Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Di rekt :s pröfning ifall han skulle fä denna pension eller erhålla större eller mindre del deraf, vore sådant ett uppenbart gäckeri. Stadgandet (jente till intet, emedau det berodde pä Ridd.Direkt:s godtfinnande huruvida han skulle få pension eller icke. (fall man nödvändigt vill bibehålla denna Ridd.Direktis pröfningsrält, så anser jag likgiltigt om detta stadgande göres bestämdare eller icke, dä är det bättre att bibehålla det gamla stadgandet, eljer att tjensteminnen efter en viss tid kunna erhålla pension. Åtminstone tycker jag alt det annars blott är ett gäckeri alt låta dessa embetsmän hoppas på att fä en viss bestämd summa som sedan förändras. Bättre är att då blott stadga att de erhålla pension och sedan bibehålla rättigheten att bestämma beloppet. I alla fall synes det mig icke vara med R. o. Adis värdighet öfverensstämmande, om R. o. Ad. i sin tjenst bibehållit en tjensteman under 30 år, då komma efter och sedan uttrycka sitt missnöje med honom inom tjensten, eller hvad än sämre vore, utom densamma, och neka honom pension på gamla dagar. Detta vore så mycket mindre öfverensstämmande med R. o. Adis värdighet, som det finnes ett annat öppet och Ridderligt sätt att tillvägagå om R. o. Ad. är missnöjd med en dess tjensteman, det sätt nemi., som i 34 § af gamla Instruktionen eller 35ite i nu gällande, stadgas; nemi. att R. o. Ad. kan skilja dessa tjenstemän från deras sysslor när helst fråga derom väckes, såvida | af Ståndets vid omröstning in pleno närvarande ledamöter sådant anse. Detta är det öpna och ridderliga handlingssättet; men att efteråt på gamla dagar hämnäs på honom genom att neka honom pension, det synes mig icke vara hvarken ridderligt eller öppet handladt. Då således Utsk. hade kommit till det resultat, att Utsk. ansåg nödvändigt att införa principen af rättighet till pension, och denna fråga var afgjord, kom dernäst den, att bestämma det sammansatta förhållandet af lefnads och tjensteår som borde berättiga till pension.
Men åtnöjer man sig icke med en sådan frivillig öfverenskommelse, utan vill förändra Kiddarh.-Ordmn i grund, då nödgas jag, som alldeles icke förmår gilla den grundtanke, sorn i Grefvarnes förslag, under de välvilligaste afsigter, framträdt, att visserligen ogerna, men tydligen förklara mig uti besagde förslag icke instämma. Jag medger, att Gr. Liljencrants’ förslag har Den 7 April e. m. 111 ett företräde, han har sjelf fästat vår uppmärksamhet derpå; men äfven i den formen kan jag ej förlika mig dermed, ehuru verkligen smärtsamt det är för mig, att behöfva uppträda emot en af R. o. Ad. så högt aktad, en äfven af mig så lifligt vördad ledamot. Jag kan ej, i strid med min öfvertygelse, annorlunda göra, än vidhålla min begäran om bifall till Utsk:ts förslag, hufvudsakligen; ty äfven om ordalagen deruti falla sig litet tunga, så äro de dock ej otydliga, och till sitt innehåll ansluta de sig ganska nära till den gamla texten, derutinnan dess redaktion ej åsyftat göra annan förändring, än som blifvit en nödvändig följd af de nya representationsförhållanderne. Dock anhåller jag nu om den förändring i ordalag, som är orsakad af R. o. Ad:s i afs:de å 6:te §:n fattade beslut, att nemligen ordet: »sammankomst» utbytes emot »Adelsmöte»; och anhåller jag om propos. på denna af mig gjorda framställning.
Vidkommande derefter de tillgångar, hvilka af Sekund-chefs-embetet påräknats såsom ersättning till regements-kassan, nemligen; hyres-medel Irån Krigs-kollegium, 320 R:dr, och bidrag från regementets kasernbyggnads-kassa under 10 års tid, 280 Ridr, eller tillsammans 600 Ridr årligen, så, enär kasernbyggnads-kassans enda inkomster, hvilka utgjordes af inqvarterings-medel från Stockholms stad, framdeles torde komma att upphöra, fann Kongl. Majit ej skäl medgifva något bidrag från nämnde kassa till ifrågavarande ändamål, hvaremot Kongl. Majit ansåg med billighet öfverensstämmande, att det för regements-kassan erforderliga belopp af 600 Ridr oafkortadt finge af stats-medlen utgå, »helst stats-verket genom — 97 — »ett jemförelsevis så ringa tillskott icke allenast befriades från skyldigheten att nu utgifva »byggnads-kostnadssumrnan, utan ock, så snart det af regements-kassan härtill upptagande »lån blifvit till fullo återbetaldt och kassans hvpothiserade säkerhetshandlingar till benne »återställda, får rustkammare-byggnaden såsom en statens tillhörighet betraktas.»
Kommer tvist upp om bestämmande af skadestånd efter 12 § om uppskattning af hägnad efter 13 § eller om ersättning för högre värde af hägnad, som emot annan afstås efter 14 §; kallen då de hägnadsskyldige två af Nämnden eller andre ojäfvige män att syn och värdering hålla; och tage sedan den, som saken fullfölja vill, stämning till Rätten. § 17- Hägnad, som någon skyldig är att hålla, skall om våren i fredgildt stånd vara den Femtonde dag i Maj månad, der ej annorlunda för viss ort öfverenskommet eller stadgadt finnes; och varde hägnaden underhållen så länge på hösten, som käle ej i marken är. Ilar, då tid att stänga är inne, tvist om uppskattning af hägnaden ännu ej blifvit afgjord; stänge, intill dess sådant sker, en hvar så stor sträcka af hägnaden, som, oberoende af dess uppskattning, emot hans hägnadsskyldighet svarar. Ar tvist om nedsättning i hägnadsskyldigheten efter 5 §, hålle, till dess frågan derom hinner afgöras, hvardera sidan hälften af hägnaden; och njute i dessa fall den sedermera ersättning, som finnes hafva stängt mera än honom rätteligen ålegat. § 13. Om de sätt, hvarpå hägnad upprättas må, så ock om hägnaders höjd och öfriga beskaffenhet, gälle hvad derom särskildt är stadgadt. § 19- Komma angränsande jordegare öfverens, att stängsel emellan deras egor, eller viss del deraf, ej upprättas eller hållas skall, ändå att stängsel efter 2 § kunnat äskas, eller att hägnaden ej må fordras så tät, att den mot mindre hemdjur, såsom får, getter, svin och fjäderfä, fred gör; upprätten då derom i vittnens närvaro skriftlig förening med de vilkor i afseende å hemdjurs vård, som öfverenskomne äro, och låten föreningen intagas i protokollet hos den eller de domstolar, under hvilka den jord lyder, hvarom aftalet slutet är. Sedan galle föreningen äfven mot framtida egare eller innehafvare af samma jord; dock vare ej någon deraf hindrad att sina egor särskildt instänga, om han stängseln ensam hålla vill.
Då, med ledning af desse förhållanden, kan såsom säkert antagas, att de i Wenersborg nedbrände hus och byggnader, försäkrade och oförsäkrade, varit varda minst ... 2j5,ooo R:dr skulle efter afdrag af den behållna tillgången i brandför säkringsmedel ... i5o,ooo R:dr således .. 125,ooo R:dr brista vid stadens återuppbyggande, äfven om husen kunde uppföras lill lika pris med de nedbrända; men som sådant icke är verkslälibart, derest staden skall bebyggas efter en af dess invånare antagen förbättrad, men kostsam plan, helst byggnads-materialier nu äro dyrare än tillförene, och arbetslönerne vid ett sådant tillfälle nödvändigt skola ytterligare stegras; Kii har Kongl. Majrts Befallningshafvande ansett bristen i byggnads-lillgångarne kunna uppskattas åtminstone till i5o,ooo R:dr Banco, Kongl. Majrts Befallningshafvande har, af sådan anledning, å Wenersborgs hilsville invånares vägnar, anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga medverkan, till beredande af ett emot sistnämnde summa svarande låne-underslöd åt staden , undin’ enahanda vilkor i afseende på ränteoch capilal-betalning, som för staden Borås efter 1822 års eldsvåda beviljades, nemligen 3 procents ränteoch 3 procents capilal-afbetalning årligen, att börja efter 10 års förlopp; och skulle, enligt Kongl. Majrts Befallningshafvandes åsigt, detta lånebidrag sålunda fördelas, att deraf ansloges åt staden, för gemensamt behof, lill återuppförande at' Rådhus, Skolehus, så val för dervarande Läidoms-Skola som för Folkundervisningen samt Boställshus för Kyrkoherden och Skol - Kongl. Majits Nådiga Preposition Ni0 68.
Hon ägde alltid litet men ständigt nog. På hösten 1874, då, efter skolornas flyttning från den gamla kasernen, en massa hoprafsadt folk inkvarterades där, blefvo obehagen däraf för stora, och hon afstod nu från sin mångåriga önskan att behålla den gamla bostaden och kära » täppan » samt flyttade och erhöll i ersättning ett hushyrebidrag af 200 kronor årligen. Vid sin afgång från skolan fick Fredrika Smolander mottaga många bevis på aktning och tillgifvenhet, i främsta rummet från församlingens sida, hvilken genom sin frikostighet tillförsäkrade henne en, i ekonomiskt afseende, betryggad ålderdom. Hon fick äfven mottaga Patr. sällskapets guldmedalj i 10 storleken, och efter densammas öfverlämnande var hon inbjuden till en af skolstyrelsen anordnad festmiddag, i hvilken äfven slöjdskolans fruntimmersdirektion deltog. A f fruntimmersföreningen erhöll hon som hederspresent ett guldur med kedja samt brosch, äfven af guld. Och nu senast vid hennes frånfälle bevisades henne så mycken minnesgod tacksamhet och tillgifvenhet af såväl yngre kamrater och forna elever som äldre och yngre vänner, att den gamla blomstervännen till sin sista, tysta boning medförde en rik skörd af blommor. Den 24 januari detta år fick Maria Fredrika Smolander för alltid lägga sitt hufvud til! hvila. Sakta och varligt lossades de jordiska banden, och hon somnade fridfullt in i sin sista sömn. Få kunna också som hon, när kvällen skymmer, se tillbaka på en så väl och plikttroget använd arbetsdag. Med vördnad och välsignelse skall hennes minne bevaras af alla " dem, som ägt hennes tillgifvenhet och vänskap. Samma dag, som dödsbudet kallade Maria Fredrika Smolander, jämnades » kasernen », där hon så länge hade sitt hem, med jorden, och endast några af de träd hon planterat kvarstå nu som minnen från ett förflutet. N. Till min moder. jMtvem väntade så säll och I kvinnofrågan. glad, urmakaren Solon Brower ha i sin fädernestad öppnat en urmakareskola för kvinnliga lärjungar.
— Inrättningens årliga inkomster af fastigheter och kapitaler uppgå till något mer än 6,000 R:dr. d) Christina: församlings fattigkassa, med en fond af 20,000 R:dr, och hvarifrån år 1846 såsom fattigunderstöd 1,140 R:dr blifvit utdelade. e) Sällskapet ”De fattiges vänner”, som, med en kapital-fond af 11,848 R:dr 41 sk. 11 r:sl. och årsbidrag af 1,934 R:dr 42 sk. 10 r:st jemte åtskillige persedlar in natura, år 1846 understödt 38 fattiga hushåll, 121 enkor och 60 ogifte. f) En af f. d. Handels-societeten förvaltad kapital-fond, stor 19,450 R:dr 17 sk. 11 r:st, af hvars räntemedel, med tillägg af de frivilliga gåfvor, som till fattig-kassan under året ingått, 1,486 R:dr 32 sk. år 1846 utdelats såsom understöd till enkor och harn efter afsigkomne handlande. g) Holtermanska donationsfonden, till pensioner åt 3 fattiga köpmans-enkor här i staden, 4,000 R:dr. h) Sernströmska d:o, till pensioner åt 10 d:o 16,666 R:dr 32 sk. i) Afl. Mamsellerne Jansens testamenterade pensions-fond, till understöd för 3 d:o 5,940 R:dr 19 sk. A) Enkefru M. C. Levgrens d:o, till understöd för behöfvande köpmän eller sådanes enkor och döttrar, 6,320 R:dr 7 sk.
Akerhjelms reservation, bifallit Utsk:s betänk.; men då jag i alla fall anser R. o. Ad. böra fatta ett riktigt beslut, så hemställer jag, att R. o. Ad., jemte bifall till TJtSk-.s obetänk., ville bifalla införande i bevilln.förordn. af det i Frih. Akerhjelms reservation föreslagna tillägg. Om dessa ord i bevilln.förordn. införas, så komma de alt stå der till efterrättelse för alla dem, som skola tillämpa denna författning, då deremot Bevilln.Ulsk:s betänk, lägges till Ståndens handlingar och blir icke promulgeradt till efterrättelse. Skulle man vilja göra ordställningen ännu tydligare och riktigare än i Friln Akerhjelms förslag, så kunde man kanske, efter ”pensioner och arfvoden” sätta till det belopp de af Svenska statsverket utgå. Hr von Hartmansdorff: Sedan jag hört, att tre Stånd bifallit Otsk:s förslag, så afstår jag från mitt yrkande. Frih. Cederström, Jacob: Här har blifvit framställd den sats, alt Sveriges Rikes Ständers bevilln.förordn. icke vore Norriges. Detta är visserligen en känd sak; men just af detta skäl följer af sig sjelf, att de missbruk, som hafva ägt rum, deruti att denna sats icke blifvit tillämpad, måste förekommas. Dessa missbruk kunna icke häfvas, derigenom att en särskild specification lemnäs från Statsministern för utrikes ärendena öfver den andel af ministrarnes lönevillkor, som utgår af den Norrska statscassan, emedan bevilln.förordn. icke gör afseende på hvarifrån en tjensteman får sina inkomster, utan ålägger honom bevillning för alla inkomster, af hvad namn och beskaffenhet de vara må. — Här har jemväl blifvit yltradt af en annan talare, att man på samma grund borde frikalla Svenska tjenstemän från bevillning för de inkomster de af utländska makter kunna erhålla. Mig veterligen har ingen Svensk embetsman rättighet, utan specielt Kongl, tillstånd, att af främmande herrskaper mottaga en enda skilling, och kan således icke derföre komma alt bevillning påläggas.
För fångvården, lill så vidt den af statsverket bekostas, äro Länsfängelser inrättade i Wenersborg och Alingsås, hvilka likväl egentligen begagnas såsom förvaringsoch bysättningshäkte». I öfrigt hålla härader och städer särskilda fängelserum till fångars förvarande medan ransakning om dem vid underrälterne förehafves. Fångars transporterande och bevakande under transporten sker nu direkte på statens bekostnad med gästgifveriskjuts och genom tillsatte fånggevaldiger; och må anmärkas, att fångspillning under transporter har inträffat mera sällan, sedan nyssnämnde bevaknings-anstalt vid togs. Marknader. Förutan sjutton marknader uLi Länets städer, äro på landsbygden särskilde marknadsplatser utsedde, der tillhopa aderton marknader årligen hållas. Dessa af ålder brukliga sammankomster för handel och köpenskap äro vanligen mycket besökte och anses äfven vara nödvändige, såsom medförande lättnad och fördel vid utbyte eller afsättning af stadsoch landtmanna-produkter, och de smärre oordningar, sorn någon gång kunna dervid förefalla, utgöra således ej något skäl lill marknaders afskaffande, så länge erfarenheten vitsordar, att marknadsställets läge och öfrige omständigheter befordra ofvanförmälde allmänt nyttiga trafik. Marknadernes antal här i Länet synes dessutom icke vara stort, jemförelsevis emot Länets arealvidd och folkmängd samt med afseende på tillvarande lokalförhållanden. 41 5* 5* Studer. a) Wenersborg. Grundlagd under Drottning Christinas regering på Hufvudnäs då varande säteris ägor vid södra ändan af Wenern, som här genom den lilla sjön Wassbotten och Carlsgraf förenar sig med Götha eif, samt förmedelst slussarne vid Brinkebergskulle, Trollhättan, Åkerström och Ström med elfvens utlopp och hafvet. — Staden, till en början befolkad från den urgamla staden Brätte, sorn varit belägen en half mil längre söderut vid slutet af sistnämnde lilla sjö, har ett för handel och sjöfart ganska gynnande läge samt omgifves af en bördig och välbebodd landsort.
» Icke en enda gammal bekant, » sade Ruth missmodigt, » det är det gamla och dock alldeles nytt. » En skara smutsiga ungar skockade sig i näsvis nyfikenhet i portgången och kring vagnen. Ett besök af välklädda damer var här tydligen något alldeles nytt. Efter åtskilligt frågande fingo de veta, att den gamle aktören redan för tre år sedan lemnat gården, som sedan dess stått obebodd och utan huld. Den skulle visst snart rifvas för gatans reglering. Skonåtlerskan, som varit gammal granne, kände nog till hans adress, men äfven hon hade flyttat och bodde nu än längre ut åt Liljeholmssidan. Det var blott ett att göra, och de satte sig upp på nytt. Efter åtskilligt letande fingo de reda på den de sökte i ett skumt kryp-in, der qvinnan och hennes fästekarl, en skräddare, trängdes om dagern för sitt arbete vid det smutsiga fönstret och en ilsken träta med skrik och stim mellan tre trasiga små barn i kakelugnshörnet förstummades vid det oväntade besöket. När de framfört sitt ärende, fick skonåtlerskan genast sin svada i gång. H o n var tydligen trakterad af att få spraka om gamla dagar. » Pappa Rebolledo, ja, herre Gud, hvem frågade efter honom nu för tiden? Det var då länge sedan hon hört det namnet. Nog för hon visste, hvar han fanns, alltid; men sedan fosterdottern hans rymde ifrån honom och gifte sig med en rik och förnäm herre för många herrans år sedan, var det knapt en lefvande själ, som brydde sig om honom. Nå, sitt nödiga underhåll fick han nog än, förstås; det kom visst genom pastorn i församlingen, alltid precis på dagen i qvartalet. Men han hade inte mycket glädje af det nu mer, kunde man väl förstå, sen han knappt orkade öppna munnen för det kära bränvinet. » Klara, som såg, hur våldsamt Ruth upprördes af qvinnans sladder, försökte afbryta henne, men Ruth fattade afvärjande om hennes hand. » Nej, nej, och hur är det vidare — hvar bor han — » (Forts.) Från Iduns läsekrets. » La Société. » Det kan ju tyckas minst sagdt förmätet att uppträda med kritik öfver en af » Idun » prisbelönt afhandling.
Hon skulle blott varda en agent, genom hvilken den allmänna egendomen förvaltades till gemensamt gagn.Den inverkan, som denna jordräntans indragning till staten skulle, hafva så väl på produktionen, hvilken enligt G. skulle blifva ofantligt mycket mera betydande, som isynnerhet på fördelningen, framställes af förf. i de mest hänförda skildringar. Den djupa tro på hans egen framställning, den säkra förhoppning, han sätter till en sådan framtid, den tillit till mensklig-hetens ädlare egenskaper, som han hyser, gör denna afdelning till kanske den mest tilldragande i boken. Mån måste vara bra förtorkad i sitt hjerta för att icke, åtminstone ett ögonblick, kunna glädja sig åt ett sådant hopp, äfven om ens förstånd skjuter ett sådant sakernas tillstånd, som han skildrar, betydligt längre fram i tiden, och äfven om man icke tror, att ett enda botemedel är i stånd att ändra alla olyckor. I upphäfvandet af de vanliga skatterna, hvilka äro af så många olika slag och hvilka kanske tyngre drabba den fattigare än den rike, ser förf. en stor lättnad för produktionen. Allt kapital och arbete skulle vara obeskattadt, endast de naturfor-måner, som ingen menniskohand skapat, skulle beskattas, och dessa så högt, att bearbetandet af hvarje slags jord skulle vara lika gifvande. De svårigheter, som ett sådant beskattningssy-stem skulle medföra, erkänner han, men framhåller deremot de oerhörda olägenheter, som det nu befintliga béskattningssystemet medför. All tull, accis, alla dessa otaliga sätt hvarpå näringsfliten mera omärkligt hämmas, skulle upphöra, och all större arbetsamhet befrias från den hållhake, som ökade utgifter i skatter medföra. Det skulle icke längre vara belagdt med straff att vara flitig. Det gifves, såsom förf. i det föregående framhållit, tvenne omständigheter, som båda sträfva att höja jordräntan. Den ena är det allmänna framåtskridandet, hvilket kan medföra en höjning icke allenast i jordräntans utan i lyckliga fall äfven ' i arbetslön och kapitalvinst. Den andra är jordens tillegnande som privategendom, hvilket medför en qvantitativ höjning i jordräntan genom en motsvarande sänkning i kapitalränta och arbetslön.
Carlstad å Lands-Kansliet den 23 December 1839. JOHAN af WINGÅRD. H. F. OLDEVIG. Fetnårs-Berättelse föi Wermlands Län. ' ' ■: ‘ ■ ' ' k k-k' BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Vestmanlands TILL Hlk SL&jMP i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 1832, 1833, 1834, 1835 och 1836. Storniägtigste AUeraådigste Konung! Oå det till underdånig åtlydnad af Eders Kongl, Maj:ts Nådiga Circtdairebref den 7:de April 1821 åligger mig, att, angående tillståndet i Westmanlands Län i Oeconomiskt och Statistiskt afseende, afgifva underdånig berättelse för det Qvinqvennium, sorn börjas med år 1832, har jag, på det underrättelserne måtte närma sig till tidepunkten för instundande Lagtima Riksdag, ansett mig böra i denna underdåniga berättelse äfven antaga förhållandet för år 1838, i förmodan att med dessa underdåniga berättelser åsyftas, att vinna Upplysning och ledning vid lagtima Riksmöten, för bedömandet af Landets ställning och intressen, §. 1 Länets Allmänna beskaffenhet är uti de förut af mig afgifne femårsberättelser beskrifven och har icke egentligen undergått någon förändring. Till den år 1828 af trycket utkomne åttonde förbättrade och förökade upplagan af Tunelds Geographi, har jag, hvad detta Län beträffar, med flere upplysningar tillhandagått och den beskrifning på Länet, sorn uti denna Geographi förekommer, är både tillförlitlig och fullständig.
Banco; att denna bevillning, som till Riksgälds-Contoret skulle ingå och i serskild räkning af Uppbördsmännen uttagas och redovisas, ej under någon förevändning borde få användas till annat ändamål än premier för rofdjurs dödande; att rätt till piaemier borde anmälas och styrkas i öfverensstämmelse med hvad derom i 1808 års Jagt-stadga funnes föreskrifvet; att reqvisitioner af prasmier borde, inom viss tid, årligen af Kongl. Majrts Befallningshafvande i hvarje Län, efter granskning, insändas lill Riksgälds-Contoret, som derefter skulle uträkna huru höga skottpenningarne, beräknade i jemna Riksdalertal, kunde blifva, och de erforderlige medlen till Kongl. Majrts Befallningshafvande öfversända; att till hvarje Kyrka årligen skulle aflemnas förteckning på alla de personer, som vid mantalsskrifningen uppgifvit sig lill erläggande af bevillning för jagt, hyilken förteckning borde från predikstolen uppläsas och vid Kyrkan vara alt tillgå; att den, som funnes utöfva jagt eller djurfångst, eller utom rätter farväg eller farled medförde laddadt eller oladdadt skjutgevär, utan att till erläggande af bevillning för jagt hafva sig behörigen anmält, borde hafva förverkat jagtredskap och gevär, samt vara förfallen till Tio Riksd. böter, lili lika fördelning emellan angifvaren och praemiefonden, oberäkundt ansvar enligt nu gällande Jagt-lagar; att enahanda påföljd borde drabba den, som utom den Sockens eller Stads område, der han hade sitt rätta hemvist, , funnes i utöfning af villebrådsjagt och ej genast vid anfordran kunde förete vederbörande Uppbördsmans bevis att lian bevillning för året erlagt, eller till erläggande deraf sig anteckna låtit, hvadan sådane bevis Bihang till R, St. Fröt. i834. 5 Sami. 3 A fdel. ± 2:dra Häftet. 2 Bevillning!- aci Oecon.-XJ c skottet! Set.
Landshöfdingen sk 8elienl>oM8 ansökan om ansläende af lillräckelige hushyremcdel till pastande Embetsoch Boni»»gs-rum, 1412. — rörande Stats - Utskottets Memorial i anledning af begärd prolongation ä äkerbetalnmgstiden af det till de olycklige inncwänarne i Westerbotten af Riksens Ständer bewilljade län, iglz. — rörande Stats-Utskottets Memorial i anledning af Frihr. 8ta<;l von klolstvins motion det mätte Riksgälds-Contoiret äläggas att afgifwa förklaring af hwad orsak beloppet af Bewillningen för den del af socker, svin stämplas wid Hall »Rätterne, blifivit wida mindre upptagen i Riksgälds, Eontoirets aflemnade sammandrag, än man af erhällne uppgifter frän General Landt - Tulls Directionen funnit böra wara influtit, 1413- " rörande Stats-Utffottets Memoria! till swar pä den af Frihr. 8tael von Holstein wackte motion» att till Obligationers eller Skuldsedlars betalande man och man emellan, en fixerad cours kunde bestämmas, hwarefter betalningen borde ske, 1414. — rörande Banco-Utskottets Memorial, hwari Utskottet begär Ridderskapets och Adelns samt Bonde-Stän dets förklaring i afseende pä deras beslut, rörande ränteberakningen för de af Banquen till Riks,LM Register. 157 conten meddelade extraordinaira biträden, 1417.