Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntor, borde niuta veras fusta jörwandliag ritt govo; oförnekligt tillika är, akt Werkets inkomster ök.S i samma mohn som förwandlmgen af Näncoroe stiger; sä finna dock Rik» sens Ständer, det Boställs-Werkets omständigheter nu 7lo Den is December. för tiden sädant icke 'illäea, ej ell^r ask för de sinars tren lemna någon ersättning äc Betjeningen/» "Någon stäng jemkning herutinnan anse Riksens Ständer ljkwäl wara oundwikelig u!! upmnntran för en Betjening, som under träqit och mödoscnnk arbete ej bör sakna larfmcltg utkomst wid ett Wäck hwarest utom förut dithörande mängsckldiga göromål, en för framtiden nog betydande Cajsa under Krigs, Eollegii inseende, stall warbos och handhaswas." "HoEders Kongl. Mant anställa fördenstull Riksens Ständer i undcrdämqbec dct Kammererare, , i Loutoiiet, såsom någon undsättning och belöning för dest om B»st i!S,Werkeig bästa wis nits och sorgfällig! ek , i proportion of sill ion Nan 1763 ärs början nll »ästl. ärs stur mä til! godo njuta hrilfren nf )xeferpe«inedlens förhöjning efter Mockegstngen: och sedan jemte Betjeningen i Contoirer, »fran och med innelparande ar, framgenr ärligen njuta kkt deremot swarande Understöd.''
-S ♦-t *-t «-4- r» *-s <2 o o* e& <o‘ O? Cd TS o Ä —n ! o o ä o* ar n> ' ©limma 1 | 1 1 1 1 1 4 (35) 93i{). tia SK. ©t. iJJrot. 184-7 & is48; 10 ©ami. l Stfb. 2 SBanbet. »ewillnings^ofovMiingen. -t ii... ■lann ... <£>fn?ert>rag frän £fljtering0»Oncjt>erne får ©tjerne uti H. 17. &«n för år 18»# Cf} (36) 23i&. tilt K. ©t. $rot« 1847 & 1848; 10 ©viml. l §(ft\ 2 33anbet« £>ewiUninge^ovovbningen. <£>ftvev&rag från ©ommöiiöragen åfwer Ca^ectngs; Remman. M 0 or r\ Cl 0 r-tf, s CT«. «-* O Sägenfjeter. SSergtuerP. sDlanufacttirier, Sabrifcr ocö Snrättninflar. ädroaniar o# ©agar. 1 § ö: «-c or £T g o: <-i or r» ts i O: dr «> % »: or rv 5? r-tö § *-s gr ©ilmina. (Ejttrcct öfwer fyela Sewillmngcn, efter 18 åte 23eit>ilU mnge*©taöga uti XI. H. Han, för år 18** (Enligt Sangber ref? ©ammaitbrag: (Efter l:fta Sitt. . » 2:bra bitr » 3:bjc bitr . SBärbet å bjernman, forn inncbafmaS unöer eganbc*rätt, fallit be t 2 Slrt. 20 §. af ä$emillning3
Men vid de tillfällen då med någon Ståndsperson tvistas, vidkännes Allmogen lika Charta sorn dess vederpart; hvadan ock den ersättning för Rättegångskostnad, som Allmogen kan tilläggas, bör i förhållande dertill bestämmas. §• 24- Den 5 Juli. 493 §• 2 4- Frän Charta Sigillata befrias: jio Allmogen, Ryttare,1 Dragoner, Soldater, Kronans Båtsmän samt Enrolleringsoch Eördubblings-manskap med flera af Gemenskapen vid Militairen för alla Besvärs-skrifter, Ansökningar och förklaringar sorn hos Kongl. Majit ingifvas, samt en hvar vid ansökning om Bokars och Ekars fällande, svedjeland och utsynin» gar dertill, eller om utsyning till ny åker och äng , beteshagars intagande och uppodlande till Nybyggen, då jemväl de i dessa fall hällne undersökningar och vederbörandes gifna Utslag äro fria från stämpladt Papper; såsom ock vid klagan öfver tillfogadt våld och oförrätt af Krono* betjente eller andra Embetsman, enär saken innefattar ett verkligt brottmål.. 2:o Alla kunbart och bevisligen fattiga; då Domaren eller Tjenstemannen tecknar å Handlingarne ordet: Gratis, efter derom inför veder* börande P«ätt eller Collegium gjord anmälan. 310 Allt som rörer Kongl. Maj:ts och Kronans rätt och lios Kongl. Maj:f samt i Dess Stats-Expeditioner, Hofoch Öfver-Rätter, Collegier-, Domstolar och Directioner, Deputationer, Coroitéer, Privilegierade publika Verk, Inrättningar och Contoir, eller ock på andra ställen der Kongl.
Första classen med 5o arbetare och deröfver R:dr 20 Andra dito med 3o dito och deröfver — 12 Tredje dito med 20 dito och deröfver — 8 Fjerde dito med under 20 arbetare — 4 pag. 37. Glasoch Porcellains-försäljare anser Utskottetj lämpligare böra upplagas under 27 §. näst efter Gerningsmän pag. 29, hvilken omflyttning derföre till antagande föreslås. pag 38. Vid öfvervägande af Anders Danielssons från Elfsborgs Län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motion, om dels förändring af den i Bevillnings-Förordningen förekommande benämning af ”Skålvestgöthar,” till Gårdfari-handlande, och dels upphörande af den Skålvestgöthar och ConBih. till R. St. Prot. S Sami. i.stci Afd. IV.-o Sy. tigent-Borgare, som idka Gårdfari-handel, pålagde afgift för resor till Norrige och utrikes ort, hvilken afgift icke erlägges af Gårdfarioch Rese-handlande från städerna Borås och Ulricehamn, har Utskottet, enär den såsom olämplig ansedda benämningen af Skålvestgöthar synes böra bibehållas, för att utmärka skillnaden emellan dessa och Contingent-Borgare, som äfven idka Gårdfari-handel, samt den öfverklagade afgiften icke kan anses obillig, vid betraktande af den förmonliga varubyteshandel, som utgör ändamålet med nämnde resor, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å berörde motion; hvaremot Utskottet funnit skäligt, att, i afseende på afgifterne för Skålvestgöthar och ofvannämnde Contingent-Borgare, i stället för det derom nu gällande stadgande, föreslå följande förändring: i83o års Förordning. Utskottets Förslag. Skålvestgöthar, och sådana ConSkålvestgöthar, och sådane Con tingent-Borgare, som idka Gårdtingentäfvensom andre Borgare ifrån farihandel, så framt denna handel städerna Borås och Ulricehamn, som kommer att fortfara, i fem classer: idka Gårdfari-handel, så framt denna Första classen
Enligt 26 Kap. 1 § Byggninga-balken, skola alla som i socken bo, bygga ocb underhålla kyrka med hvad dertill hörer, såsom klockstapel, kyrkorour, sockenstuga och fattigstuga, äfvensom 2 § i samma Kapitel förordnar, alt ”prestgård skola ock alla bygga efter gårdatalel”; men genom Kongl. Brefvet den 4 Maj i 759 5r bestämdt, att denna byggnadsskyldighet bör räknas och bestämmas efter hemmanens ”oförmedlade™ hemmantal. Häri ligger dock en uppenbar orättvisa; ty har hemmanet blifvit ansedt så svagt lil! sin beskaffenhet, alt en formenlig af öfrige utskylderna efter nedsatt mantal måst beviljas, finnes ej ringaste skäl, hvarföre icke fördelen af förmedlingen skulle böra sträcka sig jemväl till sådane svåra och dryga onern, som kyrkooch prestgårdsbvggnad. Bland de förändrade lagförslag, som de i Finland nyligen sammanträdde Stånds-deputerade framställde, var äfven det om dessa skyldigheters utgörande efter förmedlade hemmantalet. Emedan flera olägenheter, höler och rättegångar uppkommit och fortfarande uppkomma, genom della löraldrade stadgande, torde ämnet vara vä! värdi Rikets r.u församlade Ständers uppmärksamhet; men sorn stadgandet jemväl medför vissa rättigheter torde deras borttagande jemväl böra liliIva föremål för Ständernas pröfning. — Min tanke år att ordet förmedladt och oförmedladt numera är aldeles öfverflödigt i vår lagstiftning, hvadan önskligl vöre alt den till upprullande anbefallda fyrktalssällningen linge utgöra grunden till såväl alla ulskyhler, som inkomster och val kommunerna inbördes emellan; jag får för den skull vördsamt toresia: att alla de lagar och påbud, som handla om förmedlade och oförmedlade hemman, vare sig vid utgifter, inkomster eller val inom kommunerna å landet, skola upphöra att vara gällande, samt att, der icke genom nya kommunal-lagen undanlag blifvit gjordt, fyrktulet inom hvarje kommun hådaneller kommer all ligga till grund lör beräkningen i stället för hemmantalen.
Denna fördel har vunnits, dels igenom de medel. Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet benäget meddelat, dels igenom besparing å Curhusmedlen, så att erforderligt utrymme för åtta sjuksängar äro alt tillgå, och deribland tre frisängar. Den obehagliga jemförelse», som nu, särdeles af Utlänningar, göres emellan den Norrska och Jemtländska vägen, sårar Svenska Na liona 1-känslan, och kan icke afhjelpas utan Statens biträde, då man ihågkommer, dels att hvarje mil af den Norrska nya vägen kostat nära tio gånger mer än den Jemtländska, dels att hvarje hemman i Jemtland, hvars värde endast uppgår till circa i/3:del af de flesta Svenska hemmans, likväl har en mångdubbel väglängd och många kostsamma broar att underhålla; också har Eders Kongl. Maj:t tid efter annan i Nåder gifvit bidrag för detta ändamål, och vägarne hafva blifvit betydligt förbättrade, ulan folkets ruinerande, som icke kunnat undvikas, om föreskriften i Byggninga-Balkens a5 Cap. strängt blifvit tillämpad och intet biträde erhållits. Hvad som kommer att medföra en mycket välgörande verkan, är det understöd Eders Kongl. Maj: t Landsfaderligt beslutat att meddela till broars byggande öfver Dufved, Jerpe och Bodsjösunden, på stora landsvägen till Norrige. Derigenom beredes arbetsförtjenst för landets fattige, af många missväxter utblottade innevånare; en beqvarnare communication vinnes med brödrafolket, emedan höst och vår resande ofta blifva uppehållne vid. dessa sund, och äfven andra årstider när häftiga stormar inträffa; postgången möter sedermera inga sådana hinder som nu; landets innevånare kunna utan tidsutdrägt få träffas och utbyta sina varor; med ett ord, stora fördelar erhållas genom delta Eders Kongl. Maj:ls Nådiga beslut. §. 6. Städer.
Jag tror icke att det kan vara tu tal om hvad sorn är nyttigare, antingen att komma ned till Saltsjön eller Mälaren, och jag vet ej i sanning hvarföre, då man en gång förut valt att stanna vid Saltsjön, man nu skall förkasta detta och återkomma till frågan om banken öfver Mälaren och tunneln, orri hvilken jag i sednare tider hört så mångå poetiska och vackra utgjutelser; ja 1 en af Med-Ståridens ledamöter har t. o. m. utropat: »Huru skönt, Mine Hrr! att se ånghästen komma ut ur klippans sköt, för att, rusande öfver haf och land, slutligen försvinna i Norr - 256 Den 12 Maj f. m. lands furuskogar.» Man har äfven föreslagit att i tunneln inrätta trefliga schweitzerier och sommarnöjen; jag fruktar dock att, om de inrättas, trefliga blifva de dock aldrig. Jag tror äfven, att, till följd af deri betydliga skillnaden i de båda så närliggande ändpunkternas höjd öfver hafvet, ett sådant starkt drag skall uppstå i denna tunnel, att man skall nödgas att inrätta dörrar lör densamma, såsom man varit nödsakad göra på andra ställen. Medan jag uppehåller mig vid artikeln tunnlar, vill jag erinra om att det på sednare tider uppstått en sådan passion för desamma, att en ledamot af Borgare-St., fullmäktigen för Borås, föreslagit tvenne. Ilan vill nemi., efter att hafva gått genom en tunnel i södra bergen, från Stadsgården leda en bana öfver slussplanen obh derifrån genom en tunnel under hela staden och slottet, för att stanna vid Kungens stall. Jag omnämner visst icke denna plan — uppgjord af en person, som icke är en man af facket — i akt och mening att uppväcka någon jalousie de meller öfver att han kunnat t. o. m. föreslå tvenne tunnlar, då andra blott förmått föreslå en, utan endast för att visa att andra också kunna hafva originela planer utom Hrr ingeniörer. Huruvida hans plan är att rekommendera, vill jag ej bedörnma.
Kille utvecklade vid alla de tillfällen, då detta sattes på prof. En ibland de förnämsta konster Achilles lärt sig, var att härma hur «presten säger», hvilket gick så till, att han murrade och gaf till några glafs, och Lundström, långt ifrån att förarga sig häröfver, skrattade när Kille verkställde denna konst, så att tårarne kommo honom i ögonen. Öfversten mötte just artisterna på ett ställe, der det stod en bänk, hvarpå han vanligen under sina promenader brukade hvila. Han var ej väl kommen dit, förr än Kille satte ner korgen och lade sig. «Är det inte en för märkvärdig hund, mina herrar, som vet så väl hvad jag vill, då jag kommer till detta stället?» sade öfversten. «Gif mig svagdrickskruset, Kille!» och triumferande såg öfversten på Albert, när Achilles ganska riktigt kom med kruset. «Är det inte märkvärdigt? herrarne hör sjelfva, att jag talar till honom med alldeles samma ton, som jag skulle tala till en af herrarne. Nu skall herrarne få se. Härvid vände han sig direkte till Albert, och sade med vanlig röst: «jag har tappat min handske,» och knappt hade han sagt detta, förr än den icke snabbfotade hjelten Achilles luffade ett stycke tillbaka i alléen, och ganska riktigt återkom med handsken. Öfversten kastade en blick på de andra herrarne, för att göra sig försäkrad om att äfven de voro intagna af beundran, och satte sig, tog tobakspungen, som hängde på en af rockknapparne, stoppade makligt sin stora sjöskumspipa och påtände den med solglaset. Röken steg upp i tjocka hvirflar och dref på flykten de vällustiga ångor, som kullarne andades rundt omkring. Alexis begagnade nu tillfället för att underrätta öfversten, att han nödgades förkorta terminen för sitt vistande på Sätraholm, i anledning af en angelägen resa till Stockholm, som han måste företaga.
Men då emedlertid, innan ett så beskaffadt slutligt bestämmande af hufvudpersedlarne lämpligen kan ega rum, åtskilliga speciella utredningar och undersökningar genom vederbörande lokalmyndigheter eller serskiide kommitterade voro af nöden, hvarvid det torde böra lemnäs hemmansinnehafvarne tillfälle att sjelfve eller genom fullmäktige, i detta ämne sig yttra, samt vederbörande embetsverks utlåtanden derefter jemväl måste inhemtas, har Kongl. Majit ansett, att med hufvudräntornes fastställande för närvarande borde anstå, samt att endast grunderna för skatleförenklingens verkställande nu borde bestämmas; och har, i öfverensstämmelse härmed, Kongl. Majit i nåder föreslagit, att, jemte det de i ordinarie räntan, så väl hvad beträffar den indelda, som den kronan behållna andel deraf, ingående hufvudpersedlar på ofvan omförmälda sätt bibehållas, de mindre betydliga eller så kallade småpersedlarne, hvilka äro beroende af markegång, må efter ett, på grund af de nästföregående tjugu årens markegångar fastställdt medelpris, förvandlas i penningar till visst belopp; hvarjemte Kongl. Majit förklarat, att, sedan Rikets Ständer härom meddelat sitt beslut, Kongl. Majit, efter det nödiga upplysningar blif - Slats-Utskollels Utlåtande, JK 167. 7 vit inhemtade samt vederbörande embetsmyndigheter med underdåniga utlåtanden inkommit, ville till Rikets Ständer aflåta ytterligare nådig proposition med hänsigt till bestämmandet af de hufvudpersedlar, hvilka böra till utgående på hittills vanligt sätt bibehållas. Angående ändring i sättet för de indelda hemmansräntornas och krono tiondens utgörande.
Att hammaren hufvudsakligast var afsedd för »köket», synes af den omständigheten, att qvinnorna ensamma förfogade öfver densamma och rådfrågades vid dess bortbytande. Jemte dylika hammare fans i hvarje tält ett städ, bestående af en hvalkota eller en större rund sten, i hvars midt en skålformig fördjupning var utnött eller uthuggen. Under vintern kom en stor del af befolkningen från Jinretlen, Pitlekaj och ända bort från Irgunnuk dagligen Stenhammare och städ för benkrossning. 1/6 af nat. storlek. om bord för att tigga eller tillbyta sig mat, och de föddes under denna tid hufvudsakligast af oss. Härvid vande de sig snart vid våra lifsmedel. De tyckte särdeles mycket om ärtsoppa och gröt. Den senare lade de vanligen ut i en snödrifva att frysa och togo den sedan i frusen form med sig till tälten. Kaffe brydde de sig mindre om, i fall det ej var väl sockradt. Salt begagnade de icke, men i socker voro alla mycket förtjusta. Äfven te drucko de gerna. Eljest utgör vatten deras förnämsta dryck. Dock nödgades de om vintern, till följd af svårigheten att öfver tranlamporna smälta tillräckligt is, mången gång släcka törsten med snö. Om bord begärde de ofta vatten och drucko på en gång stora mängder deraf. Bränvin, hvarpå de äro ytterst begifna, kalla de, såsom redan är nämdt, under samtal med europeer »ram», hvarvid ordets uttalande ofta åtföljes af ett harklande läte, en salig min och en betecknande åtbörd, bestående i den flata högra handens förande från munnen till midjan eller i efterapande af en rusig mans lallande. Sinsemellan kalla de det eldvatten (akmimil). Löftet derom var det verksammaste medel att förmå en motsträfvig tschuktsch att foga sig efter ens önskan.
Den stora tillvexten af specialgöromål i högsta instantien hos Konungen gör detta icke möjligt numera, men dessa chefer hafva genom rättigheten att bivista collegiernes öfverläggningar, tillfälle att när så behöfves muntligen utverka sina åsigter med desses ledamöter till icke ringa besparing af tid och möda. Hr Gripenstedt, Joh. Au g.: Huruvida de uplysningar, sorn vederbör, embetsverk, i den fråga, som nu utgör föremål för öfverläggning, hafva afgifvits, äro att anse såsom för gamla och derigenom må hafva förlorat sin gällande kraft, — det är en sak, hvarom jag anser öfverflödigt, att mycket orda — allt nog, vederbör, embetsverk hafva blifvit hörde; detta är ett factum, och formerna äro således iakttagne. Men man har vid detta tillfälle, såsom mig synes, alldeles utom ämnet, iuledt diskussionen på en åtgärd, som 248 Den 8 Mars f. m. Konungen beslutat, bestående deruti, att vederbör. Dep:ts-chefer skulle äga rätt att inhemta uplysningar directe och personligen i de collegier och embetsverk, som tillhöra deras depart:r samt påstod att hvad som derigenom vunnes i skyndsamhet vid ärenders behandling, det förlorades å andra sidan i grundlighet. Jag ber likväl att för min del få påminna, att, om detta påstående, verkligen skulle vara grundadt, sä ligger skälet ingalunda i sjelfva åtgärdens beskaffenhet, så alt den förmenta olägenheten deraf måste följa såsom en nödvändighet, (utan i en felaktig tillämpning) ty, som den värde anmärkaren ganska riktigt sade, är det visserligen vanligt alt då en uplysning skriftligen begäres från ett collini sä begrundas frågan af ledamöterne så länge tills de med full sakkunskap och ett moget omdöme må kunna afgifva svaret; men ingenting hindrar dessa ledamöter att förfara alldeles på samma sätt äfven när Dep:tsehefen personligen inställer sig i ett collini, för att bringa ett ärende under öfverläggning.
Men att Rikets Ständers goda afsigt med berörde underdåniga skrifvelse den 22 Augusti 1857 icke kunnat vinnas samtidigt mod nu nådigst påbudna allmänna ordnande al presterskapets inkomster, härrörer alltför sannolikt deraf, att Kongl. Majit mod anledning af Kammar-kollegii behof af längre utredningstid icke kunde under sistförflutne riksdag till Rikets Ständer aflåta den nådiga framställning i ämnet, hvarom de anhållit. Jag vågar derföre vördsamt föreslå: att Rikets Ständer uti en denna riksdag förnyad underdånig skrifvelse förklara, att den nådiga framställning om detta ärendes utredning, hvarom de don 22 Augusti 1857 anhöllo, icke vidare erfordras; utan att Rikets Ständer för sin del, numera för underlättande af det nådigst påbudna allmänna ordnandet af presterskapets inkomster, utan alla förbehåll, bevilja de boställen och lägenheter, som användas till aflöning åt Komministrar och Kapellpredikanter, befrielse från alla räntor, kronotionde och andra afgifter, som de af ålder varande prestboställen enligt författningarne åtnjuta; samt derjemte uttala sin underdåniga önskan att denna befrielse vid nu förestående reglering af Presterskapets löner måtte få ingå i beräkningen af berörde boställens afkastning. Stockholm den 22 November 1862. Garl Fr. Björkman. 104 Motioner i Pr ente-Ståndet 1862. Af Doktor 1*. 0. ('arlander: Om löneförhöjning för Provincial läkare. Det är allmänt bekant att de fleste provincialläkare-tjensterna i de norra länen, stundom äfven i Dalarna och Wermland, till och med i Skåne och Östergötland, förnyade gånger anslås ledige, innan en enda sökande anmäler sig. Att helsovården under dessa långa mellantider skall betydligt lida, måste erkännas.
Egentliga orsakerna härtill äro, att betesmarkerna, utom i Fjelltrakten, merendels äro knappa och inskränkta; att de likaledes inskränkta trädes-gärdena, såsom varande i samband med den besådda delen af åkern, utan föregången afstängning, icke kunna till bete begagnas; att ängarne, för det mesta bestående af sidländ mark, eller kärr och myror, frambringa en till fårens föda både otillräcklig och otjenlig näring; att betet i fjelltrakten ogerna ålitas för fårkreaturen, i anseende till svårigheten att freda dem från odjur och ändtligen, att desse kreatur, af enahanda anledning, måste med dryg kostnad vinterfödas nära 7 å 8 månader om året. Sådant lärer äfven förhållandet befunnits af Direktören N. E. Hoffman, hvilken, år 1831, efter Kongl. Commerce-Collegu förordnande, hitkom för att taga kännedom om de, enligt min sista underdåniga femårs-berättelse, inrättade feni schäferier af Skottska får, emedan, i grund af hans tillstyrkande och Kongl. Commerre-Collegn förordnande, samina schäferier med nyssnämnde år upphörde. Då mycken olikhet räder hemmanen emellan på lika skattetal, är det följaktligen svårt, att med någon tillförlitlighet bestämma foder-tillgångens förhållande mot åkervidden; men i allmänhet synes foder kunna påräknas af fem tunnland äng för hvarje tunnland af den i bruk varande åkern, samt afkastningen af dea sjelfväxande eller odlade ängen uppskattas från 20 till 200 lispund hö på tunnlandet. Vid änges-odling förfares vanligen så, att något mindre växande änges-skift årligen upp-plöjes, hvilket, innan det åter igenlägges till gräsvall, gödslas och skördas ett å två, högst tre år. Sålun 7 “ . da ej mindre än genom stenbrytning och sidländ marks dikning, häfva slottes-lagenheterna småningom utvidgats och hållas vid någorlunda bördighet, utan alt de likväl ännu, på långt när, uppnått den förbättring, som både bor och kan åstadkommas, änskönt odlingsfliten de sednare åren onekligen något mer tagit sin riktning ditåt.
Jag känner unga flickor, som egna hela sin verksamhet åt prydliga handarbeten (och pianospel), medan de icke ha en aning om, hur den enklaste middag skall lagas. Och märk väl, om än fästmannen blir förtjust öfver ett korrekt utfördt guldbroderi på en brefportfölj, skall den gifte mannen le ännu mera belåtet, om ett lyckadt middagsmål visar honom hans kära hustrus skicklighet i kokkonsten. Hur många fruar försumma ej under brådskan före jul hela sitt hushåll för att timtals sitta nedhukade öfver fina arbeten, som förstöra ögonen och ofta bereda mottagarne ett tvifvelaktigt nöje. Min tanke är, att hvarje förståndig och praktisk moder måste inse, att det första kvinliga handarbete hon bör lära sina döttrar är » hushållssysslor ». Hushållssysslor! Det Några ord om " handarbete ". låter j u så prosaiskt, men det är helt enkelt gripet ur lifvet. — Den, som icke redan som ag läste nyligen i en kvinnotidning en barn lär sig sticka strumpor och tåligt bättra artikel, som började med de orden: » Det alla skador på sina kläder, den som icke finns många fruntimmer, i hvilkas ögon det lärt sig handtera slefven lika bra som nålen kviuliga handarbetet är något långtrådigt och och gör den praktiska erfarenheten till sin bästa kokbok, den skall säkerligen senare i obetydligt, j a rent af själsdödande ». Dessa ord eggade mig att läsa mera af i ånger mången gång sucka och göra sig uppsatsen, hufvudsakligen af opposition, mången förebråelse, så vida icke Fortuna ty äfven mig föreföll hvad man i dagligt lägger i hennes sköte medlen att köpa sig tal kallar » handarbete » såsom det onyttigaste all möjlig hjälp. Men de kvinnor, som trooch dyrbaraste tidsfördrif, jag kunde tänka get uppfylla en husmoders plikter och flitigt mig, och det roade mig att se, med hvilka vänja sina händer till praktiskt arbete, skola ord författarinnan skulle belysa nyttan af det äfven ha många stunder öfriga till ett lyxkvinliga handarbetet.