Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Utsk. har föreslagit behofvets fyllande genom minskning af beful och sammanslagning af reg:ten. — Utom det att behofvets fyllande sålunda skulle blifva stäldt på framtiden, så utgör det af Utsk. angifna sätt att ti11vä — gagå en anticipation på den af Utsk. önskade planen till försvarsverkets organisation; och afgjordt måtte vara, attalia sådana mått och steg försvåra möjligheten af en sådan plans uppgörande, såvida icke bestämdt är, alt de dermed stå i öfverensstämmelse, eller tjena lill att förbereda densamma. Jag begär derföre propos. å afslag å Utsk:s betänk, i denna punkt, och föreslår vördsammast, att det af K. M. äskade anslag af 19 >00 r:dr till lönefyllnad åt en del officerare vid indelta infanteriet måtte blifva be vil jad t. H, Ev. Hr Gi. Löwenhjelm, Gustaf: Allt billigt förhållande har längesedan upphört mellan de förmåner, tjenstemannen åtnjuter, och de, som lätteligen vinnas vid alla andra yrken, såsom industri, bandel, jordbruk m. m., nemi. icke ens som ägare, men som verkmästare, contorist eller inspector. Med kunskaper och skicklighet, ofta ringare än hvad deraf i mången tjensteväg erfordras, vinnas vida förmånligare villkor än i Statens civila eller militära tjenst. Frågan är nu om tillökning af 100 r:dr åt några ryttmästare och af 5o r:dr, ja t. o. m. blott 20 r:dr åt andra officerare; och sådana förbättringar i så svaga villkor, som dessa militärers, väcka betänklighet hos våra Medständer! Måtte de betänka, att den som blindt förknappar sina tjenares lön, han blir utan tjenare; alt detta gälier för Staten som för individen, och att betjent måste ändå Staten vara. Den 11 Augusti c. m. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna punkt. Ropades nej.
Jag tror ock lika med Grefve Spens, att en återremiss till Serskilta Utskottet ej skulle leda lill något resultat, ty Utskottet är troligen ej i tillfälle, att på den korta tid af Riksdagen, som nu synes återstå, utarbeta och till RiksStånden inkomma med ett annorlunda beskaffadt förslag, än som redan är aflemnadt. Jag anser derföre den enda utvägen vara, att, jemte öfverlemnande till Kongl. Maj:t af Utskottets project, Riksens Sländer bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo, att Kongl. Majit täcktes förordna en Committé, hvilken med de lijelpemedel ifrågavarande förslag jemte de handlingar, Utskottet för sammanfattandet deraf begagnat, kunna aflemna, sättes i tillfälle att utarbeta ett fullständigt förslag i • ämnet, hvilket vid nästkommande Riksdag borde till Riksens Ständers granskning framläggas, och hvarvid Kongl. Majit tillika, om så godt synes, kunde aflåta Nådig proposition om ändringar i de delar af Grundlagarne, hvilka i anledning af sådane förslag komrae att äga rum. Herr Rothlieb, Carl Fredric: Jag ärnar ej tala om mitt nit, min värma för Fäderneslandets väl; ej heller om vådan af att, genom framställningar här, kasta medborgare i förvillelse. Jag vill blott hafva den äran förklara, att jag förenar mig uti Herr Grefve Spens Deri in Maji. 537 Spens’s och Herr Munck af Rosenschölds yttrande, att serskildta Utskottets ifrågavarande Betänkande bor öfverlemnas till K:gl. Maj:t, för att sedermera lända den Committé' till upplysning och ledning, som får sig uppdragit, att utarbeta förslag till en förbättrad CollegialStyrelse, och förenklad arbetsmethode inom Collegierne, med flere Verk: att remittera det, antingen helt och hållit, eller till en del, till ConstitulionsUtskotlet, på sätt Friherre Boije hemställt, är stridande mot de former, som vid frågor om ändring i Grundlagarne, äro föreskrifna.
Jag skulle visserligen så mycket mindre hafva att deremot erindra, Pen Ii Juni i f.m. 565 som jag än i denna stund icke vet, hvad sorni detta ämne utgjorde Ridderskapets och Adelnsgemensamma tanka. Men då jag förmodar, att flera andra frågor måste till behandling af ConstitutionsNämnd öfverlemnas; hemställer jag, otn ej äfven denna kunde vinna samma åtgärd. Haris Excellence Herr Grejven och LandtMarjkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade förblifva vid dess den 27 sistlidne Maji eftermiddagen, i detta mål förut fati tade beslut. Ropades Ja och Nej. Herr Påhlman j Otto Fredric'. Ridderskapet och Adeln torde påminna sig, på hvad sätt det åberopade beslutet tillkom nemligen alldeles icke såsom ett vanligt beslut; utan sedan anmärkningar vid ConstitutionsUtskottett förslag blifvit den 27 sistledne April f. m. härstädes gjorde och till Utskottet remitterade,samt Utskottet derefter förfrågade sig, huruvida deutgjor-' de Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, förklarade Ståndet den 27 sistledne Maij eftermid> dagen, att de såsom sådane skulle anses. Skola nu dessa anmärkningar innefatta Ridderskapets och Adelns beslut, kan för ärendets sluteliga beredande ingen annan utväg tagas, än att förstärka ConstitutionsUtskottet, och detta skall endast verka till onödig tidsutdrägt. Då jag hört blott en enda Ledamot yrka frågans behandlande af Nämnd, men deremot alla andre 564 Den n Junii/, m» Talare tillstyrkt Ridderskapet och Adeln att biträda de öfrige RiksStåndens mening, så hemställer jag, om icke, till besparing af tid, det vore bättre och snarare ledande till ändamålet att godkänna redactionen af ifrågavarande § ; hvarå jag utber mig Eders Excellenses proposition.
St:s Riksg.- pont., jemte de dertill hörande aflönings-och pensionsstater; BancoUtskottet: N:o 144- med förslag lill sammanjemnkn. af RiksStms särskilda beslut i anledn. af Utsk:s under N:o i35 afgifna utlåt. Bancooch LagUtskotten: N:o 7. 1 anledn. af vissa skiljaktigheter uti RiksSttns Sednast fattade beslut, rör:de lagstiftningen för enskilda banker; N:o 8. öfver Hr Frih. L. Boyes och Hr N. W. Stråles anföranden, ang:de afskiljande af de ceconomiska och financiella delarna af förslaget till lag för enskilda hanker från de delar, som röra allm civillag. Justerades 5 prot.utdr. för denna dag. Ankom K. M:s Hofcanceller, hvilken å K. M:s höga vägnar aflemnade en Dess nåd, proposrn. Sedan Hofcancelleren aftvädt, upplästes R. M:s nu ankomna propos. till R. St , ang:de lag för inrikes vexlar; gifven Stockholms Slott d. 12 Maj 1835. Då den samma propos. åtföljande lag för inrikes vexlar hörjade uppläsas, yttrade Den 12 Maj. 117 Gr. Frölich, Da v.: Jag hemställer, om sjelfva lagen behöfver uppläsas, helst jag i allt fall är nödsakad begära den hvilande på bordet, enär jag ej hort de anförda skälen i K. M:s contrapropos. för afskiljandet af frågorna om inrikes och utrikes vexlar. Jag finner väl obehaget af denna åtgärd att begära Konungens propos. på bordet, då sådant kan föranleda till riksdagens fördröjande och till våda för sjelfva saken; men min pligt, såsom representant, ålägger mig att begagna denna min rättighet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att den begärda bordläggningen icke kunde förvägras. Hr Hjärne, Harald: Jemte det jag förenar mig med Gr.
Jag kan ej klart uttrycka mig, men kanske ni förstår mig ändå? Att jag ej helt och hållet saknar anlag, derom är jag sjelf öfvertygad, men om dessa löna mödan att odlas, det är jag långtifrån säker på; äfvenså om det är en möjlighet att i mina trånga, tvungna förhållanden samt med mina små tillgångar, hvilka ej tillåta mig att genom resor och studier utbilda dessa anlag, ändå ega någon utsigt till framgång. Jag har varit mångordig samt talat uteslutande om mig sjelf, förlåt mig detta och blif icke ond på mig för det jag så snart åter besvärat er. Jag behöfver väl icke säga att jag vore tacksam om ni ville bevärdiga mig med ett svar på samma gång ni återsänder mina profbitar, samt att jag med spänd väntan afvaktar detta svar. Det må utfalla hur som heldst, jag är och förblir dock Er förbundne Ivar Tardif. Korrespondens med Edvard Bäckström. Korrespondensen med d:r Herslow hade afstannat. Tiden hade gått och den outtröttlige Tardif hade sökt nya utvägar. I annotations-almanackan för 1878 finnes under rubriken »anteckningar från föregående år» följande upplysningar: »Efter midsommar fick jag ’Akrobaten’ oläst tillbaka från H-w. Jag försökte bearbetningen (för scenen) af ’Miss Rowel’ på sommaren skref jag till fru Stjernström. På hösten skref jag första gången till Bäckström.» Tardifs stilla hopp var att finna den Mentor, som hon framför allt ansåg sig behöfva för sin utveckling: en oförskräckt sanningssägare och öfverlägsen ande, på hvars omdömen hon kunde stödja sin egen, vacklande tro. I Bäckström trodde hon sig nu ha funnit den man, hon behöfde. För honom liksom för henne sjelf var literaturen det högsta i lifvet; och han omfattade den med en stor, varm kärlek. Till denne man vände hon sig 1877 med bön om hjelp och råd. Som prof på hvad hon kunde åstadkomma, medföljde början till en längre berättelse: »Min akrobat». Första brefvet från Edvard Bäckström är dateradt Stockholm 18/9 77 och är af följande lydelse:
Rättegångs-Balken, förhållandet vore enahanda, när gäldenären, bevisligen stämd, från Häradsrätt förfallolöst uteblifver, men någon föreskrift, hvad executionen angår, ej funnes för det fall, då gäldenär inför Häradsrätt, sjelf eller genom ombud, vidgår skulden , men ändock vädjar mot beslutet; sa, emedan erkännande inför Häradsrätt borde hafva samma verkan, gora erkännande inför Konungens Befallningshafvande, samt gäldenären syntes snarare böra vara underkastad utmätning efter § $01?* Utskottets Bellini andt N:o 147, farsta Domstolen* beslut, då lian skulder^ jillsr (i , än da han , mahanda af vigliga, ipatofi icke inför Lagen giliiga förhinders uteblifvit, borde det stadgas, att afven fiänadsriitts LJfslag i sitt! d för dr i ngsm pd sinif dä gcddeiiiiren skulden er kari ut, (tiarf afseende pä vad eller besvär-, gd till utmätningj med rättighet Jior fordringsegaren ptt deri utmätta egendomen emot borgen lyf tet,. Hvad sålunda blifvit yrkad! pch föreslaget har Utskottet i öfvervägande tagit, Och phuru Utskottet visserligen, å ena sidan, funnit, ej mindre att billigheten krafyer, dff en borgenär, hvars fordran ar af gäldenarpn Tjoedgifvep pch på grand deraf genom Utslag faststaijd , utan onödigt uppehåll, bör komma j åtnjutande af sin rätt , än ock att dett^ skäl är lika gällande, ehvad Utslaget är gifvet af Konungens Befallningshafvande eiler af Domaren; sa har dock Utskottet, å den andra, ansett betänkligt att, till störande af den ephet opji öfverensstämmelse, som i Lag" stiftningen böra råda, serskildt för skuldfordringsmål tillstyrka undantag från de i 3 Cap. 5 §. Utsöknings - Balken stadgade allmänna grunder för utmätning å Domar.
Hvad den förra af dessa tvanne frågor beträffar; så finnes, att Utskottets tillstyrkande, att stockstraff för fjerde resan fylleri mS upphäfvas, blifvit af tre Riks-Stånd bifallet; ■— att deremot Utskottets förslag, att den för fjerde resan fylleri pliktfällde skall ställas un^ der förftiyndare-vård och under sådan vård förblifva intill dess han gitter visa sig vara ifrån sin vanart så återkommen, att han sig och gods sitt sjelf vårda kan, är af tre Stånd förkastadt; — att, enär Vällofl. Borgare-Ståndet i allo gillat Utskottets förslag och sale - 4 LagXhskoiiets Memorial N:o 163, des äfven godkänt det utur 1815 ars Föri ordning bibehållna stadgandet, att den, som pliktfälles för fjerde resan fylleri, tillika skall förklaras oberättigad att deltaga i Val eller väljas till sådana förrättningar, som innefatta medborgerligt förtroende, samt Högvördige Preste-Ståndet funnit nämnde Förordnings straffbestämmelse för fjerde resan fylleri böra bibehållas, dessa två Stånds beslut sammanstämma deruti, att berörde stadgande skall fortfara att vara gällande; — att deremot Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet ansett den pliktfällde endast böra förklaras oberättigad att väljas till allmänna uppdrag och förrätt, rättningar; — och att således i denna omständighet två Stånd stannat emot två, hvaraf följer att, jemlikt 87 Af detta förhållande anser Utskottet det blifva en följd, att i:sta Momentet i i;sta§:n af förslaget skall ändras till denna lydelse :
Den, som streifer arbejdslös omkring, uden at kunne oplyse, at han aer i Besiddelse af midier til sit underhold, eller at lian i det mindste söger lovligt Erhverv, bliver som Lösgaenger at anse med Sträf af Faengsel paa Vand og Bröd. Hvar Tvangsarbejdhuse aere indrettede, kan istedet for Faengsel paa Vand och Bröd Årbejde i disse idömmes saaledes at 6 Dages Tvangsarbejde anses lige med 1 Dags Faengsel paa Vand og Bröd. § 2. Enhver der ikke vides at havé Formue, fast Naeringsvei eller anden Stilling der afgiver Betryggelse for at han finder sit Underhold uden Skade for det Almindehga kan Politiövrigheden affordre Bede og Rigtighed for hvorledes han ernaerer sig. Findes den Paagjaeldendes Förklaring enten i sig selv eller efter anstillet Undersögelse ufyldestgjörende har Politiövrigheden att give harn Tilhold om at söge lovligt Erhverv og, for saa vidt han ikke selv kan forskaffe sig Arbejde, at meddele harn Anvisning paa saadant, i hvilken Henseende Fattigbestyrelsen bör vaere Politiet behjelpelig. Politiövrigheden kan derhos foreskrive den Paagjaeldende de iagttagelser af saadanne Regler, hvarved den saettes istand til at paase, at han virkelig söger det af harn opgivne eller harn anviste Erhverv og navnlig paalaegge harn till visse Tider at möde og derom give förnöden Oplvsning. Desommeldte Tilhold skulle tilföres Politi-protokollen med udtrykkelig Tilkjen degi velse om det med sammes Overtrsedelse forbundne Strafansvar.
Hvilket Rikets Ständer fa i underdånighet anmäla. Stockholm den 3 Oktober 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Okt. Preste-ståndet den 2 ■ Borgare-ståndet den 3 —- — Bonde-ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändringar i Kongl, taxan på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober t834. (Lagsamt Allm. Besv-. och Ekon.-ulsk. Bet, N.-o 51.) S. A. K. Ehuru stadgandet uti 22 § af E. K. M:S den 18 Oktober 1834 i nåder utfärdade taxa på arfvode för landtmäteri-förrättningar, hvarigenom landtmätare fått sig tillagd rättighet att, der dylik förrättning är af den vidlyftiga beskaffenhet, att densamma första året icke kan medhinnas, eller utan Landtmätares vållande varder uppskjuten, efter afgifven räkning uppbära J af arf - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 2/7. 551 vodet för det af honom verkställda arbete, visserligen synes på billighet grundadt, hafva Rikets Ständer likväl funnit detta stadgande föranleda till den anmärkning, att jordegaren derigenom fått sig ålagd en betalningsskyldighet, hvilken hvarken af honom sjelf i allmänhet kan till riktigheten undersökas eller för hvars kontrollerande honom anvisats rättighet att anlita biträde af vederbörande emhetsmyndigheter. Häraf måste uppkomma en betänklig olägenhet, hvilken blifver än mera känbar, om åt ifrågavarande stadgande gifves den tolkning, som skulle jordegare icke ega rätt att klandra afgifna förskottsräkningar, utan denna rätt först inträda, då skiftesmannen, efter slutad förrättning, tillställt delegame fullständig räkning för hela kostnaden, i hvilket fall en skiftesman tillätes att under en flerårig förrättning, utan all kontroll, uppbära betalning efter förskottsräkningar, endast med hänvisning till den rätt att klandra påföringarne, hvilken vid skiftets slut delegarne tillkommer.
* &amp; umta Se j / tam Eang » g-EiDanDe AtfcånDetj men Du s o m t vantan * tåt, Du dtittat | t a m å t, ocu &amp;, j,ättat oEå *. 2Dät L m m e t Det! 2) ä t, — S5in. uäg. » ttåEat me3 lioga t t n n a t S) u &lt;se * Dig tiEEßaßa, 3u « a n t a t, 3u Eu * 6nat, Dm ungDornagEaDj^A j; ötEo * aDe ßotg! men ocn. Det m o t &amp; a uatten. 2Du - uariDe * Dicjf ßott oolt a-tåte-fc t itoctfetv, t éo-tg. Du vartDe * Dig. ßo-tt, AottveZaånaen JFonstetna tinDta 1 6oni t * cfcc|- o^itetEucüa,n. uiDöppna ogon, ß£anfi,a aj; gtåtj u a l J4t i 3et Ej,uDet aj; » ång j; tån Den Höga ßaER,ongen; {uå j-ußEanDe * ö * tet;; 6om * t-fcåEat. så ß-ott! a å *. EuDDe » ttEE » ån-gen. oom j; oEj.a * at. ojom EeüanDe j; ågEat mot IttmEen De ouinga, oort D-töiTtDe o m Ev^vet, uvtg oou ^-tt » om » j&lt;unganDe, ^j-aganDe ßoEj-o * De ItEingaj ocß. Den otiget, Den. j; tim-fcaDe g-EåDj-en, * Eu^f » Eott! — Din. Stommen.!
Ett sådant förfarande är en olaglighet, en försnillning emot leverantören och emot dem, som skola erhålla sina varor af upbördsmännen. Det är tydligt att upbördsmännen så tillvägagå, då man af Utsk:s Betänk, erfar, att t. ex. vid Carlsborgs fästning redogöraren utöfver afsknfningsprocm fått öfverskott af 1 T:a 20| kpr ärter, 24 \jtl. 8 <£(. salt kött, 1 k:a 6 jumfrur bränvin och 946 1,£1. 5 tt. hö, och vid korreklionsinrättningen å Långholmen har redogöraren å utlefvererade 755 L€t, 16 €(. 12 lod kornmjöl tillgodofört sig ett öfverskott af 52 L$. 12 lod, beräknadt i värde till 47 B:dr 45 sk. 3 rst., utom afskrifningsproc:n. Allt detta visar klarligen, att den af Hr Printzensköld så mycket omtalade princip verkligen blifvit effectuerad. Det är följaktligen påtagligt. att genom den hittills följda tolkningen af ofvannämnde § en oförtjent skugga kastas på en eljest aktad embetsmannacorps, och att de, som vid fängelser skola erhålla sin proviant af redogöraren, måste betrakta denne såsom sin fiende, då de se, huru han kan åtnöja sig med en ringa lön. Det är ett stort misstag, att lemna dessa redogörare små löner och dymedelst likasom upmuntra dem till försnillning. Jag klandrar icke, att desse tjenstemän så förfarit som de gjort, men jag klandrar deremot Statens åtgärd att likasom upmuntra dem till oärlighet, till försnillning. Hr Printzensköld har äfven sagt, att det vore en rättighet, som blifvit upbördsmännen i den omnämnde § tillerkänd. Denna §, om man läser den i sin helhet, innefattar icke annat, än att upbördsmännen har att påräkna en viss afskrifningsproc. för att dermed betiicka en möjlig brist i magasinet eller förrådet. Ingenting annat.
De för lån mot pant af fast egendom samt för skiftesoch inventering af odlings-lån till Banken aflemnade säkerhetshandlingar äro af ReviZnliingär. sorerne utan anmärkning inventerade. § 51. Jemte de föreskrifter Fullmägtige, enligt 53 § af 1858 års Utlåning mot Revisions-herättelse meddelat, för att bringa till verkställighet Rikets pmPh f s”ld sednast församlade Ständers, uti 144 § af Banko-reglementet in°c *' tagna beslut om belåning i Banken och Låne-kontoren af guld och silfver, hafva Fullmägtige, hvad först angår nämnde utlåning i Banken, vid betraktande deraf, att då lån ej finge meddelas till lägre värde än 3 skålpund silfver eller 20 dukater i guld, berörde utlåning efter all sannolikhet komme att blifva af jemförelsevis ringa omfattning, ansett densammas besörjande åtminstone till en början kunna inskränkas till 2 dagar i veckan; hvarförutan Fullmägtige, som medgifvit, att en sakkunnig person för undersökande af inlemnade panters rigtiga beskaffenhet finge anställas, men deremot ansett det icke vara nödigt att serskildt tjenstemannabiträde uteslutande för ifrågavarande belåning antoges, uppdragit åt Understyrelsen att tillsvidare bland Bankens tjenstemannapersonal, företrädesvis inom Låne-afdelningen, utse 2 tjenstemän, att, jemte egna innehafvande befattningar, tjenstgöra vid guldoch silfverpantlåne-expeditionen, med rättighet för dem, att under de tider de dermed voro sysselsatte, på egen bekostnad, sätta andra lämp - 62 liga personer i stället till förrättande af deras egentliga tjenstebefattningar. Vidkommande åter sättet oell ordningen för utlåningen vid Låne-kontoren liafva Fullmägtige, åt
M:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, som jag trott, att StatsUtsk. skulle kunna yttra sig först, och att derefter, då vi hafva så stora tillgångar besparda, vi skulle komma i tillfälle alt bedomina och bifalla alla de motioner, sorn kunde finnas lämpliga; det är öfver den stora statsfrågan, som jag begärt, att StatsUtsk. måtte inkomma med sitt betänk, till den tid jag föreslagit, nemi. den 6 April. Jag har visserligen icke trott eller ens haft anledn. att förmoda, att StatsUtsk. åsidosätter den arbetsdrift, som detsamma åligger; men jag har trott, att det skulle blifva en lättnad för de ledamöter af StatsUtsk., som inse vigten af att snart få slut på riksdagen, om de kunde hemta stöd ifrån Ständernas framställning, för att påskynda de vigtiga göromål, som åligger StatsUtsk. att fullborda. Jag får således ånyo vördsamt anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, ville, då detta icke är en motion, utan endast en framställning, som kan med ja och nej besvaras, anse denna fråga såsom icke lagd på bordet, utan derom framställa propos. till Ståndet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Hr von Heijnes motion blifvit begärd på hordet, den der komme att hvila till nästa föredragning. Då Hr Frih. o. Landtm, nu började att föredraga nästa mål på föredragningslistan, anmälde sig Hr Lagerhjelm, Pehr, och yttrade: Det var i afseende på Gr. Frölichs amendement, som jag önskade att yttra rnig; men jag känner icke, om det är Landtmarskalkens mening att det ligger på hordet eller icke. I det förra fallet yttrar jag mig icke. Gr. Frölich: Jag tror, att ingen kan lägga en så kallad motion på hordet, när den s. k. motionären densa mina återtagit. I afseende på mitt yttrande vågar jag påstå, att det icke kan läggas på bordet, enär jag det återtagit. Jag tror, med den erfarenhet jag haft af föregående riksdagar, då så beskaffade verkställighetsåtgärder som denna förekommit, att det icke är rätt att antaga den praxis, Frih.
Ty, då kopfskatteu å1 minstone ej drabbar den fattiga tyngre än den rike, så inträffar detta i sjelfva verket med skatter på nödvändighets-varorna, enär det är obestridligt att dessa varor i större qvantiteter konsumeras af de fattige än af de rike. Jag anser mig nu ej vidare behöfva utveckla denna del af ämnet, helst samma fråga äfven förut blifvit af mig vidrörd; men jag vill deremot som hastigast fästa upmärksamheten på en annan Omständighet, som gör att, efter min åsigt, den tullbeskattning, som lin yrkas, äfven ur industriell synpunkt är principvidrig och skadlig. Det lärer nemi. icke kunna förnekas, att en af de vigtigaste grundsatserna för näringslifvets förkofran består deruti, att den råvara, som vid näringarna användes, bör göras så billig som möjligt. Men hvad är nu den yttersta råvaran, som mer eller mindre ingår i hvarje industri? Jo! det är menniskokraften; och dess råämne åter äro lifsförnödenheterna, hvilka således utgöra, så att säga, råvarorna par excellence. Att genom konstlade medel fördyra dessa, är derföre detsamma som att fördyra lifselementet i all industri, eller arbetskraften, oqh äfven ur denna synpunkt torde följaktligen ett återuptagande af tullar på dessa ämnen icke väl kunna försvaras. För öfrigt ber jagatt få hemställa, om det verkligen finnes någon giltig anledn. att nu vidtaga en sådan åtgärd. Första frågan blir då, huruvida prisen på de omförmälda födoämnena hafva så nedgått, alt man derföre behöfver tillgripa den gamla tullbeskattningen för att åter söka höja dem. Så väl Hr Fåhraeus, som Gr. af Ugglas hafva genom siffror fullständigt ådagalagt att så icke är förhållandet; tvertom befinna sig prisen för närv:de på en punkt, som efter mitt förmenande (och jag är sjelf jordbrukare) bör tillfredsställa alla skäliga anspråk. Hvad särskildt vidkommer de i denna punkt upräknade artiklar, så har det blifvit yttradt att fläsk icke kunde här i landet produceras med samma fördel som i andra länder, der genom tillgång på bokoch ollon-skogar, fyrfotingarna erhålla sin traktering gratis.