Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En af dessa, och den mest betydande, har visat sig ligga uti de inskränkningar, som innehållas i stadgandena uti T § af Förordningen angående hypoteksbanken derom, att lån ej må till hypoteksföreningarne annorledes än i kontanta penningar utlemnas, samt uti 13 § af Förordningen angående hypoteksföreningar delbom, att för lån, ställda på viss årlig afbetalning, högre ränta än fem procent må bestämmas. Vid den tidpunkt, då förslaget om allmänna hypoteksbankens inrättande uppgjordes och ännu när nådiga Förordningen derom samt om grunderna för hypoteksföreningar utfärdades, var på den utländska penningemarknaden tillgången sådan, att någon svårighet icke mötte anskaffandet af lån mot fem procent ränta; men på de sednare åren hafva förhållandena så förändrats, att endast obetydliga och mot hypoteksföreningarnes anmälda behof på långt när icke svarande belopp kunnat till nämnda ränta anskaffas, och ännu mindre hafva penningar mot denna ränta kunnat inom landet upplånas. Det med de ifrågavarande bestämmelserna afsedda syftemål att förebygga, det icke jordegare må af trängande penningebeliof föranledas att, vid saknad af tillgång till erhållande af kontant lån, uttaga obligationer och genom dessas försäljning till underpris möjligen ruinera sig sjelf samt skada hypoteksbankens kredit eller att alltför betungande räntevilkor för ett lån skulle kunna medgifvas, innebär en stor inskränkning i den enskildes befogenhet att för vinnande af ett lofligt syfte underkasta sig den uppoffring, hvartill han kan finna sig föranlåten och hvilken han inser vara för sig mindre skadlig, än om han hlefve alldeles i saknad af försträckning; och på samma gång som någon säkerhet att detta syftemål, hvad den enskilde beträffar, icke ernås, enär han ej kan förhindras, utan snarare af de ifrågavarande förbuden drifves att på annat sätt skaffa sig penningar, som då otvifvelaktigt blifva honom ännu kostsammare, på samma gång kunna, om derigenom en mängd jordegare bringas på obestånd och ett större antal egendomar till följd häraf tvångsvis gå till försäljning samt måste afyttras till underpris, följderna häraf menligt inverka på hypoteksbankens kredit.
Men äfven om förhållandet antages vara sådant, är jag ändock ej ense med den värde ledamoten, enär jag anser den fördel, som för samhället derigenom upkommer, icke på långt när motsvara fördelen deraf, att hvarje medborgare från barndomen vänjes vid den tanken, att han ovilkorligen är skyldig att med lif och blod försvara sin fosterjord. En sådan hos nationen inplantad tanke tror jag mycket öfverväga den fördel Hr Bildt åsyftat. Jag vill icke inlåta mig i undersökning, huruvida arméens kadrer verkligen ökas genom de legokarlar, som ingå i de beväringsskyldiges ställe. Jag har härutinnan lika liten erfarenhet, som Hr Bildt, hvilken, så vidt jag vet, aldrig exer - Den i Januari f. m. 47 cerat något beväringsmanskap. Jag måste i detta fall förlita mig på andras omdöme, och i sådant hänseende hafva flere officerare, som haft befäl öfver beväringsmanskap, intygat, att de legda karlarne merändels äro odågor. Att sådant äfven oftast mäste vara förhållandet, finner man, om man besinnar, hvilket folk de beväringsskyldige hafva att tillgå för att inträda i deras ställe. Det kan naturligtvis icke utgöras af andra än dem, som förut tillhört värfvade arméen. Hvilka äro de som lemna värfvade arméen? De som efter uttjenad kapitulationstid afgå från Regementena hafva vanligtvis fått sig årstjenst eller något annat mindre kargt försörjningssätt än krigstjenst. Återstå de,som Kompani-Sqvadronseller Batteri-Chefer ej vilja hafva qvar i tjenst för deras oduglighet och liderlighet. Dessas möda tillhandla de beväringsskyldige sig för minsta möjliga pris, och huru duglige de kunna vara äro här af många redan vitsordadt. Slutligen finnes kanske äfven några oroliga hufvuden, sorn lemna tjensten utan utsigt på något bestämdt yrke, utan blott för att försöka sin lycka i verlden. Af dessa kanske kan påträffas en och annan duglig karl.
Hvaremot Herr Friherre Stael von Hollstein ytterligare anfört, att då välbemälde Herr Grefve * »9» Den 14 Juli - Grefve och Stats Råd . upplyst, att undantaget för Gotha Canal ej varit något primitivt vilkor, Utan ett sådant, sorn man sedermera förskaffat sig; tå agde Riksens Ständer rättighet, att uti en dylik af Canal Bolaget till vägabragt beskattning ..på andra Medborgare, begära ändring, enar de pensioner, som af Bolaget kunde meddelas, i allt fall vore en fördel blott för Solda* ten, men ingen ersättning för Roten, som för* lorat sin karl och hade svårighet att lega en annan i stället. Hos VäHofl. Borgare - Ståndet har Herr Commerce-Rådet Santesson, jemte åberopande äf ofvan högstberörde Kongl. Resolution af den 4 Oct. J8f 3, andragit, att, utom det dags-penningen alltifrån Canal arbetets böljan varit bestämd till vida högre belopp, än vid andra arbets-cornmenderingar och priset på alla lifsmedel dessutorn varit ganska lågt , sä att Soldaterna, i stället för att behöfva särskildt understöd af Götarna , merändels kunna både under arbetstiden hemsända och vid års-arbetets slut medföra ansenliga behållningar af deras förtjenst, hade, efter hvad Herr Commerce Rådet veterligt vore, olyckshändelser ofta inträffat genom karlarnes e» gen uppenbara vårdslöshet; och skulle Rotarne i allt fall icke kunna hindra deras Soldater att åtaga sig hvad vådeligt privat arbete som heldst, utan att få påräkna någon ersättning, i händelse olyckor dervid skulle träffa kaflarne; hvaraf Herr Commerce Rådet ville sluta , att den yrkade ersättningen icke vore med billighet öfverensstämmande. Utskottet
Han märkte nu, att en fin spetslinning stack fram under kanten af hennes grofva ylletröja. Hon var icke den hon syntes vara. Okända, olyckliga och måhända inför Gud oskyldiga, hvem du ock är, du har blifvit bedragen på lif och lycka! I ljus och fröjd är du kommen till världen, i mörker och sorg har du bortgått ur världen. Herren dömer. Gåtan af ditt lif skall engång varda uppenbar. Såsom du gått, hafva dina barn kommit; såsom du kommit, må de en dag gå bort! Hästarna voro förspända. De resande sade farväl åt torpets gästfria inbyggare. Se om de små, tills laglig förmyndare utses! förmanade mästaren. Jag bevarar till dess deras dopattest och tillhörigheter. Låt tacka för den döda i kyrkan och brådska ej med begrafningen, om tilläfventyrs någon efterfrågan hörs af. Jag skrifver till kyrkoherden; hon skall få vigd jord, hon är ingen tatterska. Nå, mästare yttrade Lydik Larsson, när de åter sutto i släden ni sade i går, att detta var en märkelig natt. Hvad säger ni nu om nattens barn? Jag säger, att Han, som styr de villa vågor i hafvet, styr lika förunderligt människors vägar. Stjärnorna anvisa början och stundom loppet, men änden är Herrens. Förvisso är vågsam den nattens rot, men Herren är den som växten gifver. Bed för dessa barnen, Lydik, ty de behöfva det! Min tid är räknad; jag skall icke upplefva nästa vinters snö. Vid vägkrökningen, där Kaskas torp försvann ur de resandes åsyn, vände sig mäster Sigfrid ännu engång tillbaka och bad: Advigila, Domine! Därefter tillade han med en blick på herrarnes medspår i snön: Advigilate, domini! Ryttaren utan sadel. Och en sådan krabbsaltare skickar man ut! Tullnären Lydik Larsson hade tillvitat de höge herrar, som i December 1626 besökte Kaskas torp, att icke se mer än det som för ögonen var. Äfven en tullnär kan misstaga sig, enär han ju för mången tyckes enkom skapad att luras, men denna gång hade han gissat rätt.
Min afsigt är ej att förringa undervisningens värde; men man fordre ej af den, hvad den ej kan ge. Det allmänna uppfostringsverket beror på samhällets skick och förbättring, som åter icke uteblifver så länge den anda som utgör medborgare till ett folk har sin liflighet. Denna nationliga anda uttrycker sig i lagstiftning och seder och på dem beror det att göra en Stats undervisningsverk till ett godt uppfostringsverkSederna bestäm - Den 24 Februarii, 7 69 stämma all uppfostran, så enskild som offent-] lig. Lagarna bestämma indirect den förra och direct denna senare. Så länge Europas samhällen voro organiserade genom stånd, sörjde Staten genom en offentelig uppfostran för de båda högre Stånden Adelns och Presterskapets bildning. Sedan Stånden smält tillsamman, sedan Adel och Presterskap ej mera voro hvad de fordom varit, tog det tredje Ståndets intresse en stor öfvervigt och förändrade så småningom StatsEörfattningarraes väsende och uppfostringsanstalterna blefvo nu beräknade på bibringande af ekonomisk bildning. I trotS9 af tider och hväifningar finnas och kommer öfverallt att finnas en näringsdass och en offentlig dass; således 2:ne oli/ ka rigtningar af medborgerlig verksamhet. Näringsidkaren befordrar samhällets nytta 1 den mån han lagligen och ärligt befordrar sin egen. Embetsmännen åter bereder genom defc allmännas väl sin egen fördel eller bör åtminstone göra det. Dessa riktningar af medborgerlig verksamhet, lika nödvändiga för samhällets bestånd, äro dock så olika, att de måst föreställas af serskildta Classer, organiserade till serskildta Stånd. Deras sammanblandning medförer ovilkorligen Statens fall; deras inbördes vexelverkan till ett gemensamt vä! underhålles af patriotisme och patriotismen finneÉ Mil, till Ridd. o. Ad* Pr. 1 Band. 49 Den 24 Februarii, ej utan religion. Religiositet är således första elementet i ungdomens uppfostran. Religiositeten beror på seder, mea befordras af lagar. Den religieusa bildningen är anförtrodd åt ett eget stånd, det andelig3.
Föredrogs men lades på begäran af Hr Printzensköld, Carl och Frih. Stjernstedt, Fredr., ånyo på bordet Bevilln.- Utsk:s d. 7 dennes e. m. bordlagda utlät. N:o 33, i anledn. af återremiss utaf mera. N:o 31, ang:de Stms skiljaktiga beslut, rör:de beräkningen af husbehofs-bränneri-medlen. Föredrogs och bifölls StatsUtskis d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 315, med förslag till votens-propos., i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rörande eftergift i arrendet för Mörums kronolaxfiske i Blekinge län. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Af tjenstegöromål förhindrad att vid början af detta plenum närvara, då Statsoch E kon. -Utskms betänk. N:o 86, lill öfverläggning förehades och blef af R. o. Ad. bifallet, tager jag mig nu friheten, att till prot. nedlägga min reservation emot Utskms förslag och R. o. Ad:s deröfver fattade beslut, under anhållan att få redogöra för de skäl, som härtill föranleda mig. Dä jag för Ståndet framställde milt förslag, hyste jag den säkra förhoppning, att det för hvar och en skulle vara klart, att det vore ändamålsenligare att vidtaga åtgärder till förekommande af brott än att uteslutande sysselsätta sig med brottslingarnas bestraffande. Jag framställde derföre ett förslag till beredande af utvägar härtill, så att hvar och en med sin arbetskraft kunde erhålla den för lifvets uppehälle erforderliga födan, och jag tillstyrkte äfven att ingen skulle kunna dömas till tvångsarbete, som vore 320 Den 12 September f. m. villig att förrätta det arbete, hans krafter medgåfvo. Dessa satser syntes mig så tydliga, att jag icke kunde föreställa mig, att de skulle mötas af något motstånd.
Län : att hvar och en, som innehar och brukar jord på landet, må, ehvad jorden är af en eller annan natur, endast den är i hemmantal upptagen, blifva skjutsnings-skyldighet underkastad, samt reserv-skjutsen upphöra och till hållskjuts förvandlas; 10:0 Allm, Besv.- oc/j Oec.-Utsk. Bet. 'N.o 8J 17. 10:0 Joh. Eric Jansson, från Vermland* deremot, att hållskjuts-skyldigheten i Bergslagerne måtte alldeles upphöra, samt reservskjuts-skyldige tilldelas ersättning af de från hållskjutsen befriade. 11:0 Olof Jeppsson från Blekinge, att reserv-skjuts-lagen i allmänhet, till dess bättre anstallt fogades, må vinna en tillökning, svarande mot skjutsningens fördubblade mängd, samt att skjutslegan må höjas till 24 sk. 12:0 Olof Carlsson från östergöthland, att 12 §. af 1734 års Gästgifveri-Ordning måtte förändras, så att Gästgifvarne först, efter det reserven utgått, må vara förpligtäde att utgöra den dem åliggande skjutsnings-skyldighet. i3:o Anders Nilsson från Malmohus Län, att hållskjutsen hädanefter måtte afskaffas och i stället reserven erforderligen ökas, eller ock skjutsen på annat sätt organiseras, så att hållskjulsen måtte komma att alldeles upphöra. Utom ofvånberörde, i ett sammanhang med andra framställningar, gjorda förslag Bilt. lill R. St. Bet. N:o 84. om förhöjning uti skjuts-legan är sådan yrkad af: Grefve Schwerin, E\ B., på det sätt', att skjutslegan skulle bestämmas efter olika ställen och olika år, i förhållande till markegången. Friherre Ridderstolpe, Fred., för deit Gästgifveri-skjuts, som utgöres på Entreprenad. Herr Lefrén, för skjutsning under junii, Julii och Augusti månader. Herr Kleman> för Städerne i allmänhet till 28 sk. Herr Lewton, för Fahlu Stad serskildt lill 32 sk.
Banko. Folkmängden, som år 1850 utgjorde 6,503 personer, hade vid sistlidet års slut stigit till 7,185. Under denna mellantid har de föddas antal endast med 226 personer öfverstigit antalet af döda, hvarföre folkmängdens betydliga tillväxt haft sin förnämsta orsak uti inflyttningar. Befolkningens fördelning i ståndskiasser visar si^ år 1855 sålunda: 64 Ridderskapet och Adeln och deras hushåll ... 74 personer Presteståndet d:o 39 „ ' Borgareståndet d:o 4,746 „ Ofrälse ståndspersoner d:o 340 „ Ägare af jordlägenheter d:o 26 „ Gemenskapen af krigsfolket d:o 16 „ Arbetsklassen eller sådane hushåll, som sakna eget jordbruk eller andra näringsmedel än deras arbetskraft 4,724 „ Summa 7,483 personer. Folkskolor finnas två, deraf den enamed två lärare för staden och den andra med en lärare för förstäderna. Lärarnes sammanräknade lön utgör 966 R:dr 32 sk. Banko. Lärjungarnes antal uppgick år 1833 till 370. För fattiga flickors undervisning i nyttiga handaslöjder finnes här en genom sammanskott bildad och underhållen anstalt under namn af Bernhardinas flickskola. Af en antagen lärarinna lemnäs der kostnadsfri undervisning åt 30 flickor, hvilka vissa timmar om dagen äfven besöka folkskolan. De här befintliga läroverk, som bekostas af statsverket, äro följande: l:o Calmar elementar-läroverk med sexton lärare för språk och vetenskaper samt särskilda lärare i gymnastik, sång och ritkonst. Lärarnes löner uppgingo år 1833 till 16,836 R:dr 17 sk. 2 r:st. Banko. Lärjungarnes antal var: år 1831 168. » 1833 228. hvilka siffror utvisa en alltjemt fortgående ökning. 2:o Seminarium för folkskolelärare.
Nu fela de ofta i fullgörande af sina förbindelser, derföre att de ej kunna påräkna någon punktualitet hos sina gäldenärer, eller ock nödgas de, för bibehållande af sin credit, hålla vida större cassör än som eljest behöfdes, eller anlita Disconten. Då nu LagU(sk:s åtgärd i 3S4 Den 15 April. detta afseende visserligen är ett litet steg framåt, men så litet att derigenom icke vexlar kunna framtvingas såsom ett nödvändigt behof, sä lärer det bli nödigt för BancoUtsk. alt göra någon eftergift i denna del, emedan ensamt genom tillfället att få läna, kan icke en så stor och välgörande åtgärd framkallas. Jag tror således för min del, alt det strängare stadgandet, det i Handelsdisconten endast skulle få belånas vexlar och invisningar, bör utgå, hvaremot det lämpligaste torde vara att instämma i det beslut, som blifvit af BorgareSt. fattadt och nyss uppläst, hvarföre jag instämmer med Hr Lagerhjelm i antagande af den redaction, som nyssnämnde Stånd uppgjort. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Att BancoUtsk. vill gifva företrädesrätt åt inrikes vexlar och invisningar till lån i llandelsoch Näringsdisconten, dervid har jag ingenting att erinra; men att genom den föreslagna åtgärden tro sig kunna framtvinga bruket af inrikes vexlar, det anser jag vara ett misstag, och instämmer således, med Hr von Hohenhausen deruti, alt BorgareStis beslut mätte antagas; dock med någon förändring i redactionen deraf, hvilken jag icke anser vara tillfredsställande, enär der står, att ifrån och med år 1840 inrikes vexlar och accepterade invisningar skola disconteras emot 4 proc. företrädesvis för andra papper, hvilka hädanefter såsom hittills belånas emot 5 proc. Jag anser nemi., att inrikes vexlar äfven böra vara accepterade samt endosserade pä det sätt, att den som endosserat, iklädl sig ansvarigheten för valutan.
Det finnes en affärsgren inom landet, som hufvudsakligen bedrifves af Utländska Bolag utan all kontroll från Statsmagtens sida och snart sagdt utom lagen, åtminstone utom svensk lag, nemligen: de utländska bolagen för Brandoch Liffor säkringar. Ensamt i Hufvudstaden annoncera öfver 30*) Utländska Försäkrings-bolag, om hvilka man i allmänhet har sig föga annat bekant än hvad tidningsannonserna innehålla, nemligen: att bolaget är grundadt genom Parlaments-akt, Kejserligt dekret eller Konglig sanction, samt att de ega en grundfond af så och så många millioner £ sterling, francs eller thaler. Allmänheten nöjer sig merändels med att veta, att agenten är en respektabel person, ehuru i många fall agenterna sjelfva äro ganska klent underrättade om sina bolags solidité och redbarhet, emedan de gemenligen emottaga agenturen endast såsom en vinstgifvande inkomstkälla, med relativt iinga besvär, utan att fästa sig vidare dervid. I hvarje liten landsortsstad finnas äfven en eller flera agenter och såkallade inspektörer genomkorsa landet i alla rigtningar. Emellertid följer helt naturligt af allt detta, att stora summor gå ur landet för så kallade premier. Här är icke meningen att yrka på något förbud mot dessa bolags operationer inom landet, ty sjelfva saken såväl Sjö, Brand, som lifförsäkringen är för menskligheten af största vigt och välsignelse och tusentals familjer hafva derigenom blifvit räddade ur nöd, fattigdom och elände. Men de ganska tätt på hvarandra följande fallissementer, hvartill dessa försäkringsbolag särdeles på sednare tider gjort sig skyldige, samt de många skandalösa rättegångar, som förekommit vid anspråk på utfående af förfallna försäkringsbelopp, gifva all anledning till att egna denna sak ali möjlig uppmärksamhet och framkalla skyddsåtgärder emot missbruk och bedrägerier.
Professoren och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Lars Magnus Enberg; Lektoren och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Jonas Lundstedt; Riksarkiyarien och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Doktor Johan Jakob Nordström; samt Assessoren Grefve Erik Sparre. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets, den 5 och 12 dennes på bordet lagda, Memorial Nio 12, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1848 års början upplupna bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande, beslöt Ridderskapet och Adeln, utan att godkänna de motiver Utskottet anfört, att bifalla Utskottets hemställan att af Bankens sedan 1848 års början upplupna behållna vinst ett belopp af 700,000 rdr banko årligen må, vid slutet af hvardera åren 1851, 1852 och 1853, från Banken i och för Statens allmänna behof till Riksgäldskontoret aflemnas; förbehållande sig Ridderskapet och Adeln att framdeles, vid pröfning af Utskottets afgifvande förslag, besluta om återstodens användande på det sätt, som är mest öfverensstämmande med allmänt bästa, eller behofvet att försäkra Bankens orubbade bestånd och myntvärdets upprätthållande. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, StåtsUtskottets, den S och 12 dennes på bordet lagda, Utlåtande N:o 68, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående framlidne förre Departements-chefen vid Kongl. General-TulI-styrelsen, Presidenten J. P. af Billberghs enkas och barns ansökning att njuta befrielse från Presidenten af Billbergh i lifstiden ådömd ersättnings-skyldighet för den efter Uppbörds-tullförvaltaren M.
Då afsigten med införandet af det i senare tider, i afseende å undsättningar vid inträffade missväxter, följde system att åt enskilde personer öfverlemna anskaffandet och tillhandahållen let af nödig spanmål, och inskränka Statens åtgärder till meddelande af erforderlige penningeförslräckningar åt dessa personer, varit att undanrödja alla de olägenheter och förluster, som visat sig vara en följd af Statsverkets directa undsättningsåtgärder, bordet i första rummet icke förbises, att detta skulle, genom bifall till motionärens förslag, helt och hållet tillintetgöras. Det synes ock ingalunda kunna med skäl ifrågasättas, att, om Staten vill eftergifva dess utestående äldre undsältningsfordringar, eller vid deras indrifning bevilja någon lättnad för gäldenärerne, Statsverket derjemte bör uppträda, för alt, med inblandning uti liqviderne emellan enskilde personer, bereda enahanda fördelar åt alla dem, sorn vid missväxtår tillhandlat sig spanmål af de personer, hvilka förbundit sig alt sådan tillhandahålla, samt att Staten, för detta ändamål, skulle liqvidera alla de sistnämnde personers utestående fordringar för ulborgad spanmål, som, med iagttagande af de för Kronans undsätlningsfordringars indrifning gällande stadganden, icke skulle kunna hos gäldenärei ne sjelfve ulbekommas. Om en dylik förmon beviljades, i afseende å dem af allmogen i de norra Länen, som häfta i skuld hos Grosshandlaren Liljewalch, skulle ock deraf följa, alt enahanda förmon, med lika skäl, kunde begäras för alla personer i andra provincer, hvilka häfla i skuld hos dem, sorn vid missväxtår, jemväl enligt contract med Staten, tillhandahållit spanmål.
Svar på återremiss 4 2 88 a. a. 13 Sept. a. a. 13 Sept. a. a. 13 Sept. 1. b. (5 Sept, Omröstnings-resultat 4 1 321 a, a. 22 Sept. a. a. 21 Sept. a. a. 22 Sept. a. a. 21 Sept. „ på Gottland, jemnkning i 4 2 10 b. 15 Maj b. 15 Maj b. 17 Maj b. 15 Maj „ vid Uplands och Westmanlands Regeb. 21 Juni b. 22 Juni mente ... 4 2 26 b. 21 Juni g. 21 Juni af veckodagsbemmanen i Bohus Län 4 2 30 b. 21 Juni b. 21 Juni b. 21 Juni 1. b. 22 Juni „ extra, upphäfvande af Kongl. Brefvet b. 25 Juli b. 26 Juli derom den 26 April l8l4 4 2 46 b. 26 Juli b. 25 Juli förfaltninparnes derom samlande och b. 26 Juli m . n 4 2 47 b. 26 Jali b. 25 Juli b. 25 Juli 11. — o n cr.' yr -5 o < -o 2_ o N:o Rotering i Jern liand • . ’ Svar på Roleringen i allmänhet . • • • Roterings-tigvidations-Jiiölen, om skyldigheten lör Rotehållare alt inställa sig vid Ro tering s-Verken för den tillökade ordinarie balsmaus-roteringen Svar på återremiss Sammanjemnkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut Rolevakans-afgift, befrielse för Gästgifvaren Eskil Johansson från debiterad „ af utsockne frälsehemmanen i Halland uppförande i Riks-stalen af • • . Rolevaliana-afgi[ter, ständiga, se StatsVerkels inkomster pag. 10. M tillfälliga, se Slals-Verkels inkomster pag. 10.
„Jag är en menniska, som sagt eder sanningen, den jag har hört af Gud“. Jesu svar till judarne på deras fråga hvem han är, Joh. 8, 40. „Ty en Gud; en ock Guds och menniskors medlare, en menniska Jesus Kristus, hvilken har gifvit sig sjelf till återlösen för alla: det vittnesbörd i sinom tid, hvartill jag är satt till härold och apostel“. „Om genom den enes [Adams] öfverträdelse de många döde äro; mycket mer hafver Guds nåd och gåfva uti den ena menniskan Jesu Kristi nåd till de många öfverflödat“. Rom. „Ty såsom för den ena menniskans olydnads skull de många äro satta till syndare; så skola ock för den enas lydnads skull många sättas till rättfärdiga“. Rom. „Ty efter genom en menniska döden är, så ock genom en menniska de dödas uppståndelse. Ty såsom uti Adam alla dö, så skola ock i Kristus alla varda lefvande gjorda“. „J israelitiske män, hören dessa ord: Jesus af Nasareth, den man, som eder af Gud förevisad är med krafter och under och tecken, som Gud hafver gjort genom honom midt ibland eder, såsom J ock sjelfve veten; honom, som efter Guds bestämda råd och förevetande utgifven var, hafven J tagit genom ogerningsmannahänder och med korsfästande af vägen röjt; den hafver Gud uppväckt och lossat dödens smärtor, efter det icke var möjligt, att han skulle af honom [döden] fasttagen varda. [Härefter följer en på psalm. 15, 8–11 grundad bevisning för den sats, att Gud ej skulle öfvergifva Messias åt förgängelsen, hvarefter tillägges:] Så må allt Israels hus för säkert känna, att denne Jesus, som J korsfäst hafven, honom har Gud gjort både till en herre och till Kristus“. Petrus’ predikan på pingstdagen, då kristna församlingen instiktas genom andens utgjutelse, Apostl. G. 2, 22–36.