Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skola Bancolånen på fast egendom och odlingslånen fortfara eller ej, med samma, större eller mindre Creditiv, med enahanda el. ler förändrade vilkor? 6:0. Skola anslagen till Götha Canal, Hjelmare Slussverk och strömrensningarne fortfara - f Den 2? Martti. fara eller ej? bestridas med Bancosedlar eller med Statsobligationer? Vigten och mångfaldigheten af dessa ämnen, ehuru visserligen ej alla af Utskotten behöfva upptagas, utan blott den del deraf som ingår i det af Utskotten uppgjorda sy-’ stémet, visa likväl nödvändigheten att med åsidosättande af alla bi-ämnen hufvudsakligen sig dermed befatta, på det Utskotten innan för stor del af den, Riksdagen genom Grundlagen försäkrade tid tilländalupit, må till Stånden kunna öfverlemna resultatet af deras öfverläggningar, och i förhand uppgifva grun. derne hvarpå de ämna uppföra den Financiela byggnaden. Utan allt anspråk att gifva ledning åt Utskotten, hvilka sammansatte af utmärkte upplyste, redlige och nitiske medlemmar, säkerligen komma att uppfylla sitt vigtiga kall på ett dem hedrande sätt, har jag likväl vågat framställa hvad jag anser utgöra gnmderm för den blifvande Finaneeregleringen, och classificerat dessa grunder i vissa afdelningar i mån af deras mer och mindre inflytelse på det hela , på det Utskotten i händelse de så för tjenligt skulle finna, äfven afdelningsvis skulle till Stånden kunna inkomma med sina i ämnet fattade beslut och anföranden. Bil. till Ridd, o, Ad, Pr. II Band, 58 Den 25 Marlit, Hos Högvälborne Herr Grefven och Landtb Marskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, får jag äran anhålla, att detta mitt yttrande må till Statsoch BancoUtskotten blifva remitteradt, samt med de öfrige Respective MedStånden communiceradt. Bilagor till PleniProLocollet för den 25 Martil, eftermiddagen.
Då antalet af de väljande relatift till dem forn Ikola väljas, blir oändligt talrikare, och då Samhällets allmänna väl fordrar, att de valdes egenikaper och upplysning måtte få vidt möjligheten medgifver, rättas efter de ärenders vigt och omfattning forn de Ikola behandla och afgöra, blir det ockfå en följd deraf, att förtroendets grader kunna delas, att den befattning att utfe dem hvilka i Nationens namn Ikola blifva dels Lagftif.rre , lika väl forn denna fednare kan åt vilha dertill lärfkillt befullmägtigade Ombud Uppdragas, Detta inllämmer fä mycket mera med Nationens fördel forn det är för dels fäkerhet en hufvudgrundfats, att maffans activité bör undvikas, att derföre Nationens farn. mankallande i flora Folkfamlingar bör få fällan lorn möjligt påkallas. Då Utfkottet erkändt riktigheten och vigten af denna grundfats, har det tillika funnit, att det borde blifva ett miadre antal perfoners lott ibland de väljande, att beftämma valet, af Nationens befullmägtigade, eller att utte dem forn kunna komma under om» rullning. Allmänna!! har, få väl inom Utfkottet forn i alla Ikrifter öfver deffa ämnen det blifvit förellagit, att genom dertill uifedde Electorer låta förrätta detta val, och det är onekeligt att ett fådant valiätt har företrädet af en redan känd oell på flera Hällen antagen method. UtIkottet forn ockfå finner denfamma förena både lätthet vid utöfningen och, den fördel att afgående Fullmägtige alltid med få mycket mindre omväg kunde, under en vifs tiderymd, genom de valde Electorer erfättas, har ockfå intet att invända emot FÖrflagets lämplighet.
Herr Blanche har anmärkt att det i denna § meddelade stadgandet om efterbevakningar utan någon begränsning af tiden för bevakningshandlingarnes ingifvande icke öfverensstämde med den i allmänhet af lagstiftaren åsyftade skyndsamheten med konkursmålets behandling och afslutandet af boets utredning. Den rätt, man velat bevara för borgenärer, hvilka i anseende till den förkortade anslagstiden ej kunnat medhinna att göra sina fordringsanspråk gällande före inställelsedagen, synes motionären i intet fall böra få utsträckas i oändlighet, ahlraminst då, enligt det nya stadgandet i 35 §, den egendom, som under konkursen faller gäldenären till, skall räknas till konkursboet, och häruti redan gifvits en anledning för sysslomän att icke brådska med konkursers afslutande. Då det icke borde antagas, att en fordringsegare behöfde längre tid än ett år för att göra sin talan anhängig, och hvar och en i allt fall, enligt 32 §, hade sin rätt i framtiden emot gäldenären bevarad, ehvad han bevakat sin fordran i konkursen eller icke, föreslår alltså Herr Blanche, att efterbevakningar ej må till Rätten ingifvas, sedan ett år förflutit från det offentlig stämning gafs. Då den nya konkurslagen upphäfde den offentliga stämningens preclusiva verkan, så beröfvades konkursgäldenären en förmån, som han förut åtnjutit. Men i stället erhöll konkursförfarandet karakteren af en fortfarande liqvidation och gäldenären befriades genom konkurstillståndet från vanligt utsökningstvång i afseende på alla skulder, som voro äldre än konkursens början. Denna liqvi - Lag-Utskottets Betänkande JU 38. 11 dation fortsattes i allmänhet till dess skulden blifvit betald, och deraf måste följa, att gäldenärens nya tillgångar äfven böra ingå i konkursboet för att åt borgenärerne utdelas. Att dessa erhållit rättighet att anmäla sig, i den mån de anse tillgångarne gifva dem hopp om utdelning, står i det aldra närmaste sammanhang med liqvidationssystemet och följer omedelbart af preclusionens upphörande.
December 1837 fastställd med förbättring i lönvilkoren för Regementets personal, att, under benämning af arfvoden, och emot vissa så väl i 130 protokollet, sora i Hr JustitieOmbudsmannens memorial, upptagna vilkor, med en summa af 4,248 R:dr 38 sk. tills vidare utgå af 3:dje hufvudtilelns besparingar, ehuru Rikets Ständer vid 1834 års Riksdag, med afseende jemväl å Statsverkets knappa tillgångar, icke bifallit Kongl. Maj:ts då gjorda förslag att, till beredande af tillgång för en sådan lönförbättring, f. d. LifdrabantKorpsens aflöningssumma inåtle med 4,561 R:dr 18 sk. på allmänna IndragningsStaten öfverflyttas. Ulan att ånyo upprepa de grunder för Kongl. Maj:ts dispositionsrätt öfver Statsmedlen, enligt hvilka Kongl. Maj:t var oförhindrad att å 3:dje liufvudtitelns besparingar anvisa ifrågavarande lönanslag, få Förklaranderne endast anföra, alt samma anslag beviljades såsom arfvoden tills vidare och med begränsning inom befintliga tillgångar; att de följaktligen ej kunna anses såsom lönförmåner på ordinarie Stat, samt att Rikets Ständer icke förnekat deras behöflighet, ehuru den för ändamålet vid sista Riksdag föreslagna öfverflyttning på allmänna Indragningsstaten icke bifölls, med afseende, såsom orden, enligt ett då antaget talesätt i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse lydde, å Statsverkets knappa tillgångar. — Endast i det fall, att Konungens Rådgifvare hade tillstyrkt summans uppförande på Indragningsstaten, synes anmärkning om öfverträdelse af Regeringsformens föreskrifter hafva bort ega rum. Förklaringen i 9:de punkten åberopas af undertecknade: Rosenblad. Löwenhielm. Åkerhj elm. von Schulzenheim. Hård. Gyllenhaal. Grip. 10:dc 'punkten, angående fortfarande kostnader, allvist a på o.: dra hufvudtitelns besparingar, för VexelKontrollörsbeJåt t ning arne i Stockholm och Götheborg.
Hon gick ut och stod vid Juannas dörr, der hon blickade in genom nyckelhålet. ”Ja ja, der sitter hon ännu med talismannen i handen – det är också en orörlighet, men en annan än den, som vi sett ... Gud misskunde sig öfver dig, arma barn! Hvad du dyrt får betala en timma i himlen ... kanske tvärtom ... Nej, jag går icke in till henne – hennes utseende tar ifrån mig den smula förstånd, som jag har qvar.” Konkordia gick åter in i det dagliga rummet. Hon satte sig, hon lade sig, hon steg upp, hon gick fram och åter. Aldrig hade hon kunnat tänka sig en natt lik denna. Ändtligen hördes den i klockan instängde göken gala 1-timman. Konkordia stod nu vid dörren åt förstugan med det brännande hufvudet stödt emot posten. Så kunde hon väl ha stått en halftimma, då hon häftigt for till. Först nästan signande ned på sina knän, derefter anlitande hela styrkan i sin själ, beherrskade hon kroppen och gick ut i förstugan, der hennes darrande händer, famlande med jernstången, slutligen fingo upp den. En stund senare tilldrog sig i gästkammaren följande scen. Midt på golfvet syntes Juanna, öfvergjuten af en så strålande hänryckning, att man väl såg att den icke alls hade något att skaffa med de jordiska berusningarne. Och framför henne stod en man, mörk som ett hotande åskmoln, med ett gränslöst lidande måladt på det pergamentsgula, afmagrade, men sköna ansigtet, slutet inom en ram af mörkt hår, hängande ända ned emot det långa svarta skägget, starkt gråsprängdt redan i ungdomen. Uttrycket, som gaf lif åt gestalten, anletet och de djupt insjunkna ögonen, var icke den svindlande kärlekens hänförelse: det var den herrskande, befallande passionens. ”Är det för att beveka mig till mildare fordringar som du visar dig i denna glänsande himmelska hamn, menederska, otrogna maka, syndfulla qvinna? Var det derföre att du tidigt anade allt, hvartill du var i stånd, som du till dina trohetslöften tog det trolösa hafvet som vittne?
Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln har Herr Cederschjöld anmärkt, att, då Utskottet, p. ig, tillstyrkt, det en viss minimiafgift skulle vara bestämd för egare af Skeppsvarf och Fabrikörer, det vore orimligt, om detta skulle tillämpas, såsom hittills skall skett, att, när många delegare vore i en Fabrik, aila dessa, sorn stundom, utom sin fria vilja, genom arf, eller dylikt, blifvit delegare, skulle skatta såsom Fabrikörer. Då, i fråga om Skeppsredare, finnes i Förslaget, p. 10, infördt ett stadgande, att en flufvudeller Correspondent-Redare skall för Bevillningen debiteras; men deremot för Fabrikers beskattning gäller den allmänna föreskrift, att de skola beläggas med afgift efter 5 för ioordet af behållna inkomsten, och miiiimi-afgiflen nu, likasom tillförene utan olägenhet skett, endast blifvit bestämd såsom ett correctiv härvid, Revilln.-U tslc.s Utlåtande, N:o 66. 11 anser sig Utskottet häruti icke höra tillstyrka någon förändring.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet icke funnit sådana skäl anförde, som föranleda lill ändring af hvad, i afseende härpå, uti Betänkandet N:o 57 blifvit tillstyrkt; hvadan Utskottet hemställer, att ofvannämnde anmärkningar må förfalla. 17 §. pag. 15 Acteurer och Actriser m. fl. Då kringresande troupper låta mantalsskrifva sig på ett ställe, men vanligen icke finnas der vid taxeringen påföljande året och uppgifter från dem alltid skola saknas, samt det icke är möjligt för Taxerings-Comité att med någon sakkännedom kunna beräkna deras lönförmoner, har Herr Halling anmärkt otillämpligheten af nu gällande stadgande i fråga om afgift för andra än de, som tillhöra Kongl. Spectaclerne, och derföre föreslagit, att dylika personer böra taxeras uti vissa classer, med afseende tillika på den inkomst de kunna hafva af information. Vid pröfning af hvad sålunda blifvit anmärkt, har Utskottet funnit afgifterne i förevarande hänseende böra utsättas i 2:ne afdeiningar, och får alltså vördsamt föreslå följande förändring: Acteurer och Actriser, Musicanter, Sångare, Sångerskor, Dansmästare med flere, som tillhöra de Kongl. Spectaclernes Stat, taxeras, då de njuta inkomst af information, i fyra classer. Första classen R:dr 25 Andra dito . — i5 Tredje dito . — 8 Fjerde dito . 5 Och för löneförmonerne serskildt efter förut stadgad grund. De, som tillhöra öfrige Spectacle-troupper, anses äfven till afgift i följande fyra classer: 6 Bevilliungs-Utskottets Utlåtande JV.-o 61. Pag - Första classen R:dr a5 Andra dito — i5 Tredje dito . — 8 Fjerde dito — 5 16. Billard-egare.
Hedersman! (afsides) Att man skall vara slägt med sådant folk. ETTIG. Seså, nu är det slut med tablåerna! Nu vore det ett godt tillfälle att börja! EVALD. Du skall bli nöjd med mig! (Man hör applåder och bravorop ifrån paviljongen.) ETTIG (förtjust). Guldkrona det är det bästa jag vet! Sjette Scenen. (Först Friherrinnan och Anna, derpå Hjelm och Clara, samt Valter och Alma, arm i arm; sedan fru Ettig och Puddelkrans. De öfriga efter hand. Under följande scen taga de afsked af hvarandra och gå i större och mindre grupper åt olika håll.) EVALD (till Ettig). Valter och Alma arm i arm! Hvad vill det säga? DE FÖRRE. HELA BADSÄLLSKAPET (från paviljongen). Blommor i drifbänk. 98 ETTIG (sakta). Ah! det är bara för syns skull! DEN SVARTKLÄDDE HERRN. På de fattiga barnens vägnar får jag tacka er alla mitt herrskap, som bivistat vår enkla tillställning! Vi träffas här sedan på eftermiddagen för att företaga den beramade utfärden. ALLA (om hvarandra). Jag tackar ... Mycket trefligt Mjukaste tjenare (De aflägsna sig småningom, lifligt samtalande.) FRU ETTIG (till Puddelkrans). Den der sista tablåden var utmärkt vacker, och man begrep så bra hvad det var! Hvad var det den föreställde, herr kongl. sekter? FRU ETTIG. Kors, hade den vackra menniskan ett hundnamn? Det var då rigtigt syndigt... Den der Endymleon, var han sjuk han, efter han låg så der raklång på marken? FRU ETTTG. Jaså! nå det var inte underligt att han inte rörde sig! (till Ettig och Evald som närmat sig) Och jag som trodde att karlen var sjuk eller död ... vet baron! det var rigtigt vackert! PUDDELKRANS. Nej ... han sof... PUDDELKRANS. Diana och Endymeon, fru konsulinna. EVALD (artigt).
Län vore vanligt, ett helt Skatteeller Krono-Hemman hade 3i D:rs ränta efter Jordeboken, erhölles jordägande eller skatterättigheteh af Hemmanet mot en skatterätts-fordran af 3i D:r, då den härrörde af Hemman inom samma Provins, emedan liquiden skedde efter räntornes uträknande med förvandling å ömse sidor, och då ett helt Hemman i nämnde Län. vanligen vore värdt minst 2000 R:clr B:co, men en skatterättsdaler gallde i3 R:dr 16 sk. efter det man och man emellan antagne och äfven af Kronan fastställde priset derå för bytesfordringars godtgörade» utgjorde efter denna utredning 3r D:r D:r eller 84o R:dr skulle af Ädelforss hemmanen erhålla skatterätten till en hemmansdel, värd sistnämnde belopp, på hvilket sätt Staten icke gufve 144 Stats-Utskottets för fordringorne större ersättning, än sorn deremot verkligen svarade; yrkande Hr Dankwardt tillika, att antingen sådant eller ock att motsatsen, nemi. att ersättningen skali i hittills vanlig ordning meddelas, tydligen uttryckes, på det att icke, vid verkställigheten af R. St:rs beslut, nya tvifvelsmål om rätta förståndet deraf inåtte uppkomma; hvarjemte Hr Danckwardt sökt vederlägga Hr Thams uppgifter, i afseende på det olika behandlingssätt, som i enahanda beskaffade frågor skall äga ruin, då Kronan vore fordringsägare; med anledning hvaraf Hr Tham ytterligare yttrande afgifvit. Hr Domprosten Heurlin har, under förklarande, att han i hufvudsaken gillade Utskottets Betänkande och medgåfve, det Hrr af Wetterstedt och Adlerbrant erhålla införsel i de under Ädelforss lydande, af Sökanderne uppgifna Hemman och Lägenheter till så stor del, som svarade emot deras godkände och nu innehafvande Skatterätts-fordringar, yttrat lika åsigter i ämnet med Hr Danckwardt, och uti hvilka Hr DoraProsten
Slutligen har äfven härigenom inträffat, att, då skogsafverkningen blifvit en för industrien och jordbruket gemensam angelägenhet och hela befolkningen njutit stundens fördelar af den vinst, en brådstörtad afverkning alltid lemnar, allt intresse för sko - 24 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 54. gens bevarande åt framtiden försvunnit jemte den kontroll emot missbruk och skogssköfling, som eljest kunnat vara att påräkna i jordbrukarnes intresse för skogarnes bevarande med afseende på deras vigt i klimatiskt hänseende. Genom det förmynderskap man egnat dessa orters begge hufvudnäringar har man kommit ända derhän, att befolkningen sjelf icke längre kan anses med oförvillad blick bedöma förhållandet i dessa hänseenden. Åtminstone har jag icke kunnat undgå detta intryck vid granskningen af de nu i underdånighet föredragna framställningarne från Norrbottens län emot Rikets sednast församlade Ständers beslut i frågan om skogshushållningen i de norra länen. Jag har något vidlyftigt omförmält dessa allmänt kända förhållanden, — som af nu i underdånighet föredragna handlingar jemväl vitsordas, — emedan jag, vid betraktande af desamma, kommit till den för min åsigt i ämnet bestämmande slutsatsen, att det skydd, som man genom ifrågavarande företrädesrätt velat tillägga den jordbrukande befolkningen, bör, såsom för landets utveckling menligt, upphäfvas, och i dess ställe åt sågverksindustrien samt jordbruket lemnäs en fullkomlig frihet att inom vissa gränser ordna sina inbördes förhållanden efter naturliga lagar. Dessa näringar böra, enligt mitt omdöme, existera jemte hvarandra såsom sjelfstän diga och utan något konstladt subordinationsförhållande dem emellan, som i alla fall icke kan i längden uppehållas. Nybyggaren eller hemmansegaren bör veta, att jordens odling och skötsel är hans hufvudsakliga uppgift, som aldrig för skogsafverkningen bör försummas.
Majlis Befallningshafvande afgifne, och omförmälas i Kongl. Maj:ts nu afliåtne Nådiga Proposition, innehålla bland annat följande uppgifter: alt, efter verkställd jemförelse med roteringen i Rikets, öfriga s3 provincer, befunnits, att när hvar 19:de man är mantalsskrifven Soldat, då. ett medium tages för hela Riket» vöre hvar egde mantalsskrifven karl Soldat i Jemtland» och att, när för ett taxeringsvärde i det öfriga Sverige af 8,23g Rdr hålles en Soldat, utgjordes samma prestation i Jemtland för ett taxeringsvärde af 1,278 Rdr; alt, sedan frén roteringen blifvit nndantagne Landt-,Statsoch Mili tise-boslä Ilen, Åugments-, Rusthållsoch Inqvarterings-hemman, Ecclesiastike boställen, Säterioch Bergs-Frälse, Postoch Gästgifveri-hemman, ett Häradshöfdinge-boställe, sedan längre lid tillbaka förmedlade hemman, samt de 28 9/16 mantal, hvilka, genom utgörande af vissa tjenslbarheter till Gustafs och Carlbergs Kopparverk, redan äro betydligt betungade, och derå» enligt ett Kongl. Special Privilegium af den g Aug. 1678 och KonglResolutionen den 10 Julii 174,9, njuter Bergsfrälse frihet; så ålerstodo 614: 3583/56x6:dels mantal, som i Jemtland bortdö utgöra hel rotering ; att» när Jemtlands rotering jemnades till likhet med roteringen i det öfriga.
Uti detta ämne hafva till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomi-Utskottens handläggning blifvit öfverlemnade följande Motioner nemligen: Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln: Af Herr Lefren, Johan Pehr: Efter utveckling af allmänna grunder för inre Lagsami Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N'.o 3». 11 Näringsfriheten, Utrikes handeln samt förbättrade Tullbevaknings-anstalter, har Motionairen härom framställt åtskilliga förslag, hvilka, för så vidt de kunna anses utgöra föremål för detta Betänkande, eller dermed ega sammanhang, innefatta hemställan derom: a) Att fullständig frihet i inrikes Näringarne och inrikes Handeln måtte inforas, såsom utgörande första och nödvändigaste steget till Näringarnes förkofran. b')
Man har äfven såsom en anmärkn. emot förslaget anfört, alt hädanefter skulle besluten komma att grundas endast på lagar och förfatln:r samt icke såsom hittills kunna lämpas efter serskildta sig företeende omständigheter, hvarigenom Konungen skulle förhindras ifrån att visa sig som en mild och god Konung. För min del sätter jag högt värde på mildhet hos Konungen, men ännu högre värde sätter jag dock på rättvisan. Folket måste alllid kunna förvänta att af Konungen få åtnjuta rätivisa. Den mildhet och' den godhet, som, vid uppkommen tvist emellan flere, utöfvas emot den ene undersåten, sker merendels på den andres bekostnad, och en sådan godhet anser jag icke vara önskansvärd, utan är min önskan den, att i alla tvister endast rättvisa måtte öfvas. I fråga om behofvet af ifrågavide förslag, så beror det, såsom förut är nämndt, derpå, huruvida verkligen Reringens göromål äro sä öfverhopade, alt de icke kunna skölas såsom sig bör, eller åtminstone icke lemna tillräcklig lid öfrig för handläggningen af de vigtigare ärenderna. i denna del tyckes ingen hafva kunnat bestrida den uppgiften att små-ärendernas mångfald inom Regeringen är så stor, att den icke lemnar tillräckligt rådrum för handläggningen af de vigtigare. Således mäste behofvet af en förändring vara tillräckligen insedt, och frågan är dä endast den, huruvida det förslag, som här blifvit framsläldt, lämpligast och bäst afhjelper detta behof.
A. upptagna förslag, enligt hvilket den i RegeringsFormens 21 § förekommande mening: ”Konungen eger 2:ne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande lian för godt finnér att i Högste 180 Prot.-Utdrag, den 21 September i844- Domstolen öfvervara,” skulle utgå, blef af Ståndet ogilladt och ansågs, till följd häraf, nämnde grundlags-stadgande böra qvarstå; Förslaget under Litt. B., rörande förändrad redaction af 21 § Regerings-Formen ansågs hafva färj adit genom Ståndets förut lemnade bifall til) den i Conslitulions-Utskotlels memorial, N:o 4, omnämnde Kongl. Proposition, angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste Domstolen. § 5. S. D. Förekom till afgörande Cons t il idion sUt skottets de begge föregående pleni-dagarne bordlagde memorial, N:o 5, med hvilande grundlags-ändringsförslag i fråga om Konungens tvänne röster i Högste Domstolen : Joban Jacob Rutberg från Norrbottens Län: ”Efter hvad jag redan t illkännagif vit, synes det mig nödvändigt att underkänna delta förslag, i likhet med hvad som hos Bonde-Ståndet skedde vid förlidne Riksdag. Jag tror nemligen, att så länge Konungen eger qvar Sin rösträtt i Högste Domstolen, Han derigenom skall omsorgsfullare gå till väga vid valet af Domstolens Ledamöter, enär Han på visst säLt kan betragtas såsom medansvarig för dess beslut och tillgöranden.” Pehr Sahlström från Stockholms Län: ”Äfven mig förefaller det betänkligt att borttaga Konungens röster i Högste Domstolen. Af ålder har Svenska folket velat i sista instancen dömas af sin Konung; och denna föreställning, alt det är till Konungen personligen, som målen hänskjutas, inger folket en viss förtröstan och säkerhet. Förhållandet blefve deremot helt olika, om, i stället för att Konungen nu anses deltaga i utöfningen af Högsta
Den värde talaren har likväl härvid förbigått, alt sedan, till följd af R. Stms beslut, bevilln. numera skall åläggas krogarne, sä kommer i allt fall, äfven om mitt förslag antages, bevillnm att af Taxerings-Kommitéerna årligen fastställas för krogarne, så alt icke någon förändring kommer att på något sätt Den 9 Augusti f. m. 131 ske uti Taxerings-Kommitéernas lagstiftning i detta hänseende. Mitt förslag innehåller endast, att det kannetal, som anses komma att på krogarne försäljas, kommer att en gång för alla bestämmas för hela den tid, som rättigheterna omfatta. Delta anser jag för min del vara alldeles nödvändigt. Krögaren står för ,öfrigt, i afseende på sin bevilln., uti alldeles samma ställning, som alla andra näringsidkare och deruti är, som jag förut sagt, ingen skillnad gjord. Men utom denna bevilln. har han kannetals-afgiften, och så vida någon redbar person skall vilja åtaga sig krogrörelse, så måste han väl vela hvad han skall i detta afseende i skatt erlägga, och vara försäkrad om, att icke hans rörelse kan blifva nedtryckt genom en möjligen orimligt högt satt kannelals-beräkning. Det är derföre nödvändigt att sådant på förhand bestämmes för hela den tid, under hvilken han har rättighet att utöfva sin försäljning. Det vore ändå bättre, om han hade det bestämdt, redan innan han började sin rörelse, men sådant har icke låtit sig göra, sedan R. o. Ad. bestämt så sena tider för ansöknings inlemnande och sockenstämmas utlåt. Om endast en förändring gjordes i dessa tidsbestämmelser, så att de sattes några månader tidigare, så skulle krögaren, innan han börjar sin rörelse, veta hvilken kannetals-beräkning han hade att rätta sig efter för hela den tid han hade rättighet att drifva sin rörelse. Skulle under tidens lopp några oegentligheter i afseende å kannetals-afgiftens belopp upstå, så kan Taxerings-Kommitéen i alla fall vid bevilmns bestämmande vidtaga de rättelser, som möjligtvis kunna årligen behöfvas.