Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår den i 11 §. åt en försumlig låntagare förunnade befrielse ifrån skyldighet alt längre än 2:ne månader efter förfallotiden, ehvad lånet då blifvit inbetaldt eller icke, betala 3 procents öfverränta, så synes densamma icke vara med full rättvisa öfverensstämmande, då man i 14 §. stadgar, alt om Bank, i anseende till bristande tillgång, ejvid uppvisandet infriar förbindelse eller creditsedel, skall innehafvaren njuta ränta efter 8 för 100 om året till den dag, då betalning sker. Äfvenledes kan jag ej inse någon billighet uti att Privat-Bank, i afseende på fordringar, bos dess gäldenärer skall åtlyda årsstämuing för bevarandet af sin rätt, då innehafvare af Bank-invisning, till och med 2 Ar efter af Kongl. Maj:t utfärdadt åläggande, att sådan till inlösen uppvisa, skall ega sin talan mot Bank-bolag öppen. Vigten och värdet af de skäl, som legat till grund för beslutet att minsta sedelvalör, som enskild Bank skulle ega rätt utgifva, blifvit bestämd till G R:dr 32 sk. Banco, bar jag svårt att fatta. Efter min öfvertygelse skall en sådan bestämmelse, jemte andra, som äro af natur att blottställa enskild Bankrörelse för alla möjliga chicaner, utan att någon egentlig trygghet att erhålla betalning beredes innehafvare af Privat-Bankssedel, göra all enskild Bankrörelse, grundad på egen sedel-emission, omöjlig. Vill man hafva enskilda Banker, måste man tillåta dem under sådana vilkor, som äro möjliga att uppfylla. Annars är klokast, att helt enkelt besluta deras upphörande. En sådan förklaring vore åtminstone ärlig. Hvad man vinner genom de högre sedelvalörerna bar man ej synnerligen gjort sig reda för. — Vid Filial-Conloren skall genom ständigt skeende inbetalningar på Discont-, Creditivsamt uppoch afskrifnings-räkningar, hädanefter, såsom hitintills, inflyta Bankosedlar af lägre valörer, till och med skillings-sedlar.
Cederströms sednare yttranden, sorn instämma i deri åsigt, alt skjutslega» borde vara lika öfverallt. Jag är skyldig att redovisa för orsakerna, hvarför Utsk. ej liar kurmat komma till det resultat, att föreslå lika förhöjning i skjulslegan. Ulsk. liar med della förslag hufvudsakligen åsyftat, ej att förhöja skjutslega», utan att befria jorden ifrån lungan af skjulsningsskyIdiglieten. I samma ögonblick , sorn skjulslegan blifver förhöjd, lika för liela Riket, i samma ögonblick fästes delta onus ännu mer vid jorden; ly då ökades intresset för jordbrukaren att fortfara med skjutsningen, och derigenom blir det alldeles omöjligt att få några entreprenader. För alt nu draga allmogen ifrån den för jordbruket förderflig» skjutsen och tillvägabringa entreprenader, måste man begagna det i min tanke rättsenlig» medlet att höja skjutslegan der entreprenader inrättas. Att hitta på någon norm för skjutslegan, är icke möjligt. Såsom ett exempel på skadligheten af detta onus för jordbruken, vill jag anföra den händelse, då en reserv skjnlsskyIdig blir kallad att skjutsa, just när han har hästarna för lasset och under det ett åskmåln hotar. Då får han lemna sin säd oinkörd. En sådan förlust, som han då gör, kan ej genom någon skjutslega betalas. Då emedlertid skjutsen i olika orter är mer eller mindre tryckande, så bör skjutslegan äfven rättas efter de olika locala förhållandena, och dess rätta belopp utrönas säkrast genom enlreprenadauetioners anställande. Måhända hafva icke alla Ståndets ledamöter gjort sig reda för, huru Utsk:s förslag är beskaffad t.
Men vill ni inte ge mig litet musik till afsked! Det var lättare att spela än att tala. Jag gick fram till pianot, där låg en del noter — och så spelade jag den där. — Hvilken? — Quasi una Fantasia. Bellmans skor Jag hade en morbror, som dog 1829 vid åttionio års ålder. Han brukade berätta åtskilliga historier, hvilka förnämligast vände sig omkring Gustaf den tredje och hans samtida. Karl Michael Bellman var en ibland dem, om hvilka han hade mycket att förtälja, emedan han varit personligen bekant med den store skalden. Ibland de berättelser, som fäste sig i mitt minne, ehuru jag då var endast ett barn om tio år, var en som handlade om ett par gamla skor, tillhörande poeten. Bellman var, såsom enhvar vet, i en långtifrån ekonomiskt oberoende ställning. Han hade visserligen, sedan han lämnat Upsala, låtit inskrifva sig så väl i Banken som Tullverket; men han var fullkomligt oduglig till sifferkarl. I hans själ arbetade andra krafter än de, hvaraf bildas en ordentlig och nitisk tjänsteman. Naturen hade bestämt honom att vara en sångfågel, som sjöng af inre kallelse, obekymrad om morgondagen. Lefvande endast för stunden, öfverlämnade han åt sina sånger att bevara hans minne åt eftervärlden. Namnet Bellman blef också snart kändt öfver hela riket. Den unga, glada, själfsvåldiga och oförlikneliga skalden måste blifva allas älskling, och hans sånger flögo från stad till stad under benämningen: “Visor, tryckta i år“. Hyllad och firad af alla, från konungen till den ringaste undersåte i riket, hade Bellman, det oaktadt, svårt att taga sig fram i verkligheten. Han sjöng sig visserligen till vänner och beundrare, men icke till kläder och föda. På den väg bland lagrar och vinrankor, han vandrade, skulle han säkert blifvit i saknad af det nödvändigaste, så framt icke den tredje Gustaf suttit på Sveriges tron. Själf skald, älskade och omhuldade monarken hvar och en som idkade skaldekonsten och ansåg det för sin plikt att vaka öfver att icke något poetiskt geni gick förloradt under striden med de timliga behofven.
Det af Hr von Ilartmsnsdorff nu föreslagna föredragningssället förefaller 111ig nära nog, som 0111, i fråga om en representationsförändring, man skulle förklara sig för bibehållandet af den gamla, med förbehåll att få antaga allmänna val, ty, såsom jag har förklarat, beskattningen är i denna fråga hufvudsaken, och det vore en ren motsägelse att göra en förändring deruti, sedan man beslulit att vidblifva Slrindlunds motion. Jag skulle tro, att man kommer enklast ifrån saken, om Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. om antagande af Slrindlunds motion med öppen rätt att ändra 43 § ronde gårdfarihandel, dä Gr. Cronhjelms förslag komme alt utgöra contra propos. Sedan öfverläggningen nu förklarats vara slutad, yttrade H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm., att Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., i sitt anförande föreslagit, alt R. St. skulle genom und. skrifvelse åt K. M. öfverlemna, att i hela denna fråga vidtaga de åtgärder, som pröfvas ändamålsenliga; men att då detta förslag syntes vara oberoende af den fråga, sorn nu varit under öfverläggning, det torde, i öfverensstämmelse med hvad Frih. Palmstjerna sjelf medgifvit, vara lämpligast, alt behandla detsamma såsom en särskild motion. I sjelfva saken hade 3:ne särskilda förslag blifvit framställde. Några ledamöter hade nemi. yrkat ovillkorligt bifall lill Riksdagsm. Strindlunds förslag; Gr. Cronhjelm hade deremot föreslagit, alt den skulle på det sätt bifallas, att Slån - Den 1C November f. m del för sin del beslöle, ali nuvar. bränvinsförorduing må bibehållas oförändrad, ulom i fråga om dels afverkuingsförmågan för. särskilde classer af redskap, och dels gårdfarihandel med bränvin; och slutligen innehölle del 3 förslaget, alt den nu gällande förordningen skalle bibehållas oförändrad, utom i sistnämnde afseende eller i fråga om gårdfarihandel. Gr. Cronhjelm:
Boställen och på lön anslagne annex-, mensaloch stom-bemman, samt de under ecklesiastik-, civiloch militär-boställen lydande hemman och lägenheter A Bevillnings Utskottets Betänkande, JM A. skola, lika med andra hemman, till deras värden uppskattas, och den deraf tili fyra procent beräknade inkomst tilläggas innehafvarens öfriga löningsförmåner, och bevillning efter redan stadgad grund påföras, med iakttagande att, då bevillningen ulgått af boslällsvärdet, den indelda boställsräntan från löneberäkningen försvinner. För militie—boställen, hvilkas afkomst ingår lill gemensam löningsfond, utgår bevillning på sätt uti 84 § stadgas. § 7. Patroni Ecclesiarum i Skåne, Halland och Bohus län, som njuta spanmål af kronoeller kyrko-tionde, betala . fem procent af spanmåiens värde, ulräknadt efter den för orten, der spanmålen utgår, näst före taxeringen satte markegång. Lika afgift erlägges ock af den kyrkorne i dessa orter tillhörande tionde, som ej är på lön eller till andra bestämda ordinarie utgifter anslagen, och uträknas värdet på nyssnämnda sätt; äfvensom af domkyrkorne i riket, för deras inkomster i spanmål eller hemmansräntor, sedan derifrån blifvit afräknade endast sådane, efter särskild stat utgående, löner, för hvilka innehafvarne, efter denna artikels ofvanstående^^, till det belopp förut stadgadt är, bevillning erlägga. B) Bevillning af Städer ne. § 8. Handlande, Skepps-redare samt egare af Skeppsvarf och Fabriker taxeras och Utgöra bevillning, i förhållande till deras vilkor och rörelse, med Fem för hundrade af den inkomst, de under nästföregående året njutit. Endast aflöning för verkliga arbetare och arbetskostnad samt bevisliga förluster, i och för sjelfva rörelsen eller handteringen, men icke näringsidkares lefnadskostnad eller andra dylika utgifter, få derå afräknas.
10 li en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Statsocii Banco-Utskoltens gemensamma behandling remitterad motion, Star Oiof Lindbeck från Hallands Län hemställt: att, med afseende på de stora olägenheter, hvarföre i synnerhet landtmannen vore blottställd derigenom, att Krono-utskybierne måste utgöras i Riks-Bankens mynt, oagtadt inom flera orter PrivatBankemes sedlar vore nästan de enda utelöpande, Rikets Ständer måtte förordna, att Privat-Bankernes sedlar måtte få uti Kronans uppbörd em otta gas, eller att åtminstone Krono-Fogdarne i Halland måtte åläggas alt emottaga Småländska oell Skånska Privat-Bankernes sedlar emot ersättning för besvär och remiss-kostnad; hvarjemte motionären föreslagit, att, för bevakande af det allmännas säkerhet, ett Kronans eller Rikets Ständers Banks Ombud måtte tillsättas vid hvaje Privat-Bank, såsom controllör öfver sedel-ulgifningen. I anledning af denna motion, deruti flere Ledamöter af BondeSlå ndet instämt, hafva ytterligare följande förslag till afhjelpande af d,ö deruti omförmälde olägenheter blifvit afgifne, nemligen: 1:0 af Nils Persson från Södermanlands Län: alt såväl vederbörand uppbörds-män och Landt-Ränterien, som Riksgäldsoch Stats-Contoren hädanefter måtte få i uppbörden emottaga Privat-Banks-sedlar, emöt det att Privat-Bankerne fingo ersätta remisslage eller transportkostnad för deras sedlar, hvarefter Riksgäldsoch Stats-Contoren lättligen kundo å Privet-Bankernes i hufvudstaden varande invexlings-contor låta utbyta samma sedlar emot Banco-sedlar; 2:0 af Hans Jansson från Elfsborgs Län: alt Privat-Bankerna mätte förpligtas att i hvarje provins hålla invexlings-contor för deras sedlar, Bill, till R. St.
Lämpligare utväg för ändamålets vinnande, än den redan föreslagna, har tftskottet ej kunnat finna; och denna utväg, som jemväl i allo öfverensstämmer med den för såväl allmän, som enskild hushållning gällande naturliga grund, att utgifter icke böra ifrågaställas utan hänsigt till sättet för deras bestridande, synes således fortfarande förtjent af uppmärksamhet; hvadan Utskottet får till Rikets Ständer för grundlagsenlig behandling vördsamt hemställa följande förslag till ändring i Grundlagarnc: Regerings - Formen. §• 59. Efter Rikets och Stats-verkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna. Dessa behof böra genom bevillningar fyllas, och hör Konungens framställning härom åtföljas af förslag rörande sättet, huruledes sådant lämpligast ske kan. Riksdags - Ordningen. § 27, mom. 1. Lo. Propositionen, angående Stats-verkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, och som åtföljas bör af förslag, rörande 6 k'onslilulions-Vtskollels Memorial, -V; o V. suttet att genom bevillningar fylla hvad Staten han tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna, öfverleinne Konungen antingen vid det tillfälle härom å Riks-Salen hållas. Stockholm den 20 Maj 1854. Ii es e r v a lion e r: äro anmälda af Herr Friherre Lagerfelt, Carl, Herr Biskopen Butsch, Herr Biskopen Hallström, Herr Professoren Lindgren, Herr Doktor Broman och Herr Kontraktsprosten Tegnér. Wto ?). Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 12 m. Memorial till Rikets Stunder, med förslag till lindring i 68 § Biksdags-0 rdningen, angående tiden för Revisioner ne af Statsverkets, Bankens och Riksgalds-Konlorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Vid föregående'
Skulle under förrättningen tvister uppstå gäller de flesta rösterna och om röstetalet är lika har ordföraren utslagsröst. Kommitterade skall skyndsamt avkunna sina beslut och meddela jordägaren, som i fall av missnöje har 3 veckor på sig att överklaga hos befallningshavaren. Skulle under förrättningen några speciella omständigheter uppstå som fordra Kongl Maj: ts förordnande, skall kommitterade genast anmäla detta hos Kongl Maj: t. Datum ut supra. CARL. Kungörelse varest sådana mål, som förut tillhört accisrätterna, bör tills vidare upptagas, sedan bemälte rätter, genom landtullarnas indragning kommit att upphöra. Stockholm den 14 februari 1811. Genom landtullarnas indragning kommer accisrätten att upphöra. Ärenden som hört dit behandlas nu i stapelstäder med sjötullkammare av sjötullsrätten och i övriga städer vid rådstugurätten. Stockholms slott den 14 februari 1811. CARL. Kungörelse angående tullfri införsel av utländsk sill. Stockholm den 15 februari 1811. För att lätta och uppmuntra införsel av sill, vilken nödvändighetsvara vars tillgång inom riket för närvarande saknas, vill Vi förordna att utländsk sill tullfritt, med undantag av den s k holländska, må tills vidare införas i riket. Stockholm den 15 februari 1811. J LILJENCRANTS. Kungörelse angående preskription för publika räkenskapers revision och redogörares ansvar; Stockholm den 18 februari 1811. Preskriptionstiden har beräknat till 10 år från den dag då handlingarna blivit granskade i kammarrätten. Tiden ändras nu till 10 år från den dag de lämnats in. Redogörs för olika slags räkenskaper. Det finns flera oreviderade räkenskaper liggande hos kammarrätten, då det under kriget inte funnits tillräcklig betjäning. Stockholm den 18 februari 1811. SAMUEL af UGGLAS, CARL JOHAN GYLLENBORG Förordning angående vad som i anseende till utländska resande iakttagas bör. Stockholm den 19 februari 1811. Följande stadga för i riket vistande eller hit ankommande utlänningar gäller: Var och en främmande makts undersåte, som vill vistas i landet antingen för enskilda angelägenheter eller för sitt nöje skall begära tillstånd.
Detta bestreds, såsom man erinrar sig, af R. o. Ad., då Konungen och de 3 andra Stånden 1789 antagit säkerhetsakten. Uti bevillningsfrågor beslöt hvarje Stånd serskildt för sig och de intressen det ansågs representera, utan alt deri kunna af de andra öfverröstas. När sedermera år 1809 den nya Reg.F. bereddes, var det som först såsom behöfligl framställde sig till afgörande för lankan, att bestämma sättet för grundlagsförändringar, och sålunda tillkom stadgandet i 81 g Reg.F., alt rikets grundlagar icke kunna ändras eller upphåfvas, utan R. Sl:s sammanstämmande beslut och Konungens sanktion. Då man 396 Den 23 September f. m. derjemte ansåg nödigt att lenina R. St. den rättighet de förut icke ägt, den nemi. som omtalas i 62 §, att ”sedan statsverkets behof blifvit uppgifvet och af R. St. pröfvadl, ankommer det på R. St. att en deremot svarande bevilln. sig åtaga, samt tillika fastställa huru serskilda summor deraf skola till serskilda ändamål användas och dessa summor under bestämda hufvudtitlar uti riksstaten ansia", så blef det en nödvändighet, att, då man sålunda tillerkänt de olika Stånden beslutanderätt i dessa frågor, stadga, huru i de fall, då ett afgörande var oundgängeligt, möjligen blifvande skiljaktigheter, såsom då 2 Stånd stanna emot 2, skulle afgöras. Af sådan anledn. tillkom äfven 69 §, som bestämmer huru detta skall tillgå, nemi. genom votering i förstärkt StatsUtsk. Denna § har sedermera undergått en obetydlig förändring, ty enl. dess ursprungliga ordalydelse skulle vid voteringar i förstärkt StatsUtsk. en ledamot afhålla sig derifrån i st. f. att en voteringssedel nu aflägges och endast öppnas i händelse af behof.
Det har förekommit Revisorerne anmärkningsvärdt, aLt behöriga attestater pa räkningar och verificationer å dagliga behofvet af proviant vid ofvanberörde Correetions-Inrättning saknats, så att vederbörlig control i detta afseende icke kunnat erhållas på annat sätt, än genom Utdrag ur de vid Corrections-Inrättningens Kammar-Contor förde, endast af Revisionen i Fång-Styrelsen granskade, journaler; — Och har derförutan re visi men af denna Inrättnings räkenskaper i betydlig mohn försvårats af det mildre fullständiga bokföringssätt, som under åren 1833 och 1834 samt förra delen af år 1835 ägt rum. Utan att ingå i ctl. bestämdt yttrande i afseende på systemet för Correclions-Inrättningarne och de i sammanhang dermed gällande Författningar, hvilket system och hvilka Författningar synas, i anledning af sednare tiders erfarenhet, vara högt förtjente af den lagstiftande magiens närmare granskning, anse sig Revisorerne likväl böra fästa Rikets — 150 Ständers synnerliga uppmärksamhet på nödvändigheten att vidtaga snara och verksamma åtgärder, till förekommande deraf att Stats-Verkets betydliga kostnader i och för fångars underhåll icke måtte fortgå i tilltagande, åtminstone icke utan en för Staten motsvarande fördel af ett i afseende på fångarnes vård och moraliska förbättring ändamålsenligare Correctionssystem. Anslagen för Stuterierna och Hästafvelns förbättrande. Redovisningen för dessa medel innefattas för närvarande uti: l:o. Den från Stuteri-Öfver-Styrelsen afgifvande Redogörelse, som upptager fyra, hvar för sig skiljda, Cassa-Räkningar, redovisande för medel, hvilka uppburits af Öfver-Styrelsen och derefter blifvit disponerade, dels till de 3:ne Stuterierne och dels till andre utgifter i och för Hästafvelns förbättrande m. m.; samt 2:o. De från de 3:ne Stuterierne, hvar för sig, ingående Redogörelser, hvaruti, utom de från Öfver-Styrelsen ankomne medel, jemväl upptagas sådane, hvilka influtit, antingen från Landt-Ränterierne eller till följd af skedde försäljningar.
Utskottets slutliga yttrande, att ifrågavarande förändring är väl förberedd genom lydelsen af 1 § af nu gällande förordning i ämnet, synes hafva så mycket mindre vigt som detsamma icke rör sjelfva saken, utan endast innehåller att något formelt hinder för förändringen icke i berörda § förefinnes. — Ett hinder, som, om förändringen bifölles, i alla fall vore lätt undanröjdt. Såsom följd af det nu anförda och enär den besparing, Utskottet velat bereda Statsverket, ingalunda uppväger hvarken de fördelar, som skrifstämplar å hela ark medföra, ej heller de olägenheter, som af deras afskaffande skulle uppstå, får jag vördsammast hemställa, alt Rikets Höjd loflig a Ständer behagade, med afslag å Utskottets Betänkande i forberörda del, besluta att föreskriften i 2 § af förordningen angående stämpelpappersafgiften. i det kela ark ä 25 och 50 öre skola vara att tillgå, skall bibehållas, samt att öfriga dermed sammanhängande delar af förordningen (§ 8 mom. 17) derefter rättas.» Häruti hafva instämt: Herr N. P. Lindeström, Herr E. Swarts och Herr A. L. Holmqvist. 2:o af Herr v. Talmannen P. Murén: »Ansvar för uraktlåten eller för låg kartering bestämmes i § 16, momentet 1, för embetsman eller enskilde personer till »böter motsvarande 25 procent af det felande eller undanhållna stämpelbeloppet, dock ej under 5 R:dr» och i momentet 4, för agent för »utländskt» försäkringsbolag till enahanda belopp, nemligen 25 procent, men dock ej under 50 R.dr. Emot denna, enligt min åsigt, lika obilliga som onödiga skilnad i minimibelopp för enahanda förseelse och enahanda bötesansvar i procentbelopp, 24 Betiiltnings-Ulskollcls Betänkande N:o 7. får jag mig vö rd s ani m a s tvrese r ve ra samt lika vördsamt föreslå att minimibeloppet i momentet 4 blifver, i likhet med bestämmelsen i momentet 1, åsatt till 5 R:dr. Uti denna reservation har Herr S. Renström instämt. 3:o af Herr S.
Alla i Socken boende för Hemmansbruk skrifne, äga wid Wal, antingen directe till Ledamöter i Hushällnings-Nämnden, eller ock till Electorer efter hwad i 2 och 4 §. §. stadgadt är, rättighet till omröstning antingen de fjelfwe äga Hemmanet eller bruka en annans, hwadan följer, att ingen kan rösta för flere Mantal, an han sjelf brukar, ehuru manga Hemman han ock mä aga. 6 §. Hwarje Sockens Fullmägtig ma utan hinder till Ledamot i Nämnden wäljas. Honom äligger, att genast efter Walet aflemna till SocknePresten en Förteckning, pä alla da walde Nämndens Ledamöter, hwilken om Juldagen pä Predikstolarne uppläses, och tarfwas ingen widare kungörelse härvM/ utan äger Nämnden derefter pä sätt ; * s Cap. n? 2 Den 6 Julli 2 Cap. föressrifwer att samlas sch sine göromål tillträda. ? §- Ingen wald Ledamot mä första gången förutan laga förfall afsäga sig det honom uppdragna förtroendet, men wäl da samma person andra gången efter någon tids förlopp blefwe kallad. 8- §- Hwarje ar kommer en tredjedel af Nämndens Ledamöter, alt ombytas pa det sätt, att första aret wid sista qwartalets sammankomst, lotta alla Lekamöcerne sig emellan om de Fyra som döra alga. Andra aret sitta de Aua äldsta, men sedan taga alltid de fyra afträde, som längst warit i schlan.
Aina kände, att hon borde stanna hemma, men kärleken till det där arbetet drog, o c h längtan efter det tärde. Där upplågade många små heta strider i häradshöfdingens annars fridfulla hem. Aina talade sig varm o c h lofvade k o m m a h e m igen, bara h o n finge pröfva sina krafter en enda gång, under ett enda år, o c h ändtligen medgåfvo föräldrarne suckande, att hon skulle få sin vilja fram. » Jag vet inte hvad s o m far i nutidens flickor, » af slutade häradshöfdingen med dyster uppsyn den sista__och hetaste debatten, » alla vilja bli sjuksköterskor. » Aina blef mörkröd i ansiktet, o c h på samma gång var det något, s o m isade h e n n e: h o n hade alrig sett saken ur den synpunkten. Och när den nu upptäcktes för henne, var det, s o m om skimret, hvilket hennes fantasi spunnit öfver sjukDagarne, s o m följde, gingo så fort, veckor o c h månader flögo; när man sysslar m e d ett arbete, som man älskar, får tiden vingar. Och den vid all lifvets bekvämlighet vana fröken A i n a märkte, nur ödmjuk hon blef för hvar dag, s o m gick. När man blir skickad o c h skuffad af alla, när vaktmästare o c h tvättmadamer se ned på en s o m på ett oting, o c h när man k o m m e r underfund m e d, att allt ondt, som göres inom sjukhuset, föröfvas af eleverna, bland hvilka man själf är en — då får man lägre tankar o m sig själf, än man någonsin anat. Men det skadar j u inte, tvärtom. Aina var belåten m e d sin värld från m o r g o n till afton. Någon tid till förströelser blef sällan, öfrig. H o n hade åtskilliga gånger varit inbjuden till en kusin till sin far, som väl ansåg sig böra protegera o c h bereda litet o m v ä x l i n g åt sin arbetande unga släkting, men jämt hade oöfverstigliga hinder k o m m i t i vägen.
Då nödvändigheten bjuder ali, medelst öppnade utsigter till befordran och förbättrade aflöuingsvilkor m. m., uppmuntra unga läkare till inträde i Arméens ständiga Läkare-Corps, och derigenom afven för framtiden vinna säkerhet, att denna Corps städse förblifver både fulltalig och tjenstbar, äfvensom alt derjemte bilda en stam af erfarna Reserv-läkare för de fasta sjukvårdsanstalterna, högst behöflig, ani Arméen en gång måste göras mobil, får Kongl. Majit till Rikets Ständers bifall framställa: Transport Ridr 17,500: Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 185$.