Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JVS 73, af Herr von Knorring, Erik Oscar, angående pension åt Majoren August Hahr, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; JVS 74, af densamme, angående löneförbättring åt Kongl. Lifbevärings-rege mentets Officerare, m. m.; JVS 75, af Herr Lannerstjerna, Adolf, angående pension åt Fältkamereraren Olof Gustaf Ahlborg; JVS 78, af Herr von Koch, Nils Samuel, angående tilldelande af ett årligt arfvode åt Rektor P. A. Siljeström; JVS 79, af Herr von Hedenberg, Ludvig August, angående anvisande af mede! för upprättande af en fullständig plan till Norrbottens kolonisation; JVS 80, af densamme, angående låneunderstöd för fullbordande af en brobyggnad öfver Umeå eif; JVS 84, af Friherre Cederström, Rudolf, angående af den åt Öfversten m. m. Grefve Adolf Eugéne von Rosen, tilldelade pension; JVs 92, af Friherre Hermelin, Fredrik, angående anslag lill inrättande af en särskild profession i National-ekonomi vid universitetet i Upsala; JVs 95, af Herr von Mentzer, Carl Fredrik, angående anvisande af medel till ersättning af de Westgöta Dals regementes befäl och underbefäl tillskyndade kostnader för flyttning af åtskilliga byggnader från gammal till ny mötesplats; JNS 97, af Friherre Cederström, Thure, angående statsanslag för uppresande af en minnesstod åt Archiatern Carl von Linné; samt JVs 98, af densamme, angående pension åt f. d. Öfversten, Friherre Carl Otto Mörner, tillika med ett i anledning deraf afgifvet. yttrande. S. D.
Jag får anhålla om Ridderskapefs och Adelns uppmärksamhet, ej för att bestämma hu«’ ruvida deportation af lifstidsarrestanter, som af Friherre Skjöldebrand blifvit föreslagen, är i öfverensstämmande med våra närvarande lagar eller kunna förenas med nya; men endast för att visa motsattsen af hvad Friherre Björnstjerna anfort, såsom att dylike företag skulle blifva för kostsamma för Sverige, hvartill exempel tagits från England, där kostnaden för hvarje deporterad till Botany-baij uppgifvits till 200 Pund Sterling, eller efter nu varande cours 2400 R:dr Banco. Med förutsättning att våra lagar det tillåta och att i ministeriel väg en dylik traktat skulle kunna afslutas, skall jag visa möjligheten att för Sverige åstadkomma denna deportations eller transportkostnad. Trotigast skulle en dylik tractat kunna uppgöras förr med Holland än med England, helst detta rikets Colonier belägne under ett hetare climat än Englands, äro mera utsatte före, att de ditsände personer förr än i vanlig ordning bortdö och således äro i mera behof att erhålla understöd af arbetande armar, då England däremot i anseende till sin egen tillräckeliga tillgång på förbrytare, hälst deportation till 576 Deri 21 Februarii, dess Colonier äfven inskränkes inom vissa år och ej aldeles för lifstiden, sannolikast ej skulle ingå i underhandling härom. Det är ganska rigtigt att en Engelsk deporterad kostar Staten 200 Pund Sterling, men får jag upply* sa alla de omkostnader som deruti ingå: 1:0 Får man ej reducera Engelska pen» ningar till vårt mynt efter nu gällande cours och derefter beräkna ett lika förhållande af omkostnader i bägge Länderne. Olika Länder hafva olika priser på vahror, grundade på olika produetionspris, och alla dylike effe* eter som ingå i allt hvad Sjöväsendet tillhörer jemte födoämnen äro i så olika pris i Sverige mot i England att med säkerhet kan antagas, det alla omkostnader för en deporterad från England skulle för halfva summan kunna från Sverige utföras. 2:0.
Lasaren tror icke p6 honom - lyckligtvis gör Alie det s&amp; mycket mer obetingadt. Alie ar en svensk flicka af det der utmarkta slaget, som ghr och gör godt ht alla sina bekanta, men and8 &amp; r hon inte nhgot trhkigt dygdemönster utan uppsluppen och trotsig och ostyrig och med slumrande passioner, som blott behöfva ett föremil och vanta pk ett tillfalle. Hennes f. d. förerniii, Rikard, har gátt och gift sig med en korrekt liten gás, Aagot, som blir sjuk och behöfver resa utomlands, och d&amp; följer den uppoffrande Alie med. Rikard följer ocksti med och dernere traffa de btida damerna markisen. Men nar Alie ftir se markisen, verkar det som en uppenbarelse p&amp; henne, hon börjar p&amp; att dromma: det a r han. Mon. badar tillsammans, och man simmar tillsammans, och man kommer till en grotta genom hans försorg, och markisen blir nargtingen, men Alie blir inte ond anda. E n annan ging r i k a r markisen att bli förbittrad p&amp; henne, och d i kastar han henne handlöst i f r h sig p&amp; en bank, men Alie blir inte ond 8ndti. Och en tredje gBng kryper han in till henne genom fönstret, meii Alie blir i alla fall inte ond. Och det oaktadt har man misstankt, att denna författarinna skulle vilja predika, att kvinnorna icke -. böra förlilta! Imellertid &amp; r Alie hela tiden en praktisk och klok flicka; man skulle inte tro det, men hvar gkng markisen trycker heniies hand eller kysser henne, SA verksttiller hon analyser dels af honom och äels af sig själf, P&amp; samma sätt med honom. Och s&amp; langa iiro dessa utredningar, att de egentligen tj8na att 6fvertyga ' lllsaren, att de begge ha ondt samvete. Detta &amp; r visserligen en fördel för personernas moraliska karaktar men verkar allt annat 8.n vederkvickande ps läsaren. Slutligen skall uppgörelsen ske, och deras förhhllande narrnare bestammas.
«Jag vill bjuda till att följa hertigen af Södermanland på spåren och vaka för kungens säkerhet – tänkte Liljensparre vid sig sjelf, i det han läste igen pulpeten. – «Kungen har ett otidigt mod och är förvägen; det är derpå Hans Kongl. Höghet räknar. Vänta bara, min prins, ni blir väl också en gång mogen! Min omtanka skall imedlertid godtgöra kungens oförsigtighet.« TRETTIONDETREDJE KAPITLET. Den för svenska grenen af Holstein-Gottorpiska huset betydelsefulla Mars månad hade ingått. Nedanets mörka flor var utbredt öfver fästet, beströdt med milliarder tindrande stjernor, hvilkas milda, skälfvande ljus framställde föremålen i ett halfdunkel, som gaf dem ett spöklikt utseende. Hufvudstadens gator tycktes hvimla af vandrande skuggor, i täta flockar inom broarna i staden och på de mest besökta gatorna å malmarna, men allt glesare och glesare ju längre bort man kom i förstäderna. En qväll klockan kring 10 stadnade en täckt hyrvagn vid Ingemarshof. Det var en af dessa gammaldags hyrvagnar, om hvilka man nu för tiden har svårt att göra sig en föreställning. Den höga, skåpformiga korgen, med sina stora fönster på vagnens halfva höjd och sina insvängda vagnsdörrar, med klumpiga, utböjda fotsteg, som ej kunde skjutas hvarken fram eller tillbaka, invändigt klädd med rödt schagg, ursprungligen med prässade grannlåter, som nu voro till hälften bortnötta, hängde på remmar mellan ett åbäkeligt underrede, som förr varit gult, liksom korgen grön, men begge dessa hufvudfärger hade numera öfvergått i skiftningar, hvilkas grundton målaren skulle haft svårt att urskilja. De oformligt grofva hjulen, höjande sig ett godt stycke upp emot korgen, ehuru på afstånd från den, vältrade sig, bullrande och gnisslande, öfver gatustenarna och förorsakade en sådan skakning, sådana stötar, att körsvennen på den höga kuskbocken, hvilande på fyra grofva stolpar, hoppade, som derest han blifvit upphissad i en vippgalge.
— V/iZelstisrna, Lur! ^sitdizg^ I>lLurenZnr och Lif-k)rs!>ant. 1749. von k^krenkieim, ?Lftr T^äolpb, Or^itains. i/zi. — 8ve6Lnkij<2im,' T^iexänäoe M^nu , Ofverste, R. S. 0. 175Z. — k1ec!enlt)rrn2z ^.näers LLrn, Oo^ist 1 ustitlL Lx^Lärrron. ä) LIsÄor efter Herr 8ckm>tker!öv. Led, ut! Lag-och Lxpektitionr-Utfk. c) Led. uti Riddarhus-Utst. efter Herr Lkftrichlsö, ch Led. uti Ltrg - Ukff. 17^'s Herr von Helre^-n, hustanNegerings Rad. 1760. — bcu crerona, 6aorZ s7rsäric, Masor, Fullmägkig Friherre I^iHfcocranrr, ^olisn >Vstbelm, lVl^jor, Kanmiar ^v ^are, 1761. — Lrrslcnstjclm, ?sstr 6ustLs, Ls^irains. 1763. — 8ckmirrsrIo>v, bjsuninZ, Oswerstei Istenrenanr. n) 1771. — von Orllvi^, />xel, Ryttmästare. 1777. —Roll, florus ^iLvt) 7^x2!, Ineurenanr. r778« — ?»1eclr, L«rl ^acob, l^iLUiensnk och LisOrabsnk.
Och får Bevillnings Utskottet ändtligen, med bifogande af de under öfverläggningarne i dessa ämnen yttrade särskilde meningar, detta alt till Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning vörd samlingen öfverlemna, jemte öfversigt af Bevillningens belopp under åren 1819, 1820 och 1821. Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Hög. lofl. Ständers Bevillnings Utskott under Lagtima Jiiksdagen i Stockholm följande dagar i April och Maji månader är 1823. öfvertygad det HöglofL Utskottet täcktes mera afse hans välmening, än hans förmåga, vågade han, efter inhemtad kännedom af Afdelningens Betänkande, att i detta ämne, som nu till handläggning företogs, eftex sin öfvertygelse framställa Den 8-de April. yttrade: att då han vore J3evillnings-Utsiottett Betänianden. )t sine (ankar, samt uppläste ett skriftligt anförande, så lydande: ”Ehuru skattgifnings skyldigheten är lika uråldrig med Samhälls Inrättningen, emedan den förra var villkoret för den sednares upprätthållande, har, efter flere århundradens förlopp, ännu icke inom vårt Fädernesland någon orubblig grund för denna oåterkalleliga skyldighet blifvit uppgjord eller stadgad, dertill orsaken egenteligen lärer vara, att den starkare alltid hvälft bördan på den svagare, under skydd af sjelfgiorda rättigheter och befrielser. Det inbrott styrkan såmedelst giort på rättvisans område, har i bredd wied upplysningen allt iner och mer funnits obilligt, och derföre till vårt Tidehvarfs outplån liga heder upphört, så att något hinder nu mera icke finnes för Stats-Utlagornns eller den så kallade Bevillningens fördelning efter grundsatser byggde på ovederläggliga tankeslut. För att uppgöra sådane grundsatser är före målet för det hedrande förtroende, som blifvit lemnat detta Höglofl.
Utom den olägenhet, som kunde uppkomma af den yrkade förändringen, att nemligen förrättningen måste inställas i brist af nödigt antal närvarande Ledamöter af bestämd dass, till fyllnad i en annan, synes en sådan föreskrift icke heller af behofvet påkallad i afseende på Taxeringar å landet, der något Öfvervägande interesse, af menligt inflytande på förrättningen, ej synes vara att befara, då deremot i Städerne det bristande antalet Bcv Mili ttgs-XXt skot tets Utlåtande idia 5t. 9 antalet Ledamöter aF andra classer icke lämpligen kan fyllas med Ledamöter utur Borgerskapets dass; hvadan den framställde anmärkningen torde lemnäs utan afseende. Den af Utskottet föreslagna redaction är godkänd af Borgare-Ståndetmen deremot har blifvit anmärkt inom Ridderskapet och Adeln: att i stället för ”att Statens påräknade behof inflyta,borde utsättas ”att Statens påräknade tillgångar inflyta”; inom Preste-Ståndet: antingen ”att Statens påräknade inkomster till behofvens fyllande inflyta,” eller oek ”att Statens påräknade inkomster må till fullt belopp inflyta;” samt inom Bonde-Stundet, att ordet ”behof” skulle utbytas emot ”inkomster.” Då Utskottet här funnit ett förtydligande nödigt, har Utskottet, vid pröfning af de uppgifne olika redactions-förändringarne, ansett sig böra, i stället för orden: ”behof inflyta,” till antagande föreslå följande: ”inkomster må till f ullt belopp inflyta’’ &c. Pag. 63. 102 §.
Nyköping 8,257: 50. Wisby 13,221: 85. och Upsala 40,000: — „ betäckande af en brist i anslaget för Stockholms hospital. „ förbättringar å sistnämnda hospitalsbyggnad „ beklädnads-utredning vid samtliga hospitalerna i riket, ett kreditiv af Löneförhöjning för lärare vid elementar-läroverkeu, som under längre tid än fem år före verkställigheten af den vid 1856— 1858 års riksdag beslutade reglering af dessa läroverk varit anställde såsom vikarier, för åren 1861 med 1863 | Löne-eisättning åt Kollega vid Haparanda läroverk, magister Zacharias Grape Till understöd åt den af Jeanette Berglind i hufvudstaden inrättade undervisnings-anstalt för döfstumma barn „ betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist jemte 5 procent ränta derå från den 1 Januari 1862 till utbetalningsdagen För fortsättning af gradmätnings-rekognosceringen på Spetsbergen „ bestridande af kostnaden för Sveriges deltagande i en medeleuropeisk gradmätning „ fortsatt utgifvande af plancheverk öfver Svenska sigiller från medeltiden samt öfver autiqvariska och historiska märkvärdigheter i Historiska Riks-museum „ inlösen af 50 exemplar utaf ett af Professoren G. Stephens till subskription anmäldt arbete: “The old-northern runio inscriptions of Scandinavia and England11 „ inköp af en del utaf deo Kammarherren m. m. G. H. Lorichs i lifstiden tillhöriga myntoch medalj-samling „ utgifvande af en handbok i Svenska Pomologien National-museibyggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader ■ ■ Summa StatsUtskottets Memorial N:o 225. 28 Anslag, beviljade att utgå Anslag för en Summa anslag. R:dr. öre. E:dr. öre. E:dr. öre. Under Nionde lf iiiYmltitcIn Till pensioner åt vissa, till framlidna H. M. Enkedrottning
Latinska, Grekiska, Hebreiska, Franska, Tyska och Engelska språken, matliematikcn, historien, geographien, philosopbicn sams elementära fysiken oell nalurnlbistorien; undervisningen i de lefvande språken doek högst inskränkt.” Calkedralskolor finnas derjemte i universitetsstäderna Upsala oell Lund, hvilka hafva tvenne afdelningar, den högre svarande mot gymnasium och den lägre mot lärdomsskolan, nied upptagande af alla deras läroämnen; oell hörer äfven lillcathedralskolan en apologistclass. I liija elementarskolan i Stockholm, med ålla classer och sju lärare, föredragas alla ofvanberörda läroämnen, hörande sä viii till gymnasium som till lärdomsoch apologistskola!!. Detta läroverk synes lämpligare höra kallas centralskola. Af stadgandet om läseordningen i lärdomsskolan inhemtas, alt af de 32 läselimmarna i veckan, 10 äro inrymda åt Latinska språket, så väl i prima som i öfriga elasser; och man kan anse härmed vara i verket satt hvad en, numera afliden ephorus i lifstiden offentligt yttrade; all nemligen hvad barnet till 15 a 18 års ålder läst, har, så länge det betraktas som gifven kunskap, föga värde och glömmes oell förloras lätt: ali utvecklingen af själsförmögenheterna, förmågan att fästa uppmärksamheten vid det man hörer och läser, de mekaniska färdigheter, som studier erfordra, minnets uppöfoing, inbillningskraftens ledning lill det sant sköna och ädla, allt della är af oberäkneligt värde, och hör framför allt annat vid valet af läroämnen, vid läseordningen och sjelfva lärometboden alltid liafvas i sigte: att allvarligt studium af Latinska språket, med skäl kalladt själens gymnastik, utgör just det, hvarmed den för litterär bildning ämnade gossen bör begynna sitt arbete, samt alt förnämligast ifrån Rom bernias storhet i åsigler, noggrannhet i detaljer, ihärdighet i bemödanden och kraft i utförandet af stora värf till fosterjordens gagn och heder.”
N:o 47. 7 giska fakulteternas professorer eller ordinarie adjunkter, två frän hvar (dera af Rikets unwersileter; en vald ordinarie prestman frän hvarje stift samt en från Stockholm; så ock trettio af lekmän valde ombud, ett frän Stockholm och tvä från hvarje stift, samt de öfrige fern från det eller de valdistrikt, hvarifrån Konungen, med afseende ä för handen varande förhållanden, finnér ett större antal af ombud behöfligt. Chefen för Ecklesiastik-departementet må ock vid mötet närvara och deltaga i öfverläggningarne, men ej i de beslut, som mötet, efter ty här nedan sägs, eger fatta. Vid mötet föres ordet af Erkebiskopen, eller den bland öfrige biskopar, som Konungen, för den händelse att Erkebiskopen har förfall', dertill i Nåder förordnar. Vid hvartdera af Rikets universiteter välja förenämnde till theologiska fakulteten hörande lärare inom sig de ombud, som för samma fakultet skola vid allmänt kyrkomöte lillstädesvara. Val af prestman till ledamot vid mötet sker i den ordning, sorn för val af Riksdagsman inom Preste-Sländet stadgad är; dock utan att någon skillnad dervid göres emellan kyrkoherdar och öfrige 'Ordinarie pnestmän. Lekmännens ombud skola så väljas, att hvarje gäll i prosteriei uppdrager åt en å sockenstämma utsedd valman att pä samma ort, dag och sätt, sorn prosteriets presterskap, röst till val af ombud afgifva. Handling arne för begge valen skola insändas till Domkapitlet, sorn, efter de fleste afgifne rösterne, för ombuden utfärdar fullmakter. $ 4. •Allmänt kyrkomöte tillkommer endast att upptaga sådana kyrkliga mål, som Konungen till detsamma öfverlemnar. 'Ej ege dock mötet i dessa mål någon beslutande rätt; utan håfve det allena att utlåtanden deri till Konungen <afgifva. t5.
Den frihet från skjuts, som af Kronobrefbäringshemman åtnjutes, vore ej nu, som förr, en fördel, hvilken i någon mon motsvarade ifrågavarande onus, ty, när brefbäringsskyldigheten först uppkom, var denna befattning ej så besvärlig, som den i senare tider blifvit, i anseende lill det ökade antalet af Tjenstemännen och deras göromål; hvaremot Kronoskjutsen då var vida mera betungande, än nu, sedan, genom förhöjning i skjulslegan, nästan full ersättning derföre blifvit beredd. Hufvudsakligen på dessa skäl har uti motionerne blifvit föreslaget och hemsläildt af: 1:0 Riksdagsfullmägtigen Nils Insulin från Stockholms Län, att
Ständer för it la ra mine framställningar för gissningar och omtalt, huru misstankar kunna sjelfbehageli^t sväfva, simt ändteligen förkunnat att hvad jag yttrat varit o betänkt och utan åsyftad följd, så hoppas jag .att Högloflige U>skottet i sitt svar på den återremiss jag nu begär, täckes låta inflyta de tankar och yttr*de ändamål, 10m efter förmåga jag har sökt ådagalägga, på det äfven jag måtte kunna vara obekymrad om de vrånga omdömen, hvarom Herr Biskop af Wingård och medre6ervanter talat. Då emedlertid Utskottets Betänkande blifvit i PrästeStåndet afsiagit , ehuru de fleste, som yttrat sig varit för detsamma, så, på det Utskottet icke måtte utestängas från de upp"Jj-saingar, sorn å eaa och andra sidan blifvit Den g September r. n>. öfver ämn»t meddelade, anhåller1 jag , alt deSJinm» huvid i a loga, med tillagg af denna mm enskildt* tanka; att sedan en Coovention biifvit tor rf» Pastorat uppiättad, med Uttryckelig! tdlkännigitvande, att densamma, i hvad Kongl Maj.t d-n stadfäste, vöre det enda,som Romme att till efrerrätreise tjena, så synes Församlingen härigenom tihräckeligen hafva blib vit undervist om ändamåUIöshiten med Contr»ct, som nu ej så sällan upprättas och om hvilka Församlingen törst etter lång process med Läraren, bi i r underrättad, att ett sådant Confract sä,om före valet uppräitadt är olagligt och till intet gällande. Är man öfverens att sveket icke kan föda goda känslor tor Lärare, och har man allvare med dessa mycket ointalta bildningsanstalter till en förbättrad motalué hos allmänheten, sä må man vara angelägen att ej i en ofördelagtig dager stålh den , som i lärt och lefverne skall föregå oss i ett godt efterdöme, N;o 2. Friherre Hjerta, Lars:
Fullmäktige i ämnet meddelat; varande det naturligtvis klaganden obetaget, att för fullföljandet af sina mot Riksgälds-Kontoret framställda anspråk, om han dertill finnér sig befogad, å ort och ställe som vederbör, sin talan i laga ordning utföra. Emedlertid hafva Revisorerne, under granskningen af de till omförmälda mål hörande Protokoller och handlingar, anmärkt, att, ehuru Herr Kommerse-Rådet Santessons ifrågavarande ansökning blifvit till Herrar Fullmäktige ingifven den 3i Maj nästlidet år och redan påföljande dag, eller den i Juni, till Ombudsmannen och Räkenskapsföraren vid Diskont-Utredningen remitterad, hafva desse tjenstemän med sitt Utlåtande deröfver icke till Herrar Fullmäktige inkommit förr, än den 25 påföljde Augusti, hvarefter ytterligare 2.*ne månader åtgingo, innan ansökningen af Herrar Fullmäktige afgjordes. Revisorerne anse sig af hvad härvid förekommit föranlåtne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å långsamheten af detta ärendes behandling. Vidare har blifvit anmärkt, att, oansedt det inkomna Utlåtandet icke innehöll de för målets utredande nödvändiga npplysningar, och oaktadt tvenne bland Herrar Fullmäktige yrkade målets återremitterande, för att erhålla en fullständig utredning deraf, ansökningen likväl till slutligt afgörande företogs. För öfrigt anse Revisorerne Herrar Fullmäktige hafva varit oberättigade att, på sätt som skett, medgifva, det ofvanåberopade, af Herr Kommerse-Rådet Santesson den 12 Mars i838 meddelade, ovillkorliga afsägelse af allt redovisningsoch ersättnings-anspråk icke må, å Diskont-Utredningens sida, begagnas i fråga om redovisningen för nu ifrågavarande hypothek, helst det beslut, till följd hvaraf denna afsägelse från Herr Kommerse-Rådet erhållits, i sammanhang med öfriga åtgärder angående Diskont-Utredningen, varit Rikets Ständers år 183(/ församlade Revisorers pröfning understäldt och af dem utan anmärkning lemnadt; vid hvilket förhållande detsamma synes icke hafva kunnat, utan Rikets Ständers dertill lemnade samtycke, tillintetgöras.
Skulle det äfven vara bevist, att det Svenska jordbruknings-syrlemet är förkastligt, att landlhushållningen la vilat pä en falsk grund, då den varit baserad på bränvinsbränningen, vore det ändock icke rådligt att för våldsamt rubba ett bäld vunnet förhållande. Så sker dock, när man på en gång inskränker liden, bestämmer skatten mångdubbelt högre, än den varit, och dertill beslutar, alt denna skatt förskottsvis skall erläggas. Då bränvinsprisen de senare åren icke stått i proportionclt förhållande till sädesprisen, bar bran vinsbränningen fortgått, mindre med afseende på vinsten af sjelfva bränvinet, än på den fördel, jordbrukaren deraf hemtat för sin ladugård. I många orter brännes endast derföre, att bränvins-bränningen är afsättbarare och transportablare, än säden. Genom bränvinstidens inskränkning till 3 månader, förminskas i betydlig mon den nytta, bränvins-bränningen medfört för ladugården, om den icke alldeles ti 11 intetgöres. Hvad skatten specielt beträffar, bar den i synnerhet den olägenhet alt drabba ojemt och orättvist, då den svårast kommer att trycka dem, som producera bränvin i min sta scalan. Bi änvins-bränning af potatoes har visserligen börjat blifva allt mer och mer allmän; ännu finnas dock provinser, der man bufvudsakligast bränner af säd, och der blir man troligen tvungen alt helt och hållet upphöra med bränvins-bi anning, åtminstone enligt samma bränvinsmethod. I de provinser åter, der man nästan uteslutande bränner af polatoes, blir skatten vida mindre känbar. Ingen samhälls-class är dock genom den föresiagne bränvins-författningen så obilligt behandlad som Bonde-Ståndet, denna, den mest betydande, den talrikaste af alla samhälls-classer. Med ett magtspråk afskaffas ho la husbehofs-bränningen. Delta beslut är poli tiskt olämpligt, juridiskt or ätt vist, moraliskt onödigt.
Dör kreatur af smittosam och elakartad lungsjukdom, gånge då som i 5:te § af Kongl. Förordningen den 23 Januari 1828 stadgadt är; och ojute egaren, i sådant fall, ingen ersättning. Lag samma vare, om sjukt kreatur icke dödas förr än sjukdomen så länga fortfarit, att kreaturets kött, enligt djurläkares intyg, icke är användbart. k Statssamt Albn. Besvärsoch Ekon.-Utsk. I allt öfrigt lände till efterrättelse Kongl. Förordningen den 23 Januari 1828, i de delar den på denna sjukdom är tillämplig. 10:o. Hvad om rättighet till ersättning nu stadgadt är, gäller blott i fråga om kreatur, som före den i Juni 1849 blifva i och för smittosam lungsjukdom slagtade; förvändande Kongl. Maj:t att vederbörande menigheter emellertid ingå försäkringsbolag för ersättning af de förluster, som den enskilde möjligen kan komma att vidkännas, i händelse sjukdomen utöfver nämnde tidpunkt kommer att fortfara. Vidare har Kongl. Maj:t, den 31 Maj 1849, i anledning af förnyad anmälan af samma Dess Befallningshafvande, i nåder beslutat och förordnat: att för kreatur å de ställen, der smittosam lungsjukdom yppat sig före utgången af dåvarande Maj månad, ersättning af allmänna medel, enligt de i Nådiga Brefvet den 28 December 1848 bestämda grunder, fortfarande komme att utgå intill den 1 påföljande October; att till berörda ställen inga kreatur finge under nämnde tidrymd uppköpas eller införas, vid äfventyr att, om sådant skedde, all rätt till ersättning för derefter slagtade kreatur vore förverkad; samt att tili förekommande af underslef så i ena som andra afseendet, alla å berörda ställen då befintliga kreatur skulle brännmärkas och genom vederbörande kronobetjenings försorg i noggranna förteckningar specificeras.