Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bade egentligen ämnat dröja med att yttra mig i denna fråga, till dess den återkom från 3oa Den 4 December e. m. Utskottet; men dä Herr Hjerta nu önskar, att Banko-Utskottet måtte tillstyrka den åtgärd, att Rikets Ständers Rank med början af nästa år skulle mot lag ränta upplåna penningar, så önskar jag blott få fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, att en slik åtgärd af Banken endast skulle gagna Handels-Classen i Stockholm. Herr Hjerta: Jag måste ej mycket bedraga mig, om jag vågar påstå, att det väl ej kan vara allenast de Handlande i Stockholm, som hafva nytta af den föreslagne 2 procent-upplåningen. Det finnes väl andre än Handlande, så väl i Stockholm som närliggande orter, hvilka hafva behof af att hålla Cassa. Men, mine Herrar! det finnes dessutom en stor del medborgare, som hafva i Banko-Disconten beviljade Lån, hvilka icke kunna utbetalas på flera månader af brist på medel. Månne ej dessa äfven äro betjente med att utfå dem? Och om Rikets Ständer besluta den åtgärd, jag anvisat, skola de erfara, att redan uti Januarii månad tillräcklige medel skola erhållas för Discont-låningens behof, och att alla de nu hvilande lånen skola kunna utassigneras. Friherre Boije_, Ludvig: Så skiljaktigt jag i många delar af Herr Hjertås financeprojecter tänker med honom, så skjddig anser jag mig att hålla honom mycken räkning Den 4 December e. m. 3o3 för det nu ifrågavarande förslaget. Det allmänna intresse det rörer, påkallar mig alt derföre böja min röst; ocb jag tror att Rikets Ständer icke handlat ratt, om de, efter att 2:ne månader hafva varit tillsamman, synts hafva velat göra intet för att afhjelpa den tryckande penningeförlägenhet, hvaruti allmänheten nu befinner sig. / Friherre Cederström: I händelse den förlägenhet Friherre Boije omnämner, är verklig, anser jag vida lämpligare, att Rikets Ständer då öka Discont-fonden, utan att betala ränta till Stockholms Handelssocietet.
Majit ställda berättelser om de förhållanden, hvilka Embetsverkens hufvudböcker och dit hörande handlingar närmare utreda, jemte behöriga general-sammandrag af de räkenskaper, som vid den förestående revisionen skola utgöra föremål för granskning, men ingalunda föreskrifvits, ali ifrågavarande berättelser borde innefatta någon detaljerad redogörelse för hvarje administrativ förvaltningsgrens förhandlingar-under revisionsåren; hvilken redogörelse vore, hvad Flottan och Lotsverket beträffar, så mycket mera obehöflig, som Revisorerne kunna af de arbetsm. fl. berättelser, hvilka, jemlikt 16 § 2 mon. i Kongl. — 230 — Maj:ls för Förvaltningen af sjö-ärenderna den 18 Februari 1841 utfärdade nådiga Instruktion, i Februari månad hvarje år till Eders Kongl. Maj:t ingifvas, hemta alla erforderliga upplysningar i omförmälda hänseende. Öfver de anmärkningar, som i Revisions-berältelsen förekomma emot Stockholms Stations räkenskaper, har Förvaltningen infordrat vederbörandes vid Stationen förklaringar, hvilka denna dag kommit Förvaltningen tillhanda och nu i underdånighet öfverlemnas. Hvad Revisorerne för öfrigt anfört, innefattande blotta anmälanden, har Förvaltningen icke ansett föranleda lill något yttrande å dess sida. Remisshandlingarne varda härjemte återställda, och Förvaltningen af sjö-ärenderna framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ls underdånigste, tropligtigsle tjenare och undersåter, J. KREUGER. Uhr. j. rlomstedt. g. e. lundstedt, r. w. bäckborg. P. O. BÄCKSTRÖM. Referent. Stockholm den 5 Mars 1850. Fr. Hallström. Stockholms Stations Kamrnaroch Sjö-militie-kontors förklaring i anledning af 1849 års Revisorers an märkningar vid nämnde Stations räkenskaper. Ödmjuk Förklaring! § 1.
På alla dessa grunder vågar jag vördsamt föreslå: 5H. 5 34 Den 7 April. t:o Att eli noggrann undersökning blir i ämnet företagen, och hvarom R. St. torde hos K. M. höra göra und. anhållan; att genom denna undersökning må utrönas, med hvad rätt särskilda städer tolagsafgifterna uppbära, till hvad belopp och å hvilka varor den blifvit staden tillåten, äfvensom å hvilka varor och till hvad belopp otillåten tolag blifvit uppburen. 2:0 Att lill alla enskilda interessens lugnande—interessen, som säkert af tolagens undersökande eller blotta motionen derom genom representanter komma i stark rörelse — R. St. behagade besluta, alt fråga ej kan uppstå om någon återbäringseller redovisningsskyldighet för det förflutna. 3:o Att R. St. hos K. M. måtte anhålla, det förslag till en ändamålsenlig och på rättsgrunder stödd fördelning af tolagen städerna emellan blir verkställd, grundad på ett medium af de sednaste årens rättmätigt uppburna tolagsinkomster, i förhållande till tullinkomsterna på stället samma år, och att detta förslag till fördelning må blifva R. St. sednast vid nästa Riksdag förelagdt. 4:0 Att R. St. må besluta, att, intilldess denna undersökning och fördelning blir af dem stadfästad, tolagsafgifter må, till ett för de 5 sednare åren utredt medii-belopp af förhållandet emellan hvarje orts tolagsbelopp och der för året influtna tullbelopp, blifva från tullcassan hvarje stapelstad årligen tillhandahållna, och tolagen hädanefter alltid blifva inberäknad i den på hvarje vara uti tulltaxan lagda tull, hvarigenom tullafgifterna blifva på alla ställen i Riket lika, möjlighet blir beredd för uppgörandet af en generel tulltaxa och de trafikerande vinna en stor lättnad, då de endast behöfva uppehålla sig med en uppbördsman och en liqvid, i stället för att, såsom nu, hafva tvenne. Genom denna sednare åtgärd skulle de större städerna äfven vinna vid att slippa underhålla särskilda tolags-uppbördstjenstemän. Skulle R.
Ridderskapet och Adeln besynnerligt att jag, som redan förut reserverat mig emot Utskottets be - Den 20 Juli é. m, 917 slut, likväl icke såsom olagligt, utan sorn mindre liberalt, nu gär att bevisa det Utskottet haft rättighet vägra mig få viddess Betänkande bifoga min stridiga tanka. Efter 106 §. RegeringsFormen beslutar {Utskottet med Riksens Ständers rätt, huru* i vida en eller flera af StatsRådets Ledamö[ tér skola ställas till ansvar inför RiksRätten, Enligt 107 §. RegeringsFormen pröfvar Utskottet med lika magt och rätt, om någon anmärkning finnes, sorn är af egenskap att böra till Plena anmälas, och Utskottets, det är, dess pluralitets beslut, kan uti intetdera fallet i Ståndens Plena ändras. Om frågor rörande anmärkning mot en eller flera af StatsRådets Ledamöter i Ståndens Plena eller något annat Utskott vid ConstitutionsUtskottet väckas i den form och de ordalag, som i 99 §. Riksdagsordningen är föreskrifvet, kan Utskottets åligganden deraf icke förändras; ty om en sådan till Utskottet remitterad anmärkning är af beskaffenhet, att Utskottet pröfvar det en eller flera af StatsRådets Ledamöter derföre böra ställas under RiksRätt, så åligger det Utskottet, att derom foga anstalt i den ordnin g lagen föreskrifver, utan att inhäm Den 20 Juli e, m. ta Standen» afgörande: pröfvar Utskottet en salunda gjord anmärkning ogrundad, Jernnäs Standen dei af Utskottets beslut, men icke af sjelfva anmärkningen: endast vid de tillfället], då Utskottet enligt 107 §. RegeringsFormen till Ståndens Plena anmält anmarkningar emot en eller flera af StatsRådets Ledamöter, äga Stånden rätt att besluta i, ' v sådana ämnen, och äfven dä är denna beslutande rätt inskränkt ine mbesvarande af den frågan:
– Och du, gårdsfogde, för in käringen någonstädes, så att folket slipper gapa på henne, tilldess nådig lagmannen bestämt, hvar hon tillsvidare skall härbergeras ... Kom nu, du lilla hår af Hin Onde! – Vill man skilja oss åt? Skall ej min mor följa med? utbrast Ellen. – Hvad vill ni göra med min dotter? ropade på samma gång Ingrid ångestfullt. – Hå, ni få snart träffas igen. Ge er tillfreds! sade länsmannen. – Bråka nu icke, utan släpp vackert er dotter! Lagmannen väntar. – Ljuger ni bara icke? frågade Ingrid misstänksamt, idet hon ännu höll sina armar kring flickans lif. – Nej, du galna hexa, jag svär vid min salighet, att du snart får återse henne. Intet krångel nu! – Och ni svär, att ni ej skall plåga och misshandla henne? Länsmannen blef otålig och ryckte med våld Ellen ur sin ängsliga mors famn. Derefter fördes de åt hvar sitt håll, Ingrid till en liten kammare i flygelbyggnaden, till hvilken dörren bommades, och Ellen vid länsmannens sida öfver gården åt det stora herregårdshuset. Ingrid hade knappt hört dörren stängas bakom sig, förrän hon i trots af sin moderliga ängslan, kände sig öfverväldigad af den djupa sömn, medelst hvilken naturen söker bereda ny lifsolja åt en slocknande organism. Det fanns i kammaren en säng, fylld med halm och med ett groft lakan utbredt deröfver. Dit vacklade Ingrid, och det dröjde få ögonblick, innan hon, med de blodiga, sargade armarne korslagda öfver sitt bröst, slumrade in i en ljuf, svalkande dröm, som spridde en bedräglig glädjeglans öfver hennes ansigte. Hon drömde, att hennes son återvändt såsom en mäktig furste, att han kommit, för att rädda moder och syster och öfver hafvets böljor föra dem till ett lyckligare land. Emellertid gick Ellen, ledd af länsmannen, med temligen säkra steg sitt ovissa öde till mötes. Hon blickade sig omkring, i hopp att få se Adolf, men ehuru detta hopp ej uppfylldes, kände hon sig dock styrkt af den tanke, att han ej var långt borta, och att således ett hjerta, som ville hennes lycka, icke klappade fjerran.
Af detta förhållande hafva Rikets Ständer funnit sig föranlåtna att genom underdånig skrifvelse den 19 Mars 1851 föreslå, det de i fråga varande hemmanen i Skåne, Halland och Blekinge måtte få under enahanda vilkor, som för Bohus län äro genom Kongl. Brefvet den 23 Sept. 1812 stadgade, på 30 år utarrenderas, samt Kongl. Majits nådiga beslut och påbud härom, efter vederbörandes hörande, meddelas. Vid fråga om behöfligheten af en sådan författning kan anmärkas, att i händelse densamma vore gagnelig för Skåne, Halland och Blekinge, likasom för Bohus län, den troligen äfven skulle vara det för flera orter, men att anledningen, hvarföre den skulle endast för de i fråga varande tillstyrkas, icke är nöjaktigt utredd. Finnes en lag, hvarigenom innehafvare af annexoch mensalhemman i Skåne, Halland och Blekinge är tillåtet, att för iner än sin innehafvandetid dessa hemman bortstädja; så borde utan tvifvel en så rättsvidrig tillåtelse genom lag afskaffas, ehvad man sedan ansåge lämpligt att låta hemmanen fortfarande disponeras af deras rättmätiga innehafvare, eller genom allmän försorg utarrenderas på tretio år. Så vida deremot något dylikt lagstadgande, till grund för det öfverklagade missbruket, icke kunnat uppgifvas; behöfde ju ej heller, till afskaffande deraf, publika arrenden mera för de i fråga varande landsorterna införas, än för hvarje annan ort i riket, der hemman af likartad beskaffenhet (prestestominar) finnas. Men om således det i Skåne, Halland och Blekinge »brukliga förfarandet», att borlstädja annexoch mensalhemman på längre tid, än indelningshafvaren äger dem disponera, saknar grund i gällande lag; så kan det ju ingenting annat vara, än ett missbruk, hvars fortsättning och menliga verkningar det ankommer på lagskipningen att afhjelpa, i den mån, rättelse lagligen sökes.
Utskottets i 59 punkten gjorda hemställan bifölls, med den ändring, alt dels der tillstyrkta anslags-belopp höjdes från 6,000 till 9,000 R.dr Riksmynt och dels orden på 4:de raden: ”i fäderneslandet bosatta” uleslötos. Med afslag å Utskottets hemställan i 84 punkten beviljade Ståndet ett anslag af 50,000 Ridr Riksmynt, att användas til! byggnader vid Botaniska Institutionen i Lund. De i 105 och 104 punkterna tillstyrkta anslags-belopp för läroverks-byggnader i Wexiö, Wisby, Nyköping, Uddevalla och Götheborg blefvo af Ståndet beviljade, att utgå på sätt Utskottet föreslagit, med ogillande dock af det vid dessa anslag lastade förbehåll, ratl några kostnader för byggnadernas underhållande icke komma att drabba Stats-verkef’, hvilket förbehåll ansågs böra uteslutas. Utskottets i 107 punkten gjorda hemställan afslogs. lil punkten återremitterades. Ståndet afslog Utskottets tillstyrkande i 117 punkten. Med ogillande af yttrandet i 122 punkten beslöt Ståndet, för sin del, att Rikets Ständer må till Kongl. Majits disposition ställa en summa af 2,000 R:dr Riksmynt till understöd för utgiftande af den återstående 5:dje delen utaf verket Scriptores remm Suecicarum; och skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas, att med Preste-Ståndet i detta beslut sig förena. Tabellerna N:is 8. 9, 10 och 11 godkändes, så vidi förestående beslut ej deruti föranleda ändring. Frän Uögv. Preste-Sldndet. S. D. Remitterades lill Slats-Ulskottet en af Professor Agardh, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, denna dag väckt motion, angående löne-förhöjning för Bibliotheks-amanuenserne vid Lunds Universitet. Från Heden. Bonde-Ständet.
Jag skulle önska, att af ordföranden i StatsUtsk. erhålla upplysning, huruvida statsregleringen i afseende på utgifterna redan är inom Utsk, uppgjord och färdig att till R. St. öfverlemnas; ty i annat fall kunde det inträffa, att väntan blefve nog lång, och om detta betänk, bör återremitteras, vore, derest sådant skedde nu på förhand, tiden icke obegagnad. Jag befarar således, 6 H. ~ 54 4*6 Den 10 M*j c. m. att tiel måhända förloras och icke vinnes genonx det nu föreslagna uppskofvet. Frill. Palmstjerna: I anledn. af Hr v. Hartmansdorff* förfrågan får jag äran tillkännagifva, att alla hufvudtitlarna äfvensom indragningsstaten blifvit i StaltsUtsk:s plenum nfgjorda , samt att utlåtm derom äro till Exped.-IJtsk. aflemnade. Trenne liufvudtitlar äro redan tryckta och med det öfriga fortsattes, så alt Exped.-Utsk:s cancelli gifvit tillkänna, att alltsammans inom 5 å 6 dagar blifver färdigt. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att StatsUtsk:s utlåt. N:o 78 skulle hvila pä bordet, tills StatsUtskts betänk:n rör:de hufvudtitlarna tili It. o. Ad. inkomma. Då nu ånyo föredrogs Bevilln.-Utskrs d. 5 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 5, ang:de grunderna för den blifvande allm. bevilIn., blef detsamma ånyo lagdt på bordet af Gr. Cronhjelm, Otto Au g., och Hr R o tlilieb, Axel Fredrik. Företogs till pröfning Hevilla.- och Oecon.-Utsk:ns d. 5 dennes e. m. på bordet lagda betänk. IV:o a, i anledn. af väckta motioner om jagtbevillning till premier för rofdjur* dödande. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius:
Det är en opinionsyttring ronde olämpligheten deraf, som jag önskade att R. o. Ad:s beslut nu skulle uttrycka. Huru det må gå uti det förstärkta Utsk. kan vara mindre maktpåliggande. Jag inser likväl icke hvarföre vid de voteringar, som i della Utsk. skola förekomma, contrapropositionerna icke skulle kunna blifva så ställde, att icke äfven Gr. Cronhjelms reservation kommer till omröstning, och att dä ändamålet möjligen äfven skulle kunna vinnas. Jag fortfar att yrka afslag på denna § uti den föreslagne bevilln.förordn. Gr. Cronhjelm: Uti sak har jag intet att tillägga till hvad jag sista gången anförde; men det synes mig obilligt att få uppbära förebråelser att genom min reservation hafva tillstyrkt II. o. Ad. en åtgärd, som icke skulle vara med dess värdighet förenlig. Om det icke skulle vara med Konungamaktens värdighet förenligt att tillåta införande af denna §, så torde det vara förenligt med R. o. Ad:s värdighet att bringa den uti ett billigare skick, än den för närvar, sig befinner. Hr von Hartmansdorff: I sjelfva saken instämmer jag med Frih. Palmstjerna, Nils. Jag kan icke eller påminna mig annat än alt R. o. Ad. vid föreg:de riksdag afslagit all bevillning på karaktersfullmakter, på den grund som Frih. Palmstjerna nu har uppgifvit; men jag har icke protocollet till hands och kan derföre icke bestämdt upplysa förhållandet. Jag trodde icke eller, att någon medlem af Ståndet skulle försvara denna oriktiga afgift och var sålunda oförberedd på det motstånd, som nu göres emot afslag på denna §. Jag får lika med Frih. Palmstjerna fästa Ståndets upppmärksamhet derpå, att äfven om man ser sig slutligen få orätt, så bör man likväl, när man är öfvertygad om alt man har rätt, uttala denna mening inför alla dem som kunna fälla ett riktigt omdöme i fäderneslandets angelägenheter, de må vara större eller mindre. Denna fråga är egentligen vigtig derföre, att den är ett bemödande af R.
Innan jig går att besvara de anmärkningar en värd Ledamot, Herr Montgommerie, gjort emot Arméens organisation på Inspectioner och Brigader, nödgas jag förut såsom Konungens föredragande i commandomål och således en bland organerne af den constitutionella styrelsen, hvars prerogativer böra upprätthållas vid lika helgd som den lagstiftande rnagtens, crindra den värda Ledamoten att ifråga - Den Februmrii. varande organisation under dess militairiska egenskap, i följd af Regeringsformens 7 d> och J4:de §• §-, tillhör Konungens eget bepröfvan* da, såsom Högste Befälhafvare för Krigsmag* ten till lands och sjös. Hvad åter dess oeconomiska förhållanden beträffar, tyckes all anmärkning i desse afseenden, eber prasscriptionen af 2:ne utan åtal förflutne Riksdagar, till det minsta kunna betragtae såsom öfverflödig. Detta ömtåliga nit att upprätthålla verkställande magtens rättigheter, skall så mycket säkrare gillas af Höglofl. Ridderskapet och Adeln , som inom denna upplysta krets hvar och en vet och erkänner att, i en constitutionell Monarki, Thronens prerogativ är icke blott ett medel, utan ett af hufvudvilkoren för den lagbundna frihetens bibehållande. Men fastän jag således an6er betänkligt, att, såsom officiel organ, aflemna de underrättelser Herr Montgomerie tycktes önska, tillåter mig styrelsens kända öfvertygelse om offentlighetens nytta, och bjuder min personliga vördnad för Höglofl. Ridder&kapet och Adeln, att såsom enskilt medlem af detta Ssånd, dessa underrättelser upplysningsvis meddela. I följd af denna min enskilta önskan, att $å fullständigt som möjligt är, besvara de gjorde inkasten, anhåller jag om Höglofl. Ridder^kapet och Adelns benägna tillståod att först få uppgifva den chronologiska upprinnelsen af
R:dr 32 sk. eller till 10,000 R:dr Bmco årligen öka det vid sisth Riksdag Bestämda anslag till Institutet för blinda och döfstumma, under förbehåll, att der ytterligare, kostnadsfritt, intages 14 elever; öfverlemnande Rikets Ständer underdånigst till E. K. M. att, utan rubbning af hvad angående nuvarande antalet elever är stadgadt, med afseende å folkmängden och inom hvarje ort befintliga blindas och döfstummas antal, bestämma de tillökade friplatsernes fördelning emellan Stockholms stad och de olika Stiften, så att en hillig proportion dem emellan på det hela må blifva beredd. I öfrigt hafva de å denna Hufvud-Titel upptagne anslag blifvit oförändrade bibehållne, sådane de hittills utfått. Penninge-anslagen under Sjette Hufvud-Titeln hafva, i följd häraf, blifvit sålunda bestämde, alt från och med 1841 års början och intill näst vidtagne stats-reglering utgå; Milda Stiftelser; Wadstena Krigsmanshus-cassa Banco R:dr 36,600; — Transport 36,600: — Expeclilions-Ulskoltels Forslag till und. Dito i Landsorterne 3,000: — Lazarettet i Slockholm 5,000: — Hospitals och Lazaretters underhåll 4,003:24. Stora Barnhuset i Slockholm 1,166: 32. Institutet för blinda och döfstumma . 10,000: —- Summa Banco R:dr 68,880: — De å denna Hufvud-Titel hittills upptagne indelningar hafva Rikets Ständer funnit böra fortfarande utgå, men efter den beräkning, som den blifvande Riks-Staten för år 1841 och följande åren intill näsla Riksdag kommer att utvisa. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 December 1840.
Rättighet att ingå i förening, som nu sagd är, tillkomme jemväl innehafvare af sådan jord, som tillhör kronan eller allmän inrättning, då den under stän dig besittnings-rätt upplåten är. Har förening blifvit ingången för boställe eller under viss tid upplåten lägenhet, som kronan eller allmän inrättning tillhör, vare den ej gällande mot sednare innehafvare, med mindre föreningen blifvit godkänd af den embets-myndighet, som öfver bostället eller lägenheten närmaste tillsyn eger. 8 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123. Förening, som på grund at denna § upprättad är, må ej ega gällande kraft utöfver 10 år, sedan den i Rättens protokoll blifvit intagen; jordegarne dock obetaget att den förnya för högst 10 år hvarje gång. § 20. 1 fråga huruvida stängsel emellan egor skall för gemensamt gagn upprättas eller hållas inom bylag eller samfällighet, som i 11 § sägs, gälle deras mening, som största lott i bvlaget eller samfälligheten ega. Lag samma vare, der fråga uppkommer om begagnande af stängsel-vitsord emot egare af jord, som till bylaget eller samfälligheten gränsar eller om ingående med honom i sådan förening, som i 19 § omlörmäles. Äro de delegare i by laget eller samfälligheten, som i nämnde frågor i olika beslut stanna, å ömse sidor liklottiga, vare deras mening gällande, som anse stängsel ej böra ega rum. Har fråga om samfäldt begagnande af stägsel-vitsord mot angränsande jordegare genom flertalets beslut, som nu sagdt är, förfallit; varén dock de, som ölverröstade blifvit, deraf ej hindrade att påyrka stängseln, der de vilja öfriga delegarnes andelar deri öfvertaga. § 21. Släpper någon med uppsåt ololligen kreatur på annans egor, bote fran och med tio till och med tvåhundra Riksdaler. Missbrukar man betesrätt å samfäld mark, vare bot från och med Fem till och med Etthundra Riksdaler.
För öfrigt har intet emot mitt anförande blifvit andraget, och inskränker jag mig derföre blott till att påpeka, det alla docenter icke äro ämnade till akademiska lärare, och att de derföre icke genom allt för lockande utsigter böra qvarhållas vid akademien, hvarest de under sådana omständigheter utestänga andra (rån erhållande af ett stipendium. Jag fortlär i mitt yrkande om återremiss. Hr Montgommerie-Cederhjelm, Robert Nils Germund: Något formelt hinder för en återremiss tror jag icke finnes; men jag hemställer hvad dermed skulle vinnas. Det finnes sex docentstipendier vid hvarje universitet, som blifvit föreslagna att höjas från 500 till 750 rdr hvartdera. Nu har blifvit ifrågasatt att, i stället för denna förhöjning i stipendiernas belopp, öka deras antal i Upsala. Det är således ganska lätt att bilda sig en föreställning om denna sak, som jag tror bör kunna afgöras utan återremiss, synnerligen som jag icke finner något skäl att förändra Utsicts förslag, till hvilket jag alltså får anhålla om bifall. Hr Pauli: Den siste värde talaren tycks icke hafva kom mit underfund med hvad som med återremissen varit åsyftadt. Meningen vore att använda dessa föreslagna 3,000 rdr till inrättande af nya stipendier, nemi. fyra för Upsala och två för Lunds universitet, hvilket jag anser både rättvist och bättre för akademierna, än att höja de redan befintliga stipendiernas belopp. Hr Tornerhjelm, Rudolf: Det är ganska lätt att för stå meningen med den begärda återremissen, nemi. att få en annan fördelning af det föreslagna anslaget; men jag tror icke att vi skulle vinna annat dermed än en onyttig och onödig tidsutdrägt. Ståndet kan nu icke förändra hvad af Utsk:t blifvit föreslaget; utan antingen måste punkten bifallas eller återremitteras; och som jag icke kan finna någon fördel af denna sednare åtgärd, så får jag anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan. Gr. Mörner, Carl Göran:
Af förstnämnde antal voro: Mantalsfria : Sedan år ?832 skulle således Länet hafva ökat sin befolkning, efter den förra uppgiften med 2,937 personer, och enligt den sednare med 3,84g, emedan populationen, vid i833 års början, enligt Mantals-Längderne endast var 8i,343 personer. Af förstnämnde antal voro enligt samma Längder 78,102 personer tillhöriga Länets 86 Lands-Församlingar samt 6,178 dess 2:ne Städer. I Gudsfruktan, laglydnad, oskrymtad vördnad för Konungen och kärlek till Fäderneslandet stå Länets invånare icke efter sina medborgare i andra provinser. Deras lynne är allvarsamt och, genom barndomens vanor och uppfostran, stämdt till ovilja emot ansträngd sysselsättning, omtanka och verksamhet. I skogsbygderne är dock folket vida mera arbetsamt och härdigt, än på det bördiga slättlandet. För binäringar och slöjder saknar Epländningen håg; hans mästa tid upptages af åkerbruket om sommaren och körslor under vintern. Om också med skälig säkerhet får antagas, att Allmogens uppmärksamhet, under de sednare åren mera än förr, fästat sig derpå, att Ladugårdsskötsel äger stort värde, så är dock visst, att af denna skötsel ännu icke på långt när upphemtas all den inkomst, som den med omsorgsfull vård borde och skulle gifva.