Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»När jag sist kom för att tala med dig om mina angelägenheter,» sade han, »tror du icke, att jag, utan att du sade ett ord, utan att du ens med en stafvelse antydde hvad du kände, förstod, att jag nu mera icke betyder det minsta för dig? Skulle jag då gå och fråga dig, hur vi skulle ställa oss? Skulle jag rifva upp i allt detta pinsamma, som icke kan ändras? Skulle jag hafva begärt och gifvit förklaringar? Jag afskyr förklaringar. Det som är dödt, är dödt.» »Du är hastig i dina handlingar,» svarade jag. »Ja,» svarade han kort. »Jag gör, hvad jag måste. Om du ville vara rättvis, skulle du erkänna, att det är du, som drifvit fram detta, icke jag.» Att han i detta ögonblick talade sant, visste jag. Jag anade dunkelt, att jag stod inför en af dessa människor, hvilka icke kunna bära den alldagliga händelse, att ett vänskapsförhållande brister. Jag förstod klart, att jag genom mitt förändrade sätt, genom småsaker, handlingar, ord och uttryck, hvilka i det yttre voro otadliga, hade framkallat denna handling af plötsligt blindt raseri. Ty att det var en sådan, det insåg jag också. Men det var mig omöjligt att få fram ens ett ord i denna riktning; i stället blef det jag, som tog till ordet, och när jag började tala, grep jag först den omständigheten, att jag ingenting gjort, som kunde framkalla en situation oss emellan sådan som den nuvarande. Jag öfvertygade mig själf, att hvad som nu händt, var ett smärtsamt slag mot en fläckfri känsla, hvilken blifvit mig tillfogad af ett olidligt högmod, ett misstänksamsjukt småsinne. Jag fick med ens ord för allt det groll, som legat och grott hos mig under det sista året, och jag ref upp hela hans person, sådan jag sett den för mig i mina fientliga tankar. Hans ömtålighet kallade jag för småsinne, hans lifsenergi för öfvermod, hans begär efter förstående tolkade jag som ett vansinne af egenkärlek, jag utvecklade hela denna karrikatyr i ord med en säkerhet, som om jag hållit ett föredrag, och jag tyckte hela tiden, att jag talade sanningens osminkade språk, som det icke kunde skada honom att få höra.
tltw soin t i i l i i r. om anordnande af öfverl&amp;gg~iiiigsiiiijteii af störrt~ iwli iiiiiitlre oinf ' k~ig. SAilci~l~l hafia visserligeii t2rekoiiuiiit. i i i ~ i i J ?iirl) iiii (lct~ verksamhet har Iiiif~~uclsakligen sa~iilat sig kring lnwgrwiiiiiiets ~fi ' iga p~iiikter. Groncll igl~eten tvf cle t fdrbereditn do nrbetet frrtmtriider allra .. 1:) ast gelion1 en. j %~iiimmrelse mel.I.an prograiamet af $1: 1884 ocl~ cle fiilj aide tio Areils verlisiwnhet: l.&amp;t vartt at t icke d l a progra1mne.t~ f15igor i lika 1liJg grad tillvuonit sig u ~ I ~ I I I I % I? ~ &lt; s ~ % ~ ~ I. ~ ile iiro ock i sig qjalfm rtf mycket olilia o~nfattidng ucll. ~ i k -, t K t vnra att, beroer~ide y&amp; snrdt.il.dlt omstiindigl&amp;ev, en och annm. h k e Wrotsedd friiga upptagits, til.: l. ooh med utageratu, de tio &amp; ?ens verksarr~het sviwar v (t1 mot den ran1 for cle i i a r ~ ~ ~ oppgifter, are son1 programmet bildar. Detta synes ~ n i g vara en gbdjaiide onutandighet. En anaen orsnk till tiIl.fi: edsst&amp;llel.se ligger, enlig t mi11 upl~fatt~~illg, ilari, att arl~etet iiioln Foi~b.bnnclet.
De få se andra människor, komma i nytt sällskap, göra nya bekantskaper, och hvem vet? Men huru bittert kan det icke vara ibland för den stackars flickan. Huru fullt af förödmjukelser för ett stolt sinne, och huru svårt i början att förlika sig med sysslor, som synas grofva, fula, simpla, allt för simpla för henne, som likväl ju » icke är en piga ». Det » att gå frun tillhanda » är ofta en lärotid af yttersta nytta, en tid då högfärd ryckes upp med rot och fåfängan får grundskott, då det blir klart, att intet arbete är skam, intet för groft för att icke vara nödvändigt. Tillökningen i antal af unga kvinnor, som vilja gå fru tillhanda, står möjligen i samband med den minskade äktenskapäfrekvensen och männens utvidgade böjelser för ungkarlsståndet Där den naturliga proportionen mellan giftasvuxna kvinnor och giftaslystna män rubbas i den riktning, som tyckes vara för handen, uppstår ett allt för stort öfverskott af de förra, en allt för stor brist bland de senare. öfverskottet flyter då ut ur de trånga hemmen med de små utsikterna, ut i världen, där det är större chancer, och så uppstår skockaf dem, som vilja och måste arbeta, arbeta hårdt för sitt bröd och sin framtid, men som icke kunna, icke våga för sig själfva gifva arbetet dess rätta namn, utan söka att förgylla sin ställning med en fras: de gå frun tillhanda. niDgen Teckning med blyerts och svartkrita. För Idun af S. (Slut fr. föreg. n:r.) vTJy^ecknar man på färgadt papper — vissa stämYJÅ ningsstycken taga sig bättre ut på detta K^jJ sätt kan man framställa dagrarne medels hvitkrita eller hvit färg. Detta bör emellerlertid isättas, först då de omgifvande partierna äro till fullo färdiga; eljes kan det hända, att effekten ej blir den åsyftade. Man får nämligen lätt i annat fall tämligen orena toner, då blyertsen blandas med krilan eller färgen. Stomfarne man använder kunna, s o m sagdt, vara antingen af skinn eller papper. Medels de förra får man nästan mjukare toner än med de senare.
Majrts nådiga Proposition om upplåtelse till staden Malmö af kronan tillhörig mark. för dels utvidgning af stadens begrafningsplats och dels sammanbindande af två gator derstädes; N:o 283, i anledning af väckta motioner om medels anvisande tili beredande af tillfälle för Landshöfdingen i Kalmar län, att en viss del af året vistas i norra delen af länet; Nro 284, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel förde Halländska flygsandsfältens skyddande och förseende med skogsplantering; Nro -2i5, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition, angående anslag af vinsäd till Ulrika församling i Östergöthlands län; och N:o 286, i anledning af väckt motion, angående åtgärders vidtagande för fortsatt lifgifvande af Samling af författningar rörande arméen, dess styrelse och förvaltning. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utslottets Utlåtande, N:o 287, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition (Nro 86), äfvensom väckt motion i fråga om ersättning till bergsfogdarne för förlorade löne-inkomsfer, fann Ståndet för godt återremittera 2:dra punkten mom. litt. a), äfvensom i sammanhang dermed 3:dje punkten, så vidt den rörer der omförmälda ersättnings-belopp, hvaremot öfriga delar af detta Utlåtande blefvo af Ståndet bi(altne. Prot.-Utdrag den 27 September 1854. 447 S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stals-Utskottets Memoriail, Nro 296, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet Nro 242, angående väckt haga om ersättnings beviljande åt Advokat-fiskalen i Kongl. Kammar-rätten, Protokolls-sekreteraren C. Printzensköld, för det aktorats-arfvode, hvaraf han gått i mistning genom den.
Vid 55 § 2 inom »Den förändring, son) Utskottet föreslagit i detta morn har visserligen sin giltighet så vidt, som dermed afses att införa en bestämmelse jemväl för det fall, då hyran är bestämd för resa och denna resa ej fullbordas, men då Utskottet föreslår att hyran i båda de fall, som i 1 mom. omförmälas. skall utgå efter månad för hela den tid, den förhyrde tjenstgör å fartyget, så synes detta förslag ej annorlunda kunna tolkas än alt nämnde grund för hyrans beräkning skall tillämpas äfven (ör den i kontraktet aftalade resa, der denna resa fullbordas och fartyget sedan går vidare till utländska hamnar. En sådan bestämmelse skulle likväl innebära en lika obehörig, som obe ~ 7 höflig förändring i vilkoren för ett å ena sidan redan fullgjordt aftal och på tillfälliga omständigheter skulle bero om den ene eller andre af de konlraherande 30 Särskilda Utskottets Betänkande .M 2. genom bestämmelsen vunne en opåräknad fördel. — Af dessa skäl får jag föreslå att 2 mom. af 55 § må erhålla följande lydelse: I dessa fall skall hyran, antingen den är bestämd för tid eller resa, beräknas efter månad, enligt den i förhyringsorten gångbara högsta mänadshyra lill de hamnar, fartyget under hela resan anlöper, i förra fallet för hela den tid, den förhyrde tjenstgör å fartyget och intilldess afmönstring sker, och i sednare fallet för tiden efter fullbordandet af den i kontraktet af talade resan; dock alt, om resan, i förra fallet, slutar inom så kort tid att på detta sätt bestämd hyra icke uppgår till det belopp, som, för den händelse att hyresaftalet är för resa uppgjordt, motsvarar samma aftal, hyran ej må utgå med lägre belopp, än som i förhyringskontraletet förut sagdt var; skolande, i brist af godvilligt åsämjande, sådan hyra bestämmas af domstol, eller, om frågan uppstår utrikes, af Svensk konsul. Vid § 78. »Den förändring, som Utskottet föreslagit i denna § har jag icke biträdt.
Jag åberopar således hvad jag på förmiddagen yttrat, att jag anhåller, det Utsk. måtte tillse, om icke förändring af vår administration är nödvändig, samt söka framställa förslag till åstadkommande deraf, och i sådant afseende sig med Constit.Utsk. communicera. Gr. Cronhjelm: Jemte det jag instämmer med den siste talaren, ber jag att få tillägga, hvad han troligen förbisett, att då det nemi. är gifvet, alt våra institutioner äro i högsta grad felaktiga, lärer det ock icke tåla något tvifvel, att, om vi äga en kraftfull Styrelse eller, i motsatt fall, då vår Styrelse kommer att utgöras af en skicklig och driftig personal, vi med säkerhet torde få förvänta förslag till institutionernas förbättrande. Frih. Boye: Till den värde talare, som yttrade sig näst efter mig, till hans goda urskillning hemställer jag, om han icke i sin uppfattning af mitt yttrande äfvensom uti sitt eget påstående sammanblandat, hvad som likväl noga bör urskiljas. Ett är nemligen materiella och annat är politiska behof. Genom sammanblandningen af dessa har talaren begärt af StatsUtsk., hvad som endast kan fordras af Constit.- Utsk. Jag har icke inlåtit mig i någon tvist om de politiska behofven; jag har blott sagt, att då fråga är om samhällets materiella behof, bör pröfningen deraf icke bero eller upphållas af några politiska frågor. Må den värde talaren vända sig till Constit.Utsk. med så många politiska frågor han vill, och må han emottaga min försäkran, att när de från berörde Utsk. hitkomma, skall jag pröfva dem allvarligt och rättvist; men med frågan om statens materiella behof hafva de intet sammanhang, och böra altså icke få deri inblandas; och jag skulle tro mig brista i rättvist förlitande till Ståndets urskillning, om jag ett ögonblick tviflade, att distinctionen deremellan här godkännes. Hr Den 26 M a j e. m Hr von Hartmansdorff: Jag ämnar icke uppträda för att trötta R. o. Ad. med att tala emot någon.
Medgif, att ni fått valuta för edra pengar! Ä n n u en annan soppa vill jag lära eder laga, s o m ni kunna servera under n a m n af ärtskockspuré, utan att någon skall kunna skilja den från en äkta sådan. O m ni, s o m ofta händer i ett hushåll, ha gul ärtsoppa öfver från torsdagen, så tag en liter jordärtskockor, koka dem i vatten m e d ett stycke smör, tills de äro halfkokta, sila från ärterna o c h slå soppan i ärtskocksspadet o c h låt detta koka tillsammans, tills ärtskockorna äro färdiga. Viss o m alla förståndiga små husmödrars tacksamhet f ö r dessa mina råd angående goda och billiga soppor, beder jag eder blott: gör ett försök därmed! En sak vill jag d o c k bereda eder på, nämligen att edra kokerskor, s o m nästan aldrig gilla sparsamhetsrön o c h dylikt, k o m m a att opponera sig häremot o c h liksom m i n gamla kokerska till en början kalla detta slags soppor » fattigmat », m e n låten e j detta afskräcka eder, utan tanken i stället på, hvilken besparing I gören på veckans hushållspengar, på samma gång I b j u d e n på goda o c h smakliga, billiga o c h närande soppor. ' W. E. " Handarbetets vänner " har under de senare dagarne haft en intressant utställning af några märkligare alster af svensk konstslöjd. Synnerligen anslående voro d e båda gamla praktfulla, för matsalen i Halhvylska paläet bestämda hautelisse-tapeterna, den m i n d r e endast restaurerad, den större, afsedd för en långvägg, tillväfd till omkring två tredjedelar af sin längd af svenska, konstförfarne allmogehänder under samvetsgrann o c h insiktsfull ledning.
Förslag till ändring så mycket hellre böra ogillas, som jag aldrig kunnat föreställa mig, att Constitu - 410 Den 12 Martii. tionalUtskottet skulle möjeligen till jemförelse för Riksens Ständer kunnat framställa Förslag till utbyte af rättigheten till Omdöme om Föredragandens förhållande, emot den, för Riksens Ständer ganska obetydliga rättighet, till utlåtande blott, om en Embetsmans bibehållande af Lön till större eller mindre del. Jag anhåller att den nu varande Redactionen af §. bibehålies, och den föreslagne förändringen afslås. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig;: Med Grefve Gyllenborg förenar jag mig alldeles. Vid 1809 års Riksdag afstodo Riksens Ständer, som för ögonblicket ägde all magten i sina bänder, de fleste af sina rättigheter — de få de samma förbehöllo sig, må vi derföre desto sorgfälligare bevara, om än de blott skulle kunna förliknas vid skuggan. Jag inser nogsamt, att en dylik Casus, det en StatsSecreterare vägrar sin Contrasignation, väl aldrig lärer inträffa, och således §:n kunde anses öfverflödig i visst afseende, men då den är ett bevis af en rättighet, som Ständerne förbehållit sig, så bestrider jag all förändring deruti. Friherre Cederström, Jacob: Om jag uti den nya Redactionen funne någon inskränkning af Riksens Ständers rättigheter, så skulle äfven jag tillstyrka ogillande deraf; men då den gamla Redactionen genom den nya endast blifvit satt uti ett förbältradt skick, och då, enligt den nya, Riksens Ständer skola utlåta sig, om och till hvad del en Föredragande, sorn Den 12 Martti. 411 vägrat Contrasignation, må sin Lön med öfrige Tjernsten åtföljande Inkomster åtnjuta, förutsätter detta äfven, alt Riksens Ständer skola ingå i pröfning, uti gillande eller ogillande af hans åtgärd.
Som detta Höglofl. Utstött har affaktat ett Betänkande, rörande en oinskränkt Bräuwi s-lillwerkning, för att till Riksens Höglofl. Ständers Plena inga i egenskap af ett Bewillningsmal, sa kan kan jag, forn anser detta steg wara stridande med Grund-Lagens bokstafweliga föreskrift och afwikande fran KonglMaj:ts i samma ämne aflemnade Nadina Proposition, icke undgå att derwid göra följande min reservation. Innan jag således kan anfö a något som wisar att antagandet af detta Betänkande i hela d^est wtdd wore förenat med dtt almännas mindre båtnad, torde jac, böra uppge i hwad delar jag för min del anser det wara olagligt. 60 §. i Regeringsformen lyder sa hart "Till deste sednare räknas Sjö- och Landt-Tsti'!s-> "samt Accis-afgifte>ne, Postmedlen, Cha rw-Sigil"latos - afgisten, Husoebolv - branwinsmedlen, samt "hwad Riksens Ständer detzutom Mskildt hwarie "Riksdag sasoiil Bewillning sig ataga." * * Om Z42 Den 2z Majk. Om Grund-Laven tillätit någon Bränwinstillwerkning utöfwer Husbch f, sä hade den utesiu, tit Husbehof och endast irfört Bränneri, medlen, men enar den icke gjou detta, utan i det ställe stad, gat Hnsbehofsbränneri-tnecl.n, sa aer ju sadant tydeligcn t-llkänna, akt den icke gillat någon annan Bränwins-tillwerkning an t i! husbehof. Riksens Högloft Ständer kunna således icke utan alt förnärma den esprit, söm räder i Grund, Lagen, utsträcka deras myndighet i Ekonomiska ären, der längre, än hwad Grund-Laoen föreskriswer. Om Riksens Högloft.
Någon för Konungens verkeliga rättigheter vådelig inskränkning kan jag således icke finna igenom en Jury skulle inträffa, och Domaremagtens lagliga oberoende har i alla fria, för den personliga säkerheten grannlaga Samhällen ansetts som en fullkomlighet, icke som ett fel. Hvad ändtligen angår frågan, huruvida en Jury skulle genast i alla eller blott i vissa fall användas, medger jag alltför gerna, att vid början af dess införande, innan den ännu genom bruket hunnit blifva känd och bepröfvad, vore måhända ett stadgande, som innehölle att den blott antingen på en parts med Domaren förenade begäran, eller på båda parternas gemensamma önskan skulle kunna användas, ett af dessa försigtighetsmedel, som för att undvika hastiga omskapningar torde böra iakttagas. Men sedan Juryns bruk blifvit mera allmänt, ser jag ingen orsak, hvarföre den ej lika väl i alla Tryckfrihetsmål skulle användas som uti' den af en mera grannlaga och invecklad beskaffenhet. Jag bekänner, att i afseende på dessa ämnen jag uti införandet af en Jury finner enda möjligheten för Tryckfrihetens rätta och fullkomliga bruk i förening med Lagens stränghet och kraft emot dess missbruk. Herr Doctor Wåhlin förklarade sig instämma med Biskoppen Doctor Faxe, hvarefter Herr Grefven och Ordföranden framstälde en sådan proposition: Bifaller Utskottet, att Tryckfrihetsmål genom Nämnd afhandlas? Den, det vill, skrifver Ja. Den, det ej vill, skrifver Nej; vinner Nej, afgöres den andra frågan, om Nämnden i vissa fall skall användas. 398 Riksdagen 1812. Sorn denna proposition både med Ja och Nej besvarades, anstäldes omröstning, då voteringssedlarne befunnos: Af Högloft. Eidderskapet och Adeln: Ja 2 Nej 2. Af Högvördige Preste-Ståndet: Nej 6. Af Vällofl. Borgare-Ståndet: Ja 5 Nej 1. Af Hedervärda Bonde-Ståndet: Ja 2 Nej 2. Efter någon öfverläggning beslöts, att som tvänne Stånd nu stadnat mot 2 skulle genom ytterligare anstäld omröstning afgöras, om frågan om Nämnd må förfalla eller ej, då Herr Grefven och Ordföranden framstälde följande proposition:
Emellan den tid, som upptages af landtmanna-göromål, sysselsättes allmogen hufvudsakligen med kohlning för bruken, timmer, bygge ocb flottning för sågverken, fällning och forssling af skeppsvirke, bräder och ved, träkärils förfärdigande, husoch fartygs-byggnader, snickare-, hjulmakareoch smedsarbeten, tegelslagning samt någon kalkbränning, den sistnämde likväl icke motsvarande 01 tens behof; hvilket allt bidrager till idkarnes bestånd, och är enligt med ortens naturtillgångar. — 6 - Handel: Ortens invånare afsätta vanligen sina landtmanna-produkter till handlande borgerskapet här i staden, eller vid de årliga fri-marknaderna, som af nästgränsande städers borgerskap äfven besökes. Dessutom hafva i sednare tider åtskilliga hemmans-ägare och deras söner företagit sig, att di ifva handel, för hvilken de taxeras lill bevillning i mohn af rörelsen. Om den täflan som uppstår i afseende å varupriserna befinnes förmon lig för en del af invånarne, har sådant likväl ett högst skadligt inflytande derigenom, alt luxoch öfverflödsvaror lättare kringspridas bland allmogen, som, jemte den uppväxande generationen, utan egen fördel, allt mer drages ifrån deras egentliga bestämmelse, jordbruket, hoskaps-skötseln och andra landtmannayrken. Den gårdfari-handel som Westgöthar idka inom orten är äfven ganska menlig, så vida den icke allenast föranleder till onödiga penninge-utgifter och qväfver näringsfliten för egna tillyerkningar af lika god eller bättre beskaffenhet, ulan jemväl förmodas befordra luilförsnillade varors införande, hvilket tulloch krono-betjentes tillsyn, i anseende till landets vidsträkthet, svårligen kan förekomma. Sjöfart idkas icke af landets invånare såsom näringsfång, utan endast för afsättning af ortens produkter och nödvändighetsvarors återhämtande. 4:o Politisk För fattning. Kammarverk: Under loppet af de fem sednast förflutna åren hafva 54 nyhyggen inom kustlandet, och 20 stycken nybyggen i Lappmarken ingått i skatt.
Att tills vidare, och under afvagtan på minskning i Rättegångarne, Götlia IIofRätt kunde medhinna att sköta Wermland tillika med den öfrige Götha Jurisdiction, och dymedelst möjligen för framtiden undvikas, att öfver hela Riket föröka Öfverdomarepersonalen skulle jag tro vara bevisligt. Medhinna icke nu HofRättens Ledamöter att, jag förbigår omtalande af alla deras enskildta uppdrag i FörmynderskapsGodmanskapsoch Boutredningsfrågor m. m., dessutom flera heloch half-officiella befattningar, såsom Ord förarLedamotoch Secreterarskap i ständige Sällskap, Comiteer och Styrelser, utgifvande årligen af vidlyftiga eller årliga böcker och skrifter, sammandrag afLandtmäteriCharlor för hela socknar m. m. utom Den 17 December e. m. enskildta vidlyftiga jordbruk, hvarpå allt exempel kan uppgifvas? Jag förbigår ytterligare alt omtala huruvida den ena eller andra befattningen, utom lidsödandet, för Embetet icke jämväl är heterogen och hemligen eller uppenbart i många fall gör Domaren jäfvig för den befattning han utöfvar. Då i vissa afseenden denna verksamhet ådagalägger ett verkligt patriotiskt nit, är ock onekligt, att det visar, att man har tid och tillfälle dermed; och jag menar alt tiel ock vore patriotiskt, att så träget sköta Embetet, när omständigheterne för en längre eller kortare tid det fordrade, att en eljest nu hotande statsbörda af anslag för flere, i framtiden möjligen mindre sysslosalle Embetsman, kunde undvikas. Jag tror att hvarje Embete skötes bäst, dådet fullt och uteslutande sysslosätter, med undantag af den verksamhet, som sker för nödig recreation och nöje; jag tror att det vore ett stort fel att förbise detta, just då, när det är fråga om att löna Embetsmännen å tillräckligt, att icke bigöromål för deras utkomst skulle vara nödige. I fråga om Länsmän har Herr Grefve Posse ansett att man ej kunde begära att en Länsman, som tagit juridisk examen, skulle förstå sig på väggrusning m. m.
Riddcrffapet vch Adeln inhämtat att defta rwänne Herrar under Stats WerketS oförmögenhet och aj patriot»^ sorgfällighet att ket förträffeliga ChartT-Werk öfwer Swerige, som Friherre Hermelin med mycken kostnad och upoffcing urgifwil vch ännu widare beredt, ej mätte fluteligen safta i utlänningars händer, erbudit sig att utan afseende pä egen winning, samma ChartT-Werk inlösa. Trenne utwägar till detta Werks quarhällande inom landet, haswa kommit i stägn. En genom in - Dm 2i December. lösen af Stars»Merker, fom dertill synes vförmögir en annau, genom inlösen af Högloft» RiddeEapet och Adeli!, medelst Riddarhus Cadans tillgångar, hwilka äter ehu-:» st llkomligen swaranoe mot Catzans ändamål, icke läinila cttöswerffoit, till det belopp som till eii sadan handel skulle erfordras; den tredje innefattas i det af Friherrarne Koncia och gjorde hedrande anbud, hwilken synes mig wara den enda återstående och för» tjena förklarandet af Högloft. Rrdderffapet och Adelns erkäi:sam.ua tänkesätt. Herr Grefweu och Landt,Mar ffalken proponerade härefter merberörde CharlT-Wrrkö inlösande för SrätS-Werkets räkning. Ropades Nej. Herr Landt-Marffalken proponeraöe inlösen för Ridderikaper och MelnS räkning utaf Riddarhns-Las, sans tillgångar. Asstogs likaledes. De i följd häraf Fciherrarne Lonclss och Hstekvärär anbud bicf, genom proposition af Ridderskåpet och Adeln med ett tacksamt wälbehaq ansedk, bestöt Högloft. Ridderftkapct och Adeln, tillika uppå förflag af Friherre kAsnnsrkeim att genom ett Utdrag af P. dkocollek, detta sitt tänkesätt för bemälde Herrar betyga.