Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering men anmälde sig derefter ånyo samt yttrade: 388 Den 24 Februari. Gr. Sparre: Orsaken, hvarföre jag begärde votering var verkligen den, att jag orätt upfattat Hr von Köchs förslag. Då jag nu under tiden fått uplvsning örn dess rätta mening, anser jag mig böra afstå från min begäran om votering. Hr Aminoff: Då jag i denna fråga delat Utslcs åsigt, lår jag härmedelst reservera mig emot det nu fattade beslutet. 11 punkten, ang:de § i 6. Sedan jemväl Utslcs förslag till redaction af denna § blifvit upläst, blef detsamma af R. o. Ad. godkändt. 12:te punkten, ang:de § SO. Utslcs förslag till redaktion af ifrågav:de g blef härvid upläst samt af R. o. Ad. godkändt. 13:de punkten, ang:de g 21. Efter upläsning af Utsk:s förslag till redaktion af ifrågav:de g, yttrade: Gr. Sparre: Jag har i min reservation sökt ådagalägga, att det af Utsk. här föreslagna stadgande är dels oriktigt och dels stridande emot den nyare lagstiftningens tendens, som är att småningom borttaga de tysta förmånsrätterne, då man här deremot vill införa en ny förmånsrätt för fordringar, som i en konkurs kunna uppgå till 9 mill. Rdr. Det är klart, att sådant skall leda till förminskning i allmänhetens förtroende till bankerne. Vi hafva äfven genom vårt nyss fattade beslut tillkännagifvit, att vi icke anse sedelemissionen såsom någon gren af Bankrörelsen, den der bör i någon större mån gynnas, och då är det högst inkonseqvent att gifva innehafvarne af banksedlar en förmånsrätt framför Bankernas öfrige fordringsegare.
Kongl. Maj:t, somlåtit, genom den år 1812 tillförordnade Uppfostrings-Comité, utarbeta fullständigt förslag till en Författning om Folkskolor och Pasdagogier på landet, hvilket, i sammanhang med den allmänna regleringen af Rikets Undervisningsverk, kommer att hufvudsakligen pröfvas, har med Nådigt välbehag ansett och fastställt de flera inom Riket, dels genom Menigheters och Församlingars ChristJiga omtanka, dels medelst enskilde Medborgares frikostiga nit tillvägabragte och hos Kongl. Maj:t anmälda anstalter till ständiga eller ambulatoriska Skolors inrättande och uppbyggande af Skolhus, jemte det Kongl. Maj:t, för sådant ändamål, icke allenast beviljat anslag af Kyrkors behållna tionde och andra tillgångar, samt hugnat antagne Lärare med tillagd tjenstårs-beräkning, utan ock ofta af egna medel gifvit bctjrdliga understöd. Det för vcxel-undervisningens allmänna befrämjande i Hufvudstaden stiftade Samfund, som fortfar att dana skickliga ämnen till Lärare i Landsorterna, och årligen om ao Kongl. Majds Kådiga Berlitt. Ko i. denna uppfostringsgren meddelar berättelse» har erhållit förnyade stadgar; och då Samfundet, för anläggning af en Normal-skola och nödiga Arbets-skolor, i brist af egna tillgångar, hos Kongl. Maj:t anhållit, att, till första organisationen och inredningen af sistnämnda Skolor, undfå af allmänna medel en gång för alla 2000 R:dr, samt för Lärare-personalens aflöning och Läseskolornas underhåll årligen 2000 R:dr, har Kongl. Maj:t, till befordrande af omförmälda Arbets-skolors skyndsamma inrättande, funnit skäligt anslå en summa af 2000 R:dr, att utgå af den under Cpmmerce-Collegii förvaltning då befintliga Arbetshus-fonden.
Före uppnådda 60 lefnad s-år, i förening med 40 tjensteår, kan afskeds-sökande endast i händelse af bevislig oförmögenhet till vidare tjenstgöring pension erhålla. Pensions-beloppet bestämmes då efter tjenste-åren allena, medelst afdrag å 3/4 lön af i/4o för hvarje bristande tjenste-år. Öfverstiga deremot tjensteåren 4o och ålders.äreli 60, okas det ofvan bestämde pensions-beloppet med j/40 för hvarje överskjutande tjenste-år, eller ock med 1/60 för hvarje öfverskjutande ålders-år, derest detta sistnämnda beräknings-sätt skulle för afskeds-sökanden förmonligare utfalla. 2to. Den Banco-Fullmägtige förut medgifna rättighet, alt, i händelse af ohjelpligt sjukdoms-tillstånd och afgjord oförmögenhet att vida - Bihang till R St, Prot. 1834 i835. 6 Sami. 1 Afd, 2 Bandet, ä8:de Häftet. t a Bdtteo-U' skottets Memorial Nio ioo. re gagna Verket, kunna förflytta en Tjensteman på Pensions-stat, oaktadt han om afsked sig ej anmält, samt i sådana fall anordna hela lönen såsom pension, fastän föreskrifne lefnadsoch tjensteår ej äro uppnådde, må fortfarande intill nästa Riksdag begagnas, då sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång eller verkställigheten af Bankens nya organisation finnes oundgängligen nödigt. Hvilka äro de enda förändringar Utskottet ansett erfordras i denna Afdelning af i83o års Banco-Reglemente. Stockholm den i3 Februarii i835. JJ:o ioo. Änkor» till Exp.-Utsk. den r6 Febr. Memorialj, med f örslag till reglementariska stadganden motsvarande 4'de -Afdelningen af Art. 3 i 183o års Banco-Reglemente.
En discont och bankstyrelses naturliga rätt att vägra lån ligger uti det enkla förhållande, att ingen lag kan tvinga henne att meddela sådana, d. v. s. att anse de sökande såsom vederhäftiga, och skäl anföras aldrig till discontdirectionens protocoll. Om emedlertid föreskriften ang:de rättighet att inställa utlåningarna skulle införas i reglementet, bör åtminstone dervid stadgas, att dessa inställningar i första rummet böra träffa de inom hufvudstaden lånesökande; äfvensom det för sådan händelse synes vara billigt, att discontlånerörelsens minskning icke vidtager för andra lån än dem, som reverseras efter i83.f. Men, sorn sagdt är, hela den ifrågavar. föreskriften qvarstår blott till skrämskott och förargelse, och Den -j Maj. 3a5 den föga gamman, som en och annan capitalisl deraf kan erfara , synes mig verkligen icke förtjena särdeles mycket afseende. Vid io.‘de punkten: Föreskriften, att Bancostyrelsen åligger att, då proportionen emellan silfverfond och sedelstock nedfaller under i till 5, skyndsamt vidtaga tjenliga anstalter till återställande af denna proportion, anser jag, uppå de såväl af mig som flera andra talare i förmiddagens plenum d. 5 dennes andragna skäl, både oriktig och vådlig, samt yrkar således, att den må borttagas. Vid litte punkten: I fråga om den framdeles tillämnade förhöjning af sedelvalören till 5 gånger myntenheten anser jag det vara olämpligt att nu i allmänhet besluta om hvad framdeles skulle ske i en angelägenhet af denna natur. I öfrigt torde det vara problematiskt, huruvida det blifver någon till reda och enkelhet ledande åtgärd alt icke göra den minsta sedelvalören lägre än två gånger myntenheten. Jag betviflar detta, och ehuru jag anser skillingssedlarna kunna småningom afskaffas, tror jag likväl, att sedelenheten och silfvermyntenheten böra vara med hvarandra öfverensstämmande. Vid i 6: d e punkten:
Dis* contMassorna tillkommer, blir lör honom användbar i allmänna Rörelsen, och jag ser icke huru detta kan vinnas genom annat mell I, än inlösen med gångbart mynt af DiscontPapperen, etter den rabatt, som af utredningen för hvarje Verk serskilt bestämmesMed Utskotten delar jag den fasta öfvertygelse» , att inga nya biträden af Banque» kunna komma i fråga; men dä iörslaget innefattar att Utredningen af DiscontVerken må uppdragas åt Rikets Ständers RiksgäldsContoir, har det förekommit mig att detta. Verk skulle kunna med sina Sedlar genast inlösa alla ute* löpande godkända DiscontPapper ined den Otvannämnde rabatt; att Banquet s Fordringar i Disconterne dela med de öfrige lika förluster, tinner jag bi 11 hettn fordra; och hvad den af Utskotten föreslagne inlösen af Assig* nationerne till fullt för. fullo vidkommer, så finner jag visserligen den omständigheten, att dessa Papper troligen till uet mästa äro i de mindre bemedlades händer, så ömmande, att den både påkallar och rättfärdigar allt det behjertande Rikets Ständer döråt kunna lemtia , hvarföre jag anser dem på det sätt böra utan nåcon rabatt för Innehafvare» inlösas, att skillnaden emellan Massans tillgångar för AssigJiationerne och deras utelöpande belopp, bör förskjutas a! RiksgäldsContoiret, som i Räntorna å de utestående Fordringarne finner en utväg att framdeles godtgöra sig detta sitt förskott. All fordran på DisconteOs afskrifnings-* räkning anser jag ovcdersägligen böra dela li - 176 Den 17 Martil, e m. ka öde med de öfrige Fordringsägare, i anseende tili rabatt å sammanlagda Capital och upplupna Räntor.; men sorn h tet löpande Papper existerat tor denna sort skuld, anser jag till denna liqvid de i frågavarande Qbligationerue ställde på en femtedels årlig afbetalning under fern år, kunna vara lämplige, då dem tillika förböhöllfes
— Hu, så främmande och kallt! Den råa novemberluften trängde in på henne ge nom de öfverallt öppna dörrarna — hon frös ända in i hjärterötterna. I salongen var däremot allt färdigt och dörrarne stängda. En varm, kvaf och instängd luft slog emot dem. Här var ingenting att kritisera, ingenting att ordna, och de blefvo stående midt för hvarandra på golfvet. Det väl ombonade, något mörka rummet gjorde ett intryck på henne, som om hon skulle kväfvas. Hon ville gå, men kände sig som fastnaglad vid den mjuka plyschmattan, hvars stora rosenbuketter tycktes förhåna och bele henne. &gt;Hugo,&gt; sade hon, ur stånd att längre bära den börda, som tryckte henne, » har du skuldsatt dig för allt detta? » Han såg förvånad upp vid denna direkta fråga. — Under de nio år, de varit förlofvade, hade så småningom, omärkligt, men steg för steg, det förtroliga förhållandet dem emellan krympt samman. Han var aktningsfull mot henne, men förströdd och ointresserad i hennes sällskap, och han hade slutit sig alltmer inom sig själf. Afståndet emellan dem hade blifvit allt större, ty mot denna smygande köld och likgiltighet stod hon maktlös. Endast hoppet att det skulle bli bättre, då de blifvit gifta, hade de sista åren uppehållit hennes mod. — Nu var det dödt — en tillfällighet hade väckt till lif en misstanke, en hemsk, förödmjukande tanke, som hon ej kunde bli kvitt. — Hon måste till hvad pris som helst ha visshet. » Du vet ju, att jag inte har någon enskild förmögenhet. — Om än affären går bra — kan det ju ej bli tal om samlade kapitaler. — Det var mig emot — men — du har fått vänta länge nog, » sade han, icke utan en skymt af bitterhet. » Har inte du fått vänta? » » Jo — men den tiden är förbi, då jag väntade med otålighet. » Hans röst var af visande och kall, men hon märkte det knappt.
Jag hemställer derföre, om det ej skulle gå an att antaga tvånne llyttnings-terminer på året. Detta brukas på sina ställen, e4 huru det ännu ej år lagligt. Hvad den omständigheten angår, som jag hår hört nämnas, att man åker lika bra om natten som på dagen, lemnar jag det derhän; man skulle också på samma grund kunna yrka, att ingen borde hafva lyktor på sin vagn, emedan man färdas lika lått i mörkret, som då det år ljust. Sådan år likväl ej min tanka, och just derföre tror jag, att flyttningen lättast sker Midsommars tiden, då man har ljust, snart sagt i 24 timmar på dygnet oafbrutet. Jag förnyar således min anhållan om återremiss 525 Den la Maji c, «i, i synnerhet, som på såttförutår anfördt, hvarken potatoes-skörden eller lin-cdiingen år t illåndabragt den tid af året, då flyttningen nu inträffar. Grefve von Rosen'. Jag anhåller blott ali få upplysa, i anledning af hvad Herr Tham an. fört rörande Smedsdrångars flyttningstid, att orsaken hvarföre icke derom blef i Betänkandet nåmndt, år, att BergsRådet af Robson ej gjorde sin reservation förr ån vid justeringen af Betänkandet. Hvad åter potatoss-skörden angår, så enär samma förhållande med den, som nn åger rum, fanns långt innan den nu nämnde flyttningstiden stadgades , ansåg Utskottet denna omständighet ej böra tagas i betraktande. Friherre Wrangel, Henning: Ehuru jag har egendom både i Skåne och Halland, får jag förklara, att jag anser den nu varande flyttningstiden vara den båsta. Herr af Schmidt, Georg Lars: Med stöd af den kännedom jag åger om förhållandet i de Norra Provinserna, anser jag mig skyldig förklara, att för dem den nn varande flyttningstiden år den båsta; ty de fleste arbeten åro fullbordade, når den nu inträffar. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconomieUtskottets Betänkande böra, i anledning
Stånden vid de första voteringarna antoge olika grunder för sina beslut, t, ex. utvexlingsgrunden i realisationsfrågan, så att om 128, i32, i34 eller 136 sk, antoges af hvarje Stånd för sig, så vore en derpå grundad gemensam öfverläggning i det följande omöjlig. Bevisar ej detta, atL förslaget icke är verkställbart? Man har fästat sig vid mitt yttrande om det obehagliga i en gemensam öfverläggning i afseende på särskilda ståndsinteressen. Jag har ej åberopat detta i annat ändamål, än att visa, det Talmännen behöfde för hvarje gång inhemta sina Stånds tankar, rörtde gemensam öfverläggning, och att det lomme på ett ut, om man då antoge TJlskrs förslag. Ömtåliga förhållanden och interessen tillhöra ej blott Stånden, ulan hvarje enskild, som utan tvifvel har någon angelägenhet, hvilken lian ej ville lemna till föremål för andras öfverläggningar. Man påstår, att när Ltsk:n fått höra de gjorda anmärkningarna i massa, behöfver man blott säga, att någon sagt det och det; men det kunde hända, att någon då sade, det ingen yttrat det och det, Till förekommande af dylika invändningar är det nödigt, att discussionerna skriftligen afgå till Utsk:n. Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, icke later oss votera öfver en sak, sorn Utsk. ej framställt, utan blott öfver Utskts förslag, samt att Ståndet måtte såsom sin gemensamma tanka förklara , att detsamma icke är antagligt. 358 Dan 37 Octobcr f. m. Ilr Dalman: Om Hr v. Hartmansdorff haft rätt deri, att denna fråga redan förut vore afgjord derföre, att fråga om gemensam öfverläggning förut ingått i de förslag, sorn varit å bane till ändringar i representationssättet, skulle Hr Gr. o. Landtm, ju icke, sedan Gr. Fröliclis förslag, som tillika involverade gemensam öfverläggning och Iva kamrar, blifvit afslaget, omedelbart derefter hafva kunnat framställa proposln å Frih. Boyes eller Hr v. Troils förslag i enahanda syflning; men lika litet som Hr Gr. o.
Jag skrifver nu Gustaf Eriksons Skugga till Gustaf III. Min belöning för den förra blef pasquiller, och att Officerarne vid Åbolänningarne satte försåt för mig på gatorna. Jag väntar samma lott för det sednare stycket”. Att detta ”försåt” ej var en inbillning à la Rousseau, ser man nu af Barfods nyss utgifna anteckningar317. ”Lidners ode”, heter det der, ”blef i Finnland af vederbörande rätt illa upptagen; så att auktorn hotades med stryk af de då hemkomna Åbo läns regementes officerare. Men han beskyddades af de i Åbo befintliga officerarne af Flottan; som ej togo åt sig poetens förebråelser, hvilka eljest så kännbart drabbade många andra”. Hos det lägre folket blef detta konungska qväde högst populärt; och såsom prof derpå förtäljer samme Barfod, att han sjelf, när de fångne Anjala-conspiratörerne infördes i Stockholm och affördes till Fredrikshof, hörde, ur den åskådande hopen, tvenne unga handtverks-lärlingar recitera versen: Förrädarn ger han slott, och bränner dina kojor. Samma ton, som här, der Skalden dock ser i hoppet, huru Det Svenska Lejonet sig höjer Att famna öfver Wolgas strand, – fortklingar äfven i den till Rosenstein omförmälta Monolog, der han låter den Förste Gustaf, bland annat, yttra till den Tredje: Tro ej, att Gudars fröjd mitt hjerta ombytt har: I himlen älskas, hvad på jorden älskadt var. Mitt fosterland ännu, – ja! mer än förr, mig ömmar: Du vet det, som mig sett i höga känslors drömmar. Då dig din grymma pligt på krigets bana dref, I dina fäders höjd en helig tystnad blef. Af Gustaf Adolf följd, der svenska hjelmar blänkte, Jag öfver Fredrikshamn ner i ett moln mig sänkte. Der såg jag, Hjelte! dig, bland faror der Du stod; Men kände ej mitt folk. .. Jag kände blott mitt blod. Det tillhör Ödet ock engång, att uppenbara, Hur man Förrädare – och äfven Svensk kan vara. Du såg dig om ... stod qvar; och Äran till Dig for.
Hastigt vidtogos de få nödiga förberedelserna för Hagars resa. Fosterföräldrarna och hela barnskaran sågo tullnären instufva sin nya barfota bytesvara i höet på den fyrhjuliga bondvagn, som borgerligt folk brukade vid sommarresor före schäsarnas och åbokärrornas tid. Hästarna legdes för fyra mil eller för hela resan. Mellan Åbo och Helsingfors fanns i grefvens tid en början till gästgifvare och skjutslega, en lättnad för bonden, af hvilken adeln härintills trugat sig fri skjuts. Torparefolk är sällan sentimentalt vid afsked, men här låg i luften en förkänsla af att skilsmässan skulle blifva lång. Tommu snöt sig gång efter gång; det var något som tagit en orätt väg från ögonen. Sigfrida hämtade buren med Tätti, Hagar skulle än en gång klappa sin gunstling på de mjuka, svarta fjädrarna. Dordej sade: Du mitt hjärtebarn och mitt sorgebarn! Räfvarna hafva sina kulor och fåglarna sina nästen, men en vet jag, som före dig icke hade en sten att luta sitt hufvud mot. Res, om Gud vill; kom igen, om Gud vill! Befall honom dina vägar, och han skall finna också åt dig en kvist att sitta på! Inte ledsen nu! bjäbbade trastungen. Åkdonet rullade bort, och den andra spånen flöt ut på det strandlösa hafvet. Åbo akademi. Där bo bestier! Om tidehvarfven kunde förflyttas som tablåerna i ett skådespel, om nittonde seklet sutte som åskådare i salongen, förhänget rullades upp och sjuttonde seklet blottades där bakom i sin väldiga storhet, hur ogenomträngligt mörkt, hur dystert allvarligt, hur groft tillyxadt i sina massor skulle det icke te sig för åskådaren från ett annat tidskifte! Men äfven detta mörker hade sina glimmande ljuspunkter, äfven detta allvar sina gladare mellanstunder och denna grofva tidskoloss sina fint utmejslade spetsar. Det vi kalla natt ansågo de då lefvande som en dag, och skymdes dagen af moln med härjande hagelskurar, såg man dock stundom solen.
Ej ina frågor derom uti Ståndens Plena väckas, utan anmälas de hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda Konstitutions-Utskott. Delta Utskott, hvars pligt det vara skall att Grundlagarnc granska, äger rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. Riksens Ständer må icke å den Riksdag, då Utskottet någon sådan ändring föreslår, utan fiirst å den nästföljande, derom besluta. Blifva dä alla Riks-Stånden om ändringen ense, ofverl emile de Förslaget derom till Konungen, genom deras Talmän, med begäran, att Konungen ville Sitt bifall dertill gifva. Konungen inhemte hela Stats-Rådets lankar deröfver, tage sedan Sitt beslut och meddele Riksens Ständer ä Riks-Salen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka han icke samtycker till deras åstundan. Vill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre Hail Stats-Rådet och öfverlemne sedan Sin Proposition, jemte Stats-Rådets tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, utan att 0111 denna Proposition förut öfverlägga, uppdrage Konslitutions-Utskottet, att sitt utlåtande derom lill Riksens Ständer afgifva. Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa Riksdag, Bih. till II. St. Prol. 1850 & 1851. 3 upphäfvas, utan genom Konungens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. Ej må frågor derom uti Ståndens Plena väckas, ulan anmälas de bos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda Konstilutions-Utskott. Detta Utskott, hvars pligt det vara skall att Grundlagarne granska, äger rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga alt verkställa. Riksdagsmans förslag till grundlagsändring, det Konslilulions-Utskottet ogillat, for/alle.
Utlåtande N:o 51. (motion N:o 115), hvilka motionärer hufvudsakligen yrkat, att Rikets Ständer måtte, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga framställning, anvisa 250,000 R:dr att utgå under år 1867 till påbörjande af en kasernbyggnad för Svea Artilleri-regemente, men vid anslagets beviljande lästa det vilkor att byggnaden måtte förläggas å den höjdsträckning, som är belägen ofvanföre och emellan Svea Lifgardes och Lifgardets till häst kaserner; och hafva förstbemälde motionärer jemväl åberopat till Utskottet öfverlemnade ritningar och kostnadsförslag till en för uppförande å nämnda plats afsedd kasernbyggnad jemte stall och ridhus; slutande kostnadsförslagen å en sammanräknad summa af 867,171 R:dr 80 öre. Sedermera har Utskottet fått Irån Landtförsvarsdepartementet emottaga: l:o. Ett af Krigs-kollegium afgifvet, utaf ritningar åtföljdt förslag att å nuvarande Artillerigården inrätta kasern för Svea Artilleri-regemente genom påbyggnad af det der befintliga s. b. stora tyghuset samt användande i öfrigt af ej mindre begge flygelbyggnaderna än äfven den nu till kronobageri använda byggnad; i sammanhang hvarmed General-fälttygmästaren och chefen för artilleriet, jemte åtskilliga ändringar och tillägg i förslaget, gjort framställning att, med högre Artilleri-läroverkets förflyttning till hufvudstaden, artilleriets nu å Artillerigården befintliga’ verkstäder och allmänna förråder m. m. måtte förflyttas till kronoegendomen Marieberg; varande kostnaderna beräknade sålunda: A) För etablissementet i Stockholm: Tyghusets förändring till kasern 250,000: — Flyglarnes förändrade inredning 40,000: — En till stall afsedd flygelbyggnad 80,000: — Kronobageriets förändrade inredning 120,000: — Inredning af ett nytt kronobageri 15,000: — 505,000: B) För etablissementet vid Marieberg:
Boraare-Standet instämt; Sä ehuru uti Hederwärda Bonde-StändckS Prokccoll för den 27 Julii, hwarigenom stel iva ärende! är till Lag-UtskottctS handläggning inkommit, anlodiimg ilke ivar till yttrande, angående den befattning som Bergsbekjeningen borde -nied hemmans wärderingar tillhöra, anser likwäl 1'tffottet, lika med Hederwärda Ständer, dek blifwa en följd af hwad usi jjelfwa betänkandet i allmänhet är förcstagi!, a:r hwad i öfrige Landsorter stadgas om Krono Fogdens åtgärd mätte uti Bergslagen alwen wara gällande för BergS-Fogde eller den hans ställe företräder, Och tillstyrker således, att »ti den Expedition, svin fran Riksens HögloftStänder kommer att afga, knnde, i stället för de orden: "Krcmo-Fogden eller det, som under hans answar utmätningen werkställer", sättas: Lröno ellet Bergs Fogden eller bensöm under deras answar utmätningen werk - i6? Den 27 November. släller^. Äswen som ock stuteligcn Lag-Utffottet desto mindre äger anledning, afstyrka bifall till den i 4:de momentet hos Wallofl. Borgare-Scändet och Hederwarde Bonde-Skändek yttrade önskan, arr alla inros mätte blott genom npflag werkställas, som. enligt hwad N-fforrel nki sitt betänkande anmält Vkffot-cr äger öfmertygelse, att det mer konstlade sältet af Upoch Afftag är för afsigkcn med en auction ländande mindre till »verklig nytta, än till köpares förwillande och följakteligen med myeket ffäl kunna ändras. Stockholm den 16 November 1809. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högwörd. Prestc-StLedamöters magnar. Ledamöters magnar. Imrs ^ariöerström.