deras underdåniga berättelse den 14 sistlidne Oktober tillkännagifvit, att de, med ledning af deröfver upprättad förteckning, besett de under Kammar-kollegii vård ställda regalierna och åtskilliga andra, staten tillhöriga dyrbarheter, hafva derjemte för den åtgärd, som deraf kunde påkallas, omförmält, att, utom de egentliga regalierna och sådana dyrbarheter, sorn ännu kunna komma i fråga att begagnas, äro i Kongl. Skattkammaren förvarade åtskilliga persedlar, som lämpligare torde kunna i Kongl. Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademiens samlingar inrymmas, såsom t. ex. de uti Konung Karl X Gustafs likkista funna regalierna och de Riddarholmskyrkan tillhöriga silfverpjeser m. m. Häröfver har Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, genom biiagde nådiga remiss den 21 i ofvannämnde månad, som den 21 dennes till Kollegium ankommit, infordrats.
—- angående föreslagne förändringar och tillägg i JustitiaeOmbudsmannens Instruction. XLIX. i83. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om MötesPassevolancen för Indeldta Regementerne. XLIX. i83. — med förslag till förändrad redaction af 7 Cap. 3 § UtsökningsBalken. XLIX. 183. — om stadgande af straff förden, som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff förtjenar. XLIX. i83. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , angående Strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti. XLIX. i83. — om utfärdande af en Strafflag mot Slafhandel i allmänhet. XLIX. i83. — i anledning af väckt fråga om bekofvet ,.9° af fullmakt för den, som inlemnar fordringsägares bevakningshandlingar tillConcurs Domstol. XLIX. i83. Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, om en förändrad indelning af BåtsmansRotarne på Öland. XLIX. i83. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref, angående Directionens för Dykeriocli BergningsCompagniet uppgifne vilkor för vidare fortsättning af Compagniets befattning med Dykerioch Bergnings-anstalterne i Riket. XLIX. i83. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Lagförklaring, angående rätta grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådane stölder, hvilka, enligt allmän Lag, ligga i tveböte mot annan tjufnad. XLIX. i83. — angående reglering af RiksStatens Åttonde HufvudTitel. L. 6g. — angående ett af StatsVerkets öfverskottsmedel beviljadt belopp till ombyggnad af Lejonbacken vid Stockholms Slott. L. 6g. — angående reglering af RiksStatens Nionde HufvudTitel.