Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Ifrågavarande Hemman hafva, med den år 1693 i penningar ansbgne Rotehjelp, Öfver 130 år, gitt man ifrån man genom köp eller arf, hvadan den svårare Roteringsskyldigheten, i jemförelse mot andra Hemman, är deras nuvarande egare väl känd, likasom man i allmänhet känner skillnaden emellan dåliga och goda Hemman. Värdet af de i håda fallen sämre Hemman skall ju natur-. &tariiamt Allm. Besv.o.Öee.* Utsi. UtiNto 19. i ij llgtvis blifva mindre så väl vid köp, soth 'uppskattning än för de bättre, och derigenom synas mig HemmansprisGn, förhålIningsvis, vara jemnade. Att nu på Statens bekostnad, genom én förhöjd Rotehjelp, förbättra de öf. verroterade Hemmanen, vöre i min tanka obilligt; hvar och en vet eller åtminstone tor veta hvad han koper; skylle sig sjelf örn han ej visliga handlat. Dessutom skulle ett bifall till hvad nu i fråga är, medföra prtejudicat för blifvande frågor af likartad beskaffenhet, hvartill jag än mera styrkes äf den i Hedervärda Bonde-Ståndet väckta fråga, och som med öfrige Stånden communicerats, att nedsätta ett Utskott för att i ett sammanhang handlägga alla de vid denna Riksdag gjorda Motioner, angående förändring och jemkning i grundskatten samt Rusthållsoch Roterings-skyldig; heterna; tage* då detta beslut till grund, så föreser jag en stark åtgång af behållna KronOTionden och känner en Landsort) som af samma skäl, söm de nu foreslagne Hemmanen, då bör komma i åtnjutande af nära 3000 Tunnor Spannmål i ersättning. Ett fortfarande af hvad Indelningsverket, i anseende till Rustningsskyldigheterne föreskrifvit, synes mig derföre bäst att bibehålla.
Grundsatsen i afseende på den fixa spanmälstullen är, såsom mången lärer känna, hemtad från Holland, dit årligen betydliga qvanliteler spanmål under alla förhållanden skola införas och der man har att välja på att införa denna spanmål från Östersjön eller från Svarta hafvet eller från andra sidan om det Atlantiska, med ett ord från alla vcrldcns trakter, der köpmännen kuna erhålla de bästa pri - 253 6 é n l i Januari f. fa. serne. Då det icke är alt förmoda, att prisen pia alla de ställen, der spanmålen kan för Hollands räkning uppsökas, skola vara samtidigt höga, och då således köpmännen kunna beräkna denna sin handel årligen efter tcmligen lika grunder, så anser jag, att grundsatsen i nämnde land är riktig i sin tillämpning. Här åter är förhållandet helt annorlunda. Man kan icke förmoda, och vi hafva icke eller några exempel derpå, att här i Sverige en så beskaffad spanmålshandel skulle kunna uppkomma, sofa i Holland, eller att här skulle finnas sådane capitalister, som kunde förse sig med så stora förråder, att de vid inträffande missväxt-år, utan betydliga nya införskrifningar, skulle kunna fournera hela landet med dess behof af spanmål. Icke eller kunna vi förmoda, att någon spanmålshandel skulle kunna uppkomma efter samma ide, som den allmänna Magasinsdireetionerf, hvilken uppköpte och förvarade spanmål från det ena året tilt det andra, men utgången af hvilka företag man ganska väl känner. Köpmannen kunna icke våga något sådant. Spanmålsprisen i vårt landbero ofta af sådana naturhändelser, som icke många veckor kunna förutses, och följaktligen kunna icke eller dessa priser beräknas från det ena året till det andra. Af hvad erfarenheten sålunda gifver vid handen, drager jag den slutsats, att den stora spanmålshandel!! för landets behof icke kan beräknas på liggande förråder, utan alt den mäste beräknas på* kort innan behofvet synes inträffa, införskrifue eller uppköpta förråder.
M:t eger dispositionsrätt, hafva Rikets Ständer, som dessutom icke varit i tillfälle att på förhand beräkna det belopp, hvartill ifrågavarande tillökningar kunna uppgå, ansett sig icke böra å stat uppföra förenämnda, utaf E. K. M:t till detta föremål äskade betydliga anslag; hvaremot Rikets Ständer, jemte medgifvande, för sin del, att de vakansoch förslags-liggetids-löne-innehållningar, hvilka hittills, vid inträffande ledigheter, tillfallit Civil-statens pensions-kassa, Arméens pensions-kassa och Amiralitets-krigsmanskassan, må upphöra, beviljat, såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf dessa kassor genom förändringen skulle gå i mistning, ett årligt anslag af Femtusen R:dr, att på riks-statens 9:de huf vudtitel uppföras till E. K. M:ts nådiga disposition, så vida E. K. M:t finner för godt att af de på hufvudtitlarne härigenom uppkommande ökade besparingar anvisa de summor, hvilka utöfver dessa 5,000 R:dr erfordras såsom ersättning åt förenämnda pensions-kassor. Vidkommande derefter de så kallade nådårsoch begrafningshjelps-besparingarne, i hvilken fråga, utom hvad E. K.
Arbetsgif varne Iiafva skylcligllet att tänka af ven på arbeterskornas s&amp; val hygienislm som moraliska val. Uppkoiniiier en opinion inom landet, att arbetet % hvitbetsodlingariia är fördärfligt för arbeterskorna, skulle sådant säkert blifva till skada för ocllarne själfva. Saviclt våra iinderrättelser gå, kan inan emellertid spåra åtskil liga. atpiirder ' i god riktning till arbeterskornas basta. Det är att hoppas, att den nya indiistriens inålsniiiii allt mera skola inse bide sin plikt ocli sin fördel ocli darför göra livad de kiiniia för att befordra ett godt f örliållande bland sina arbeterskor. Häriiied tror jag inig i liufvndsalc lia redogjort för de mått och steg, soin vidtagits för att liajda den för liela vårt nationella lif sh ödesdigra utvandringen af svenskt tjänstefolk till utlandet, d. v. s. livad soin rör en sida däraf: den f r h i Sinåland ocli våra sydliga provinser phgheiide &amp; flyttningen af allinogeflickor till Danmark. Det Iiar vidare varit mig en gliidje att påvisa! hriisoin tack vare energiska åtgardei; fran så viil svensk som dansk sida samt i följd af gynnsainniare förliållaiidcii i lieinlaiidet, en märkbar iiiinskiiing i denna einigration knnnat spåras. Så, glädjande detta an ina vara, får iilaii dock ej daraf draga den sliitsatsen, att frågan liärined nått sin lösning, att inyiidigheteiocli manniskovannerna kunna slå sig till ro, trygga i den tankeii, att allt blifvit gjort so111 kaii och bör göras. Tvaytoin. De erfarenheter, man genoin ett närinare ingående i saken vunnit, gifva vid lianden, att liar o111 iihgoiisin galler det att ej hvila eller förtröttas.
Då likväl mina insigter i detta ämne icke äro speciella, hvartill fordras en kännedom af Svenska kameralväsendet, hvilken jag icke eger, sä vill jag icke heller uptaga Ståndets tid med pröfning af lill ämnet hörande detaljer, ulan anhåller endast alt få uttrycka den åsigt, att frågan blifvit väckt i rätt tid, och den önskan, att följderne deraf må blifva så välgörande, som motionären åsyftaf. Gr. Liljencrantz: Hr von Hartmansdorff har yttrat, att jag, enl. hans åsigt, gjort milt förslag trassligare än detsamma bordt och kunuat vara. Jag har likväl sökt, att upgöra det så enkelt som möjligt, enär jag blott angifvit hufvudgrunderna till en jemnare fördelning af beskattningen, sådan jag tänkt mig den, och derföre föreslagit, hvad Hr von Hartmansdorff synes hafva önskat: att R. St. mätte lill K. M. ingå med begäran, att ett förslag i enahanda syfte med min motion, mätte utarbetas och föreläggas R. St. vid nästföljande riksdag. Om det förslag, hvilket innehåller mina moliver för motionen och såsom bilaga densamma åtföljer, skulle synas Hr von Hartmansdorff trassligt, förundrar det mig i sanning icke, enär det förefaller mig, som om han icke gjort sig mödan att genomläsa motionen, helst han kunnat yttra betänkligheter i fråga om sättet för godlgörelsen af de obligationer, som enl. mitt förslag skola ulgifvas. Samme talare har likaledes sagt, att man bör vara samvetsgrann och icke lofva mera, än man tilltror sig kunna hålla. I det afseendet tror jag mig hafva varit synnerligen samvetsgrann, enär jag på intet sätt angifvit de olika sätt, hvarpå amorterings-procenten skall utgå till gäldande af desse obligationer. Jag har i det afseendet icke följt numera afl, H. Ex. Gr.
Stadganden för erläggande af afgift för bränvinsbränning 1). Under tiden från den 4 Juli 4848 till den i Juli 4849. a) Utaf vanliga destillationsapparater, bestående blott af en panna med hatt och imkylare, samt med eller utan enkel mäskvärmare, pannan drifven omedelbart och ensamt med eld, erlägges uti afgift till statskassan för hvarje potterum af pannan dagligen 6 skilling. b) Af alla andra slags destilleringsredskap erlägges per dygn 48 sk, för hvarje potterum af pannan eller pannorna. c) Afgiften erlägges af hvarje panna, antingen den begagnas till bränvinsbränning, klarning eller omdestillering. d) Mod pannornas potterum förstås kubik-innehållet af icke blott den egentliga pannan, utan af hela det ruin i bränvinsbrännings-apparaten, som kan fyllas till afdestillering, och hvaruti det ifyllda fluidum kan uppstiga, samt af sin egen tyngd falla tillbaka. I intet fall får skatterummet vara mindre än pannans innehåll till öfversta randen, ej heller mäskvärmare och lankrum vara inrättad annorlunda, eller hafva en större proportion till pannan, än lagen af den 4 Aug. 4845 § 4 stadgar. ej Afgiften beräknas endast för full pott; och der den ej kan beräknas för helt dygn, räknas den för timma. 2). Under tiden från den 4 Juli 4849 till (len 4 Juli 4851 : Afgiften erlägges af det genom afbränning af hvar och en jäst vätska erhållna bränvin med 3 sk. per pott och 50 % alkoholhalt, mätt med den uti Kongl. Resol. den 46 Febr. 4843 auktoriserade bränvinsprofvare.
Skulder, antecknade inom linien, 251: 45. Utgifter: Trosspersedlar Balans till år 1864: Förenade mötespassevolans-fnnden. Debet. Balans frän år 1862: Kontant behållning 15,032: ö. Uppbörd: Balans till år 1864: Skulder, antecknade inom linien, 304: 23. _ 70 — * Kredit. Utgifter: Byggnader och reparationer Arrenden och#onera m. fl. utgifter för mötesplatser Löner och‘ arvoden Underhåll och inköp af persedlar • Ammunitionskostnader Skottvallar och skott-taflor Möteskostnader Balans till år 1864: Kontant behållning Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 14,640:82. Norrbottens hästjägare-sqvadrous fond. Debet. Balans från år 1862: Kontant behållning Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 7,746: 39. Uppbörd: Räntor Vakansafgifter Balans till år 1864: Skulder, antecknade inom linien, 58: 74. Kredit. Utgifter: Norrländska artilleri-batteriet v. Kontant behållning Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 7,488: 98. Volontär-vakansmedels-fonden. Debet. Balans från år 1862: Kontant behållning Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 2,505: 85. Uppbörd: Räntor Yakansafgifter ^.nmärkta medel v Skulder, antecknade inom linien, 24: 38. Kredit. Balans från år 1862: Skulder, antecknade inom linien, 75: 31. Utgifter: Balans till år 1864: Debet. Balans från år 1862: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 38,424: 17. Balans till år 1864: Skulder, antecknade inom linien, 5,154: 27. Kredit. Balans från år 1862: Skulder, antecknade inom linien, 1,459: 60. Utgifter:
Vid 1855 års slut uppgick summan af utestående, såsom säkra ansedda lån af denna fond till 80,630: Då härtill lägges år 1856 för 78 st. beviljade lån utgifne . 289,190: S:gr 369,820 8 Banko-Utskottets Berättelse Jfå 63. Trpt 369,820: men från sistnämnda summa afräknas beloppet afundersamma tid verkställde inbetalningar 179,780: visar sig att verkets vid 1856 års slut utestående fordran för lån från ifrågavarande fond utgjorde R:dr 190,040: De för ofvannäumde 78 st. lån hypothiserade säkerbets-handlingor hafva utgjorts af: A."ta* Låne-summa. 3,370 st. 4. blifvit förminskad till R;dr 3,670: 32. 7. I afseende på sistnämnde inom linien såsom osäkra afförde kapital-fordringar, har Utskottet funnit, att för 2 stycken år 1843 lill betalning förfallna lån, hvilka primitivt utgått med 9,800 R:dr, någon vidare godtgörelse icke kan erhållas, sedan såväl låntagare som löftesmän i utblottade omständigheter aflidit, hvarföre Utskottet, i öfverensstämmelse med Banko-diskonl-direktionens hemställan, skolat tillstyrka, alt kapital-återstoden å ifrågavarande 2:ne lån, utgörande tillsammans 3,132 R:dr 17 sk. 1 r:st Banko, mätte få i räkenskaperna afskrifvas. Utlåning Banko-Utskottets Berättelse M 6.1. 9 D. Utlåning med omsättningsrätt. Vid 1855 års slut utgjorde fonden för denna utlåning 3,700,000:
Det finns gamla, stränga och allvarliga, tornprydda slott från medeltiden och Vasatiden; det finns glada, hvita herrgårdshus med en våning, förslugukvist och flyglar; det finns stora träbyggningar med flere våningar, och små, hälft förfallna stenhus i underskörfa naturomgifningar, och det finns moderna, komfortabla och eleganta hus, påminnande om engelska landthem. Det ligger herrgårdar rundt om Sveriges stora sjöar, — herrgårdar, gömda långt inne i skogarne, — herrgårdar vid älfvarne, — herrgårdar på höjderna; öfverallt, där naturen är mycket intagande, h a r en herrgård skjutit upp för att se sig omkring. Och alla dessa herrgårdar äro hem, där det lefves ett utveckladt och ordnadt familjelif och arbetslif, medan vi alla stackars stadsbor löpa omkring och leka » låna eld ». Och för hvarje adelsfamilj, som knutit sina familjetraditioner till en sådan gård, är just den gården uttrycket för allt, som ä r rikast och bäst i lifvet, ett centrum, där dock till slut alla tankar mötas. Huruvida fideikommiss-institutionen är något önskvärdt eller föråldrad:, ser jag mig icke i stånd att bedömma; men så vida den har till uppgift att försäkra ett hem åt familjen och aldrig gå ur släkten, tyckes den hafva bort medföra något slags välsignelse. Alla dessa trådar, som hålla personer af samma släkt tillhopa, som knyta sig långt tillbaka i forntiden, och som i generation efter generation ha väfts ihop till en stor sammanhängande väf, — alla dessa trådar löpa dock ut från en sådan gammal gård, som står där lik en fridlyst helgedom, hvilken främmande händer aldrig skulle kunna röra vid och förstöra. Det lif, som lefves på landet af en god svensk adelsfamilj, är ju också ett det naturligaste och innehållsrikaste man kan tänka sig. Om en adlig egendomsherre känner alla sina underhafvande och med allvar och intresse sörjer för deras timliga väl, så är en god svensk adelsfru deras goda ande och moderliga väninna. ' I lifvets alla svårigheter är det henne, man tyr till om hjälp och tröst; och hvad som särskildt synes mig betecknande för en sådan svensk adelsfru, det är sållet, hvarpå hon gifver.
Numera är det otvifvelaktigt för staden en vinst att inom sitt territorium indraga äfven detta område. Det måste dessutom för en 70 Den 2 Maj. handelsstad, sådan som Göteborg, vara af icke ringa vigt att få disponera öfver en lång, till hamn användbar kuststräcka. Att icke Staten, om den bibehölle den ifrågav:de marken, deraf skulle kunna skörda större inkomst än för närv:de är händelsen, är ett påstående, som jag tror mig kunna vederlägga med den anmärkning, att, enligt hvad af handlingarne inhemtas, arrandetiden för de flesta af lägenheterna tilländagår 1867' och 1869. Nu är det ett obestridligt faktum, att lägenheter, som varit utarrenderade på 20 ä 30 års tid, vid förnyad utarrendering betinga en förökad arrendeafgift, och detta faktum torde äfven hafva skolat visa sig i afseende å de nu omhandlade lägenheterna. Det område, som kunde utarrenderas, utgör vid pass 700 tunnland, och 10 rdr per tunnland för mark i närheten af Göteborg torde icke kunna anses vara en hög beräkning. Jag anser således, att reservantens anmärkning är ganska befogad, helst Göteborgs stad redan förut genom densamma tillerkänd rättighet att uppbära inkomsten från en del kringliggande socknar, har större fördelar än de flesta andra städer i riket, och jag vidblifver derföre mitt förut framställda yrkande. Frih. Klinckowström, Rudolf: Jemte det jag till alla delar instämmer i Gr. Mörners anförande samt i Hr Gr:ns yrkande, att ersättningsbeloppet må förhöjas från 12,000 rdr till 16,000 rdr, ber jag att få tillägga, att det så mycket mindre är skäl att för mycket efterskänka kronans bästa, som de ifrågav:de medlen redan äro disponerade till landshöfdingen i länet och landshöfdingelöneregleringsfonden. Då man nu måste söka att från alla håll anskaffa nödiga medel samt det är både billigt och rättvist att Staten i lösen erhåller det af Gr. Mörner yrkade belopp, kan jag icke annat än tillstyrka bifall till nämnde yrkande. Hr Tornerhjelm, Rudolf:
Man måste väl ock onekligen medgifva, att ifrågavarande §. blifver tydligare genom det föreslagna tillägget, än förut; och jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln vill antaga ConstitutionsUtskoltels förslag till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Herr von Schulzenheim, David: Jag är af Grefve af Ugglas förekommen och förenar mig med honom, för att ej upptaga tiden och förlänga discussionen. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, AdolpJi Göran: Om här blott vore fråga om alt försvara min åtgärd vid ett tillfälle, IgB Den g Ja nu ari i. som i det liela är för Regeringen mycket likgiltigt, så skulle jag visserligen ej öppna min mun för att förlänga öfverläggningen i förevarande ämne, som redan är hufvudsakligen ulredt. Men jag tror här vara fråga om en af de vigtigaste principer i det constitutionella lifyet; och det är derpå jag anser mig böra fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Om det vore tillåtet någondera af Samhällsmagterne, den lagstiftande eller den verkställande, att säga: ”det och det i Grundlagen är tydligt,” då likväl intet sådant finnes i ordalydelsen bestämdt, och att på detta sätt göra en Grundlagsförklaring gällande i framtiden; då kunde en Regeringsform undergå förändringar, som man ej vore i stånd förutse eller gissa till; då upphörde den jemnvigt mellan Statsmagterne, som är grunden för constitutionella Styrelseformen. Jag kan ej annat än erinra Ridderskapet och Adeln, att i a4 §:n Riksdagsordningen finnes ej ett ord nämndt om tillsättningen af BondeStåndets 2:ne Notarier. Det är blott sagdt, att Secreteraren utnämnes af Kongl. Maj:t. Men i följd deraf och på grund af gammal praxis från äldre tider, har Konungen äfven tillsatt Notarierne i BondeStåndet. Detta ansågs nödigt derföre, att Secreteraren borde hafva vid sin sida sådane Notarier, åt hvilka han utan äfventyr kunde anförtro protocollet, och på hvilka han kunde lita vid de tillfällen, då Secreteraren, i följe af Den 9 J a n u a r i i.
Ännu har ingen visare Låne-Inrättning 1 vårt Iand blifvit vidtagen, än vår Manulactur^ Den 19 April. 445 Discont, der lånebeloppet bestämmes efter tillverkningens storlek, och ingen lånefond är på säkrare grunder fotad, ty den låriberättigade måste nödvändigt visa, att han verkställt något, att han har nödiga kunskaper; och är jag fullt öfvertygad, att utan denna låne-inrättning existerade ej någon Fabrik, som tillverkade klädnadspersedlar. Att Manufactur Discontfondens välgörande verkan i samma mån aftager och blifver otillräcklig, som tillverkningafne förstoras, är en otvifvelaktig sanning, och vågar jag ödmjukast lemna tilt Tit. behjertande, att vidtaga urvägar, som kunna tjena till ett godt ändamål och förekommande af den antagande goda verkan, nämnde inrättning åstadkommit. Hvad för öfrigt skulle bidraga till Fabrikers fullkomnande vore, att kunnige män fin. go på Manufacturfondens bekostnad göra resor, för att bese det nya, det märkvärdiga, som, synnerligast i England, de sednare åren i Fabriks-väg blifvit effectuerädt; och tror jag vi nyligen håfve säker anledning bedömma sådana resor nyttiga, då vi öfverse hvad af de 2:ne män, som för Götha Cauais räkning i England reste, blifvit verkstäldt. I grund af hvad jag haft äran inför Tit. anföra, vågar jag ödmjukast föreslå: i:o Att Manufactur-Discontfonden måtte årligen betydligen okas, ej af StatsCassans I 446 T)en 19 April. påräknade medel, utan genom afgift I allt öfverflöd; ty det lärer vara en sann Statsprincip, att låta ett ondt, som ej kan förekommas, tjena till goda ändamåls vinnande. Vi håfve flera öfverflödsvaror, sorn genom vana blifvit ett oundgängligt behof, och hvad billigare, än att förbrukarne vidkändes en afgift i den mån de skada Staten?
Hs donna undo,'danida sknisvelse, a lavad densamma rönen l-e,äknandet al anslagen ä kliksHtatens nalia, 3:dje, ^:de, 3:te, 6/to oed 8:do llusvudtitlan, dadé vedendönande (limson sön do sendi i ida Desaantementen, unden Ivillia dessa llusvudtitlan Ivda, undsatt kännedom; oell andoll 8tatsIlLdet /(/,-/,//-« i uudendämgdet att nn lä undenställa > Kongl. IVIasds lXädiga omsanösvande do delan as änendet, d vilka tilldöna Kinanee-Oeslantementets undondäniga sönednaguiug; ood att salunda lonst sä anmäla, dvad 8tat8-Lontonets söni denönde Lenättelse innodällon, l önande deräkningen as 8tatsvenket8 tillgängan son do dodos, som vid den dlisvando Kik8-8taton8 reglening döna sellas. I sädant assoondo sönekommo sönst: H/cr/§ue/^e/x o/'c/->-c-/'/e e//e/' s/// //- A/c ->,/o»-.x/e/', dvilka genom 8tats-(lontonot, dels mod ledning as näkenskas-en -ocd dandlingan sön do sednast till oed mod tilln^ggalagde Kein änen, elels ook ^ä gnund as senskildo söndällanden, us-sagisvits ss-ä sätt, som sölten: F-7. /^.-o ? r/// L ä/.
Företog R. o. Ad. val af 6 revisorer, för att å R. o. Ad:s vägnar deltaga uti 1849 års revision af statsbankooch riksgäldsverkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, kammarherre . med 51 röster. „ Cederström, Carl Emanuel, premier-löjtnant , 51 „ llr Reutersköld, Carl Leonhard, kammarherre . , 76 , „ Nordenfelt, Enar Wilhelm, öfverste-löjtnant . , 50 , , Tersmeden, Nils, kammarherre 50 , , af Harmens, Henrik Otto, kammarherre „ 48 , Upplästes ett af Hr Råfelt, Anton, inlemnadt så lydande mern.: Som jag i ijensleåligganden måste afresa till Carlskrona, så får jag ifrån och med morgondagen afsäga mig min befattning 376 Den 6 Maj f. m. sorn ledamot af SlatsUtsk., under anhållan att vid min riksdags* mannarätt blifva bibehållen. Upplästes jemväl följande af Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., inlemnade mern.: Då jag af familj-angelägenheter varit nödsakad att under innevar. riksdag en längre tid från riksdagsorten vara frånvar., samt således icke kunnat egna tillbörlig uppmärksamhet åt riksdagsförhandlingarne, särdeles för alt ingå uti något Utsk.; och jag dessutom innan kort, af enahanda skäl, måste lemna hufvudstaden, för att ånyo öfverresa till Köpenhamn, nödgas jag afsäga mig förtroendet, att såsom ledamot i Ridd.Utsk. inträda; under vördsam anhållan likväl, att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade till dessa afsägelser sitt samtycke, i anledn. hvaraf Hrr Electorer blefvo af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i SlatsUtsk. efter Hr Rå fel t, samt en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Liljenstolpe.
Jordbruket fortfar i allmänhet att skötas på samma sätt som jktr, så att halfva åkerjorden årligen besås, och den andra hälften igger i träde, derifrån likväl några undantag äga ruin, såsom till hempel i Ydre härad, hvarest tredings-säde mera allmänt brukas. De Hti sista fem-års-Berättelsen omnämde odlingar äro dels fullbordade, ännu under arbete, och de vigtigaste af dem som sedermera ifvit företagne äro följande: Majoren och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden A. F. Rothlieb oar> efter föregången sänkning af sjön Wälen, vid säteriet Graf by i *^ds, och frälsehemmanet Tångby i Asby socken af Ydre härad, l0retagit en ganska betydlig mossodling af 88 tunnlands vidd. En i}0r del deraf är redan färdig, och har burit vackra skördar af råg, bafra, potatis och timothej. — Vid Stjernvik har Brukspatron Reder verkställt betydliga odlingar, och vid Häradstorp aftappat n niosse, der loge öch tröskverk för vattendrift redan äro uppbygg - de, samt åker upptagen till nära femtio tunland. — Brukspatronen och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden Ekelund har vid Rodga säteri odlat en mosse om 20 tunnlands vidd, som är ymnigt fruktgifvande på håde säd och gräs. —• I Ydre härad har på ganska många ställen, der sådant arbete varit behöfligt, den gamla odal-åkern vunnit i areal genom stenbrytning, som i stort blifvit verkställd vid säteriet södra Målen i Asby socken, tillhörigt Kapitenen J. Wetterström, hvilken låtit derstädes borttaga omkring 60 stycken stenrör af ovanlig vidd och storlek, af hvilka de fleste fordrat sprängning' Af den sten som brutits, äro stängselmurar lagda kring gärdena, til* en sträcka af 5oo famnar. — Komminister Lodén och Krono-Länsmannen Kindberg hafva oek på sina boställen vestra Hult och Best' arp, utmärkt sig uti detta odlingssätt.