Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärsoch Elon.-Utsk. Betänkande, N:o 30. 15 Westerbottens län: att i kustlandet skogen är så inedtagen, att många byar sakna ej allenast byggnadstimmer, utan äfven nödigt bränsle, hvilket förhållande måste till största delen tillskrifvas vanvård och misshushållning; att de längre uppåt landet belägna byar ännu hafva sa tillräcklig skog, att de, med användande af ändamålsenlig hushållning, kunna utan våda för skogens bestånd afyttra skogs-effektei*; att å kronans skogar, hvilka äro upplåtna, dels till nybyggen och dels för stockfångst åt sågverken, betydliga åverkningar ske, samt att krono-betjeningen är för fåtalig att kunna utöfva tilli äcklig tillsyn öfver dessa skogar; Norrbottens län: att de enskildes skogar äro ytterligt medtagna; att å kronans skogar mycken åverkan föröfvas och att derföre, till dessas'skyddande, jägeri-betjening är behöflig.
Sanna eller någon af hennes tjensteandar. Jag skall emellertid lemna pillerna in till apotekare Thedenius. Kanhända är det gift.” – ”Gift!” – ”Ja, nog är det förlåtligt om man kommer på den tanken, men jag kan inte veta hvad det är, derför skall jag lemna in dem på apoteket.” Hilma åstad. Så kom hon farande upp igen. ”Farbror hade lagt dit dem. Och det var ingenting skadligt alls. Det var bara Schweitzerpiller, som han sjelf begagnade. Det måtte väl inte vara något att göra väsen af! Det hade bara varit skoj.” ”Jaså – ja Hilma tycker visst att han brukar vara skämtsam och ralliant emot mig, så att jag skulle kunna veta hur jag skall uppfatta det?” Hon blef flat vid svaret och gick. Efter kom kyrkoherden, grym som ett rytande lejon. Det var han och ingen annan som lagt dit pillerna. Han ville en gång för alla vänja henne af med att sticka undan mat i vrårna. Det var bara laxerande piller, som han sjelf brukade ta af. Hon brydde sig inte om hvad det var. Hon ämnade ta soppa ändå, nästa gång. Hu, hur kan en gammal man tillåta sig ett så rått och pojkaktigt skämt eller hvad han behagar kalla det! Vill han för resten kalla det ”skoj”! Fy tusan! Det är helt enkelt hjertlöshet, hatfullhet. Simpelt och lågt. Det sade jag också. Det kunde jag säga till honom sjelf, om han ville höra det. Hörby d. 18 Juni. Jag längtar bort från Hörby värre för hvarenda dag. Bara ut för att ta några friska andetag! Denna instängning håller på att göra mig vansinnig. Jag behöfver se nya menniskor, andas ny luft. Och så skall jag vara bunden af brist på kassa och en eländig brunnsdrickning! Min längtan härifrån är en fullkomlig monomani. Jag kan inte arbeta – ingenting. Det är som om hjernan ville bända sönder min skalle. Det rör ingen att jag håller på att bli tokig, jag kan inte tala om det för någon, jag skämdes till och med att säga det till Ribbing, jag får bära det för mig sjelf och reda mig hur jag kan.
Häröfver hade Prestoch BondeStånden sig icke yttrat. BorgareStåndet hade denna förändring bi* fallit, och Ridderskapet och Adeln instämde häruti. Bänkatdelningen, och blefvo dertill utsedde: För 3:dje Bänkafdeln.: N;o 84 Grefve Löwen. Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredig Bogisl. För 5:te N:o 120 Grefve LUljen crantz, Johan Wilhelm. För 20:de N o 291. Hr Hr Geer. Fullmägtig, Hr Gyllenram, Adolph. För 2ö:te _ N:o 922. Hr Bergman, Ambrosius Magnus. Herr Danck wardt, Cai l Gustaf. För 34:de N:o 1577- Hr Zenger lein, Jacob. Hrns ExceUence Herr Grefven och Landt. Marskalken anmodade Herrar Bänkmän att påföljande dag sammanträda för att välja tren» ne Electorer. Upplästes och lades på bordet ett ProtocollsUtdrag från BorgareStåndet, af den 12 Juni, innehållande inbjudning, att med Borga. reStåndet instämma uti det tillägg till StatsUtskottets Betänkande om organisation af en Comité, till utarbetande af förslag tili en ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, att Comitéen borde bestå icke blott af Embets - 440 Den 19 Juni, män, dem Kongl. Maj.t förordnar, utan ock af Rikets Ständers Ledamöter, hvartill Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoiret, elKr andre, kunde af RiksStånden utses.
Maj:ts Nordstjerne-orden, Carl Printzensköld hos Kongl. Majit underdånigst anhållit, att då han vid numera uppnådd nära 67 års ålder kände sin helsa bruten och sina själsförmögenheler försvagade, Kongl. Majit i betraktande af den långa tid af mer än 46 år sökanden lillbragt i Statens Ijenst samt de trägna och magtpåliggande befallningar han derunder innehaft, täcktes hos Rikets Ständer utverka deras medgifvande för sökanden, hvilken nu vore i åtnjutande afj endast den lägre Kammarrältsråds-lönen eller 4,500 R:dr, med pensionsrält till 3,600 Ridr, alt, vid afskedstagande!, undfå å Rikets allmänna indragningsstat ett årligt pensionsbelopp, motsvarande det, som i händelse han innehaft en af de högre Kammarrättsråds-lönerna, 5,000 Ridr, skola!, enligt nu gällande pensionsgrunder, honom tillkomma med fidelar af nämnda belopp, eller 4,000 Riksdaler Riksmynt. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Kongl. Kammar-rätten, med afseende å det förtjenstfulla säll, hvarpå Kammarrättsrådet Printzensköld städse fallgjordt sina åligganden, berörda underdåniga ansökning med sitt förord understödt; och har efter öfvervägande häraf samt då sökanden under en lid af mer än 46 år varit i Statens Ijenst anställd och städse med utmärkt nit fullgjort sina åligganden, Kongl. Majit, med bifall till den underdåniga ansökningen och i enlighet med Kammarrättens tillstyrkande, i nåder föreslagit det sökanden må berättigas alt, efter afskedstagande från Kammarrältsråds-embetet, för sin återstående lifstid å allmänna indragningsstaten åtnjuta årlig pension till ett emot 00 procent af den för hvarje af de tre äldste Kammarrättsråden å Kammarrättens stat uppförda lön svarande belopp, eller Fyra Tusen Riksdaler Riksmynt.
Majit i Mader later finna högst billigt, att de, endast to68 Den 11 Juli. endast och allenast för handhafvandet af KronoUppbördsärenderna i Hufvudstaden tillförordnade nödiga personer, såsom utgörande en särskild Stat, äfven böra af Kronan ensam lönas, heldst da, genom Eders Kongl. Majus för KronoUppbörds - Verket i Stockholms Stad den 16 Nov. sisth år utfärdade Nådiga Reglemente, de icke lika med andra Städers Uppbörds * Betjente hero af Magistraten, utan äro ålagde både skyldigheten och ansvar i det närmaste lika med dem af Uands-Staten , som Krono Uppbörden och dertill hörande ärenden förrätta uti ett Höfdingedöme, der alla, hvilka hafva med KronoUppbörds-ärenderna befattning, lönas af Kronan, hvarmed ock Stockholms Stad synes mig i underdånighet desto mer böra anses enahanda, som Krono Uppbörds-sumtnan derstädes, hvilken, enligt 1813 års afgifne Räkenskaper, uppgått till nära 400,000 R:dr Banco, är emotsvaxande ett större Höfdingedöme i Riket. Sådana omständigheter äro dock icke de enda, hvari Stockholms Stad är med alla öfriga städer, i anseende till Krono-Uppbörden, af ett alldeles motsatt förhållande; ty icke eller finnes någon annan Stads Cassa, som i och för KronoUppbörden får vidkännas så högst betydliga utgifter som Hufvudstadens , och hvilka derstädes, oberäknad Krono-Uppbörds-Statens aflöning, uppgå till vida högre belopp , än hvad i någon annan Stad af Riket erfordras tillhopalaggt för både Uppbörds - Betjenings aflöning, samt alla för Taxeringens och Uppbördens verkställande erforderliga kostnader. Hessa lien 11 Juli, 1069 Dessä kostnader, med undantag af ordinarie aflöningen , som här nedan upptages, hvilka enligt extract af räkenskapen ofver Stads Cassans medel utgjort i Stockholms
Herr Grefven och LandtMarJkalken föreslog, att så väl Grefve Spens’s ofvannämnde Memorial, som de af Grefve yon Platen och Den a 5 April f, r»; 54^ Herr Cederschjöld, rörande samma ämne,’ nu afgifne yttranden, måtte till Constitufionsoch StatsUtskotten remitteras 3 hvilket bifölls. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Betänkanden: Fran Banco-Utjkottet: Af den 18 dennes: N:o 6; i anledning af väckte motioner, rörande ytterligare allmänna anstalter för sedelvexling i Landsorterna jemte dem, som redan finnas vidtagne. Från Lagutskottet: Af den 5 dennes: N:o 3a«$ om förbud för Ledamöter i HofRått att sig emellan byta lottade mål. Af den i4 dennes: N:o 3o; angående Husesyner ä ÖfverOffi-J eersBostållen. N:o 3iom rättighet för Syskonebarn samt med hvarandra pä sidan i svågerlag varande personer, att ingå äktenskap, utan att bej höfva söka Konungens tillstånd. 544 Den s5 April f. m. N:o 35; angående påskyndande af LngComittéens arbete och granskning deraf. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Fredagen den 25 April. Plenum klockan half till 6 eftermiddagen. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 12 dennes aflåtne, samt den 22 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial N:o 112, angående beräkningen af StatsVerkets inkomster intill nästa Riksdag. Herr Tham, Wollrath'. Om jag ej origtigt fattat meningen af 62 §.
De nådiga remisshandlingarne återfölja, och Stuteri-öfverstyrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, F. BRAUNERHJELM. Stockholm den 31 Januari 1854. J. A. Lundström. — 201 — Öfverståthållare-embetets underdåniga utlåtande, i anledning at Rikets Ständers Revisorers berättelse arn granskningen af bemälte embetes räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Öfver Rikets Ständers, tor granskningen af stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1850 och 1851, utsedda Reviso ters, uti deras öfver berörde granskning afgiiiia berättelse, gjorda anmärkning, att redovisning icke blifvit aflemnad hvarken för det statsanslag till belopp af 15,000 Rdr, sorn, enligt Kongl, brefvet den 25 November 1812, till polisens vidmakthållande i Imfvudstaden årligen utgår, eller för de 1,000 Rdr, som, genom Kongl, brefvet den 11 April 1848, blifvit å 6:te hufvudtitelns anslag till extra utgifter anvisade till betäckande af utgifter till följd af de, under Mars månad sistnämnde år, i hufvudstaden timade oroligheter, har Eders Kongl. Majit behagat i nåder infordra Öfverståthållare-embetets underdåniga utlåtande.
Literaturen är ingenting annat än en produkt af själstillståndet hos författarnes samtid och vår tid är icke den glada och förhoppningsfulla utvecklingens, det är en födslovåndans tid. Den lilla episoden har sitt egentliga intresse derför, att den af herr Heidenstam förfäktade meningen spökar i så mången bjerna och rätt ofta gifvit sig uttryck, fastän den säkerligen icke förut i v&amp;rt land gjorts gällande af någon ined herr Heidenstams begifoing.Den är ock otroligt naiv denna mening. Det är för visao inget mod för dagen, att den literatur som duger nSgot är misströstande och polemisk, att det endast är de stackars fattiga satar, för hvilka lifvet icke har någon utveckling och hvad som rör sig i lifvet icke någon mening, hvilka syssla med vacker lyrik och sjunga om förnöjelsen och behaget af hvad de skåda. Herr Hedberg uttryckte skälet så, att vårt slägte är haf-vande. Detta skulle man dock kunna kalla den optimistiska sidan af saken, framtidssidan. Nutidssidan, och det är väl på den det närmast kommer an, är den att vi lefva i en döende verld, eller en död verld. Den officiella och herskande religionen är en mumie, hvaråt den flitigaste balsameringskonst icke kan gifva annat än på sin höjd nfigon formlikhet med lifvet. De politiskt herskande lärorna hafva förlorat ideelt berättigande, äro qvarlefvor från ett lif som flytt; det socialt herskande elementet och den socialt herskande åskådningen äro rester från ett icke längre existerande slägte: för den intelligenta och kunniga lilla skara som nu bär och under den närmaste framtiden kommer alt bära vår literatur ter det sig, som om vi lefde på ett mnlt-nande arf. Och då man saknar tro på det som breder sig och hcrskar i kråkvinkelsamhällena, och sympatiserar med hvad som undertryckes af den inbihka herskande minoriteten och den stora dumma majoriteten, och när man så lefver i ett så litet samhälle som vårt, der trycket är omöjligt att undandraga 8ig — då blir man med nödvändighet polemisk och bitter i sitt skriftställen.
Ibland de summor, hvilka enligt Revisorernes Berättelse af år 1827 influtit i afbetalning å beviljade förlagslån ur ManufacturDiscontFonden, förekommer en post å i63 R:dr 7 sk. 7 r:st., utgörande slutelig utdelning från Ahlmarkska Concoursmassan å ett Fabriksidkaren Clausen för flere år tillbaka beviljadtoch af Ryltmästaren A. J. Hedman sedermera öfvertagit lån, hvars efler utredning af Concourser, fcalancerande belopp, utgjorde vid 1824 års utgång 10,716 R:dr 20 sk. B:co. Angående denna skuld till ManufacturDiscontFonden har Utskottet inhemtat, att sedan förre Ryttmästaren Hedman, jemte sedermera aflidne Kammereraren Ahlmark, i följd af den skyldighet de iklädt sig att ansvara för lån, som Fabriksidkaren Clausen i lifstiden af ManufacturDiscontFonden erhållit, öfvertagit till betalning i föreskrifven ordning hvad å skulden af Clausens till Borgenärerne afträdda tillgångar ej kunnat gäldas, utgörande omkring i5,ooo R:dr B:co, och Hedman dervid såsom ytterligare säkerhet efter påfordran inlemnat till DiscontFonden en med hans hustrus, Gustafva Hedmans, född Bedoire, namn undertecknad förbindelse till ansvar för berörde skulds afbetalning, men genom laga undersökning, som efter det Ahlmark afträdt sin egendom till Borgenärers för - Clausens Betänk anden, N:o 200. igj nöjande, och Hedman utur Riket olofligen afvikit, blifvit hållen i anledning af Hustru Hedmans förnekande, att hafva underskrifvit eller ens afvetat den i hennes namn afgifne löftesförbindelsen, denna uppgift blifvit styrkt, och hustru Hedman således från all betalningsskyldighet befriad, deremot Inspectoren A. Ziervogel och Kyrkoherden A. Wirelius, hvilka å sagde förbindelse tecknat deras intygande, att Hustru
Genom detta fördelningssätt afgBevillningen skuli le äfven vid räkenskapernas förande den fördel vinnas att i stället för de nu begag^ nade flerfalldiga tittlarne blott en enda behöfdes nyttjas, och räkenskaperne sålunda blifva enkla, korta och lätt controllerade: och dessutom undvek man de stora olägenheterna både af fyllnads anslag och öfverskott, emedan Bevillningen och fördelningen deraf såmedelst skulle, i förhand, kunna beräknas på runstycket. Också har Ut/kottet funnit detta project icke utan fortjenft, men likväl icke kunnat antaga det af orsak att Utskottet trott sig sakna, för Bevillningsgrunderne, kännedom af hvarje Läns olika hufvudnäringar och de deri förefallande förändringar. Att Fäderneslandets Statistiska kännedom varit ringa, har hvarje sann medborgare med smärta måst erkänna, men att den sträckt sig ända derhän att raan, såsom Höglofl. Bevillningsutskottet yrkar, icke har kännedom af hvarje Läns olika hufvud - Den 12 MajiJ.mlil näringar och att Utskottet I denna för hvar Svensk bedröfvande att icke säga förödmjukande orsak, funnit sig föranlåten förkasta ett i öfrigt för antagligt och godt ansedt Förslag, är mera än öfverraskande. I sanning, om så skulle förhålla sig, tvekade icke eller jag att förena mig med dem, som inom detta rum sökt ådagalägga Regeringenrt eller den så kallade Mmiflerens overksam* het. Uti intet fall har ett Samhälle mer behof, mer nytta af noggrann kännedom än i Statistiskt afseende. Om en Regering forsum, made att förskaffa sig upplysning derom, försummade den tillika grunden för Samhällets bestånd, medborgares väl kanske Thronens säkerhet. Alla beskattningar böra utgå efter Statistiska upplysningar och dessa böra vara så noggranna som möjligt, om medborgaresko. la åtnjuta rättvisa.
St:s uppmärksamhet pä en af de vigtigaste frågor, som vid detta riksmöte kunna förekomma: om de allmänna läroverk, hvilka hufvudsakligen afse konst flitens upp hjelpande och ungdomens bildning i och för inträdandet uti näringarna och uti en m äng d af Staten se m beten. x 3 H. 18 i3S Den j Mars f. in. Första uppränningen af dessa läroanstalter liar lios oss redan nära 200 år funnits, nemi. alltsedan 16fcj; och att de ännu befinnas i ett slags barndomsskick, kan ej förklaras af annat, än genom näringarnas lika beskaffade tillstånd, hvarigenom beliofvet af deras förbättring först i sednare tider blifvit allmänt kännbart. De skolor, som bos oss nu finnas, i och för näringarna oell särskildta embetsmannayrken, äro: Ofverintendents-embetels eller Åcademiens för de fria konsterna skola, från hvilken landet skulle erhålla sådana konslidkare af irsla rangen, byggmästare; Teeknologiska institutet, Chalmerska slöjdskolan, Landtbruksskolan på Degeberg, Veterinärskolorna uti Stockholm och Skara, llrukssocietelens skolor, Navigationsskolorna, Handelsskolorna, Militärskolorna. Dessa läroinrättmttgar, hvilka till deras syftning omfatta intet mindre, än samfundets hela industriella lil, jemte en god del af det offentliga statslifvet, äro nästan alla i sednare lider inrättade; oell likväl hörer man om dero ett temmeligen allmänt klagomål, att de, ej tillfyllestgöra de med dem åsyftade ändamål. Det vare långt ifrån mig alt misskänna värdet af allt det goda, som dessa inrättningar redan åstadkommit; och torde jag i detta afseende endast behöfva tillkännagifva, alt jag i elfva år varit lärare vid teeknologiska institutet, ifrån denna inrättnings första början till år 1818; att jag följt oell äger en slags kännedom af veterinärinrättningen? organisation och arbeten, hvarom StatsUtsk:s och detta lliks.St:? prut. för åren 1828 och 1829 torde vittna; samt att jag nu innehafver en lärarebefattning vid K.
Såsom fir Ribbing! ganska riktigt yrkat, ‘ina bolaget sörja För 'titvägar att bålla caSsän i det skick, alt den alltid må kunna motsvara iit vexlingens behof och bibehållas i samina proportion lill utelöpande sedelstock, soln ilén bade vid b nonis första inrättande. Eljest'Culbuternr denna bank ganska snart, såsom llr Ribbing afven riktigt anmärkt. Hr Ribbing : Jag kan ej annat 'an uttrycka min leds nad dero Iver, ätt Hr Lefren, sorn varit så god trell gifvit stöd åt hvad jag anfört, ännu yrkar, att ordet minst mätte utbytas ediot högst. Jag ‘tror att deruti ligger ett fasligt stort misstag, och jag tror, att om jag någonsin skulle supponera någon möjlighet alt ett sådant oid skulle komma in, så voft det nästan detsamma som att säga. att ingen privatbank kominer ali uppstå. Jag skulle aldrig vilja sätta 'in två styfver i en privatbank, om det ordet infördes. Jag skulle ej då anse mig hafva lemnät någon säkerhet i direelioneiis liander, för att, såsom sig bör, kunna börja rörelsen. Hvad i öfrigt vidkommer Gr. Fröbchs annni k 11. derom, att en del af R. o. Adis medlemmar, hvaribland äfven jag, och måhända isynnerhet jag i afseende på den förändring jag yrkat i i mörn., ej skulle hafva gifvit akt på början af 5 $:n, så får jag äran yttra, att det är just pä grund af så Val hvad sorn står i början af denna §, som foreskliften i litt. d. af n §:n, som jag önskat att få redactionen sådan jag föreslagit den.
N;o 114, med förslag om bestämmande aF en viss tid , inom hvars förlopp alla af Ranken på Daler Kopparmynt utgifna Sedlar böra vara derstädes till inlösen aflemnade; Betänkande, N:o 11 5, angående Brandförsäkring för de hus i Städerne , utom Stockholm, hvilka, vid ny af Banco-Utskottet fös reslagen utlåning utaf ingående Capital-afbetalningar , emot pant af Fastighet kunna komma att i Banken belånas; Memorial, N:o 1181 med förslag angående vissa bestämmelser, som Utskottet anser böra finnas tydligen uttryckta i texten å de nya Sedlar, hvilka, efter dess gifna för» slag, komma att af Banken utgifvas; samt Memorial, N:o 122, angående någon förhöjning i den för kostnader, i afseende på äg6 ProfUtdrag den 19 Fehruarii 1830. nödvändiga resor, hittills anslagna ersättning åt den ^Ledamot bland Banco Fullrr.ägtige , som har det 6peciela inseendet öfver Tumba Pappers-Bruk, samt förbättring uti nuvarande Förvaltarens vid samma Bruk Uö» nevilkor. S. D. Då nu å nyo föredrogs Banco* Utskottets Memorial, N:o uT, med förslag till föreskrifter att inflyta i det blifvande Banco-Reglementet, såsom en följd af Rikets Ständers vidtagna beslut, rörande inlösning och utvexling af Bankens Sedlar , förstärkning och atmyntning af Bankens metalliska tillgångar, och hvad mera härmed gemen, skap eger, blef detsamma af Preste-Slåndet godkändt; åberopande Ståndet, i afseende pS 4 §., sitt vid Memorialet N:o 113 fattade beslut. S. D. Vid förnyad föredragning af BanJ co-Utskottets Utlåtande, N:o 117, i anledning af återrerniss från Högvördige Preste, Välloflige Borgaresamt Hedervärda BondeStåndet af Utskottets hos Höglofl.
» Tag det då ej så djupt, min vän, » sade hon, &gt;det är förstås hårdt att behöf va resa hit hem redan i juli, men du kan j u få trefligt här också. Fast inte är det kusten, min stackars vän! » Detta bittra faktum kom dem att sucka båda två. Det prasslade af papper framme vid bordet, det var då den unga lärarinnan vände bladen i » Fänrik Ståls sägner », dem hon höll på att visa husets sjuårige son. Men under det hon förtäljde o m de illustrerade sidorna, nådde henne lösryckta delar af samtalet. Då hon hörde det, som sist sades, k o m det en talande förebråelse i blicken, hon fäste på de två, och ord trängde på, hvilka dock ej uttalades: » I juli, då ha rosorna slagit u t! Är det svårt då att komma hem, välkomnad i blomstersirad port af nigningar, af öppna armar och leenden? A h, vet ni, ha ni tänkt, att de finnas, hvilka ej ha ett hem att komma till? » Så var det för denna unga flicka; den tanken håller hon tillbaka om dagen, för att den sedan i sin tur skall hålla henne vaken o m natten. Nu tränger den sig åter på henne: » Ingen har bedt henne till sig denna ferietid, och där hon själf försökt, har det varit sjukt eller u p p t a g e t. » Men hon blir afbruten i sin tankegång, någon rycker henne i armen, och en liten otålig röst säger: » Nå, hur gick det med Sven Dufva d å? » Så vände hon åter ett blad för att hos en späd framtidsman väcka kärlek till fosterlandets minnen. Från soffan hördes ett skratt. Väninnan hade visst lyckats trösta. Kunna vi ej ge tröst åt den hemlösa i stället, en tillflyktsort, alltid öppen i tider, då för henne stängas hem, där hon offrat mycket för en kommande generation? Nog kunna vi, och nog böra v i! * Kvinnorna oeh skämtticU ningarna. Några synpunkter af /. Stade. akom skämtet ligger ofta allvaret, måste nästan ligga där, för att icke skämtet skall förefalla tomt och sökt. Man kan j u icke satirisera ingenting, utan måste ha något visst gifvet, en svaghet eller annat, som man vill k o m m a åt.