Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När jag härtill lägger de politiska förhållanden, som f. n. ega rum i Europa, och hvilka fordra en skyldig upmärksamhet, så skulle jag för min del anse det vara klandervärdt, om icke vi f. n. vidtoge sådane åtgärder, som i händelse behofvet påkallade, skulle sätta oss i tillfälle att lägga något kraftigare i vågskålen, än det tomma ordet. Af denna anledn. tillstyrker jag bifall till StatsUtsk:s utlåt., men utber mig likväl derjemte att delta mitt tillstyrkande af bifall, icke måtte anses såsom ett fullständigt gillande af hvad K. M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof i afseende på försvarsverket innehåller; men jag tror bästa tillfället att tillkännagifva de skiljaktiga meningar jag i detta hänseende hyser, komma att inträda, när Utsk:s Betänkm rör:de de serskilda hufvudtitlarne hit inkomma. Hr Bildt , Didrik Gillis: Den siste värde talaren har här framkastat åtskilliga grundlagsbetänkligheter rör:de formen, hvarunder det nu under öfverläggning varande Betänk, tillkommit. Jag vill också här endast hälla mig lill sjelfva formen för Utlåt., öfvertygad om att, hvad sjelfva saken beträffar, ingen stämma skall höja sig emot detsamma. Den siste värde talaren har citerat 37 § Riksd.Ordn. och upläst 2:a mom. deraf, som innehåller att ”intet Utsk., Const.- och Banko-Utskm allena undantagne, vare berättigadt att väcka frågor till afgörande i R. St:rs Plena eller att uptaga andra ämnen än de »frän Plena remitterade; så vida ej, hvad StatsUtsk. serskildt angår, Kontin - Den IS Januari. 173 gens Propos., enl. 27 §, till detsamma omedelbarligen öfverlemnas”. Om man nn efterser i denna af den värde talaren åberopade 27 §, så finner man att den Propos., som här åsyftas är K.
Rikets Ständer hafva ock derföre någon gång, såsom vid 1828 och 184-0 årens riksdagar, genom tilldelandet af pensioner åt äldre, förtjenstfull konstnärer ådagalagt sin omvårdnad om det allmänt gagnande, under hvilken form detta än må uppenbara sig, och det är med öfvertygelse, att samma uppfattning af konstens betydelse framgent gör sig gällande, sorn jag underdånigst hemställer, det Eders Majit täcktes hos Rikets Ständer föreslå Konsertmästaren A. Berwald att, sedan han från Konsertmästaretjensten erhållit afsked, varda uppförd på Allmänna Indragnings-staten, att der under sin återstående lifstid få årligen uppbära ett belopp af 750 Ridr Riksmynt. 44:o. Hos Eders Kongl. Majit har Kurhus-läkaren vid Borgholms kurhus J. Lidén Pension för underdånigst anhållit, alt då han, efter alt hafva inträdt i sitt 63 år och tillbragtA!/A“|^“,CTi 80 Bil. M 0 lili Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. JVs 1, om Statsverket 1859. 30 år i Statens tjenst, numera af sjuklighet vore förhindrad att fortsätta sin läkareverksamhet, men saknar enskild förmögenhet, Eders Majit läcktes till Rikets Ständer afgifva nådig proposition om en pensions beviljande åt honom efter afskedstagandet.
För det första får jag anmärka, att såsom ett correctiv deremot är uti förslaget intaget, att alla 4 Stånden skola vara ense om att åt detta Utsk. göra en sådan delegation. Jag medger, att denna delegation är ganska vigtig och betydelsefull, och den bör icke utan den största varsamhet och urskiljning användas; men något missbruk deraf torde ej eller vara att befara, då denna delegation beror på alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut. Man har sagt, att det är en hos oss osedd makt, som sålunda skulle öfverlemnas åt ett förstärkt LagUtsk. Den är ingalun da osedd. Vi hafva nemi. en fullkomlig motsvarighet dertill i förstärkta StatsUtsk. Det kan hända, att Svenska folkets urgamla rätt att sig sjelf beskatta blir till någon del öfverlemnad åt ett förstärkt StatsUtsk. Den makt, som skulle lemnäs åt det förstärkta LagUtsk., är visserligen ganska vigtig, men icke farligare än den som redan är öfverlemnad åt det förstärkta StatsUtsk. Man har vidare sagt, att det kunde komma att bero på en enda voteringssedel, huruvida en ny lagstiftning blefve antagen eller icke. Jag frågar tillbaka: hvilka af de frågor, som här afgöras, kunna icke komma att slutligen bero på en voteringssedel? Detta är en gemensam sak för alla vära lagstiftningsfrågor. Jag yttrade, att denna utväg är nära nog nödvändig, med afseende på de särskilda förhållanden, som för närvar, förete sig. Det är lätt att inse, att jag dermed afser de blifvande lagförslagen, både criminallagen och civillagen, af hvilka den förra är, om icke några särskilda hinder förekomma, att förvänta redan under innevar. riksdag, den sednare längre fram. Jag för min del hemställer, utan att vilja, såsom en annan värd talare, ingå i någon sär - Den 23 September. 417 särskildt pröfning af dessa lagars mer eller mindre företräde framför de närvar., hvilket ämne jag icke anser tillhöra denna öfverläggning, om det icke är gifvet, att dessa förslag skola, antingen de äro bättre eller sämre, pröfvas. Det är denna pröfning, som jag tror icke kunna ändamålsenligt tillvägabringas på 4 särskilda kamrar.
Direktions underd. ansökning att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet; N:o 194, ang:de ifrågasatte förändrade tullbeslämmelser för raffineradt socker samt sockersirop; N:o 195, angrde den tillökade ordinarie soldatroleringen i riket; samt N:o 196, angående extra anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-Deparl:s handläggning. Föredrogs ånyo och bifölls StalsUtsk:s d. 19 och 20 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 327, i anledn. af väckt motion ang:de bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositions och jordegande rätt lill de s. k. kyrkoheraraanen i Halland. Ånyo föredrogs Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskms d. 19 och 20 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 22, i anledn. af återremiss af Utsk:ns betänk. N:o 14, rörande väckte motioner om ändringar i Kongl. Förordn. d. 19 Dec. 1827, ang:de grunderne och vilkoret) för hemmansklyfning samt afsöndring af jord och andra lägenheter från hemman. Frih. Cederström, Rud.: Då Ulsktns utlåt. iN:o J 4 i detta ämne företogs lill pröfning, biföll R. o. Ad. detsamma, hvaruti Ulsktn afstyrkt de derom väckta förslagen och lill stöd hvarför serdeles goda skäl anfördes, då Utsktn yttrade: ”En vidsträcktare rättighet till hemmansklyfning och jordafsöndring, än den sålunda medgifna, skulle, enligt Utskms åsigt, icke allenast medföra osäkerhet för Staten att utfå de för dess behof bestämda och påräknade, af jorden utgående, allmänna ulskylder, utan ock förleda sådana personer, som hänföras af begäret efter en skenbart oberoende ställning, till bosättning å egolotler och jordstycken, deraf ringa eller ingen afkastning vore att påräkna.
Likaledes och för den händelse, att Rikets Ständer, efter serskild anställd granskning af förhållandena med de utaf Kongl. Maj:t, dels nyss före och under, dels ock efter sista Riksdag, äskade utbetalningar å Mindre Creditivet icke skulle finna för godt medgifva afskrifning af alla de från RiksgäldsContoret i sådant afseende utbetalda och bland Contorets fordringar upptagna summor, utgörande tillsammans B:co R:dr 1,165,000: får Utskottet tillstyrka, att de af dessa summor om hvilkas afskrifvande eller ersättande Rikets Ständer icke serskildt förordnat, jemväl må i räkenskaperne varda förda inom linien, ll.o Angående föreslagen afskrifning af några mindre, sedan längre tid tillbaka, i räkenskaperne balancerade summor. (1837 års Rev. B;r. pag. 7, 1839 års Rev. Ber. pag. 3.) Till förenkling af Riksgälds-Contorets räkenskaper, hafva Revisorerne föreslagit, att följande derstädes upptagna summor, hvilka sannolikt aldrig kunde komma att utgå, måtte afskrif vas nemligen: Ståts-Utskottets Utlåtandej N.o 11 a) utelöpande Vexel-Banco-attester R:dr 704:12.10. insalta medel för 2:ne förnyade assignationer 22: 38. 8. c) deponerade medel från Wasa ränteri 402: <0 insända medel för allmänna Brandförsäkrings-verkets räkning 38a. 12. 9. e) levererade skatte-köpeskillingar för recognitionsskogar 334.23. 4. och f') Riksgälds-Contorets återstående fordran i afl. Stads-MäkJaren Sodemans concurs 1,194: 16.10.
R:dr och tillstyrkt statslån 590,000 R:dr; 5:o från Dalkarlsbergs grufvefält till sjön Wikern samt vidare lill Carlskoga faktori och sjön Möckeln, med upptagen kostnad 1,115,000 R:dr och tillstyrkt låneunderstöd 743,000 R:dr; och Kongl Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. 3 6:0 från Sundsvall till Stöde sjö i Wester-Norrlands län, med kostnaden beräknad till i,340,000 R:dr och tillstyrkt låneunderstöd af 1,026,000 R:dr. Redan i den till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statens jernvägsbyggnader framhöll Kongl. Majit vigten af en jernvägsförbindelse mellan de förenade rikenas hufvudstäder och de fördelar, som deraf vore att vinna icke blott i militäriskt afseende och för underlättandet af varuutbytet emellan de båda rikena, ulan ock för ett kraftigt befrämjande af de unionela förhållandenas utveckling. Då nu, enligt hvad närmare varder utveckladt i särskild, denna dag beslutad Proposition, de financiela förhållandena i allmänhet icke göra tillrådligt att för den närmaste tiden — vare sig lill bekostande af de jernvägsanläggningar, som omedelbart af Staten utföras, eller till understöd medelst lån åt sådana, hvilka blifvit af enskilda bolag eller korporationer ifrågasatta — upplåna alltför betydliga summor, anser Kongl. Majit Sig böra föreslå Rikets Ständer, att vid innevarande riksdag uteslutande för nordvestra stambanans fortsättning anvisa medel till de belopp, som härnedan skola närmare bestämmas. För anläggning af jernväg från vestra stambanan till Christinehamn anvisade sednast församlade Ständer erforderligt belopp, och Kongl. Majit hyser den säkra tillförsigt, att under nästkommande år denna bandel, likasom de jemväl efter sednasle riksdag med då anvisade medel började banorna från Katrineholm till Norrköping och från Stockholm till Upsala, skall kunna för allmän trafik öppnas.
N:o 33, som står främst på listan, måtte uppskjutås, och att i nästa plenum först måtte föredragas BancoUtsk:s betänk, ronde Hr von Hartmansdorff motion, sedan betänk, om chartaesigillatae-afgiflen, och derefter Const.Ulsk;s betänk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att å föredragningslistan för nästa plenum uppfördes, först BancoUtsk:s utlåt. N:o 49, ang:de Ilr von Hartmansdorffs motion om silfvers emottagande å deposition i Hamburg, och dernäst Bevilln.- Utsk:s mern. N:o 31, ruride stämplade pappersafgiften, samt alt Const.Utsk:s mern. N:o 33, ang:de ändringar och tillägg i föreskrifterne om grundlagsfrågors behandling icke i dag företoges, utan efter de förenämnde målen upptoges å samma lista. Ropades ja. Företogs till pröfning punktvis Bevilln.Utsk:s d. 31 sisth Mars på bordet lagda mern. N:o 30, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de tullbevillningen. Itta punkten, ang:de grunderne för tulltaxeregleringen; och 2:dra punkten, ang;de II. o. Ad-.s skiljaktiga beslut i afseende på spanrnålstullen. Biföllos. Den 2 Å p r i 1 f. m. 5 3:dje punkten, ang-.de skiljaktiga beslut om bestämmandet af införselstullen å hvete. R. o. Ad. godkände den i denna fråga föreslagna voter.propos. N:o 1. 4:de punkten, ang:de K.
Baronen tackade honom och sade, att en som sjunger så ledigt och ändå så väl måste vara sjelfskrifven att lära andra. – Det är mitt äldsta barn, som skall profitera af herr magisterns undervisning. Hon har spelat piano redan i fyra år och gått långt nog deri, men sjunga lärer hon icke försökt. Irene sade härvid intet, oaktadt det visst icke varit olägligt att tala nu. Säkert, tänkte Harald, är hennes far en despot, som förjagat den frihet och behagliga förtrolighet, som bör råda emellan föräldrar och barn. Liksom baronen kunnat gissa till denna hans tanke, sade han till Irene: – Huru är det, Irene lilla, har du nånsin försökt att sjunga? Den min och ton, hvarmed detta yttrades, skulle vara öm, men föreföll Harald sökt och tillgjord. – Jag har försökt sjunga några enkla visor, sådana, som gå att sjungas med blott tre ackord. Det är allt. Då Irene så svarade, såg hon först på sin far, men rädd och bäfvande halkade blicken på Harald och sedan på lilla Ulla. Hennes röst, hvilken Harald nu första gången hörde, tycktes honom underligen ljuf. Det var liksom denna röst förklarat hela hennes väsende, ett väsende af oskuld och behag, ömhet och svärmeri. Herr v. Nit, som visserligen sladdrat ett och annat under måltiden, men sedan dess var blefven helt tyst, fann nu för godt att taga till ordet, ehuru hans tunga icke ville flyta rätt väl i munnen: – Bror Henning ... herr baron kunde jag säga, men sagdt är sagdt ... bror Henning! Var det icke jag, som kom på att en konditiontagande också kan vara musikus. Var det icke jag, som den gången bekämpade ett helt sällskap, som som, ja som ansåg mig prata bara fnas. Jag, Ptolemæus Seth von Nit, jag sade såhär, vet mitt herrskap, jag sade: sätt på du bara i annonsen, att det aldrig kan vara just af skral effekt (eller effet, såsom fransosen säger) om titulus också är hemma i musiken och kan lemna unga herr ... hm, hm ... fröken Irene undervisning i att sjunga vid sitt klavér.
Nu måste emellertid förpliktelsen i förhållande till viljans avtonomi såsom ett rent begrepp och eo ipso aktningen såsom förnuftig känsla tänkas å ena sidan ovilkorlig, oberoende af empiriska betingningar (sedelagen är kategoriskt imperativ, aktningen för lag möjlig att apriori känna), å andra sidan in concreto bestämmande den lägre begärförmågan och böjelserna i aktningen (aktningen för lag involverar en fordran på den rena viljans absoluta makt öfver böjelsen såsom motiv för handlingen). Därmed invecklar sig Kant i på hans ståndpunkt olösbara svårigheter. Att sinlighetens reala bestämbarhet i förhållande till förståndet måste empiriskt konstateras, och att denna bestämbarhet har endast abstract betydelse, motverkar icke möjligheten af de syntetiska omdömen a priori, som äro att betrakta såsom förutsättningar för empirisk kunskap, ty deras giltighet är under alla förhållanden hypotetisk, beroende på möjligheten af den angifna bestämbarheten. Däremot upphäfves (den teoretiska) möjligheten af det kategoriska imperativet däraf, alldenstund i det samma sinlighetens bestämbarhet af det rena förnuftet såsom begreppet om den rena viljan måste tänkas ovilkorlig och konkret, hvilket är möjligt endast, såvidt som det sinliga kan betraktas såsom af förståndets lagar och eo ipso af begreppet fenomenvärld på samma sätt bestämbart, emedan den intelligibla verldens karakter af grund till det sinligt gifna hvilar på syntesen af begreppet fenomenvärld med begreppet intelligibel värld. Roten till de svårigheter, i hvilka Kant i sin etik invecklar sig, är lätt att finna. Den ligger däri, att Kant sätter det rena förnuftet eller den rena viljan såsom ett rent begrepp och den ändliga bestämbara viljan såsom bestämbar endast genom driffjädrar och eo ipso känslor26. Därför har det rena förnuftet konkretion såsom bestämningsgrund för viljan endast i en af det rena begreppet verkad känsla, aktning för lag.
Detta mynt syntes Motionairen icke böra vara utrayntadt i smärre qvantiteter, hvarigenom svårigheter och Besv. och Oecon. olägenheter skulle uppstå vid emballering och afsändningar, men Plantsar af Guld och Silfver, nedsmälte i vissa bestänida qvantiteter, med skarpa kanter, släta sidor, och helst i Parallellipipeder eller Prismer, försedde på alla sidor med stämpel, som utvisade vigt och finhet, vore, i Motionairens tanka, mest passande för ändamålet; hemställandes han, att Rikets Höglofl. Ständer ville bos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att Kongl. Majrt täcktes anbefalla Sina Ministrar vid Utrikes Hof, och i synnerhet i de Stater, med hvilka de bägge förenade Rikena drifva betydligare handel, att, i förevarande afseende, göra framställning, och söka att utverka framgången af en så allmänt nyttig verlds-angelägenhet. Derjemte och i sammanhang med detta ämne har Herr Hjerta föreslagit, alt underdånig anhållan, å Rikets Höglofl. Ständers sida, måtte tillika frambäras, att Kongl. Majrt täcktes meddela Sina Ministrar och Charges d’affaires Nådig befallning, att med största uppmärksamhet följa den utländska tilltagande National-Industriens framsteg, samt till Kongl. Majrt inberätta allt hvad som deri kan synas vara af större vigt, synnerligen med afseende lill användbarhet i Sverige och till inflytelse på Svenska näringar, 4 Besv. och Oecon. Utsk. I anledning af hvad Herr Hjerta sålunda hemställt och föreslagit, har Hans Excellence, Stals - Ministern för Utrikes Ärendena etc. Herr Grefve af Wetterstedt till Höglofl.
R:dr 15,197,887: I. 5* Såsom tillägg till nu meddelade uppgifter angående de af Riksgälskontoret, sedan 1844 års början, verkställda utbetalningar, hafva Fullmäktige ansett sig jemväl böra uppgifva beloppet af de, under de 2 sednaste riksdagarne, till utgående från Riksgäldskontoret anvisade anslagsoch lånesummor> som ännu icke kunnat i föreskrifven ordning utbetalas, samt följaktligen, enligt gällande stadganden, måste af detta verk vederbörande tillhandahållas; varande dock härvid undanlaget det enligt reglementets 44 §., 2:dra punkten, vid 1840 och 1841 års riksdag Ronneby köping, för Roltne-åns upprensande, beviljade lån af 10,000 R:dr, enär köpingen, jemlikt Kongl. Brefvet den 21 Januari sistlidet år, afsagt sig rättigheten att samma lån begagna. Likaså har den i reglementets 49 §• till 2,000 R:dr upptagna återstod af anslaget för ullsorlerings-austalterna i Götheborg och Malmö blifvit uteslutet, sedan Kongl. Maj:t, redan under den 30 April 1844, i nåder förordnat, att dessa inrättningar skulle upphöra, samt det obegagnade beloppet af härtill dessförinnan lyflade anslagssummor under år 1845 blifvit till Riksgäls-kontoret återbetaldt med 2 348 R:dr 42 sk. 5 r:s*. Återstoden af de vid sistnämnda Riksdag anslagna summor för länsoch häladshäktenas samt sladsfängelsernas ombyggande R:dr 403,679: 17. 11. Dito af det vid 1844 och 1845 års
Kassans understödjande medelst särskild anvisning på Statsverket af den henne betungande förvaltningskostnaden, så hafva Rikets Ständer, vid sednast förflutna Riksdag, förklarat sig icke kunna bifalla Eders Kongl. Maj:ts derom i nåder gjorda proposition, ehuruväl densamma, af nästföregående Stats-revision tillstyrkt, åsyftade att befrämja det jemväl af Krigs-kollegium såsom önskvärdt betraktade ändamål, att försätta Militie-boställskassan i tillstånd att, utan kapital-fondens årliga förminskning, uppfylla de henne, sedan år 1845, åliggande förbindelser. Vidkommande härefter det af Revisorerne uppställda alternatif, eller ett hufvudsakligt användande af Kassans återstående kapitalfond, 185,739 R:dr 19 sk., lill bebyggande af sådana befäls-boställen, som ännu äro i saknad af karaktershus, så har Kollegium skolat i underdånighet upplysa, att dessa boställens antal för det närvarande uppgår till nära 130, och att till desammas bebyggande skulle erfordras en kostnad af omkring 600,000 R:dr Banko; vid hvilket förhållande förstnämnde kapital-behållning, sorn under åren 1848 och 1849 ytterligare blifvit förminskad, så att densamma, vid sistnämnde års utgång, utgjorde endast 171,634 R:dr 43 sk. 4 rst. Banko, för ifrågavarande boställens bebyggande lemnar en högst otillräcklig tillgång, som för öfrigt, derest densamma komme att användas på sätt Revisorerne nu föreslagit, oundvikligen — 217 — måste ersättas med ett årligt anslag a! slats-medlen, till fyllnad i behofven för underhållandet af alla pä Kassans bekostnad, före är 1845, uppförda karaktcrshus, till in Jivarterings-penningar för dem af befälet, som äro i saknad af karaktershus, samt till örvaltnings-kostnader; utgifter, hvilka alla, efter hittills följda förvallnings-grunder, af Kassans tillgångar bestridas.
Siuteligen har en värd Ledamot af Vällofl. Borgare - Ståndet och en värd Ledamot af Hedervärda Bonde-Ståndet väckt fråga om utsättande af prescriptionstid, inom hvilken alla Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 1137; Discont-Papper borde uppvisas. Förenade Utskotten, som äriänna angelägenheten häraf, skola icke underläta, att föreskrift härom uti Reglementet meddela. Sedan förenade Utskotten nu besvarat de egentliga änmärkningarue, rörande sjelfva utredningen af Filial - Disconterne, äterstär för, Utskotten att yttra sig öfver de, angående Discont-Bolagen, väckta frågor. Härvid förekommer aldraförst den af en värd Ledamot af Hög* loll. Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkning dervid, att Utskotten icke skolat riktigt anfört det af Götha Canal - Bolag meddeldte svar på den af Banco-Utskottet framställda fråga, enär Utskotten sagt, att Bolagets svar va-; rit obestämdt och villkorligt. Sjelfva frågan, som till Discont - Bolaget blifvit framställd, linnes ordagrannt intngen uti Betänkandet, och var kortligen den: Huruvida Discont -Bolaget var beredt och i tillfälle, att behörigm uppfylla sina förbindelser, så att Discont - rörelsen kunde återbringas i sitt förra skick? Om nu Götha Canal-Bolag skulle behörigen uppfylla sina förbindelser emot DiscontBorgenärerne, så erfordrades härtill, att alla af Discont - Directionen på Vexel - Banken' dragne Assignationer samt Invisningar på Beliållningarne å Afskrifnings - Räkningen borde, likasom Tre Procents Reverserne, vid uppvisandet, inlösas. Men härtill har ju Bolaget i sjelfva verket förklarat sig oförmöget, då uti den af Bolaget godkände så kallade Financeplan, sorn uti svaret linnes åberopad, Bolaget, såsom Bihang till Riks.St, Brot. 4-dc Sami, N;r 14;, 144. li 38 Stataoch Banko-Utskottens Betankanden. vilkor , för blotta utredningen af dess
Öfverhofmästarinnan fru Beata Oxenstjerna skulle infinna sig på sin morgonuppvaktning klockan sju, och ve den tjenare, som icke då fanns flink på sin post, när göken i det stora vägguret galade! Fiken Långs tvära, sömniga svar var en kall dusch för drottningens nyss så lyckliga nya favorit. Fru Beata! Skampålen! Riset! Källaren Och tjena, kanske hatad från början, under denna frus dagliga öfverinseende! Hagar behöfde icke fråga mera om sin blifvande tjenst. Kammarpigans trötta utseende lät henne frukta, att hon skulle tjena sju dagar och sju nätter i veckan. Vid dessa tankar vaknade vildfågelns trotsiga lynne ... Jag står icke så ensam nu, som i källaren, tänkte hon vid sig själf. Är fru Beata mäktig, så är drottningen mäktigare. Hon har sagt mig, att de, som Gud adlat, ej få förnedra sig ... Jag skall heta för henne von Doxa. Och när Hagar erinrade sig detta befängda påhitt, måste hon skratta; hon kunde ju skratta nästan lika uppsluppet som drottningen själf, fastän långt mera sällan. Lifvet hade snärjt mycket olika band kring skalken på läpparna hos dessa två jämnåriga. Fiken Lång såg upp från sina röda bandrosor och betraktade henne förvånad. Var människan tokig? Komma från ett företräde hos drottningen, sätta sig ned vid brasan, i stället att gå sin väg, och sätta sig där och skratta! Väck inte honom där borta! Hans nåd rikskanslern har befallt, att han skall få sofva, fnurrade kammarpigan. Är där någon? En kurir, kan tro. Hagar varseblef i den anvisade riktningen en mänsklig gestalt utsträckt på en hård hvilobänk i den nästan mörka del af rummet, som skuggades af den stora kakelugnen. I själfva det kungliga slottet kunde man tätt invid praktrummen se den tarfligaste möblering, alldeles som tidens sed ställde hemlifvets enkelhet tätt vid sidan af det offentligas prakt. Hvarifrån har han kommit? Vet inte. Från Tyskland, kan tro. Hagar hade hört rikskanslerns första budskap om segern. Hon aktade sig att yppa något därom. Hon betraktade den sofvande, som var höljd i en kappa.