Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men lika lätt hör äfven inses, att för detta ändamål erlördras undervisningsanstalter, inrättade med hänsigt till det serskilda syftemålet. Har man gjort sig reda för delta, så torde det vara klart, att de allmänna Elementar-läroverken, oaktadt utvecklingen af deras real-linier, icke kunna motsvara här ifrågavarande skolors bestämmelse. De i städerna belägna högre skolorna äro tillgängliga endast för de förmögnares och de närmast boende mindre bemedlades barn; de vanor, behof och anspråk, som der förvärfvas, äro föga egnade för en lärjunge, utgången ur och ämnad alt fortfarande tillhöra den arbetande klassen, läse-lerrninernas långvarighet medgifver icke de för kropps-arbetsölbingen behödiga afbrott, sorn vid en högre folkskola mäste beredas; i följd deraf att undervisningen här måste afse en plan, fullföljd genom skolans öfre klasser, ölverhopas lärjungarne med en mångartad kunskap, hvartill de talrika begynnelse-(rådarne icke kunna mer än hastigt upplagas lör alt gagnlöst åter släppas på den kortare tid, som den blifvande arbetaren bör uteslutande sysselsättas med boken; och slutligen är undervisningssätlet icke sådant, som, enligt hvad förut är antydt, synes böra iakttagas i folkskolan. Sedan Rikets Ständer sålunda yttrat sig rörande grunddragen för folkskolans organisation, anse sig Rikets Ständer i sammanhang dermed jemväl böra upptaga frågan om löneförhöjning lör nuvarande folkskole-lärare. Alt dessa skollärares löner på de flesta ställen äro otillräckliga, torde visserligen vara en sanning, likasäväl som att en duglig och nitisk skollärare är en för samhällets väl så vigtig tjensteman, all hans mödosamma arbete lortjenar alt väl aflönas. Men en allmän löneförhöjning lärer dock icke kunna ifrågakomma.
Beträffande sedermera i förevartde punkt föreslagna votertspropostr, befanns den i sammanhang med inbjudningen framställda voter:s-propos. till följd af det nu fattade beslutet hafva förfallit, hvaremot de, för den händelse att samma inbjudning ej blefve antagen, föreslagne voter:s-propos:ne af R. o. Ad. godkändes. 7:de punkten. R. o. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna votertspropos. Hule punkten. Härvid förekom först och lades till handliugarne den af Ulsk. lill PresteSt. gjorda inbjudning. Beträffande sedermera de i denna punkt föreslagna votertspropostr, yttrade Hr von Troil, Sam. Gust.: I afseende på upställningen af desse voter:s-propos:r, har StalsUtsk. enl. min åsigt beträdt en lika vådlig som origtig bana. Förhållandet är nemi., att 3 Stånd beviljat 3,000 R:dr till Råby Räddnings-Inslitut. Borgareoch BondeShn hafva lemnat della anslag för en gång, hvaremot PresteSt. beviljat 1,000 R:dr för hvartdera af åren intill nästa Riksdag och derjemte föreskrifva åtskilliga vilkor. Men R. o. Ad. har afslagit frågan. Under sådana förhållanden kan jag icke inse, att R. o. Ad:s beslut kan vid blifvande votering ingå såsom conlra-propos. Anslaget är beviljadt af 3 Stånd och således måste voteringen i Förstärkta StalsUtsk. blifva om anslaget skall utgå en gång för alla eller årligen intill nästa statsreglering. Såvidt jag kan påminna mig, har praxis tillförene varit sådan. Jag anhåller alltså, att R. o. Ad., med afslag å voter:s-propos., malte förklara att votering skall anställas emellan Borgareoch BondeSt:ns beslut å ena, samt PresteSt:s beslut å den andra sidan. Frih. Åkerhjelm, Carl:
Ehuru Kämnersrätten i Calmar genom utslag den 5 Maj 1858 förklarat en person saker till ansvar för tjufnadsbrott, men förvisat honom, för vidare ransaknings undergående, till Ölands Södra Mots Häradsrätt; har likväl samma utslag jemte ransakningsharidlingarna först uti skrifvelse från K. Bfhde i Calmar län och Öland den 13 påföljande Juli, och således ej inom föreskrifven tid, kommit Ordföranden i sistnämnde Rätt tillhanda; hvarföre jag funnit mig föranlåten att för försummelsen låta tilltala Kämnersrättens Ordförande; och efter utförande af detta åtal hos Kongl. Maj:ts och Rikets Göta Hofrätt, har dess utslag i målet fallit den 29 sistl. April, af innehåll, att emedan Kämnersrättens Ordförande uti afgifven förklaring vidgått anmärkta försummelsen och • underkastat sig det å honom derför yrkade ansvar; ty och som i fråga varande ransakning och utslag, enligt Kongl. Brefvet den 22 Maj 1816, jemfördt med Kongl. Brefven den 18 November 1762 och den 15 April 1774, bordt inom fjorton dagar från utslagets meddelande, och således., redan den 19 Maj 1848, vara till K. Bfhde i Calmar län och Öland eller Domhafvanden i Ölands Södra Mot allemnade, men samma handlingar ej förr än den 13:de påföljde (påföljande) Juni, och således femtiofem dagar senare än vederbordt, till K. Bfhde inkommit, alltså pröfvade Kongl. Hofrätten, med stöd af ofvan åberopade Kongl. Bref, rättvist döma Kämnersrättens
Stånder, enår Herr Ministern Lagersvård med Notariens i Genua Jean Antoine Gambaros den 2 October i8!2, afgifnc attest behörigen styrkt, det han redan år 1810 och således förr ån Beslutet om afskrifningen på Utrikes gulden fattades, blifvit egare af Låneandelarne, pröfvat skäligt bifalla, att denna Herr Ministern Lagersvårds fordran skulle få liquideras på lika sått och efter enahanda grunder, som vid 1812 års Urtima Riksdag blifvit faststålde, i afseende på ofvannåmnde Svenske Medborgare tillhörige Obligationer i Holländske och Brabantske lånen, nemligen: att sedan Capitalet med derå till den 3 Augusti 1812 upplupne Interessen blifvit reduceradt till Svenskt mynt sålunda, att hela Summan i Genuesiskt mynt forst förvandlades till Hollands Courant, efter 7J. styfver för 1 Lire fuori di Banco, och 1 R:dr Hollands Courant sedermera beräknades och ansågs i värde lika med 47 skillingar Svenskt Banco å beloppet i Svenskt mynt utfärdades Riksgålds-Contoirets Obligationer, under den 3 Augusti r8i2 på 5 år och med 5 proCents ränta. Uti detta af Rikets Hoglofl. Ständer bestämde liquidationssått, har vid senaste Urtima Riksdag, Herr Ministern Lagersvård sokt den ändring, att Capita - Stats-Utskottets Betcinkanden. 2. måtte förvandlas till Hamburger Banco, efter sk. per Lire, hvaraf skulle uppkomma ett belopp i Hamburger Banco af R:dr 14,765. — hvilken Summa efter antagen Cours af 104 sk. Svenskt Banco för 1 R:dr Hamburger B:co skulle utgöra i förstnämnde myntsort R:dr 31,991. — —■* samt då Herr Ministern Lagersvård deraf endast bekommit . ... 16,8 5 5‘- 22. 2. hans återstående fordran godtgoras honom med Svenskt Banco 15,135:25.10.
Prot. 1856-1858. i Sami. 1 Afd. i Rond. 28 Höft. 1 Stals-Utshollets Memorial JM 281. 96 §, angående utbetainingssätlet för de under denna riksdag beviljade statsutgifter, som icke blifvit å riks-staten uppförda, svarar emot oell är lika lydande med 82 § i 1854 års reglemente. 97 <§, angående anslagen lill inredning och möblering af Deras Kongl. Högheter Hertigens och Hertiginnans af Östergöthland våning samt Deras Kongl. Högheters bosättningsoch hofhållnings-kostnader, grundar sig på Rikets Ständers beslut, genom bifallandet af sista punkterna i Stnls-Utskottets Utlåtande JM 40, sidd. 9 —10. 98 §, angående anslaget för läns-fängelsebyggnaders uppförande, öfverensstämmer med den bifallna 14 punkten i Utlåtandet JM 42, sidd. 28—29, oell är för öfrigt hufvudsakligen lika lydande med 1854 års reglementes 84 §.
För min del kan jag icke utan någon slags utredning, — och en sådan utredning kan icke komma 196 Den 18 Mare f. ra. från någon annan än K. M., — tillstyrka R. o. Ad. att, likasom på slump, fixera en summa, ang:de hvilken ingen af R. o. Ad:s ledamöter kan med säkerhet säga, att den är den rätta. Genom bifall till andra punkten af Stats-Utsk:ts nyss föredragna Betänk. N:o 65, har R. o. Ad. icke allenast, på sätt Hr Cederschiöld yttrat, lemnat medel till betäckande af den nu befintliga, till 800,000 rdr upptagna bristen, utan, jemte delta, tillika lemnat det belopp, som K. M. förklarat vara tillräckligt för att bringa inkomster och utgifter i jemnvigt. R. o. Ad. har således redan, genom beviljandet af ifrågav:de million, uppfyllt hvad IIr Cederschiöld åsyftat. I)e i denna fråga väckta motioner äro 3me: Den ena af Gr. Mörner, att ett belopp af 170,000 rdr måtte varda å ordinarie stat uppfördt, att från början af nästa statsreglerings-period årlieen från Stats-Kont. utgå, men återstoden anvisas å Riksg.-Ivont. att derifrån utbetalas med 250,000 rdr vid slutet af innevarande års lista qvartal, och 240,000 rdr efter ingången af år 1864. Den andra af Hr Cederschiöld angide anvisande för en gång af en summa, stor 800,000 rdr, samt förhöjning af det ordinarie anslaget med 50,000 rdr eller derutöfver, — ända till det af Gr. Mörner uppgifna belopp. Den tredje af Hr Stjernsvärd, att det ordinarie anslaget måtte ökas ifrån 630,000 lill 800,000 rdr rmt årligen, äfvensom att en million, i egenskap af extra anslag, måtte ställas till Konungens disposition.
Om nu förhållandet är sådant, som i detta mål tydligen skönjes, eller att medlen längesedan hade i kronans kassor influtit, derest icke Konung och Ständer sagt: ”Vi vilja icke, i våra kassor emottaga dessa medel, ulan vederbönde slippa betala dem”; så måtte detta väl vara kronans eget fel? Kammar-R:ns Adv.-Fisk. rår ej för att kronan skjuter ifrån sig de medel, han indrifvit. Om de blifvit tillgängliga, derigenom att årliga afdrag skett ä gäldenärens lön eller pension, eller på hvad sätt som helst, det är likgiltigt. Om för medlen ställts nöjagtig borgen, hade det äfven varit nog. Men om kronan säger: ”jag bryr mig ej om någon borgen”; så rår Adv.-Fisk. icke derför. Jag anhåller att R. o. Ad. ville fästa upmärksamhet dervid, att ifrågavar:de medel icke utgöra föremål för Konungens nåd; de bestå icke i böter, utan äro ersättning för ett penningebelopp, hvilket kronan undansnillats, och hvilket frami. Kanslirådet Valerius blifvit förklarad skyldig att godtgöra, emedan han ej iakttagit de kontroller öfver dessa medel, honom ålegat. Om kronan bortskränker sin andel i detta belopp, kan hon dock icke vara berättigad att derjemte eftergifva Adv.-Fisk:ns. Här har blifvit sagdt, att det icke vore den sistn. betaget att, om sin påstådda rätt med kronan tvista. Alltså skulle han först föra rättegång mot vederbönde redogörare,' och sedan medlen blifvit indrifna, lagföra kronan för utbekommandet af sina 12 proc. Sä kan jag icke tyda Kannnar-R:ns Instnn. Möjligen vill man 400 Den 8 Februari. här säga åt Adv.-Fisk. såsom en hög embetsman förmäles hafva skrifvit till en honom underordnad, hvilken fått löfte om befordran : ”väl häfver N. N. lofvat Tit. befordran, men ingalunda i akt och mening att det hålla, utan endast för att tjena Tit. till en upmuntran”. Jag frågar om ett sådant handlingssätt vore Konung och Ständer värdigt?
Uaj:t älveriemnads lorgisg tili laxs L 8tora 8iä-3 oilg-bevillningen, lagtade 1lili6t8 8tander älven gergliidt Xangl. l^laptg boga uppmärlgambet uppå lrägan om l>68tammande al en olöränderiig In1är8el-tuli L gpanmäi, tili ett 8ädant belopp, 8vm lör jardbrnbaren borde utföra ett tillräekligt glvdd emot utländsk medtälian, veit tillika, vici inträilande 8vagare skördar elie,' missväxter, lärekomma en ölverdrilven dvrbet ellsibrist pä denna nädvändigbetsvara. Ililiets 8tänder yttrade i detta alseende, burosom, tiii läreliommande al nöd, vid de tiillallen, dä missväxt eiler mindre gynnande skörd eger rom, oell tili mildrande al ris lieie ol^eklige verkningarne al ett sädant lorbäilsnde, en inom landet ordnad spanmäisbandel utgör ciet säkraste, tili bäde producenters veit eonsumenters lörman saltande, medel, oeb liikets 8tänder anbällo i underdänigbst, att L spanmäi en lär lem är olöränderiig Inlär8el8-tuii mLtte bestämmas, nemligen: lär livets, per tunna L:eo H:dr 3: „ liäg oeb Xrter, d:0 . » „ 2: „ Vicker, d:o „ i:36. — „ Xorn oeb Lo-bvete, d:o „ ,» i: 2^. — „ ilalre, d:o ,» i: iivarjemte biliets 8tänder tiii Ixongi. Naj:ts l^ädiga disposition ölveriemnsrie, bvad de salunda stadgade Vulialgilter kunde inbringa, lär att, genom Xongl.
Utskottet anser dessa, i den underdåniga skrifvelsen af den a3 April i835, närmare uttecklade grunder vara rigtiga, och att föl jagt 1 igen ett förslag till gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar, lika med det, sorn nämnde underdåniga skrifvelse åtföljt, ånyo bör lill Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnas, med iagttagande af ofvanbérörde, utaf Utskottet nödigt ansedda, tillägg, angående betalning af ränta vid liqvid af vexel, ställd att betalas här i iliket i utländskt mynt; hemställande alltså Ulskottet tördsamligen, att, med uppliäfvande af ej mindre Kongl. Maj:ts förnyade Vexel-Stadga den 2/ Januari 1748* Kongl. Förordningen den 12 Juni 1816, angående vissa delar af Vexelhandeln, Kongl, Kungörelsen den y Jagus ti 1816, angående förhållandet med Vexlar i Svenskt mynt, som å utrikes ort är o dragne på i Riket vistande man, Kongl. Kungörelsen den y Maj 18ty, angående hvad iagttagas bör, i anseende till Vexlar och Invisningar, ställde att betalas i Svenskt mynt för utländsk mans räkning, Kongl, Brefvet den 5 November 181 y och Commerce Collegii derpå grundade Kungörelse den 24 * samma månad angående hvad som bör iagttagas vid uppköp af Vexelbref genom syssloman, Kongl. Brefvet till Comrnerce-Collegium den 22 Mars 1821, angående förklaring af g § i ofvanberörde Kongl. Förordning den ta Juni i8t6, samt Kongl, Kungörelsen den sy Aug. 1828, angående rätta förståndet af de uti 4 oc^ 5 4f.§‘ af sistnämnde Kongl. Förordning innefattade stadganden, än ock af den under den 2o Maj r835 utfärdade Lag för inrikes vexlar, antagas mätte en sd lydande Lag-Utskottes Betänkande, N',o 143. 5 VEXEL-LAG. I CAP.
N:o 39, i anledn. af väckt fråga 14* 212 Den 25 Juli. om upphäfvande af K. circuläret d. 7 Juli 1841, sami upplifvande af K. brefvet d. 8 JuDi 1819, ang:de sältet för fångars transporterande. Gr. Sparre, Erik: Jag betviflar icke att IJlsk. hyst den bästa mening vid framställande af delta förslag, men jag tviflan på att lagstiftande makterna kunna stadga något sådant. Det är nemi. en princip all den skjutsande i allmänhet har rättighet alt följa med sin häst. Det synes också billigt att lian derigenom får tillfälle att efterse sina hästar. Gångpengar betalas af den resande endast dä emellan honom och den skjutsande aftal kan träffas derom att han sjelf icke medföljer hästen och dä han således på ett eller annat sätt skaffar sig fram för att återhämta den; men att lagstiftaren skulle ålägga fångförare att medföra så mänga personer efter en häst att den skjutsande icke finge medfölja, befarar jag vore orätt. Jag måste således för min del yrka afslag pä ifrägavar. betänk. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Hvad som kan vara lagligt för en hvar resande bör väl icke få anses olagligt dä en fänge föres, och då lagen medgifver, ali gängpengar kunna fä betalas då en resande så vill, sä bör väl lagstiftaren hafva rätt att stadga sådant för den händelse att en fäuge föres af en fånggevaldiger efter en häst. Del hindrar ingalunda den skjutsande att ställa sig bakpå, och ersättningen blir då egentligen för den ökade, tyngd, som föres efter hans häst, och inom Disk. har icke någon uppträdt som hestrid! lagligheten af detsamma; hvarföre jag anhåller om R. o. Ad:s bifall till betänk. Hr von Troil, Emil: Jag skulle tro att Gr Sparre icke riktigt uppfattat Utsk:s här framställda förslag, dä han trott detsamma innefatta ett förmenande för den skjutsande att medfölja åkdonet. Sådant har jag åtminstone icke kunnat finna förslaget vara.
Af enahanda skäl, och enär bifall till motionärernes förslag skulle föranleda en minskning i presterskapets, i behörig ordning fastställda, löneförmåner, få Utskotten tillstyrka, att ifrågavarande motioner må förfalla. Ank. till Evp. Utsk. den 17 Aug., kl. 6 e. m. Ullålande, i anledning af vackt fråga, angående tillsynen d karantdns-bevakningen vid rikets kuster och gränser samt dess bekostande af statens medel. Inom vällofliga Borgareståndet har herr Bjuhr, uti en till Slats-utskottet remitterad motion, anfört, att, då all sådan karantäns-bevakning, som för betryggande af hela rikets välfärd anordnades och vore förlagd utom territorium af viss kommun samt stöde under Kongl, karantäns-kommissionens eller Konungens befallningshafvandes omedelbara förfogande, icke rimligen kunde betraktas såsom ett kommunal-bestyr, hvilket äfven bevisades deraf, att staten bestridde utgifterne för karantäns-inrättningarne vid Furusund, Djurhamn, Slitö, Drottningskär och Känsö; så vore det äfven statens pligt att bekosta all dylik bevakning. På grund häraf har motionären föreslagit: att karantäns-bevakningen å rikets kuster och gränser måtte, såsom varande i grunden ett statsbestyr, uti alla dess detailler ordnas och handhafvas utaf de rikets embetsverk, som sådan bevakning nu ombesörja, samt att kostnaden derför malte af staten bestridas, emot rättighet att af de farkoster, som undergå karantän, uppbära lämplige afgifter; alt de kommuner, hvilka redan fått vidkännas kostnader för dylik bevakning, måtte derför, enligt vederbörligen verificerade räkningar, erhålla ersättning af statsmedlen, dock emot skyldighet att till statsverket Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcoltens Utlåtande, N:o 73. 7 inbetala do afgifter, de för samma ändamål af sådane fartyg uppburit, samt slutligen, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t meddela det beslut, som Rikets Ständer uti ifrågavarande ärende kunde fatta.
Vid 16 punkten: af Herr lidfelt, A., som ansåg Utskottets beslut strida emot föreskriften i gällande Riksdags-Ordning. af Herr Doktor Björkman, som reserverade sig deremot, att Utskottet icke föreslagit Rikets Ständer bibehållande af Banko-reglementets 196 § i dess nuvarande skick sedan 2:ne Riks-stånd afslagit den ifrågasatta ändringen. Att föreslå votering i förstärkt Banko-Utskott om hvilka personer böra utfärda vederhäftighetsbevis, syntes Herr Doktorn icke vara rätt tillbörligt. Dessutom äro vid denna punkt reservationer anmälda af Herr Lektor Söderberg, Domprosten Widebeck och Domprosten Ahlstrand samt Herr E. E. Falhem. Samt vid 17 punkten: af Herr Doktor Björkman, under förklarande, att han reserverade sig mot den af Utskottet föreslagna förändring af fördelningen utaf fonden för Handelsoch Närings-diskonterna, enär derigenom Stockholms distrikt blifvit beröfvadt 100,000 R:dr. Åtminstone hade väl Götheborgs distrikt icke bordt erhålla den nu föreslagna tillökningen af 60,000 R:dr, då 2:ue stånd redan gillat Utskottets förra förslag samt Ridderskapet och Adeln återremitterat denna punkt endast för att Malmö distrikt skulle erhålla någon tillökning. Denna minskning i fonden för Stockholms distrikt vöre så- mycket hårdare, som detta distrikt jemväl gått förlustigt 300,000 R;dr vid den föreslagna fördelningen af Diskontfonden, att ej nämna förlusten af 100,000 R:dr till låne-kontoret i Wisby. Uti denna reservation hafva instämt Herrar F. A. Rinman och K. A. Almgren. i STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1831. Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 40. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Juni 1851, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af Anders Pehr ssons i Holmerud ansökning om ersättning för en genom vådeld förlorad sedel ä 500 riksdaler.
De blifva i allt fall nödvändiga till bibehållande af en ädel beskälarerace för landets behof, ett syftemål, som oundgängligen medför alltför stora kostnader för att inbringa vinst, hvarföre äfven dessa stuterier måste påräkna Statens understöd för sitt bestånd Enligt K. M:s Nåd. föreskrift vid stohållningarnas inrättande skulle StuteriÖfverstyrelsen, efter g:de fölningsåret, i3i Den i!\ Februari i. inkomma med und. yttrande om den verkan , desamma medfört, hvarefter deras fortfarande eller upphörande skulle i Nåder bestämmas; och har, till underd. åtlydnad häraf, ÖfverStyrelsen, med anledning af ofvanuppgifna skäl, icke allenast tillstyrkt stohållningens fortfarande i Skåne, utan äfven dess utsträckande till andra provinser, med några föreslagna förändringar i vilkoren. Enligt ÖfverStyrelsens und. förslag skulle stohållningarnas antal från io bestämmas till 20, samt äfven förläggas i andra provinser utom Skåne, hvilka äro mest passande för hästuppfödning. Hvarje stohållare skulle förbinda sig att inmönstra i beskälare och minst 5 ston, honom likväl obetaget att efter eget godtfinnande öka detta antal. Stoägare skulle erhålla 5o R:dr B:co för fölfallet efter inmönstrad hingst och sto, men likväl endast åtnjuta denna förman för 5 sådana föl, så att stohållningskostnaden för hvarje stuteri icke skulle komma att öfverstiga 2Öo R:dr. Contracten skulle uppgöras på minst 5 och ej öfver io års tid, men kunde likväl inom denna tid af stohållaren uppsägas. Den, som förbunde sig att vid stohållningen hålla inmönstrad fullblodshingst, skulle äga rättighet att framför andra ingå stohållningscontract; och skulle efter denna plan kostnaden för stohällningen uppgå till 5ooo R:dr 13:co om året. Härå har K. M. täckts i Nåder afgifva det svar, att K.
Jag tror då att del icke är för mycket, att vi egna honom en sjundedel af den tid vi arbeta, ja än mer. Låtom oss derföre gå i förbund med Herren, när vi bygga våra jernbanor; jag tror då, att de skola blifva väl byggda. Men om vi fräckt trampa hans bud under lötterna endast för slem vinnings skull, då tror jag att vi misstaga oss på slutsumman. Jag ber nu att. få uppläsa den af Prosten Emanuelsson emot Utsk:ts Betänk, afgifna reservation. Den lyder sålunda: aDä det icke kan anstå en kristlig Stat, att gifva sina medlemmar efterdöme af sabbatsbrott och lagöfverträdelse, men detta nödvändigt måste ske, om dels trafik å Statens jernvägar tillätes, dels trupper utan nödfall sammandragas å sönoch helgedagar, då, genom de å dessa dagar utgående jemvägs-tågen, en mängd af städernas befolkning lätt och hastigt kan förflytta sig långt, ut på landsbygden och der genom sina nöjen störa sabbatsfriden, ja sjelfva Gudstjensten i de nära jernvägen belägna kyrkorna, hvarpå exempel icke saknas, då till dessa stadsboars förlustelse bättre och sämre krogar redan upstått och säkert framdeles komma att upstå vid stationerna, der landsbygdens på söndagarne lediga ungdom samlas till utsväfningar, då denna ungdom äfven på ångvagnarne latt kan förflytta sig till städerna och blottställas för de frestelser, som der i så ymnigt mått förekomma, och dä ändtligen den vinst, som Staten kan hemta af söndagsresorna, icke i någon män kan ersätta förlusten af så mångå medborgares gudsfruktan och sedlighet, så måste jag reservera mig mot Utsk-.ts beslut, under yrkande: att B. St:r, genom underd. skrifvelse, måtte hos K.. M:t D e n 14 Mars e. m* 145 M-:t anhålla, att all trafik å Statens jernbanor måtte på sönoch helgedagar varda förbjuden, äfvensom att, så vidt ske kan, inga trupper måtte å sådane dagar sammandragas. Och finner jag så mycket större skäl tili detta yrkande, som ängen enskild medborgares rätt derigenom förnärmas.»
Nej, kommer contraproposilionen alt innefatta Presle-Slåndets beslut /"alt både Beredningsoch Taxerings-Comiteer på landet böra bibehållas, men de sistnämnde likväl endast hållas under första året, då en ny Bevillningsförordning tillämpas.. För hufvudsakliga voteringen, lår Utskottet dernäst föreslå följande proposition: 2:o, Den, som bifaller Utskottets af Borgareoch Bonde-Stånden godkända förslag, alt Taxerings-Comiteerne på landet, sådane de hittills varit, må indragas och förenas med Beiednirigs-Comiteerne, under gemensam benämning af: Taxerings-Comite' på landet, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej Vinner Nej, antages: (Usta alternativet) Ridderskapets och Adelns beslut, (Udra alternativet) Preste-Slåndets beslut. Stockholm den 12 November 1840. ■'•'■»'■■■—i '■■ i ■' »■■• nu munn» i STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i84o. i Bevillnings-TJ Iskottets Betänkande> N;0 3-2. ■1 N:o 32. Ani. till Exp. Utsi. den 16 November, kl. io f. m. Betänkande j angående stämpling af Spelkort samt af giften derför.