Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inbjudarinnaii invände, att hr P. i sitt uttalande mot prostitutionen och sitt likställande af nian och clvinna på dess område visat, att han icke kunde vara emot federationen i sak om ocksa i satt. En del yngre personer med sympati för den moderna literaturen menade, att hr Personne varit orättvis mot den nya literara skolan, att Strindberg tydligen ni1 mera vore själssjiik och derför otillräknelig, att han på den grunden utan fara kunnat lemnas åsido, samt att, såsom fr. Key i sin förträffliga uppsats i tidskriften Verdandi visat, felet låge hos hemmen och att man endast borde dåta den osedliga literaturen ostörd uttömina sig sjelf, d % den säkert skulle efterträdas af något bättre)). Häremot opponerade sig starkt många, bide äldre och yngre; men å andra sidan måste man erkänna svårigheten om ej omöjligheten att utan formligt återinförande af censuren p3 något verksamt sätt förhindra spridningen af dåliga böcker. Bättre an lagens dom vore opinionens. finde ~lzan, yttrade en framståelide dam, bringa det deihilz att, sdsom i England, hederlz@ folk aldr * köpte Böcker af erkii9zll ' t &amp; &amp; a föyfire; att Irokhandare, som ville behzlla si7zn kunder i720712 ansedda kretsar, aldrig sålde sådana skrifter, och icke ens z@pZyste om h a r cEe kunde fds, så vore dermed mycket vunnet. At er stod frågan: Avad ur kriteriet $b ddliga föffattare? Nästan alla de närvarande enades om, att hr Persoiilie icke hade ratt att dit räkna fru Edgren. Pavlzg literatur vore icke detsamma som då&amp;; och farliga vore för tanklösa läsare både Ibsens, Kiellands och andra stormäns skrifter, hvilka hr P. sjelf stälde högt.
Riket vidtagna, till ytterligare stöd för hvilken förhoppning Herr Hjerta, Gustaf, åberopat det högst vigtiga inflytande, inrättandet af 5 UH-Contoir inom kort tid utöfvat på Södra Rysslands Ullproduction. Det har, uppå sådant skäl, blifvit ansedt såsom en bland Rikets Ständers angelägnaste omsorger, att, genom anvisandet af en lämplig tillökning i den nu varande Ull-Discontfonden, sätta Styrelsen i tillfälle att, genom Ull-Contoirs inrättande samt anställande dervid af kunnige personer, öppna för Ullproducenten eller Bandtmannen hittills saknade utvägar, ej allenast att erhålla sin vara sorterad och uppskattad i öfverensstämmelse med de inom deri utrikes Ullhandeln antagna sortamenter, utan ock, vid tillfälligt bristande afsättning derå, få densamma belåna, under vilkor af Ullens inlemnande till förvarande såsom pant i UH-Contoirens Magazin. De förenade Utskotten, hvilka redan ideras förut uti detta ämne afgifna Betänkande, ehuru medgifvande nyttan af de föreslagne aa» StattBev.- tamt Oec.-Utsk. Uti. N:o 124. 29 stalterna, likväl, med fästadt afseende a StatsVerkets för närvarande saknade tillgångar att pä ett verksamt och tillfyllestgörande sätt härföre bidraga, trott sig af en bjudande nödvändighet föranlätne afstyrka den af Kongl. Maj:t till Ull - Discontfondens förstärkning föreslagna summa, hafva likväl, vid detta ärendes ä uyo företagande till pröfning, samt med lemnad uppmärksamhet ät de sakrika oell upplysande anmärkningar, sorn inom de respective Kiks-Stånden blifvit framställda, ansett sig, med frångående af en hittills yttrad betänklighet emot begagnande af den enda utväg till behofvets fyllande sig företer, eller den erforderliga summans upptagande i låneväg, genom RiksgäldsContoirets försorg, nu böra en slik upplåning, i mon af behof och till billigaste ränta som erhällas kan, till Rikets Högloflige Ständers bifall hemställa.
Län och Medelstads Härad, 518 Stats-Utskottets emot samma ränte-, och afbetalnings-vilkor, som för Fastighets-Lån i allmänhet äro hestämde , och af Herr Professoren m. m. Doctor Franzen, om beviljande af enahanda förmån för Kumla och Halsbergs Församlingar, utaf hvilka den sednare redan förehade , och den förra snart skulle begynna en ny Kyrkobyggnad; varandes likväl någon viss bestämd summa för det härtill nödigt ansedde Lånet, dervid i ek o uppgifven; äfvensom likaledes inom det Hederv. Bonde-Ståndet, Riksdags-Fullmägtigen från Bolms Län, f. d. Talemanneh Lars Olsson vackt fråga, om utläning från Banken af 3,ooo R:d., emot \ procents ränta och skyldighet att efter arne års förlopp afbetala f årligen, till företagande af en nödig Kyrkobyggnad uti Herrestads Församling af Götheborgs Stift, hvartill Församlingsboerne för närvä-* rande skulle sakna erforderlige tillgångar; samt Riksdags-Fullmägtigen Olof Månsson från Blekinge Län begärt, det mätte ett Låne-anslag från Banken af minst 8,ooo R:d, beviljas Jemjö Socken uti Lunds Stift, emot Socknemäanens gemensamma förbindelse, att derföre erlägga 4 procents ränta samt 2. procents afbetalning å Capitalet, på det att oförtöfvadt måtte kunna företagas den Kyrkobyggnad sorn inom samma Socken vore nödvändig, och för hvilket arbete, kostnaden, enligt uppgjordt godkändt förslag, skulle uppgå till en summa af 3,ooo R:d. Banco, I anledning af alla dessa till förenade Utskotten remitterade Motioner, hafva Uu Betähkahden. 5*9 skotten, som icke funnit någre särskilde omständigheter, i afseende på den ena eller andra af de väckte frågorne, hafva förekommit, ansett sig lämpeligen kunna uti ett gemensamt
N:o 9. utom stat, hvarifrån han med tjensten blifvit skiljd, honom må å Allmänna Indragningsstaten af Kongl. Majit tillerkännas, med afräkning likväl af det pensions-belopp, som från allmän pensions-inrättning kan honom tillfalla, ett belopp svarande emot lönen, samt, om inkomster utom staten tjensten åtföljer, hvad de i medeltal utgjort enligt sednaste tio årens bevillnings-taxering; dels ock att han, för det fall, att han möjligen framdeles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må, vid derom skeende ansökning, tillgodonjuta den tur och befordringsrätt, som han före endtledigandet från tjensten innehade; men med skyldighet, vid återgåendet i tjenst, hvarmed lön eller inkomster utom stat åtföljer, att frånträda pension, som honom i följd af endtledigandet tillerkändts. Hvad sålunda blifvit stadgadt, skall icke ega tillämpning i afseende på Tullverkets personal, för hvilken skall lända till efterrättelse hvad för densamma särskildt är stadgadt. Denna motion, hvilken remitterades till Stats-Utskottet och derifrån öfverlemnades till Sammansatta Statsoch Lag-Utskotten, men icke af de sammansatta Utskotten behandlades, får jag nu åter förnya, med vördsam anhållan om remiss till vederbör ligt Utskott. Stockholm den 8 November 1862. H. E. Taube. mT:o 9. Af Grefve Taube, IIenning Jedvard, angående löne-förhöjning för Assessorerne i Rikets Hof-rätter.
Denna består i min vördsamma hemställan till Ridderskapet och Adeln samt öfrige Respective Med-Stånden om tillvägabringande af : N:o 21. ”1:0. En anmodan till BevillningsUtskottef, att uppgöra grunder till nytt Taxeringsyärde å skattskyldige egendomar öfver he - Bévilhi.-Uiskvttels Betänkande N:o 2 1. U la Piket, med afseende å natur, beskaffenhet och afkastningspris.” ”j:o. Befallning till samtlige Herrar iändshöfdi ngar, att vid tillfällen af de Taxeringar, sorn nyss efter Riksdagen hållas, med stöd af dessa grunder, uppgöra Förslag till ny Taxering af värden i Städerne och å X«andet.” ”När sådane Taxeringslängder, noggrannt uppgjorde, efter samma uttryckligt bestämda grunder, hinna från iänen inkomma, och deras sammanräknade Bevillnings - summor skulle finnas öfverstiga nuvarande MinimiTabells totalsumma, kan lätteligen, då proportionen iänen emellan , på detta — den mathematiska vissheten närmast kommande sätt, blifvit utredd, vissa procent af Taxeringsvärdet nedsättas, eller höjas, för att få jorden att bära den skatt, som Rikets Högloflige Ständer pröfva rättvis; och sålunda till nästa Riksdag Minimi-Tabeller uppstå , hvilka ej , såsom de nu varande hafva, endast att tacka slumpen för sitt belopp.” ”De i första punkten omförmälde grunder böra ej vara svåra att uppgöra för alla möjligen inträffande fall och för alla slag af räntebärande egendom , börande nettobehållningen uppgifvas i varor, och dessa varor »2 Btvillni-XJtsköiltlt lielUnkaudt
Jag förmår ej uttala ett enda skäl till att jordbrukaren ensam skall vara skyldig bygga och underhålla vägar och broar, ty vägarne äro lika så nödvändiga för andra samhällsklasser som för jordbrukaren. Det finns ingen menniska, som ej är i behof af vägar, och jag vädjar till rättkänslan och frågar tillika, om någon med godt samvete kan påstå, att jordbrukaren ensam bör bygga och underhålla vägarne, hvilka för alla 216 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 151. både sämre och bättre medlemmar i samhället äro lika nödvändiga. För mig synes det vara så klart och naturligt, att en sak, som för allmänheten är så högst nödvändig, att den lika allmänt skall byggas och underhållas, hvilket så lätt och med helt ringa kostnad kan verkställas, endast delningsgrunden förändras, så att hvarken landtmätare eller taxeringsman blifva behöflige och likväl blifva mycket mera rättvis än nämnde embetsman med deras noggrannaste möda är i stånd att verkställa, och alla samhällsklasser i mån af sin rörelse komma att deltaga i vägunderhållet; hvilket jag vågar föreslå att tillgå på följande sätt: Hvarje vägsträcka inom socken eller härad uppmätes af tvänne gode män i vissa skiften, hvilkas längd sockeneller häradsboerna sjelfva finge bestämma, t. ex. 6 eller 800 fot i hvarje skifte och numererade från N:o 1 och så långt nummerföljden uppginge på hvarje särskildt vägsträcka, och om några mindre broar eller trummor inträffade på något skifte, skulle sådant antecknas. Derefter skulle genom kronofogdens eller länsmannens försorg entreprenadauktion förrättas, då till den minstbjudande årliga underhållet af hvarje skifte skulle öfverlåtas. Den sålunda uppkomna entreprenadsumman skulle uttaxeras att utgå efter fyrktal, hvilken summa af kronofogden indrifves att till entreprenören utbetalas. Inom 5 eller högst 10 år skall ny entreprenadauktion förrättas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 14 November 1865. O. Olsson från Slängserud, af Wermlands län. Af Olof Olsson från Slängserud af Wermlands län, om ändring af SS Kap. S § Rättegångs-Balken, i fråga om häradsnämnds rösträtt.
Därifrån utgå dock elever till andra teatrar både i hufvudstaden och landsorten. Konsten skänker icke i ett fattigt och litet land som vårt sina utöfvare rikedomens skatter. Tvärtom arbeta våra konstnärer väl i genomsnitt under små ekonomiska förhållanden. Dock har på senare tiden betydlig förbättring härutinnan uppstått. En skådespelerska af rang kan vid vårt lands första scen väl drifva upp sina årsinkomster till c:a 3 å 5,000 kronor, vid sekundteatrarne till något mindre. Jag talar nu icke om sångerskor och primadonnor » en vogue », hvilkas inkomster, beroende på konjunkturerna, kunna stiga till betydliga belopp. Så inspelade en af våra berömda sångerskor — då operettdiva å Nya teatern — • på en enda säsong 16,000 kronor — 100 kronor per afton under 160 aftnar! Men detta är undantag. En inkomst af ett par tusen kronor om året är det vanliga. En sådan inkomst är ju god nog, men så komma afbränningarna för toaletteD. Ty de flesta toaletter får skådespelerskan bekosta sig själf. Mina läsarinnor kunna säkert lättare än jag bedöma värdet af dessa dyrbara toaletter, hvari våra skådespelerskor så ofta briljera på scenen. Drag detta värde från lönen — • hvad återstår? Och detta är i alla fall de lyckligaste, de som genom begåfning, geni, arbete och flit lyckats drifva sin konst till något mer än den hvardagliga medelmåttan — men de andra! Den sceniska konsten har sitt proletariat, sitt väldiga proletariat. Alltifrån de hyggliga medelmåttorna, som för en knapp lön afton efter afton, år efter år, fylla scenens fordringar på obetydliga bifigurer och fyllnadsroller, ända ner till den dramatiska scenens statister, operans korister och balettens figurantskor. Hur mången tänker — när han åskådar ett praktfullt féeri eller utstyrselstycke, ett skådespel med mycket » folk » eller en lysande opera — på dessa stackars flickor, som i trikåer och glitter fylla scenen med sin fägring för en aflöning af kanske 50 öre, 1 krona eller 2 kronor pr.
Mörner bifall till detsamma med förhöjning af summan 12,000 rdr till 16,000 rdr, framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bifall till Utlåtit utan förändring och sedermera propos. på bifall dertill med summans förhöjning till 16,000 rdr, hvilka båda proposir med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall till merberörde Utlåt, oförändradt blifvit förnyad samt likaledes med ja och nej i blandning besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts Utlåt. Nio 73, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yinner nej, bifaller R. o. Ad. Utlåtit med förhöjning af summan 12,000 rdr till 16,000 rdr.» 72 Den 2 Maj. Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 9. Nej — 27. Föredrogs ett från Högvörd. Preste-St. ankommet prot.-utdrag N:o 190, med inbjudning till II. o. Ad. att förena sig i Preste-St:s beslut öfver mom. b, i 73:dje punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Piks-Statens Åttonde Hufvudtitel. Begärdes på bordet. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i enlighet med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta, att sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 5, i ani. af K. M:ts Nåd.
I anledning af verkstäld granskning af Räkenskaperna och förvaltningen utaf de till Allmänna GarnizonsSjukhusets i Stockholm underhåll anslagne medel. Angående förklaring och tillägg i Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824 om ekonomiska hesigtningar å KyrkoherdeBoställen m. m. Angående Åbooch Besittningsrätten till Kyrkohemmanen i Halland. Upplästes till justering ExpeditionsUtskottets under N:o 179 afgifne förslag till Rikets Sländers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majrt, angående befrielse från rotering för CapellansBoställen, samt örn lindring deruti för vissa hemman i Jönköpings Län. Begärdes på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åt. skiljdes klockan tre qvart till 2 efteimidd In fidem Protoeolli, O. J. Lagerheim. 204 Den a5 September e. m. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den i o sistlidne April under N:o 128 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. m. på hordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Andra IiufvudTitel, än ock under N:o 287 meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Lönerne för RevisionsSecreterarne. Herr Rothliebj Carl Fredrik . anförde skriftligen: Jag kan icke gilla de skäl StalsUlskottet anfört till nedsättning af lönen för RevisionsSecreterarne under hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit. Utskottet erkänner sjelf, att de inom 2:ne RiksSlånd vid Utskottets första Betänkande gjorde anmärkningar, hvilka åsyftade lönens bestämmande till det belopp Kongl. Maj:t uppgifvit eller 1800 R:dr Banco, varit grundade.
Den skimrande purpurbottnen och den guldstrålande solen med kalken i sin medelpunkt, de gratiösa bårderna, de dämpade och dock mättade och skimrande färgerna bildade ett helt, som helt enkelt var förtjusande. Och så var det allt igenom svenskt / Icke en prick i mönstret var » från utlandet », icke ett styng var » påbörjadt » dersammastädes. Stadsarkitekten i Upsala, hr Ekholm, hade tecknat mönstret, fröken Oldberg hade valt och sammanställt färgerna och med tillhjelp af några brodöser, som arbeta hos henne, utfört detsamma. Och i en svensk kyrka skall altaret prydas med detta antependium. Det är Furingstads kyrka i Östergötland, oeh medel till anskaffande af denna kyrkoprydnad (300 kronor kostade den) hafva samlats medels frivilliga bidrag. Fröken Oldberg har förut utfört ett liknande, ehuru mindre antependium till en kyrka i Norrland. Man har i Furingstad hört detta arbete omtalas och i anledning deraf beställt det nu i fråga varande. Här i Upsala är det eljes godt om förebilder till dylikt arbete — jag menar gammaldags guldoch silkesbroderier för kyrkliga ändamål. Fyra stora skåp förvara i domkyrkan biskopsskrudar, kappor och mantlar, många af dyrbaraste slag och på hvilka blifvit nedlagdt ett arbete så drygt, att man häpnar deröfver. I vår brådskande tid kan man ej hinna med sådana tidsödande arbeten, men det hindrar icke, att man kan lära mycket deraf — noggranhet oeh tålmodighet icke minst. Mathilda Langlet. Literatur. Poesiens vandring af Lotten vonKrcemer. Den kända författarinnan har under denna — som oss synes — något oegenttiga rubrik sammanfört en serie dikter, hvilka nästan uteslutande röra sig om och direkt adressera sig till mer eller mindre illustra samtida, allt ifrån Snoilsky och Wirsén intill Bolzius och August Palm. De olika dikterna äro af ganska vexlande värde: bredvid skäligen obetydliga finna vi andra, som genomandas af verklig djup poesi, hvilken funnit en lycklig och adaeqvat form. Den vackra inledningsdikten, hvilken egentligen gifvit samlingen dess namn och tillegnats professor Viktor Rydberg, torde höra till det fullödigaste, som flutit ur författarinnans flitiga penna.
Stjerneld afgaf sin försäkran, alt icke något lån var för cabinettscassan gjordt; så hemställer jag, huru man vill tänka sig, alt en cassa erhåller en försträckning, för alt betacka en brist, utan att denna försträckning är gjord för cassans räkning. En cassa, som icke har nog credit, för att i eget namn upptaga ett lån, för att betäcka cassans deficit, vänder sig till någon annan, som har mera credit, för att i sitt namn negociera upp lånet, och använder sedan delta för cassans behof. Nå väl! kan man då ärligt - Den a? Februari f. m. 689 ligt säga, att något lån för cassans räkning icke är upptaget? Jag måste tillstå, att jag åtminstone linner denna förklaring dubbel, och kan icke medgifva, att det klander, sona emot utgifvaten af de stridiga försäkringarna blifvit frarnstäldt, varit för bittert; det blir säkerligen långt bittrare, när allmänheten fullständigt genomskådar hela väfnaden i denna sak. Hvad sjelfva den financiella frågans juridiska beskaffenhet angår, så hafva flere talare redan utred t, att det ej kan under något villkor blifva Statens skyldighet att betala denna skuld. Hade Konungen, i egenskap af Sveriges Konung, efter tillstyrkande af dess Statsråd och med contrasignation af sin slatssecreterare, i Statens namn utfärdat förbindelserna, så hade jag möjligen tvekat, huruvida det ej varit att alltför mycket blottställa Konungens och Regeringens värdighet att tvert neka betalningen; men, då nu ick^ någon enda i constitutionel ordning stadgad form är iakttagen för skuldförbindelsernas utfärdande, då transactionen icke ens skett i Statens namn, då det till och med finnes anledning dertill, att de fleste af Konungens rådgifvare varit i okunnighet om hela affären, då den blifvit förd i enskild väg genom H. M. Konungen, icke såsom Konung i Sverige, utan dels såsom disponent af den från Svenska statsverkets förvaltning skiljda Barthelemy fonden, dels såsom pri vat man; så kan jag icke linna något slags ens den mest långväga juridiska anledning, att på R. St. eller Staten hvälfva denna skuld.
Jag anser dessa banker vida säkrare än actiebanker, och får altså förnya min anhållan om afslag å stadgandet om deras ifrågavar. depositionsskyldighet. 486 Den ii Hirs c. m. Frih. Boye: I min tanke är det afgjordt, att i samma nian man försvårar vilkoren för inträdandet i bolaget, i samma mån aflägsnar man verkställigheten af förevar, förslag. När hanklagen stadgar det förhållande, som bör äga rum emellan sedlarna och cassan, när sålunda lagen stadgar proportionen emellan rörelsen och fonden, en proportion, sorn tryggar allmänhetens säkerhet, så förstår jag sannerligen icke, hvarföre man borde bestämma den scala, hvarunder rörelsen ej får bedrifvas. Detta är likväl hvad man gör, då man ålägger bankens delägare alt ovilkorligen inbetala 25 proc. af actiesumman. Hvarföre kunna de ej få i mindre scala börja sin rörelse, i en senia, för hvilken de t. ex. ej behöfde mer än hälften af sin insats? För mig är det sannerligen oförklarligt, hvad nyttan deraf skulle vara; mendet inser jag, att i de provinser, der behofvet ej fordrade en så stor sedelutsläppning, blefve det en tunga att nödgas insätta ett större capital, än som svarar mot de sedlar, man genast kan utsläppa. Jag förenar mig således i allo med Hr Stuart och tror, att samma ändamål, som sökes af de Hrr, hvilka yttrat en motsatt tanke, är vunnet genom bifall lill Hr Sluarts mening. Skillnaden är blott den, att dessa Hrr yrkat såsom ett vilkor för bankrörelsen, att den må bedrifvas i en stor scala, då deremot Hr Stuart velat tillåta en miijdre. Jag anhåller om den propos., Hr Stuart begärt. Frih. Klingspor: Jag tror ej, att man kan, lika med Hr Stuart, bestämdt antaga, att 4^5 rika personer skola vara delägare i solidarisk bank. Lagstiftaren bör afse alla möjliga händelser, och jag anser icke omöjligt, att 4o ä 5o personer komma tillsammans, af hvilka ingen är rik, utan alla äro högt skuldsatta.
BerättelsV. tJerbörande Rustoch Rotehållares besvär och kostnad att sig jemte Båtsmännen vid desse möten inställa, har Kongl. Maj:t, enär Afräkningsmötena äro mindre nödige, sedan Båtsmans-Compagnie'Cheferne nu mera böra vistas inom Corn» pagniernes stånd, i Nåder tillåtit, att ifrågavarande möten må inställas och hädanefter endast äga rum, då Förvaltningen af Sjöärenderna finner sådant, under särskilda förhållanden, nödigt.' Länge har nödvändigheten påkallat en granskning af de om Lotsoch Båkinrättningarne utgifna Författningar, och redan vid 1810 års Riksdag yttrade Rikets Ständer sin önskan i detta ämne. Sedan de administrerande Verken blifvit hörde, har Kongl. Maj:t åt en särskildt tillförordnad Commité uppdragit att utarbeta pro-? jject till nya Författningar rörande Lotsverket, och efter det Commitéens arbeten blifvit vederbörligen granskade, har Kongl. Maj:t låtit ut-' färda en ny Förordning om Lotsoch Båk-inlättningen, ett Reglemente för styrelsen, ekonomien och tjenstgöringen vid Lotsverket jemte Fyroch Båkinrättningen, samt nya Taxor för uppbörden så väl af Lotspenningarna, som Lotsoch Båkafgifterna, lämpade efter det förändrade penningevärdet, till sådant belopp, att Lotsarne kunna påräkna en skälig förtjenst och Statsverket en inkomst, som svarar emot dess betydliga utgifter för denna Inrättnings vidmakthållande. I följe häraf hafva Lotsarne blifvit organiserade på militairiskt sätt; Befälet för dem jemte Fyrbetjeningen äro tillökte $ deras lönevilkor hafva blifvit förbättrade, och utväg beredd att meddela dera större gratialer vid afskedstagande!. Lot - Jtbnungens Nåd. Berättelse. 53 gar hafva blifvit tillsatte vid sjön Mälaren, hvars grund och skär äro utprickade, dels ock Norr om Gefle till Ryska gränsen.