Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nuvarande hufvudbyggnaden skulle bibehållas till 45 alnars längd och i linea med den norras gafvel i sträckning åt vester på nya valltomten uppföras gymnastikbyggnaden, bestående af envånings halflänga. Nedra våningen af gamla hufvudbyggnaden skulle användas dels till vapenrum och kapprum för gymnastiklokalen, jemte ett mindre rum för Gymnastik-läraren och dels till ett klassrum med dertill hörande utdragsrum, kapprum och förstuga. Enligt förslaget skulle kostnaderne härför uppgå till 109,539 R:dr 68 öre. Det nuvarande skolhuset är uppfördt utan något bidrag af statsmedel, och blefvo kostnaderna bestridda dels af stiftets byggnadskassa och dels genom sammanskott af stadens och ortens innevånare. Då 1856 ena flygeln, som förut varit afsedd till stadens folkskola, förenades med elementar-läroverkets lokal, inlöstes den af stiftets byggnadskassa. En samina år utförd betydligare reparation, äfveusom öfrige mindre förbättringar å lärohuset hafva skett på stadens bekostnad. Från Statens sida har detta läroverk hittills aldrig åtnjutit något understöd, under det så många andra hafva i betydlig mån dermed blifvit hugnade. Det är ännu icke bekant, om och till hvad belopp stiftets byggnadskassa kan vara villig och istånd att bidraga till kostnadernas betäckande för denna oundgängligt nödvändiga utvidgning af läroverksbyggnaderna. Så särdeles mycket är väl icke derifrån att påräkna, helst den så ofta tillförene varit anlitad. Stadens innevånare vilja visserligen, i känsla af sin skyldighet, icke undandraga sig, utan sträcka sig till det yttersta; men å ena sidan hafva de i sednare tider lidit svåra olyckor genom eldsvåda och kolerafarsotens härjningar, hvarefter såren knappt ännu äro läkta, dels tagas deras medel just nu i så många andra rigtningar i anspråk, att de omöjligen ensamme kunna bära äfven denna börda af läroverkets utvidgande.
– Håll upp med tjutandet, säger jag!» röt han till Emelie, som gret alltjemt. »Gjorde jag rätt, så skulle jag klå dig, din slyna, för du har haft fuffens med honom bak min rygg, och får jag se eller höra, att du har haft det minsta mer med honom att göra, så slår jag armar och ben af både honom och dig. Det kan du komma ihåg! Om jag så skall sitta på fästning i all min dag.» »Ja, men han menar så väl emot mig och han skrifver inte ett enda ondt ord om dig,» sade hon försonande. »Håll käft! Du gör mig rasande, om du bara försöker att ta honom i försvar, den ormen. En orm har han varit emot mig. Skall du ta honom i försvar?» skrek han argt, i det han rusade fram till soffan och ruskade henne i armarne så hårdt, att hon skrek högt af smärta. Jag kände mig naturligtvis manad att lemna mitt gömställe och skynda till den arma flickans beskydd. Men jag besinnade mig först, och då jag noga öfvertänkt saken, så fann jag, att det ju ej det ringaste skulle båtat Emelie, utan endast yttermera uppretat honom emot henne, ifall han fått se mig framkomma ifrån ett gömställe i hennes boningsrum. Han skulle ju kunnat groft missuppfatta vårt förhållande och i sammanhang dermed utsprida graverande rykten om henne och mig, hvilka lätt kunnat hinna fram till seminarium och skada mitt anseende och min ställning derstädes. Och, som jag redan nämnt, så var jag sannerligen allt annat än angelägen om att göra ytterligare bekantskap med hans brutala styrka. Således förblef jag fortfarande ett stumt vittne, undangömdt under soffan. Sedan Tegnéhr något lugnat sig, tog han plats på en stol vid bordet och började högt uppläsa mina bref. Det kan ingen förstå, hvad det kändes obehagligt att höra sina ädlaste tankar och känslor så förhånas, som han nu gjorde, när han med gycklande röst och åtbörder samt med ständiga anmärkningar af simplaste art profanerade mina varmhjertade, sant religiösa utgjutelser till den unga, värnlösa flickan, och jag skulle blygas öfver att här citera hans grofva utläggningar och inpass, hvarföre jag ock lemnar dem åt föraktets tystnad.
För öfrigt hafva Länets invånare icke haft känning af de missväxter, S0m träffat åtskilliga andra provinser, utan skördand varit nöjaktige och ^ven i832, oaktadt detta års otjenliga hennings-väderlek icke under medelmåtton. Äfvensom smittosarnma sjukdomar kunna sägas hafva uteblifvib då de fall af koppsjukdom> sorn i åtskilliga delar af Länet årligen inträffa, mindre ofta äro dödliga och alltid väcka sä tidig uppmärksamhet, att smittans ^bredande motverkas. ' . 4 - I fråga om invånarnes bildning i sedligt och intellektuelt hänseende? torde vara svårt, att, genom jemförelse med en så nära förfluten tid, komma till något bestämdt omdöme. Tjenstemännen och i synnerhet Presterne, hvilkas iakttagelser i della ämne måste mest tillitas, yttra sig derom ofika, allt eftersom de, livar i sin ort, finna undervisningen och den moraliska ordningen befrämjad eller hindrad genom iner eller mindre goda skol-inrältningar, genom invånarnes från förra lider arida lynne och lefnadssätt, genom orternas läge och granskap m. rm I allmänhet taoet, saknas dock ej tecken till eli visst stigande. Skolorna blifva tid efter * annan lill antalet ökade eller lämpade efter bättre läro-metoder, och örn än flerstädes deras allmännare begagnande iaskränkes al Idiala hinder och föräldrars medellöshet, synes dock öfvertygelsen om undervisningens nytta göra sig mer gällande; äfvensom förmågan hos allmogen att i skrift och räkning nödtorftligen hjelpreda sig, börjar blifva mindre sällsynt. Hugnande verkan i framtiden har man ock anledning förvänta af en under sednare åren vaknad uppmärksamhet på sede-förbättringen och deraf föranledda bemödanden att hämma de hufvudsakliga upphofven till immoralitet€fl. Här likasom annorstädes, anföres, i första rummet bland dessa, dryckenskapsbegäret. Eders Kongl. Maj:ts nådiga omsorg och anmaningar till detsammas motverkande hafva blifvit mottagne på ett sätt, som omisskänligen visar, att en stor mängd bättre tänkande inser vigten häraf.
vi med stöd af yttre förhållanden säga, att den kvinna hör till medelklassen, som icke kläder sig som folket, som har en tjänzre, en liten salong dar hon mottager sina gäster o. s. v. Den allra obetydligaste syssla i statens tjänst, som innehafves af någon familjemedlem, den allra minsta förevändning, som kan uppletas, %r tillräcklig för att den spanska kvinnan skall finna anledning att kalla sig seiiora eller sefiorita och komma upp ur folkets klass. Hvarje spansk kvinna ar angelägen att bevisa sin härkomst af god släkt och hon anser att en underordnad statens tjänare med knapp lön och ytterst ovissa existensmedel bättre uppfyller hennes anspråk därps än en handtverkare, som arbetar i sitt anletes svett, sisom en guldsmed, en urmakare, en snickare o. s. v. Ehuru i handtverkarens hus välmåga råder, då däremot i statstjänstemannens eller militärens fattigdom ' och brödbekymmer höra till ordningen för dagen, föredrager den spanska kvinnan det senare, emedan hon s k o m en tjänstemans eller officers hustru anser sig vara senora. Äfven i detta hänseende hyllar hon mannens åsikt. En notarie i något förvaltande verk med femtonhundra francs lön har tillträde till stora världen och kan dansa med en hertiginna. En snickare eller specerihandlare, som genom arbete årligen förtjänar femtusen eller tiotusen francs, kan aldrig göra anspråk på att anses som en » caóaZZeron. Den stora motviljan för industriella eller merkantila yrken, som förefinnes hos den spanska medelklassens kvinna, medDen spnnska kuinnan. för, att hon förjagar blotta tanken p i att genom eget arbete förtjäna sitt lifsuppehalle. Detta faller ocksa af sig själft, ty hon dömer endast af hvad hon från barndomen insupit. Kvinnan af folket däremot lär sig redan som liten flicka att förtjäna sitt bröd; hon springer ärenden, tar sig tjänst, syr eller arbetar i fabriker, gör cigarrer, säljer fisk eller grönsaker, vaktar boskapen eller arbetar i jordbruket. Föreställ er en medelklass-familj af naturen välsignad med fem eller sex döttrar och dömd att lefva på knapp lön eller ränta! Hvad skola döttrarna göra? Satta sig bakom en boddisk? Lära sig ett yrke? Skaffa sig en sysselsättning, hvilken som helst? Ack nej!
Det sades, att han knäböjde tusen gånger om dagen. Fyra somrars sol hade der tömt sin eld på hans hjessa, fyra vintrars snöstormar der rasat omkring honom. Hans drägt var en björnpels och ett rep, som sammanhöll denne; hans enda bohag linan, hvarmed han upphissade den föda, som stadens fromma qvinnor buro till honom. Han var den kristianska befolkningens stolthet; de begge stora fientliga partierna, Homousianerna och Homoiusianerna, stredo om den äran att räkna honom i sina leder; begge betraktade honom såsom Athens förnämsta märkvärdighet och prydnad. Hedningarne deremot afskydde pelarmannen, sedan han upphört att vara föremål för deras nyfikenhet. De offrade ju blommor och rökverk åt lifvets och glädjens gudamagter och bekransade de sköna bilder, som konsten skänkt dem af dessa. Kristianerna deremot knäböjde för sina helgons benrangel. För den skull föreföll det hedningarne helt naturligt, att Kristianerna skulle egna en ännu varmare dyrkan åt denne smutsige, fule, förryckte gubbe, som likväl hade det företräde framför benranglen och mumierna, att han var en lefvande afgud. De hedningar, hvilkas religiösa känsla och skönhetssinne icke nödgade dem att afsky honom, betraktade honom med samma likgiltighet som tritonen, hvilken i århundraden hade svängt sin väderfana på Vindarnes Torn vid torget i Athen. De tycktes begge, pelarhelgonet och bronstritonen, vara af samma ämne, lika känslolösa för solglöd och stormar, lika rotfasta på sin trånga höjd. Askesen och helgontillbedjandet äro tvenne af de rysliga frukter, som alstrats i skötet af prestkyrkan. Att kristendomen är en kraft, som skall genomtränga och luttra det verldsliga – icke qväfva det – att, såsom Clemens af Alexandria påminte, äfven de verldsliga tingen kunna skötas på ett overldsligt och gudomligt sätt, det ville prestväldet bringa i glömska, emedan den läran uti sina följder skulle upphäfva allt hvad prestastånd heter.
December 1814. samt 7 Febr. 1815. hade å Afdelningen anmärkningar blifvit gjorde vid åtskillige felaktigheter som lagt hinder i vägen för granskningen af dermed gemenskap ägande Protoeoll, hvilka anmärkningar lades på bordet. Stats Råds Protocollet för d: 16. Februarii 1813. och dertill hörande Berednings Protoeoll för d: 4 December 1812. angående förnekad Fardagsrättighet å så kallade Bohemman i Blekinge. Herr Baron Cederström Jacob ansåg att då någon fardag för en afträdande Compagnie Chef eller dess Sterbhus å Bohemman icke komme att äga rum, hade derigenom en Lagförändring blifvit gjord hvilken icke i behörig ordning tillkommit, hvarföre Herr Baron dervid fann skäl till anmärkning. 628 Den 10 Juni 1815 Herr Lagmannen Nensén fann äfven för sin del saken anmärkningsvärd och ett obehörigt undantag gjordt från Allmänna Lagens och Boställs Ordningens stadganden, hvilka borde följas, om äfven något annat förordnande i detta ämne kunde igenfinnas i äldre Författningar, som till sin kraft och verkan uphört. Herr Borgmästaren Kjellander instämde häruti och ansåg den i Stats Rådets Protocoller åberopade 1685 års förordning icke kunna tillämpas i mål där Allmänna Lagen, 16 Gap. JBk :n, och Boställs Författningame äro tydelige och bestämde; äfvensom Herr Borgmästaren för sin del fann det vidtagne beslutet innefatta en Lagförändring, stridande emot Grundlagen äfven i det afseende, at Högste Domstolens utlåtande icke blifvit infordrat.1 Lades på bordet, och skulle de åberopade Författningame - reqvireras. Herr Baron Cederström Jacob yttrade: Vid de på bordet hvilande Protocoll rörande östersjö Compagniet anhåller jag att få underställa Höglofl. Utskottets Ledamöters granskning följande anmärkningar: 7. §. af Privilegierna för Compagniet innehållande försäkran om full neutralitet för Compagniet m: m: anser jag icke allenast vara ett Monopolium, utan äfven ett för Landet högst vådligt.
En värd talare har lagt mycken vigt derpå, att det vore nödvändigt, att genom beskattning söka åstadkomma en minskning i antalet af de hundar, som dels i städerna dels på landsbygden springa omkring utan egare. Ar det då hunden, som skall betala skatt, eller är det egaren? Vet man ej egaren, så blir det svårt att beskatta hunden. Således kan jag icke tro, att man genom en beskattning kan åstadkomma en minskning i antalet af detta slags hundar. Man har vidare sagt, att det på sockenstämmorna skulle bestämmas, för hvilka slag af hundar skatt till kommunen skall erläggas. Om det då skulle hända, att en egendoms-egare hade ett koppel jagthundar, som tillika vore bandhundar, hvilket jag af erfarenhet vet mången gång kan inträffa, så frågar jag om dessa hans hundar skola hänföras under kategorien bandhundar eller jagthun - Den T April. 31 dar, och jag hemställer, om icke blott denna ringa omständighet kan gifva anledning till obehagliga tvistigheter. Vidare har man omtalat huruledes hundar, som springa i skogen, om vårarne förstöra vildbrådet Jag medger att så kan vara förhållandet. Men jag tror likvisst, att den värde talaren, sora nyss åberopat detta förhållande, kunde sjelf, om han ville i någon mån utöfva den makt honom tillkommer, såsom egare af säkerligen ganska vidsträckta jordrymder, afhjelpa detta missbruk derigenom, att han förbjöde alla sina hemmansbrukare och torpare att ega hundar, och jag år säker på, att en hvar gick sin herres önskningar till mötes i detta afse ende, hvilket skulle hafva till påföljd att alla de af honom i detta hänseende åberopade olägenheter till största delen skulle undvikas. Jag för min del fortfar således att anse beskattningen orättvis och endast till tvister föranledande, hvarföre jag vidblifver min anhållan om afslag å förevarande punkt. Skulle det kunna låta sig göra att, i likhet med hvad Hr v. Ehrenheim föreslog, få beskattningen inskränkt endast till städerna, der verkligen större antal hunder finnes, än som är af behofvet påkalladt, skulle jag just ingenting hafva deremot. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik:
Be sv.- och Ekon.-Utsk. Betänkandej N:o 3g. ig af Herr Prosten Sandberg: Att, till räddande, så vidt som möjligt, af en nybörjande drinkares och dess familjs förmögenhet, den föreskrift måtte meddelas, att, när någon blir känd för begifvenhet på bränvinssupande och starka dryckers bruk, det skall åligga Pastor att först enskildt varna honom, att han måste afstå från all förtäring af det, som för honom serskildt är af en så förledande natur. Tager lian sig icke till vara, utan benägenhet för ett öfverflödigt bruk deraf vidare förspörjes, erhålle han derefter enahanda varning inför Kyrkoråd; och, om detta icke verkar förbättring, skall han, uppå Pastors och Kyrkoråds anmälan, utan annat skäl, än att lian är benägen till omättligt bruk af bränvin och starka drycker, af Domstolen ställes under förmyndare”; Och af Herr Prosten Källgren: ”Att då mot försäljande eller utborgande af starka drycker till omyndige Studerande något annat lagstadgande icke funnes, än hvad Kongl. Förordningen den i!\ Augusti i8i3, rörande utborgning innehåller, och det för sådan förseelse bestämde ansvar af Sex R:dr ‘62 sk. Banco böter samt förlust af all rätt lill betalning för varan vore föga båtande, detsamma måtte utbytas mot följande stadgande: ”Den, som till omyndig Studerande vid Academier, Gymnasier eller Scholor utborgar eller försäljer bränvin eller andre starka drycker af hvad slag som helst, bote första gången Tio och andra gången Tjugo R:dr; beträdes han dermed tredje gången, plikte Fyratio R:dr och vare förlustig allt medborgerligt förtroende.” Dessa Memorial har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ansett erfordra gemensam handläggning af de förenade Utskotten, hvilka således tagit dem under samfäld pröfning; och få Utskotten tillkännagifva, att, sedan Rikets Ständer redan under innevarande Riksdag, i anledning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 104, antagit en ny Förordning emot fylleri och dryckenskap, Utskotten anse något tillägg till i8i3 års
Ridderskapet och Adeln medelst Deputerade, nu gjort Bonde-Ständer, Liwen som de öfrige Med-Granden, att genom en stor Deputation i underdånighet uppvakta Kongl. Mant, för att beklaga Kongl. Maj: S och RikelS förlust genom Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen C arlAugnsts dödlige fränfälle, beftöt Bonde-Slandet antaga, med bifcg.:d önskan, att med förnyade sorge, betygelscn kunde förenäs en lika underdänig raeksägelfe för alla de wise och tvärdande anAakrer Konun, gen, i följd af omförmälte aldrig nog brgrätne förlust, i Nader vidtagit, särdeles den, att Rikets Ständer i allt lugn och med full trygghet här fä öf. Den 4 Aug. ,2l werlägaa om det wiatiga HuswudmZlet för närvarande Riks . Möke — Thronföl-den och bwad dertill hörde; och skulle genom en D putation, rcsoecnve Med-Ständen härom ivördstmmeligen och vänlifcn underrättas, med inbju^ nng derjemte att i osman ansörde tillägg deltaga, supra Lx protocollo Osbrisl Östmann. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde Ståndet, wid Urtima Riksdagen i Arebro, den 4 Augusti rsio. SD. det Beslut som Högwsrdige PresteStändet enligt ProlocollS Utdrag af denna dag, hvilket Deputerade, med inbjudning aftemnat, fanns hafva tagit, att i stöd af z6 §. i Rtksdags-Ocdningeu, ett särskildt Utskott, bestående af irenne Ledamöter fran hwarjc Srand, mä sättas, till förefläende om ändringar i Banco-Utskottets Instruktion, hvilken särdeles i afseende pä 8 ej syntes lämplig för närvarande rid, förenade sig Bonde-Ständer, pä enahanda fält som Högloft.
Af deras tal framgick att de voro bondhustrur, som rest in för att sälja frukt. Louise gaf sig god tid, hon kände en viss blyghet för att röra på sig, och den ovana rikliga frukosten smakade utmärkt. Hon kunde icke förstå, att priset kunde vara så billigt och undrade hvad gästerna voro för slags folk. De sågo ut som ingeniörer eller tjänstemän ... Nu infunno sig damerna med huden glänsande af fraichör och renlighet; de voro klädda i tunna morgonrockar, rikt besatta med spetsar, håret höljdes af något lätt stoff, hvarunder papiljotter tittade fram, och på deras hvita händer glimmade många ringar. Louise lade särskildt märke till en lång blondin, vek som en vidja, något framåtböjd och svept i fladdrande hvitt från hufvud till fot. Ingen tycktes hafva den minsta brådska, i lugn lättjefullhet slogo de sig ned vid det långa smala bordet och serverade sig med värdig hållning, på ett konventionellt, en smula petigt förfinadt sätt, och Louise kände sig klumpig och litet försagd, där hon satt i sin tunga yllerock och utan att väcka den minsta uppmärksamhet. Man talade smågäspande om hur dagen skulle tillbringas – med visiter, målning, uppköp m. m. Litet senare var det rymliga huset indraget i en hvirfveldans af svindlande brådska, dämpadt tramp af klacklösa, ilande skor, fras och brus af lätta kjolar. Från ofvan till nedan, hvar man kom eller gick eller stod, slogo emot en de korta kommandoropen: skynda på, skynda på. Folk gled utför trappor snabbt som kammarjunkare på kunglig order, alla dörrar smällde, mekaniska rullborstar öfverforo mattorna med doft ljud, vattenkranar plaskade, allting fläktade och flämtade för draget från rummens öppna fönster. Endast värdinnan begagnade sig af tjänsteandar; de eleganta damerna städade själfva sina rum, det gick med en grace, en schwung, ett intensivt tillgodogörande af hvarje ögonblick och en metodisk uträkning, som var oefterhärmlig.
R:dr. öre. Porslin: äkta: hvitt eller enfärgadt 1 skålp. — 20 förgyldt eller måladt i figurer eller med blommor 1 skålp. 10 Anm. Kärl och redskap af äkta porslin för farmaceutiska eiler vetenskapliga behof må, sedan beskaffenheten och qvantiteten blifvit hos Sundhets-kollegium, Veteuskaps-akademien eller vederbörande Universitets fakultet uppgifna och godkända, af apothekare och vetenskapsmän fritt införas. Porteriionnaier; se Portföljer. Porter; se Dricka. Port/öljer, Pénningebörsar, Ridikijler oell Väskor: af fieleller halfsiden 1 skålp. 2 — andra slag 1 skålp. — 50 Fri. Potatesmjöl eller malen potates Fritt Anm. Om en under namn af potatesmjöl angifven vara finnes utgöra den i potates befintliga, genom föregående rifning och voltenpågjutning. erhållna, stärkelse, hvilken sedermera genom krossning och siktning blifvit försatt i mjölforin, bör varan tullbehandlas efter hvad taxan bestämmer för »stärkelse af af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen.» Pottaska; se Aska. Fri. Pressenningar; tullbehandlas såsom Väfnader, Vaxade, mattor. Puder; tullbehandlas såsom mjöl; ej specificeradt, af vegetabilier. Qvercitron; hänföres till Färger, ej specificerade. Fritt Rabarber; hänföres under Apotheksvaror. Raspar; hänföras under Verktyg. Redskap och Machinerier eller delar deraf, ej specificerade, till begagnande vid fabriker eller handtverk, eller för • lif jordbruket, samt för jernvägarnes behof. Fria Resonansbottnar, hyflude; se Trävaror, mer eller mindre ari betade. Ridikyler; se Portföljer. Förslag till Tull-taxa. 35 Rigabalsam; tullbehandlas efter hvad taxan stadgar för art. Bränvin och Sprit. Ris, oskalad, eller Paddy blandad med mer eller mindre fullständigt afskalad ris Risgryn; se Gryn. Rismjöl; se Gryn.
Ja, j ag ville ta mig fan inte vara i doktorns byxo r nu. LÄNSMANNEN. Det vet vi ren. Du är en stackare! LÄNSMANNEN. POSSESSIONATEN. Åh hut, herre! Ssch! ( t i l l p a s t o r n ) Säg nu ett af dina fridens ord, vördade bro r! KARLSSON. KRONOFOGDEN. Präs ten tige i församli ngen! Gräla inte med länsman, det blir ärekränkningsmål! KRONOFOGDEN. (ger tecken till tystnad). GENERALEN. (kommer med sitt glas) Skål, mina herrar! Men så fyll då på edra glas! (De skåla). Det är en u tmärkt sch erry g eneralen har. O m man skulle ta sig ett glas till. Hu r vore det ? LÄNSMANNEN. POSSESSIONATEN. Om herrarna ingenting har emot, sl år jag mi g ned här en stund. ( A l l a b e r e d a r u m ) Jo, jag hade ett förslag att gö ra, ell er rättare, herr K arlsson har att gö ra det. KARLSSON. (blygsamt) GENERALEN. Nej för all del ! Det är generalens sak...! GENERALEN. Men det är herr Karlssons stockskog och lodjur. Nå, må g å då! Herr Karlsson har s ett lospår u ppe i sina skogar och bjudit mig på j akt. Ska vi nu inte alla gö ra ett sto rt jak tparti dit upp? KRONOFOGDEN. (artigt) Ja, det vo re roligt ... men... LÄNSMANNEN. När skulle det ske? Fast i morgon dag . GENERALEN. Jag har tyvärr sockenstämma i morgon... LÄNSMANNEN. KRONOFOGDEN. Jag har en utmätning... Så gör vi det en annan dag , då! POSSESSIONATEN. (som kommit igen) GENERALEN. Seså, krångla inte nu! GENERALEN. (klappar honom skrattande på axeln)