Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af sålunda gjord beräkning hemställer Direktionen i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t täcktes till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om anvisande åt Allmänna Institutet för Döfstumma och Blinda af ett årligt anslag å ordinarie stat af 86,000 R:dr, hvaraf till underhåll af 143 fri-elever å 250 R:dr R:dr 35,750. Till löner och arvoden åt lärare „ 33,400. samt till administration och inventarier „ 16,850. anhållande Direktionen att angående sättet för utseende af de ofvan föreslagna 29 nya fri-eleverna och deras fördelning på såväl de särskilda stiften som Institutets båda afdelningar, efter det nådigt beslut rörande anslagsfrågan blifvit af Eders Kongl. Maj:t meddeladt, få med underdånigt förslag framdeles inkomma. Bih. till. R. St. Brot. 1865. l:a Sami. lia Afd. 11 82 Bil. N:o 7 till Kongl. May.ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1865. I sammanhang med nu i underdånighet föredragna organisationsplan och förslag till stat för Institutet anmäler Direktionen slutligen efterföljande trenne vid detsamma anställda personer till erhållande af pension för deras återstående lefnad, nemligen: Johan Gerhard Holtz, hvilken, född den 28 Mars 1803, sjelf döfstum, alltsedan år 1820 varit anställd såsom lärare vid Institutets afdelning för döfstumma och för utmärkt väl vitsordad tjenstgöring i nåder hugnats med guldmedaljen för medborgerlig förtjenst samt uppbär en lön af 2,000 R:dr. Johan Nordfeldt, hvilken, född den 27 December 1793, sedan år 1829 varit vid Institutet anställd såsom de döfstumma elevernas lärare i skrädderiyrket och, utom fri bostad, ved och ljus samt 300 R:dr af Entreprenuesen för elevernas beklädnad, åtnjuter lön af 360 R:dr.
Här är deremot endast fråga om ett R. o. Ad:s enskilda prerogativ; och utgången af denna discussion kommer förmodligen att visa, huru 11. o. Ad. dömmer, när Ståndet dömmer i egen sak. För öfrigt torde jag fä fästa uppmärksamheten derpå, alt om blott ett enda af de öfriga 3 Stånden hade afslagit det nu ifrågavar. förslaget, så hade R. o. Ad. kunnat smickra sig dermed, alt meningarne om nyttan och nödvändigheten af detsamma utom detta lius voro delade; men då förhållandet icke är sådant, då tvertom de 3 öfriga Stånden godkänt betänk., hemställer jag lill R. o. Ad. att bedomina, huru pass smickrande det kan vara, att bibehålla ett prerogativ, som man sjelf ensam förfäktat. 454 Dan 25 September. Hr von Troil: Jag har med synnerlig tillfredsställelse afhört de tvenne siste talarne, af hvilka den ene är Friherre och den andre Grefve, följaktligen tillhörande den del af 11. o. Ad:s ledamöter, som det nu föredragna förslaget närmast rörer. Jag skulle måhända icke ansett mig böra tillägga något till hvad dessa Ilrr redan anfört, om de icke lemnat hufvudsakligen obesvaradt ett föreg, yttrande af Hr Gr. Björnstjerna, som jag tror icke bör sakna ett bemötande. Grefven har yrkat afslag och som skäl anfört, att de öfrige Stånden ständigt af Adeln fordra concessiouer, under det desamma icke vilja sjelfva göra några sådane. Grefven har dervid talat om skråinrätlningarne; dervid är likväl förhållandet, att Ständerne ur 1809 öfverenskommo om vissa concessioner, hvartill de alla i sin mån bidrogo, samt att skråinrättningarnes bibehållande eller upphörande nu mera, såsom utgörande en del af den ekonomiska lagstiftningen, beror af Regeringens afgörande och icke erfordrar någon särskild concession af BorgarSt., ehuru det visserligen kan__vara för detsamma obetaget att derom yttra sin und. önskan.
Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Juni 1866, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å vissa delar af Betänkandet N:o 5, angående villkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. De delar af omförmälda Betänkande samt dervid fogade författningsförslag, som icke blifvit af samtliga Riks-Stånden godkända och öfver hvilka Utskottet alltså har att afgifva särskildt utlåtande, äro följande: / § 1. Med afstyrkande af väckta motioner derom, att bränvin icke skulle få till mindre belopp än 30 kannor försäljas af annan än den, som dertill förvärfvat särskild rättighet, hade Utskottet ansett nu gällande föreskrift i berörda afseende böra förblifva oförändrad. Denna Utskottets hemställan har blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden godkänd, hvaremot Ridderskopet och Adeln samt Pr e-Ae-Ståndet bifallit de väckta motionerna. Då sålunda i denna fråga två Stånd stadnat emot två, anser Utskottet densamma, jemlikt 87 § Regeringsformen och 75 § Riksdagsordningen, hafva förfallit. § 2. Med ogillande af Utskottets hemställan, att väckt förslag om förhöjning af det belopp, hvilket, enligt nu gällande förordning, är det minsta, som vid minuthandel med bränvin tar säljas, icke måtte af Rikets Ständer bifallas, har Pr este-Ståndet beslutat Bilt. till It. at. Brot. 1865 & 1866. 5 Sami. 2 Afd. 10 Haft. 2 Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande SM 9. höja berörda belopp från en half till en hel kanna; Men då de öfriga Riks-Stånden gillat Utskottets ofvanberörda tillstyrkande, lärer Preste-Ståndets skiljaktiga beslut böra anses hafva förfallit. § 14.
Lånet medgåfve och beliofvet kräfde; men deremot är, på den gjorde anhållan, om del af Friherre Lagerheims redogörelse, det svar af Herr HofCancelleren, under den sistlidne November, på Kongl. Majlis Nådiga Befallning, med anledning och under åberopande af i3 och 14 §§. uti den för Revisorerne nu gällande Instruction meddeladt: ”att hvad de för diplomatiska utgifter åren 1829 och i83o af ”ConvoyCassan i följd af Kongl. Brefvet den 9 Januarii 1828 utbetalda ”summor vidkommer, någon annan redogörelse för de samma icke ägt ”rum, än den som, på sätt Revisorerne redan inhämtat af högstberörde ”dem af Convoy-Commissariatet meddelade Kongl. Bref, i öfverensstämmelse med hvad för dylika utgifter alltid iakttagits, blifvit inför ”Kongl. Majit afgifven, och hvarå dåvarande CabinettsSecreteraren Friherre Lagerheim den 27 Augusti i83i erhållit Nådig Decharge.” Och hafva Revisorerne sålunda funnit sig förhindrade att fullborda den deni åliggande granskning utaf desse till Convoy-Cassan hörande medel. 5:o
Om det ej kan förnekas: att en jordlägenhet af ett så ringa värde, som 500 R:dr Banko, sällan lemnar sin innehafvare full afkastning till föda för sig och hushåll, långt mindre öfverskott till bränvinsbränning; att en tillverkning af bränvin i så inskränkt skala ofta sker med ren förlust, då värdet af materialierna jemföres med produktens, och att åtgången af en vara, den man tillverkat, af egna produkter, om ock ersättning sedan får skaffas till födoämnen, vanligen blir större, än om den för Bevttlnings-Utshottets Memorial, N:o 6. 11 kontanta penningar skolat inköpas; så har kommittéen dock funnit sig ej kunna undgå att, med eftergift för ett ännu allmänt rådande, om ock vilseledt, begrepp om en sådan husbehofsbrännings nytta för jordbruket, tillstyrka, att den, med de begränsningar, som blifvit föreslagna, må tills vidare medgifvas åt den mindre såväl sorn åt den större jordbrukaren. Härvid är icke fråga om. den bränvinstillverkning i något större skala, som en stor del hemmansegare af Bonde-ståndet i alla provinser, och i vissa orter nästan uteslutande, utöfva såsom binäring vid jordbruket, utan om det slag af bränvinsbränning, som endast alser tillverkning till husbehof, och hvilket vanligen sker med så föga kunskap om sältet och så ofullständiga inrättningar, att utbytet sällan svarar mot värdet af de använda produkterna. Förbud mot utöfning af detta slags bränvinsbränning skulle dessutom leda till många lagöfverträdelser och blifva svårt att handhafva, hvilket erla renheten så väl i andra länder som hos oss bekräftat. 1 Danmark blef genom en Kongl. Förordning år 1773 bränvinsbränning på landet förbjuden och tillverkningen förvandlades till fabrikshandtering i stad.
Omröstningen har utfallit med 46 Ja och 69 Nej; i följd hvaraf, i enlighet med Nejpropositionen, blifvit för 8:de Voteringen: (enligt Sammansatta Bankooch; Lag-Utskottets nyssnämnda Memorial Jtä 6) uppställd denna voteringsproposition: Den, som, i enlighet med Utskottets sist afgifna, utaf Borgareoch BondeStånden godkända förslag, vill, att § 7 i lagen om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar skall lyda sålunda: »Grundfonden för bankbolag med begränsad ansvarighet må ej understiga Femhuudratusen Riksdaler Riksmynt;» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut, att ifrågavarande grundfondsminimum ej må understiga en million Riksdaler Riksmynt. Omröstningen har utfallit med 45 Ja emot 70 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med iVe/-propositionen; hvilket allt Förstärkta Lag-Utskottet härmed får för Rikets Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 19 November 1863. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1863. Lag-Utskottets Betänkande N:o 89. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Nov. 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af motion om dels förändrad lagstiftning rörande sättet för sökande af ändring i Underrätts eller Hofrätts utslag i brottmål, dels ock verkställighet af sådant utslag i fråga om ådöma ersättning. Lili en inom Vällolliga Borgare-Ståndet väckt och lili Lag-Utskottet remitterad motion (N:o 175) har Herr Lemchen föreslagit, att stadgandena i 58 punkten af Kongl. Förklaringen den 25 Mars 1807 och Kongl. Förordningen den 19 Juli 1815 om skyldighet för den, som vill söka ändring i Underrätts eller Hofrätts utslag i brottmål, att antingen nedsätta eller ställa borgen för honom ådömde böter och ersättning eller ock förete fattigdomsbevis, måtte upphöra alt vara gällande, samt att till 5 § i 5 Kap.
För öfrigt, och med undantag afBaneoFullrnägtiges Expedition, hvarest göromålen, under Fullmätiges omedelbara tillsyn, administreras af Secreteraren samt FiscalsContoiret, der Advocat-Fiscalen, under egen ansvarighet, har egentliga Chefs-befattningen, dock så, att Cancellie-Commissarierne ega inseende öfver ärendenas behöriga Banco-TJtskolicts Memorial IV.o >44- 3 handhafvande, är Departemental-Slyrelsen, hvaraf de närmare bestämmelserna äro utstakade uti Arbets-Qrdningen, under Commissariernes samfällda uppsigt och ansvarsskyldighet, fördelad på sätt som följer: a]) Vcxel-Banco-Dep ar temeritet sorn för närvarande förvaltas af fem Commissarier, Låne-Banken, sorn för närvarande förvaltas af tre Commissarier. c) Cancellie-Departementetj med derunder hörande Referendarie - Contoir, Notarie-Contoir samt Actuarieoch Registrators-Contoir, som för närvarande förvaltas af fem Commissarier. d) Småsedelsoch Jfräknings-Contoiretj utgörande en utgrening af Vexel-Banken i och för tillverkning af nya samt uppräkning och bokföring af inkomna förslitna smärre Sedlar, förvaltas för närvarande af tre Commissarier. e) Cassa-Commissarie-Contoiretj med underlydande Special-Cassor, utgörande äfven en utgrening af Vexel-BancoDepartementet i och för inoch utvexling samt inbetalningars emottagande uti sådana sedlar, som på förhand hållas färdiga, förvaltas, enligt serskild Instruction, af en Commissarie, som det hufvudsakligen åligger, att dagligen öfverse Cassorna och Banca-Utskottets Memorial W-o 144. controllera behållningarna, samt vårda Attest-formulairen, och behörigt antal deraf till Cassorna utlemna, General-Bokslutsoch Controll-Contoiren-, af hvilka det förra har till före-» mål , att under årets lopp controllera Bokföringarna öfver Låne-Banco-rö» reisen, och det senare öfver Vexel» Banco»rörelsen, stå båda under inse» ende af en Commissarie, hvilken det tillhörer att sedermera för hvarje år uppgöra oqh afslnta Bankens General» Hufvudbok, Bevisions-Contoiretj som dels har att controllera de uträkningar å lån, hvil» ka för dagen kunna erfordras, och dels revidera så väl Vexelsorn Låne» Banco-Böckerna, i den mon de blif» vit för ett år afslutade, förvaltas af en Commissarie, som, jemte besörjan» det af Bankens oeconomiska angela» genheter, sjelf årligen genomser och till rigtigheten attestera»- General»slntet emellan Gåne» och Vexel-Banken, samt genomgår och reviderar Bankens Qe* neral-Hufvudbok, Tvänne Commissarier hafva deras dag» liga tjenstebefattning vid Banco»Dis» cont-Verket, men deltaga för öfrigt j förekommande ärendens behandling Banco-Utskottets Memorial N.o 144' 5 uti Coramissariatets allmänna confe* rencer, i} Pappers-magazinet, Stämpel verket, Stilgjuteriet, Tryckeriet och Bokbindar* Verkstaden handhafvas och förvaltas af serskilde vederbörande,
Svenska teatern förbereder till julen en repris af Zacharias Topelius ' stämningsfulla och fosterländska skådespel » Regina von Emmeritz » med följande besättning af de vigtigaste rollerna: Gustaf I I Adolf hr Ranft, fursten af Emmeritz hr Lundberg, Regina fröken Lundqvist, Pater Hieronymus hr Olsson, Larsson hr Nilsson, Kätchen fru Stenfelt och Dorthe fru Littmarck. Härförutom komma följande pjeser att uppföras under loppet af innevarande säsong: » En börsbaron », folklustspel i 5 akter, af Richard Schröder; » Byråkraten », komedi i 4 akter af G. von Moser; » Den vandrande juden », drama i 11 tablåer af Eugene Sue; » Åkerman &amp; Son », komedi i 4 akter af G. af Geijerstam; » Kejsarens nya kläder », komisk operett i 3 akter - af Charles Kjerulf; » Fruntimmersskolan », komedi i 4 akter af Moliere; » Trettondagsafton », komedi i 5 akter af Shakespeare, samt » Flickornas gossar », fältmanöverfars i 8 tablåer, öfversättning från danskan. Under förberedelse att uppföras ett kommande spelar äro: &gt;Götz von Berlichingen », historiskt drama af Goethe, samt » Eva », sorgspel i 5 akter af Richard Voss. Vasateatern har återupptagit det roliga sånglustspelet » Resan till Kina ». Hufvudrollerna innehafvas af hrr Kloed, Grunder, Hirseh och Paulsson samt af fruarna Bergström, Carlbeck och Cederberg. Den 12 dec. Literatur. Qvinnans kallelse och uppfostran af Nils Hertzberg (P. A. Norstedt och söners förlag). F. d. norska statsrådet Hertzberg utsände förlidet år under motsvarande rubrik i sitt hemland detta arbete, hvilket der väckte stor och gillande uppmärksamhet. En af författaren sjelf ombesörjd svensk upplaga har nu utsändts i vår bokmarknad. Författaren har under sin verksamhet som statsråd och pedagog haft rikt tillfälle att förvärfva sig erfarenheter och kännedom, hvilka i detta verk komma till sin rätt, och hvilka ge det en pregel af vederhäftighet.
Sebamöter å utfatt ort blifvit famlabe, anftälleé, i närmar o af ^onungené iSefallningöbafmanbe eller bejj ttllförorb* nabe Dmbub, omröftning till mal af Sapering6*kommitte genom flutna feb* lar. ©fotanbe hvarje febel, för att anfeö gällanbe, upptaga ofmannämnbe antal perfoner, inom hvarje klaf odb enligt bmab i 90 och 91 §.§. ftabgaö. §• 94. (Dmarje närmaranbe Sebamot af åSerebning&kommitté inom k)iffrictet eger fålebeö att afgifma fin ferjFilba QSotcringö*febel, och beräfnaö röserna per capita, knär röjåerne lifa utfallit för tmänne eller flere, marbe lottning anjtäUb. 23it). titt SR. @t. 03rot. 1834 & 1835. 10:be ©ami. 1 2lft>. 2 23artE>et. 9 33eroi(tnin<j8sgörort>ningen, §• 95. 3 den ©oden, forn enfam utgör ett $ärad, od) fåleden fan egalla fin ferfilda §aperingn*Sommitte, bör 33eredntngen på redan föreffrifmet fatt werf* fällan, odj deg åtgävD pröfvoaö af en £aperingn*€ommitte, hwilfen af ©od* nen utfen wtd famma tillfälle od) på fatt, forn för roal af SeDatnöter t
Talade jag längre, kunde min mun kanske förebrå dig något, och det vill jag inte, ty det är intet agg, men bara tacksamhet jag hyser till dig ... Farväl ... Låt vår korta kärlekstid vara glömd, glömd som en dröm, som kommit och gått ... Lef alltid väl, Hedvig ...» »Du lemnar mig ... Går ensam » »Ja ... Det hade varit för mycken lycka att ha en beledsagerska vid sin sida ... Ensam går jag, och signe dig för all tid. I ångestfull ängslan tryckte de skälfvande hvarandras händer. Så gick Kurt. Men på mattan midt i solstrimman stod Hedvig qvar som förstenad. Svetten hade sprungit fram på hennes panna. Hennes tunga kändes förlamad. Hon kunde intet säga och intet göra, fast det brann inom henne, och hon velat gifva sig helt och hållen, blott för att hålla honom qvar en enda fattig minut, om hon också måst rifva kläderna af sig och fängsla honom med sin varma, nakna kropp ... Och dock stod hon der stel som en staty med armarne hängande slappt efter lifvet, för att först, då dörren slogs igen efter den gående, skrika till, hest, hväsande: »Kurt, Kurt,» och sedan som en död massa falla ner i en stol. Och der hon satt med hufvudet mot ärmen och grät de bittraste tårar, hon i sitt lif gjutit, hjertats blodstårar, längtade hon för första gången efter sin uppkomst till Stockholm hem, längtade efter att få gömma sitt värkande hufvud och all sin hopplösa hjertesorg vid sin gamla mors bröst ... Men när Kurt, efter att i tanklös, död trötthet ilat öfver gatorna, återfann sig i sitt rum bland alla sina böcker och alla sina gamla möbler, mellan hvilka han suttit och drömt om Hedvig så många gånger, kastade han sig handlöst ned på mattan och jämrade och vred sig som ett barn ... Kunde det vara möjligt, att hans mun sagt: emellan oss är det slut? Nej, det var inte tänkbart, inte möjligt Och dock var det sant.
Pappersbruks-egarne derigenom kunna anses försatte i svårare ställning, än andre näringsidkare, hvilka måste hafva de till deras näringars bedrifvande behöflige personer hos sig skattskrifne och bosatte. Några synnerliga betänkligheter böra, i Utskottets tanka, alltså icke uppslå emot bifall till de af Utskottet föreslagne och redan af Rikets Ständer vid förra Riksdagen godkände strängare controller. Och hemtar Utskottet ytterligare stöd för denna åsigt af den uppgift, att hvartdera af de större Pappersbruken ofta utskicka öfver 100 Lumpsamlare, hvilket förhållande tyckes påkalla en serskild och närmare uppmärksamhet å bestämmandet af de vilkor, under hvilka ett så stort antal dylika personer får i Riket kringvandra, helst då, med föranledande af anmärkta oordentligheter, fråga härom flere gånger blifvit väckt. För öfrigt och då, i händelse, lill följd af de nu föreslagne controllerne och deraf följande inskränkningar i afseende å dylika personers kringvandrande, svårigheter skulle möta för antagande af erforderligt antal Lumpsamlare, det alltid står Papparsbruks-egarne öppet, att begagna den, vid ett och annat af de större Bruken redan vidtagna, med god ordning mest öfverensstämmande och så väl för allmänheten som troligen äfven för Bruksegarne sjelfva fördelaktigaste methoden för deras rudimateriersupphandling, nemligen att för vissa district hafva bestämda upplagsställen, deraf dem utsedde, i orten boende, ombud emottaga lumpen och se - 12 Allm, Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N'.o 124, dermera densamma i större partier till Bruken afsända, anser vid sådant förhållande Utskottet sig icke hafva någon anledning att frånträda sitt uti förra Betänkandet afgifna, af a:ne Riks-Stånd dessutom redan bifallna, förslag , hvadan Utskottet detsamma i allo vidblifver. Stockholm den 23 December 1844* Häremot reserverade sig Herr Grefve Hamilton, Malcolm. N:o 124.
Ett annat nöje, som ni måhända ännu icke njutit af, men som ni ingalunda b ö r försumma, är den orientaliska irrgångssalongen. Den ligger vid Hamngatan, midt emot Blanches och bredvid det forna enkehuset, som väl för 10 år sedan aldrig kunde drömma, o m att det skulle bli en centralhärd för det nöjesoch njutningslystna Stockholm. Ni köper er en inträdesbiljett ä 1 kr. i biljettkontoret i trappa upp o c h fortsätter den andra halftrappan, där ni mottages af en ståtlig vaktmästare, som drager undan portieren till salongen och med en handrörelse bjuder er att träda in. Ni ser en mängd pelare och hvalfbågar i morisk stil med rik skulptur, glänsande i guld och brokiga färger. Ni ser vattenkonster, blommor o c h statyetter, draperier o c h byster, men speglarna ser ni icke alls, hur mycket ni tittar efter dem, ty ni hade j u hört glunkas om, att det var speglarne, som åstadkommo de effekter salongen bjuder på. En smula tveksam går ni framåt o c h finner till eder öfverraskning, att ni åtföljes steg för steg af en person på hvardera sidan. Förvånad, kanske också en smula förargad öfver detta opåräknade sällskap, börjar ni att närmare fixera edra medvandrare i den orientaliska labyrinten. Himmel, ni ser er själf, först till höger o c h så till venster, icke en spegelbild, utan er själf lifs lefvande, åtminstone tycker ni så. På det. sättet går ni — i tre exemplar — några steg framåt. Ett oändligt perspektiv, en luxuriös pelargång möter ögat, och långt, långt bort i denna pelargång skymtar ni en figur. Ni fortsätter att gå framåt, figuren i pelargången kommer er till m ö - tes: ni är på väg alt möta er själf. Men innan ni hunnit möta ert andra jag, kommer en ny öfverraskning. Mellan ett par pelare träder en figur fram o c h går från höger, tvärs öfver pelargången. Där möter han en annan figur, som kommer från venster. Under tiden har ni fortsatt att gå framåt, och edert andra jag, som ni från början sett långt borta i perspektivet, nalkas äfven.
De bestå i synnerhet deri: att hela armeen blir en verklig national-arme', att konskriptions-systemets liufvudprincip sålunda göres, utan undantag, gällande, att den fria mannens rättighet och pligt att till sitt lands försvar, en viss tid bära vapen, blir allmän; alt ingen derefter ”kan sägas köpa en an”nans lif eller sälja sitt eget för penningar **);” att de som exepcerat i fern år, och det i sin bästa och lifligaste ålder, *) Vanligen är den indelta soldaten eller den person, sora dertill leges, äldre och mera jrbetsara, än Bevärings-ynglingen emellan 21 och i5 år. **) Se pag. 174, 1 Del. af Lej rens Föreläsningar i Krigs-velensknpen. 21* 34 Den 12 Februarii e. m. aldrig kunna glömma hvad de lärt; att liela den uppvexande generationen efterhand, på detta sätt, blir vapenför och af oberäknelig nytta och användbarhet, då försvaret i massa sättes i fråga; att försvars-pligten blir jemt delad, och all skråmessighet bannlyst, hvarigenom rättskänslan tillfredsställes och förtroende och enighet alstras; att ”massan af nationen vänjes vid ordning ”och laglydnad, samt att hastigt fullgöra ”sina skyldigheter, som verkar fördelaktigt ”på enskilta företag, hvilket åter har en ”mäktig inflytelse på industrien och natio”lial-välståndet *);” att armens öfveroell under-befäl vinner genom den i längden betydligare, årliga rekryt-undervisningen, en allmännelig färdighet och vana att bilda och handleda soldater, hvilket är af mycken vigt, och vanligen saknas, då soldaten tjenar på lifstid och årliga rekryteringen sålunda är liten; att man framdeles om mitt förslag vinner Regeringens och Nationens bifall, kan, med skäl, skryta af att äga en exercerad och på sitt sätt stående arme, hvaraf ingen soldat är öfver 25 år '*■■); att det är denna ungdomlighet, sorn *) Se Lefréns Föreläsningar i Krigs-vetenskapen, der fördelarna af en national-arme' upplysas. **)