Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En me;a tydlig författning borde gifvas, huruvida det ou-.bwikeligen erfordras» all till »vinnande af ersättning ivid rccomnieuderade bress afsänpande laga P stmästarens betyg öfwer den penninge Summa, som i brefwek inlägges', eiler om det gör tillfyllest, att afsandaren sjelf upptecknar nummer, datum och äreMl samt valeur af sedlarne, och sedermera i händelse de pK posten för omma, riktigheten deraf med sjelf sins Ed bestyrker. I förra fallet är det billigt att Postförwallarne för deras genom penninge Summai,s räknande tillskyndade beswar erhålla en jkälig ersättning, som synes kunua Utsältas till dubbelt emot hwad recommendation för ett bref nu enligt förfqttningarne kostar, eller ätta fkilsingar Banco, recommendarjons lösen inberäknad. I händelse ater Summans räknande af Postförwaltaren, scke ar af nöden, bör recommendarions lösen förblifva wid hwad den nu ar, fyra si. Bref mage ej recommenderas annorlunda UN till och fran P st-Contojr, och lösen för ett ankomlnir recommende-adk bref mä ej hsmerstrida den nu stadgade eiler liva stiliingar.Banco, hälst det för Postmällaren medför i"ge!> kostnad och ringa besvär, all utlemna ert med Pesten ankommit bref, 8:0 En längre tid för breswens emottagande i Post-Cenmiret före Pest,mö afgång och till deras utlemnande ester desi ankomst, ar högst nödivandigt akt ;; ! U a, hälst dcsie omständigheter til! Corespordetidcns ofta större olägenheter icke böra fö bero af PostfKrwallarnes mälbehag, I förra afseende! lyckes lwä timmar^ och i sednare en, dä ingen anna» ))vst ar air? Dm 2i Zebruarii. 981 kommen, som bör expedieras, wara nog.
Den 3o December f. m. 123 piening: ”Utskotten anse icke detta förtjena något afseende'),” så är jag nödsakad, ött ånyo repetera detta mitt yttrande, förmodandes jag att Utskottet, i händelse af en återremiss, åtminstone täcktes göra det afseende derå, som Grundlagen föreskrifver; det lydde som följer: ”Då det nu kommer att bestämmas om ”Svenska Folket ännu ytterligare skall con”tribuera och låta beskatta sig för ett före”tag, grundadt på speculationer, hvilka va”rit lika osäkra, fauliva och odugliga, som ”de kostnadsförslag, man öfver arbetet upprättat, varit försåtliga, är det verkligen hög ”tid, att något närmare tänka på saken, och ”icke vidare tro på löften, som man sken”barligt ser aldrig skola realiseras,” ”Mine Herrar! Finnes väl någon upplyst Svensk medborgare, som, utan andra ”förbindelser och relationer, än dem hvar”uti han står till sitt fädernesland, icke nu”mera är fullt öfvertygad, att Götha Canal ”är egentligen orsaken till det dåliga tillstånd, hvaruti Rikets Penningeväsende sig ”befinner, och till de höga contributioner, ”hvarmed landet fortfar alt vara besväradt; ”och jag tvekar icke, att rent ut förklara, ”det jag anser Götha Canal-gr öfning, vara ”ett ibland de mest förderfliga påfund, som ”i senare tider blifvit framkastade.” ”Företaget kan, i financiel väg, anses ”föga olikt ett krig; ty dertill fordras stora Den 3o December f. ra. ”penningebidrag; och om det slutas olyckligt, så följer derpå vanligen jemväl nå”gon jordrymds afträdande. Alldeles på ”samma sätt är förhållandet med Götha Ca”nal. Men det bedröfligaste är, att tiden ”aldrig kan beräknas, eller bestämmas, då ”det kan komma till någon säker fredstrac”tat emellan Götha Canal och Sveriges fi”nancer.
Bland de stadganden. som förefinnas i beviliningx/örordningen af den 128 April 4810 och hvilka skulle tillämpas för samma och påföljande år intill slutet af år 1815, så vida urtima riksdag dessförinnan icke inträffade, torde nedanstående här böra anföras till upplysning om verkliga beskaffenheten af det vid denna förordnings uppgörande tillämpade s k. »progressiva bevillningssystem » För behållen inkomst under 50 rdr skulle ingen afgift erläggas. För 50 rdr inkomst borde i bevillning utgöras 24 sk eller + proc.; för 100 rdr dito 1 rdr 24 sk eller 1 + proc.; för 200 rdr dito 4 rdr 24 sk. eller 2+ proc.; för 400 rdr dito 1 I rdr eller 2} proc.; för 600 rdr dito 18 rdr eller 3 proc.; för 900 rdr dito 30 rdr eller 3y proc.; för 1,200 rdr dito 45 rdr eller 3f proc.; för 2.000 rdr dito 95 rdr eller 4J proc; för 4,500 rdr dito 270 rdr eller 5+ proc.; för 8,000 rdr dito 600 rdr eller 7+ proc; för 10,000 rdr dito 800 rdr eller 8 proc.; för 16.000 rdr dito 1,520 rdr eller 9+ proc. och för 20,000 rdr dito 2,000 rdr eller 10 proc. Den i bevillningsförordningen åberopade och dervid bilagda tariffen n:o i innefattade 50 klasser från och med 50 till och med 20,000 rdr:s inkomst. Den, som egde inkomst mellan någon af dessa klasser, skulle hänföras till den klass, hvars summa hans inkomst närmast motsvarade, eller till den närmast högre klassen, om inkomsten utgjorde medelbeloppet mellan två klasser.
Skall vid Seva-fjällen, Att mig lifvet mera Lemnar någon fröjd; Utom då vid grafven Glimmar nattlig låga, Och på luftig stridshäst Syns min Konungs bild. Afton. Helges hög. Sigruns tärna, gående förbi, ser Helge rida in i högen, med många män. TÄRNAN. Är det sveksyn, Som jag skönjer? Eller stundar Surturs brand? Rida dödmän, Sporra hästar? Ha Einheriar Nu fått hemlof? HELGES VÅLNAD. Ej det är en sveksyn, Som du skönja tyckes, Icke Gudars afton, Om än oss du ser; Och fastän vi sporra Snabba hästar ännu, Ej till jordisk hemfärd Ha Einheriar lof. TÄRNAN till Sigrun. Skynda, Sigrun, Seva-drottning, Om stridshöfdingen Se du djerfves! Högen öppnas, Helge sjelf kom: Ärren blöda; Att du stillar Sårens flöde, Fursten ber. SIGRUN ingående i högen, till Helge. Nu jag så gläds at Gengångarns möte, Likasom Lidskjalfs Korpar åt ljus ... Gif mig en kyss, Konung och Make! Förr, än du blodiga Brynjan klädt af! Helge! af rimfrost Stelt är ju håret; Helt är i valdagg Badad din kropp; Kall är din hand, Frände af Högne! Hur skall för slikt jag Skaffa dig bot? HELGES VÅLNAD. Sigrun! du blott vållar, Du från Seva-fjällen, Att så Helge badas I en bitter dagg. Solklar Söders dotter, Gullbekrönta Sköna! När du går att sofva, Hvar gång gråter du! Gråter heta tårar, Tårar, som mig bränna: Hvarje droppe blodig Duggar på mitt bröst; Det infallna, kalla, Af din grymma klagans Qval igenomträngda – Icke så far fort! Sorgeqväden ingen Sjunge öfver Helge! Bor ej fager Drottning I den Dödes hög? Kom! att än tillsamman Mjödets skum vi njuta! Lif och land jag mistat; Du är dock mig qvar! SIGRUN efter att ha bäddat en säng i högen.
Lerjström. 1:0 Lingen Bränwins-branncri-Banna sär i Stad eller pa kendel öfwer si ig a 92 Kannors rymd eller storlek, wid matningen af en Panna med wänlig Halt fran bottnen cili Halsen, och pa cn Panna med Conist Hatt ifrån bottnen upp till Kranen, dock sa, alt wid all mätning.afseende icke göres -ä L tiS »498 Den 9 Julis. s tili högst z kannors större rymd för det sä kallade kölrummet. 2 o En Branwlns-Panna, hwars högd understiger en Tredjedel af deh diameter, får ej öfwcrstiaa hälften af den Pannerymd
— Committerade hafva serskildt yttrat och visat, huru detta medel ofta blifvit åsidosatt och till och med missbrukadt, oell att följden deraf borde blifva ansvarighet för den sålunda vållade fattigvårds-kostnaden, antingen helt och hållet eller åtminstone till större del ån de öfrige medlemmarne af samhället, ansågo Committerade både rättvist och billigt. I öfverensstämmelse härmed, år det föreslaget, dels att husbonde skall bekosta allt erforderligt understöd åt tjenstehjon under legostämma, samt att husbonde-förhållandet skall utsträckas äfven till så kalladt Statfolk och dem, som en fastighetsegare låtit bosätta sig å hans egor utan sådant ego-område, hvarföre sjelfständig besittning för viss lid eller lifstid år medgifven, dels att, då arbetare med hustrur eller i ågteuskap sammanaflade barn, intagas från annat fattigvårdssamhålle, den, som intager dem, skall enskildt vidkännas en fjerdedel af den fattigvårds-kostnad, de kunna föranleda under fem års tid, räknad från inflyttningen. Committerade hafva ansett det vara utan tvifvel, att ett sådant ansvar skall föranleda varsamhet vid arbetares antagande och torde derföre anses menligt för arbetarne sjelfve, genom ökad svårighet att blifva antagne; men varsamheten har ausetts egentligen endast ingå i urskiljningen af en arbetares duglighet och ordentlighet, deraf åfventyret af ansvarigheten ensamt beror; och i samma nion arbetaren gjort sig vål känd, skulle han mindre eller alldeles icke deri möta något hinder. — Sedan Committerade, i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid senaste Riksdagen hos Kongl. Majit i underdånighet föreslagit, antagit, att, vid fråga om fattigvård, en hvar skulle i allmänhet anses tillhöra det samhälle, der han senast varit mantalsskrifven, hafva Committerade föreslagit bibehållande af den genom 1788 års Kongl. Förordning medgifna rättigheten att vägra mantalsskrifning för personer, som synbart åro i de villkor, att ett nära för handen varande fattigvårdsbehof för dem skäligen måste befaras.
<3Binflen ttträfnaS alltib, på fatt förut fagbt är, till capital efter $em procent, od) af betta capital erlägges lifa £3emillning, forn af lanbtegenbomavs märbe»fumma. §. 74. cföib t>e $3ruf, ber fyela eller en bel af fmtbet tia manufactur föräblaS, mävberas tiKmerfningen efter ben grunb, näftföregåenbe § flabgar, få att för l>marje ffeppunb flångjernSfmibe, forn fålunba till manufactur föräblaS, anfeS egarens behållna minfl från h’ögfi hälften till minfl |:bcl af famma £5rufS fläng» jemSpriS, hvilfelt behållning på lifa fätt, forn för flångjernSfmibe är flabgabt, 62 meD §em procent beräfnaé till capital, för fjroilfet Söeroillning, på fatt förut be* jtämDt är, erläggeö. §5er åter manufactur»roerf äro anlagDe, meD rättighet till föräDling af föpt ämnesjern, eller utan eget ftångjern&fmiDe, roärDeraö föräbltng&rätten till manufactur fålunDa, att egarens tellina voinft af Ijmarje ffeppunD fmiDe anfeS från f>ögft |:Del till minft gittel af Ijammarjfatt&prifet uti Den lanDéort, Der $3rufet är beläget. 3 bägge Defa fjänDelfer iafttageö, att egarens voinft alltiD beräfnaS utan affeenDe på Den ferjfilDt till SSeroillning upp» jfattaDe lanDtegenDom, font meD Q3rufet är förenaD. 3nnef>afwareafQ3ruf eller manufactur»n>erf böra till £aperingS»€ommitté uppgifna
Landtm, framställt propos. först på bifall till gm och sedermera på tillägget; och Utskit har således icke kunnat upfatta R. o. Adis beslut på annat sätt, än att först gm blifvit bifallen och sedan tilliigget. Gr. af Ugglas; Frågan torde i första rummet bero derpå, huruvida H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, verkligen anser att på grund af de propos:r, som blifvit gjorda, R. o. Ad. antagit 2:dra moimt genom särskild propos., oberoende af tillägget. Har R. o. Ad. gjort så, då är frågan klar. Ar deremot förhållandet icke sådant, utan har R. o. Ad. ansett att tillägget sammanhänger med mom;t, så tror jag att ingen annan utväg finnes än att återförvisa Betänkit till Utskit. De 2 Stånd, som bifallit gm, komma troligen att vidblifva sitt beslut; det 3:dje, BorgareSt:t, kommer icke att yttra sig derom, utan stannar vid sitt afslag, och då R. o. Ad. jemväl stannar vid sitt beslut, så är ju frågan icke afgjord af 3 Stånd, utan då måste den i alla fall slitas genom votering i förstärkt Utsk. Derest således icke li. Exc, Hr Gr. o. Landtm, förklarar Hen 1/ Oktober. att mom:t 2 är antaget af 3 Stånd, tror jag att man, för att komma till något resultat, måste återförvisa frågan till ötsk:t. Gr. Snoilsky: I afs:de på det af R. o. Ad. gjorda tilläg get, kan jag icke inse annat, än att 3 Stånd icke bifallit detsamma Presteo. BondeStm hafva ingalunda beslutat, att daglönare skola uteslutas från rösträtt, och något dylikt har icke heller Bor* gareStct beslutat. Jag anser således klart att 3 Stånd icke velat utesluta daglönarne, och att således det af 11. o. Ad. beslutade tillägget måste förfalla. Gr. Sparre: Den mening, som den siste värda talaren nu Uttryckt, borde hafva uttalats inom Utsk:t; der är den på sin plats, men icke inom Ståndet.
Jag är af lika tanka med de talare, som hittills begärt afslag å betänk.; ty jag vet icke, hvartill förslaget skall tjena, synnerligast sedan Gen.Adjutanten för Armeen upplyst, att ett sådant stadgande, som förslaget innefattar, redan blifvit gjordt; men äfven om denna upplysning icke blifvit meddelad, skulle jag likväl hafva tillstyrkt afslag å förslaget. Under min femtonåriga tjenstetid vid värfvade reg:ter, dels i södra delen af Böket och dels i Stockholm, hvarunder jag äfven, i egenskap af t. f. compagnichef, en längre tid haft befattning med permitteringar, har jag icke i ett enda fall erfarit något men af de författningar rör:de permittering, som redan finnas, eller att någon olägenhet för allmogen deraf uppstått; utan Den i5 April f. m. i3i det händer tvärtom, att många bland allmogen inkomma till compagnicheferna med begäran om permision för den eller de karlarna. Jag anser således det föreslagna stadgandet vara alldeles obehöfligt och så mycket mera otillämpligt, som karlen, hvilken hai-4oå 5o mil till sin hembygd, verkställer resan på det sätt, att sedan han gått 4 ä 5 mil eller dagar, arbetar han några dagar för att förtjena sitt uppehälle för de dagar, han åter fortsätter färden, och fortfar på detta sätt, tills han hunnit till bestämd ort. Jag finner således motionen alldeles icke af behofvet påkallad eller dass bifallande till något ledande, och vet derföre icke heller, hvartill återreinissen skall tjena, enär dermed icke kan vinnas något ändamål. Jag yrkar således afslag af betänk. Hr von Scheele, Knut Georg: Hitkommen i detta ögonblick, är jag okunnig om hvad som blifvit i förevarande ämne taladt, men anhåller likfullt vördsammast, att få anföra de skäl, hvarpå jag grundar en önskan om återremiss af detta Utsk:s betänk. Hvad Utsk. sjelf anfört mot motionärens yrkande, gäller äfven emot dess deröfver gifna utlåtande och deraf föianledda förslag.
Maj:t i sin vishet finna icke lämpeligt, att upphäfva 1805 års Författning, så lära Riksens Ständer med lika glädje finna sig i det. Emedlertid tror jag , att på de skäl , som af Utskotten blifvit anförda, deras beslut ej torde vara så mycket att klandra , hvarföre jag tillstyrker bifall å Betänkandet. Friherre Ridderstolpe. Fredric : Bland Sveriges Konungar har Carl XI klarast insett förnämsta medlen till Sveriges sjelfförsvar. Det Indelnings-Verk Han danat, skyddar ännu Hans tacksamma Fädernesland; men detta IndelningsVerk har, i min tanke , ej vunnit igenom dess Välmenande förbättrares åtgärder. Det enda vilkoret för bibehållandet af Sveriges sjelfständighet, är det innerliga sambandet emellan Jordens odlare och försvarare , hvilket samband tydeligen inses hafva varit kärnan till Carl XI:s försvars-verk: men, huru har man vårdat detta samband, igenom den eljest aktningsvärda planen af 1805' års författning ? Numera synes ej Officeraren oftare inom Compagniet, än han af tjenstepligten ditkallas; Den 6 December f. tn. 399 Mången rotebonde känner ej, ens till utseendet, den unge man , tili hvars lynne han anförtror rättigheten att väcka och leda dess sons anlag. .. Den unge Fändriken framlefver sitt lif i Provincens Städer, aflägsnad ifrån Naturen, obekant med landets enkla njutningar, och olärd i konsten att blifva fattig på begär3 han skulle såsom boende å sitt boställe undvikit de skulder han iklädt sig hos skräddaren , och hvaruti han stadnat å värdshuset, då han i stället nöjd med ett par rum, afstådde af Arrendatorn till honom , kunde å Bostället lefva för godt köp af de varor, som arrendatorn eljest skulle för underpris i Staden sälja , för att utgöra ett arrende , som blir drygt igenom producternes evalvation till gångbart mynt.
Att således Statsmakterna, å sin sida, borde anse sorn en hedersskuld, i en sak så vigtig sorn den, då fråga vöre örn domaremakten, på hvilken allmän och enskild trefnad och belåtenhet till så hög grad hvilar, utbetalningen af ifrågaställda arfvoden till de 4 adjuncterna inom Götha Hofrätt, som en väl förtjent lön för ett väl förrättadt arbete ät dessa unga, aktningsvärda och skickliga män, som hittills, utan annan ersättning än obetydliga s. k. adjunctionsmedel, uppoffrat tid och möda på ett af förmän och andra personer vitsordadt förtjenstfull! arbete, till lagens skyndsammare skipande; sådant tror jag, att man, med bibehållande af ofvan vidrörda princip, kan med säkerhet påstå. Det är, som jag nyss nämnde, naturligt, att desse adjuncler icke kunde erhålla ett förvissande af de förmåner de bort åtnjuta, emedan några medel å a:dra hufvudtiteln icke funnos dertill qvar; och jag får vidare fästa uppmärksamheten på det förhållande, som är högst olika mot hvarje annat här anfördt, eller då fråga uppstår att erkänna redan verkställda arbeten inom en domstol, der ordin.-ledamölernes antal är för ringa. Det måste nemi. vara en stor skilnad att, medelst förordnande, bestrida tjenster af annan natur än domaremaktens värf; ty i många fall kunna andra tjenster af hvarjehanda orsaker ligga alldeles neder, men rättvisans skipande bör aldrig ligga neder. Ilr Hjerta, Lars: Jag hörde nyss en värd ledamot, som talade till försvar för StatsUtskrs betänk., det oaktadt begära, att hans svar måtte åtfölja ålerremissen af detsamma till Utskottet. Jag hemställer till de värde ledamöter, som tala för ifrågavar. betänk., om de icke hellre behagade yrka bifall derå, än på förhand medgifva återremiss; ty om detta sednare yrkande tappade, i händelse af votering, så besparades den tid, som åtgår för uppsättningen och utskrifningen af denna långa discussion, äfvensom den lid, som skall åtgå för discuterande af frågan, då den från Utsk. återkommer.
Att, med bibehållande af Riksdagsmannarätten, blifva befriad från updraget att vara Suppleant i Lag-Utsk:t, hvarifrån jag af tjensteåligganden är hindrad, derom får jag ödmjukast anhålla. R. o Adin lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med anledn. af såväl den förlust, Frih. Cederström tillkännagifva, som Hr Lagerbjelkes afsägelse anmodat ej mindre Hrr Elektorer, att sammanträda till val af en ledamot i Bevilln:sUtsk:t efter Gr. Gyldenstolpe samt en Suppleant i Lag-Utsk:t efter Hr Lagerbjelke, än ock Hrr Ränkmän att sammanträda till utseende af en Elektor i st. f. Gr. Gyldenstolpe. Hr Estenberg, Carl Christian anförde skriftligen: Då jag nu utsäger min reservation emot llögl. Ståndets beslut d. 4 dennes med afseende på Bankooch Lag-Utsk:ns Betänk. N:o 1 i frågan om räntans frigörande, anser jag mig derjemte böra rätta ett misstag, som jag uti mitt anförande samma dag kom att göra, föranledt af den korta tid jag då hade att genomgå grunderna för Utsk:ns Betänk. Jag upgaf nemi. atl Utsk:n skulle hafva föregifvit det allmänna opinionen vöre för ett sådant frigörande af räntan; men då jag vid närmare eftersinnande funnit, att äfven i detta afseende Utsk:n bestämdt förklarat sig emot ett sådant antagande, gifver jag med stor tillfredsställelse Utsk:n äfven 318 Deli 7 Februari. häruti full rätt. Likväl måste jag uttala mitt bestämda ogillande af de orden Hiskin nyttjat, då det heter i Betänkil: »Lagstiftaren »handlade dock icke försigtigt, om han förändrade en lag, som i »sekler gällt och som grundlagt tusentals förhållanden, innan en »sådan förändring af allmänna länkesältel godkännes.v
Deputation tolkade dess tänkesätt; han yttrar: Tänkande män ibland Oss hafva med oro sett en tilltagande lättsinnighet, som röjt sig i sina vanliga följder j flärd, fåfänga, yppighet, veklighet, brist på ihärdig Arbetsförmåga ; de hafva fruktadt att från dessa källor skulle en dag till blygd och allmän skada för Manheim flöda oredlighet och vingleri , vådor för allmänt och enskildt väl. Herr Talemannen för det Vällofl. BorgareStåndet, lifvad af samma anda uti dess svar till Hedervärda BondeSlåndets första hälsning vid Riksdagens början, har ådagalagt samma Fosterlandskänsla i följande önskan: Måtte kärlek lill Fosterjordens egna Alster aflägsna begäret till utländskt Öfverflöd och Svenska män veta, att med en sann Patriotisme besegra yppigheten och fåfängan. Fästom oss i anledning häraf en sann blick, så väl på förfiutne, som närvarande Tidehvarf, och en fördomsfri Fosterlands-känsla skall ej neka, att Förbud emot både Bruk och Införsel af utländske Yppighets-varor är högst nödvändigt, och att Svenska Nationen, utan att anse sig vara lik Trälen, villigt underkastadt sig Regenternes vilja, äfven så väl i fråga om inskränkning af den lysande Yppigheten, soin alla andra Bud och Ordningar. 124 Den 20 Januarii. Att omskapa en hel Nations 1 flera Århundraden viste böjelse för den skadeliga Luxen , och att förmå två och en half Million Menniskor frivilligt qväfva samma böjelse dertill, tror jag, behöfs en lie! ny Generation, då Barnet snart sagt från vaggan, beredes till den åsigt, sorn befordrar ändamålet. Barnet skall hvarken vid Toiletten, i Boäungsrummen eller på Matbordet bli uppammat i Öfverflödets förderflig» bruk, äfvensom Mankönets bildning ifrån späda åren bör affedas från Luxens sinnligheters förstörande inflytelse, men riktas till Theoretisk insigt och pragtisk böjelse att uppfylla medborgerliga Pligter.
Mayer gick ett par steg tillbaka och betraktade sondottern med högst besynnerliga blickar. "Hvad är det du säger, flicka", utbrast han och tog sig om skägget. "Är du väl från vettet eftersom du önskar att kriget förflyttas till denna fredliga bygd?" "Nej, farfar, nog har jag mitt sunda förstånd i behåll. Orsaken hvarför jag önskar att svenskarne måtte komma hit, är att jag då måtte kunna bli qvitt den efterhängsne borgherren på Miltnitz." "Hvad för slag! Hvad är det du säger!" utropade Arnold Mayer under det färgen på hans friska anlete bleknade. "Har han återigen förföljt dig?" "Ja, farfar. Just nu på hemvägen blef han mig varse i samma ögonblick som jag skyndade in i skogen. Han hade två af sine tjenare med sig. Desse satte efter mig, men som jag bättre känner till skogen lyckades jag att smyga mig undan. Men det är ingen säkerhet att vi ej få besök af honom i dag." Denna Minnchens spådom slog likväl ej in. Både hon och farfadren fingo sofva lugnt. Men vid solens uppgång var den unga flickan också klädd. "Hvarthän?" sporde Arnold Mayer förundrad och reste sig upp häftigt. "Du vet, farfar, att det är moster Annchens födelsedag i morgon, och jag ville så gerna skänka henne några blommor. Det är det enda jag kan gifva henne", fortfor den vackra flickan och blickade sig vemodigt omkring. "Du vet också, farfar, att den stränge Odowalsky förbjudit hvem som helst af Miltnitz underlydande att taga sä mycket som en ros från den vackra trädgården. Gamla moster är ju också förtjust i blommor, och det skulle glädja henne om jag..." "Bara du kan akta dig så att inte Ernst Odowalsky får syn på dig", afbröt Arnold Mayer. "Var lugn, farfar. Om det kniper kan jag ju gömma mig hos moster Annchen." "Nå, så gå då i Guds namn, och lyckan vare med dig, mitt barn", sade den gamle vemodigt. På ömsom banade, ömsom obanade skogsoch bergvägar tågade Königsmark in i Böhmen.
Bref, såsom endast angående Lunds still och egentligen afseende en inskränkning i rättigheten alt pä förslag lill klockare uppföra preslmän, ansågs i början icke heller ega tillämplighet inom Götheborgs stift, eller göra någon rubbning i allmogens gamla räll lill sä kahade ”samrådsvul", efter hvad soto inhemtas af eli Götheborgs Konsistorii i ett särskildt mål meddeladt utslag, den 18 December 1833, af innehåll : ”att sorn kyrkoherden och forsum lingen vid valet icke kunnat sig förena om en person, jemlikt Nådiga resolutionen på allmogens besvär den 12 December 1734, vid hvilket förhållande de skiljaktiga meningarne icke annorledes än genom omröstning kunnat utrönas, hade resolutionen på allmogens besvär den 20 November 1786 bordt tillämpas"; men sedan, i anledning af underdåniga besvär, sorn emot detta Konsistorii utslag anfördes, Kongl. Maj:t i Nådigt Bref till Konsistorium den 24 Januari 1835 förklarat, att som: ”Nådiga Brelvel till Kammar-kollegium den 29 Mars 1773 förmår, att med klockares tillsättande inom Götheborgs och Lunds still skall förhållas efter 1734 års resolution, och Wl uti eli särskildt besvärsmål rör ande Lunds stift den 1 Mais 1820 lörklarat, att di7 församlingen och kyrkoherden sig icke kunna förena om samma person får kyrkoherden blott afgifva en embelsröst" ”srtmt 1734 års resolution såsom gifven för Skäne och Blekinge, Halland och Bohus län, följaktligen bör lika tillämpas inom Götheborgs och 4 Lagsami Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsi;.