Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Småländska länen gemensamt och särskildt för de öfriga 16 länen gemensamt, rotemantalet utgjorde i de förra länen såväl som i de sednare något mer än 1^ mantal; att rotemantalet i nio län vore större och i sju län mindre än medelrotemantalet de Småländska länen gemensamt; att taxeringsvärdet uti alla ofvannämnda sexton län vore större än i Kronobergs län, uti tretton län större och i tre län mindre än i Jönköpings län och i nio län större, men i 7 län mindre än i Calmar län; Allm. Besv.- och Ekon.-UtsTcottets Betänkande N:o 61. 5 att rotens område uti tolf län vore mindre och i fyra län större än i Kronobergs och Jönköpings, §amt i fyra län mindre och i tolf län större än i Calmar län; samt att, efter medelberäkning gemensamt för nämnda 16 län, utsädet och afkastningen i allmänhet taget vore mindre för en rote i de Småländska än uti de öfriga roterade länen, men att äfven grundräntan vore mindre uti Småländska än i öfriga länen, äfvensom vakansafgiften uti Jönköpings och Calmar län, hvaremot denna afgift i Kronobergs län vore starre än uti de 16 länen. Genom denna utredning af förhållandet i allmänhet med roteringsbesväret i de Småländska såväl som i öfriga roterade länen, hade Kollegierna funnit vara ådagalagdt, dels att, med hänsigt till skattetalet allena, såsom grund för roteindelningen, roteringsbördan, efter medelberäkning af åtskilliga medelgoda rotar i de särskilda länen, icke kunde anses mera betungande i de Småländska än uti flera andra län, och dels att, efter enahanda beräkning, en rotes afkastning visserligen vore mindre uti de Småländska än uti öfriga länen, men att deremot icke blott egorymden och följaktligen äfven utsigten till rotehemmanens utvidgade uppodling till ökad afkastning vore större i de förra, än i de sednare länen, utan äfven grundräntan, uti hvilken rotarnes förbättring icke verkade förhöjning, mindre i de Småländska än i de öfriga 16 länen.
Säden, om ej sa lätt att vårda som Jernet, kan dock lätteligen bringas i ett förvarhart skick, är vida mera användbar och behöfl g. Bristande Capital i en h ndelsgren. som genom Allmänna Magazins-lnrättningens skadliga ingrepp i enskilda handeln, är utan säker erfarenhet, torde ock påkalla något medel för Spannmåls-producenten att försäkra honom från nödvändigheten att sälja sin vara till det oskäligaste vanpris. Säden kan och bör således belånas. Reglementariska föreskrifter böra utstaka att: 1:0 Sädén är ritorr samt endast till större partier af minst 100 T:r få belånas, enskilde kanna sammansätta sig till ett sådant partie i ett namn. 2.0 Allmän vård meddelas, såsom på Rikets Vågar; särskildte rum böra finnas för störrej poster mot särskild hyra, då varan äfven in^ sub. stantia återfås. 3:0 Belåningsbeloppet uppgår till ■§• å •§■ af värdet (till exempel markegångspris ellecj såsom correctiv, medelpris). 4:0 Räntan blir 3 för ioo:det årligen. St a t s-Ut s kott ets Betänkanden. 5:0 Återbetalning sker sist inom 2:ne ar, vid påföljd af pantens försäljning till hvad pris sorn kan erhållas, eller emottagande mot uppbud, såsom om pantgods stadgas. 6 o Utvidgningen är obegränsad , i följd hvaraf Kungörelse om anmälan bör utfärdas, hvarefter företräde meddelas till begagnande så långt anslaget eller utrymmet medgifver på hvarje local. — 7:0 Utländsk Spannmål får icke belånas så vidt förekommas kan. 8:0 Platserne bli Ystad, Malmö, ^Lidköping (kanske Vadstena) och de flere, under afseende å lätt Transport, stor tillgång samt närvaro af Kronoförråds-hus. g;b Omkostnaderne betäckas af Räute-vinsten. Tork-inrättningar böra finnas vid hvarje Magazin, men begagnas emot särskild umgäld. 10:0 Låne-beloppet meddelas i Ränte-mynf, så att Banco-Sedelstocken deraf icke anlitas.
Och ehuru, i anseende till de särskilda förhållanden, sorn i förenämnde yttrande närmare utredas, det hittills endast till en del lyckats Kollegium att genom dessa åtgärder bereda fonden godtgörelse för dess fordran hos bemälte Fabriksidkare, samt möjligheten att å densamma erhålla ytterligare afbetalning numera ensamt beror på Klings personliga förmåga att sådan fullgöra, torde likväl, vid pröfning af förevarande fråga, Eders Kongl. Majit i nåder finna, att bristande uppmärksamhet vid detta ärendes behandling icke skäligen kan läggas Kollegium till last. Den nådiga remissen återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, Storinäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, €. II. SKOGMAN. J. N. BORELIUS. Stockholm den 2 Mars 1852. L. S. C. F. Ström. 5. — 34 — Kongl. Kommerskollegii Advokatfiskals-embetes förklaring, i anledning af en Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid granskningen af Manufaktur-diskontens räkenskaper för åren 1849 och 1850. Ö d m j u k t Memorial! Uti llikets Ständers sednast församlade Revisorers, den 1 December sistlidet år afgifna, berättelse, angående verkställd granskning af de under Kongl. Kollegii förvaltning ställda fonder och medel, förekommer, bland annat, anmärkning derom, att sedan till f. d.
I första Betänkandet medgifver Utskottet att rubbning i ExtraRoterings-Indelningea endast må äga rum för dem som anse sig, I jemförelse till andra, hafva blifvit lidande, för hvilka en tid borde bestämmas, inom hvilket» de ägde att hos Konungen söka ändring och rättelse i den dem påförda Rotering, samt derjemte, att i de fall, då Kongl. Majits och Kronans ombud och ExtraRothållare icke haft något emot den verkställda Roteringen att påminna, som, i följd deraf, under sist förflutna krig, blifvit presterad, densamma såsom faststalld skulle vara att anse. Om Utskottets mening ännu är sådan, har jag ej något deremot att erinra; men skulle åter Utskottets mening nu vara den, hvartill det sista Betänkandet synes gifva anledning, att nemligen jemkning och rubbning i hela ExtraRoteringsveiket kunde verkställas, samt den deri föreslagna jemkning skulle af Kongl. Majit kunna fastställas, utan all pröfning af Riksens Ständer vid nästa Riksmöte så nödgas jag bestrida antagandet af Betänkandet och all förändring i sakens nuvarande skick. D*n 7 Augusti. Jag föranledes dertill af flera considerationer, hvaribland jag får nämna att följden af det förslag, att alla oroterade bemansägor skulle efter shattläggningsgi under betraktas , och alla uppodlingar till åker och äng komma i beräkning, kommer att blifva den att ExtraRoteringen i allmänhet, till srörre antal Rotar — otvifvelaktigt blifver förökadt, och de Extraroteringsskyidige derigenom blifva betungade med en högre rotering utöfver deras medgifvande vid Igro åis Riksdag, dä ExtraRoreringen infördes , och jemförelsevis till gamla Roteringen, för hvilken hemmantalet utgör grunden för Roteringens utgörande; hvarjemte uppmärksamheten derå bör fästas, att bemödande och kostnads användande til! odling och hemmans förbättring måste upphöra genom åläggande af ökade förbindelser för egendoms-förbättringar, som i alia tider man ansett förtjena allmän uppmuntran och allmän erkänsla, men icke, genom åläggande af förökade onera böra motverkas.
De måste bära henne i säng. När hon vaknade sutto de båda vid hennes säng, baddade hennes tinningar och egnade henne alla omsorger. ”Stackars kära Marie, hur är det med dig? Du blef så häftigt sjuk.” Mannen uppträdde endast som stum person. ”Väninnan” ville öfvertyga att Marie skrämt upp sig sjelf, sett i syne, varit sjuk, drömt. Johan hade mått illa och väninnan hade suttit på sängkanten och badat ättika på hufvudet. Marie hade missförstått så ”rysligt”, hur kunde hon tro något sådant. Hon skulle icke tala, endast ligga stilla, hennes nerver voro så rysligt uppjagade. Stackars kära Marie! Men Marie endast räknade upp steg för steg allt hvad hon hört allt hvad hon sett, brutalt, hänsynslöst. Och så blefvo äfven de råare i tonen. Hennes svartsjuka var så orimlig, det gränsade alldeles till vanvett, det lönade sig ju inte att tala förnuft. Bevars för en sådan menniska, men kunde ju bli alldeles utskämd utan att ha förbrutit det ringaste! Men Marie bara räknade upp detaljerna igen, från början till slut, som hon hört och sett, som det bitit sig fast i hennes minne. Så blef det frukost. Toilette, sysslor, allt gick mekaniskt. Klockaren reste till kyrkan och de båda qvinnorna blefvo ensamma. Ingen talade till den andra. Hult satt på en stol bredvid Marie och Marie läste med hög röst, läste med ett slags stel ursinnig förtviflan, tårlöst, utan tanke, utan rörelse, – bara ideligen läste, i bibel, psalmbok, postilla. Predikan efter predikan. Bara läste. Och den andra satt bredvid på stolen. Så blef det middag och mannen kom hem. En stel, dof förstämning öfver alla. Skymningen kom, det närmade sig den tid fru Hult skulle gå hem. De båda qvinnorna sutto åter ensamma. Den gifta styf, orörlig, stelnad. Den andra orolig allt mera, ju närmare qvällen kom. Hon kunde icke sitta stilla längre. Stod och gick, men alltid omkring Marie. ”O, Marie,” skrek hon en gång, liksom i ångest, grep hennes hand och tryckte den mot sitt bröst, ”o Marie!” Och så tego de. Båda tego.
De kvarvarande ärendena fördelas på följande sätt: Kommissionssekreterare, registratorer och kanslister blir utnämnd av Oss. Hvittfeldska stipendiefonden och andra stipendier tillhör Kanslersgillet. Ärenden rörande posthemman förblir hos Kammarkollegiet. Alla räkningar bestrids av Statskontoret. Ärenden rörande Barbareskstaterna och andra fredsverk skall omedelbart andragas hos Oss. Till kanslipresidentens byrå insänds alla mål som hör till folks vistandes på utrikes ort, markegångstaxor från Våra befallningshavare, kungörelser vid konkurser. Överinseendet över boktryckarna tillkommer Hovkanslern. Svenska postväsendet såväl inom som utom riket står helt under överpostdirektören. Stockholms slott den 17 februari 1801. GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående den under Kongl Maj: ts frånvaro tillförordnade regering, Stockholms slott den 20 februari 1801. Under konungens resa i södra och västra delarna av riket har en tillförordnad regering tillsatts. Sveriges Rikes Drots greve Carl Axel Wachtmeister, En av Rikets Herrar greve Magnus Fredric Brahe, En av Rikets Herrar greve Arvid Fredric Kurck, En av Rikets Herrar greve Axel von Fersen, Överståthållaren greve Samuel af Ugglas, tillförordnande Hovkanslern Fredric von Ehrenheim samt tjänstgörande generaladjutanten för armén. Stockholms slott den 20 februari 1801 GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående förbud tills vidare emot varors förande till England och fraktfart för engelsk räkning, Stockholms slott den 30 mars 1801. Engelska regeringen har gett tillstånd för de nationers handelsfartyg, vars nationer är i stridigheter med England eller i verkligt krig, att obehindrat införa till Englands hamnar, sådana varor som landet behöver. Vi har ansett att verklig fientlighet råder och att våldsamheterna mot svenska flaggan fortfarande pågår. Därför anser Vi denna handel för olovlig och förmodar att inga undersåtar förglömmer sina plikter och inte för vinningslystnads skull mottaga de engelska licenserna. Vi anser att frakter av livsförnödenheter är att betrakta lika som kontraband till krigförande makter. Den som inte följer förbudet mister lasten eller om den redan är i säkerhet gäldar hela dess värde.
Om Fiihtn behagar förklara, alt han ämnar anställa åtal, så hehöfver han icke, närmare än som skett, rubricera sitt tilltänkta åtal; tvertom anser jag att han för mycket rubricerat detsamma, då han förklarar, att Utskm uppsåtligen brutit emot grundlagen. Det är således mer än tillfyllest rubriceradt; ty det hade varit nog att framlägga corpus delicti, hvilket består i de prot.utdr., som lemnats till vårt prot. Frihm med den kunskap om grundlagarna som han, en af deras stiftare, bör anses äga, hade, ifall han vill åstadkomma någon räfst, bort veta, att det i sådant fall alåge honom att uppstå och begära Ståndets förklarande, huruvida Ståndet efter i 10 §:n ville tillåta, att den eller den ledamoten må under tilltal ställas, och hade han det gjort, så skulle målet blifvit hänvisadt till Ridd.TJtsk. och sedermera behandlats enligt Ridd.Ordn. Då hade det sedan berott af de amira Ståndens ledamöter att afgöra, om den skedda angifvelsen föranledde dem alt yrka den handläggning af saken, hvartill omständigheterne kunde föranleda. Nu synes, att Frih. Cederström, oaktadt all den kunskap han om grundlagarna bör anses äga, blott vill framstå som en angifvare, och jag uppmanar honom att säga om han till angifvelsen vill lemna den bestämda förklaring, att han ämnar anställa åtal, i hvilket fall jag ingalunda skall hindra att corpus delicti må rätteligen behandlas; men om han ej lemnar en sådan förklaring, då påstår jag alt Frihm missbrukat yttranderätten, samt att Hr Frih. o. Landtm, bort afbryta honom i sitt föredrag. Hvad framställningens andra del beträffar, eller att Ståndet skulle medverka till att skaffa Frihm flera prot.utdr., så lärer Frihm deruti misslyckas; ty Ståndet lärer ej vilja göra sig medbrottsligt i Frilr.ns ohemula anklagelser.
Statsoch Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. ock förenas med annan embetsutöfning, af hvilka alternativer dock del sednare, såsom medförande mindre olägenheter af förökade löneanslag, na. m.,och af såväl fäderneslandets, som främmande länders erfarenhet lill lämpligheten vitsordadt, ensamt gjorde sig gällande. Vidare framställdes för lörsta gången den från de föregående förslagen afvikande åsigt, att ledamöternas antal kunde inskränkas till fyra, atom Biskopen. Då i öfverensstämmelse med föregående förslag antogs, att Domprost, der sådan funnes, och theologie Lektor vid läroverket i stiftsstaden skulle vara sjelfskrilne, återstodo att fyllas i allmänhet endast två, men i de fyra stift, der Domprost ej finnes, tre platser. Till den ena af dessa platser föreslogs Rektor vid läroverket i stiftsstaden, deis med afseende på häfdens vittnesbörd, enligt, hvilket Rektor Schola} af ålder varit kapitularis, dels ock emedan, så«om af en motionär vid innevarande riksdag blifvit närmare utveckladt, det nära samband, som, oaktadt alla skedda förändringar, fortfarande förenar kyrkan och skolan, och i följd hvaraf prof till läraresysslor inför Domkapitlet aflägges samt af detsamma bedömas, äfvensom utnämningsrält till sådana sysslor tillkommer Domkapitlet, hvilket ock deltager i vården af stiftets samtliga läroverk, det syntes nu liksom förr, vara håde rätt och nyttigt, alt, om hädanefter icke alla lektorer vid läroverket i stiftsstaden skulle förblifva kapituiares, åtminstone den främste af lärarne vid detta läroverk, hvilken efter regeln måste vara en utmärkt insigtsfull och praktiskt duglig man, mätte såsom ledamot i Domkapitlet qvarstå. I fråga åter om den femte ledamotsplatsen och den fjerde i de stift, der domprost ej finnes, ansåg man sig höra framför allt aktgifva på häfden, hvilken i delta läll intygade ,alt af de fordna canonici, som tillika vore kapituiares, flere innehade pastorat i eller nära stiftsstaden, hvilket förhållande äfven forllor efter reformationen.
Att samma frihet, som sednaste Rikets Ständer förbehållit Skepp, som i Lotsmans-farvatten af KronoLots blifvit satt på grund, må utsträckas till alla Inhemska eller Utländska Skeppare och Skepp, utan afseende på om Kronoeller någon annan edsvuren Lots satt det på grund, att nemligen ingen befattning med bergning af Skepp eller last förr af Dykeriet får vidtagas, ändess hjelp påkallas; alt således den förut bestämda tiden af 60 timmar alldeles försvinner, om också under villkor af någon drygare afgift, allenast densamma icke blir för obillig och tryckande; och 3:o Att uti intet afseende de Utländske Skeppare, som förolyckas på våra stränder och anlita Dykeriets hjelp, hårdare taxeras, än egna medborgare. Endast och allenast på dessa, med billighet och rättvisa öfverensstämmande, grun - Den 12 December f. m. eler niå ett nytt DykeriRegleinente utfärdas oell fastställas. Jag anhåller slutligen om communication och remiss. Herr von ■Schinckel, Johan Fredrik: Då jag anmälte mig till erhållande af ordet, var det egentligen för att göra milia åsigter, i anledning af ämnet för den nu gjorde Motionen, kända; men då rättigheten att yttra mig vid den blifvande remissen är mig bevarad, tror jag mig gå såväl Eders Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens, sorn Högloft. Ridderskapets och Adelns genom 2:ne dess Ledamöter yttrade önskan till mötes, då jag till denna tid uppskjuter mitt anförande. Herr Nordenfalk, Johan: I anledning af Herr Montgommeries Motion hör jag upplysa, att en Nådig Skrifvelse ifrån Kongl. Maj:t, rörande Dykeriet, snart är att förvänta, vid hvilken Skrifvelse till Ständerlies granskning bifogas de serskilda förslag, som i ämnet inkommit. Lades på bordet. Herr af Lundbladj Johan Fredrik, uppläste följande : Under flera föregående Riksmöten hafva förslag blifvit inlemnade om jForvagnars Den 12 December f. m. inrättande i Sverige.
Om hon ock stundom i vrede utfor mot sin godmodige gemål för hans undfallenhet för det styrande partiet och satte en viss skräck i honom, så att deras samlif visst icke var alldeles lugnt, var hon honom likväl i Det är nu så fallet, att barnasko " med växande år slitas ut. Att vandra omkring med ett sagcftor man blir för gammal till slut. I lifvets mångfaldiga praktiska kraf går tron på de skönaste under i kvaf. Och jag och jag och att ler jag nu åt en saga från förr, ler ej längre med hån, nalkas julens ängel min dörr, skjuter regeln ifrån, själf jag följt min hustru kring sta ' n köpa åt Ullan den vackraste yran. Och nu står det grönskande trädel prydt förutan att vålla mig harm, och själf jag står som ett barn på nytt med Ullan högt på min arm. Ja, klandra mig du, som är torrögd och klok: Nu tåras min blick, jag år glad som en tok. Men biktar jag ärligt, jag fruktar och tror, det var henne ej i lag, ty kvinnfolk är ju i allmänhet en smula för känslopjunk, som man vet. Sigrid Elmblad {Toiuo). bubblor. M e d tvä illustrationer af G. Åberg. omoiarnatten hade kommit smygande, sakta och omärkligt. Himlen hade blifvit dunkel, färgerna slocknade så småningom öfver parken, men långt ute lyste ännu hafvet, och då slutligen äfven det mörknade, hördes ännu dess jämna, suckande andedräkt genom tystnaden. Det var varmt ute, och alla dörrar och fönster i villan stodo öppna. Det såg ut, som om den icke tillräckligt kunde inandas all doften och luften utifrån. I ett af rummen en trappa upp med en altan utanför lyste det. Där var endast ett ljus tändt på skrifbordet, och vid bordet satt en ung dam och skref. Hon var alldeles fördjupad i sitt arbete, och pennan flög öfver papperet med en hastighet, som om orden icke fort nog kunde komma ut ur den.
Thorsborgen och Grogarnsbergen på östra sidan, Hoborgen på öns sydligaste udde, Klinteberget nära hamnen af samma namn, samt några kullar i Linde socken uti midten af landets södra del. Jordmånen består, närmast stränderna, mest af kalkstensklapper och sand, endast på få ställen af lera; i medlersta delen af ön finnes deremot djup lera och mylla. Vattendragen bestå endast af ofvannämde träsk och myrer, upptagande en vidd af öfver 50,000 tunnland; de derifrån till hafvet löpande bäckar och åar uttorka nästan allesammans under sommaren, likasom myrerna, hvilka då blifva så torra, att fodret å dem, de flesta år, med lätthet kan afbergas. Leroch mvlljorden är ganska bördig, äfven kalkstensklappern under år med ymnig nederbörd, men endast för rågsädet, hvilket ock nästan uteslutande på denna jordmån begagnas; säden Olifver der fri från ogräs och mjölet af en ovanlig hvithet, hvarföre detsamma med begärlighet uppköpes. Sedan flera år tillbaka har man på fasta landet till utsäde uppköpt sådan råg, som vanligen benämnes strandråg, emedan de stora kalkstens-klapper-åkrarna äro vid stränderna belägna, och funnit sig dermed ganska belåten; halmen å densamma, likasom å ali verklig Gottlandsråg, är lägre, än den å fasta landets, men axen deremot större och rikare. Under torra somrar lider växtligheten på Gottland genom jordens starka uppblandning med kalk, som insuger och länge bibehåller värmen, mera än i andra provinser, som icke hafva kalkgrund: man är derföre här på landet nödsakad, för att skaffa skugga ät gräsväxten, att låta ängarne vara beväxta med skog. Uti Hoburgs Ting, det sydligaste af ön, eller der sandstenen kommer i dagen och hvarest rågsädet hufvudsakligast och nära uteslutande begagnas, lider växten mindre af torka, emedan såndstenen bibehåller fuktighet och kyla; missväxt inträffar der oftast under mycket regniga somrar, då god skörd erhålles på öfriga de - lar af ön: Flera arteraf marmor och mergelskiffer förekomma.
Genom redaktionsförändringen i 9 § blir deremot dess införande i den 21:sta öfverflödigt. För öfrigt är i 21 § ingen annan ändring af Utskottet föreslagen, än att förlusten af medborgerligt förtroende skulle kunna ådömas på viss tid i de fall, der, enligt sista mom. af 12, 13, 14 och 16 §§, nedsättning af straffet eger rum. Denna påföljds bestämmande för alltid har Utskottet nemligen ansett i dessa fall stundom kunna blifva för strängt och icke stå i skäligt förhållande till brottet. 13 KAP. Om mened. Yid 5 § af detta kapitel har af Högste Domstolens fleste ledamöter blifvit anmärkt, att då grunden för straffbarheten i de fall, hvarom här är fråga, icke vore edens vanhelgande, utan störandet af den säkerhet, som måste tilläggas lagligt vittnesmål, vore, så länge lagen stadgade, det gifven ed vore så god som gången, nämnde straffgrund äfven tillämplig på falskt vittnesmål, då ed vore eftergifven; hvadan tillägg till denna § i sådant syfte borde ske. Delande denna åsigt om grunden för Statens straffrätt i förevarande fall, har Utskottet derföre i sitt förslag infört det tillägg, hvarom Högste Domstolens fleste ledamöter sålunda hemställt. 14 KAP. Om mord, dråp och annan misshandel. I enlighet med Utskottets här ofvan uttalade åsigter om latitudsystemets fordringar i afseende på upphäfvande af alla absoluta straff, har Utskottet i 1 §, 3 § 1 morn., 28, 30 och 38 §§ förändrat de der förekommande absoluta bestämmelser om dödsstraff eller straffarbete på lifstid till blott alternativa; och har i sammanhang dermed särskilda straff för mord och dråp å de i 35 § omförmälda personer icke ansetts böra bestämmas, utan sådan misshandel å dessa personer blott utmärkas såsom en synnerligen försvårande omständighet. För öfrigt äro straffnedsättningar af Utskottet föreslagna i 3 § 2 mom. och såsom konseqvenser deraf jemväl i 4, 5, 10 och 11 §§, — samt vidare i 38, 39 och 41 §§. I afseende å 4 § har
Då den siste värde Talaren, förra gången han yttrade sig, förldarade, att han icke ansåg mitt förhållande precist stridande emot det rätta, får jag nu svara honom, att hans anmärkning får gälla precist hvad den kan gälla. Den sednare naiva förklaringen Herr Grefven gjort kan jag icke så bestämdt fatta. För resten anser jag mig i denna, liksom i andra åtgärder vid denna Riksdag icke hafva någon annan föreskrift att följa, än den mening jag hämtar ur Grundlagens precisa ordalydelse, och den tror jag mig äfven hafva följt. För öfrigt tror jag icke det af Grefve Gyldenstolpe väckta ämne tillhöra delta rum, der det tillhör oss alt tala om saker, icke om ord. Gref sv Gyldenstolpe: Jag har visst sagt, att jag icke ansåg Grefve Frölichs åtgärd med Den 6 Februarii f. m. iq3 med tryckningen strida emot ordalydelsen i 29 §. Riksdagsordningen, emedan der icke står utsatt, att man ej får trycka anmärkningar; men jag yttrade tillika, att jag ansåg den stridande mot meningen och andan af samma §. Jag har alldeles icke klandrat Herr Grefvens förfarande; jag har blott sagt, att jag för min del icke kunde detsamma godkänna. Det värde Herr Grefven sätter på min mening och mina förklaringar har jag aldrig begärt få veta; jag bar blott enskildt anhållit få uttrycka den mening jag hyser om den ofvannämnde Grundlags-paragraphen. Friherre Cederström, Jacob: Då jag enligt det nu justerade Prolocollet, på Herr LandtMarskalkens anmaning, afstod från att genast besvara Herrar von Hartmansdorff, Anckarswärd och af Forsell, förbehöll jag mig att vid denna justering få fullständigt göra det. Med anledning af detta förbehåll får jag till en början stadna vid Herr von Hartmansdorffs yttrande, att jag vid 1812 års Riksdag varit i samma ställning, som Friherre Anckarswärd vid denna.