Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Före sin död hade han likväl, genom ett år 1807 upprätladt gåfvobrel, till undervisningsanstalten skänkt en viss jordvidd med åbyggnader, äfvensom en samling böcker, instrumenter m. m., allt under vilkor att "gåfvan till evärdelig ägo för artis veterinaria; läroverket i Skara kotnme att anses och förblifva”. Sedan denna donation, efter den tidens uppskattning ansedd i värde till mer än 50,000 R:dr Biko, efter Hernqvists död kommit under offentlig tillsyn, fastställdes för densamma af Kongl. Majit den 31 Mars 1813 en ordningsstadga, enligt hvilken anstaltens styrelse uppdrogs åt en Direktion, allenast med den inskränkning, att Collegium Medicum skulle yttra sig öfver ansökningar till förste lärareoch lektors-belaltningarne. Under tiden hade bemälda Collegium erhållit nådig befallning att afgifva utlåtande rörande "utvidgning af läroverk för veterinärkunskapens inhämtande", och afgaf är 1812 ett sådant, jemte förslag till upprättande af en veterinär-inrättning i Stockholm. Sedan jemväl Rikets år 1818 församlade Ständer hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning om behofvet af veterinärvetenskapens "större befordran”, anbefallde Kongl. Majit, under den 24 Augusti 1819, inrättandet af en veterinär-anstalt i hufvudstaden, och Arkiatern von Weigel samt dåvarande Lektorn vid veterinärskolan i Skara, S. A. Norling, erhöllo nådigt uppdrag att utse plats för den nya inrättningen och utarbeta fullständigt förslag liih. lill It. St. Prot. 1862 Sf 1863. 10 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 1 2 Eccp e dit iom-U Isko t tets Färslag till underd. Skrifvelse, Nio 46. till dess verksamhet.
Krono-åborätt eller ock för embete eller tjenst, hvarifrån han ej kan utan egen ansökan eller ransakning och dom skiljas, innehafver hus, tomt, jord, bergsbruk eller annan lägenhet, af minst Tvåhundrade R:dr uppskattadt värde; eller 2:0 medelst skriftlig afhandling, som emot hans vilja icke kan före den utsatta tidens förlopp häfvas, legt jord eller bergsbruk af minst Femtusende R:dr J3:co uppskattadt värde, så framt han samma egendom minst i tolf månader innehaft och fulla två års legotid honom ännu återstår; eller 3:o annat lofligt yrke för egen räkning med en uppskattad behållen 22 Hör till Constitutions-Utskottets Memorial, N.-o -85. årlig inkomst af minst Tvåhundrade R:dr de två sista åren idkat och ännu idkar; eller 4:o i ordinarie embete eller tjenst, såsom pre'st, civil, officerare eller vid läroverk är anställd, af Kronan, Riksförsamling, stad, socken, annan menighet eller stiftelse njuter ständig lön, samt från embete , tjenst eller lön icke utan egen ansökning eller ransakning och dom kan skiljas; eller ji 5:o från embete eller tjenst efter egen ansökning erhållit afsked, antingen med sådan pensionsrätt till minst Tvåhundrade R:dr , som utan hans egen vilja eller vållande icke kan under hans lifstid upphöra , eller med rätt att bibehålla lön eller löneandel till belopp, som nu namndt är; eller ock 6:0 utan att innehafva antingen fast egendom eller inkomst af yrke , hvardera till belopp som här sägs, eller ock embete eller tjenst, sig på annat sätt ärligen försörjer, samt tillika hvarken är skattfri, ej eller hos enskild person skattskrifven. § 2.
Herr Borgmästaren Hjertström kunde icke tillstyrka någon vidare förvandling af Böter till Arbete» ån sorn redan enligt Lag och Författningar eger rum. 4:0 Ansåg Herr Borgmästaren Ceder* borg Lagens stadgande i 17 Cap. 7 §, Rätteg. Balk., att eget Husfolk och enskilde Tje* oare må vittna, da groft Brott inom Huset skedt och andre ej hafva når varit» böra få den visträcktare tillämpning, att dessa jern» vål m3, i saknad af andre vittnen, edeligen höras, då Stöld antingen genom inbrott eller med våpriad hand skedt bos Husbonden, 5:0 1 frågan om förändradt sätt för uppenbara Kyrkopliktens undergående, åberopade Herr Borgmästaren Cederborg dess vid 1818 års Riksdag i lika ämne yttrads tanka, och uppå då anförde skäl, äfven nu ansåg uppenbara Kyrkoplikten helt och hållet böra afskaffaS; ineu i händelse den kommer att äsa vidare bibehållas, var Herr Borgmästaren ense med det af Utskottets öfrige Ledamöter beslutade utlåtande. Herr Häradshöfdingen Ribbing yttradel 9,Vid betragtande deraf, au inom Församlingen ej sällan handt, ast en person, sora skolat der undergå Kyrkoplikt, hvarken bekant sitt Brott, betygat ånger eller velat lofva bättring, hvarigenom hela den för hans upptagande i Församlingen påbegyota ceremonien afstadnat, och i stället att medföra uppbyggelse, slutat med förargelse, sä 794 Lagutskottets Betnnkandeti. har jag, lika med Häglof). Utskottet funnit nödvändigheten, att från frågor och svar till ett enkelt tilltal förändra forhiulairet i Kyrkohandboken? men ingalunda har jag trott, att man härvid borde stadna, och att denna högtidliga aCt af eri syndares återupptagande i Församlingen, hvars goda verkningar äfven Utskottet vitsordat, skulle förvandlas uti en blott föreställning eller skrä* pa. Dat är uppmaningen till Församlingen, ätt jemte trogen förbön, vara vittoé till den fallne syndarens ånger, sorn skall Uppröra hjerta och sinne till allvarsamma betragtelser.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskotlets den 10 dennes under N:o 328 afgifne, och den 11 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, angående skiljaktiga beslut i frågan om de särskilte tillgångar, som erfordras, då RiksMarkegångspriset på den under lönerne inberäknade spannmål öfverstiger 6 R:dr B:co tunnan; fann Ridderskapet och Adeln för godt öfverlemna afgörandet af berörde fråga åt Förstärkta StatsUtskottet, samt godkänna den af StatsTJtskottet i afseende derå föreslagne Yoterings-proposition. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att 6 Ordi - 22o j Den i3 November f. m. narie Ledamöter och 2 Suppleanter afRidderskapet och Adeln i Förstärkta StatsTJtskottet, tid efter annan, afgått, nemligen Ordinarie Ledamöter: N:o 22. Friherre Baner, Johan Gustaf. „ 140. Friherre Leuhusen, Wilhelm. Reinhold. „ 236. Friherre Stjerneld, Algernon. „ 771. Herr Starenflycht; Fullm. Herr Törnebladh, Gustaf. „ io53. Herr Hammarberg; Fullm. Herr Kuylenstjerna, Erik Magnus. „ 1917. Herr Berg von Linde, Johan Albert. Suppleanter : „ 1912. B. Herr Nordenskjöld, Otto Gustaf. „ i543. Herr Hederstjerna, Erland. I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, att val af 8 nya Suppleanter i Förstärkta StatsUtskottet måtte uti Plenum å nästa Måndag den 16 dennes e. m. företagas, hvilket bifölls. Företogs till pröfning LagUtskottets den 27 sistlidne October under N:o 124 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring af Allmänna Lagens stadganden om Morgongåfva och Testamentsrätt.
Institutet hos oss har existerat, om jag rätt minnes, 10 å 12 år, och jag tror, att under en sådan tid, med afseende på Hr Lings liberalitet såsom vetenskapsman, han icke lärer underlåtit att hafva utbildat, så vidt möjligt är, icke allenast det Theoretiska uti saken, utan äfven, att han troligen i det practiska formerat sina elever. Då man betraktar Gymnastiken i sin naturlighet, det vill säga, att menniskan likasom andra djur mera af instinct, än af en förberedande reflexion mättar och verkställer sina rörelser, så behöfver man icke frukta för några menliga följder af denna exercice, emedan, om jag så må säga, instincten är då den bästa läromästaren, och följden blir för kroppen ers allmän, ja ofta förunderlig, vighet, hvilket vi särdeles erfara hos Bergsboerna, hvilka ifrån sin späda barndom af naturlig lust drifves till klättrande, och sådane rörelser, som stärka kroppen till hvar och en af sina delar. Men annorlunda är förhållandet, då Gymnastiken skall vetenskapligt appliceras. Dertill erfordras utbildade och förståndige Den 2g December c*, m. exercicemästare , som med varsamhet behandla discipeln, emedan, då det lärer vara en afgjord sanning, att en högre kraft icke kan utvecklas j än som är nedlagd uti hvarje lif sämne, men väl att en kroppslem kan stärkas pä de öfrigas bekostnadj det vore, vid ett oförsigtigt användande af Gymnastiken, att befara mindre gynnande, om icke menliga följder. Jag tror, efter hvad jag hört många berätta, att gymnastiken, med konst tillämpad, kan vara af högsta nytta vid vissa sjukdomstillfällen; men hura långt man här bör beräkna med säkerhet dess användning, ligger utom mitt och kanske mångas omdöme. Jag tillstyrker derföre, att StatsUtskottet i denna del ville infordra SundhetsCollegii yttrande, för att derefter, och med afseende på det verkliga gagn den så kallade Sjukgymnastiken kan åstadkomma för det allmänna, bestämma ett lämpligt anslag för en, om det så befinnes, nyttig befordran.
försatt människa, hvars muskelkraft man förut Kritiken, som anser sig h a monopol på fysiopröfvat medels dynamometern, att t. e x. högra logisk kunskap, utropar: ni påstår er kunna handen efter uppvaknandet skall vara m y c k e t på detta sätt bota materiella rubbningar, stanstarkare o c h utveckla en större kraft, finner na blodflöden, m. m. ett dylikt påstående kan O c h det är man också i själfva verket en ökning, som ej uthärda e n allvarsam kritik. varierar mellan 2 — - 10 kilogram. Denna ökning just ett sådant påstående, som kräfver en allär ett ideomotoriskt fenomen, beroende p å varlig, vetenskaplig undersökning. E m e d a n man koncentration af uppmärksamheten o c h p å vilej velat undersöka, dömer man utan grund o c h jans riktande m o t detta mål, muskelkraftens skäl, t y om man klargjorde för sig suggestionens fysiologiska villkor, o m man gjorde sig ökande i högra handen. reda för, att denna påtrycker hjärnan, medveDå d e t handlar om en sjukdom, t. e x. en lamhet i en af lemmarne, kan man vänta sig tandet, viljan, att den m e d andra ord gifver samma effekt af suggestionen, resultatet är enhjärnan andra möjligheter för dess verksamhet, dast mindre betydande, i den mån som en meom man vidare erinrar sig, att alla det anikanisk desorganisation förefinnes (t. e x. atrofi mala lifvets akter o c h till o c h m e d det vegeaf muskler, styfhet, stelhet i ledgångar o. s. tativa lifvets stå under samma höga ledning under hjärnans kontroll, så skulle man v.). M e n till o c h med under sådana förhåloch landen är effekten m y c k e t tydligt utpräglad, fatta, att fysiologien just medgifver det, som såsom t. e x.
Dessa personer skola då slita tvisten och utslaget underställas K. M:s nådiga pröfning och stadfästelse. Detta anser jag vara det enda sättet att vinna ett önskvärdt resultat. Att allmänt omreglera församlingarnes storlek tror jag vara omöjligt om det ock vore i många hänseenden önskvärdt; ty våra svenska förhållanden hafva i sanning en seghet, som trotsar både en och flera Riksdagar. nen 16 Juni e. m. 321 Frih. Alströmer, Carl Johan Oscar: Då Ilr Tham har sagt, att detta förslag gillas af allmänna opinionen, och detta, enl. min tanka, öfverensstämmer med verkliga förhållandet, tror jag att Hr Tham också gör bäst, om han bifaller hvad Utsk. hemställt. Jag stödjer detta påstående derpå, att meningarne inom Utsk. voro temligen eniga, hvilket bäst visar sig deraf, att endast 4 reservationer blifvit afgifna, och sedermera har inom 2:ne Riksstånd Betänk. utan någon anmärkn. blifvit bifallet. Under sådana omständigheter tror jag, att K. o. Ad. handlar rättast att äfven bifalla hvad Utsk. hemställt, särdeles som en förändring i Utsk:s förslag möjligen skulle föranleda dertill, att hela förslaget om en förändrad reglering vid denna Riksdagen skulle förfalla. Man har mycket yttrat sig emot Komitéer i allmänhet, och förmenat, att den, som här blifvit föreslagen, icke skulle förmå uträtta någonting. Det är visserligen sannt, att det arbete, som kommer åt densamma att updragas, blir ganska svårt och mödosamt; men att Komitéer numera äfven kunna åstadkomma resultater, tror jag hafva visat sig på de sednare decennierna. Det har äfven blifvit sagdt, att frågan rättast borde behandlas stiftsvis genom särskilda Komitéer. Det har visserligen icke undgått Utsk:s upmärksamhet, att ett dylikt sätt att gå tillväga kunde vara nyttigt; men man ansåg fördelarne af en generell Komité vida öfvervägande, emedan det skulle bero på densamma att inom stiften låta verkställa särskilda utredningar, och man trodde icke att man borde binda händerna på den. Sakens beskaffenhet fordrar dylika utredningar, och de torde också i ganska många fall kunna göras.
Härvid bör Utskottet tillika anmäla en till dess handläggning remitterad, hos Ridderskapet och Adeln väckt, motion af Herr Cederschiöld, G., som föreslagit, bland annat, hvarom nu icke är fråga, att Rikets Ständer, oberoende af löneför höjningen åt Stats-rådets Ledamöter, mätte anslå 2,000 R:dr R:mt att såsom hyresersättning årligen utgå till Chefen för Finans-departementet. Då emellertid Kongl. Maj:t uti detta ämne icke gjort någon framställning, får Utskottet afstyrka Rikets Ständers bifall å förevarande motion. 2:o. Uti den för Finans-departementets Expedition nu utgående anslagssumma 22,987 R:dr, är af Kongl. Maj:t, på skäl som Departements-chefcns i bilagan JM 6 till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition intagna, af Kongl. Maj:t gillade, betänkande sid. 9—11 innehåller, förhöjning äskad med 14,613 R:dr R:mt. Efter tagen kännedom af den upprättade aflönings-staten, har Utskottet icke funnit något att erinra mot der uppförda aflönings-belopp vidare än att Utskottet ansett: a) att den för Expeditions-sekreterarne föreslagna aflöning 4,300 R:dr, bör nedsättas till det belopp, Utskottet för enahanda beställning inom öfrige Stats-departement tillstyrkt, eller 4,000 R:dr; och b) att, med inskränkning af det ifrågasatta aflöningsbeloppet för Kanslisterne från 2,000 R:dr lill 1,800 R:dr, summan af tillökningarne för Kanslister och Kopister, utgörande 2,290 R:dr, må ställas till Kongl. Maj:ts disposition för befrämjande af ärendernas gång inom dessa tjenstegrader.
Då, på sätt ofvanberördt är, Arméens Pensions-Cassa af allmänna medel åtnjuter icke obetydliga bidrag samt, för bedömande af dessa bidrags fortfarande behöflighet och ändamålsenliga användande, onekligen erfordras att ega tillgång till fullständiga räkenskaper öfver Cassans samtliga inkomster och utgifter, så och enär räkenskaperne öfver andra Cassör, hvilka, i likhet med nu ifrågavarande, till en del bestå utaf allmänna medel och deribland serskildt CivilStatens Pensions-Cassa, hittills i sin helhet blifvit till Rikets Ständers Revisorers granskning öfverlemnade, anser sig Utskottet böra tillstyrka, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Directionen öfver Arméens Pensions-Cassa måtte få sig i Nåder anbefaldt, att till Rikets Ständers händanefter sammanträdande Revisorer aflemna fullständiga, med verificationer försedda, räkenskaper öfver samtliga under Directionens förvaltning ställde allmänna och enskilda medel. Kongl. Styrelsen för Fängelser och Arhets-Inrättningar i Riket. § 66. (1841 års Rev. Ber. pag. 143. Förkl. 302. 1843 års Rev. Ber. pag. 258. I afseende på de uti räkenskaperne under titel ”extra förplägning” upptagne kostnader för bränvin, som beståtts correctionisterne vid svårare arbeten, hafva Revisorne funnit sig böra framställa den erinran, att dylik förplägning af bränvin borde för framtiden upphöra. Inka med Revisorne anser Utskottet starka dryckers utdelande till correctionisterne, såsom belöning för godt uppförande och visad arbetssamhet mindre ändamålsenligt och lämpligen kunna ersättas genom contanta penningar, in - Stata-Utnkottet» Utlåtande, N:o 54. 45 satta i sparbank; men då, enligt hvad Styrelsen upplyst, nämnde bran vinsutdelning redan år 1842 blifvit inställd oell hädanefter icke kommer att ega rum, hemställer Utskottet, att
Den fordom rike, och huru fä voro icke dessa! kan nu hafva en jämn bergning, den föimögne är nedsatt till inskränkningar, och dessa hundrade, sorn tillförene ägde en måttlig utkomst, äro försänkte i nöd Hvart man vander ögat, ser man en ruinerad famille, en husfar sorn ramlat, eller lutar till fall, en bonde, som för ett pär hundrade Riksdalers skuld, nödgas lemna sina fäders gård, å en utmätnipgsauetion, för fjerndel af värdst, och Den 21 Februarii» 53 7 blifva Inhysesman å den jord, som upphämtat hans ungdomssvett och moda, å den jord haq ämnade sina söner till arf. Vid denna allmänna skakning, kan icke den ene hjelpa den andfe, icke fadren sina barn, icke brodern sin bror; man står sjelf på en halkande fot man utsträcker biträdets hand, och — man följ r den hjelpte i fallet. Credit och förtroende finnas icke mer. Man är så van dervid, att man icke ens anlitar någon enskilt om bistånd. Possessionaten söker fördröja sin Oiärd medelst publika lån, dyrköpta genom uppoffringar, långa resor och kostsamt vistande i Hufvudstaden; när de icke bekommas, eller blifva otillräcklige, är han, mer än lycklig om han, äfven till underpris, får sälja sin egendom till en rik man, och sedan sjelf blifva Inspector; i annat fall, det vanliga slutet; Cort curs. Denna utväg, fordom högst sällsynt, och ansedd såsom en ensak för Handelscorpsen, hvars speculationer, beräknade på lyckans tillfälliga ynnest varit till deras natur af större vansklighet, denna utväg är nu öfverflyttad äfven på landtmannens mindre vådliga yrke, och Plogen, detta idoghetens och oheroendets redskap, är icke mer något vapen deremot.
Lanclegrens af jVälloflige "BorgareStåndet till Lagutskottet remitterade motion , hvaruti föreslås det stadgande, att Domare må genom Circulaire anbefallas att, vid Lagfarts beviljande, ställa sig till noggrann efterrättelse den genom Kongl. Förklaringen den 14 Maji 1805 i afseende derpå meddelade föreskrift: ”att, enär lagfart sökes, de handlingar sorn1 styrka förre egarens åtkomst, ovillkorligen böra uppvisas och innehållet deraf i LagfartsProtocollet korrteligen antecknas.” Efter öfverläggning beslöto Utskottets fleste Ledamöter, att i ofvanberörde Författning hos Rikets Ständer tillstyrka den förändring, att slutet deraf komme att, i stället för nyss upptagne stadgande, erhålla följande lydelse: ”När lagfart sökes skall ock förre egarens åtkomst styrkas och i Protocollet tecknas allt på sätt Betänkandet N:o st närmare innehåller. 2?t7. till LagTJiskotteis Betänkandt N:o 3 i 9 Herr Borgmästaren Landegren reserverade sig emot detta Beslut och uppläste ett anförande af följande innehåll: Att Kongl. Förklaringen den 14 Maji 5R05 är derutinnan tydlig och bestämd, att, fötr än lagfart i öfverlåtelse af fast egendom får beviljas , de Handlingar, sorn styrka förra egarens åtkomst, ovillkorligen böra uppvisas, och att, uppå olaga åtkomst, uppbud ej får meddelas , torde ej kunna motsägas. Det torde ej eller kunna bestridas, att det i min ifrågavarande motion, anmärkte förfarande af åtsfeillige Domstolar, att , vid förre egarens ,up:pgifne oförmåga att styrka sin egande-rätt, låta i allmänna Tidningarne införa kallelse å dem , sorn vilja fastighetsöfverlåteisen klandra och anse uteblifvet klander medföra samma påföljd, som vore eganderätten lagligen styrkt, står i uppenbar strid med nämnde författnings ordalydelse.
Jag anhåller derföre om propos. derpå, att detta betänk, må blifva livilande, till dess 11. o. Ad. erhållit kännedom oin hvad beslut R. St. fattat röirde det inkomna förslaget till lagstiftning för vexelrörelsen. Hr Hjärne, Harald: Jemte instämmande i den siste talarens åsigt, anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos* derpå, att LagUtskrs betänk. Nro 179 må blifva först uppfördt på föredragnrslistan för nästa plenum. Uppå särskildt framställda propos:r beslöt R* o. Ad., dels att föredragningen af LagUtsk:s utlåt. Nro 180 skulle uppskjutas, tills R. St:s beslut blifvit fattadt om LagUtskrs betänk, rörtde vexelrörelsen, dels att LagUtskrs betänk. Nrö 179 skulle blifva det första målet på föredragnrslistan i nästa plenum. Upplästes och lades på bordet ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af denna dag, innehållande inbjudn. till R1 edstånden att instämma i BondeStrs i anledn. af BancoUlskrs utlåt. Nro 117 fattade beslut. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 10 e. m. In tidem protocolli F. O. Silfverstolpe. Måndagen den i3 April 1835- Plenum kl. io f. m. Justerades ia prot.utdr. för d. 9 dennes e. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. Strs underd. skrifvelser till K. M., nemi.: Nro 317. i anledn. af K. Mrs nåd. remiss i fråga om pension för afl. Professoren Doct. Rogbergs enka och barn; Jfro 3i8. i anledn. af K. Mrs nåd. remiss rörrde en ifrågaställd löneersättning till Prot.secret. Roman; Nro 3ig. angrde s. k. undantagscontracts intecknande. Gr.
Jag förblifver således vid min anhållan, att §:ns. redaktion måtte förändras så, att all otydlighet måtte undvikas, äfvensom att den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändringen, rörande den minsta tid, hvarunder beskattning får ega rum, måtte antagas. Då Den 9 Augusti f. m. 161 Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att emot lista mom. ingen anmärkn. blifvit gjord, anmälde sig oell yttrade: Hr von Hartmansdorff: Om det är mig tillåtet att omnämna ett tryckfel, så får jag erinra, att ett ”attn bör ingå i slutmeningen af lista mom. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad., med rättelse af det nu anmärkte tryckfelet, behagade bifalla lista mom. Ropades Ja. Beträffande sedermera 2:dra morn., framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende derpå blifvit yrkadt, först -af Hr vön Hartmansdorff, att, i st. f. deri omnämnde tid af ”en månad” borde införas ”14 dagar”, derefter af Gr. Lagerbjelke, att slutorden ”till den, som eger krono-utskylder upbära” mätte uteslutas, vidare af Hr Printzensköld, att början af mom. må blifva så lydande: ”Afgiften bestämmes i sammanhang med tillståndsresoiutionens utfärdande af K. Befhide, men får etc.”, och slutligen hade Hr Braunerhjelm anmärkt, att, till följe af R. o. Adins förut fattade beslut, jemte 16:de och 1 Tide äfven 15:de §:n borde åberopas; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., med förklarande att särskild propos. komöte att framställas å hvardera meningen i morn., yttrade, alt R. o. Adin torde bifalla, att framför de i första meningen citerade 16:de och lTide §§;na äfven den 15:de infördes. Ropades Ja.
Då här utan tvifvel förekomma åtskilliga beräkningar, som stödja sig på delar af statsregler:n, hvilka icke kunnat gillas; så’synes det ej vara skäl att förlänga öfverläggningen genom dubbla ämnen derföre, hvadan jag tillstyrker, att R. o. Ad. ville låta bero vid det föredragningssätt, som Hr Frih. o. Landtm, föreslagit. Hr Rosenblad, Bernhard: Om det nu ifrågavar. betänk, bade helt nyligen kommit till R. o. Ad:s kännedom, så skulle det visserligen vara oundgängligen nödvändigt att med föredragningen af bilagorna förfara på det sätt, som Gr. Horn föreslagit; men dä detta icke är förhållandet, så kan hvar och en af Ståndets ledamöter, hvilken är af olika tanke med Utsk. i afseende på bilagorna, oell bar någon anmärkn. att göra, hvilken kan föranleda återremiss, göra denna lanke gällande, då fråga om den första §:n förekommer. Hvad beträffar deremot Hr von Haitmansdorffs ytt - 103 Den 20 Maj f. ra. rande, att han anser, att detta betänk, borde återremitteras, så får jag för min del, då jag anser alt man bör undvika alla de återremisser, som möjligen kunna undvikas, och då jag icke finner, att StatsUtsk. i sina beräkningar bar öfverskridit hvad som bort iakttagas, samt derjemte är af den lanke, alt ifrågavar. skatter ej böra upphäfvas, bedja den värde talaren om ursägt, att jag ej kan med honom instämma uti denna åsigt. Tvertom önskar jag bifall lili Utskts betänk., emedan jag gillar lagmansräntans upphäfvande; men StatsUtsk. har undvikit att bestämma formen för R. St:s beslut i ämnet, och jag tror, att det är en pligt af ett Utsk., som skall bereda R. St:s beslut, att för desamma föreslå bestämda och lagliga former. Då det allmänt är kändt, att det inom Utsk. varit fråga om, huruvida R.