Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oliqviderade äldre förskotter och lån S:r 495209: 47. — 4°>546: 38, 3. 19,235: 19. 4 I 7,637: 21. 8. 5,3oo: 6,891: 2. 7. 29,696: 28. 5. 17,118: 33. 4. 5,ooo: 6,701:39. 7< S:r 49>o63: 43. 7. 58,517: 5. 4- Summa 98,273:42. 7. 99,068: 43. 7. Styrelsens till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifna, Revisorerne meddelade Berättelse för åren 1808 och i83q visar: att, under ifrågavarande år, rensning och muddring i Bjelfven fortgått, samt att Seffle kanal-led blifvit fortsatt och utvidgad, äfvensom Carlstads hamn oell kanal fullbordats; att muddringen i Stängån, och Linköpings hamnbyggnad fortskridit; att farleden i Köpings ä blifvit muddrad till dels g, dels 7 fots djup under lägsta vattenytan, samt dess vändningsbassiner, fyllningar och pålningar nära fullbordade; alt muddringen uti LVäddö kanal, till mera än hälften, är vorden fullföljd, samt undersökningarne och mätningarne i afseende på kanal-anläggningar i riktningen af sjöarne Norra Barken och Siljan blifvit afslutade, hvarefter de deröfver uppgjorda planer och kartor inför Kongl. Maj;t blifvit i underdånighet anmälda; att de påbörjade arbetena vid Gråda kanal vårdats, och undersökningen för en kanal-led genom sjöarne Erren och Åminnen, hamnanläggningar ne vid Höganäs och vid Wiks fiskeläge äfvensom förbättringar af hamnen vid PVisbj kunnat företagas och afslutas.
Så länge ingen bibana linnes, måste nemligen Staten, såsom anläggare af stambanan, utgå från antagandet af den möjligheten att någon bibana icke kommer till stånd, och jemförelsen bör följaktligen i främsta rummet omfatta de begge alternativen, sådana desamma, utan afseende på bibanor, gestalta sig. Sålunda i och för sig sjelfva utan bibanor med hvarandra jemförda torde om de begge alternativen, utan fara för misstag, kunna sägas, att all den trafik, så af personer som af varor, hvilken, på sin färd från Norge och Arvika österut eller från Sverige och dess vestra stambana vesterut, passerar Wermland, eller hela den så kallade transitotrofiken blifver för begge linierna alldeles en och densamma. Beträffande åter den lokala trafiken, som af den ena eller andra linien mellan dess begge ändpunkter må kunna upphemtas, har visserligen blifvit erinradt att inom 3 mils afstånd från den norra linien äro boende omkring 12,000 personer mera än inom samma afstånd från den södra och ville man af detta förhållande draga den slutsats, att den norra linien borde, hvad den lokala persontrafiken beträffar, vara med den södra fullt jemngod, om icke öfverlägsen. Men härvid torde likväl böra tagas i betraktande, ej mindre det förhållande, att då omkring den norra linien befolkningen håller sig någorlunda jemnt fördelad på de angifna 3 milens bredd, är deremot utåt hela södra liniens sträckning populationen i allmänhet tätast just i de trakter, som skulle komma att af banan närmast vidröras, en omständighet, som naturligtvis måste bidraga till en jemförelsevis ökad persontrafik; än jemväl och hufvudsakligen det förhållande att staden Carlstads grannskap skulle åt persontrafiken på södra linien gifva en liflighet och en öfvervigt, hvartill å norra linien icke finnes något motsvarande, och Utskottet anser sig alltså ega grundad anledning till det antagande, att den lokala persontrafiken skulle å den södra linien blifva icke obetydligt öfverlägsen.
De fleste civila tjenstemän hafva en möjlighet för sig öppnad till vinnande af högre inkomster genom befordran till högre tjenster, men denna utväg till bergning på ålderdomen är för Provincialläkarne för närvarande alldeles stängd. Utan egna tillgångar, måste han intill sin död blifva Provincial-läkare och till slut med precist samma lön, som vid början af sin bana. De inkomster, som skicklighet och derpå grundadt förtroende i fordna tider förskaffade honom, hafva, oaktadt hans rika förråd på erfarenhet, upphört att tillflyta honom, och han erfar att verlden, hyllande ungdomens kraft och liflighet, lätt glömmer förbindelserna till den gamle. Om det lyckats mig att ådagalägga den bekymmerfulla framtid, som synes vänta Uertalet af Provincial-läkarne, så torde jag icke vara i behof af att vidlyftigt argumentera slutföljden af min framställning. Rikets Höglofliga Ständer hafva långt före detta beviljat en progressiv löneförhöjning för lärarne vid rikets elementar-läroverk, och vid innevarande riksdag har man föreslagit en dylik förmån för folkskolelärare. De skäl, som ligga till grund för dessa tjenstemäns löneförhöjningar äro i ännu högre grad till en del gällande för Provincial-läkarne, men dertill kommer ytterligare de förhållanden, jag här ofvan andragit och på grund hvaraf allt jag vördsamt föreslår, att Rikets Höglofliga Ständer täcktes besluta att Provincial-läkarnes löner skola efter 10 års, af Medicinalstyrelsen väl vitsordad, tjenstetid höjas till 2,000 R dr R:mt, samt, efter ytterligare 5 år, lill 2,500 R:dr samma mynt, eller till samma belopp, som för adjunkter vid elementar-läroverken nu är bestämd.
Vid fömyad föredragning biföllos följande, den 7 Juli på Bordet lagda Betänkande» och Memorial: 1:0 Från StatsUtskottet, i anledning af LandshöfdingeEmbetets i Wermland underdåniga anmälan om MantalsskrifvareProvisionen derstädes för åren 1812 och 1813. 2:0 Från StatsUtskotlet, i anledning af anmärkningar, som blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande öfver Kongl. Mai:ts Nådiga Proposition om ersättning af den förlust i årlig inkomst, som allmänna Barnliuslnrättningen i Stockholm måst vidkännas genom StorFurstendömet Finlands afträdande. 3:0 Från Oeconomiesamt Särskildta Utskotten, i anledning af väckt fråga om inskränkning i Halländska och Bohuslänska Allmogens seglationsfrihet. Dén 11 Juli. e. m. 64^ 4*.o Från StatsUtskottet, angående okad Betjening samt ersättning för skrifvare* hjelp. 5:0 Från Öeconomie* och Särskildta Utskotten, angående medel och utvägar till Hamp-planteringens befrämjande» Upplästes och remitterades till Stats* Utskottet ett från Riddarhusutskott?! inkommet, den 6 Juli afgifvet Memorial, åtföljdt af verificationer, angående ersättning af Statsverket för 268 R:d. 35 sk. 6 rst» Banco, hvilka af RiddarhusCassan till Rid* darhusCanzdiets behof under innevarande Riksdag blifvit förskjutna, med anhållan, att medlen måtte mot RiddarhusKamrerarens <pritto utbetalas»
Memorial, med förslag till stadganden i Reglementet för Riksgälds-kontoret angående de vid föregående riksdagar beviljade, men ännu icke utbetalda statsbidrag. (R. A.) Såsom fortsättning af det förslag till de tvänne första afdelningarne i det reglemente för Riksgälds-kontoret. som vid innevarande riksdag bör utfärdas, får Statsutskottet till Rikets Ständers granskning och godkännande härjemte öfverlemna för slag till den afdelning af samma reglemente, som angår de under föregående riksdagar beviljade, men ännu icke utbekomna anslagsoch lånesummor, hvilka fortfarande böra för dermed afsedda ändamål tillhandahållas. Jemte det. Utskottet får anmäla, att det bilagda reglementsförslaget upptager nämnda anslagsoch lånesummor till det belopp, desamma utgjorde den 20:de innevarande månad, har Utskottet ansett sig böra härnedan lemna uppgift på de i denna del af det nu gällande reglementet intagna stadganden, sorn antingen till följd deraf att de anvisade beloppen blifvit till fullo utbetalda eller af annan orsak komma att utur det nya reglementet uteslutas. A) Återstående utgifter ti!! följd af extra statsregleringen vid 1840—1841 års riksdag'. § 86, angående återstoden af de vid nämnda riksdag beviljade anslag för häradshäktenas och stadsfängelsernas ombyggnad, är, efter iakttaget afdrag af sedermera skedda utbetalningar, lika lydande med § 77 i det vid sednaste riksdag utfärdade reglemente. B) Under 1844 och 1845 års riksdag beviljade, men ännu icke bestridda statsutgifter. § 87, angående anslaget till inköp af 300 exemplar af Svenska Fornskriftsällskapets årliga samlingar, öfverensstämmer med nyssnämnda reglementes 78 §. Bill. till R. St.
Ej må tryckas Rankooch Riksgälds-Verkens Protokoll och Handlingar rörande ärenden, hvilka böra hemliga hållas. §. 87. Riksens Ständer äga gemensamt med Konungen makt att stifta allmän Civil - §• 77. Såsom Grundlagar skola anses: denna Regerings-Form, samt den Riksdagsordning, den Successions-Ordning och den Förordning om en allmän tryckfrihet, hvilka, i öfverensstämmelse med de grundsatser, sorn i denna Regerings-Form bestämmas, Riksens Ständer och Konungen gemensamt vid denna Riksdag komma att fastställa. §• 78. Med tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan några,af den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, alt sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig Lag, gifven alt bevara allmänt lugn, ulan att återhålla allmän upplysning. Alla handlingar och protokoll i hvad mål som helst, de protokoll undantagna, som uti Stats-Rådet och hos Konungen i ministeriela ärenden och Kommandomål föras, må ovilkorligen genom trycket kunna utgifvas. Ej må tryckas Bankooch Riksgälds-Verkens protokoll och handlingar rörande ärenden, hvilka böra hemliga hållas. §• 79. Riksens Ständer ega gemensamt med Konungen makt alt stifta allmän civil - 94 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. och Criminalsamt Kyrko-Lag och att sadan förut stiftad Lag förändra och upphäfva. Ej mä Konungen utan Riksens Ständers samtycke, och icke Ständerna utan Konungens, någon ny Lag göra eller gammal afskalfa. Frågor härom må i Ståndens Plena kanna väckas och skola, sedan Lag-Utskottet deröfver, efter den ordning 36 §. i allmänhet stadgar, blifvit hardt, af Riksens Ständer afgöras. Öfverenskomma Riksens Ständer om någon ny
Att de betydliga räntor, hvilka äro såsom augment åt rusthållare anvisade för rustningens uppehållande jemväl böra till Stats-Verket ingå och med contant ersättas, anse Bikets Ständer vara alldeles nödvändigt, så vida den ifrågaställda åtgärden skall kunna erhålla den fullständighet, som ensamt lemnar visshet om en allmännare belåtenhet med förändringen. När alla andra räntegifvare i afseende på åliggande utskylder ställas i lika förhållande, vore det, enligt Bikets Ständers tanka, i hög grad olämpligt, om en dass af dem, eller de, hvilka utgöra räntor, anslagne till rusthållens under - Expeditions-Utskoltets Förslag till und Skrifvelsej N.o 233. 631 stod, skulle qvarstå uti en annan belägenhet än alla öfriga, och egarne af rusthållen kunna icke ega skälig anledning till klagan, då de erhålla fullt motsvarande ersättning genom contant, på bestämd tid årligen utgående Statsanslag, utan att besväras med utlösande af jordeboks-extract, eller mottaga räntepersedlar och stundom påkalla laglig åtgärd för att utbekomma siu rätt. Beloppet af de räntor, hvilka såsom augment eller rusthållens egna hemmantalsoch jordeboks-räntor äro anslagne till underhållande af rustningen, uppgår öfverhufvud årligen öfver hela Riket till circa 800,000 R:dr. Då det emedlertid är af högsta vigt, att regleringen må, fastän indelningarne upphöra, likväl erhålla det bestånd, 80 § Regerings-Formen tillförsäkrar Indelnings-Verket, anse Rikets Ständer, att någon förändring i afseende å beloppet af de löner och anslag, hvilka vid regleringen bestämmas, icke må kunna tillvägabringas ulan Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma beslut.
I Venedig likasi titr hon oss ined in i San I \ ' Iarcokyrkans gu1dskimr: inile dunkel och litter g o d a - len föra oss till många andra Iiarliga, viilbekanta gamla platser, allt under det a t t den emellauåt gör en afstickare in i n %gon cfsides liggande sidokanal för att visa oss ett eller annat starnniiigsniiittarit motiv, som hittills undgått oss. - S&amp; bär det af tvärs öfver kontinenten till England. I London aflägga r i ett besök i Westininster. Abbey, nien dväljas för öfript mest i Xational Gallei-ybland de gamle mästarne, af hvilkas verk fröken Jolin visar oss ett med fint konstförstånd gjordt urval i en samling små kopior i akvarell och ett par större i olja. Sedan fara vi ut p&amp; laiidsbygden, dRr vi f % se några genoinkarakteristiska engelska landskyrkor och likask eii ytterst typisk bygata. Vår resa slutar i det vördnadsbjiidande gamla Oxfmd, hvars mångfald af pittoreska arkitekturmotiv naturligtvis blifvit ett rikt falt för Ellen Jolins flitiga pensel. Hiirmed och sedan vi nämnt nigira hemma utförda saker - en präktig interiiir af Tyska kyrkan i Stockholm, det inre af en ornamentbildhuggares atelier med flera figurer, ett par vackra blomster stycken och dessutom några albumblad med friluftsmotiv - Ila vi iitminstone dragit upp kontiirerna * .för fröken Jolins rikhaltiga och. omväxlande utställning, Af det ofvan sagda framgkr, att Ellen Jolin liufviidsakligast iiim arkitekturmålariiina. Som sådan torde Iion också öfverträffas af f %, och säkert ar, att sedan F. TjT. 8cliolandm dagar liar Syerige icke haft iiågon sk skicklig arkitektiirakvarellist att uppvisa. Blången god konstnär i våra dagar - hiller före, att ju liittsre och ined ju sinärre. inedel en sak åstadkomnies desto bättre, förutsatt att ett verkningsfullt resultat vinnes. Just härutinnan ligger afvm Ellen Jolins styrka.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 7. 13 rande förhållanden ansåges upptaga en tid af 3 till i timmar, föreslagit, att, med bibehållande i öfrigt af nu gällande stadganden i afseende å missivering, prof och rösträttighet, den ordning måtte iakttagas, att hvarje röstegares på flera ställen i val-längden upptagna röster frågodagen sammanföras i en summa, hvarigenom blefve bestämdt, huru stor röst hvarje till votum berättigad person egde att afgifva, samt att detta röstetal upptages i dagens protokoll, som, der frågor förekomma, hvilka då icke kunde redas, före valet borde å valdagen kompletteras; att, med ledning af detta protokoll, författas, med \alförrättarens namn »förses samt af församlingens äldste pröfvas voteringssedlar, hvilka, efter ordningen i protokollet, uppträdas, för att till de röstande under valförrättningen öfverlemnas; att vid omröstningen borde sålunda tillgå, att uti kyrkans kor dels uppställas 3:ne urnor, försedda med lås och så stor öppning, att en vanlig voteringssedel deruti kan införas, påtecknade med romerska siffror N:o I, II, III, som skulle utmärka 1:a, 2:a och 3:dje missivisten, dels ock framom dem uppföres en förlåt, i ändamål att göra urnorna äfvensom de röstande osynliga för församlingen, hvarefter och sedan valförrättaren jemte några af församlingens äldste tagit sin plats framför denna förlåt, så att de icke kunde se urnorna, samt notarien tillika med några församlingsledamöter intagit den motsatta sidan, valförrättaren uppropar de röstande, hvar efter annan i den ordning de i protokollet förekomma, tilldela hvar och en den honom tillhöriga voteringssedel, som den röstande då lägger i den urna, han för godt finner; att på lika sätt fortfares, intilldess omröstningen är förbi, då, för summering af rösterna, den första urnan först öppnas, sedlarna uttagas, de hela rösterna räknas, men de brutna, som tillsamman utgöra en hel röst, sammanläggas, hvaruppå dessa hela röster, den ena efter den andra, uppträdas, hvarigenom de återstående brutna röstetalen, som icke på detta sätt kunna paras, lätt kunde genom ett enda additions-tal uträknas; att enahanda ordning följes i afseende å de andra urnorna, hvarefter pluralileten afgör utgången; samt slutligen, att den röstegare, som vore hindrad från inställelse,
Kådig framställning till Rikets Ständer om öfverliyttande på Slats-verket af hufvudstadens inqvarteringsbesvär, nemligen: att staden fortfarande af egna tillgångar bestrider såväl inqvarteringsoch servis-ersättning (ill egna Mililär-korpser, som inqvartering in natura af större trupp-kommenderingar, hvilka vid utomordentliga tillfällen behöfva i staden inqvarteras; att Rikets Ständer till inqvarleringen i Slockholm anvisa ett årligt förslags-anslag af 31,000 R:dr, expens-medel deri inberäknade; ali inqvarterings-tolagen samt de dubbla vågoch mätare-penningarne ademnas direkte till Kollegium, emot skyldighet att deraf för stadens räkning bestrida den staden tills vidare åliggande servis-kostnad för-de trupper, för hvilka Stats-verket ufvertagit inqvarteringen; att på Kollegii stat uppföres lön för en Revisor med 1000 R:dr, samt till arfvoden 600 R:dr, motsvarande en lön i l:sta graden, emedan de göromål, hvarmed tjenstgöringen ökas, äro af beskaffenhet att i sammanhang med öfriga göromälen böra på flere tjenstemän fördelas och icke kunna till viss person i l:sla lönegraden öfverlemnas; samt att Inqvarterings-verkets tvenne kaserner till Stats-verket utan ersättning aflemnas, likväl med staden tillförsäkrad rättighet, att vid tillfälliga större, staden åliggande inqvarterings-besvär få påräkna begagnande af samma kaserner, så vidt utrymmet för tillfället det medgifver; i sammanhang hvarmed Kollegium i underdånighet erinrat derom, att, för den händelse Slats-verket, emot den af Kollegium yttrade åsigt, kornrne att öfvertaga inqvarterings-kostnaden för stadens egna Militär-korpser, det blefve nödvändigt, att det ifrågaställa förslags-anslagef höjdes till 34,000 IGdr. Kongl. Maj:ts Nåd.
Enär det torde åligga Utskottet att vid detta tillfälle äfvenledes meddela sitt yttrande, angående sättel för beredandet af tillgångar till ifrågavarande 2:ne credit!v-summors utbetalning, i fall desamma varda i grundlagsenlig ordning lyftade, får Utskottet tillkännagifva, det Utskottet anser, att hvad af Rikets sednast församlade Ständer i afseende härpå stadgandes jemväl bör, så vidt förändrade förhållanden medgifva, hädanefter tjena till efterrättelse. Men som de å Stats-Verkets inkomster för de förflutna åren Stats-Utskotiets Memorial, N:o 3og 5 uppkomna och till Riksgälds Conloret aflemnade öfverskotter, jemte sistnämnde Verks öfriga nu disponibla tillgångar erfordras för de tillfälliga stats-utgifter, som vid denna Riksdag, antingen redan blifvit beviljade eller ytterligare torde beviljas; så och efter det Rikets Ständer, genom omröstning i Förstärkt Banco-Utskott, nu mera beslutat, att det föreslagna öfverlemnandet till Riksgälds-Contoret af Bankens behållna vinst för innevarande och nästföljande år ej, kommer att ega rum, är Stats-Utskottet icke i tillfälle att uppgifva några medel, hvilka, i likhet med hvad som vid sednaste Riksdag beslöts, skulle kunna afsättas för bildandet af en serskild fond för stora creditivet. Vid sådant förhållande och då den för detta ändamål hittills i Banken afsatta summa, utgörande endast 210,260 R:dr 7 sk. 3 rst., i händelse af creditivets lyftning, skulle komma att blifva af ringa betydenhet, samt jemväl dessa medel, på sätt Utskottets memojial N:ris 61 och 3o4 utvisa, blifvit tagna i beräkning bland de tillgångar, som för deruti uppgifna föremål erfordras, torde de af 1840 och 1841 års Ständer medelade stadganden, rörande omförmälde fonds bildande, böra förfalla.
Prot. 1845. 9 Sami. 77 610 Prot.-Utdraga den / Februari 18 45- skulle föv de följande åren till nästa Lagtima Riksdag Dom-Capitlen i Skara och Götheborg i Ståndets circulär anmodas att på hittills öfligt sätt utse revisorer, det förra för år 1846, det sednare för år 1847. Yidkommande dernäst Utskottets hemställan, det måtte Utskottet berättigas att bland sine ledamöter utse 2:ne af hvartdera Riks-Ståndet för att i egenskap af revisorer företaga och afsluta granskningen af Banco-discont-verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-discontens utredning för nästlidet år, fann Ståndet för godt dertill bifall lemna. Utskottets derefter afgifna yttrande, i afseende på val af revisorer för städerna och bruks-districten, påkallade ingen åtgärd å Ståndets sida. Beträffande slutligen Utskottets tillstyrkande att Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden må bestämma sättet och ordningen för utseende af revisorer och suppleanter, för granskning af Banco-discont-verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-discontens utredning för året 1846 och följande år intill nästa Riksdag, beslöt Ståndet, för sin del, att härmed må förfaras efter den ordning mellan stiften, som hittills varit vedertagen och till följd hvaraf revisorer i nämnde afseende komma för år 1846 att utses af Hernösands och Wisby slift, samt för år 1847 af Upsala Stift och Stockholms Stad en i'evisor från hvarje stift, om hvilkas val Dom-Capitlen i utgående circulär skulle anmodas draga nödig försorg. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande utlåtande och me morial: N:o 66, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande, N:o 15, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring af 8, 9 och 10 §§ i 17 Cap. Handels-Balken samt förklaring af 2 § i samma Cap. och Balk:
Har, bland den stora massan af folket, förefinnes ju icke ens det offentliga lif, soni enligt forfins sats skulle utsatta mannen för frestelser, mot Iivilka qvinnan inom heinmct skulle vara skyddad. Det synes oss da, som vore det endast inom vissa, mindre talrika kategorier af bcfolkiiingen, som förf: ns sats oni den stora olikheten i qvinnans och niannens lefiiadsförhallandeii egcr tilllämpning. Icke heller vagar man tyvärr anse familjens skydds 196 makt vara så stark, som förfm antagit, eftcrsom, enligt hans uppgift, * qviiinorna liafva en stor andel just i de afskyvärdare brotts, som begis inom familjerna, t. ex. mord på anhöriga, m. m. O * 0 Om man nu mcd förfm vidhåller, att det icke ar könet i och för sig, som orsakar skillnaden i kriminalitet mellan de båda könen, och om, sasom vi tro, olikheter i yttre lcfnadsläge cndast i nigon man kunna förklara densamma, så maste man val söka orsaken på inre områden, i 115gon skarpare olikhet af Iiisåskadning ellcr rattsprinciper hos man och qvinnor. Förfin yttrar nagra gripande ord om huru brottsliglieten tillväxer, i mån som det religiösa lifvet aftager i styrka. Det ligger då nara till hands att spörja, om det ar n5gon olikhet mellan könen i detta afsecnde, som kunde gifva oss förklaringen på dcras olika kriminalitet. Men vi finna snart, att det icke gifves n3gon p8litlig matare, som för menskliga ögon kunde bcstanima det religiösa lifvets vexlande styrka, och att det så- ledes vore Mnnatct att p8 detta område söka afgöra frigan. Närmast intill det religiösa lifvet erbjuder sig det sedliga till pröfvosten för det förhållande, som vi vilja utforska. Frågar man sig, om har i något fall r5der en s i skarp principiel olikhet mellan man och qvinnor, att den kan förklara det föreliggande problemet, så tvingas man att gifva ett jakande svar.
Då äfven, dessa måste hafva undergått en examen och hafva betyg, deröfver, innan de antagas, så lärer det väl icke vara så farligt med den der s. k. inskränkningen i kommunernas beslutanderätt. Examen kunna sökänderna få undergå vid hvilken tid på året som helst; och kostnaden för resan hit till hufvudstaden lärer väl icke kunna blifva så betydlig, då resan kan verkställas med sjölägenhet under sommartiden. Jag skulle vilja gå Utsk:ts önskningar så långt till mötes, att musiklärare vid de högre läroverken kunde berättigas af Musikaliska Akademien att utfärda dessa betyg; men befarar dock, att följden deraf skulle blifva ständiga yrkanden, att, på den grund att den eller den personen är dertill berättigad, jemväl andra skulle blifva med samma rättighet försedda. Då vi nu hafva en Musikalisk Akademi och denna Akademi ådagalagt ett ganska berömviirdt sträfvande att upfylla sitt mål, så anser jag, att det skulle vara särdeles anmiirkningsvärdt, om man icke af denna Akademis verksamhet sökte draga all den nytta, som står oss till buds. På dessa skäl anhåller jag vördsamt att denna fråga måtte af H. o. Ad. återremitteras; och anser så mycket större ani. härtill förefinnas, som jag har sport, att densamma redan blifvit återremitterad af Vällofl. BorgareSt:t. Sedan öfverliiggningen förklarats fulländad samt Hr v. Knorring, med ani af H. Exc. Hr Grins o. Landtmis uptagande af hans under diskussionen framställda yrkande, förklarat sig derifrån afstå och instämma uti Hr v. Schéeles begäran om återremiss af Betänkit, framställdes propos. derå och, då dertill svarades flere ja jemte några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Eöredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskits d. 2 och 6 dennes bordlagda Betänk. N:o 101, i ani. af väckt motion om uphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederb:de befäls samtycke. Hr von Knorring, Erik Oscar: