Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle detta icke kunna ske vid denna Riksdag, så kommer ofelbart en sådan reglering till stånd, och ju längre dermed upskjutes, desto dyrare blir den oss, då den en gång skall genomföras. Hade ett sådant förslag som det förev:de framlagts år 1845, så med beräkning af 8| proc. af dåv:de tullupbörd hade icke mera än omkring C0| proc. af nuv:de tullsats behöft erläggas. Skulle året 1856 tagas i beräkning, så komrae tolagsersättningen att ökas med omkring 20 proc. Hvad tolagsbeloppet i allmänhet utgör för år 1856, är ännu icke bekant, men för ett par städer känner jag det. Då det i Malmö år 185 5 utgjorde 14,000 Rdr, upgick det år 1856 till nära 30,000 Rdr. Är 1855 utgjorde tullupbörden i Malmö 380,000 Rdr, men år 1856 hade den stigit till 750,000 Rdr. I Stockholm har tullupbörden ökats med omkring 20 proc., och ehuru under sisth ålen mängd artiklar befriats från tull, har likväl tolagsbeloppet för Stockholms stad samma år upgått från 247,000 Rdr till 257,000 Rdr. På grund af alla dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag. Dock har jag icke något emot det af Frih. af Ugglas och Gr. Lagerbjelke framställda förslag. Hr Printzensköld: Jag skall icke länge uppehålla sakens slutliga behandling, men jag anhåller likväl att ännu en gång få framställa några anmarkmr. Till vederläggning af mina yttrade åsigter har Frih. af Ugglas påstått, att jag skall hafva sagt, att industrien gått baklänges, derföre att jag framhållit nödvändigheten af skyddstullar. Kan Frilen framvisa något sådant i mitt yttrande? Jag har aldrig påstått, att industrien gått baklänges i vårt land, men väl att industrien genom det skydd den ägt både kunnat utvecklas och göra betydliga framsteg.
Sedan de svept in sig så godt de kunde, lade de sig ned på mattorna. Dörren förblef vidöppen. Ute i trädgården porlade vattnet. Trädens doft blef om möjligt ännu starkare än den varit under dagen och bakom myrtenbusken, som fordom helgades åt Venus, brann den stjerna som bär hennes namn. Harven somnade temligen snart, men Nelly låg länge vaken. En gång då Nelly ändrade läge, kom hon under fund med att Emin, stödd mot armbågen, såg på henne. Han låg endast ett par steg från henne ned åt dörren till. Hon vände sig tillbaka igen med ryggen mot honom. Under tiden halkade den brokiga filten ned från hennes axel och hon började frysa. Hon ville dock icke röra sig, utan låtsades sofva. Efter en stund reste sig Emin och gick sakta fram till henne. Han böjde sig ned och drog varsamt filten upp öfver hennes rygg och axel. Derefter gick han lika tyst tillbaka på sin plats, lade sig ned och somnade. Litet senare somnade också Nelly. Hon drömde att Emin stod bredvid henne midt på en gata i Damaskus och räckte henne med båda händerna stora massor af blomblad ur sin trädgård. Drömmen var lika meningslös som en dröm brukar vara. men den sysselsatte henne envist hela natten. Hon vaknade i dagningen. Emin var utgången i trädgården. Då han kom tillbaka hade han ett vildt utseende. Han gick rakt fram till Harven med orden: – Ni har bedragit mig. Harven satte sig upp, ur stånd att fatta hvad han menade. Nelly förstod endast, att hade Emin verkligen burit en sådan der med ädelstenar rikt besatt krokknif, som hon fordom trodde att en arab alltid hade till hands, skulle han ha dragit den. Emin omtalade, att ett bud från staden underrättat honom, hur Blumenbach under hans frånvaro låtit bortföra hans gästs båda barn. Blumenbach hade narrat honom till Salahiye för att under tiden få fria händer. Harven sökte bevisa att han icke haft den ringaste aning om Blumenbachs planer, men Emin vände honom ryggen och gick utan afsked. Några minuter senare var han redan på väg till staden och Liljornas Väktare följde honom. Harven och Nelly måste sjelfva med hjelp af en enögd gammal trädgårdsmästare sadla hästen och åsnan.
Förordningen 1789, angående Prestval; Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottels Betänkanden: 1) om upphäfvande af CommerceCollegii Kungörelse, angående stämpling å liusväfnader, som till salu utbjudas; 2) angående ändring i den för Stockholm gällande Hamnordning; 3) om större noggranhets iakttagande vid de å Lazarett och Curhus, för Venerisk smitta, intagne personers afpolleltering; 4) rörande förbud för Länsmän alt taga be - 344 fattning med andra Auctioner, än sådane, sorn det å tjenstens vägnar åligger dem förrätta ; 5) rörande KrigsArtiklarnes omarbetning och förbättrande; 6) om tillökte Frimarknader för Skenninge och Grenna; 7) örn skyldighet för Kronobeljeningen, att utan ersättning förskaffa Konungens Befallningshafvandes fastställelse å vederbörligen fattade Sockenstämmobeslut och dem till verkställighet befordra; 8) angående deltagande i allmänna byggnader å landet efter Hemmanens vid årliga Bevillnings-taxeringarne åsatte värde. P. 626. — om LagUtskottets Betänkande angående Husesyner å ÖfverOflicersBoställen. P. 628. — om LagUtskottets Betänkanden: 1) angående rättighet för syskonebarn samt med hvarannan på sida i svågerlag varande personer, att ingå äktenskap, utan att behöfva söka Konungens tillstånd; 2) angående förbud för Ledamöter i IIofRätt alt sig emellan byta lottade mål; 3) angående påskyndande af LagComitens arbete och granskning deraf. P. 628. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande rörande dels rättighet, att för de till Extra Rotering indel te SoldatNummer anställa värfning inom Beväringsåldern, dels yrkad tillåtelse för Rotehållare, att sjelfve besörja anskaffningen af beklädnad åt sine Soldater. P. 629.
Till socknestämmas handläggning höra mål, som angå fullgörande af församlingens gemensamma åliggande, vården om dess tillhörigheter, samt vidtagande af anstalter för dess gemensamma behof elier gagn. Härtill räknas fördenskull: l:o Öfverenskommelse till befordran af Gudsfrugtan och ordning vid all O ö manna Gudstjensten. 2:o Frågor röiande folkundervisningen. 3:o Kyrkovärdars, Skol-Directioners, Skol-Lärares, Klockares, Orgelnists och annan Kyrkobetjenings tillsättande och alskedande, der ej annorlunda stadgadt eller öfligt är. 4:o Granskning af Kyrkooch Skol-räkenskaper, samt frågor om kyrkomedlens användande. 5:o Öfverenskommelse om Grafställe. 6:0 Sockne-Nämnds, fjerdingsman, sexmans och andra ordningsmäns utväljande och entledigande. 7:o Nämndemäns utväljande. 8:0 Hushållning med och vård om kyrko-egendomar. 9:o Byggnad och underhåll af kyrkan och hvad dertill hörer, jemte alla församlingens hus och lägenheter, såsom Prestgård, Skolhus, Skolmästares boning, socknestuga, fattigstuga, tionde-lada m. 11. 10:o Öfverenskommelse rörande Presterskapets, Skollärares samt Kyrkobetjenings rättigheter och inkomster. ll:o Afgifters bestämmande till kyrka, skola, fattigvård och andra fromma ändamål. Bih. till R. St.
Och jag henne dödat! O svara, om ännu din själ fins qvar Här inne, om jag din förlåtelse har! Santa Clara, hvad båtar att du mödat Och sargat din själ med suckan och gråt, Då nu dina under ej längre räcka! En stund, blott så lång, du måste henne väcka Som en son behöfver för att säga: förlåt! Ack, kära moder, du skall få dina ljus Och palmen och hostian, fast ej hon blöder. Är detta ljus för en mor, I snåle bröder, Att lysa på väg till hennes faders hus! Herre, du tänder då sjelf ditt bloss! Hell dig, morgonsol, du blygs ej att oss Besöka här nere ifrån det höga! Jag vill dig se i ditt brinnande öga Tills, bländad, i mörker jag vandrar fram, Evigt natthöljd, tills min eviga fråga, Hvad är sanning? ej mer skall plåga Tviflarens själ, som vid korsets stam Lägger sitt högmod och 'döljer sin skam! munkarne qvariemnat.) (Han tager upp vaxljusen, tänder dem ock ställer dem på nattbordet i stakar som infallande solljuset.) (Den uppgående solen kastar ett rödaktigt sken in i rummet. Olof på knä mot det (Lars in; Olof springer upp, brydd.) Mäster Olof. Scen V. LARS, OLOF. Du är här? Och du! Vår mor är död! LARS. OLOF. LARS. Död! Och du sade mig icke till! (Faller på knä vid bädden och gör en tyst bön.) Nu äro vi ensamme i verlden! Det har jag alltid varit! Fick hon sin sista vilja? Du släppte in munkarne? Du dref ut dem! Det hade tillhört dig! Hvem har tändt ljusen? OLOF. LARS. OLOF. LARS. OLOF. LARS. OLOF (tiger). Tack, broder! Du begabbar min svaghet! Jag prisar den! LARS. OLOF. LARS. OLOF. Jag förbannar den; jag har icke sofvit på tre nätter, jag vet icke hvad jag gör! Olof, du krossar själar och trampar hjertan utan att lida, och om du lider, hånar du din svaghet! Du tror det!
Statsråden $Vallens teen, Gripenstedt, Almqvist, Elmemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och palmsten. Statsrådet Herr Grefve Hamilton föredrog vidaret 28 Kongl. Maj'.ls Nåd. Proposition N:o 7. 9:o Underdånigt förslag till den af Kongl. Majit beslutade nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhusinrätiningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns Kurhus å Kungsholmen r *- begagnad tomt. Ö o Statsrådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes berörda förslag i nåder gilla samt i enlighet dermed låta nådig proposition, sådan den finnes detta protokoll, bilagan N:o 5, vidfogad, till Rikets Ständer afgå. Hvad Statsrådet beträffande de under förestående 29 punkten upptagna mål underdånigst yttrat och tillstyrkt behagade Kongl. Majit till alla delar i nåder gilla och bifalla. Ex protocollo A. J. Olde. m-.o Alik. till Exp.-Utsk. den 7 No v. 1859, kl. 2 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Pikets Stunder, angående upphörande af de inom Lappmarkerna i Norrbottens och Westerbottens län under namn af Domareoch Tingstolk-näster utgående af gifter; Gifven Stockholms Slolt den SI Oktober 4859. Sedan äldre tider tillbaka har af allmogen inom Lappmarkerne i Norrbottens och Vesterbottens län till Domhafvanderne derstädes utgjorts en afgift, ander namn af näst, motsvarande ett slags kosthållning åt Domhafvanderne under Kongl. Maj.ls Nåd. Proposition N:o 7. 29 deras vistande i Lappmarkerne för ordinarie Tingshållande och bestående till större delen af matvaror, såsom renstekar och rentungor, men äfven till en del af penningar; hvarjemte Lappmarkernes innevånare dessutom varit pligtige att fortskaffa
Dessa utgifter skulle blifva: 1:0 en ärlig summa ak 5,666 k:dr 3a sk., hvilka skulle användas, dels till aflöning ät vägra kä nya Drovincial-Däkare, dels till en sadan reglering ak lönerne för redan befintlige Dxtra Drovincial-Däkare och arkvodena för säsom Drovincial-Däkare tjenstgörande Rataillons-Däkare, att en ändamäls - enil» l^uleure-vurel tor lielu Ililiet kun vinnas; oell 2:0 ett Ilelo^l ut' 6,/z20 1»:elu urliven, livilleet 8lenlle unvunelu8 utt töuliöju lonen fou en l^uovine»iulI^uleuue i livuije I^un tilt ^oo Hulu, mot elet utt elenne, jemte vuuelen uf e^et eli8tuiet, dorete, i eAengleu^i uf i:8tu ?uovineiul-luleuue i I^unet, e^u et ullmunnu inseendet ötveu lielsooell 8jnlevuuclen e!eu8tu6e8 oell 6eumeel 8ummunlluNLs e^unele iimnen, 8umt i 8uelunt 1lun866nele tillliunelu!;in-;6 8uvul XonFl. Konol. Nuj:t,80ill vl886uliA6n fgilll etet deAuuelu un8luA6t till torllöjninA i lönen tor en l^uovineiul-l^uleure ilioiil livuuje l6un till ^00 ll:elu ufven varu ville lili viii, enligt 8tut8 1luelet8 nn elereluniAU till8t^uliunele, <lu Xon^I. Ou clettu villeou ielee leunnut u^jlt^1lu8, liuu, lilemutiAt I^onAl.
Hufvudsakligaste hindren voro dels omöjligheten att under den allmänna penningekrisen 1857—1858 kunna uppbringa aktieteckningen af enskilde till det erforderliga beloppet, helst såsom vilkor för anslagets och lånets erhållande jemväl var stadgadt, att så kallade garantiaktier till belopp af 500,000 R:dr skulle vara tecknade utöfver det för arbetets utförande beräknade aktiebelopp, dels ock den omständigheten, att mången, som eljest skulle kraftigt understödt företaget, icke ville dertill i någon mån bidraga, enär den förhoppning närdes, att den södra stambanans sträckning mot norr skulle komma att sålunda förändras, att den å någon punkt berörde begge de stora vattensystemer, af hvilka den föreslagna kanalleden skulle utgöras, i hvilket fall den särdeles svåra, kostsamma och med en mängd slussar besvärade föreningskanalen emellan Bergunda-sjön och Salen kunde undvikas, samt de kapitaler, som i orten funnes, kunde vara besparade för jordbruket och industrien, då de genom stambanans närhet beredda kommunikationerne gåfvo dem ökadt lif och näring. Södra stambanan kommer nu äfven att beröra o vattensystemet Salen-Asnen, men ty värr icke något af de öfriga vattendragen. I Wexjö finnes en telegrafstation, dertill lokal bekostas af stadens innevånare. 12 Kronobergs län. Handel. Bränvinsminutering och -utskänkning. Kameralförhållanden. Statsbidrag. Tab. n.o 9. Antalet af handlande i länet finnes upptaget i bilagde tabellen N:o 9. Dessutom vandrar en stor del af Sunnerbo härads yngre befolkning omkring i riket, drifvande ett slags gårdfarihandel med ortens tillverkningar af smiden, ylletröjor och väfskedar samt en del kramvaror, merändels antagne och förpassade såsom handelsbetjenter hos köpmän i städer inom Skåne, Halland och Elfsborgs län. Ortens hufvudsakligaste produkter, sorn afsättas till städerne Wexjö, Calmar, Carlshamn, Christianstad, Laholm och Halmstad samt köpingen Wernamo och torgplatser å närbelägne orter, äro spanmål, kreatur, smör, ost, talg, fläsk, bränvin, lin och virke.
Folk började tänka på att det fanns en Gud, och när man bad frbn 57 predikstolen om regn, läste gubbarna efter, så det ' gick som en ångestsuck genom hela kyrkan. Var Herre liörde sucken ocli svarade på sitt vis. I stallet för korn och must sände lian en dödsängel, soin gick och mejade ocli mejade och sade på sitt tysta satt: ' Blir det inte så många kärfvar, så blir det heller inte så många munnar '. Det var en fasans tid. Förut var det som hade man knappt vetat det man gick emot döden, nien nu shg man lians stora, svarta skugga öfverallt; lago några stickor i kors, skrek tigglan utanför knuten eller blef det en dödraiid i brödet, strax hette det: ' hvems tur ä r det nu? ' J a g vet ej hvad det var för en sjukdom, ingen förstod sig på den och det var långa vägar till Läkaren. Honom trodde dessutom. ingen. pk; ' den, som ska dö, han dör, och den, som ska lefva, han lefver ', sade man ocli därmed fick allt 11a sin gång. Förstås - de hade en finngubbe, som gick och läste och plåstrade nied de sjuka, men aldrig blef det bättre för det. Krusad och mutad var han emellertid för livart ord han sade. Värst var att lian dref omkring på sådana ställen, där det ännu var friskt. Dit koin lian för att röka och råda, men min tanke är, att han förde eländet dit. Men hvem trodde på det; allmogen skrattar bara åt den försiktige och frågar: ' hvem smittar den förste ?. ' o ' Aldrig glömmer jag liur led jag var &amp; t den gubben. Han gick och smusslade och lagade till påsar, som vi skulle bara kring halsen, ocli i dem hade jag, gudnås, ett finger med. Först och främst fick jag åderlåta den stackars tuppen och prässa bloddroppar ur lians kam, sedan fick jag rifva ocli leta i alla vinklar och vrkr efter spindelväf, så var det att sopa ner sot från skorsten, korsa en livitlök och sen till sist att sy in smörjan i små eldröda silkespåsar.
Ständer ansett bemälde personer höra med sina arfvoden å Kommendants-staten qvarstå på förut bestämda vilkor, nemligen intill dess de tilläfventyrs erhålla annan tjensle-befattning med lön eller arfvode af allmänna medel; hvaremot Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad Eders Kongl. Majit derjemte föreslagit, hafva beslutal, att, efter afdrag af dessa arfvodens sammanräknade summa å det vid 1850—1851 års Riksdag från fångvårds-anslaget till Kommendants-staten öfverflyttade belopp, 1,243 R:dr 50 öre, återstoden, 9'2l Ridr, må öfverföras (ill anslaget för försvarsverket i allmänhet eller Krigs-kollegii departementer, Med iakttagande af de utaf Rikets Ständer här ofvan omlörmälda föiändringar i staten, erfordras, pä sätt tabellen Nio 4 visar, förhöjning af nuvarande anslag lör Kommendants-staten med 4,536 Ridr Rimt, hvilket belopp alltså blifvit af Rikets Ständer beviljadt. 8:o. Under åberopande af hvad Departements-chefens betänkande innehåller angående beholvet af tillökning i aflöningen för Krigs-akndemiens befäls-, lärare-, Ijenstemannaoch betjenings-personal, är af Eders Kongl Majit föreslaget, att, då denna tillökning uppginge till 26,505 R:dr 12J öre, men några till indragning afsedde arlvoden, tillhopa 1,574 R:dr, kunde härifrån afräknas, skillnaden mätte anvisas med en rund summa af 24.930 R:dr.
Härvid får jag erinra, att de nummer, som indragits, användas för det lägre underbefälet samt spel m. fl., och alldeles icke till förhöjning af öfverbefälets löner. Hr Gr. har medgifvit billigheten af att öka lönerna för befälet vid Lifbevär:s-reg:tet; men ansett medel för sådant ändamål äfven böra tillvägabringas genom indragning af nummer inom indelta armeen. Riktigheten af en sådan åtgärd lemnar jag nu derhän, men framställer till Hr Gris afgörande, huru en dylik åtgärd blifvit af Representationen bedömd, om den af Regeringen vidtagits. Man har äfven ifrågaställt indelta regiternas incommendering till garnisonstjenstgöring. Jag har ock yrkat det, men med bibehållandet af garnisons-regiterna sådana deäro, emedan jag anser det vara olämpligt att i fredstid skilja den indelta soldaten, under en längre tid, från sitt hem. De anmärkningar, Hr Cederschjöld framställt, äro desamma, hvilka han förra gången gjorde, och genom hvilkas gillande alla de olägenheter skulle uppstå, som jag uti mitt, i detta afseende afgifna, skriftliga betänk, anfört; hvarföre jag icke heller vill borttaga tiden med anmärkningarnas återupptagande. Gr. Cronhjelm har omnämnt möjligheten af ettdera af gardes-reg:ternas indragning, eller deras sammanslående till ett, hvarigenom minskning i antal befäl skulle kunna tillvägabringas. Detta är dock en omöjlighet, emedan tjenstgöringen redan är ganska tryckande, så att befälet högst sällan får begagna någon ledighet; och kan man icke billigtvis fordra, att officerarne skall åläggas en ännu strängare tjenstgöring än hitintills. Jag har i sjelfva frågan icke vidare att framställa än den önskan, att StatsUtsk. måtte med noggrannhet upptaga och öfverväga, hvad här blifvit anmärkt uti en för fäderneslandet så högst magtpåliggande fråga. Hr Dalman har i dag återupplifvat ett discussionsämne, som under ett af de sednare plena förevarit.
Utskottet får således vördsamt tillstyrka den underdåniga1 hemställan hos Kongl.Majit,att ett så lydande tillägg måtte införas i Folkskolestadgans 6 § 2 mom. Ej må någon anmäla sig såsom sökande lill flera skolläraretjenster på samma tid; sker det, vare lag samma, som för klockare i sådana fall gifven är. Samma påföljd vare ock om den, som öfver förslag eller utnämning till folkskoleläraretjenst anfört besvär, anmäler sig såsom sökande till annan dylik Ijenst, förr än han styrkt sig vara från sin förra ansökan i vederbörlig ordning skild. 9:o I afseende på lörslaget att folkskolelärare icke skulle ega afflytta från , sin innehafvande tjenst till en annan, förr än viss tid förflutit efter utnämningen, får Utskottet upplysa, att Piikets Ständer, på grund af ett förslag i enahanda syftning vid sistlidne riksdag, hos Kongl. Maj:t anhållit, att elen 1 Maj måtte, i enlighet med hvad för ecklesiastika tjenster är stadgadt, bestämmas såsom allmän afflyttningstid för folkskolelärare, men att denna anhållan icke vunnit Kongl. Maj:ts Nådiga bifall. Att en folkskolelärare lemnar sin redan innehafvande tjenst, innan församlingen hunnit blifva försäkrad om en ny lärare vid skolan, synes emellertid böra genom någon utväg förebyggas, på det rubbningar i undervisningens jemna gång, så vidt möjligt, må undvikas, och Utskottet tror sig derföre böra tillstyrka bifall till motionärens förslag, i den form, under hvilken detsamma blifvit al honom ånyo framstälhlt; Utskottet hemställer på dessa skäl, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånig - n Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.-o 114. het anhålla, det ett så lydande stadgande måtte i 6 § 2 mom.
P. U. 73o. 33 Grundlagsförändringar, angående: •—. om förändring i 38. §. Regerings-For* men. V. B. 655. A. 691. P. U. 730. — om förändring i \ §. Regerings-Formen. V. B. 655. A. 692. P. U. 73o, — om afskaffande af Jury i Tryckfrihetsmål, V. B. 710. A, 754. P. U. 835. —1 angående åtskilliga förändringar iTryckfrihetslagen. P. U. i338. —« om ett tillägg i 60 §. Regerings-Formen, V. B. 714. A. 754. P. U. 835. — om ett tillägg i 4*3 och 56 §§. Riksdags-Ordningen. V. B. 714. A, 832, P, U. 838, — om en ny §. emellan den 37 och den 38. Regerings-Formen, V, B, 715. A, 832. P. U. 838, — om en förändring i 4** §* RegeringsFormen. V, B, 974. A. n43. P. U. ii49- —• om ny redaction af 29 §. RegeringsFormen. V. B. 974* A. n43. P. U. n5o. om en förändring i 68 §. Riksdagsordningen, VI, B, 116. A. 122. P. U. 186, Grus och sand, om utseende af tjenliga ställen der det får hämtas, till vägarnres fyllning, IV. B. 471- A. 5a3. P. U« 534. 39 Gränstullarne, om afskaffande af, på Norrska sidan. IV. B. 474* A532. P. U. 536. — mellan Sverige och Norrige, angående. VI. E. 110. Guld och silfver på uniformer. Se Uniformer. Gyllensvaanska
Hvad till ändring af Grundlagarne, uti nu föreskrifven ord ning, Rikförsamlingen beslulit och Konungen gillat, eller Konungen föreslagit och Riksförsamlingen antagit, äge kraft af Grundlag. §. 102. Pi, F. §.83. Ej må — •— enligt nästföregående §. vid tillämpas. §. 103. R. F. §. 85. Såsom Grundlagar skola anses denna Regeringsform, Succes sions-ordningen, Tryckfrihetslagen och Vallagen. §. 104. Riksförsamlingen äger gemensamt uppliiiFva. R F 87 Under Civiloch Criminal-lag förstås äfven de delar afl fr. R. o.'§. 33 Krigslagar och Författningar rörande Krigsväsendet, sorn äga mora. L tilllämpning till medborgare utom krigsstaten. Ej må Konungen ulan Riksförsamlingens samtycke oell icke Riksförsamlingen utan afskaffa. Framställer Konungen hos Stora Nämnden förslag till ny lag eller till gammal lags npphäf vande eller förändring, då äger Riksförsamlingen att deröfver, på sätt 70 stadgar, besluta, och meddela Konungen sitt samtycke eller afslag. Antager Riksförsamlingen ett förslag, som icke af Konungen blifvit frainstäldt, underställes Riksförsamlingens beslut Konungen, som äger att gilla det eller, om Han ej finnér det ordagrant antagligt, meddela Riksförsamlingen de orsaker, för hvilka Han icke kunnat förslaget godkänna. Kan Konungen icke förr, än Riksförsamlingen åtskiljes, fatta och meddela Sitt beslut, vare Han oförhindrad att före nästföljande Riksdags öppnande förslaget ordagrant bifalla, och Kungörelse derom utfärda. Sker dt ej, anses förslaget hafva förfallit. Vill Konungen hos Stora Nämnden framställa ett sådant förslag, sorn i denna ,$*. omtalas, eller har Riksförsamlingen underställt Konungen ett af församlingen antaget förslag, inhemte Konungen , innan Han Sitt beslut f ättar, Stats-Rådets och Hög sta Domstolens yttrande. §. 106. Med förklaring kunna af Riksförsamlingen 0- Ra p. C gillas åberopas må. §. 107.
Vid detta ärendes öfvervägande hafva Utskotten inhämtat , att, enligt hvad Herr Assessoren Darin uti sitt Memorial anfört , förra tiders erfarenhet visat , huruledes medelst öppna bågars nyttjande till seglation på utrikes orter från 03S Tim 7 Juli. från Götheborgsoch Bohus-samt Hallands Län , skadliga missbruk ej mindre i anseende till förbudna varors insmygande, än Tullens undarisnillning for inkommande lofgifna varor föröf■Vats, och ju längre, ju mera tilltagit, till hinder för inhemska näringars tillväxt och förkofran, samt tilj förmindskning uti Kongl. Maj:ts pph Kronans tillständiga Tull-inkomst, och att dessa missbruk, oaktadt noga tillsyn och vidsträckt beckning, icke kunnat utestängas, i anseende till de mångfaldiga i Skärgårdarna varande inlopp och gömställen, sora lemna Lagbrytqrne ett önskpdt tillfälle, att utan tilltal och pafö]jaqde ansvar kunna idka en förderflig smyghandel Af dessa apledningar blef äfven» genom K°ngl. Brefvet den ig Juni 1798 och Kgl, flommeice-Collegii till följe deraf under den 16 Juli sanning år utfärdade Kungörelse stadgadt, att endast däckade fartyg , mindst å 15 Jästers drägtighet, fingn från Sjö-TuJIskamrarng i Götheborgsoclr Bohussamt Hallands X.än till seglation på utländska orter förpassas , peli deremot alla fai> tyg och båtar af mindre jästetal, än det nyssytpmnda , ehvad de voro däckade eller öppna, förbudet att idka fart frpn nämnde Län till utrikes hamnar. Då detta stadgande, hvilket så-?