Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följaktligen borde då, medan hvad dessförinnan i theoretiskt och praktiskt hänseende inhemtats ännu vore i friskt minne, hans vidare utbildning till sjöofficer genast begynna och sedermera utan uppehåll fortgå sålunda, att han beordrades att, såsom vid ett högre praktiskt läroverk, tjenstgöra å örlogsfartyg af olika certer under en tid af 4 till 5 år, deraf de 3 första borde tillbringas åt utevarande exer cis-korvetter eller mindre fregatter, det 4:de dels på ångbåts-expedition och dels på exercis-skeppet å Karlskrona redd samt det ä:te på skärgårds-fartyg och rekognoserings-expedition i Stockholms skärgård, hvarjemte han under vintrarne efter slutade 4 expeditioner skulle dels vara anställd vid exercis-skolorna och dels bestrida varfsofficers-tjenst å någondera af flottans stationer. Efter de uppgifna 5 årens förlopp, derunder åt sekund-löjtnanten, jemlikt särskild instruktion, lemnats tillfälle till utöfvande af all slags tjenst, som för hans grad kunde ifrågakomma, hade han, efter Departements-Chefens åsigt, genomgått en så fullständig praktisk kurs i sjökrigstjensten, att, så vida han egde god theoretisk underbyggnad och icke saknade naturlig fallenhet för yrket, han kunde antagas vara en erfaren och skicklig sjöofficer samt således mogen till vidare befordran inom flottan. För vinnande af detta mål skulle erfordras, att, utom det vanliga exercisskeppet på Karlskrona redd, 2 korvetter eller mindre fregatter året om, minst 1 ångkorvett i nio månader samt tillräckligt antal skärgårdsfartyg hvarje sommar hölles i sjön. På hvarje större exercisfartyg borde vara kommenderade 1 kapten såsom chef, 1 kapten-löjtnant såsom sekond, 1 premier-löjtnant och 10 sekund-löjtnanter samt i afseende på desse sistnämnde iakttagas, att, på hvarje fartyg blefve beordrade t bland de under året och ett lika antal bland de under hvartdera af de 2:ne nästföregående åren utnämnde sekund-löjtnanterna.
Men i 29 § Riksd.Ordn. finnes bestämdt, hvilka ämnen, som kunna blifva föremål för de förslag, som af Const.Ulsk. få väckas, och dä den 37 § icke stadgar någon vidsträcktare rättighet för Utsk. att väcka frågor än nyssnämnde § medgifver, så anser jag Const.Utsk. obefogad! att väcka förslag i något annat ämne än der finnes bestämdt. Ytterligare har Gr. Lagerbjelke ganska riktigt sagt, att Const. Utsk:s rätt alt efter granskning af Slatsråds-protma göra anmärkmr eger rum l:o ifall Statsråderna begått något, som är lagstridigt och 2:o om de möjligen genom vissa åtgärder kunna anses hafva åsidosatt rikets sannskyldiga nytta samt att det sedermera beror på R. St. att anmäla Konungens rådgifvare till entledigande i fall de finna sig dertill befogade; men det står tillika i denna §: ”ege då Utsk. alt sådant tillkännagifva för R. St., hvilka om de finna rikets väl det kräfva etc.” Således skola de anmärkmr, som Const.Utsk. framställer till RiksStm vara af den grava beskaffenhet, att R. St. anse att rikets väl kräfver att den eller den Konungens rådgifvare aflägsnas ifrån Statsrådet. Hr Cederschiöld har sagt alt en sådan åtgärd, som Const.Utsk. nu under serien B föreslagit, skulle vara af ganska stor nytta i många fall, då anmärkmne icke äro af den grava beskaffenhet, att de böra föranleda framställning om någon Konungens rädgifvares entledigande, emedan man då kunde gifva Regeringen en varning att icke vidare fortsätta på den banan. Jag får säga alt om R. St. skulle beträda en sådan väg som denna, så vore det nära nog alt helt och hållet ändra nuvar. regeringssätt. Nu eger K. M. riket allena styra. I fall Const.Utsk. hade rättighet att inkomma till R. St. och tillstyrka en anhållan att K. M. icke måtte styra riket på det sättet utan på ett annat sätt, eller att Han icke skulle styra så som Han styrde, utan såsom R. St. önskade, så blefvo R.
• • 1,290,003 5 4 Pikets Ständers Justitiw-Ombudsmans samt Tryckfrihets-Committéens Expeditioner s 3,072: 3a. — R:dr 5,961,159 r Aflöning , il' Expenser samt Resekostnads Förskott 1,500. 6,372 32 m Hvilken Brist af R:dr 1,290,003: 5. 4. blifvit fylld medi j Förvaltnings-Omkostnader för RiksgäldsContoiret: a) Upptagne Lån af Allmänheten R:dr 400,000. / Aflöning med inberäknande af Herrar Fullmäktiges Honoraria (R:dr 8000) 56,221: 8. — b) Götha CanalBolags Insättning . , 70,444: 24. — / Ljuspenningar 1,643: 26. 8. c) Lösen för Ekeskog 40,907: 3a. 2. / 1 Arfvoden enligt Stat 400. d) Begagnadt Greditiv i Banken . , 778,1102: 45. 2. / Gratificationer 660: 32. — S:a R:dr i,290,000: 5. 4. / Postporto .
Prot. 1850 och 1851) behagat på dessa skäl och med åberopande af hvad Kongl. Majrts proposition till Rikets Ständer den 12 November 1847 ytterligare innefattar, göra förnyad framställning derom, att de genom nu gällande författningar under namn af vakanseller förslags-liggetids samt begrafningshjelpseller nådårs-besparing bestämda innehållningar af embetsoch tjenstemäns löner måtte upphöra, så att alla i statens tjenst anställde personer må ifrån och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner, arfvoden eller andra lönings-förmåner, hvar - Stais-Utskottets Utlåtande, N:o Si. 7 till de, på grund af erhållna fullmagter, konstitutorialer eller förordnanden, äro be rättigade, med undantag endast af sådane inkomster af boställen, som äro af fardag beroende; varande uti den nådiga propositionen derjemte tillkännagifvet, att Kongl. Maj:t ansåge, att, vid förekommande frågor om utbetalning till aflidne embetsoch tjcnstemäns sterbhus af de löne-innehållningar, som, i egenskap af nådårs-besparing, redan iakttagits, eller ytterligare, intill dess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp, förklaras hafva upphört, varda iakttagne, nu gällande föreskrifter böra fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka, i sådant hänseende, kom ma att ega rum, böra af stals-verket förskjutas, emot ersättning från Rikets Ständers Riksgälds-kontor på det sätt, att de gjorda utbetalningarne upptagas i de föreskrifne årliga liqviderna med nämnde kontor angående öfverskotten å stats-verkets inkomster m. m.
Hvarken RiddarhusSalen eller något inom Riddarhuset varande rum upplåtes hädanefter till begagnande af något sällskap eller någon Comité eller till Concenters uppförande j utom för Frimurare Barnhuset, hvars Direction erhållit Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att årligen å Långfredagen i RiddarhusSalen låta uppföra Concert, emot vilkor, att ersätta allt hvad som derigenom kan komma att skadas. Likväl må det ankomma på Directioneng pröfning, att vid något serskildt tillfälle göra undantag från detta allmänna stadgande. Den rg Julii e, m. 383 5 $• Då contant® penningar Svarar mot 5 §. till Directionen insändas, med Reversal in dupplo och sedelförteckning , bör i det qvarblifvande reversalet ankomstdagen jemte målets Ordningsnummer anteknad å det andra , som återsändes, teknas qvitto, underskrifvit af 2:ne Directeurer samt af Kamereraren contrasigneradt. En serskild bok bör finnas, hvaruti en af Directeurerne anteknar å ena sidan, alla de extra medel, som till Directionen insändas, och till Kamereraren aflemnas, för att i Banken insättas , och å den andra inskrifves BancoAttestens datum och Nummer, hvarefter Attesten till Kamereraren återlemnas. De medel som till Kamereraren directe aflämnas , dels för upplupne räntor, (hvilka eljest på sätt i 9 §. uti LåneReglementet föreskrifves, böra af Låntagarne sjelfve insättas i Banken), dels för andra afgifter, äger 384 Den 19 fulu e, mi Kamereraren att genast insätta för den räkning Cassan i Banken låter föra, samt BancoAttesten inför Directionen uppvisa. Alla qvittencer på till Cassör eller Fonder under RiddarhusDirectionens förvaltning ställde af enskilde inbetaide medel, utfärdas och undertecknas af Kamereraren samt annoteras af Secreteraren , som med sin underskrift bestyrker samma annotation.
Det är sannt att i detta land på sednare tider upstått en häftig strid emellan litteratörer och statsmän angående hvad man kallar ”la petite culture”. Denna strid är ännu icke utkämpad. En af Frankrikes största statsmän, som innehaft flera sevskiita portföljer, ' Hippolyte Passy, har härom utgifvit ett sakrikt och förtjenstfull! arbete, hvilket jag icke nu vill citera, ehuru jag här har det i min hand, men hvilket jag med nöje skal! lemna åt den siste värde talaren, i fall han tror sig af detsamma kunna hemta någon uplysning. Deraf och af andra Fransyska skriftställares arbeten har jag trott mig böra slula, att den s. k. parcelleringen åstadkommer i Frankrike icke någon olägenhet, men hvad som förorsakar förluster vid jordens bruk är att man icke, såsom hos oss, eger någon skiftesstadga eller en författn., som tillåter sammanläggning af de en person tillhörande spridda tegarne, eller parcellerne, och utbyte mellan grannar af deras jordlotter, så alt livar och en får det för bebrukningen lämpligaste läge å sina egor. Oaktadt alla de ingrepp, Franska revolutionerna i egande-rätten medfört, diar man dock ej vågat stifta en dylik lag. Skifteslagar, ehuru i Statsekonomiskt afseende serdeles nyttiga, äro nemi. ibland de lagar, som hos en mindre uplyst allmoge förorsaka serdeles oro, och som äfven verkligen ofta i tillämpningen, fastän icke till syftet, medföra våldsamma rubbningar i eganderätten. Vi veta äfven, att då t. ex. EnskiftesStadgan i Skåne i början tillämpades, väckte den eit missnöje, som urartade till uplopp. Man har talat om den mängd af obesutne, som nu hos oss finnes; men det är just för att förekomma ökandet af deras antal, som jag önskar, att författmn ang:de besutenhet icke mätte blifva alltför sträng samt för hårdt tillämpad.
Jag vågar derföre tro, att enär RegeringsFormens 37 §. nied lemnad rätt för Konungen att upphöja tili adeligt Stånd och värde, män, som genom trohet, tapperhet, och dygd, lärdom och nitiske tjenster gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjentö, samt att med Grefligt och Friherrligt Ständ benåda män, som genom stora och utmärkta förtjen - Den 19 Martii. ster dertill värdige anses, tillika föreskrifvef, att Adelskap, Greflig eller Friherrlig värdighet ej tillfalla flere än den hvilken adlad eller upphöjd blifvit, samt efter honom endast hans manliga brösiarfvingar i rätt nedstigande led , en fräga af denna natur icke efter min tanka bör blifva föremål för en underdånig skrifvelse, så beskaffad sorn Herr von Hart^ mansdorffs motion innehåller. Herr Cederschjöld, Pehr Gudaf: Jag har så ofta hört Statens medlemmaf indelas i närande och tärande, samt de närande framställas, lika som vore de ensamt nyttiga, och deremot de tärande såsom skadliga för samhället, att jag tror mig böra begagna detta tillfälle för att öfver detta ämne anställa några flyktiga betraktelser, innan jag öfvergår till sjelfva hufvudföremålet för den nu i fråga varande motionen. Uti denna indelning måste ordet närande, tagas i en så inskränkt bemärkelse att det endast betecknar sjelfva jr am alfir ingen af medlen till fyllande af lifvets fyst/ka behof Men då synes också den närande Folkclassen blott komma att utgöras af dem, hvilka med egen hand bruka jord, sköta boskap, idka fiske och dylikt , samt sjelfva ägaren till ^ jorden, boskapen eller fiskvattnet, äfven som Förlagsmannen till näringens bedrifvande, anses - Den 19 Martii. 849 ses tillhöra dpn tärande Folkclasen Då derföre olämpligheten häraf lär vara alltför ögonskenlig, torde ordet närande rattare böra tagas i en vidsträcktare bemärkelse, och beteckna bidraget till allmänt väl.
Det kan icke vara på naturen af den transaction enskilta emellan, hvarigenom 3procentsedeln har kommit i den nuvarande ägarens hand, det kan än mindre vara på vår tro om denna fransactions natur, som vårt beslut i denna sak bör grundas. Det bör grundas på hvars och ens opinion, antingen om billigheten, eller om gagneligheten för landets rörelse af förslaget I bägge dessa afseenden har min opinion icke hunnit förändra sig på så kort tid, som sedan målet sist förevar. För öfrigt ber jag få förbehålla, att, ehvad beslut Den 20 Junit. 341 som nu (ages, Ridderskapefs och Adelns samt BondeStåndets beslut, i afseende på en maximi valeur för RiksgäldsContoirsObligationerne af 100 R.dr, hvaröfver Utskottet sig icke utlåtit, icke må anses upphäfvet. Om någon jemkning deruti äger rum, blir det tid dermed, när det efterlängtade reglementarisk» Betänkandet förekommer. Herr Munck af Rosensköld: Jag tror att hvart och ett förslag om sprocents-sedlarnes inlösen, som blifvit under Riksdagens lopp framstäldt, icke varit grundadt på lag utan på billighet och godtycko; aldraminst var Ridderskapets och Adelns beslut i denna fråga fotadt på rättsgrunder. Det enda lagliga sättet förde på obestånd iråkade Disconternes reglering, hade varit att låta Disconterne göra cession, och gprocentssedlars-innehafvarne hade i concoursen fått bevaka deras fordringar. Sedan man allmänt antagit den princip, att icke efter lag behandla Disconternes iråkade obestånd, utan efter godtycko, så fordrar billigheten, att taga i betraktande, hvilka personer nu innehafva dessa Disconters sprocentssedlar.
Rätt långt kan den icke drifvas i det fördolda utan att dess verkningar blifva synbara, ej eller rätt länge fortsättas, förrän den blir bekant och äfven kommer lill Kyrko-Rådets eller Församlings-slyvelsens kunskap. Ändamålet skall dock vinnas; en minskning i den skadliga förbrukningen åstadkommas. Man kan väl invända , att när debiteringen sålunda skall verkställas efter Socknemännens ompröfning och vittnesbörd, härvid är spelrum för godtycket; men samma förhållande eger ju rum vid påförandet af nästan all bevillnings-afgift lill Slaten, och det i en ännu högre grad. Man skall ju på Ed och samvete pröfva en annans uppgift på inkomst och förmögenhet; man skall bedöma dagakarlens arbetsförmåga och fattigdom m. m., *) Au det ingalunda år hvarfen olagligt eller otillbörligt härmed besvära Kronan^ Tjenstemän, bevises derutaf, att enahanda åligganden förut åro dem föreskrifne i afseende på andra slags afgifter, hvilka icke eller tillfalla Staten utan församlingen, såsom: böter för uteblifvande uppgift till mantalsskrifning, saköres-medel, stämmoböter, snöplogs-penningar m, fl, — och dessutom föreslås hår ersättning för deras ökade möda. 6 Bevillnings-Utskollcts Betänkande, N.o 10. hvilket allt både är vida vanskligare att känna, än om någon plägar supa bränvin, oell ett misstag derutinnan föranleder en långt större orättvisa, än om någon hemlig branvins-cansument skulle bir ett eller annat år undslippa consumlionS-afgiflen. I samma mon, som man vid alla småaktiga fiscalisationer och enskilda angifvelse!- i detta hänseende alldeles icke justei' någon uppmärksamhet, och enär afgiften erlägges till en barmhertighetsinrättning for socknens egne fattige barn, är jag nästan viss på, att äfven härigenom skall hos folket utbildas en hedersoch rättskänsla, så att man för en så lumpen penning icke vill fördölja eller förneka sin consumtion, utan antingen frivilligt erlägger afgiften derför, eller ock, hvad ännu bättre är, lika frivilligt upphör med densamma.
— ' Låt (let gamla grollet vara glömdt '. Hvad menar hon? Nå, vi få väl se i afton. » — » Lova! Så hör då människa. Lova! » » Assessorn behöfver då inte skrika munnen o Lutpulvret begagnas VID LAK ELLER TVÄTT i STÄLLET FÖR BÄSTA OCH RENASTE ASKA. Sparar a r b e t e. ax led pil sig, för inte är jag döf, inte — och har icke vågat tala med dig om vårt forna lyckinte behöfver jag tituleras människa heller, ska ' liga föihållande, då du alltid kringgärdat dig med ett lugn, som endast tillhör vännen. Ja, jag säga. » » Jaså — hon är inte människa. Ar hon en Elin, det var ett stordåd af dig att taga första ängel dä? Ta ' nu vackert fram min finaste kosteget. Gud signe dig därför! Jag hade ej vågat stym — och se till, att allt är i ordning. — Jag det. Låtom oss snart befästa vår ungdomskärlek, som helt visst blir vårt lifs, med äktenskapets ska ' bort i afton. » » Nå, det är då ingenting ovanligt. Assessorn insegel, och återtåg nu för alltid förlöfningsringen! Vi ha ju ingenting att vänta på längre. » ska ' väl inte på slottet heller? » Elin stod framför honom som en bild af den » Bättre upp, Lova! Om du bara kunde gissa. » » Jo ' vars, hvad jag det kan, men det angår yttersta förvåning; rodnande och blyg var hon i hans ögon vackrare än någonsin. Hennes förlä- mig inte. » » Rätt så, Lova. Har du middagen i ordning genhet ökade hans mod och i nästa ögonblick något tidigare, vore det bra; så hinner jag hvila här hän omslutit henne med sina armar. — en stund, innan jag går till barberaren. » » Ah, min älskade lilla faster, så gudomligt » Jästa mej, en töcken tok, » mumlade Lova roligt! Tillåt mig att vara den första, som gratuför sig själf och lofvade åt köket.
Det i 2;dra punkten anmärkta förhållande lärer härleda sig från något misstag, enär uti 1845 års hufvudbok så väl utgifts-sammandraget (fol. 53), som liqviden öfver reseoch traklaments-medlen (fol. 189) sammanstämmande upptaga reseoch traktaments-kostnaderna till 22,033 R:dr 10 sk. 4 rsl., hvaremot de af Revisorerne uppgifna summor ingenstädes kunnat under den uppgifna tileln återfinnas. Då, på sätt Revisorerne vid 3.Mje anmärkningspunkten anmält, differensen emellan utgående balalansen i 1844 års kapilal-conto och den ingående balansen i 1845 års kapital-conto blifvit genast uti ingående balansens conto från den motstående, inbalanserade behållningen afförd, föranleder den anmärkta olikheten emellan utoch ingående balanser icke någon inverkan på resultatet af redogörelsen; men, sådant oaktadt, bör Kollegium medgifva, att denna anmärkning i afseende på räkenskapsformen är grundad. Omslut af räkningar erfordras icke vid annat tillfälle, än då sådana anmärkningar vid räkningarnes granskning förekomma, att desamma icke kunna utan omslut i hufvudboken ingå. Som nu 1845 års kassaräkning funnits fullt öfverensstämmande med räkenskaperna, men icke så 1844 års, har något omslut af den förra icke be - — 365 höfts eller kunnat ifrågakomma, hvadan den i 5:te punkten anmärkta olikhet mellan berörde tvänne räkningar torde anses förklarad. Den till 1844 års hufvudbok hörande balans-relation, som i 6:te punkten anmärkts såsom felande, var samma hufvudbok bifogad och ingenfinnes under folierna 228—245. Den i 7:de punkten anmärkta skiljaktighet i uppställning af conto för reseoch traktaments-medel i begge årens hufvudböcker är den, att 1844 års inoch utbalanserande medel, som utöfver anslaget blifvit af Krigs-Kollegium förskjutna och hvilka jemväl i StatsKontorets liqvid balanserats och således uti kapital-räkningen blifvit dubbelt upptagna.
Brefvet den 3 Juni 1845, utanordning af första tredjedelen med 1,000 Kidr egt rum, från Riksgälds-kontoret till Stats-kontoret den 23 Juli nyssnämnda år, samt från Stats-kontoret den 25 sagde månad och är; varande de sålunda anordnade medlen derefter i Stats-kontoret lyftade. Beträffande återstående beloppet, 2,000 Ridr Biko, af det vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade understödet lör utarbetandet och ordnandet af Kapitenen Cronstrands samlingar angående den forn-egvptiska byggnadskonsten, stadgades i det Reglemente för Riksgäldskontoret, som vid 1850—51 års riksdag utfärdades, i 71 gin, af anledningar och skäl, som Stats-Utskottets vid nämnda riksdag afgifna Memorial Nio 323 närmare utvisar, att berörda belopp borde, för dermed afsedt ändamål, fortfarande tillhandahållas samt enligt Kongl. Majits nådiga föreskrift utbetalas, under förbehåll att Kapitenen Cronstrand, vid äfventyr att eljest hafva förlorat ali rått till detta understöds vidare åtnjutande, före slutet af Juni månad 1852, med intyg af Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien styrkte, att han dessförinnan inför samma Akademi till granskning framlagt ifrågavarande samlingar, samt att Akademien funnit Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 144. II dem i det skick, hvilket, vid samma understöds beviljande, såsom vilkor derför föreskrefs. Då, enligt hvad bendikla Kongl. Akademi i skrifvelse till Fullmägtige i Riksgälds-kontoret den 5 April 1853 tillkännagifvit, det ofvannämnda vilkoret icke blifvit fullgjordt, hafva, pä sätt den hos Fullmägtige förda anteckningsbok öfver Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar utvisar, Fullmägtige, vid sålunda upplyst förhållande, beslutat att det ifrågavarande anslagets återstod skulle ur Riksgäldskontorets räkenskaper allöras.
Herr Biskopen och Commendeuren Doctor Nordin instämde häruti till alla delar och tilläde, "det han ansäg den upplysning samt de råd, som Ridderskapets och Adelns fördubblade antal af Ledamöter uti Utskotten gaf sakerna, wara af särdeles wigt. Uti witza delar hade detta Stånds medlemmar tillfällen att förwärfwa sädane kunskaper, hwilka wäl kunde uti andra Ständen lika lyckligt träffas, men icke med lika säkerhet päräknas. Herr Biskopen trodde derföre, att ofwanberörde antal af Ridderskapets och Adelns Ledamöter uti Utskotten borde sorgfälligt bibehällas, helst all hufwudsaklig förändring as det äldriga Constitutioncla uti ärendernas behandlingssätt tvid Riksdagen antingen skulle innebära en hnfwudsaklig förändring nti sjelfwa Constitutionen, eller åtminstone ledde till en sadan olägenhet." Och skulle detza frän Utskottets öfrige Ledamöters sammanstämmande mening skiljaktige anföranden uti Protocolls-Utdrag det till Högloft. Nidderskapet och Adeln afgäende Betänkande widfogas. Ilt supra. In Läsm D. U«/er'rrrs. 82 Expeditioner till Riks-StLnden. Med förslag till Riksdags-Ordning. Wördsamt Memorial. Till fortsättning af de uti NegcringS-Formens 85 § anbefallde öfrige Grundlagars utarbetande, har Constitutions-Utskottet författat det förslag till Niksdags-Ordning, som härigenom wördsauit underställes Riksens Högloft. Ständers pröfning och skärskådande. Utskottet har, med uppmärksamheten rigtad pä Regcrings-Formens innehäll och stadganden i hwad Riksens Högloft. Ständers göromål beträffar, sökt bringa uti enlighet dermed föreskrifterna för Riksdags-ärendcrncs gang och behandling; hwarföre, samt till minnande af sammanhang och öswcrensstämmelse i det hela.
Bolaget har också derföre beslutat att söka få bortarrendera eller försälja verkstaden till enskild man; men om sådant misslyckas, hvilket jag nästan befarar, så vida bolaget icke sättes i tillfälle att åt en arrendator eller köpare medgifva de mest billiga vilkor, så blir följden deraf, att verkstadsrörelsen måste nedläggas och att bolaget kominer i största förlägenhet för de skulder, det sig åsamkat, hvilket sednare naturligtvis har ett ganska menligt inflytande på canalens framtida bestånd och underhåll, som åter, att döma efter den erfarenhet man redan vunnit, äro utom allt tvifvel, örn canalinkomsterna lemnäs orubbade till deras bestämda ändamål. Till förekommande af ofvan antydda menliga förhållanden, hvilkas olyckliga följder lätt inses af dem, som fästa uppmärksamhet vid Rikets behof af ångmachiner till Sjöförsvaret, vid den arbetsskicklighet, som utvecklas och sprides genom verkstadens tillvaro, och vid de oberäkneliga kostnader och förluster det skulle medföra, om bolaget bragtes till den oeconomiska ställning, att det saknade medel till canalens underhåll, anser jag mig, såsom Ordförande i Götha CanalDirection, icke böra låta motionstiden tilländalöpa, utan att väcka den motion: Att R. H. St., för att bereda möjlighet för Götha Canalbolag att försälja eller bortarrendera Motala mechaniska verkstad, må bevilja bolaget ett lån af 200,000 R:dr B:co, räntefritt under de första 5 åren, mot 4? högst 5 proc:ts ränta under de derefter kommande 5 åren och mot lika ränta och 10 proc:s capitalafbetalning rinder de derpå följande 10 åi', eller intilldess hela den beviljade lånesuinman vore godtgjord; samt att R. H. St., för den händelse att verkstadens försäljning eller bortarrendering till enskild man, sådant oaktadt, icke kunde till vägabringas, må, i stället för uämnde lånebiträde, öka anslaget till K. M:s Flotta med 12,000 R:dr årligen, i det bestämda ändamål, att K. M. Den 27 Februari i. derigenom må sättas i tillfälle att, under den tid anslaget utgår, öfvertaga Motala mechaniska verkstad för K.