Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström kunnat, emot 5o §:n Riksd.Ordn., här uppträda med anmärkmr ang:de lagligheten af hvad sorn inom Utsk. inträffar. 5o §:n säger nemi., alt det är hvarje ledamot fritt att yttra sig om lagligheten af hvad sig inom Ståndet tilldrager. Det är derinom, som hvarje talare är förbunden att hålla sig. Nu har Frih. Cederström gått derutom, och jag kan derföre icke annat tro, än att detta är en ny motion af Frih:n. I anledn. deraf hör jag upptaga den anmärka. som blifvit gjord emot StatsUtsk., enär detta Ulskts åtgärder måhända till en del kunnat hero af mitt föredragningssätt såsom ordförande inom Utsk. Jag får då förklara, att jag dervid ställt mig till efterrättelse föreskrifterna i 4^ §:n Riksd.Ordn., der det står: ”Skulle ett Utsk. anse nödigt att till öfverläggning om något ärende af särdeles vigt med annat eller andra Utsk. sammanträda, vare det tillåtet på sätt Utskm öfverenskomma, antingen in plenis, eller fast hellre genom deputerade.” Detta sätt att communicera sig med andra Utsk. har icke varit antaget, nemi. det sednare sättet, att förfråga sig med hvarandra, huruvida man vill genom utsedda deputerade sammanträda. Jag vet att vid föreg:de riksdagar, likasom vid denna, Utsk:n genom prot.- utdr. coromunicerat sig med hvarandra, och jag har på grund af 43 §:n Riksd.Ordn. icke ansett mig kunna vägra propos. på den communication, som StatsUtsk. ansett höra göras, emedan praxis varit att icke genom deputationer sammanträda.
SundlietsCollegii räkenskaper; N:o 333. ang:de verkställd revision af Civilstatens Pensionscassas räkenskaper; N:o 334- ang:de verkställd granskning af Armeens Pensionscassa; N:o 335. ang:de verkställd revision af saltpeterfonden; N:o 336. ang:de verkställd revision af anslaget för allm. garnisonssjukhuset i Stockholm; N:o 337. ang:de verkställd granskning af räkenskapen öfver Carl Gustafs stads gevärsfaktori; N:o 33g. örn verkställd granskning af redogörelsen föranslaget till Stockholms stora barnhus; N:o 34i. om verkställd granskning af redogörelsen öfver Finska ersättningsmedlen; N:o 342. örn verkställd granskning af Lappmarks Ecclesiastik verkets fond för år 1831. Företogs till pröfning Lagoch Oecon.Utskms d. 19 dennes på bordet lagda betänk. N:o 25 öfver väckt fråga om rättighet att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofs-mjöiqvarnar. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller blott att få göra en anmärkning vid redactionen och vid ett fel, som deruti insmugit sig. Det står nemi.: , ”anlägga ”mjölqvarnar; dock när de för vatten vilja inrättas &c.” Qvarnarna hafva ingen vilja; ordet vilja kan utbytas emot skola, eller redactionen på annat sätt jemnkas. Det är blott detta jag önskar måtte blifva iakttaget. a48 Den 2;J N o v e m t e r. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag är förekommen af Hr v. Hartmansdorff och instämmer med honom till alla delar. Lagoch Oecon.Utskrns betänk. N:o 25 återremitterades. Ånyo föredrogos och biföllos Lagoch Oecon.Utskrns d. 19 dennes på bordet lagda betänk:n:
Deremot och då en närmare granskning af de åtgärder, sorn i afseende på de osäkra fordringarne, blifvit vidtagne, efter Utskottets öfvertygelse bör leda derhän, att tillförlitlig upplysning må kunna framdeles vinnas om beskaffenheten af berörde fordringar, har Utskottet ansett sig böra vördsamt tillstyrka: det Banko-fullmägtige må berättigas, att antingen åt någon ledamot inom direktionen vid diskont-verken i Stockholm och Götheborg, eller åt annan i orten vistande, pålitlig, och i juridiska värf erfaren person, uppdraga att genomgå verkeis till och med innevarande år inom linien förde å serskildt balans extract upptagne lån och öfver förhållandet dermed, inom viss be - s Banko-VIskottets Memorial, N.o 97. stämd, tid till direktionen afgifva så fullständig berättelse att deraf må kunna urskiljas för hvilka af dessa lån ytterligare gocftgörelse är med någon sannolikhet att påräkna, med skyldighet tillika för denne person, att derest han, vid den granskning honom sålunda åligger, skulle finna några serskilda åtgärder vara att vidtaga i afseende på bevakandet eller iudrifningen af ett eller annat bland, desse lån, sådant vederbörande ombudsman genast till behörigt iaktgande meddela eller ock, om något finnes vara af ombudsmannen åsidosatt, detsamma, hos direktionen anmäla; och torde Banko-fullmägtige, i händelse af bifall härtill, ega tilldela de personer, som nämnde uppdrag sig åtaga, något lämpligt, deras möda motsvarande, arfvode. Stockholm den 18 Augusti 1848. Reservationer: af herr P. J. Lagergren: ”Ifrån Banko-utskottets förslag är jag skiljaktig i afseende på 2:dra punkten, hvarest stadgas att det deri omnämnda qvitto "för att såsom gällande anses, /' bör med annotation af vederbörande Banko-kommissarie 1 diskont-direktionen eller Banko-ombud i Götheborg vara försedt.
Då man yttrat sådana farhågor i afseende på 5 år, måste de ännu mera gälla i afseende på io. Så vidt jag fattade Frih. Cederström rätt, har han velat bevisa, att förändring i 75 § Reg.F. vore nödig. Detta kan jag icke förstå. Konungen har väl yttrat det; men det var under förutsättning, att den K. propostn skulle antagas, d. v. s, att markegångssättningarna komme att ske vid riksdagarna och för 5 år. Utsk. har deremot föreslagit årliga markegångssättningar, hvilket icke strider emot nämnde §, hvari stadgas: ”De årliga markegångstaxorna skola upprättas genom deputerade af alla RiksSt., nämnda på det sätt hvarje Stånd särskildt för sig föreskrifver <&c.” Vidare har Frih. Cederström sagt, att forsellön vore en ny beskattning. Om så vöre, hvilket jag skulle kunna medgifva, måste det vara Ständernas rätt att derom besluta; och egenskapen af förhöjd beskattning förloras dessutom derigenom, att endast räntegifvaren fått uppsägningsrätt. Frih. Cederström har vidare ansett det framställda förslaget alltför litet omfattande, då beskattningen å jorden i nila läll kommer att utgå med räntepersedlar. Allt kan icke ske på en gång; men i Utsk:s förslag ligger en tydlig öfvergång till hvad Hr Frih. sagt sig önska. Det är nemi. nödvändigt, att skatterna först reduceras till den enkelhet, att det blir möjligt bedöma såväl sjelfva skattebeloppet, som hvad derför bör betalas. Sådant kan nu icke ske, då skatterna utgå i en mängd särskilda förslag, såsom t. ex. årlig häst, biskopshus! m. 11. ända lill 3ga Den 3o October f. m. 5 benämningar endast på den artikeln. Man måste någon gång börja att tillämpa den erkända grundsatsen; och jag tror, att Ulsk:s förslag är ett steg på denna bana. Hr Hjärne: En'anmärkn., som jag glömde sist jag yttrade mig, ber jag att nu få framställa. Den upptogs i Frih. Cederströms anförande, men motsades af Hr af Billbergh och angar den omtalade forsellönen.
”Af känsla, ej af ärelystnad, långt mindre för att göra lycka (det vore rentaf en Danviks-speculation), har jag åt Sånggudinnorna uppoffrat min ungdoms spädaste blomma, för deras skull kring verlden irrat; och nu – dock, hvad mig under den resan hände, är redan glömdt: min själ har endast minne för välgerningar”. Den vackra dedicationen åter är denna: En långsam storm den låga släcker, Som, dyre Kung! Du lifvat har. Med känslor af förflutna dar Jag Dig mitt sista offer räcker. Det är det hårdaste jag vet, När ödet älskarns boja lossar, Och harmsen hans Gudomlighet Den bild, hon honom skänkte, krossar. Lik tålamodet vid en graf, Jag prisat Himlen i min smärta: Då han ej guld och anor gaf, Gaf han mig lyran och ett hjerta. Men ... denna lyran är ej mer. Till okänd strand mig ödet jagar. Ack! den förföljda svanen klagar, Förrän sin vass han öfverger. Mer säga, vore öfverdåd. Jag önskar glömmas, och förglömma; Och skall mitt hjerta endast gömma En suck – och minnet af Din nåd. Dessa båda beklagelser commentera ömsesidigt hvarandra. I den förra syftar han tydligen på sin Frankrikes-resa312; företagen under Konungens beskydd i glänsande förhoppningar, och slutad med den kända utgång, hvilken han ingalunda ville tillskrifva sig sjelf. I poemet uttrycker han sig med än mindre omsvep; man ser, att tacksägelserna der temligen likna förebråelser. Han sjunger der om ”förflutna dar”, då Konungen hade ”lifvat” hans låga, och i allmänhet varit honom bevågnare; han liknar sitt förhållande till Monarken vid en fordom gynnad, men sedan förskjuten älskares, hvars tillbedda Gudomlighet harmsen krossar sin honom skänkta anletsbild; han säger sig önska, att ej blott ”glömmas”, men också sjelf ”förglömma”; samt tillägger, att hans hjerta dock skall gömma minnet af Konungens nåd, – och endast detta.
Roar det herr magistern att lära känna nattmössepoemet?“ Anna Maria tog ett papper ur en sypung, som låg bredvid henne, och räckte det åt Ström, bifogande: “Jag har lofvat att gömma det tills vidare; men det hindrar er icke att läsa det, eftersom ni är road af den satiriska genren.“ Med någon tvekan tog Ström emot papperet. Han läste det tyst. Stilen var icke Anna Marias, och för dem, som hörde till den unga skaldinnans närmare bekanta, skulle det varit lätt urskilja, att verserna icke heller voro af henne, emedan de saknade den prägel af snille och lekande kvickhet, som ifrån början karakteriserade Anna Maria Malmstedts penna. Ström hörde icke till kännarnes antal; också tog han för afgjordt, att det han nu läste var af författaren till “Tekonseljen“. Under läsningen betäcktes hans ansikte af en mörk rodnad, och då han återlämnade verserna, kunde han med möda behärska sig så mycket, att han förmådde dölja, det han känt igen porträttet. Han sade något – hvad hafva vi icke reda på – och tog kort därefter afsked. Dagen därpå erhöll Anna Maria följande biljett: “Mademoiselle Anna Maria Malmstedt! Om ni är ett snille, så är ni åtminstone ett, som saknar hjärta. Ni har utan orsak lämnat min faster till pris åt åtlöjet, och jag förmodar, att ni med ’Nattmössan’ äfven tänker bereda mig samma öde. Jag underkastar mig visserligen er dom; men jag skall åtminstone försöka att göra porträttet så olikt som möjligt. Redan i morgon reser jag till Stockholm för att förlofva mig med min kusin. Har äran teckna Karl Ström.“ Sedan Anna Maria emottagit denna föga innehållsrika skrifvelse, berättade hon för modern hvad som händt. Den milda och goda fru Märtha bad att få se poemet. Sedan hon läst det, sade hon, vänd till dottern: “Det var ett elakt skämt af Johan, och detta borde du genast ha sagt honom.“ “Jag gjorde så,“ svarade Anna Maria; “men som det endast var skrifvet för honom och mig, skrattade jag däråt och tog en afskrift däraf. Denna blef uppbränd, som mamma vet.
Entreprenade-Auctioner, om förändrad ordning i afseende på förseglade anbuds öppnande vid. I. s, 537, 538. R. d. B. §. 44, Evangelii-Bokens antagande, i anledning äfKongl. Majits Nådiga Proposition om nya. II. a. s, t6o—163. R. d» B. §. 44. Expeditionslösen, angående öfverseende af 1821. år» Taxa å. II, 2 s. R. d. B, §. 44. Expeditions-sättet, angående, af Kongl. Majits Nådiga Resolutioner i besvärsmål. — Utskottets Memorial med hemställan huruvida Ständernas Beslut, i anledning af Stats-Utskottets Utlåtandeei, N:o 200 och 203, må expedieras, II. s, 67. Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Ståndets Utlåtande. II. s, 68. Bonde-Ståndets D:o II. s. 69. —. — D:o med utlåtande öfver Borgmästaren Herr J, Hagander iugifvet Förslag. II. s, 79, 8°. Ridd. och Adelns Utlåtande. II. s. 80. PresteBorgareoch Bonde-Ståndens D:o II. s. 81. „ — D:o med anhållan om ersättning för renskrifnings-Jtostnader. Underd, skrifvelse derom till Kongl. Majit II. *. sio. att. D:o med( hemställan huruvida Afskrift af IX Art. i Instructionen för Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, ml, genom underd. Missiv, till Kongl. Maj.t öfverlemnas, II. 2, s. 100. Riks-Ståndcns utlåtande. F. fabfiqnes Gesällers , angående ställande, linder 'fjeqstehjons-Stadgan.
Det kan således ej wid detta tillfälle wara någon fara för wäld och personlighet. Hwad Herr Oeijerstsms nu gjorda anmärkningar angar, fär jag nämna, det stadgandet i Reverserna, att länen efter 6 weckors uppsägning kunna infordras, har, sa mycket weig är bekant, ej förr än efter är iLvo funnits, dä det i Reverserna infördes af orsaker som torde wara kände, men icke här behöfwa upprepas. Denna utwäg är en nödresourcc, hwilken jag önstar att Banquen icke mera hädanefter än hittils mätte behöfwa nyttja. Genom den kännedom jag har om Danquens tillständ, efter de flera tillfällen dä jag warit hedrad af Högloflige Ridderstapets och Adelns förtroende, dels säsom Revisor , och dels sä som Ledamot ut Banco-Utskottet, wägar jag försäkra att de af Herr 6eijt:iLt3m anförde betänkligheter icke äro sä wigtiga, och att Banco-Utstottets tillstyrkande innefattar allt hwad i denna sak, i förening med BanqucnS intresie, kan tillgöras. Herr Baron och Landt-Marffalken: Som Herr Leijerslam l sitt Dictamen ej yrkat annat än att i, detta ämne fä aflemna sakförklaring till Protccollet, sä fär jag genast föreflä Höglcflige Ridderffapet och Adeln gillande af Banco-Utstottets betänkande. Bifölls. Den 14 Oelober. 469 Föredrogs ä nyo och bifölls BewillningsUtffeltets förleden gärdag pä bordet lagda Memorial, innehälsande Regler och Föreskrifter till de Skattffyldiges och Taxeringsmännens samt andre Wederbörandes efterrättelse med åtföljande Formulairer för Mantalsskrifning samt Beredningsoch Taxerings-Committserna. Uppropades och afgeck Deputationen till de öfrige Respective Ständen, under anförande af Grefwe tttörner, ^ctolk Oöran.
Huspredikanter, angående närmare bestämmande af rättigheten att kalla sådane m. m. VI. B. 434, 459. A. 519. VII. E. 175. Husvisitationerna efter olofligt infördt gods, angående deras afskaffande. Se tullförfaltningarne. liven, angående lindring i den af hemmanen å ön såsom godlgörelse för dem förut åliggande arbetsskyldighet vid Uranienborgs Kungsgård, utgående afgäld. II. R. 576. III. IV. A. 40. E. 174. Hvilfeldlska stipendii-inrättningens hemman, om riksdagsmannaarfvodes utgörande af dem. Hvilfeldlska stipendii-hemman, angående rättighet för åboerne derå all inlösa dem till skatte. VII. B. 109. A. 149. E. 371. Hypoteksförening, Smålands, förslag att å Rikets Ständers Bank matte beviljas ett creditiv^af 500,000 R:dr B:co. I. 226, R. 229. IV. B. 140, 171. Å. 209. — å ön Gottland, angående bestämmande af minimi-beloppet till ( 72 ) 300,000 R:dr för teekningssumma till densamma. IV. D. 579. A. 605. Hyres-contracters chartering, angående upphörande af. Se Chartering. Hägerflycht, Carl Henrik, yttrande. Häktning, om domares och polismyndigheters rätt att häkta och skärpt controll derå. IX. B. 597. A. 599. Häradsallmänningar, angående fri disposition och fördelning deraf på socknarne. VI. B. 105. A. 109. Häradsskrifvare, angående lönefyllnad åt den i Calix fögderi af Norrbottens Län. VII. B. 432. A. 163. — angående löneförhöjning för ålskillige. VIII. B. 118. A. 166. Hästafvel, angående dess förbättrande inom riket. IV. E. 6.
Ståndet godkände yttrandet, i afseende på examens-betyg för dem, sorn söka burskap å handel, men ogillade yttrandet, angående beloppet af afgift tili handels-föreningens kassa, och beslöt, att denna afgift skall af hvar och en, som vinner burskap å bandel, erläggas med 10 r:dr b:ko. 516 Prot.-utdrag den 8 Juli 'ISAS. 25 §. Beslut fattades, lika med Högvördiga Preste-stån dets, enligt dess protokolls-utdrag N:o 344. Fabriksoch handverks-ordningens 3 § morn 6. Yttrandet afslogs. 28 §. Med ogillande af Utskottets yttrande, ansåg Ståndet afgiften till handtverks-föreningens kassa bora bestämmas till 5 r:dr b:ko. Hvarjemte Ståndet, enär herr Norins motion, i afseende på fabriks-och handtverks-ordningeus 33 §, angående socknenämnds rättighet att meddela gesäll-bref, ej blifvit besvarad, för detta svars afgifvande, återremitterade betänkandet N:o 97, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet', och N:o 98, i anledning af väckt motion om burskaps-egande handtverks-mästares befriande från skyldigheten, att vid besigtningar och kostnads-förslags uppgörande, för Kongl. Maj:ts och kronans räkning biträda. Bifölls. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Gustaf Bernhard Appelqvist från Blekinge län, undfick ordet och anförde: Sedan Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens utlåtande N:o 2, i anledning af gjorda anmärkningar vid sammansatta Utskottens betänkande N:o 1, angående grunderna för rättighet att tillverka och omdistillera, samt i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid, hos aila Stånden blifvit föredraget och afgjordt, ehuru på olika sätt, får jag hemställa till Ståndet, huruvida icke Ståndet borde vidtaga den åtgärd, att vördsamligen inbjuda högv. Preste-ståndet och vällofl.
Förordningen den 30 Maj 1835, uti allmänna tidningarna införd, inga arfvingar efter bemälde Wippel sig anmält eller kunnat blifva till namn eller vistelseort kända, samt fördenskull qvai låtenskapen komme att, jemlikt XV 16 Kongl. Maj;ts Nåd. Proposition j N.o 3g. kap. ärfda balken, tillfalla Kongl. Maj:t och kronan såsom dana-arf, i nåder tillerkänna Malmö stad kronans läll till berörda arfsmedel, under vilkor, att kapitalet, förvaltadt af stadens fattig vårds-direktion, alltid bibehölles för att, i händelse några arfvingar eft-r aflidne trumpetaren ^Vippel skulle förr eller sednare sig anmäla och göia arfsrätt dertill lagligen gällande, kunna till dem utbetalas, men att den år liga räntan deraf finge till understöd för den ined stadens fattigvård i samband stående ar htts-inrättning användas. Vidare har Beata PFippslj såsom efterlefvande dotter efter ofvanberaälde Wippels år 1837 aflidna hustru, uti ert serskildt ingifven underdånig skritt anhållit, alt Kong1, Majit måtte af gunst och nåd förunna henne, såsom varande enda anhörig efter afledne trumpetaren TVippelj rättighet att tillträda hans qvarlåtenskap, eller att åtminstone få deraf under sin lifstid åtnjuta räntan, helst Beata TVippelj sorn under flera år förestått stjuffadrens hushåll, skall genom sin flit och tdoghel hafva bidragit dertill, att den ifrågavarande förmögenheten, hvaraf trumpetaren PVippel bekommit en del genom gifte med sökandens moder, blifvit i hennes stjuffaders ego samlad och bibehållen.
Och afgaf Rikets Ständers Lag-Utskott, dit denna motion remitterades, följande Utlåtande: ”Hvad först angår väckta frågan der”ora, att Konungens Befallningshafvande ”borde anses pligtige att, med vissa undantag, till Justitiae-Cancelleren och Justiliae”Ombudsmannen insända ett exemplar af ”de Kungörelser, som af dem uti Läpen. ”utfärdas, så, enär äfven med antagande der”af, att bemälte Embetsmän, i förening med ”öfrige dem åliggande Embets - göromål, ”kunna ega tillfälle att om berörde Kungörelsers innehåll göra sig underrättade, ”någon annan åtgärd i afseende å desam”ma dock icke kan af dem vidtagas än att, ”i händelse de anse, det Konungens Befallningshafvande, uti något af de meddeldte ”Förordnanden, öfverträdt gränsen af dess ”Embetes magt, besörja, att deruti, i laga ”ordning, rättelse varder sökt, men denna ”utväg, i lika väg, är öppen för hvar och en, ”sorn med Konungens Befallningshafvandes ”beslut i dessa och andra fall är missnöjd, i4 Bags. Allm. Besv.- o. Öec.-Ulsk. Bet. N.-o 15. ”finnér Utskottet något Lehöf icke uppstå ”för en sådan Författnings antagande* som ”den omförmälda.” ”Hvad dernäst rörer Hr Grefvens för-» ”slag om inskränkning af Konungens Befall”ningshafvandes rättighet att kalla Länens ”Invånare, antingen samfällt till allmänna sammankomster* eller en eller flere af ”dem till muntliga förhör, uti anmäldte ”och anhängige gjorda mål; så anser Utskottet det blifva i verkställigheten omöj”ligt, att genom något stadgande bestämma ”de tillfällen, då berörde rättighet endast ”må vara Konungens Befallningshafvande ”tillåten.
Domslolsindragningen må öfverlemnas lill Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, samt alt, i Ståndets tanka, för Stockholms Stads KämnersRätters indragning ett hinder förefinnes uti TryckfrihetsFörordningens stadgande, alt förbrytelser emot denna Lag upptagas i Slockholm vid KämnersRälterne, intill dess detta stadgande, i grundlagsenlig väg, varder förändradt. Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt bifalla LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande, under antagande af det alternatif, alt tidens bestämmande för indragningen af Lagmansoch KämnersRätterne må öfverlemnas till Kongl. Majrts Nådiga pröfning; dock med undantag af frågan om Stockholms Stads KämnersRätters upphörande, i hvilken omständighet Ridderskapet och Adeln, med ändring af hvad Utskottet tillstyrkt, torde anse bemäldte KämnersRätter, såsom i TryckfrihctsFörordningcn pmförmälle, icke kunna för närvarande afskaffas. Ropades Ja. Herr Adlerstam, Gustaf Ulrics anförde skriftligen: Som man varit angelägen att inom Representationen kringföra berättelsen att min förra egendom Norrkärr och Strömsvik, sorn Herr General-Intendenten dorchimont inropade å Banco-Auction år i8a5 för /[3oo B:dr, nu mera af honom blifvit försåld mot lika summa, som den kostat; hvaraf den slutföljd skulle dragas, att det af mig uppgifna värdet å Egendomen vore alltför högt; så får jag vördsammast upplysa, att man allmänt i orten trodde inropet vara gjordt för Herr General-Intendentens Broder, Controlleuren i Strömstad Herr Adam dorchimont och dennes Svåger, HandelsBokhållaren Hedenberg, ehuru bemälte Controlleur blott i egenskap af
Genom ett stadgande i den syftning, motionären föreslagit, skulle Fullraägtige få ett annat hufvudåliggande, det alt tillse att allmänna rörelsen icke blefve, så att säga, öfvermättad med rörelsemedel, och Fullmägtige skulle, enligt motionärens förslag, i 2:ne alldeles motsatta fall vidtaga samma åtgärd, nemligen att minska utlåningen eller Bankens förbindelser. Banken skulle således göra indragningar både under den goda och under den svåra tiden. Motionären har likväl icke anly dt huru Bankens Styrelse, i händelse hans förslag bifölles, borde förhålla sig, då metalliska kassan började sjunka ifrån att länge och starkt hafva stigit. Skulle då åt allmänna rörelsen så småningom återlemnas hvad som i den goda tiden undandragits densamma, så ökades Bankens förbindelser på samma gång som den för dessa förbindelsers infriande afsedda fond vore stadd i förminskning, och en sådan åtgärd skulle således stå i strid med Banko-Styrelsens ofvan omförmälda lörsta pligt. Att åter under mindre gynnsamma penniugeförhållan - 14 Banlio-Ulskuttets Ullålande M 26. deri icke återgifva rörelsen hvad som under mera gynnsamma undanhållits densamma, komme att leda till en successiv minskning af rörelsekapitalet, hvilken i längden skulle vid sidan af Rikets Ständers Bank framtvinga kredit-inrättningar utöfver dem, som redan finnas. En i Banko-reglementet intagen föreskrift om indragning på Bankens lånefonder under de af motionären antydda förhållanden, skulle, enligt Utskottets tanke, endast hafva til! följd, att de enskilda sedel-utgifvande bankerna eller utlandets bankirer komme att förse rörelsen med samma belopp, som Riksbanken indroge, och desse skulle då på Riksbankens bekostnad skörda en räntevinst, som Banken sjelf, utsn ringaste fara för sitt bestånd, kunde sig tillegna. Riksbanken skulle, med andra ord, till sin egen förlust endast blifva en overksam åskådare af sin oförmåga att kunna förekomma vexlingarne i rörelsekapitalets belopp. Motionärens lörslag utgår från den förutsättning, att det är Riksbanken ensam, som reglerar sedelstocken inom landet.