Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 36* i5 Discont-Verkets ifrågavarande fordringspost skall, uti sammansatta Stats-oell Banco-Utskotlens i December månad 1829 under N:o 4* afgifne Betänkande, vara upplagen såsom en bland dem, tor hvilka Landshöfdingen af Wingård korame att erhålla eftergift, så att någon sammanblandning af allmänna och enskilda medel syntes härvid hafva egt rum, Expeditions-Secreteraren ansett sig böra vördsamt hemställa, huruvida f. d. Riks-Discont-Verkets ifrågavarande fordran verkligen skall anses såsom eftergifven och, i sådant fall, på livad sätt Expeditions-Secreteraren, såsom innehafvare af de private Actieegarnes andel, må betryggas vid sin enskilda eganderätt och hvad honom, i följd af ofvannämnde med Banken träffade öfverenskommelse för denna fordran som ofelbart kunde ingå, tillkomma borde. I anledning af hvad sålunda anmäldt och hemstäldt blifvit, bar Utskottet tagit noga kännedom om förhållandet och sammanhanget med omförmälde afskrifnings-åtgärd, samt dervid inhemta t, att sedan, lill följd afdlere enskilde personers i början af år 1822 hos Landshöfdingen af Wingård gjorde tillkälinagifvande, att medel, dem dåvarande Lands-Secrelerarcn Kleman å tjenstens vägnar emottag it, icke kommit vederbörande] tillhanda, undersökning företagits, hvilken ledt dertill, alt Svea Hofrätt, genom Utslag den 20 Maj 1824» jemte bestämmande af Klemans ansvarsoch ersättningsskyldighet, ålagt Landshöfdingen af Wingård att ansvara för hvad hos Kleman kunde brista i full betalning för åtskillige, enligt serskilde anmärkningspunkter, af Kleman lillgripne och förskingrade summor, samt uti Kongl. Maj :ts, efter målets underdåniga fullföljande, meddelade Nådiga Utslag af den 12 Aug. 1825, ibland de af Kleman förskingrade medel, för hvilka betalningsskyldighet Landshöfdingen af Wingård ålåge, jemväl blifvit upptagne, under anmärkningspunkten N:o 1:
Den framställningen, att, om tillökning i den för riksdags sammanvaro utsatta längsta tid behöfves, en sådan skall kunna äga rum på bestämd tid, finner jag äfven anmärkningsvärd af det skäl, att om ett sådant stadgande inflöt i §:n, och det skulle visa sig, alt Ständerne efter denna tids förlopp behöfde ytterligare tid, man skulle kunna anse, att grundlagen lagt hinder i vägen för Konungens och Ständernes gemensamma beslut om en sådan förlängning, af hvilken anledn. jag anser, att orden "bestämd tid" bör utgå och således blott heta "ytterligare förlängning,” på det att det må bero af Ständerna att bestämma sin tid eller yrka riksdagens förlängning tills vidare. I öfverensstämmelse med den mening jag yttrat, skulle §:n i sin helhet blifva af följande lydelse: "Icke må riksdag utan Konungens och R. St:s bifall kunna upplösas förr, än 6 månader lilländagått från den 3a8 Den 8 Juli f m. dag, som Konungen låter om Statsverkets tillstånd och behof Ständerna eller deras StatsUtsk. underrätta. Efter denna tids förlopp skola Ständerne åtskiljas, såvidt icke Konungen och Ständerne minst i4 dagar förut öfverenskommit om en ytterligare förlängning;'’ hvarefter det återstående af §:n skulle blifva oförändradt. Jag anhåller, att R. o. Ad. ville taga dessa anmärkntr i öfvervägande vid det beslut, som kan komma att fattas. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag ber att få göra en anmärkn. först vid redactionen på ett ställe, och sedermera i en saken rörrde omständighet. Det heter nemi. i början af §:n: ”Skulle likväl vid nämnda tids förlopp R. St. ännu icke ete.” Jag skulle önska att ordet ”vid” utbyttes mot ordet ”mot”; ty då hade man rättighet att icke afvakta tiden , när den är förbi. Ordalydelsen skulle sålunda blifva: ”skulle likväl ”icke mot nämnda tids förlopp Ständerne ännu hafva af”slutat sina göromål etc.’’
Enligt den öfver Postverkets räkenskaper och förvaltning under ifrågavarande år aflemnade berättelse, hafva, för underlättande och befrämjande af postkommunikationerna så väl inom Riket, som ock med utrikes orter, åtskilliga åtgärder blifvit under samma år vidtagna; af hvilka följande må här nämnas: l:o förändring af den från Stockholm till Ystad förut afgående paketpost till en gemensam brefoch paketpost emellan dessa städer, samt i förening dermed, ocn för nämnde posts sättande i kommunikation med Helsingborg och utlandet, inrättandet dels af en ny brefpost emellan Jönköping och Helsingborg öfver Wernamo och Ljungby, dels ock af en särskild post, som hvarje Onsdag afsändes från Stockholm till Helsingborg och derifrån åter till Stockholm samt färdas öfver Qvarsebo och Halmstad; 2:o inrättandet af en ny post, en gång fram och åter i hvarje vecka, emellan Wikens gästgifvaregård i Herjeådalen och Funäsdalen vid Norska gränsen; 3:o ett Postkontors inrättande, under namn af Kisa, vid posthemmanct Kullagården i Östergöthland; 4:o en sådan förändring af den post, som på Måndagarne afgått från Wenersborg, öster om Götha eif, till Götheborg, att densamma i stället fortskaffas på elfvens vestra sida, samt, i förening dermed, inrättandet af en ny post, att på Tisdagsaftnarne från Götheborg afsändas samma väg till Wenersborg; 5:o inrättandet af en ny särskild post, som hvarje Söndag och Thorsdag under de ses månader af året, nemligen:
För resten har det varit rätt kuriöst att bevittna, hurusom personer i goda och framtidssäkra positioner slunga dessa för nöjet att heta direktör och spela egen herre eller för att, drifna af krampaktig ängslan för den inbrytande åldern, söka gäcka naturens lagar och på sitt sätt exemplifiera Cesars bekanta farhåga för att icke vara den förste. Nästa spelår kommer ock antagligen att erbjuda de i teaterförhållanden initierade många tillfallen till egendomliga observationer. Den 11 maj. Gasparone.Snillets makt. Ett Svedelius-minne upptecknadt af F. H — n. Den öfverlägsna andens makt förnekar sig aldrig. Hvar helst det finnes en skymt af den gudomliga gnistan, gör detta sig förnimbart hos andra andar, så ofta en beröring med dem uppst&amp;r. De känna, att ljus och värme tillflöda dem på ett sätt, som lyfter dem öfver hvardagslifvets små, trånga förhållanden. Jag hade ett ganska märkligt tillfälle att besanna detta under en resa, som jag ett par härliga sommardagar 1880 företog kanalvägen till Jönköping. Icke långt från Mem steg ombord en äldre man, som bland de öfriga passagerarne väckte en viss uppmärksamhet. Hela hans utseende, väsen och klädsel angåfro honom såsom en landtman af underordnad rang, nfigot midt emellan inspektor och rättare. På samma gång tycktes dock den tvärsäkerhet, hvarmed han, kastande de långa, kortbyxade benen öfver hvarandra, tog plats på akterdäck, förråda, att han var van att sjelf räkna sig och af andra varda räknad till herreklaasen. Den som det oaktadt fortfarande höll honom för en tarfiigare inspektor, anmärkte emellertid säkerligen i sitt tysta sinne, att den inspektören måste höra till det ärliga slaget. En rättfram, redbar karaktär röjde sig i blicken, och gaf man närmare akt, låg det deri också ej så litet intelligens. Denna framträdde ännu klarare vid ett samtal med mannen, som då omedvetet ooh utan all affektation ådagalade, att bans intresse-sfer låg högt öfver den, inom hvilken snobbarnas och kälkborgarnes talrika slägte rör sig. Hvem mannen var?
"Håll, utöfven icke orättvisa i Herrans Israels Guds namn! Skall väl den oskyldiga lida med den skyldiga? Må de som bedrifvit afguderi och otillbörligt väsende, må de fördrifvas; men se, äfven jag har en moabitisk qvinna till hustru, hvem känner icke hennes fromhet och gudsfruktan; skall det oskyldiga lammet förjagas med rofdjuret". Men då ropade allt folket: "Hvarföre skulle Bani ensam blifva undantagen, på det Herrans vrede må drabba oss för hans skuld". Och de ropade och bullrade så att Bani icke fick tala mera, och slutligen stormade han rasande bort och hem. "Simrith" ropade han genast då han inträdde. "Låtom oss draga hädan. Lägg in dina och barnets saker och nödigt husgeråd; åsnor och kameler skola snart vara tillreds, vi resa". "Bani, o min herre, hvi vredgas du så, hvad har händt?" Bani berättade nu för henne, huru de främmande hustrurna och barnen skulle frånskiljas och sade sedan: "Dig lemnar jag aldrig. Jag vill öfvergifva fader och moder och blifva när mina hustru, vi skola vandra till främmande land". Simrith knäböjde gråtande och bad till Israels Gud om styrka, derpå steg hon opp och sade: "Ingalunda, o Bani, skall du öfvergifva ditt folk och blifva en främling ibland hedningar för din qvinnas skuld. Se! du är en af ditt folks öfversta, hurudant exempel vill du gifva, att du skulle vara den förste att öfverträda Herrans bud. Se, jag går, gif mig något att jag må kunna lefva och uppföda din son, och jag vill söka mig en tillflykt vid ditt lands gränsor, på det jag må se röken af offren inför Herranom och känna doften af blommorna på ditt lands ängar. Du skall taga dig till hustru en af Israels döttrar och du skall snart glömma Simrith. Se, icke bör jag klaga, jag har ju ägt så mycket. Herren gaf och Herren tog, välsignadt vare Herrans namn".
Då således denna fråga omedelbart sammanhängde med riksg:s-kont:s inkomster, utgifter och styrelse samt i viss mån äfven med statsregleringen, så vidt den kunde hafva till följd en kostnad för Staten, eller minskning i dess inkomster, trodde Hr Landtm., att R. o. Ad. icke hade andra alternativer än att antingen bifalla eller återremittera Ulsk:s utlåt., och det så mycket mera, som den förenämnde 69 § icke innefattade någon bestämmelse i afseende på beskaffenheten af de betänkligheter, hvilka kunna anses utgöra hinder för ett bifall, och således enahanda åtgärd borde äga rum, ehvad dessa betänkligheter lågo i sjelfva sakens natur eller uti den form, hvarunder frågan förekommit och blifvit behandlad; hvadan Hr Landtm, ansåge alt, emot dea bestämda lydelsen af oftanämnde 69 §, ett afslag eller frågans läggande lill handlingarne, nu, då ärendet första gången var föremål för pröfning, icke kunde äga rum. Frih. Alströmer, Jonas: Jag skulle tro att de Hrr, som yttrat sig emot StatsUtsk:s förfarande i denna fråga, icke hafva läst betänk.; ty hade de det gjort, skulle de funnit, att det utgör ett svar å min motion i ämnet, som härifrån skiljer sig blott deruti, att den föreslår att Staten skulle upptaga lånet, hvaremot StatsUtsk. till svar derpå föreslår att Staten blott skall garantera räntan, äfvensom Utsk., i st. f. att tillstyrka det af mig gjorda förslaget till jernvägar öfver hela Sverige.^ inskränkt sig till blott jernvägen emellan Orebro och Hult. Ar nu det H. Ståndet missnöjdt härmed, så har jag visserligen ingenting emot, att min motion åter upptages, men jag tror icke att det nu mera bör komma i fråga. Jag anser således detta betänk, vara ett full - Den 29 J uli f. m. 207 ständigt svar å min motion, och jag tror att hvar och en, som med eftertanke genomläser det, skall göra sammaledes. Gr. Anckarsvärd:
Härvid skulle jag således egentligen vilja i LagUlsk:s Utlåt, ogilla det sått, hvarpå olika länkandes åsigler blifvit refererade, den ton, hvari de blifvit besvarade; men då för ögonblicket, så vidt jag kan uptäcka, någon af LagUtsk:s ledamöter icke är här tillstädes, hade jag trott grannlagenheten fordra alt, genom ärendets bordläggande, bereda npskof dermed, på det att förenämnde anmärkn:r kunde utvecklas i närvaro af dem de röra, och hvilka sålunda vore i tillfälle att deråt egna det besvarande, dessa ledamöter tilläfventyrs funne sig befogade derå aflåta. Nu, då jag anledningen förklarat, torde R. o. Ad., vid en blick på innehållet af den bordlagda handlingen, bedöma huruvida icke min begäran derom ägt något skäl för sitt framställande. Vidare ämnar jag icke nästa gång härom yttra mig, derest ej Utsk:s egna ledamöter dertill mig upkalla, hvilket då mera helt och hållet beror på dem sjelfve. Min mening är, om ej uttalad, åtminstone antydd, och torde framdeles medföra någon nyttig påföljd, såsom hvarje i god afsigt gjord erinran bör åstadkomma. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att det nu föredragna Utlåt., enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Föredrogs och lades till handlingarne LagUtsk:s den 6 dennes f. m. på bordet lagda Mern. N:o 46, i anledn. af återremiss af Utsk:s Betänk. N:o 33, ang:de religions-friheten. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtsk:s den 6 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. N:o 47, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. med förslag till Fridlysningsstadga för allmänna kanal-, sluss-, jernvägsoch telegraf-anläggningar.
3. otili torde böra nedsättas till ... 100: i4:o Mantalspenningarna blefvo vid 1823 Års Statsreglering beräknade till 292,000 R:dr och hafva utgjort: för år 1821 R:dr 294,066:44* 4- Transport 2,866,117: 16. 42 Bil. till KM. Nådiga Propås, N.o 2. Sådana de nu utgå, synas de alltså kunna påräknas till 3oo,ooo R:dr. Men då Rikets Ständer vid 1823 Års Riksdag fästat uppmärksamhet dervid, att denna Utskyld, som till större delen utgå^' med 12 sk. af personen, likväl i några Län och af vissa classer med 8, 6, eller 4 för personen erlägges, samt genom underdånig skrifvelse af den 32 Augusti i8a3 anhållit örn undersökning härom, hvilken, genom Eders Kongl, Maj:ts Nådiga Bref af den 17 September 1823 anbefald, blifvit verkställd och enligt Eders Kongl, Maj:ts och Rikets KammarCollegii och Stats-Contors underdåniga betänkande af dea 26 Oetober 1827, lem - Trauspert 2,866,1 17: 16. Bil, till K. M. Nådiga.
af Egn 5 Iduns månadsrevy; af Otto Sjögren 6, 10, 14, 18, 23, 27, 32, 37, 40 » » » Emil Svensén 45, 50 April i februari; af Baniel F — m 6 Besegrad; berättelse af Elisabeth Kuylenstierna 6, 7 I kåsösen; skiss af Maria Haquin 7 Bildning; en berättelse från Skåne af Jane Gernandt 8 — 11 Agathe Hithier; af Pontonnié Pierre 11 Sommaridyll; för Idun af Dolly Roon 12, 14 Damernas dag; ett litet kåseri från riksdagsläktarne af kusin Johan 12 Striden o m hjärtan; ur ett kvinnolifs historia af Johan Nordling . 12 — 35, 37, 38 Hemlif; af Lisseg. I., IL, III., IV., V 15, 17, 28, 35, 36, 39 Vår almanack och våra namnsdagar; kåseri af Karl Benson 15 Iduns panoptikon; af Sccevola 16 När våren k o m; skiss af Elisabeth Kuylenstierna 17 » Tjugonde århundradet »; nyaste pariserchic, kåseri af Rikard Kaufmann 17, 18 Vår söndagseftermiddagsklubb; af M. N. 19 På dödsbädden; skiss af Vilma Lindhé ... 19 — 21 Ett pingstminne; af Marit 21 När syrenerna blomma; af Sune Folkeson 22, 24 Iduns panoptikon; Herrskapet Pettersons pingsthelg; af Scwvola 22 Minneskonst; ett litet afslöjande för Iduns lä- sarinnor af Pq 23 Ur de svenska skaldernas kvinnogalleri; för Idun af Birger Schöldström: I. Hvem var Kellgrens Kristina? Tegnérs föremål 36 Sommartankar; af Alvar Arfvidsson 25 Min första lärarinna; ett minne af Helena Nyblom 25 — 29 Iduns panoptikon: Parfymernas revolution; af Masque de Fer 26 Violer; skiss af Ri 27 Från damvärlden i Paris; studier för Idun af Alvar Arfvidsson: I och II.
Under öfverläggningen i förevarande ämne, har Utskottet äfven förehaft en af Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer gjord framställning i afseende på detta byggnadsarbete, nemligen alt Rikets Ständer — om och när medel framdeles anslås till fullbordan af Nationalmuseum — dervid mätte fästa det vilkor, att så vidt sig med fördel göra låter, arbetet må verkställas af Svensk materiel och af Svenska händer, till inhemska konstskicklighetens befrämjande; — men som Utskottet icke ansett det vara lämpligt, att Rikets Ständer skulle meddela någon föreskrift angående sättet för utförandet af det återstående byggnadsarbetet, får Utskottet följaktligen hemställa, att Revisorcrnes omförmälda framställning ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 11 September \ 8G0. lith. till It. St. 7 Haft. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, ISGO, Stats-Utskottets Utlåtande N-.o 181. 1 I¥:o 181. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 September ISBO, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vädd motion angående förändrade föreskrifter i fråga om Kronogodsens framtida förvaltning och b ortarr ender ande. (I. A.) Rilcsdags-fullmägtigen Paul Fritz Mengel har uti en hos Bonde-Ståndet vackt och till Stats-Utskottet remitterad motion anfört, hurusom, med åberopande af den ringa inkomst Staten uppbure af sina på arrende upplåtna egendomar, förslag tid efter annan och sednast vid innevarande riksdag blifvit väckte om försäljning till den högstbjudande af ifrågavarande kronogods. Rikets Ständer hade dock mod en sällspord enighet förkastat berörde förslag. Men på samma gång Rikets Ständer enligt motionärens tanke, derigenom ganska välbetänkt förfarit, hade de uraktlåtit att vidtaga någon åtgärd, hvarigenom en ändamålsenlig förvaltning af nämnde kronogods kunde blifva införd och ökade arrendeinkomster af desamma dymedelst beredas Statsverket, en åtgärd så mycket mera af behofvet påkallad, som Statens utgifter i alla riktningar oafbrutet vore i stigande.
Och hur strålar det icke der till höger i salen, der skönheten och behagen tagit plats, söderns mörka varmhyade döttrar bredvid nordens blonda .. se der, följ blott Névrouz Khans blixtrande ögonkast. ah, la belle secrétairel Men nu dånar musiken i vestibulens hvalfgångar. Konungen kommer. Med det behag och den älskvärdhet, som äro honom säregna, helsar han församlingen och intager ordförandeplatsen. Förhandlingarna skola börja. Det råder en viss spänning i salen, en lätt oro. Man undrar huru skall H. M: t, hvars fromma sinne och nitälskan för den rena, fdlena saliggörande läran äro allom välbekanta, förhålla sig inför denna ärevördiga samling, der all verldens religioner äro representerade hela skalan utefter? Skall han öppna förhandlingarna i den treenige Gudens namn, och i så fall efter hvilken bekännelseformel, eller skall han gifva Orientens gudar äran? H. M: t löser den gordiska knuten genom att negligera dem allesammans och på Voltaires språk böija med ett enkelt: mine herrar! och därefter böljar den sonora stämmans tonfall ut till hvarje vrå af salen med försäkran om den kunglige, men upplyste talarens stolthet och glädje öfver den imponerande församling, som på hans bud nu stämt möte i hans hufvudstad, men annars, då den icke tittar ned på seklerna, drager i fejd för det ljus, som bländande skiner öfver vår tid. Han är ledsen, som en öfver sina söners framtid bekymrad fader, att de tider äro förbi, då furstame kunde med pretiosa täppa skaldens mun (hvilket utmärkt medel annars att hindra Filip Tammelin att kväda för nionde gången), men han ber i stället att få betyga dem sitt djupa intresse, sin uppriktiga högaktning etc. etc., vän-liga ord, hvilkas konungsliga höghet icke minskas af deras omisskänliga slägtskap med de ordalag, med hvilka man brukar afslå en begärd borgen eller större » vigg *. Efter konungen hans hängifne tjenare, grefve Carlo Landberg, talande en charmant franska. (Den franska H.
Jag har icke begärt att frågan skulle delas, utan alt R. o. Ad. skulle läckas såsom sin gemensamma tanke förklara, alt mern. skulle återremitteras lill Const.- Utsk.; men alt öfver den första delen deraf i'nlet beslut skulle fattas, hvaremot, i afseende på den sednare delen, beslutet skulle blifva sådant som propos. innehåller. Det är, såsom jag tror, det enda sättet att kunna reda denna fråga. Hr Munck af Rosenschöld: Huru mycket besvär Hr Lefre'n gjort sig att sammanfatta båda dessa frågor, så är det dock klart, att den åsyftar i olika behandlingar af mern. Hr Lefrens propos. är alldeles icke annorlunda än" den som Hr Gripenstedt, om jag minnes rätt, begärde, eller att R. o. Ad. skulle godkänna grundlagsförändringarna alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, samt lemna sitt bifall till den af Utsk. föreslagna vägledning. Denna propos. innefattar alldeles icke någon olika behandling af frågorna mot den Hr Lefre'n föreslagit, eller att den ena frågan icke skulle upptagas lill pröfning, och den andra återremitteras. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga Hr Lefre'ns förslag såsom dess gemensamma tanke och beslut. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej, begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposilion: Den som antager Hr Lefrens förslag, alt, i anledn. af Const.Utskts mern. Nto i ig, R. o. Ad. måtte besluta, hvad den förra delen beträffar, eller den som angar riksdagsbeslutet, alt densamma icke nu till pröfning upptages, såsom icke tillhörande Const.Utskts befattning; men hvad den öfriga delen af mein. beträffar,' att den återremitteras med den gemensamma tanke, att de deruti förekommande grundlagsändringsförslag hvarken äro högst nödiga eller nyttiga, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofyannämnda förslag.
Tjugu (2 0) kronor som erhåller den dennes samlat Ldun Ull hvarje dem Hed. som antalet uppburit af 1 april till före den oeh inom ldun slut a nämda insändt årets 20 abonnenter afgiften, ut {för 3 kronor abonnent. OHS.! De samlade måste belöpa inom samma tralU, måtte kunna sändas nentsam af till den läsarinnor, största slut, direkt från hedersbelöningXduns det årets tidrymd hetiken för af t. sig att till af abonnenterna, minst på fem det (5), antal rara bosatta de abonnerade i ett gemensamt henne hrilkas böra utdelas eremplareu paket eller till hos abonhenne afhenitas. OSS .. ' Täflingen endast för städer oeh köjyingar, antalet uppgår OBS. till Täflingen Bokhandlare, egare likstälda. OBS. t afgiften det J2n för sjette hållas äro nyssnämda men så. rida minst I oeh under landsbygden; exemplaret rilkor äfven för samlat o. s. samma. oeh för hos Hed. erhåller 10 erlagt dessutom abonnenter erv. Stockholm den en tidskrift i Riga har under förra året som prisuppgift blifvit framstäld frågan, om det är fördelaktigt för den husliga lyckan, att makan och modern bidrager till förvärfvandet af medel för betäekandet af familjens lefnadsomkostnader. Frågan tål att tänka på, fast än hvarje försök att uppställa bestämda regler för makars samlif är ett fruktlöst arbete; ty hvad som lämpar sig för det ena parets förhållande passar ej för det andras, och hvad som är lycka för en individ, kan kännas som ett tvång eller en förödmjukelse för en annan. Men vilkoren för all huslig lycka äro dock allestädes de samma. En ömsesidig redlig vilja och en ärlig sträf van att i kärlek oeh fördragsamhet dela allt med hvar andra och att fastställa för sig samma mål: familjens sanna bästa och dermed äfven det allmännas väl, ty der ligger en djup sanning i Björnsons ord: » Hvem ej kan bygge si t eget hus, hvad stort han bygger går og i grus. Med sejr fra Moskva till Kartagena, han dör dog ensom på Sankt Helena. » privatpersoner.