Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars 1829. stance-Contoiret och f. d. Filial-Discont inrättningarne , blef samma Utlåtande , på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Stats-Utskottet äterremitteradt. S. D. Föredrogs Preste-Ståndets Protos colls-Utdrag af denna dag, innehallande , atr, sedan Kongl, Majst täckts i Nåder lemna Rikets Ständer den sorgliga underrättelse, att Hennes Kongl* Höghet Prinsessan Sophia Abbertina den 17 dennes med döden afgått , Preste-Ståndet? beslutit, alt, i händelse af dertill lemnadt Nådigt bifall , genom underdånig uppvaktning inför Kongl. Majit uttrycka sitt undersåtliga deltagande uti den djupa sorg och saknad, som sålunda träffat Kongl. Huset och hvarje trogen undersåte ; uti hvilket beslut de öfriga Riks-Stånden blifvit inbjudne att sig med Preste-Ståndet förena; och fann Ridderskapet och Adeln nu för godt att uti Presté-Ståndets nyssnämnde beslut instämma ; i följd hvaraf Ex-] peditions-Utskottet skulle anmodas att upp-i sätta förslag till underdånig Skrifvelse, utJ tryckände Rikets Ständers känslor och tän» kesätt vid detta sorgfulla tillfälle. Prof. Utdrag den 19 Mars 1829. 97 Från Högvördige PresteStåndet» S, D, Sedan Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse åf den 18 dennes blifvit uppläst, hvarigenom Kongl. Majit täckes i Nåder lemna Rikets Ständer den sorgliga underrättelse > att Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sofhia Albertina den 17 i denna månad, efter någon tids sjukdom, med döden afgått, beslöt Preste-Ståndet att, t händelse af dertill lemnadt Nådigt bifall, genom Underdånig Uppvaktning inför Kongl.
Den 19 Junii e. m. 3ig Med anledning af CommerceCollegii samt Handelsoch Fahriks-Societeternes-anförande, alt ingen säkerhet finnes uti varustämplingen, emedan stämplar kunna förfalskas, och att öfverenskommelser emellan Tullbetjente och Tullförsnillare vid slika tillfällen lätt kunna göras, har Utskottet, ehuru ej delande dessa misstankar liknande farhågor, likväl uti sitt Betänkande föreslagit, att all varustämpling i Stapelstäderne skall förrättas i närvaro af Fabriksoch HandtverksSocieteternes Ombud, och att ett af dessa skall äga att, jemte Tulltjenstemännen, teckna sitt namn å Placatstämpeln, och Utskottet tror säkerhet emot stämpelförfalskning härigenom häst kunna vinnas. Jag kan ej dela denna Utskottets åsigt. Såsom den der sannolikt kommer att besörja om verkställigheten af detta förslag, i fall det öfvergick till beslut, är det min pligt, att i tid framställa de skäl jag tror mig inse emot dess nytta och verkställbarhet, så att ansvaret sedan ej må drabba mig. Förslaget skall innefatta en controllerande åtgärd, som lemnar större säkerhet, än den nuvarande controllen å afstämplingarne. Men härvid möter först den betänkligheten, att utförandet häraf kommer att bero af personer, som ingalunda af någon Lagstadga kunna härtill tvingas, tyFabriksoch Handtverks-Societeterne kunna väl ej åläggas, att vid påföljd af ansvar för urakt - Den 19 Junii e. m. 3ao låtenhet, hålla beständiga Ombud vid varustämplingarne i Tullkammare eller Packhus. Härigenom lemnar också denna föreslagne åtgärd ingen garanti, att den iakttages, äfven om man gör sig förhoppning, att enskilda intresset förmår vederbörande af dessa näringar, att som oftast uppoffra sin. tid och sine göromål, för att beskåda Tullstämplingarne.
Uti särskild nådig Proposition af den 27 Oktober nästlidet år (N:o 22) är meddcladt, hurusom, i sammanhang med beslutet om utfärdaudo af Förordningen angående upphäfvando af skyldigheten för resande att vara med pass försedda, Kongl. Majit den 21 September 1860 förklarat, att der, till följd af nämnda förordning, märklig minskning i påräknad inkomst af lösen för pass skulle inträffa för de Öfverståthållarc-embetet eller Kongl. Majits Befallningshafvande underlydande, af Statsverket aflönadc tjenstemän, som innehaft sina befattningar före förordningens utfärdande, Kongl. Majit ville tillse, huruvida någon ersättning för sålunda förlorad inkomst kundo af tillgängliga medel dem beredas. I berörda hänseende hade Öfvcrståthållare-embetet och Kongl. Majits Befallningshafvande erhållit förständigande, att efter hvarje års slut till Kongl. Majit inkomma med uppgift å do belopp, hvarmed under året passlösen för sådane tjenstemän understigit mcdelbeloppet af samma lösen undor åren 1855—1859; och hade ersättningar för åren 1861 och 1862 till vederbörande tjenstemän utgått från besparingarue å Andra Hufvudtiteln, hvilka besparingar dock, efter hvad anmäldt blifvit, icke ansågos kunna till de ersättningar, hvarom nu vore fråga, lemna ytterligare tillgång. Under loppet af år 1864 hade dylika uppgifter jemte 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. ersättningsanspråk för år 1863 inkommit från följande embetsmyndigheter, nemligen: från Öfverståthållare-embetet, der de tjenstemän, hvilka inkomsterna af passlösen då tillkommo, voro dels numera aflidne Sekreteraren vid Öfverståthållare-embetets kansli Carl Tellauder, dels Sekreteraren vid Öfverståtliållare-embetet för Polisärenden m. m. O. B. Hult, äfvensom från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i följande län, nemligen:
Då således icke redogöraren, som är Ståthållare-embetets Kamererare, utan Inspektoren styrkt, att liqviden till arbetsfolket t egt rum, kan Ståthållare-embetet icke finna annat, än att denna verifikation är både fullständig och tillfredsställande, så mycket mer tillfredsställande för Ståthållareembetet, som Embetet, på sätt i många år tillgått, derigenom att kungsgårdens Rättare dagligen förer kontroll-dagsverksrulla, som han månadtligen till Embetet aflemnar, förvissat sig derom, att dagsverkenas antal för hvarje arbetare är rätteligen upptaget. Ståthållare-embetet försummar icke att noga granska och kontrollera alla utgifter likasom inkomsterna, och det är derföre Ståthållaren kunnat å årsmedels-redovisningarne skriftligen betyga, att inkomster och utgifter varit enlige med gifna föreskrifter. Emellertid och fastän Ståthållare-embetet anser dagsverksutbetalnings-verifikationerna vara tillräckligt fullständiga, så, då Rättaren äfven alltid varit och fortfarande kommer att — 329 — blifva närvarande vid dagsverksliqviderna, skall, för Revisorernes tillfredsställelse och till häfvande af möjligt betviflande af utgiftens rätta utgående, Rättaren hädanefter jemte Inspektoren komma att attestera, att allt hvad i dagsverkslistorna blifvit uppfördt till arbetsfolket rätteligen från kassan utgifvits. Uti § 3 erinra Revisorerne, att handlingar saknas, som bestyrka influtne arrendemedel. I anledning häraf får Ståthållare-embetet i underdånighet upplysa, att afskrifter af arrendekontrakten för flere år sedan blifvit i ett särskildt häfte Kammar-rätten tillställde. Innevarande år har dessutom dit aflemnats en särskild förteckning å alla, kungsgården tillhörande, utarrenderade lägenheter, med utsatt arrendesumma jemte tiden, då hvarje arrende började samt året och dagen, då det tilländalöper. I alla fall så bevisa afskrifter af kontrakten, som äro af Ståthållare-embetet afslutade, icke mer än Ståthållarens ofvanberörde, på kassaräkningen tecknade betygande, att inkomsten är i räkenskapen rätteligen redovisad.
Ar 1846 i början af året funnos af jernbanor: fulländade: 436 Tyska mil hvartill åtgått: 133,092,250 Th. under byggnad: 403 , , kalkylerade till: 141,516,750 , garanterade: 474- „ „ „ „ 174,449,280 „ 40 i Deiv 27 Augusti e. m. mer eller mindre all varl. projecude 375 Tyska mil kalkylerade till: 109,234,800 Th. Sålunda erfordrades lill liela Tyska jernbane-nätets fullbordande 558.293,080 Th., hvaraf intill slutet af 1845 voro inbetalte 198,681,738 Th. Af de år 1845 uplålna 436 Tyska mil voro anlagde med AVote-medel 129 mil och på enskildes bekostnad 307 mil. Af de under byggnad varande 403 Tyska mil, belöpte sig 137 mil på Statsmedel utförde och 266 mil bekostade af aktie-bolag. Af alla nu anförde Tyska jernbanor, hvilka sammanlagde komma att utgöra 1,691 Tyska mil, äro af Statsmedel bekostade, eller skola bekostas 496 och med enskiltes medel 1,194 Tyska mil. Man beräknar att i slutet af 1850 i Amerika och Europa sammanlagdt en sträcka af omkring 4,077 sv. mil jernvägar voro fullbordade, hvilka erfordrat en kostnad af 2,500 mill, dollars. Transportkostnader., Varutransport. I Tyskland kan i allmänhet antagas vara per Svensk mil för 1 centner råa produkter 1 sk. ä 1£ sk. sv. b:co: vanliga varor fortsända efter beqvämlighet, och levererade först 1 å 2 dagar efter ankomsten: 2J a 4j sk. Ilgods, som går med passagerare-trainerne och slraxt efter ankomsten utlemnas betalas 4i ä 5j sk. b:co. Gr. Rosen har beräknat alt i Sverige skulle transportkostnaden på jernvägar upgå per medium till en sk. b:co per centner. Frankrike.
Den 19 Julli e. m. att han hillver utsedd direcfe af Ståndet in Pierse, och ej på sätt hittills skedt af RiddarhusDircctionen, antingen ensam, eller med biträde al redan kallade Revisorer^ har Utskottet flyttat till Riddarhusordningen ej allenast det stadgande, som innefattar sjelfva föreskriften om valet, utan ock dervid gjort det tillägg, att särskildte Suppleanter jemväl skola af Ridderskspet och Adeln utsee, på det sätt och till det antal, sorn i Utskottets Förslag till RiddarhusOrdningens 2:dra Afdelning närmare kommer att uppgifvas; samt deremot i denna §. föreskrifva, att först i den händelse, att alla dessa Suppleanter inträdt i deras befattningar och ledighet icke destomindre skullenppXomma, Directionen'sk*ll äga, att genom val med alutna sedlar kalladen Ledamot som ytterligar® jkan erfordras. Vidare har Utskottet ansett ett •tadgande vara i Instructionen behöffigt, som lernnar den utsträckning åt Directionens valrätt vid förekommande fall, att Directionen är obehindrad att derest icke särskildte förbehåll ligga i vägen, till allmänna befattningar å Ståndets vägnar, välja sina egna Ledamöter, hvilket särdeles vid Taxeringsmärts vsl dervid så sällan, Oagttadt kallelse, någon af Ridderskspet och Adelns Ledamöter utom Directionen sig infinner, understundom kan komma i fråga att tillämpas och har i öfverensstämmelse härmed lydelsen af 4 §. blifvit förändrad på sätt Utskottets Förslag närmare utvisar. Dessutom har Utskottet på enahanda skäl Den 19 fulu e. m, 3^9 som vid 2 §• blifvit anfördt uteslutit sista momentet af 4 §. i Directionens Förslag. 6 §. Enär r:sta §. af Utskottets Förslag innehåller den allmänna föreskrift, att RiddarhusDirectionen skall noggrannt iagttaga hvad Rikets gällande Grundlagar och Riddarhusordningen kunna
Dramatiska teaterns nya program bör med ett ord ha utsikter att blifva länge lockande. Vasateatern — » Den sköna Helena », se där veckans nyhet i den lättare genren. Nu vidare tarfvas väl ej några exklamationer öfver den Offenbachska musikens genialitet, öfver librettons satiriska kvickhet. » Gammal bekant är väl känd », säger ordstäfvet; o c h kontentan är och förblir dock alltjämt — hvad nu » Den sköna Helena » beträffar — den är outslitlig, det heter på det högre konstspråket: den är i sin bransch klassisk. Men dtt var en ny upplaga, en ny » öfversättning » så att säga af det gamla verket, Vasateatern i dagarne släppt ut i marknaden. Alla habituéer — kvinliga som manliga — ha skyndat att taga del af versionen. Och den har befunnits vara en god sådan. Gerda Grönbergs » dotter af Leda » är för landsorten en länge välkänd prestation, för hufvudstaden en nyhet. Apparitionen, det måtfulla,. men dock lagom parodierande spelsättet, den goda sångkonsten förena sig att gifva framställningen relief. Hr Strömbergs Menelaus är kanske starkare chargerad än någon af de många företrädarnes inom rollen. Det är ett vackert prof på bärigheten af denne originelle konstnärs talang, att prestationen det oaktadt så ypperligt håller samman till ett Jitet mästerstycke af drastisk komik. Paris kunde ha varit bättre representerad än af hr Änder, men en komplimang anse vi oss böra gifva särskildt hr Hagmanns Galchas och hr Salmsons Achiiles med sina roliga Hampelmannfasoner. De många lustiga bifigurerna i ötrigt kalkerades med framgång pä traditionella mönster; ensemblen var af god effekt, och vi tillönska slutresultatet af reprisen att blifva detsamma. » Störd vigsel », professor Josef Weisers berömda stora målning, Kommer att visas i Konstföreningens lokal, Kungsträdgården, ännu endast en kort tid, och för att bereda så många som möjligt tillfälle få se denna högst intressanta målning har inträdesafgiften blifvit nedsatt till endast 50 öre. I en vrå af världen. Berättelse för I d u n af Cecilia Bååth-Holmberg.
Uti häröfver afgifvet utlåtande har Understyrelsen, jemte upplysning att då, vid lånebankens år 183^ vidtagna nya organisation, ibland annat, den förändring i afseende å belåningen af guld och silfver egde rum , att, i stället för det de nya lånen före nämnde tid utgåfvos genom invisningar, samt liqviderna för omsatta och slutbetalda lån verkställdes genom medlens insättande i vederbörlig kassa och attestens aflemnande i lånebanken , kommissarien, genom den införda nya ordningen, fick sig ålagdt att icke allenast kontant utgifva de nya lånen, utan äfven, vid lånens omsättning och panternas utlösen, af allmänheten direkte uppbära de belopp , sorn för sådant ändamål borde inbetalas, vid verkställigheten hvaraf han alltså äfven, måste ombesörja de vexlingar, sorn dervid kunde förekomma, bade det ansetts nödigt att åt bemälde kommissarie anslogs någon ersättning för de missräkningar, hvilka, vid tillfällen af öfverhopande göromål, icke alltid kunde undvikas, för hvilket ändamål åt honom, såsom missräkningsBih. till R. St. Prot.
Rikets Tull-specialer lemna oss en säker ledning i detta afseende; de utvisa förhållandet emellan Export och Import af Spannemål för hvilken tidrymd som hälst; skulle nu deraf inhemtas, att importen af Spannemål, icke allenast tillförene, hvilket är ett allmänt kändt factum, men äfven under sist förflutne quinquennier och decennier, öf verstigit exporten deraf, och skulle dessutom kunna bevisas, att behällningarne i Landet icke öfverstiga behofvet till nästa skörd, så följer deraf med axiomatisk säkerhet, att Sverige i medeltal icke producerar mera Spannemål, än det consumerar, ehuru det äger tillräckligt, för att vara oberoende af Utländsk tillförsel, när bättre skördens öfverskott förvaras att fylla bristen vid sämre. Den i5 Mars f. m. 77 Skulle så vara, säger jag, måste deraf följa, att det på en motsatt Hypothes grundade systemet förfaller. De mig af Öfver-TullStyrelsen benäget meddelade Tull-specialer å exporterad och importerad Spannemål, upptaga för sist förflutna quinquennium (från och med år 1825 till och med 1829) följande quantiteter, nemligen: införd Spannemål . 470>27oT;r. utförd 379,319 „ införd mer än utförd 90,95 iT:r. Under samma period infördt Mjöl 219,7001//. utförd t i39,433 „ infördt mer än utfördt 80,267 Lä. eller (ä 12 Lä per Tunna) 6,689T:r. Summa införd mer än utförd 97,640 T:r. Dessa 97,640 Tunnor, evalverade i penningar å 10 Riksdaler RiksgäldsSedlar per Tunna, utvisa, att vi under loppet af sist förflutne quinquennium importerat Spannemål för en summa af nära En million Riksdaler RiksgäldsSedlar mer än vi exporterat.
Stadskassans andel af den allmänna tolagen hade också, enligt den ofvannämnde komiléens utlåtande, för åren 1830- 1834 i medeltal utgjort 94,881 r:dr 5 sk. 6 rst. banko, under det bland kassans utgifter blott 16,666 r:dr 32 sk. till Börs-, Brooch Hamnbyggnadens sublevations1'ond syntes afse hamnarnes underhåll. Af ofvannämnde komité hade en förenkling af Stockholms stads inkomster blifvit föreslagen, så att dessa skulle utgå under följande titlar, nemligen: l:o afgift af fartyg; 2:o dito af varor; a) Stockholms stads allmänna tolag; b) afgift af varor, som vägas; c) dito af dito, som stämplas; d) dito af dito, som mätas eller räknas; och e} dito af dito, som packas eller af lakegods. Några förhöjningar hade dock äfven egt rum, så att komiferade kunnat beräkna inkomsterna lill 286,143 r:dr 16 sk., i stället för att deras medelbelopp förut utgjort 263,845 r:dr 10 sk. 7 rst allt banko. Genom nådigt Bref den 23 Februari 1838 hade Kongl. Majit bifallit komiterades framställning, i afseende hvarå således annat numera ej vore att göra, än att söka få utredt, huruvida de nya titlar, under hvilka Stockholms stad uppbär sina inkomster, enligt Svensk lag kunnat ärfva åtskilliga af sine föregångares privilegii-natur, samt om ej möjligen ändringar i dessa blifvit efter år 1809 gjorda i annan ordning, än grundlagarne föreskrifva.
Det var söndag, strålande klart solsken och massor af folk i rörelse; alla styrande ut mot la plaza de los toros. En så härligt belägen plats är det nästan syndigt att använda för ett så ömkligt tidsfördrif, dertill är den storartade utsigten öfver bergskedjan med de två väldiga vulkanerna invid La Antigua, den gamla hufvudstaden, alltför vacker. Men sinnet för naturskönhet är så ytterst litet utveckladt hos söderns folk, åtminstone i bredd med det för djurplågeri, att sådant ej stöter någon, och så har man bygt tjurfäktningsarenan på ett ställe som vore egnadt att omskapas till en lustgård. Spektaklet var redan börjadt när jag kom fram. En stackars långhornad tjur, som såg mycket fredlig ut, sökte förgäfves värja sig mot sina plågoandar, los banderilleros, hvilka stucko sina vid, med hulling försedda jernspetsar fastade bandrosetter i hans hud, och los picadores, hvilka från hästryggen oroade honom med sina lansar. Han begärde nog inte bättre än att slippa ut från arenan, men då han funnit det vara omöjligt och motståndarne blefvo alltmera närgångna, gjorde han en och annan schock emot dem, ehuru utan synnerlig energi. Publiken blef otålig och uttryckte sitt förakt med hyssjningar och stampningar, hvilka till slut blefvo så högljudda att djuret måste föras bort. Ty här är man för ekonomisk för att döda hvar tjur som hemtas fram. Annonserna för tillställningen meddelade att sex tjurar skulle uppträda och bland dem skulle "la espada" utvälja en, den han skulle sticka ned. Alla de öfriga bara retas och plågas en stund samt föras sedan ut igen. Kom så N:o 2 fram, ett ståtligt mörkbrunt djur med långa uddhvassa horn, som nog kunde bli farliga för den som ej höll sig på tillbörligt afstånd. Han mottogs också med allmänna applåder när han lungt och ståtligt marscherade in. Men så stannade han och blickade helt vänligt på det församlade publikum. Han var tydligen inte ledsen ett smul.
Ex. derom borde inhemta R. o. Ad:s mening och fördenskull hemställde, om R. o. Ad. biföile, att conlrapropos. komme alt innehålla: ”vinner nej, anser R. o. Ad. bevillning^ utgörande å embelsoch tjenstemäns löner böra upphöra” Ropades ja; hvarefter det nyss upplästa förslaget till voler. propos. godkändes. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 0 e. in. Vid voteringens slut befunnos röstcrne hafva utfallit, som följer: Ja-57. Nej-56. r» .o Hr Akerman: Jag kan icke underlåta alt uttrycka min fägnad deröfver, att en princip, som jag funnit rättvis, bar, äfven under nuvarande förhållanden, vunnit så mycket medhåll inom detta Hus; men på det att mitt yrkande i detta afseende icke måtte synas hafva haft det syftemål, att bereda embetsmännen högre löner, anser jag mig böra tillkännagifva, att i fall min åsigt hade vunnit majoritetens bifall, så hade jag ämnat väcka cn motion, att afdrag mätte göras för statsverkets räkning till så stort belopp af lönerna, som motsvarar den, efter nu gällande bevillningsförfatlning, utgående bevillningen. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Sedan R. o. Ad. gjort delta offer pä fäderneslandets altare, icke allenast för sig sjelfva, nu här voterande, utan äfven för de 2000 ledamöter, som tjena inom armeen, i flottan och de civila cinbetsverken, så anhåller jag att åtminstone den framställning, som blifvit gjord af Hr Rosenblad och understödd af mig, måtte upptagas såsom eu motion, i anledn. af detta ämne, nemi. att de embelsoch tjenstemän, hvilka af de förenade Rikena samfäldt åtnjuta aflöning eller traclamente, må blifva fritagne från skyldigheten att till Svenska statsverket erlägga bevillning för den del af deras aflöning eller traclamente, hvilken af Konungariket.
N:o 89, ang-.de ränteförsäkrings-, lifränteoch lif-försäkrings-anstalters inrättande i Sverige, blef härefter föredraget, men ånyo bordlagdt, på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, bortgick, hvarvid klubban emottogs af främste närvarande ledamoten Gr. Taube, Gustaf Erik. Föredrogs, men lades, på begäran af Hr Rosenblad, Bernh, och Frih. Raab, Adam Christian, ånyo pä bordet BancoUtsk:s d. 15 dennes första gången bordlagda utlåt. N:o 42, öfver de inom 2;ne RiksSt. gjorde anmärkntr vid Utsk:s under N:o 27 afgifua berättelse, ang:de Bancoverkets styrelse och förvaltning efter nästförflutne riksdag. Lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne utlåt, och mern.: N:o 182, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos., ang:de bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordäganderätt till de s. k. Kyrkohemmanen i Halland, dels särskilda i delta ämne inom RiksSt:n väckte motioner; 7 H. 45 354 Den 19 Februari. N:o 183, i anledn. af väckt motion om ett särskildt förklarande i afseende å det f. d. Consulat-secreteraren Thulstrup beviljade understöd; N:o 184, dels i anledn. af erhållne återremisser å vissa punkter af betänk. N:o 54, ang:de statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1838, 1839, 1840 och 1841, dels i följd af RiksStms beslut uti öfriga delar af samma betänk.; N:o 185, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 122; N:o 186, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
– Lätt borde alltså kunna begripas, huru det skulle gå med den sju gånger gifta qvinnan, i det af Sadduceerne angifna exemplet. Antingen hade hon, i egentlig inre betydelse, icke varit någondera mannens maka; och i det fallet var, efter uppståndelsen, hennes förbindelse med dem samtligen upplöst. Eller ock hade hon, i verklig betydelse, varit t. ex. den förstes, – änskönt hon, enligt den mosaiska föreskriften och af önskan att erhålla barn, beqvämt sig till de följande giftermålen; och i det fallet förblef hon, efter uppståndelsen, uteslutande och evärdligt denne förstes hustru. Ett tredje fall låter tänka sig: nämligen, att sanna förhållandet kan, en tid framåt, för makarnes eget medvetande förblifva outredt; men då vistas de tillsammans i den förberedande Ande-verlden så länge, tills deras inre personlighet hunnit nog utveckla sig för att bestämma, om de för evigheten sammanhöra eller icke. – Också synes oss härmed, i allmänhet, frågan om omgifte utredd. Ett fullständigt äktenskapsband kan lika litet knytas oftare, än en enda gång, som det kan knytas på samma gång mellan en maka och flera; och den, som känner sig hafva varit i ett sådant, ingår, sedan detta – tills vidare – brutits genom döden, icke lätteligen något nytt, gällande blott för den korta jordiska mellantiden. Bevekande skäl dertill kunna dock stundom finnas: t. ex. (i främsta rummet) späda barns behof af fortsatt moderlig eller faderlig omvårdnad. I en tid, som denna, då sann äktenskaplig kärlek är så sällsynt,23 förete sig skälen till nytt giftermål desto oftare och vältaligare. Godt är så väl i slika fall, som öfverhufvud, när ett utvärtes äktenskap är, genom ömsesidig välvilja, aktning och erkänsla, fullkomligt åtminstone i sitt slag. Det upplyftes dymedelst från det rentaf blott naturliga; som i sitt väsende är ett concubinat, ehuru det genom sin lånta vigsel-form nödtorfteligen bevarar den yttre anständigheten.