Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St., genom bifall till den 62 § i BancoUtsk:s nyss slutligen afgjorda betänk., beslu - Den 18 April f. m. 531 tat, att till K. M. inga med en anhållan, alt, i händelse Bancofullm. funno sig behöfva något utrikes län, K. M. mätte bemedla samina lån oell dertill lemna sin garanti, så anser jag, att Konungen bör förvissas om att äfven medel till återbetalning af ett sådant lån äro till fullo disponerade och i rällan tid anvisade. Jag anhåller derföre att få väcka följande motion; Enär till följd af § 72 Keg.F. R. St. ulan Konungens medverkan stadga om allt hvad som rörer Bankens tillgångar, torde det blifva tvifvelaktigt, huruvida Konungen finnér Sig kunna i nåder lemna någon garanti å de lån, Bancofullm. möjligen kunna blifva nödsakade att ifrågasätta. Åtminstone synes det vara en pligt af R. St., att när de begära Konungens garanti på en skuld, till hvars återbetalande R. St. ensamme anslå medlen, de jemväl dä tillförsäkra Konungen om ovillkorlig tillgång lill det, som för återbetalningen erfordras. Af dessa skäl föreslår jag, att R. St. må besluta: all lill återbetalning af de lån, Fullmäktige uti Banken kunna komma alt utrikes upptaga, skall i första rummet användas inkomsterne af tullbevillningen, till S eller 10 proc. årligen af upptagne lånets belopp; ägande K. M. att den sålunda af tullbevillningen anslagne andel, efter godtfinnande, uti Statscont. låta hvarje år qvarstå lill dess liqvid skall ske. Hvad Statsverket så lunda förskjuter, ersättes ofördröjligen genom Fullmäktiges i R. St. Bank försorg. Della R. Sl:s beslut anmäles i tind. för K. M. i sammanhang • med 11. Sl:s und. anhållan, att K. M., uppå Bancofullm:s und. anmälan, täcktes låta bemedla möjligen ifrägakommande lån, och derå lemna Dess nåd. garanti. Denna motion remitterades lill Stalsoch BancoUtsIcn.
Då motionären åberopat »sina föregående motioner», torde Utskottet böra erinra, att han, ej i fråga om nu föreslagna ändring i sjelfva lotstaxan, men beträffande skyldigheten att taga lots, väckt motioner vid begge de nästföregående riksdagarne. — Vid det ena tillfället blef motionärens förslag af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet till en början afstyrkt; men, efter skedd återremiss och förnyad pröfning af frågan, beslölo Rikets Ständer att hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, »att Svenska ångfartyg, som, enligt på förhand upprättade reseturer, göra reguliera resor, måtte befrias från skyldigheten att, kommande från sjön, taga lots» I den underdåniga skrifvelsen yttrades såsom skäl härför, att Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå, att då ångfartyg, äfven under reguliera resor inrikes orter emellan, hade med fartyg, som anlände från främmande länder, det gemensamma åliggande att anlita lots för anlöpande af kustplatser, hvilka äro vid öppen redd belägna, detta förhållande, hvad förstnämnda fartyg beträffade, likväl icke syntes vara af behof påkalladt, men deremot ofta föranledde menligt uppehåll och tidsutdrägt i resan, hvarjemte förekomme, att flertalet af de ångfartyg, som, gående utomskärs, gjorde reguliera resor, blifvit, efter underdåniga ansökningar, nådigst befriade från skyldigheten att, när de komma från sjön, lots begagna. Vid sisllidne riksdag hade Kongl. Majit öfver berörde framställning ännu icke resolverat; och Herr Wallenberg förnyade i anledning deraf sin motion; men densamma blef då af sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, uti dess Betänkande N:o 27, afstyrkt; hvilket Betänkande af tre Riks-Stånd bifölis.
Men om det är sannt, att lagskipningens tillstånd till största delen är beroende af egenskaperna hos dem, som i högsta instantien äro lagens tolkar, så framställer sig härvid först den frågan, hvilka de egenskaper äro, som hos dem böra finnas. Den större insiglen och erfarenheten, som härvid i allmänhet anses böra intaga första rummet, sättas deremot af mig i det sista. De egenskaper, som hos högsta domaremaklens medlemmar böra finnas förenade, äro nemi. efter min åsigt, i första rummet redlighet. i det andra ef? klart omdöme, i det tredje en sjelfständig kraft i viljan, samt i det fjerde en större insigt och erfarenhet. Om domaren eger de 3:ne första af dessa egenskaper, Den 8 Februari. 351 skall han 11 p fyll a sin bestämmelse äfven om den fjerde till någon del saknas, ty hvad deruti brister kan af tiden snart ersättas. I ju högre grad han besitter den sistnämnda, d. v. s. insigt och erfarenhet, dess värre är det deremot så vida redligheten ej dermed står i samband. Men äfven i förening ensamt med insigt och erfarenhet skall redligheten hos domaren blott frambringa del, ur moralisk synpunkt visserligen ganska vackra resultat, att, på sätt Just.Ombudsm. sig uttrycker: ”Välmeningen,” den skuldfria afsigten framlyser i allt.” Någon allmän säkerhet för medborgares rättigheter kan deremot icke beredas, så vida icke derjemte hos domaren finnes ett klart omdöme och en sjelfständig kraft i viljan. Då nu ingen lärer kunna påslå, att dessa egenskaper egas af hvarje individ i lika hög grad, så torde häraf följa att, så vida lagskipningens tillstånd skall kunna nå sin fullkomning, såsom ett nödvändigt vilkor erfordras, att platserna i Högsta Instantien alltid äro besatta med sådane domarekorpsens medlemmar, som i högsta grad hafva hos sig förenade alla ofvannämnda egenskaper.
Ståndet afslog det förslag till underdånig skrifvelse, som i denna punkt blifvit framstäldt. 82 punkten. Bifölls med den ändring, alidet föreslagna pensions-beloppet höjdes till 500 IVdr. 83—86 punkterna. Biföllos. 87 punkten. Ståndet, som ej godkände Utskottets yttrande, beslöt för sin del, alt Prolessoren m. m. Johan Way, när Iian från sin innehafvaude tjenstebefattning erhåller afsked, må på allmänna Indragnings-stalen uppföras med en årlig pension af 300 IVdr. 88 punkten. Lades lill handlingarne. Biföllos. Slutligen godkände Ståndet de bifogade Tabellerne, så vidt ändring deruti ej föranledas af Ståndets öfver förevarande Utlåtande nu fattade beslut. S. D. Efter ånyo skedd föredragning lades till handlingarna Banko-Utskot tets Memorial: N:o 34, i anledning af ålerremiss af Utlåtandet N:o 26; och N:o 35, i anledning af återremiss af Memorialet N:o 27. S. I). Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Betänkanden och Utlåtanden: N:o 156, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Stadgan den 5 Mars 1858, angående sinnessjukas behandling och vård. Bifölls. N:o 157, i anledning af väckt motion om Kongl. Theaterns ställande under ministeriel styrelse. N:o 158, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Rlaj:ts nådiga Reglemente för skydds-koppympning i Riket. Bifölls. N:o 459, i anledning af väckt motion rörande en ombildning af Hufvudstadens fyra, femklassiga Elementar-läroverk. Godkändes. N:o 460, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 4 17. Med afslag å Utskottets inbjudning vidblef Preste-Ståndet sitt i ämnet fattade beslut.
Underlåter man att iakttaga de om måtts och vigts omjustering gifna föreskrifter, och betinnes måttet eller vigten oriktigt; vare lag samina. Kan, i fall nu sagde äro, visas alt den, som måttet eller vigten brukat, vetat att det origtigt varit; vare lag som i 28 § sägs. § 30. Säljer man eller annorledes mot vedergällning föryttrar vara eller annat, hvari man vet fel vara, eller ondt för godt, mängdt för omängdt; straffes med böter från och med fem till och med femhundra Riksdaler; eller om brottet är med särdeles försvårande omständigheter förenadt, med straffarbete från och med sex månader till och med två år. § 31 Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande veterligen förfalskade lifsmedel; och är vid den förfalskning ämne nyltjadt, som för menniskors lif eller helsa farligt är; dömes till straffarbete från och med två till och med fem år. Får någon af de lifsmedel svår sjukdom eller kroppsskada; då skall till straffarbete från och med fyra till och med tio år dömas. Ljuter någon deraf döden; varde den brottslige dömd till straffarbete på lifstid. Bjuder man till annan ut sådana veterligen förfalskade lifsmedel, som ofvan sagda äro; varde, der de ej emottagas, ändå dömd till straffarbete från och med sex månader till och med två år. Beträdes handlande eller annan, hvilkens yrke är att sälja eller bereda lifsmedel, med brott, som i denna § sägs, miste han ock den näringsrätt. Begår någon sådant brott, hvarom denna § handlar, i uppsåt att annan till lif eller helsa skada; dömes för förgiftning efter thv derom är stadgadt. § 32. Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande, eller bjuder man lill annan ut veterligen förfalskade läkemedel, de der för menniskors lif eller helsa farliga äro; vare lag som för hvarje fali i 31 § sägs. § 33. Förleder man i sviklig afsigt annan till oskälig rättegång; bote från och med tjugo till och med tvåhundra Riksdaler. % 34.
Fastighetsegare, näringsidkare och kapitalister beskattas deremot för hela sin inkomst. Komiterade anse jemlikhet äfven i detta afseende böra eftersträfvas och skulle högeligen önskat att kunna tillstyrka befrielse från all bevillning af det inkomstbelopp, 400 rdr, som Komiterade antagit nu i medeltal erfordras att betacka de nödvändiga lefnadskostnaderna för en tarflig familj. Komiterade hafva dock trott detta mål säkrare kunna uppnås genom att söka småningom och gradvis närma sig detsamma. Det är obestridligt, att någon åtskillnad eger rum mellan inkomst af räntebärande kapital — om ock detta endast betraktas såsom hoplagd arbetsförtjenst, och inkomst, som omedelbart härflyter från arbete, af hvad slag som helst. En nödig omtänksamhet bjuder arbetaren att, under kraftens och helsans tid, af sin inkomst spara något för ålderdomens och sjukdomens dagar. Han kan således icke af lika stor inkomst lika lätt tillskjuta lika andel till statsbehofven, som den, hvars inkomst härflyter från det redan samlade kapitalet. Det är af denna anledning Komiterade, som på grund af uppgjorda beräkningar tvekat att föreslå befrielse från skatt för all inkomst, ej öfverstigande 400 rdr, likväl ansett inkomst af arbete, rörelse. yrke eller tjenst, böra tiilgodokomma en något större lindring. För inkomst af kapital åter hafva Komiterade trott sig nu kunna tillstyrka befrielse från bevillning, endast i det fall att ränteinkomsten af kapitalet icke öfverstiger 200 rdr, dock att sådan befrielse för den, som ej eger annan tillgång till sina iefnadskostnaders bestridande, utsträckes till 4-00 rdr. Ville man taga skatt af lägre ränteinkomst, blefve detta beskattningssätt troligen både förhatligt och alltför besvärligt vid utförandet.
Jag har ingalunda bestridt förtjensterna af den Fransyska konkurslagstiftningen; utan anser densamma vara ganska värdefull. Vi kunna ganska väl taga densamma till mönster för vår lagstiftning i många hänseenden, såsom t. ex. i hvad som rörer proceduren, kontrollen af konkursmassans förvaltning, boutredningens påskyndande, m. m. Jag har endast velat anföra detta, för att beriktiga upfattningen af mitt föreg:de yttrande. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Den motionär, som föranledt det arbete, som nu är underställdt R. o. Ad:ns pröfning, har sjelf uttalat den åsigten, att den granskning deraf, som R. St:r nu skulle företaga, egentligen blefve endast ett fåfängt arbete. Han förutsätter sjelf, att hos Regeringen resultatet af den framställning, hvarmed R. St:r skulle framkomma, blefve ett afslag derå. För min del kan jag icke dela den åsigten att R. St:r böra framlägga förslag, hvilkas oantaglighet de sjelfve erkänna; tvertom borde väl R. St:r tillse ätt deras förslag, då de underställas Regeringens pröfning, äro så beskaffade att sannolikhet finnes derföre att de kunna vinna nådigt bifall. Hvad resultatet af arbetet angår, kan jag ej annat, än dela motionärens åsigt, helst R. St:r ej f. n. hafva till sin disposition alla de hjelpmedel, som erfordras för en rätt och fullständig lösning af frågan. Dä R. St:r vid sista riksdagen förklarade sig vilja afvakta en framställning i ämnet från Regeringen, för att derpå grunda sitt beslut, kan jag icke annat an instämma med Hr Olivecrona deri att det nu framlagda förslaget, matie punktvis läggas till handlingarne. Att uppå den omständigheten, att sedan 1854 årk riksdag ett förslag i samma riktning, som det förev:de, redan förefinnes, och att med ani. af detta förslag en komité blifvit nedsatt, hvilken, med mer eller mindre betydliga afvikelser från nyssomnämnde förslag, upgjort ett nytt, hvilket förlidna höst blifvit inlemnadt till 42 Den 11 Joli e. m.
MALTS BEFALLN1NGSHAFVANDES uti Stockholms C ä u tin KOIGL. MAJ:T i ttttaertlåni&fiet "foifne EM HETS-BE RÄTTELSE för åren 1818, IS49 och i§50. NOBSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse lill Kungl. Majit, angående Stockholms Län i statistiskt och ekonomiskt hänseende under åren 1848, 1849 och 1850. § 1- Länets allmänna beskaffenhet, Kil upprepande af hvad härom i förut afgifne Femårsberätlelser blifvit uppgifvet skulle sannolikt vara utan intresse och nytta, då något nytt icke är att meddela om Länets allmänna beskaffenhet, som vanligen icke heller på en kortare tidrymd undergår någon förändring. Länets indelning har under ifrågavarande tre år ej heller blifvit förändrad, hvarken i administrativ!;, judicielt eller ecklesiastikt hänseende. § 2- invånare. Folknummern i länet utgjorde, enligt 1850 års mantalslängden 114,047, deraf 54,825 af mankön och 59,222 at qvinkön. Betalande personella utskylder voro 30,602 män och 33,062 qvinnor, och derifrån befriade 24,223 af mankön och 26,160 af qvinkön. Progressionen af folkökningen sedan år 1822 visar sig af följande sammanställning, grundad på förut afgifne Fem årsberättelser, enligt hvilka folknummern uppgick:
Om några för ifrågavande ändamål afsedda medel ännu finnas oultagna, är det förmodligen af det skäl, att man ansett arbetet böra bedrifvas så, att det ej för brist på tillgångar, afstannade, utan att man kunde oafbrutet fullfölja det. StatsUtsk. synes mig böra haft mera skäl, att tillstyrka beviljandet af det anslag Konungen äskat, än att nedsätta det, och i stället förorda andra, som af enskildta motionärer begärdt anslag öfver, och om hvilkas behöflighet för sitt ändamål, eller om dettas vigt, vederbönde embetsmyndighet, eller Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader icke en gång blifvit hörd. Förevar:de utlåt, blef uppå härefter framställd propos. af Ro. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtskis d. 14 och 21 dennes på bordet laga utlåt. N:o 151, angide extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Landtförsvars-Departitets handläggning. Detta utlåt, företogs momit-vis till afgörande. lista punkten, ang:de anslag för Artilleriets behof. Mom. lilt:s a. och b. Lades till handlingarne. Mom. litus c., d. och e. Biföllos. Mom. litt. f. Gr. Gyldenstolpe, Adolf Fredr. Nils, anförde skriftligen! - Den 29 Juni f m. 491 De skäl StatsUlsk. begagnat, för att hos R. St. föreslå inskränkning till endast 30,000 R.dr, af det anslag K. M. funnit sig böra i Nåder äska, för tillverkning af nya pistoler till reserv-förrådets fyllande, skulle måhända till någon del kunna försvaras under en tid af djup fred, i hvilket fall väl icke heller hela det för ändamålet erforderliga anslaget blifvit på en gång begärdt, men dessa skäl kunna deremot svårligen anses, hvarken lämpliga eller rådliga under politiska förhållanden, sådane, som de nuvar:de, då hvarje Stat, som är mån om sin sjelfständighet, måste vara fullt rustad, och sålunda hafva i reserv, åtminstone en omgång vapen för den manskaps-styrka, som kan komma i fråga, att anlitas.
N:o 106, i anledning af Regements-Läkaren Schvabitz's ansökning om eftergift af straffränta för åtskilliga skuldförbindelser hos Banco-Discont-Verket. Bifölls. och N:o 107, i anledning af gårds-egaren i Umeå, Nils Brunbergs ansökning om eftergift af öfverränta å ett lån i Banco-Disconten. Bifölls. S. D. Genom utdrag af Protocollet den 17 sistlidne Octoher, hade Högvördige Préste-Ståndet meddelat, att det, vid behandling af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 12, angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen saint föreskrifterna för tiilämpningen deraf, och samma Utskotts Utlåtande N:o 27, i anledning af anmärkningar emot nyssnämnde Betänkande, beslutat att uti Författningens 147 §. foga ett tredje moment, som afsåg, att hvarje mantalsskrifven person af de mindre bemedlade folk-classer, som i berörde §. omförmälas, jemte gesäller, tjenstedrängar och lärlingar, samt allmogens hemmavarande söner, om hvilka det vid mantalsskrifningen intygades, att de då minst ett år icke supit bränvin och dylika spritdrycker, skulle erhålla afkortning för hälften af den pensonliga skyddsafgiften, hvarom anteckning borde ske uti mantals-iängden; och voro Med-Stånden inbjudne att i detta beslut med Preste-Ståndet sig förena. Efter föredragning af omförruäldta Protocolls-utdrag, fann Borgare-Ståndet ej skäl att denna inbjudning antaga. S. D.
106 § i samma Reg.-F. omtalar också »för tillfället förordnade föredraganden, och detta har ganska visligen skett derföre, att det. vid vakanser af Depart:sChef, är nödvändigt att särskild föredragande tillförordnas, och då måste väl någon oansvarighet för dem icke vara att helara. Men att, af den omständigheten, att 6 § Reg.-F:n bestämmer, hvilka som i Svenska Regeringen, äro föredragande, draga den slutsats alt en förändring häruti skulle upstå genom tillförordnandet af en Interims-regering, kan jag för min del icke finna vara fullt rigtigt. Det är endast för sådana mål, som äro gemensamma för båda länderna, som man ansett sig böra i förslaget bestämma hvem som skall vara föredragande. 6§Reg.-F:n säger tydligen att DepartisChefcrna äro föredragande, och att icke så äfven skulle kunna ega rum i Interims-regeringen, kan jag icke fatta: ty Interims-regeringen föreställer den Kongl, myndigheten, och deruti finnes ingenting som verkar till förändring i det sätt, hvarpå, enligt Reg.-F:n, målen skola föredragas. Jag finner således icke något skäl vara anfördt till kullkastande af den Kongl. Propos:n, hvarföre jag vördsamt anhåller om bifall derå. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. llr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: åled undantag af den siste värde talaren, hafva alla de öfrige i sina anföranden endast hållit sig till den del af Const.-Utslcs förevar:de Betänk., som rör 2:dra § i K. M:s Propos. om tillägg i RiksAkten. För min del tror jag likväl, att det är vida vigligare att vid detta tillfälle afhandla den hufvudsakliga delen af frågan, som innefattas i l:sta § af nämnde propos., eller den om Prinsarnes inträde såsom Inlerims-regenter.
Jag har en gammal räkning ouppgjord med gunsti' Herrn, jag också. Er skål! det var en mästerkupp, det der. Arnman. gången, än jag väntat. Jag tackar er. Det gick verkligen bättre den NIONDE SCEN. De förra, ANTON. Anton (som i dörrn får se Arnman, uppger ett skri af förvåning). vansinnig åtbörd på Arnman) Ha! hvem sitter der (pekande med en Birger. försök du att lugna honom, om det är möjligt. Erika. oss ett vänskapligt besök. Se så, Erika lilla, nu ser du huru det står till; Det är löjtnant Arnman, kära Anton, som gör Haraldson (som synes orolig, afsides till Arnman). ni vet, åter igen... (med en nick.) Ni ser, Herr Jaktlöjtnant, att han ty värr, som Anton (illsken). Åh, säg ni ut, far! ja, tala mans ut, ... 59 berätta gerna, att jag är galen, men att ni är för klok att skicka mig på dårhuset. Arnman (afsides till Haraldson och Birger.) farlig art, eftersom J inte sänden bort honom. Haraldson. Hans sinnessvaghet måtte ändå inte anta någon Jo, J må tro, ... emellanåt är han inte mors bästa barn, att dras med. Men Gud nå's, fadren hjerta att skicka in stackarn till 'Spetalet. Birger. Kom hit och drick ett glas vin, Anton Anton. (går bort till Haraldson och hviskar honom i örat) med sonen till Nej tack! jag är ingen Judas jag, inte är ändå alltid svag for afkomman! Jag har inte Skäms ni inte far, att sätta er till bords och dricka Haraldson (rasande). hufvud. Satan Om du inte tiger, så klyfver jag ditt Birger (värjande). nant Låtom oss alla gå han är i dag nom. Se du till honom, Erika! Håll! far, ... ingen våldsamhet! Kom Herr Löjt i sitt svåraste lynne; det är inte värdt att reta hoGabriella. Jag börjar verkligen bli rådd för dig. Anton! 60 fy att du skall vara så elak nu går jag också ifrån dig.
Man har väl invändt , att det vore orimligt låta trycka något , som skail försegladt förvaras. Härvid får jag dock påminna, att det icke är Grundlagen, sorn föreskrifver, att dessa Berättelser skola Jörseglade aflemnas. De kunna allt för väl öppet öfverlämnäs. Det förra stadgandet, hvilket endast Den ag October f, m. 499 finnes i Srändernas Instruction för^ Revisorerna; har sannolikt tillkommit blott för att förekomma all misstänka om förfalskning , såsom ett ytterligare säkerhetsmått. D?t återstår nu endast att besvara den frågan , huruvida Riksens Ständer kunna förbjuda tryckningen af Revisorernes Berättelser? Detta anser jag icke kunna ske : ty den upplästa strophen om Tryckfrihetslagen berättigar tydligea hvar och en , att, lill tryckning ovägerligen utbekomma Revisorernas berättelser rörande Statsverket, och med ett ord alla utom dem , sorn kunna röra Bankens eller RiksgäldsContoirets hemliga angelägenheter. Jag anhåller vördsamt att desse anmärkningar, i händelse af återremiss , må få densamma åtfölja. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Gåran: Till hvad ‘Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt så väl anfört om det sätt , på hvilket man växelvis begagnat orden i Grundlagen och i Instructionen, för att utsträcka Revisorernes åtgärder , och dymedelst inkräkta rättigheter , som Riksens Ständer i början sig ej förbehållit , torde icke något behöfva att tilläggas. Jag utbeder mig blott få fästa uppmärksamheten på egentliga ändamålet med en Revision ; ty derigenom tror jag man bäst skall komma i tillfälle att bedöma , hvilka stadganden i detta afseende verkligen bör vara gällande. Revisionen af StatsVerkets räkenskaper har för af - 500 Den 29 October f. m. sigt, att bereda kännedom om de medels förvaltning , som Riksens Ständer för vissa ändamål och behof beviljat och anslagit.
Den i götisk stil och af naturlig sten byggda klosterkyrkan är utvändigt 68 meter lång och 68 meter hög till spetsen af takryttaren. Grundstenarne lades i slutet af 1300 talet och hon invigdes 1430. Ursprungligen saknade kyrkan torn, men kort efter dess invigning genomdrefvos af de mäktige i riket, emot munkarnes vilja, takhöjning och takryttare. I nyare tider nedtogs takryttaren och taket sänktes. Vid den senaste restaurationen 1892 — 1898 återkom takryttaren, taket höjdes ånyo och bröts samt täcktes med skiffer. De flesta af inredningsföremålen äro nya, väggarna hafva befriats från den missprydande kalkrappningen. Det yttre restaurationsarbetet har varit det dyraste. Sträfpelarne äro till största delen ombyggda och en ny granitsockel har lagts under hela kyrkan. Det härliga templet, ett af våra främsta historiska minnen, är nu i fullfärdigt skick. Dock — ett fattas ännu! De anslagna och hopsamlade medlen ha omöjligen kunnat räcka till värmeledning. IDUN Vi ha förut omtalat » svenska kvinnors » vackra gåfva till kyrkan. Vår egen drottning har skänkt grundplåten till den fond för kyrkans uppvärmning, på hvars förökande Vadstena samhälles kvinnor oförtrutet arbeta. Men omkring 11,000 kr. måste ytterligare insamlas för att en värmeledning skall kunna komma till stånd. De gamla sjukliga kvinnorna, just de som väl mest torde längta till Guds hus, äro nu för köldens skull mer än halfva året utestängda därifrån. Läsarinnor, viljen I göra något för att de snart med oblandad glädje må kunna säga, att spar / ven har funnit ett hus och svalan sitt bo, nämligen sina altaren, Herre Zebaoth, min konung och min Gud? r \ ROTTNINGEN, hvars hälsa under senaste tiden • ' varit mindre tillfredsställande, kommer, för att söka så mycket som möjligt återvinna sina krafter, enligt sin läkares inrådan att tillbringa ett par veckor å Ulriksdal i fullständig stillhet. Drottningen utflyttade dit den 2 januari 1899. hade med denne en son, godsägaren Matts Stenhammar å Ringstad-. Tredje gången ingick hon äktenskap med sin svärsons, doktor Carl Lönnbergs halfbroder, rådmannen L.