Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa vilkor uppfyllas, om fördelningen sker sålunda: att hvarje indeld infanteri-bataljon (stam och beväring sammanräknade) blifver omkring 700 man, och hvarje indeld fältjägare-bataljon likaledes omkring 600 man; att gardes-regementena till fot hvartdera erhåller 150 man; Skånska hussaroch dragon-regementena hvartdera 80 man; hvarje af de öfriga kavalleriregementer och korpser 40 man; Jemtlands hästjägare 20 man; Svea artilleri-regemente 120 man; Göta och Wendes artilleri-regementena hvartdera 60 raan, samt artilleri-depöten och sappörerna tillsammans 3l8 man. Härigenom komme bevärings-manskapet att blifva sålunda fördeiadt, att: lista Klassen. 4 Klasser. Infanteriet erhölle 10,243 raan, 40,972 man, 51,215 man. S:a 55,905 man. Reserv-manskap 24,780 man. Summa 80,685 man. Serskidt upprättade tabeller lemna närmare upplysning om så väl styr kan af hvarje regemente och korps (stam och beväring tillsammans) äfvensom styrkan af stam och beväring inom hvarje railitär-distrikt, som ock det antal bevärings-manskap, som skulle hvarje regemente eller korps tilldelas. I detta förslag till bevärings-manskapels fördelning äro Jif-bevärings, samt Wermlands fältjägare-regementer, Hallands bataljon samt ena bataljonen al Jemtlands fältjägare-regemente icke påräknade till stam för bevärings-manskapet, såsom dertill obehölliga, i händelse den nu föreslagna planen för armeens organisation vanne Eders Kongl. Maj:ts nådiga godkännande. 31 Sedan sålunda planen för landt-armeens blifvande organisation och vapenöfningar blifvit framlagd, återstår att uppgifva såväl kostnaden, som öfriga vilkor för verkställigheten. Den Stående arme'ens Vapenöfningar.
Hr Printzensköld, Carl: Gr. Lagerbjelke har anklagat Exped.Ulsk., för att icke hafva genomläst och ställt sig till efterrättelse 73 § Riksd.Ordn. Jag kan icke vidkännas riktigheten eller rättmätigheten af denna anklagelse, till hvilken orsaken tydligen visar sig vara den, att Gr. Lagerbjelke rakat glömma sakens behandling från sin början inlill dess nuvande stadium, enär Gr. Lagerbjelke sagt, att det varit Utskrs skyldighet att nu inkomma med förslag lill sammanjemkning af de olika meningarne i st. f. voler:spropos. -r. Gr:n hade bort ihågkomma att Gtsk. redan en gäng tillförne fått emottaga en återremiss af det ifrågavande skrifvelseförslaget, för alt just dä fullgöra hvad i 73 § förekommer, nemi. att sammanjemka RiksStms meningar. När denna återremiss afläls från Borgareoch BondeSt-.n, så ber jag Gnn vara öfverlygad derom, att Utslcs ledamöter använde hela den lilla insigt hvarmed en hvar af dem var utrustad för alt, om möjligt hade varit, utfinna ett medel till sammanjemkning, men när man der läste, hvad Gr:n sannolikt icke har läst, nemi. diskussions-profina, som lågo till grund för äterremissen, så fann man der, att Borgareoch BoudeSnn återremitterat i sådant ändamål, att det var en rak omöjlighet för Exp.- Utsk., att genom utbyte af de i mern. begagnade ordalag, emot hvilka, som helst, tillfredsställa Borgareoch BondeStms åsigter i frågan. Exped.Ulsk. förutsåg, vid detta förhållande att, om man äfven hade begagnat de ordalag, som Gr.
Lag härom bör stiftas, enär han ic - 1364 Lagutskottets Betänkandett. ke kail instämma med Utskottet i den lankan som obestämdt synes åsyftad, att Krigs Articklarnes och Smedjegårds Reglementets föreskrifter kunna i stället för en sådan allmän lag tillämpas; 4:o i 1111 gällande författningar ej skall kunna igenfinnas det föreslagne stadgandet om angifvare^ skyldighet att träda i häkte, när han på sitt ansvar yrkar någons gripande, hvarföre uppgift yrkas på den författning som sådant innehåller; 5:o att i afseende på Utskottets yttrande i frågan om en häktad persons rättighet att befrias från fängelse, när han af en Domstol blifvit frikänd från häktet, förekommer, att det svårligen lärer inträffa, att den Domstol, sorni utslaget frikänt en anklagad från häktet, skulle genom den af Utskottet omförmälte särskilda pröfning vägra honom att ställas på fri fot: men att den lag saknas som gifver denna högre kraft åt den särskilda pröfningen, än åt sjelfva utslaget; och har Rutberg sluteligen ansett det icke hero på någon dess förklaring, huruvida Utskottet rätteller orätt fattat dess meningmm hvadsom hör eller icke hör genast antagas i dess förslag, om afsk aflande af allt annat kropsstraff än fängelse eller lifvets förlust, samt Öferlemnat åt hvarje läsare af förslaget och Betänkandet att härutinnan döma, hvarvid han anmärkt, alt redan vid andra tillfällen Utskottets mening, att LagCommiteens arbete hör afhidas, blifvit inför Hcderv. BondeSlåndet granskad, och galla; Lagutskottett BetHitkåndeu. nu hvarken mer eller mindre än förut; att föremålet nu är blott af större vigt-, hvilket borde öfvertyga om angelägenheten attdestorner bereda skyndsamhet, cch icke glömmas af någon som för öfrigt belijertar ämnets vigt.
Deremot åtager Den 5 Martiin Stager sig CreditBanken för framtiden alla de DepositionsB anken under sednare åren påbördade heterogena lånoch andra invecklade operationer: båda Bankernes oundgängliga betjening aflönas af CreditBanken. 5) Hela nuvarande Rörlesecapitalet i penningar omsattes på så sätt, att inom viss inoch utrikes behörigen kungjord praescriptionstid, vid presentation af-minst loo Riksdaler Bancoi sedlar} SilfverBanken utvexlade så stor del nya fanna depcsitions-attester till minst 10 Riksdalers valeur som kunde belöpa sig derå, enligt devaluationsgrunden. Dessa nya sedlar lingö i den större rörelsen fullt, orubbadt silfvervärde. För resten förmodligen hälften lemnades invisning på CreditBanken, som derå skulle utgifva utan afdrag resten i sedlar, med den enkla påskrift: Sveriges Rikes Credit-sedel pd En Riksdaler o. s. v., hvilka sedlar med stadgadt värde circulerade jemte Silfversedlarne, likasom Riks-gäldssedlarne sedan 1800 gjordt det bredevid Bancosedlarne i lika valeur som pappers Banco, sedlarne nu äga. Den gamla Riksgälds-sedeln fick en tredjedels förminskning i numerairen. Banken skulle såmedelst för evigt återställas i dess primitiva egenskap af Depositions-anstalt eller National-Skattkammare: dess sedlar, såsom fullt aequivalerande mynt, blefvo orubbad norm för alla framtida transactioner. Jag kan Bil, till Ridd, 0. Ad. 522 Den 5 Martil, ej föreställa mig, att med ärligt iakttagande af dessa mesurer Banken ännu skulle behöfva å~ läggas låta silfrét ur hvalfvén komma i rörelsen, som i nuvarande ställning visserligen vöre betänkligt. CreditBankens sedlar circulerade, på den lika kraftigt snbsisterande hypothekoch. gar antie-f onden, i allmänna rörelsen och Kronans uppbörd, med samma om ej större säkerhet än nu.
Om Rikets Ständer härtill bifalla, kommer således att till Kongl. Majit i underdånighet göras en framställning, väl af inskränktare omfattning, men dock af samma syftning med den Herr Petre föreslagit, och då i öfrigt med visshet kan antagas, att, om Kongl. Maj:t finner någre sådane förändringar i Rikets försvarsverk kunna vidtagas, som, jemte det Rikets försvar fortfarande är betryggadt, bereda möjligheten af en minskning i de betydliga anslagen under 3:dje och ^:de IIufvud-Titlarne, Kongl. Majit äfven med tillfredsställelse skall omfatta denna möjlighet till beredande af lindring uti allmänna ulgifterne, och derom i Nåder till Rikets Ständer göra den framställning, som pröfvas lämplig; så anser Utskottet på dessa skäl, att ofvananfimie, af Herr Petre' yttrade, allmänna sattser, i afseende på organisationen af Rikets försvarsverk, icke böra föranleda till någon serskild underdånig'skrifvelse, utan tillstyrkef Utskottet, att Herr Petre’s motion i denna del må förfalla. Stockholm den 16 Maji 1884. N:o gr. Antom till Éxp.-Utsk. d. 16 Maji, kl. 11 f. m. Utlåtande, angående försäljningen af Kronan tillhörige krigsskepp och redogörelsen för derför injlutne medel. (J. A.) Rikets Ständers Revisorer hafva, uti deras år i832 afgifne Berättelse, angående granskningen af Stats-Verkets förvaltning och räkenskaper för åren 1829 och i83o, ibland annat anmält, att, ehuru uti den vid sista Riksdag förehafde fråga, angående försäljningen af Kronan tillhörige krigsskepp och redogörelsen för derför influtne medel, Rikets Ständer .beslutat, icke allenast att elen af lilla Creditivet till liquidation af förlusten å hela denna handel Ijftade summa j au}5i5 R:dr 2 sk._, skulle af skrif vas j utan ock anhållan göras hos Kgl.
Dente, att ffattjfrifningarne jemte allt öfrigt, font bör tjena till grunD för £aperingg#Sommttteerneg åtgärD äro werfflallDe, i weDcrbörlig orDning be# flämma tiDen för Derag fantmanträDcit. §. 98. SeDamöter Dertill wäljag på allmän DvåDfluga, få wäl af Söorgerflapet, forn öfrige inom flaDen ffattffrtfne innewånare af De ©tånD ocf) ©after, font, enligt f>waD förut flaDgaDt är, ega i taxeringen Deltaga ocf> f>wilfa, Der få tillgång är, böra i flaDen ega fjug ocf) tomt. §• 99. ©etta wal förrättag antingen på Det färt, att De wäljanDe, genom all# män omröflning utfe, faitttlige tapertnggmännen, eller att De walberättigaDe inom fwarje Slaf utfe Det antal af SeDamöter, forn af Denfamma börutgörag; fitnnanDe äfwen Denna rättighet uppDragag åt Slectorer, font antingen af De wäljanDe gemenfamt eller af f>warje (Slaf? ferffilDt utfeg; Docf ffall, i Detta ftfl# nämnDa fall, Sleftorerneg antal inom bwarje Slaf urgörag, t förf>åUanDe till antalet af Def taperinggmän. 7i §. 100. Autina ej De mäljanDe ftg om malfättet förena, mtfrDe
»Ni får verkligen gå något stadigare», sade han slutligen, uttröttad af sina ständiga bemödanden att hålla balance samt retad af de halfqväfda skratt, han hörde omkring sig» Men knappt har han talat ut förrän Isabella »gjorde en så extravagant svängning att han som genom ett trollslag fann sig sittande på isen, med benen utsträckta framför sig och stödjande sig på händerna». Det extravaganta är i det hela taget Isabella Bertinis specialitet. Hur har hon blifvit en så farlig och kall Sirén, hon som dock i grund och botten har ett godt hjerta? Hvarifrån detta förakt för mankönet hos en tjugoårig dam så skön som hon? Jo, hon har haft en syster, hvilken hon älskat och dyrkat. Och systern har fallit ett offer för en mans förförarkonst. Sedan detta skedde har Isabella icke velat kännas vid henne. Föräldrarne äro döda och Isabella har utbytt sitt familjenamn, Seller, hvilket hon anser fläckadt genom systerns fall, mot namnet Bertini. Hon har fått plats som skrifverska på ett postkontor, i en by der ingen känner henne. Två gånger om året – sommar och vintertid – reser hon från detta landtliga gömställe in till staden för att med sin skönhet bedåra onda män, fånga dem i sina garn och håna dem då de sprattla i nätet. De båda löjtnanterna sprattla der båda, och fjällas med utsökt grymhet. Först den lille Gyllensparre, som uppmuntrad af hennes koketteri tillbjuder henne sin hand. Den grymma sköna har placerat rivalen, Adler, bakom ett draperi, och han blir vittne till hur kamraten får sin korg. Den demoniske Adler sparas till sist. Isabella har nemligen fått veta, att just han är systerns förförare. Han är också med afseende på kvinnor en stor syndare, men gentemot Isabella har han hittills varit blyg som en skolgosse. Sedan han blifvit ensam med henne – efter Gyllensparres snöpliga afvisande – blir han emellertid plötsligt djerf. Man måste dock rättvisligen medge, att Isabellas koketteri i någon mån ursäktar hans tilltag, äfvensom att situationen onekligen är frestande:
väotez, i p %asez Si-zaz-za, acto-zdez, än gss oct atttid - t^-stza, CMiastiaa, upp, att vi stzatta titt daz / za oct tanezma tustza. SYCatuzens jfazds&amp;la az,testez i fåättaz, oct stagat^ättaz oct sta. Got &gt; dia täzt Svad på aztet ätten am via vat du gastet natten. 1 3£vaz, dit uzvmtande med ätstande Stäm tiz. ddw penna sätz-a-z cct da-taz tändez du Snutit. upp, tåt ditt J^åt ^uzozna Sazp %itit, tzattspo ^a&gt; väcta tvina, p %z,stzäcta, tåt saten sta Stid ' åpvezt^zäsen. Sr stzit oct i tassandetetat, i våzzec^n oct tatjiet, som ditt S^Caz^e titt Svezi^e Get gzipna ditt namn piata, etaz, vi Fredrik tvista. Nycander. Detta sista bud nådde henne måndags aftonen den 19 oktober, då E m m y Rappe i trons frimodighet tillslöt sina ögon i döden. S. och prenumerera nu genast med endast 50 öre på årets sista kvartal af den utmärkta ungdomstidningen » Kamraten ». Ett enastående tillfälle — pr of prenumeration till nedsatt pris! förening och afsöndring. Några ord med anledning af uppsatsen » Kvinnornas palats » i Idun n:r 40, af A v e. - r^öreningsväsendet, sådant det nu utveckr lat sig, är en så i alla samhällsförhållanden ingripande företeelse, att snart sagdt ingen individ undgår att röna någon inverkan däraf. Orsakerna till förenings lifvets uppkomst och snabba tillväxt äro många och behöfva ej här vidröras, ej heller behöfver påpekas det goda och gagneliga, som uträttats genom denna sammanslutning af krafter.
bråka, Där kvinnan tagit fiand om staten, Som är ett hushåll ju i stort, Hon hinner ändå laga maten, 77 / där går allt. så. lätt och, fort,. Och männen våga aldrig kinka. Men ta ' så. tacksamt, hvad de få, IDUN 70 De mest få äta spickeskinka, När fruarna på riksda ' n gå. Så fromma sitta de och nöjda, Förutan både punsch och kort, Och så hj ' ärtinnerligt sig fröjda At allt hvad deras fruar gjort. Där hvarje man är öm och trogen, Arbetare såväl som prins, Och aldrig går han uppå krogen, Därför aM ingen krog det finns. Och på teatrarne i staden Blott idel storverk männen se, De skulle svimma hela raden Vid synen af vår varieté. Jag sporde, om de finge röka Sin pipa och sin cigarett. Det svartes, att de tänkt försöka, Men måste tvärt slå till reträtt. Men ändå slippa de ej lukten, Den kommer från vår jord, man vet, De undra hur det är med tukten, Bland herrarne på vår planet. Jag Mot Där Och teg, som männen låg min doftade godt man kan begripa, ökades mitt groll, gubbes gamla pipa på långa håll. Att pengar sköta de ej passa, Af dem, de knappast se en skymt, Och därför ej med någon kassa En herre uppå Mars har rymt. Och när ?ned fru han sig » fournerar », Omyndig blir han samma dag, Hon med hans egendom huserar Och råder efter sitt behag. Men läsa får han och studera, Och bilda sig på alla sätt, Och därför har han säkert mera vin våra herrar utaf — vett. Där endast kvinnor ordnar bära; De ville männen ge, bevars, Men sägas må till deras ära Då — skämdes herrarne på Mai * s. • • • * Nu höras orden mer ej klara, Det surrar blott i telefon, Det måtte några fruar vara, Som stå och slamra upp i män '. Fru Ur Snorre notisboken. Då vi endast i ungefär hälften af förra numrets upplaga h u n n o låta denna underrättelse ingå, ha vi i dag på nytt meddelat den. Från våra kvinnosällskap.
Allmänna Besvärsoch OeconomieUtslottets; Om upphåfvande af Författningen rörande ståmplingen af husvåfnader; angående rättighet till upphemtning å Sjöstränderne af Hafstång; om deltagande i Soldatrotering efter Hemmans uppskattningsvårde; beträffande frågan om torkad säds aflemnande till KronoMagazinerne ; om en jemnare fördelning hemmanen emellan vid utgörandet af Capellans-Skåppan ; om afskaffande af böter för Rusthållares underlåtenhet att erlägga de till Wadstena Krigsmanshus-Cassa fastställde afgifter; angående skylldighet för Lappske Nybyggares Söner, att ingå i Allmänna Beväringen; i fråga om ny delning efter Hemmantalet af Myror, hvarifrån gödnings-åinnen kunna herntas; om upprättande af en ny Landtb måteriTaxa; rörande väckt motion om inrättande af Gåstgifverier å Wermdön; om återupp - 43° Den 30 Augusti e, riii rättande af en Trivialskola i Kongelf; angående yrkarl inskränkning i Pastorers rösträttighet vid vaj till Kyrkobetjenfe; rörande väckt frågaj att LandsFiscaler ej skulle kunna afsåttas utan rånsakning och dom m. m.; örn tiden för tjenstehjon flyttning; angående föreslagne medel till befordrande af Gymnastiska öfningar; rörande Arbetscommenderingar af indelta Arméen; i ättledning af föreslagne förändringar uti Författningen om SockneStåmmor och KyrkoRåd; rörande väckt fråga om en allmän klädförordning; Örn nyttan af Marcher för Arméen m. m : angående Soldaters skyldighet att underhålla Soldate-Torpen; om förändring i skyldigheten att Utgöra Åfredsoch KronoTiondeSpannemålen j om tillstånd för vissa Finnar, att upprätta särskildta Kyrkor och Församlingar; i anledning af väckt fråga att Norrska Skepp måtte i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska skepp; om Gårdfarihandelns upphörande; i anledning af väckt fråga om vissa föreskrifter i afseende på tillverkning af papper; om beståndet af städjobref å de till Lunds Academie anslagne Praebendehemman; angående SoldaTbeklådnaden vid Vesterbotten3 Regemente; rörande gjorde motioner öm Nationalitetens återupplifvande; om afskaffande af guldj silfver och broderier på Uniformer; rörande Författningarna om pass åt Utländske resande; om Skogsägares befrielse från kostnaderne till klampare-laget i Götheborg; an. gående föreslagne mede?
Län stationerad landtbeskälare, får Öfver-Styrelsen i underdånighet anföra, att någon reqvisition å ersättning, under omförmälda tid, icke blifvit gjord af den person, som vårdat och underhållit ifrågavarande hingst, samt att, då Öfver-Styrelsen icke genom årliga mönstringar kunde erhålla tillförlitlig kännedom om denna hingsts tillstånd, emedan, i anseende till stationsortens aflägsenhet, sådant skulle hafva medfört alltför stora kostnader, Öfver-Styrelsen fann betänkligt att, utan af hingsthållaren gifven anledning, öfversända ersättning för underhåll af en beskälare, som tilläfventyrs kunde vara så vanvårdad, att denna ersättning icke bordt utgå. I öfrigt halden af Rikets Ständers Revisorer yttrade åsigt, att utgifter, tillhörande det löpande året, icke böra öfverskjutas på det följande, alltid blifvit, af Stuteri-Öfver-Styrelsen följd. Som Rikets Ständers Revisorer dernäst yttrat, att den provision af 24 sk. per Tunna, som blifvil utbetald till Kapiten Påhlman för uppköp, magasinering af och ansvar för 800 Tunnor bafra för Ottenby Stuteris behof, vore något hög, får Stuteri-Öfver-Styrelsen i underdånighet förklara, att, enär upphandling af ett så betydligt parti icke kunnat verkställas utan flera företagna resor, samt magasinshyra jemväl är inbegripen uti denna provision, Stuteri-Öfver-Styrelsen hvarken kunnat eiler skäligen bordt häruti yrka någon nedsättning. Då, i hvad anmärkningarne röra Ottenby Stuteri, Stallmästaren Beyer, såsom Stuteriets Chef, sig förklarat samt Stuteri-Öfver-Styrelsen 148 icke bar något att dervid tillägga, får, jemte återställande af de nådiga Remisshandiingarne, Öfver-Styrelsen samma förklaring nu i underdånighet öfverlemna. Stuteri-Öfver-Styrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäk tigste, Allernådigste Konung!. Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste och underdånigsfe tjenare och undersåte, G. A.
Ätten, om rättighet till säte och stämma för, för ägaren af Westanå Fidei-commiss. III. B. 438. A. 720. Gårdfarihandeln om afhjelpande af missbruken med. I. 127. 160. IV. B. 180. P. U. 996. Gäld, utländska, angående inlösen af Rikets. V. B. 977. B. 978. A. 1116. A. 1135. P. U. 1146. Gärdesgård af sten. Se Stengärdesgård. Gärdesgårdar, om tiden då de skola vara i laggilt stånd. III. 177. IV. B. 539» A. 652. P. U. 670. V. E. 542. 40 Götha Canal-arbetets fortgång, angående. II. 238. R. 325. P. U. 649. III. V. B. 846. P. U. 242, E. 361. — Bolag, om skyldighet för, att göra vissa upphandlingar af inhemsk production. V. 1498. A. 1512. P. U. 3. angående förpligtelse för att ersätta kostnaden för annan karls anskaffande, då någon vid arbetet commenderad Soldat blifver oduglig till krigstjenst. IV. B. i8r. Å. 294. P. U. 349. V. U. 717. A. 810. P. U. 838. E. 1269. —i Canal Discont, om ökadt creditif för III. 268. 655. — —. om dess förseende med en sådan förstärkning i dess rörelse-capital, att den kan biträda med lån till Landtbrukets upphjeipande. V. B. i3i. A. 154- P. U. 284. Götha Hof-Rätt, om indragning af. III. 142. R. 217. om tvänne nya löner för. V. 817. P. U. 841. B. 1222. A. 1238.
Ty efter Rotehållarne tycka, att underhållet för dem blifver ansenligen tyngre genom stora läger och arbetscommenderingar; så kunde de endast, och enligt deras urgamla pligt, åläggas att underhålla Soldaten, då lian vore commenderad inom Regementets Stånd, men deremot befrias från underhåll under läger celi arbets-commenderingar utom detsamma. Dessa sednare kost - Den i3 Mars f. m. '77 kostnader kunde uttagas genom Bevillning, men kostnaderne för underhållet på möten är Rotehållarens pligt, synnerligen då han sjelf eftergifvit de deremot svarande fördelarne. Grefve Brahej Magnus: Ehuru fullkomligt delande de Herrars mening, som anse att sakerne skulle mera ändamålsenligt behandlas, om i allmänhet discussionen öfver målen uppskjöts, lill dess de återkomma från Utskotten, kan jag dock ej, sedan så många olika åsigter blifvit framställde i ett så vigtigt ämne som detta, afhålla mig från att äfven yttra mina tankar. Ja! denna fråga är för vigtig för Arméen, och således för nära införlifvad med det Embete, jag har den lyckan att för närvarande bekläda, hvilket ålägger mig att bevaka allt som rörer Armeens bästa, allt hvad som kan befrämja ordningens och disciplinens vidmakthållande, samt bereda utvägar till ernående af instruction och militairisk bildning så väl bland Befälet som Truppen, äfvensom att beifra allt hvad som länder till bevarande af Soldatens helsa, för att jag skulle med tystnad kunna förbigå detsamma. Här har blifvit yttradt, att det ej är Rustoch Rotehållarnes skyldighet, att utan ersättning besörja Truppens underhåll under möten. Jag känner fullkom16 H. i2 178 Den i3 Mars f. m. ligt väl, att de gamla KneckteContracten ej innehöllo någon förbindelse härutinnan för Rotebållarne; men hvad Rusthållarne deremot beträffar, ar förhållandet helt annorlunda, och skall jag genast hafva äran framställa till Ridderskapet och Adeln bevisen härföre. Kongl.
— En usling, som hela sitt lif inte gjort annat än synd, men som två minuter före sin död ropar, att han ångrar sig, han har det då bättre, han kan dö lugnare än den, som hela sitt lif lefvat rättfärdigt och inte behöfver ångra sig! — utbrast Gabrielle. Pastorn smålog och betraktade den unga flickans upprörda ansikte med en vemodigt tankfull blick. — Ja, ni har rätt, han kan do lugnare, — ^ svarade han dröjande, — in-. gen rättfärdighet, kunde den än bestå för människoögon, skall någonsin hjälpa oss genom dödsstundens mörker. Ty vet ni, hvad rättfärdighet utan tro och kärlek egentligen är? — Nej, — svarade Gabrielle och skyggade för pastorns genomträngande blick. — Jo, den är icke annat än högmod. Jag gör min plikt af högmod, jag handlar rätt, emedan jag är för stolt att handla orätt. Men tro mig, det slags rättfärdighet— och sådan är ali mänsklig rättfärdighet — betyder inför Gud intet — mindre än intet! Gabrielle svarad^ ej. Det var någonting i pastorns ord, som träffade hennes ' innersta. Hon kände igen denna högmodiga sträfvan efter rättfärdighet, denna önskan att göra det rätta, på det att ingen skulle kunna säga, att lion förnedrat sig att handla orätt. Hon kom ihåg, då hon en gäng som barn blifvit öfverbevisad. om en osanning, hur våldsamt hon sörjt, icke öfver själfva synden, utan af sårad stolthet. Det blef en stunds tystnad. Grefvinnan, som, medan pastorn talade, oafbrutet hållit sina blickar fästa på honom, vände nu bort dem med en hastig rörelse. Lyckligtvis kommo detsamma betjänten och jungfrun in med tebrickan. Grefvinnan och pastorn reste sig begge två, hvilket för de Öfriga gästerna var en signal att äfven stiga upp. Så snart damerna lemnat sina bestämda platser, blef det genast en mera fri och otvungen ton i sällskapet.