Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så gjorde Joseph dem en lag allt intill denna dag, öfver de Egyptiers åker, till att gifva Pharao den femte delen, undantagnom Prestaåkrenom, den vardt icke Pharaos egen. Så bodde Israel i Egypten, i det landet Gosen, och hadet inne, och växte till, och förökades svårliga. Och Jacob lefde sjutton år i Egypti land, så att hans hela ålder vardt hundrade och sju och fyratio år. Då nu tiden kom, att Israel dö skulle, kallade han sin son Joseph, och sade till honom: Hafver jag funnit nåd för dig, så lägg dina hand under mina länd, att du gör barmhertighet och trohet med mig, och begrafver mig icke uti Egypten. Utan jag vill ligga när mina fäder, och du skall föra mig ut af Egypten, och begraf mig i deras grifter. Han sade: Jag vill göra som du hafver sagt. Och han sade: Så svär mig. Och han svor honom. Då böjde Israel sig intill sängenes hufvudgärd. Derefter vardt Joseph sagdt: Si, din fader är sjuk. Och han tog båda sina söner med sig, Manasse och Ephraim. Då vardt Jacob sagdt: Si, din son Joseph kommer till dig. Och Israel tog styrko till sig, och satte sig upp i sängene. Och sade till Joseph: Den allsmägtige Gud syntes mig i Lus i Canaans land, och välsignade mig, Och sade till mig: Si, jag skall låta dig växa och förökas, och göra dig till mycket folk, och skall gifva dine säd efter dig detta landet till egendom evinnerliga. Så skola nu dine två söner, Ephraim och Manasse, som dig i Egypten födde äro, förra än jag kom hit in till dig, vara mine, lika som Ruben och Simeon. Men de, som du föder efter dem, skola vara dine: men desse skola vara nämnde med deras bröders namn i deras arfvedel. Och då jag kom utaf Mesopotamien, dödde mig Rachel i Canaans lande på vägenom, då ännu ett litet stycke vägs var till Ephrath; Och jag begrof henne på vägenom till Ephrath, det nu heter BethLehem.
Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Huruvida de tjenstemän, hvarom fråga är, behöfva en ökad aflöning, vili jag lemna derhän, ty jag känner ej så noga förhållandet; men det vore förunderligt nog, om R. o. Ad. skulle besluta att laga denna tillökning från de Den 5 Februari e. m. 129 de fattige uslingar, som för lifvets uppehälle stryka omkring gatorne, eller sitta skälfvande i rännstenarne och dö på sophögarne. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag tror, att man bör betrakta denna fråga ur allmänna grunsatser, och icke från en för tillfället uppflammande känslosamhet. Hvem är det, som dessa penningar tillhöra, och åt hvilka böra de enligt Ulsk:s förslag användas? Stämmoböterne äro, utom all fråga, Kronans; då böra väl hennes tjenstemän få en del deraf? Man säger, att dessa uppbördsman äro icke Statens, emedan de uppbära stadens medel. Jag får bekänna, det jag alltid funnit svårt att begripa någon rättsgrund, hvarför man skall ålägga släderne betala sina uppbördsman, när landsorternes aflönas af allmänna medel. När nu här är upplyst, att ifrågavar. tjenstemän icke hafva större inkomster än de omförmälda, och tillika att desse äro otillräckliga, hvilket en hvar lätteligen kan inse, så finner jag för min del riktigt, att de sammansatta Ulskm föreslagit löneförhöjning åt desse tjenstemän. Man säger väl: förhöjningen må icke tagas ifrån de fattige. Jag svarar, att Stockholms stad, likasom hvarje annan menighet, är skyldig att försörja sina fattiga, och att om statsmedel blifvit i Stockholm anslagna till fattigförsörjning, så är det ett oriktigt undantag från den allmänna regeln. Del är väl sant, att här i allmänhet äro flere fattige än ibland andra menigheter, men så är det också säkert, att ibland inga menigheter inom vårt land har välgörenheten varit större än i Stockholm.
Säkert var denne lika känslig för det gräsliga uppträde, hvilket nu försiggick, som hundratals bland der närvarande vittnen, oaktadt deras tanklösa utrop och beskärmelser. – »Herre Gud, så det blixtrar midt i solskenet,« tog den undersätsiga ändtligen till orda. – »Det var bilan, som blänkte, mor lilla! Det gick förbannadt rappt. Gud vare hans arma själ nådig, nu och i evighet!« – »Hvems?« »Å korss! Brahes, vet jag. Nacken strök i ett enda tag.« »Ja så, det är redan gjordt. Ingenting såg jag, och det kan också vara detsamma ... (suckar andäktigt) Herre du himmelens store Gud varkunna dig öfver den fattige syndarens arma själ nu och på domedagen! I denna fromma önskan instämde alla de kringstående, sedan de mättat sina sinnen med den afskyvärda anblicken af en olyckligs dödsqval. Men, nej! mättat sig af det redan fallna hufvudets åsyn hade de ingalunda. Ingen enda rörde sig af stället, för att gå hem. Alla afbidade med spänd väntan fortsättningen och slutet af detta ohyggligt hemska skådespel. Näst i ordningen efter Brahe flöt Horns blod, så Stålsvärds och sist Pukes. Först när alla fyra delinqventerne upphört att lida, skingrade sig de medlidsamma skarorna, bedjande Gud för deras själar, hvilkas kroppsliga qval de för intet pris i verlden skulle velat gå miste om att åse. Menniskokännaren blef nu i tillfälle att göra äfven en annan iakttagelse.
Men då skulle ock tillgrepp af hvad egendom som helst, sorn finnes i jorden nedgrafven eller ofvan jord un* der sådan betäckning förvarad, anses för inbrottsstöld; ty det miste vara för varingssättets, men icke den förvarade egendomens beskaffenhet, som bestämmer, huruvida inbrott Skett eller ej. Hvar och en täckt jordgraf och hvar en jordhög blir då att anse lika meri ett igenläst eller eljest igenstängdt rum eller hus. Och måste icke äfven hvar och en betäckning anses såsom las eller stängsel? — Eller hurudan skall den betäckning vara , som ej bör såsom las eller stängsel betraktas ? — Fortfar man att göra *ig dylika frågor, (och de kunna länge fortsättas^), så torde man snart finna, att, om man antager den princip, som nu vill göras 48 LagUiskotteis Utlåtande N.o 144> gällande , det slutligen skall blifva ofta svårt alt bestämma hvad som icke är inbrott. Rädligast torde det då vara att icke , af serskild omsorg för potates eller andra jordfrugter , afvika från den definition , som i 1807 års förklaring, säkert icke utan moget betänkande , är gifven på inbrottHellre må den som vill hafva sin jordgraf ställd under det hägn, Lagen tillägger igenläst förvaringsrum^ underkasta sig vilkoret att inrätta den så, att den kan betraktas lika med t. ex. en igenläst källare, hvartill hvarken mycket besvär, eller synnerlig kostnad lärer erfordras. Hvad den andra frågan vidkommer; så, ehuru den icke blifvit af Motionairen väckt, utgjorde den dock, vid motionens förehafvande förra gången, ett föremål för Utskottets öfverläggningar; men Utskottet fann då * hvad Utskottet dock ieke trodde sig ega anledning att i Betänkandet omförmäla , att grunderne för Lagens stadgande i 43 Cap. l §. Missgernings-Balken , angående stöld af säd, hö och halm å åker eller äng , icke ära här tillämplige; och Utskottet har ej nu funnit skäl att ändra denna sin mening. Berörde Lagrum afser nemligen grödas skyddande endast under det den växer samt under inbergningen.
Jag har derföse inom Ulskollet inskränkt mitt yrkande till fortfarande belånings-rätt, äfven för utländska i den stad, der utlåningen sker accepterade vexlar och till medgifvande!, att behörigen accepterad vexel, som förfaller från och j2 Banco-UUJiotteU Memorial, X:o 156. med andra till och med fjortonde dagen efter den för Discont-lånet bestämda förfallotid, må såsom hypothek för dylikt lån kunna antagas.’’ Uti hvilken Reservation Herr Grefve Frölich, David, äfven instämt. Ani. till Exp. Utsk, den 10 Mars, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af vacht fråga, angående stadgande i ISanco-Reglernentet, att Kamereraren vid Ranco-DiscontVerhet shall ställa borgen eller annan godhänd säkerhet Jor den uppbörd, honom anförtros. Rikets Ständers år i836 församlade Revisorer för Banco-BiscontVerkets Räkenskaper och förvaltning hafva, uti den af dem afgifne berättelse, framställt angelägenheten deraf, alt, såsom vilkor för erhållande af Kamererare-!jensten i Banco-Discont-Verket, måtte stadgas, det compefente »ökande böra ställa, ef Birectionen godkänd, borgen för den uppbörd, Kamereraren lill redovisning lemnäs. / Med anledning häraf, har Birectionen öfver Banco-Biscont-Verket upplyst, att Birectionen, vid tillsättande af den år 1835 ledigblifna Kamerer.
har nu sin stämningsfulla » Sorg » och sin ka— Tack, du käre! Prenumerera å närhennes hand for smekande öfver hans kind — porträtt. Berndt ' Lindholms vackra och krafmaste postanstalt. Helt år s kr. tala då om för mig om henne, som du förr var fästad vid. tigt målade » Strandparti. från Sveriges västTeater och musik. Pliktens väg. Barncsideroki Jubileumsfl ten SVENSKA FLAGGAN, Väfves af ull. * Godsätgänj 1, S 0 kg. urtvättad ull, arbetslön 5 kronor. Obs.! ' Längd 2 meter. För vikt om 18 kg. fraktfritt. Bredd 1,48 meter. - Hildur Anderssons ullspinneri ocb Skrädderi-Aktiebolag Aiim. t. R i k 7fi 5 3 " ii&gt;. Aiim. p BD (D U N 232 1897 Han och Sigrid togo då ofta en promenad tillFamiljen Holfer rådde om en liten villa ute i — Är du då säker på, att det varit någorf skärgården, ett par mil från Stockholm. Där i samman och växlade månget förtroligt ord, allföre dig? p — Du har ju icke gått oberörd genom lifvet, närheten brukade fru Moss hyra en stuga till deles som förr. sommarnöje för sig ocb sitt lilla hushåll; så äfven En dag gingo de genom skogen, de båda ensade du nyss. i år. Isidor inackorderade sig hos ett bondfolk samma. Det var en sådan där strålande dag då H —. h nej, jag har väl svärmat litet ibland. i en annan stuga, och så kom han ditut hvarje fåglarne drilla och flugorna surra, barrträden utP — Men en gång var det dock mer än svärlördagsafton efter slutadt arbete och blef kvar sända sin mest berusande doft och mossbädden meri, eller hur? » d till måndagsmorgon, då han åter måste fara in inbjuder till drömfylld hvila. Då satte de sig— Ja, en gång var det mer, — svarade han, ned vid hvarandras sida, de två barndomsvän H i nästan mot sin vilja, som det tycktes, och han med båten.
Hr Plageman undfår pension af 2,000 Rdr, motsvarande de inkomster han som Salpeter-styresman åtnjuter. Han är 74 år gammal och kan således icke länge betunga Hufvuititeln. Må pensionen honom beviljas utan omgång och afprutning. Gr. Löwenhjelm: I mitt senaste yttrande yrkade jag bifall till motionen, men sedan jag hört Gr, Lagerbjelkes och Hr Bildts anföranden, vill jag icke motsätta mig en återremiss, destohelre som jag är öfvertygad alt derigenom skola Hr Plagemans förtjenster om våra binäringar, hvilka icke nog kunna upmuntras, blifva fullständigt kände. Hr Montgommery: Jag vet visserligen, att framställningar om pensioner böra göras af Regeringen, men jag har väckt min motion Hr Plageman ohördan, och såsom förut Landsh. i det län, hvarest han verkat, hade jag mig hans förtjenster nogsamt kände. I motionen visade jag, att Hr Plagemsns inkomster upgå till 2,500 Rdr, och derföre ansåg jag lämpligt att föreslå ett medelbelopp af 2,000 Rdr Rmt såsom pension åt honom. På grund af dessa up - 17 6 Den 9 December e. m. lysningar och hans tjensteförteckning, hvilken jag bilagt min motion men förunderligt nog icke kommit Utsk. tillhanda, fortfarjag i mitt yrkande om bifall till min framställning. Hr Printzensköld: Äfven jag har haft tillfälle att lära känna Hr Plagemann och taga närmare kännedom om hans förtjenster inom de norra länen. Jag gör mig ett nöje af att lemna dem mitt vitsord. Han är, som enhvar känner, en högt aktad vetenskapsman, Det synes mig således att han i lika hög grad sorn de fleste, hvilka vunnit ett gynnsamt afs:de hos StatsUtsk., är förtjent af behjertande, likasom jag tror, att han efter de för tjenmannacorpsen i allmänhet gällande lagar är berättigad till pension, enär han tillbragt 30 år i Statens tjenst.
Anckarsvärd har sagt, att frågan om ränteförenkling varit å bane allt sedan är 1712. Jag kan upplysa, att hon varit det ännu längre. En dylik fråga väcktes redan under Carl XI:s tid, och denne Konung gjorde äfven fruktlösa försök med verkställigheten deraf. Då nu, under en så lång tidrymd, man i ämnet icke kommit till något resultat och först under tiden som förflutit emellan sista riksdagen och den innevartde en fullständigare utredning deraf kunnat, genom den för sådant ändamål förordnade komité, vinnas, — då K. M. i Sin nådiga propos. uti väsendtliga delar ogillat komiterades betänkande — samt SlatsUtsk. likaledes i mycket afvikit från hvad K. M. föreslagit, utan att Utsk. för skälen till en sådan afvikelse på något, i ringaste måtto tillfredsställande, sätt redogjort, sä måste jag, för min del, tillstyrka afslag å större delen af Utskts betänk., samt särskilt och i synnerhet å den nu föredragna 3-.e punkten. Hvad beträffar Frih. Palmstjernas förslag, som först i går framställdes, så har den tid, hvarunder det kunnat närmare granskas, varit inskränkt till, utom natten, endast några timmar. För de fleste af R. o. Adts ledamöter har dessutom förslaget troligen icke varit tillgängligt. På sätt Hr von Hohenhausen redan erinrat, bör likväl, vid bedömandet af samma förslag, förutsättas en noggrann kännedom eller en noggrann undersökning af jordeböckerna. R. o. Ad. torde således lätteligen inse olämpligheten Den 8 September f. m. 101 af att nu, så att säga, stante pede, deröfver besluta. Här har blifvit sagdt, att BondeSt. önskar antagande af Frih. Palmstjernas förslag, och att det skulle utgöra ett bedröfligt slut pä denna riksdag om R. o. Ad. icke afgjorde denna fråga. Jag vill icke bestrida alt ju icke BondeSt. önskar framgång åt sjelfva saken; öfver Frih.
S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial: JVS 4, med anmälan om Riks-Ståndens beslut angående det hvilande förslaget till ny Riksdags-ordning, m. m.; och JVS 5, med anmälan om Riks-Ståndens beslut i anledning af åtskilliga sedan sistlidna riksdag hvilande grundlagsändrings-förslag. Och beslöts, att omförmälda två Memorial skulle Expeditions-Utskottet meddelas. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Banko-Utskottets Memorial JVS 9, med underrättelse om Riks-Ståndens beslut i anledning af Memorialet JVS 4. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid skedd föredragning lades till handlingarne Banko-Utskottets Memorial JVS 9, med underrättelse om Riks-Ståndens beslut i anledning af Memorialet JVS 4. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets följande Memorial till Rikets Ständer, nemligen: JVS 4. med anmälan om Riks-Ståndens beslut angående det hvilande förslaget till ny Riksdags-ordning. m. m.; och JVS 5, med anmälan om Riks-Ståndens beslut i anledning af åtskilliga sedan sistlidna riksdag hvilande grundlagsändrings-förslag. S. D. Lag-Utskottets Betänkande JVS 14, i anledning af motion om arfsrätt för efterlefvande maka, biel', efter skedd föredragning, af Ståndet godkändt. Pr ol.-UIdrag deri 30 December 1865. 107 S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: •A2 17, i anledning af motion om tillsättande af en komité för utredning af frågan om införandet af en jury-institution; M 18, i anledning af motion, att nämndemän måtte tilldelas viss andel i expeditionslösen såsom ersättning för inställelse vid ting; och M 19, i anledning af motion om ändring i föreskrifterna rörande barnmorskas rättighet att utöfva instrumental förlossningskonst. Samtliga dessa Betänkanden godkändes S. D.
De lämnar omdöme om arbetets nytta, större eller mindre säkerhet att det blir framgångsrikt, om sökande är ordentlig, driftig, har insikter i hushållningen och är pålitlig. 13: o I de län där hushållningssällskapen åtagit sig att ansvara för lånet, prövas handlingarna hos dem. Räntan och återbetalningarna nedsättes i länets ränteri. Sällskapet får njuta av samma handräckning som för bancolån i allmänhet. 14: o När Kommissariatet granskat handlingarna skall de också prövas av bankofullmäktige. Den anslagna lånesumman fördelas på alla län, varifrån ansökningar kommit. Fördelningen tar hänsyn till lånens storlek och beskaffenhet och ett ungefärligt förhållande till länets behov av jordbruksstöd. 15: o Om lånen inte blir utkvitterade återgår de dit lånehandlingarna inkommit. 16: o Varje år avger låntagaren en kort beskrivning om arbetets fortgång, besannad av besiktningsmän. 17: o Pengarna äskas av lanthushållssällskapet, dock inte senare än 5 år från det odlingsföretaget anses fullbordat. 18: o Kontrollen är varje hushållningssällskaps ansvar. 19: o Visar det sig att låntagaren använder lånet till annat än odlingsföretaget, skall det genast betalas tillbaka med 8 % ränta från första dagen. Hälften av räntan tillfaller hushållningssällskapet och andra hälften banken. En sådan låntagare får aldrig begagna sig av denna låneanstalt. 20: o Den låntagare, som inte betalt sin ränta efter 4 månader eller inte sänt in förnyad borgen, mister lånet. 21: o De låneansökningarna som är inlämnade men ännu inte blivit beviljade behandlas efter 1815 års föreskrifter, dock så att de nya grunderna prövas. Till stora företag, som avtappning av sjöar, kärr eller mossar eller större odlingar, som inte ger avkastning förrän senare får av den anslagna odlingsfonden i mån av tillgång utbetalas särskilda låneunderstöd. Från och med 1821 må av den anslagna odlingsfonden 100.000 riksdaler årligen vara att tillgå för sådana företag. Högst 10 riksdaler för tunnlandet får beviljas som understöd. Till enskild person får årligt biträde ej vara högre än 2.000 riksdaler och hela lånesumman inte överstiga 6.000 riksdaler. Om sådana lägenheter tillhör fler hemman eller byar ökas summan till högst 9.000 riksdaler.
Tillökt värde af söder stadshus 25,000 R:dr genom förhöjd brandförsäkring^ dito af egendomen N:ris 2 & 4 qvarteret Mars i Nikolai församling 4,666 R:dr 52 sk. och af ett för renhållningshjon nybygdt boningshus i Stadsgården 3,926 R:dr 32 sk. samt värdet af grönsaks-försäljningsbodar vid Munkbron 1.896 R:dr 13 sk. 8 rst.; år 1852: tillökt värde för närande boningshus i Stadsgården 3,338 R:dr 32 sk., år 1853: värdet af nya fängelsebvggningen 100,000 R:dr och tillökt värde för merberörde boningshus i Stadsgården 500 R:dr; år 1854: genom förhöjning af värdet å åtskillige af fastigheterna, enligt särskildt beslut, 50,755 R:dr 3 sk. 10 rst.; samt år 1855 egendomen JVJ 5 qvarteret Icarus 11,500 Till stadens allmänna inrättningar: Bidrag till stadens hamnoch brobyggnadsfond 16,666 52 — d:o d:o läroverk 10,000 — d:o d:o kuroch sjukhus 5,000 d:o prins Carls inrättning för fattiga och vanvårdade barns uppfostran • • • • • 1,000 d:o stadens polis 10,000 d:o uppbördsverket 16,156 42 9 d:o stadens brandväsende 4,655 12 8 d:o galuläggnings-arbeten 8,500 Till fromma stiftelser: Frimurare-barnhuset 60 Enkeoch pupillkossan vid stadens verk, ränta å begrafningshjelp, och till Magistratens disposition 4,124 12 1 Till Kier edets aflöning: En fångpredikant 400 —w Stadens öfrige utgifter:
Den föregående bevillningen behöfver 1 synnerhet tvenne correctiver : den ena, att summans fördelning på hvarje Län, som delar tyngderna alltför ojemnt, upphörer, och det andra, att samma Hemmansvärden nu ej bibehållas, sedan inkomsterna blifvit så betydligt nedsatte. Mpd den upplösning, söm nuvarande MagazinsDirection synes förestå, tror jag likväl vöre nyttigt, att genom Associationer inom hvarje Län, några nya SpannmålsMagaziner kunde tillåtas, om de också blefvo förenade med relationer under någon i Stockholm blifvade Centralstyrelse, organiserad af Riksens Ständers Fullmägtige, dock ej med för stora afiöningar, samt för mångtalig betjening, som så ofta delat vinsten. Sådane inom Länen blifvande Magaainer vore under goda år, kanske en förtänkt välgörande inrättning, i Händelse af påföljande missväxt. Bil. till Ridd. o. Ad. Pr II Band, 55 *54 Den i g Martti, Såsom ett stöd och bidrag till Näringsflitens uppmuntrande torde en allmän Närings? frihet böra tillåtas, hvilken mer än andra konstiga speculationer skulle väcka idogheten och sprid* välmågan, samt till en betydande hjelp för jordbruket torde Kronobrännerierna böra inställas, såsom endast vinstgifvande för betjeningen, icke för Staten. Kanske torde hvar och en, som ej syftar åt enskildt vinning, inse, att en nu blifvande realisation vore för tidig, innan alta materialer, blifvit för dess grundläggning samlade: men, såsom en förberedelse dertill, torde kanske den rättigheten kunna upplåtas Banken, att, emot ett maximum af 2 R:dr inköpa hvarje lod Silfver, som tillbjudes; om derföre en stör? re sedelstock från Banken utvandrade, tror jag, att den ej skadade Bankens Credit, då en motsvarande fond i dess ställe ingick såsom en tillgång för en framdeles blifvande Realisation. Att RörelseCapitalet derigenom ökades, anser jag ej blifva för näringarrie onyttigt, då det ej vöre meddeldt i utlåningsväg och sålunda ej räntebärande. För dem, som till förlager anlita
I det fallet tror jag, att vi bords komma långt, om vit. ex. tilläte fri införsel af utlänsk säd. Friherre Wrangel: Det sätt Herr Cederschjöld föreslagit , att minska tullen på utgående Ekbark , tror jag ej leda till ändamålet, ty utlänningen kan väl här concurrera med oss, men icke vi med honom , ty han har större skogar. Således kan jag ej ingå på detta jemnkniDgsförslag. Herr Tham-, jag vill endast uppgifva ett annat jemknings förslag. Uti Friherre Wrangel» kan jag ej instämma, men sedan Kongl. Majrt genom Kungörelse af år 1821 tillåtet utförsel af Ekbark mot en Tull af 5 procent af värdet, så 0en 18 htu gusti e. m. *45 kunde mati äfven sätta 5 procents tull för införseln, vora saken kanhända hjälpt. Friherre IVangel: Jag inser ej, hvarföre man har någon farhåga, att bifalla förhöjning af tullen å Ekbark, då Kongl Majit har rätt att nedsätta den. Jag anhåller om proposition å det förslag jag gjort; i annat fall tnåste j»g begära votering. Herr Cederfchjöld: Jag förstår mig nog li* tet på detta ämne , Och huru Ekbarken vinnes ; men mig synes det ej kunna sk« , annorlunda än derigenom att träden antingen fällas, eller genom af-kalning förderfvas. Barksamling torde derföre ej böra alltförmycket uppmuntras. Herr Hjerta-, Sorn jag anger denna sak af stort inflytande för Garlverierne , kan jag ej afskrämma af besväret med en votering, utan anhåller om proposition på Utskottets lörslag. Friherre Wrangel'. När man vill hafva Bark, sker det så, att man utser de träd , som man vill hafva till bränsle. Skulle man barka ett träd , som man vill låta stå » hade man deraf ej någon nytta. Hvad beträffar Herr Hjertås mod , att icke låta sig afskrämma af en votering , skall jag mota det dermed , aif jag icke eller afstår. Hans Excelknce Herr Grepe Mörner t idolph Göran:
Framför dessa båda slag har visserligen Hr Åkermans den stora förtjensten att, utan att uttala någon mening, blott begära en utredning af frågan, och dessutom att vara affattadt i en anspråslös form; men då jag anser bäst att meningarne utkämpa sig sjelfva, och då jag icke anser representationen böra på förhand uttala en åsigt om den rigtning, hvari den komité, som, i händelse någon skrifvelse aflätes, af Regeringen skulle tillsättas, bör arbeta, anser jag att äfven detta förslag bör afslås. Skulle emellertid de flesta ledamöter yrka aflåtandet af en skrifvelse i ämnet, förbehåller jag mig öppen rätt att vidare yttra mig. Hr von Ehrenheim, Per: I valet mellan de 2:ne förslagen till underd. skrifvelse, gifver jag företräde åt Bevilln.- Utsktts. Jag kan icke heller rätt tänka mig hvad en talare menade dermed att R. St:r i en skrifvelse till K. M. icke borde uttala någon bestämd mening, enär afsigten med skrifvelsen måtte vara att antyda i hvad rigtning R. St:r önska att omarbetningen skall ske, — huruvida de vilja att den skajl gå i den syftning, att ett friare handelssystem bör införas, eller att skyddstullar, när en för hastig öfvergång skulle vara lör industrien farlig, böra bibehållas. För min del hyser jag inga betänkligheter vid den skrifvelse Bevilln.-Utsk:t föreslagit, men då det synes mig mindre lämligt att besluta en öfverbyggnad (såsom Gr. Liljencrants benämnde det) innan man känner underlaget, och då det icke finnes några artiklar mer än såpa och ett par till, som icke komma under förstärkt Bevilln.-Utsk:s behandling, samt tiden följaktligen icke synes vara inne att nu besluta i afseende å rigtningen af skrifvelsen, anhåller jag att förslaget derom måtte till Utsk:t återremitteras. Hr Fåhreeus: Innan jag inlåter mig på det ämne, som egentligen är under öfverläggning, finnér jag mig uppkallad att anföra några ord med anledning af den förste värde talarens utlåtelse om »förderfligheten af vår statshushållning».