Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sverige, genom ett Århundrades olyckor skakadt, skulle vid ett sådant sakernas förhållande, sjelf öka måttet deraf, om det genom en otidig förminskning af Stridskrafter, lemnade Europas öfriga Nationer det säkraste vedermäle af vanmagt och hvarje god Medborgare den vanhedrande liknöjdhet om Fosterlandets försvar, som ofta bådar ett förestående välförtjent fall. Vissheten att Sveriges beväpnade Styrka i farans stund, ej nu som någon gång förr skett, lemnäs åt slumpens olyckor, bör äfven i närvarande Tidepunct kraftigt motverka dess indragning, och tillfredsställelsen att den föres af en stark och säker arm för Rikets väl, till nyttiga och rigtigt beräknade ändamål, bör åt hvarje vältänkande lemna den ljufva, och, alla uppoffringar öfvervägande, förhoppning att vår tillvarelse såsom sjelfständig Stat nu så måtte stadgas - Den 19 Januarii. U3 gas alt Namnet af fri Svensk ur Tideböckerna alldrig skall försvinna. Grefve MortierAxel Otto: Jemte det jag förenar mig med hvad Herr Ehrenström anförd t, får jag endast tillägga, att jag anser det ovärdigt för hvarje Iiidividue af Svenska Armeen, att hysa den tankan, att vi äro oförmögne att försvara oss, och skulle icke kunna dela lika öfvertygelse med den Friherre Anckarsvärd angående vår svaghet framstäldt. Herr. Grefven och LancltMarskalken hemställde, att alla de, i anledning af Friherre Anckarsvärds den 9 dennes lill StatsUtskottet remitterade Memorial, nu afgifrie ofvanberördc Yttranden måtte lill StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Justerades följande: Utdrag af Prötocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adelil, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den i5 Januarii 1818. S. D. Remitterades Till Stats-Utskottet:
Riksens Stander framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 12 Aug.' Prest-Ständet den i2 Borgare-Ständet d. 12 Bondc-Ständet den 12 - s Gtsrmägtigste Allernädigste Lonung! ^ill swar a Eders Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse rörande Landt-Tullarna, fä Riksens Ständer här - Den i2 Augusts. 2577 härmedelst i underdånighet lillkannagisttä, att de med godkännande af de grunder, hwarpa te redan förut af Riksens Stander biiswil upphäsna, a-wenstin af enstammig öswertygelje att Inrättningen bade i Economistt afseende, och wid defl beiragtande såsom en beskattning för Landet wore betungande, förenat sig, atl densamma i dest hittills warande stich bibehålla. Riksens Stärdcr fa derjemte anmäla att de icke underlåtit behjerta Statens behof af säkra inkomster, utan deremot anse sig, gencm de Bewll-ninger de sig aragit, och hwarom deras beslut ofördröjeligm komma att till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet vswei lämnas pa ett tillfredsställande sätt, kunna adagalägga att Riksens Stander gjort allt hwad i deras förmåga statt att bispringa Staten och gä Ekrs Kongl. Maj:ls önskningar till mötes-» Riksens Ständer framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 12 Aug> Prest-Ståndet den ir - - « - Borgare-Ständer d. ra - Bonde Ständer d-. 12 » - Riksens Gtänders Gests - Utskotts Betänkande, angående tillökning a Sccreierarens wid Riksgälds-Lsnrsirek Lön ^ndcr det Stats-Utffottet wid denna Riksdag förehaft strstildre till Riksens Höolofl.
SBib famina tillfälle, forn lebantötente i Sa^ertngSfommittéen maij au, Bör äfmen förrättas mai af fupfdeanter, motfmaranbe minft en trebjebel af be crbiitarie leba* möterneS antal. 35e mai, jjmaront nu är fråga, må anftällaS genom bertill utfebbe eleftorer, t fall be malBerättigabe anfe fåbant malfätt Böra Begagnas. § 47. gör att mara malBar tilt lebamot i !£a;ceringöfcmmitté crforbraS att inom ta;reringöbiftriftet Ijafma imber itäftföregångna år utgjort allmän Bemillntng efter 2:bra Slrtifeln; Böranbe åtminftone en af bern, forn utfeS till lebamöter i £a;reringö* fommittéen, fjafma erhållit meberBörligt uppbrag att å fotnmunenS mägnar beltaga i famma årS SSemillnittgSBerebning. gör öfrigt Bör mib ifrågamaraube mat tillfeS, att, få mtbt möjligt är, få mät faftigl;etSegare forn näringötbfare odj löntagare forn* ma att i StaperingSfommittéen ega fäte odj flämma. (Efter maletS förrättanbe Bör beit, font bermib fört orbet, om betfammaS ut* gång ffpnbfamt unberrätta, i ©tod^olm SJbagiftraten odj på tanbet Jbrottofogben. ©ettorn SJtagiftratcnS eller åbronofogbenS förforg mebbelaS be malbe lebamöterne odj fuppleanterne unberrättetfe om bcraS erhållna uppbrag. ®en, font maltö till lebamot i StaperingSfommittéen, är, få miba Ijan ide af laga förfall berifråit IjittbraS, ffplbtg att betta uppbrag fullgöra. Snträffabt förfall
Utskotten hafva ansett nyttigt, att icke indraga Sedlar ur rörelsen, men hafva derföre icke ansett nyttigt, att ingen ting skulle omedelbarligen göras till consoliderande af Bankens Sedlar; och det så mycket heldre, somen sådan inactivitet å Bankens sida, hvarken vore förenlig med dess förbindelser, ej heller öfverensstämmande med de grunder, som lades, och de villkor, som utfästes, då Rikets Ständer ålitade Bankens Credit, genom försträckningarne till kriget. 44 8 Stats oell Banko-Utskottens Betäiikantlenl Utskotten hafva försett den anmärkning, som viri deras förslag i denna del skalle göras, att det Silfver, sorn sålanda indrages , och hvilket lika så mycket samt väsendrligare an Pappersmyntet, borde kanna tjena för prodnctionen, nu blifver liggande ofruktbart t ill ingens nytta; roen Utskotten hafva deraf icke låtit sig förhindras, £tt denna åtgärd föreslå. Utskotten hafva nemligen funnit disproportionen imellan den metalliska Tillgången och representativa Mynt massan så stor, att en förstärkning ounrigängeligen erfordrades , för att komma till ett åsyftadt mål af stadga och ordning: hafva funnit, att redan så mycket Sedlar är uti rörelsen bragt, för att å den inneliggande Fondens vägnar, såsom dess representant, verka produetion, att man icke bör känna bekymmer öfver dennes passivitet eller det ringa upplag af Silfver till densammas förstärkning, som möjligtvis skulle kupna komma att aga rum; och ingalunda rubbas,( Utskottens öfvertygelse i denna del öf förslag, som, framställande att det vore nesligt och för Crediten förstörande, att inlösa BancoSedjar i annat förhållande till Silfver, än fullt pfter lydande namn-värde, på samma gång tillstyrka, att Banken skulle sälja af sin Silfverin ond mot dessa samma Sedlar efterila sk i 11 i n.- gars Cours. Innehafvajne af Bankens Sedlar äro likväl de verkliga ägarne till det inneliggande Silfret, hvilket de nu så dyrt kommo att betala, medan det dock skulle heta, att
Hvad skulle hon göra? Hon lät den tunga börsen falla i snön och såg, rådvill emot sin vana, på Thomas. Thomas upptog börsen och undersökte betänksamt dess innehåll, om det kanhända luktade kristet blod eller tilläfventyrs var de dödas ben. Det var blanka guldmynt till en mängd och ett värde, som vida öfversteg de höge herrarnes engång så välkomna gåfvor för barnens uppfostran. Aldrig hade den fattige torparen ens i drömmen sett en så oerhörd skatt. Nu kunde de kläda barnen, skicka dem i skola, äta rent rågbröd. Nu kunde de köpa Kaskas torp ... Nu kunde de köpa Nyby gård Endast myntet var äkta? Frestelsen var stark. De stodo kvar på den snötäckta kyrkogården, vinden hven i de löflösa trädens grenar, bonden från Nyby körde förbi dem på landsvägen med råg till kvarnen. Slutligen sade Dordej: Vi gå till prästen! Och de gingo den väg, som så mången i detta land gått före och efter dem under samvetets bekymmer och rådvilla frågor i timliga och eviga ting de gingo till prästen för att begära råd. Under vägen uppstod en ny betänklighet. Om vi yppa för prästen, att vi nu äga så mycket penningar, skall fogden pålägga oss tredubbla gärder, länsmannen skall anställa räfst hos oss, ingen skall tro, att vi åtkommit ärligt en sådan skatt. Låt mig råda! afgjorde Dordej beslutsamt, i det hon uttog ett guldmynt ur pungen och gömde det öfriga försiktigt i kjolsäcken. När det gällde vidskepelser, stodo blott få af Finlands präster vid denna tid upphöjde öfver sitt folk. Den gamle kyrkoherden Petrus Matthiæ Tavia, som Dordej förut med så liten framgång rådfrågat, var nu lika öfvertygad som hon, att den vandrande juden uppenbarat sig i Karis. Detta betydde något, det var ett järtecken. Nästa söndag måste där läsas i kyrkan en förbön för den olycklige vandrarens själaro. Hvad angick det guldmynt, som Dordej framvisade, fann kyrkoherden rådligast att hellre förära det åt socknens fattiga, än att besmitta sina händer med något så misstänkeligt.
Jag är tyvärr icke stark nog att vara uppe länge om aftnarna och att ända sedan kunna arbeta friskt andra dagen, svarade jag. &gt;Ni har då icke sett senaste uppförandet af der Nibelungenring? Verkligen icke! Ah, det är ju barbariskt, brummade hon. Jag gjorde en undfallande bugning och tänkte med hemlig fröjd p % det nya porträttet af drottning Luise som jag köpt och latit infatta i ram jiist för de pengar, hvilka annars stgått till teaterbiljetten. Nu prydes mitt rum af den adla qvinnans bild, och ingen dag förgår, under hvilken jag icke deraf finner mig styrkt till pligttroget arbete. Stormen skakar fönstren just som den der karnavals-natten, då en af mina bekanta inbjöd mig till bal. Jag stannade hemma. Dagen derpi infann hon sig för att öfverhopa mig med förebraelser och locka mig till anger. Jag lyssnade uppmärksamt på skildringarna af all prakt och glädje. ~Hvarför kom du ej ?&gt; frågade hon harmsen. Emedan jag icke ville&gt;, svarade jag dröjande. s o c h hvarför ville du icke? Du vet nog att jag mycket gerna velat låna dig pengar till din toalett, förmenade hon i mildare ton. Pengar felades mig ej den gången,^ försäkrade jag. Vid en niisstrogen blick fran min gäst, öppnade jag skåpet der mitt nya linneförrad låg och sade smaskrattande i det jag visade p % mina rikedomar:, Här äro pengarna för halen. a Försonade skildes vi åt. Nu ljuda aftonklockorna. Huru högtidligt dampad tränger sig icke deras klang hit in i min kara fristad, hvarest nu hvardagsbestyrens flod aftager, hvarest allt som kan störa själens harmoni dör bort och tiger. O huru arm, huru beklagansvärd ar ej den, hvilken ingen liten vra eger, som han kan kalla sin egen, som han kan pryda med. sina idoga händers arbete, och dit han kan draga sig tillbaka fr %n menuiskovimlet. Välj det stilla lifvet i hemmet hellre än nöjenas och förströelsernas döfvande larm! Först då blir dit inhemsk i din boning och ej en tillfällig gäst derinne, säger en vis författare.
Prot, XI Band. 26 Den 6 December. vara nyttigt, eller ens möjligt för en yngling , sorn kommer till exempel från Carlberg , att skaffa sig booch inventarier. Boställs-lefnaden leder dessutom dertill , att han i förtid gifter sig, eller ock vidtager utvägar, som äro ännu skadligare vid yngre åren. Knappt blifver han ett år på sitt boställe , ty vid hvarje vacance söker man medelst transport att erhålla ett bättre , hvarigenom Boställen oändeligen blifva vanskötte. 1805 års Författning torde således vara det enda rätta , och jag afstyrker Utskottens förslag. Friherre Ridderstolpe: Med anledning af hvad Herr Riben anfört , får jag yttra , att om äfven i detta fall inom detta hus rösten skulle höjas emot Förmyndare-vård, så vore detta icke olämpeligt, Flvarje Regemente , som ville utarrendera sina Boställen , skulle ej hafva svårt att genom sin Chef fä den tillkommande Indelningshafvarens påskrift, hvarigenom arrendet gällde för flere, t. ex. 30 år. Detta har ägt rum utan påskrift , och endast af orsak att , af flere indelningshafvare, den ena efter den andra lika klart insett billigheten af att behålla en idog arrendator , .hvaraf erfarenheten bevisat nyttan. Herr RibbingArvid: Då flere så upplyste och sakkunnige talare yttrat sig i detta ämne , borde jag ej uppträda , om mig ej blifvit uppdragen den pligt , att deltaga uti Utskottens ötveriäggningar, och derefter författa Betänkandet. Jag skall således korteligen framställa de Dan 6 December. 4o3 åsigter, som ledt Utskotten , och söka vederlägga hvad sorn ansetts skadligt. Man har i sednare tider fastat en särdeles uppmärksamhet vid, huru skadeligt det är för unga Militairer , att sjelfva vara jordbrukare; man har omtalat de stora förlag , som dertill fordras, o. s, v. Jag vet ej hvarföre man skall se detta ämne nu mera än förr med förstoringsglas, och det blott pä en sida.
skildt från LånReglementet, som den lör - Dm 19 Julii e. m. 3r>7 ra utgör ett för sig sjelft bestående helt, utan samband med nämnde Reglemente. Då ett omständeligt uppräknande af de mindre ändringar, i afseende på ordställningen, sora Utskottet ansett sig böra i åtskilliga §. §. af Directioneas Redäction göra, endast skulle leda till vidlyftighet utan redbar nytta, helst de samma vid anställd jemförelse lätt upptäckas, har Utskottet trott idet göra tillfyllest, att i förevarande Betänkande blott uppgifva de mera väsenteliga rättelser, tillägg eller förkortningar j^mte skälen dertill, som vid författandet af Utskottets Förslag pröfvats nödige; och skall Utskottet vid denna korrta öfversigt följa den nummerordning §. §. i Directionetis Förslag innehafva. 2 §. Utskottet har ansett denna $• som innehöll stadgande, att de personer, hvilka utsågos till RiddarhusDirecteurer borde vara sädane, som enligt 41 §. Riksdagsordningen äro oförhindrade, att till Ledamöter i Utskott väljas, böra på detta ställe uteslutas osh i stället införas i RiddarhusOrdningen, enär dea*, na föreskrift egenteligen bör iagttagas af Ridderskapet och Adeln vid in Pleno anställande val. 4. §• Då Utskottet trott det vore mera förenligt med vigten alden befattning, som tillhör Ridderskapet och Adelns Fulimägtige i Banken eller RiksgäldsContoiret, eller en Revisor af Statsverkets tillstånd och förvaltning. 356
S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Bevillnings-Utskottets den 23 sistJidne Januari på bordet lagde Utlåtande N: > 37, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 32, angående stämpling af spelkort samt afgiften derför. S. D. Föredrogos ånyo och biföilos Lag-Ulskoltets, dels den 16 och 27 sisllidne Januari, dels endast sistnämnde dag på bordet lagde Betänkanden: N:o 174, i anledning af väckte motioner, angående dels förklaring af 88 §. i Concurr-lagen den 12 Mars 1830, dels ock upphäfvande af hvad genom serskilda reglementen och beslut stadgadt är, till inskränkning i rättigheten för köpare af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva inteckning, att erhålla tredje uppbudet; och N:o 175, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskotlets Betänkande N:o 142, öfver dels väckta frågor om antagande af förslagen till allmän Civiloch Cri mina l-lag, eller vissa delar deraf, och dels andra dermed gemenskap egande, af Kongl. Majjts till Rikets Ständer, angående nämnde förslag, den 24 Mars 1840 aflåtna Nådiga Skrifvelse, föranledda motioner. S. D. Lades till handlingarne Banco-Utskotlets den 27 sistlidne Januari på bordet lagda Utlåtanden: N:o 141, öfver väckt motion, angående utredning af de hinder, som från Banco-förvaltningens sida mött Actie-egare i Götha Canal-Bolag att för deras i Banco-Disconten belånade adier erhålla sådana bevis, som, enligt Bolags-reglemente, erfordras, för att för desamma föra talan vid Bolagets sammankomster.
u B n >■ 2 ns a 3 n B 2- d $y° a ?r 2.H g B M B Oj ipj re co >* Piiks-Ståndens Beslut. -i c~ EU Q < cL cn m Q fj. * crq n cc cn B. cn-s T ? 0 It v> vi V: I JQ Afdelning. 1 - £ ~ 2. V s; S? 7? S os B B Pj £u re re * Kidd. o. PresteBorgareStåndet. BondeS03 !-• Wto Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Nto L l\ :o N:o Sid. B ib el try' ekstunnan, om användande deraf till dess 2-4 ursprungliga ändamål 999999999999 999 8 — 54 31 1-3 il 40 f? 40 ii 40 Svar på återremiss , , , , , , > 3 * > 9 8 — 123 30 5 1 ii 40 ■ Bibliotheket, Kongl., om rättighet för Amanuenserne dervid att fä retroactivt beräkna den dem vid denna Riksdag 1 440 33 g. i? Y 40 b. y. 40 b. V (40 a. PresteBorgareBonde Adeln. Ståndet. Ståndet. Svar på återremiss ,,, Bohus Läns Regemente; se Häst-vacance-afgift. Bohus raserade fästning, om arrendefri upplåtelse åt stadeo Kungelf af åtskillige smärre tomter dervid , 9999999999999 99999999 Ovar pä återremiss Boije, Friherre, Revisions-Secreterare, om lyllnad 1 pension; se Hufvud-Titel 2:dra, Anslag 7. Bokhållarne vid Banco-Disconterkel; se löner.
Cederströms anförande, att jag icke anser de skäl han upgifvit vara särdeles giltiga, enär det blifvit uplyst, att då en tjensteman fått förordnande att sköta en tjenst, har han rättighet att inbetala till pensionskassan sina afgifter retroaktivt, hvadan jag icke kan inse att han riskerar något dermed att han har förordnande, ty han kan sjelf afsätta de medel, som annars skulle inbetalas, och när han sedan får tjensten, har han penningarne till sin disposition att genast utbetala. Frih. Tersmeden: Jag instämmer med Hr Bildt i hans yrkande, att första mom. af denna punkt bör, om icke nu, åtminstone framdeles, bifallas med ett så beskaffadt tillägg, som Hr Bildt föreslagit. Hvad sednare delen af punkten beträffar, så synes det som den ledamot, hvilken deremot sednast yttrade sig, icke rätt förstått 314 De n23 Mars f. m. dess mening. För att uplysa derom vill jag anföra såsom exempelvis förhållandet med HofRiua. Der äro föreslagna nya tjenster, nemi. för Notarier, och indragning af gamla, nemi. för Kanslister. Meningen är således den, att innehafvare af dessa nya tjenster icke komma i åtnjutande af full lön förrän Kanslisterne hunnit gå bort eller blifva befordrade eller, med ett ord, att några nya utgifter icke skulle drabba Staten för dessa regleringar. Hr Printzensköld: Det är i sanning ganska beklagligt, att Högloft. StatsUtsk. kommit in till R. St.:r med sådana Betänk:n, att man om syftemålet med desamma icke kan göra sig något begrepp förrän StatsUtsk:s ledamöter förklarat hvad meningen kan vara med det man föreslagit. Jag tror att den förklaring, som Frih. Tersmeden afgifvit, är ganska riktig, men man ser häraf, att då man skrifver s. k. princip-betänk:n, bör man noga akta sig att deri upställa grundsatser, som äro nära nog omöjliga att ens gifva detta namn, emedan jemnt och beständigt undantag från dem måste äga rum.
Bolaget njule räntan å dessa säkerheter, men erhålle ej åter disposition af dem, förr än, efter Bolagets upplösning, alla dess förbindelser blifvit behörigen fullgjorde. § Enskild Låneoch Sedel-Bank må, vid förlust af sitt Privilegium, ej utgifva tyckte eller graverade skuldförbindelser, med bestämd förfallotid, eller betalbara efter föregången uppsägning, å mindre summor än iso R:dr Banco, samt ej heller, med enahanda påföljd, utgifva tryckta eller graverade sedlar, eller depositionsbevis, sorn alltid böra vara betalbara vid anfordran, på mindre summor än 5 R:dr Banco.. § 8. Enskild Låneoch Sedel-Bank åligge, att alla dess utgjfna Sedlar eller depositionsbevis, betalbara vid anfordran, efter lydelsen med BancoSedlar infria, äfvensom att sina andra skuldförbindelser vid förfallotiden till innehafvarnes nöje fullgöra. Bancooch Lag-Utskottens Bet. jV.o 2. § 9. Brister sädan Bank i de åligganden, hvarom j §. handlar, betale ränta efter en half för hundrade i månaden å hvad som ej efter förbindelsens ordalydelse guldet blifvit. Dess Privilegium vare ock i thy fall genast förverkadt och Banken ställd under utredning. § 10. Beloppet af alla en enskild Laneoch Sedel-Banks skuldförbindelser, vare sig för deponerade medel, för utgifne Obligationer med eller utan ränta, för utlöpande Sedlar elier under hvad annan benämning som helst, må, vid förlust af Privilegium, ej öfverstiga sammanlagda summan af dess inbetalde Capital och egande fordringar, med afdrag af den, till säkerhet för uppfyllandet af Bankens förbindelser, under allmän vård satta tredjedelen al' det tecknade Capitalet. Vid enahanda påföljd må enskild Laneoch Sedel-Bank ej meddela
Utskottet med anledning af Oxelberg derom gjorde begäran bordt meddela följande erhällne uplysningar: i:v Att Tynnelsö i Öfwer Selebo Socken af Södermanland blifwit genom Korml. Brefwet den 24 Nowember 1731 uplättt Herr Ofwersten VVoinsroilkzr till ewärdeligt Frälse, såsom betalnmg för hos Kronan agde underdåniga fordingar. 2:0 Att ärbyhus i Wendels Socken af Upland, som förut warit Kongsgård, genom byke med Fru eliriliiira Bjelke, blifwit Frälse Sätteri i hwiken egenskap detsamma nu ages af Herr Baron Lar! Oe Leer. z:o Art Hacksta i Trögds Harad af Upland nu för tiden är Frälse Säteri Ladugärd, som framl. Grefwe Babian VVreäe bekommit i wederiag, i följe af Kongl. Reductionö Commisionens bref den 27 Mars 1708. 4:0 Att Kungs Norrby i Östergöthland, fäsom hörande lill Militiä Boställen, ibland de Kronans tillhörigheter, som detta Betänkande omfattat, icke kunnat komma i fräga. Sw Att Stats-Utskottet, rörande. Gräsö Kongsgård, som nu mera är Säterie, till Riksens Högl. Ständer afgifwit dest yttrande som redan alla fyra Respecsive Riks-Ständen bifallit.
Indragning af Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 23, rörande Ofverflödsoell Fyllnads-afgifterne, funnit 250,000 R:tl hafva varit den egentliga Statsbrist för hvars fyllande, votering uti det förstärkta Stats-Ulskottet blifvit anställd, hvarvid återinförande af Ofverflöds-Artiklar uti den blifvande Bevillningen besluti ts, men som RiksStånden sedermera enstämmigt antagit, att denna brist borde fyllas af de till Banken anslagne medel; Alltså och då Borgare-Ståndet till berörde bidrag af Banken bifallit, endast under det uttryckliga vilkor att Ofverflödsoch Consumtionsafgifterne ifrån Bevillningen skulle uteslutas, anser Ståndet det resultat redan vara upphäfvit, som genom förstärkta Stats-Utskottets votering uppkommit, och hvars grund Riks-Stånden sjelfva ändrat, hvadan ock Ståndet nu förblifver vid dess förut fattade beslut, i följd hvaraf den uppgifne bristen uti Bevillningen, bör genom den så kallade Fyllnads-afgiften utgöras. 68a Prot. Utdr. d. 2o Junii 1818.’ S. D. Vid förnyad föredragning af Stäfsoch Banko-Utskottens Utlåtande N.'o 309, fann Borgare-Ståndet sig böra antaga alla de utaf förenade Utskotten föreslagne jeinkningar, rättelser och tillägg uti upptagne delar utaf Rlks-Ståndens skiljafetige beslut, rörande utredningen af Götha Canal Bolags, Malmö och Götheborgs Diskonter; dock med det förbehåll, hvad 4 Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs åter Statsoch Banko-Utskottens förleden Plenidag den 18 dennes upplästa och på bordet lagda förslag till sammanjemkning af några skiljaktigheter uti Riks-Ståndens beslut, angående allmänna Penningerörelsen och. Myntvärdets upprätthållande, och fann BondeStåndet för godt detta förslag antaga, med följande tillägg och anmärkningar: 1, i frågan om 4:de punkten har BondeStåndet funnit att Utskotten väl lemnat uppmärksamhet åt Högllofl.
Detta består uti de medel, hvarmed Banken, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 24 April 1810, samt 18 §• Riksdags-Beslutet af den 2 Maj samma år, borde biträda Stats-Verket till inlösen af utfärdade och af Riksgälds-Contoiret accepterade Invisningar för Krigsskulder, och utgjorde en summa af 1,971,040 R:dlr 34 sk. q rst., samt borde på åtta Terminer eller Qvartaler, åren 18I1 och 1812, utgå med 985,520 R:dlr 17, sk, 1 rst. för hvardera året. För T)en 14 Juli. 13x3 Eör år I812 har, fördetta behof, från Banken blifvit reqvheradt och uttäget 809,000 Erfdr.
— Vid jemförelse emellan de bevillningssummor, sorn således blifvit till Riksgälds-Kontoret levererade, eller vid verkställda ränteliqvider der innehållna, samt det årliga belopp, eller 2,301,690 Rtdr, hvartill Allmänna Bevillningen, med undantag af den i sammanhang dermed utgjorda centonalafgift, blifvit i den för nämnde år gällande Bevillningsförordning beräknad, befinnes, att de öfverskotler, sorn vid denna Förordnings tillämpning kommit Riksgälds-Kontoret till godo, utgjort för år 1840 Rdr 204,627: 46. 1, och för år 184* >> 215.880: 12. — samt följaktligen för dessa 2:ne år ett samman räknadt belopp af Utaf den Allmänna Bevillning för år 1842 och följande år, som Rikets Ständer vid sista Riksdag sig åtogo, och hvilken då beräknades till 2,000,000 R:dr årligen , har, till och med slutet af nasti. September månad, för förstnämnde år ett belopp af 1,996,44* R:dr 10 sk, till Riksgälds-Kontoret influtit elier blifvit derstädes innehållet; varande häruti, efter vanligheten, inberäknad hela den under samma år erlagda arfsoch testamentsbevillning, hvaremot 184a års taxeringskostnader inom Stockholms Stad från det nu uppgifna beloppet afdragits. Kortstämpel