Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under detta ärendes behandling har en anmärkning blifvit framställd, hvilken Utskottet ansett sig ej kunna helt och hållet förbigå, nemligen att, då Kongl. Maj:t icke funnit nödigt att, uti Sin Nådiga proposition om Slats-verkets tillstånd och behof, äska något anslag till Stockholms befästande, det icke vore lämpligt ali Rikets Ständer, utan kännedom af Regeringens åsigler i ämnet och utan ledning af något förslag från dess sida, skulle fatta sitt beslut uti en så maktpåliggande fråga. Utskottet anser likväl att ofvan meddelade Utdrag af Slatsråds-prolokollet öfver landtförsvars-ärenden den 14 Oktober 1856 innefattar ett tillräckligt bevis derom, att dess åsigler i denna fråga helt och hållet delas af Regeringen; hvarjemte Utskottet får erinra, att den för ärendets utredning i Nåder tillförordnade kommitté, ännu vid den tid då högstberörde Nådiga proposition till Rikets Ständer alläts, icke till Kongl. Maj:t iukoipmil med sitt underdåniga betänkande, hvadan något fullständigt förslag då ej kunnat af Kongl. Maj:t i Nåder meddelas. I öfrigt, och om Rikets Ständer, i likhet med Stats-Ulskottet, inse och erkänna nödvändigheten deraf, att åtgärder vidtagas, för att medelst befästningar betrygga hufvudstaden för fiendtliga anfall, synes det Utskottet icke allenast att framförandet af denna öfvertygelse inför Regeringen skulle vara ett värdigt prof på Rikets Ständers omtanke och nit i en för fosterlandets sjelfbestånd vigtig fråga, utan ock att det öppna uttalandet af denna öfvertygelse skulle, på sätt -redan blifvit antydt, i vä, sentlig mån bidraga att afböja de faror, som i nämnde hänseende möjligen kunna för framtiden uppstå. Hilt. lill R. St.
Dessa trenne motioner remitterades till handläggning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; hvaremot memorialen lades till handling ar ne; samt N:o 10, med återlemnande af en utaf Anders Augnst Andersson från Östergötlands län väckt och till Bevillnings—Utskottet remitterad motion, deruti motionären föreslagit, dels att alla medel, som genom bränvinstillverknings-afgiflen komma att inflyta under nästa slatsreglerings-period måtte uteslutande anvisas till fullbordande af de på Statens bekostnad började jernvägsarbeten, äfvensom lill fortsättning af redan utstakade jernvägs-stambanor inom riket, dels ock att åtskilliga uppgifna ändringar uti Kongl. Förordningen den 27 November 1857, angående vilkoren för bränvinstillverkningen, måtte varda vidtagne. Sedan motionären i sisthållna plenum förklarat alt han återtoge ofvanomförmälda förstnämnda förslag och endast vidhölle de uti motionen påyrkade ändringar uti ofvanberörde Kongl. Förordning, blef motionen, jemte anmälan härom, till Bevillnings-Utskottets behandling återlemnad. S. D. Föredrogs ånyo Ståndets Enskilda Utskotts Utlåtande N:o 2, med återlemnande af en utaf Nils Petersson från Calmar län väckt och till nämnda Utskott remitterad motion, rörande transport a( båtsmän; och beslöts att denna motion skulle till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet öfverlemnas. Den 21 December. Frän Högloft.
Vid nästförlidne riksdag blefvo på nådig Proposition af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer de ordinarie provincialläkarne hugnade med förbättring i deras lönevilkor, så att de tjugo i tjensten äldste bland dem tillerkändes ett tillskott af 500 R:dr till den förut innehafvande ordinarie lönen af 1,500 R:dr. De ordinarie provincialläkarne, hvars antal för närvarande utgör 98, komma efter all sannolikhet att efter innevarande riksdag ökas till 123, sedan Kongl. Maj:t i Sin nu aflåtna nådiga Proposition till Rikets Ständer föreslagit frenne nya provincialläkares tillsättning samt 22 förutvarande extra provincialläkares uppförande på ordinarie stat. Af hela detta antal kommer i så fall ej fullt en sjettedel i åtnjutande af det under förra riksdagen beviljade lönetillskottet. Tager man emellertid i öfvervägande ej allenast de dryga omkostnader, hvilka läkaren måste underkasta sig i och för sin långa studiekurs, utan äfven alla de ansträngningar till både kropp och själ, hvarmed isynnerhet provincialläkarnes tjensteåligganden äro för - 512 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 343. knippade, torde böra medgifva» att Staten, oaktadt tid efter annan beviljade löneförbättringar, dock ännu ej fullt uppskattat dessa tjenstemän» vigtiga oell ansvarsfulla kall såväl för den enskilde som samhället i sin helhet. Provincialläkarne sjelfva ingingo redan före sistlidne riksdag till Kongl. Majit med underdånig petition om förbättring i sina lönevilkor på så sätt, att de i likhet med skoladjunkterne skulle efter vissa tjensteår blifva uppflyttade i högre lönegrad, och hade en sådan löneförbättring, om den kommit till stånd, otvifvelaktigt löst frågan på ett lyckligare sätt och bättre uppfullt de anspråk petitionärerna våga hysa på Statens mellankomst i deras ofta bekymmersamma ekonomiska ställning.
Emot detta sätt har då blifvit anförd^, hufvudsakligast, att sjelfva förslaget derom skulle ganska ofullkomligt motsvara, utan tyestom innebära en tydlig afvikelse från, de i början framställde grundsattserne, att icke ytterligare ålita Banquens credit, och icke åstadkomma nå* lo4 Banco Utskottets Becänianden. gon förökning af det egentligen löpande Sedel* myntet; sa vida Biksgälds-Contoiret, som icke hade några fonder att för detta ändamål disponera, skulle, vid hvarje äskad inlösen af de vid anfordran betalnings gilde obligationerne, vara nödsakadt, att såsom enda till flygt begagna sin assignerings-rätt på Banque», hvarigenom hela beloppet obligationer inna» kort skulle kunna vara ernot BancoSedlar utbyite; hvarförutan äfven dessa obligationer, om de än icke till inlösen företeddes, i alla fall skulle blifva såsom mynt i allmänna rörelsen gångbare, och af allmänheten aldrig upphöra att, till ökad miss-credit för Banquen, anses såsom, lika med Banquens och Riksgäids-Contoirets Sedlar, hörande till den sedelstock, hvarför Banquens ansvarsskyldighet är utsträckt; och har det, på grund af desse orsaker, af flere blifvit yttradt, att, likaväl och vida lämpligare, ån det nu uppgifne Förslaget, utgifvandet af hittills bruklige Riksgälds-Sedlar skulle varit att tillstyrka, så vida sora derigenom hela räntan kunnat besparas; hvilket det Hedervärda Boride-Ståndet i synnerhet nästan enhälligt yrkadt. Men egentligen är vidlöftigen omförmäldt och framstaldt, rörande den fördel, som Obligationer, löpande med 5 procent ränta, och ställde att afbetalas årligen på flere eller färre terminer, skulle medföra framföre de af Utskotten föreslagne 3:procents-sedlarne, hvilka endast skulle bereda en lätt och oförtjent vinst för de Ca pitalister, hvilka här i Steckholm kunde hålla betydlige summor färdige i c«ssan,att vid pas* Baneo-Utsiottet» Betänkanden.
Gap. 4- §• Straff-Balken bestämda scala för detta straff, än ock, i öfverensstämmelse dermed, ändring göras i alla de lagens rum och serskildta Författningar, der urbota bestraffning af sådant fängelse finnes utsatt. Då motion om så beskaffade lagföiändringar ej blifvit väckt, samt för öfrigt lämpligast synes vara, att pröfningen, huruvida en förändring i sältet för verkställighet af fängelse vid valten och bröd bör ske i den syftning, motionären antydt, uppskjutes intilldess den kan förekomma, i sammanhang med frågan om införandet af ett helt och hållet nytt straffsystem, desto heldre, sorn Utskottet redan sökt bereda en mildring uti ifrågavarande straff genom Utskottets, i Betänkandet N:o 41, framställda, och af Rikets Ständer bifallna, förslag till afhjelpande af det hitintills varande missförhållandet emellan tillökning i böter och tillökning i strafftid; så får Utskottet vördsamt hemställa, att Herr PVcerns motion ej må till någon åtgärd föranleda. Änk. till Exp. Ut sk. den 29 October, kl. 2 e. t&i Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den y October i8o5, angående ansvar för Militärtjenstemans öfverfallande, samt om ändring af 18 Gap. g §* Miss ger nings-Buiken. Höglofl. Ridaerskapet och Adeln har till Lag-Utskottet remitterat en motion af Herr Grefve Anckarsvärd, Carl Henric, som föreslagit, att Kongl. Förordningen den 7 October i8o5, hvarigenom straffet för våld emot Militär-tjensteman, klädd i uniform och utmärkt med sidogevär, blifvit fördubbladt emot hvad allmänna lagen stadgade, måtte upphäfvas, dels emedan undantags-lagar i allmänhet voro förkastliga, dels derföre, att det skydd för Militär-embetsmän, som med nämnde stadgande åsyftats, hvarken vore rättsenligt elier hehöfligt; i sammanhang hvarmed motionären jemväl hemställt, att 18 Cap. g §.
Då nu Hr Gr. o. Landtm., med (illkannagifvande, att han ej kunnat rätt höra det af Hr Roos afgifna yttrande, förfrågade sig, om det var bans önskan att afslag å Hr Printzenskölds motion mätte blifva contrapropos. vid den begärda voteringen, yttrade Hr Roos: Min begäran afser att först måtte afgöras, huruvida contra-propos:n må innehålla afslag eller remiss af Hr Printzenskölds motion. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att om, såsom lian förmodade, Hr Roos vore af skiljaktig mening om contrapropos., det vore Hr Roos obetaget att begära votering, i händelse R. o. Ad:s svar i afseende på den föreslagna voter:spropos:n utfölle emot hans åsigt. Frih. Raab: Jag inser icke huru någon annan contrapropos. kan komma i fråga, än remiss till Riddarli.Utsk. Afslag har ej yrkats af någon annan än af Hr Munck af Rosenschöld, som icke är berättigad att i beslutet deltaga och följaktligen ej ägt befogenhet att yrka någon propos. Först efter det discussionen blifvit förklarad slutad, har man yrkat att contrapropos. måtte innehålla afslag å motionen, men å detta yrkande, såsom för sent väckt, torde något afseende ej kunna fästas. Häruti hördes många ledamöter instämma. Hr Gr. o. Landtm, erinrade att lian icke, på grund af Hr Munck af Rosenschölds yrkande ifrågaställt en propos. till afslag å motionen, utan att det endast varit, efter det Hr Bråkenhjelm uptagit och Hr Roos linderstedt densamma, som Hr Gr. o. Landtm, ansett den kunna underställas R. o. Ad:s pröfning. Hr Roos: I anseende till Hr Munck af B° ' Den f» December. 119 Or Cederschiöld: Jag tror icke ali, sedan discussionen är afslutad, någon annan än den, som derunder yrkat någon propos. är berättigad, att framkomma med förslag lill en sådan.
Tio års tid, räknad från den x Junii 1842, bibehålla den dertill redan anslagne räntefria lånefond, med vilkor af inrättningens fortsatta bedrifvande, enligt Reglementet, och af samma säkerhet för beloppet; äfvensom att det provisoriskt ingångna husbytet må, såsom ömsesides förmånligt, af Rikets Ständer gillas och bekräftas. Kongl. Majit förblifver Hikels Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 8 Februarii 18S4• 4 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:0 ao. Närvarande: Hans Excellence Justitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af Wetterstedt, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner. Hans Excellence Herr Grefve Laget bjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, Herr Grefve Adelsvärd, Poppius, Friherre Åkerhjelm, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim, Stats-Secreteraren Skogman. Stas-Secreteraren uppläste till justering ett, uppå Kongl. Majrls förut meddelade Nådiga befallning, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förlängning i ytterligare ro år af de för en Pantlåne-inrättning i hufvudstaden beviljade förraoner. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkande, detta förslag, som finnes Protocollet bilagdt, i Nåder gilla; och Kongl. Majit befallde, att Dess Nådiga Proposition i ämnet skulle, i enlighet härmed, till Rikets Ständer under denna dag expedieras. Ut supra. Ex~ Protocollo S. G. Schyberg. Kongl.
Aucloritet må förständigas att anbefalla verkställighet af de i 1648 års Conventions-Stadga omförmälde Syner, så, enär 3:dje Allm. Besv.- och Ekon-Ut skottets Betänkande j N'o 128. 7 punkten af samma Stadga innehåller, såsom orden lyda: "vid hvar Pre"stegård skall hållas en Syn> och dä rätteligen prof vas och skattas, hvilka ”hus kunna vara nödige och hvilka till öfverflöd. De} som nödige äro, ”skola af Allmogen hållas, de andra efter handen afskaffas,” enligt hvilket Stadgande församlingarnes invånare uppenbarligen äro berättigade att sjelfve hos vederbörande Auctoriteter, påkalla Synernes förrättande, der de finnas nödige, oell, i händelse de ändock åsidosättas, deröfver i laglig ordning föra klagan, synas ytterligare föreskrifter i detta hänseende icke erfordras, hvarföre Utskottet hemställer, att motionen i denna del må förfalla. Stockholm den 3o November 1840. STOCKHOLM , Elmuns och Granbergs Tryckeri, i 84o. 1 Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottets Memorial, N\o 129, Betänkande 130. 1 N:o 129. Ank. till Exp. Utsk. d. 16 Dec. 1840, kl. 1 c. m. Memorial, om arfvode för extra Canzlie-bitrude.
I anledning af förbehållet vid första punkten , att , då den tolfte förekomme, närmare förklara uttrycket: efter 1664 ars myntfot, ingick Ståndet nu i öfverläggning härom och antog de af Herr Tjefrén uti reservation emot Betänkandet, Nio l4, pag. 235, a3G och 257, under Njris 1 , 2 och 3 framställda hufvudgrunder för förändrad myntfot; och i öfrigt gillades tolfte punkten angående mynt-enheten, endast med följande förändringar: 1:0 att i stället för dessa ord: en lägre enhet, än 1664 års Myntordning utsätter; lis Prat. Utdrag den I-» October 1829, och 1776 ars RealisationsFörordning åberopar, utsärtes: en lägre enhet, än den nuvarande, och a 11 i stället för folj »nde period: och att denna enhet ma blijva ett silf ver mynt aj lika värde med 18 sk. silf. ver efter 1664 års myntfot, och alltså, enligt. realisation sgri/riden , motsvarande värdet af 1 Rdr Bibo, uttryckes: och att denna enhet må blifva ett silfver mynt, motsvarande En Riksdaler Bancosedlur efter of vannämnde bestärnningsgruud : 9:0 Att ibland de uti momentet Litt. B. uppräknade underafdelningar af Biksdalern skall försvinna den föreslagna af R:dr, och tilläggas den af ^ R:dr; och 3:0 att vid slutet af 12.te punkten bör inflyta följande tillägg: och Öfverlemna Rikets Ständer till Kongl. Maj t, att, sedan atvexlingeri börjat , och ett tillräckligt belopp af nytt Silf venny rit kommit i rörelse, aflysa det gamla Silf ver myntet, ifrån och med åttaskillirigsstyeken samt derunder.
Prop. N:o I, om Statsverket ISöG. 13 På 1855 års medel hade General-Tull-Styrelsen i medlet af nästlidne Juli månad levererat till Stats-Kontoret mer än G,700,000 R:dr, och jemväl under innevarande år har denna vigtiga Statsintrad visat sig vara i ett anmärkningsvärdt stigande. Då beräkningen af hvad densamma kan komma att i den när o o mäste framtiden utgöra, ankommer på de tullbestämmelser, som vid den nu öppnade Riksdagen fastställas och ännu icke med visshet kunna förutses, men till ledning dervid likväl förekommer, att Svenska Ledamöterne i ilen afJvongl. Maj:t i Nåder förordnade Komité för ordnandet af Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfartsförhållanden under den 2 nästlidne Maj inkommit med underdånigt förslag till ny Tulltaxa och en för öfrigt i åtskilliga delar förändrad tulllagstiftning, har Kongl. Maj:t, under förutsättning, att detta förslag, hvaröfver vederbörande Embetsverks utlåtanden ännu icke fullständigt ingått, kommer att väsendtligen läggas till grund för Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut i ämnet, ansett lämpligt att i främsta rummet taga i betraktande bemälde Komitéledamöters uppgjorda beräkning dels öfver den sannolika ökning eller minskning i inkomst, som för hvarje särskild artikel skulle följa af den föreslagna nya tarifen, och dels öfver det resultat, sorn förmodades deraf uppkomma med hänsigt till tullinkomsterna i deras helhet. I denna kalkyl är den tulluppbörd, hvilken enligt nu i allmänhet gällande stadganden skulle kunna äfven för kommande år beräknas, jemte de hittills till Handelsoch Sjöfartsfonden samt Städernas tolag utgående afgifter, som föreslås att ingå i tullafgiften, upptagna, på grund af 1855 års erfarenhet, till ett sammanlagdt belopp af
Af de sednare utfärdade bevillinings-förordningar kan ej heller någon slutsats i nämnde syftning hämtas. I den lindel dåniga skrifvelse, som Rikets Ständer vid j823 års riksdag afläto till Kongl. Maj:t förekommer väl följande: ”Vidare och i betraktande deraf, alt, efter hvad, genom Rikets Ständers år 1810 fattade beslut varit åsyftadi, extra lotering endast bolde träffa s. k. privilegierad jord, samt alt derifrån således äfven böra skiljas alla hemman och lägenheter af kronoskatte och ii alse natur, hvilka enligt förfatlningarne äro underkastade ständig rotering; anse Rikets Ständer alt vid de blifvande jemknings-förrällningarne böra från upptagande i extra roleringen uteslutas: 8 Statssamt .liim. Besa. oell Ekon.-Utskms Ullutande, N:o 63. i:o alla vid iSii års extra rotering antecknade hemman af förenämnde beskaffenhet”, etc. Härvid torde endast hora anmärkas, alt då Rikets Ständers skrifvelse rörer “alla hemman af frälse natur, hvilka äro underkastade ständig rotering", men utsockne frälset i Halland icke var ständig rotering underkastadt, så kunde det icke vara inbegripet bland de hemman, som enligt Rikets Ständers skrifvelse borde från extra rotering uteslutas. Åberopade i$25 års Kongl instruktion och cirkulär samt Kongl, brefvet den 2 November 1833 kunna icke hedler anföras såsom stöd för Halländske utsockne frälsehemmanens skyldighet i förevarande hänseende, enär, enligt 8o § regeringsformen, ingen ny eller tillökad rotering kan tillkomma ulan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut.
Den, som uppsåtligen förstörer allmän kanal-, slusseller jernvägs-anläggning, eller å desamma dertill hörande byggnader, verk eller inrättningar, eller de för framfarten å jernväg använde vagnar elier andra fortskaffningsmedei gör sådan skada eller eljest vidtager sådana åtgärder, att fara eller olycka vid kanaleller jernvägs-farfens begagnande eller allmänt farlig öfversvämning deraf uppkomma kan; straffes med arbete å fästning eller annan allmän straff-inrättning från Iva till fyra år, efter som brottet och omständigheterna äro till. Får någon menniska deraf svår kroppsskada eller sjukdom eller åsladkomines allmänt farlig öfversvämning; straffes gerningsmannen med sådant arbete från fyra till åtta år. Spilles menniskolif och var den brottsliges handling af beskaffenhet, alt han bordt kunna inse, att en sådan olycka deraf var att befara; miste gerningSmannen lifvet. §. 2. Har man af vårdslöshet, utan uppsåt att skada göra, förstört allmän kanal-, slusseller jernvägs-anläggning, eller å dem eller något af deras ofvanomförmälda tillbehör gjort sådan skada, som i g. 1 sägs, eller vållat att fara för kanals eller jernvägs begagnande uppstått eller alt olycka dervid timat; böle från tjugo till tvåhundrade Riksdaler eller straffes med fängelse från två lill sex månader. Spilles dervid menniskolif; vare straff för sådant vållande såsom i allmän lag stadgadt är. §. 3. Gör man uppsåtligen å allmän kanal-, slusseller jernvägs-anläggning eller de* ras förenämnde tillbehör skada, som, utan att kunna medföra sådan fara eller olycka som i §. 1 sägs, likväl åstadkommer väsendtligt hinder eller uppehåll i anläggningens begagnande, eller vidtager man eljest åtgärder, hvilka till sådant hinder eller uppehåll leda; straffes med fängelse eller med arbete å fästning eller annan straff-inrättning från tre månader lill ett år. För ringare skada, än nn sagd är, vare straffet böter från tjugo lill tvåhundrad# Riksdaler. §. i. Är någon af vårdslöshet vållande till sådan skada eller uppehåll, som i föregående §. omförmäles; bote från fem till femtio Riksdaler. §. 5.
Det tillhör allenast Gud, som ransakar menniskors hjeltan, att bestämdt i hvarje fall bedöma afsigten. Det torde för öfrigt kunna anmärkas, utan att derföre i någon måtto försvara anfallssättet, att hvad som får namn af smädelse, understundom med sanningen kan vara öfverensstämmande; och månne fruktan för publicitet icke afhållit mången dålig menniska från handlingar, dem endast en straffande opinion kunnat hinna, och hvilka, ulan den, strafflöst i skuggan kunnat begås? Det verksammaste medel emot oblida omdömen är, utan tvifvel, att söka föra en fläckfri vandel och icke gifva lastarenom rum. Förtal kan likväl svårligen alltid undvikas. Det är afsky-. värdi i alla former; men är väl det hviskade, som sprides likt en löpeld, mindre svart, än det som meddelas genom trycksvärta? Jag tror tvertom. I tryckfriheten ligger just correctivet mot det onda. Det tryckta har åtminstone en viss öppenhet, en påtaglighet, sorn sätter den oskyldige i till - Den 25 Januari i f. m. 2 47 fälle att försvara sig, om han tror sig behöfva det. Lyckligtvis segrar dock det rätta vanligen omsider, och oskulden finnér på ett eller annat sätt upprättelse. Allmänna omdömet förvillas ej eller så lätt; men i hvad fall som heldst skall den orättvist angripne finna sin bästa tröst, försvarare oell Domare i det goda samvetet. Det gifves föga någon inrättning i samhället, der missbruk icke kunna inrita sig. Man mäste dock afse det öfvervägande goda deri, och icke söka frånskilja vidlådande olägenheter på sådant sätt, att ondt botas med hälften värre. För det allmännas båtnad, måste ock personligheten nedstämma sina anspråk. Emellertid har ej mindre dennas skydd, än det allmänna lugnet, påkallat det stadgande, som innehålles i g §. af Förslaget, att nemligen en verklig åsyftning kan bestämma brottsligheten af en skrift, det vill säga endast elen åsyftning, som klart för begreppet är fattlig, och som omisskänneligen i framställningen uppenbarar sig, så alt belackaren icke bakom uttryckets oantastlighet, ensamt betraktadt, må kunna gömma sig.
I det förmenande, att Kofferdi-sjöfarande kunde komma att beskattas två gånger, derigenom alt bevillnings-förordningen i afseende å dem afviker från den i allmänhet uppställda regeln, att hvarje person skall beskattas och erlägga sin bevillning i den ort, der han är mantalsskrifven, har Johannes Bengtsson från Christianstads län föreslagit, att i bevillnings-stadgan måtte klart och tydligt bestämmas, att bevillning efter 2:dra Art. måtte påföras sjöfarande endast i den stad, hvarifrån de idka sjöfart, samt alt i intet fall utdebitering måtte ifrågakomma mera än på ett ställe. Då emellertid Bevillnings-förordningen uttryckligen stadgar, dels i 46 §., att kofferdiskeppare, sjökapilener och befälhafvare å ångfartyg skola taxeras för den inkomst, de i denna egenskap åtnjuta, endast i den stad eller å den ort, dit fartyget hörer, dels uti 136 §. 2 morn., att sjömän skola erlägga bevillningen enligt 2 Art. till det sjömanshus, der de anmält sig till sjöfart; sä synes nämnde förordning icke gifva anledning till den af motionären befarade olägenhet; hvadan Utskottet hemställer, att Johannea Bengtssons motion må förfalla. , §. 137.
Den practiska Statijlifka kännedomen går då hand i hand med tillämpningen, och detta sätt öfverfäffar ju vida i rättvisa äfven den mest noga Theoretifka kun - Esil ii Maji f, ni\ l'kap■, som icke, i likhet med den förra medger iakttagandet af tillfälliga förändringar. lag vill nu komma tili sjelfva grunderna för Beviliningens utgörande, hvilka serskildta grunder vid tillämpningen skola följas, men, "efter min vördsamma tanka, uti Räkensksperne såsom nu, till deras olika rubriquer, icke upptagas, utan sammanslås i DebetsSedein un-t der den gemensamma Hufvudtiteln Bevillning, hvarigenom betydlig enkelhet i Räkenskaperna uppkomma^ äfvensom lättnad för kontrollen , och med detsamma möjlighet att minska Tjenstemännens antal äfven i denna del af Styrelseverket} som, i eå många afseenden, geS nom bibehållandet af föråldrade former än-j damålslöst utsuger Medborgares ringa tillgångar. Om det af mig föreslagna sättet att fördela Bevillningen skulle antagas, torde af Högloft. Ut/kottets föreslagna grunder mycket kunna utgå och än mer böra förändras; men i allt fall anser jag följande dervid vara underkastadt närmare bepröfning, innan ett antagande bör komma i fråga. i;ö. Angående perfonela afgiften, torde deti äf Utskottet gjorde ändringen icke varit behöflig; den förra kunde således få vidaré fortfara. 2 0.