Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De för Jemtland egendomliga naturförhållanden föranleda, enligt Utskottets tanka, ett från andra orter så olika jordbruk, att en sådan landtbruksskola, som de hittills i riket inrättade, ej torde vara för denna provins ändamålsenlig, hvadan Utskottet tillstyrker, 12 Stals-Ulskotlcls (Jllålande, Jtf 87. att motionärens berörda framställning icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. liro. Med anledning af inom Utskottet väckt fråga, att Rikets Ständers revisorer borde lemnäs tillfälle att granska användandet af de lill undervisningsanstalterna för jordbruk och landtmannanäringar beviljade anslag, bar Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrivelse anhålla, det täcktes Kongl. Majit till vederbörande meddela nådig befallning, att räkenskaperna öfver Landtbruksinstitut^ vid Ultuna, äfvensom de af direktionerne för öfrige landtbruksskolor afgifvande årliga berättelser, varda till Rikets Ständers revisorer ölverlemnade. b) Befrämjandet i allmänhet af jordbruk och landtmannanäringar. 12:o. Med fästadt afseende å Svenska Trädgårdsföreningens nyttiga verksamhet har Kongl. Majit behagat föreslå, att för den tid, hvarunder nu uppgörande statsreglering förblifver gällande, nämnde förening må, till understöd för sin elevskola, fortfarande få uppbära ett årligt anslag af 1,333 R:dr 16 sk., mot enahanda vilkor, som hittills, nemligen, att föreningen, så vidt ske kan, verkställer utdelning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare och, jemte behörig redovisning för berörde medel, till landtbruksakademien afgifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd samt om öfrige föremål för Föreningens verksamhet.
Ståndet communicerade Memorial, det ena af Doctor Wallin, angående uppmuddring af Clara-Sjön, Rörstrandsoch Carlbergs* vikarne; det andra af Prosten Thyselius, om Ström-rensning ifrån Sunne-viken mot Norrska gränsen. Justerades följande Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofliga Ridderskapets och Adelns Plenum, eftermiddagen den il Maj 1815. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos** 418' Den ii Maj e. m'. följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets dea 5 Maj afgifna och den 5 i samina Månad pä Bordet lagda Betänkanden, nemligen: i:o Angående yrkad rättighet för Magistraterna uti de Städer, der Landshöfdingar residera, att nu, såsom förr än Kongl. Påbudet den 14 Augusti l8l2 utfärdades, iå meddela Resepass åt inom Staden boende personer, hvilka derom sig anmäla. 2:o Angående yrkad ändring uti hvad Författningarne angående Hemmansklyfning, nu stadga. 5:o Angående afskalfande af den hittills nyttjade Titulatur i Allmänna Skrifter och Handlingar. Ut Supra. S. D. Bifölls RiddarhusUtskottets den 29 Mars på Bordet lagda Memorial af den 16 i samma månad, angående Riksdags-vedergällningar för Riddarhus-Kamejeraren, Fiscalen samt de tvänne Ordinarie-Canfzlisterne, med den af Ridderskapet och Adeln dervid fogade bestämning, att betnälte Riddarhusets Ordinarie Tjenstemän skola Riksdags-vedergällningarna åtnjuta tili lika belopp med det, sorn åt de tvänne första Ridderskapets och Adelns Riksdags-Cantzlister blifvit af Riksens Ständer bestämdt, nemligen till (o) Tre R-.dr 24 sk. Banco om dagen. Ut Supra, S. D. III.
Jag tillstår, alt jag icke De ii 7 April. lii 11 Ht t tu t Ilr von Harlmansdorffs set! n.iste framställning. Icke liirer det blifva något äfventyr under kastad t, att man i en annan lag inför ordagrannt en § ifrån grundlagen; ly derigenom förundras viii icke grundlagen; och skulle denna § i ansvarighetslagen förundras på still Ilr Cederschjöld hegart, så blefve ju ingen annan förändring i den §:n gjord, ii 11 sorn vore förenlig med grundlag. Jag kan omöjligen se huru propus, kan vägras på ett oföriindradt införande af en grundlugs-§ uti en annan lag; icke har derigenom någon olaglighet skett : tverlom mäste det väl vara höjden af laglighet alt införa endast hvad grundlagen bjuder. Frih. Cederström, Jacob: Det lärer väl vara otvifvelaktig!, att grundlagssladganden icke kunna införas i andra civil-lagar, så framt man icke vill medgifva, att de kunna komma alt antagas med förändringar på del ena stället och stå oförändrade på det andra. För öfrigt får jag blott ytterligare påminna, alt i i §:n ansvarighetslagen alls icke angår Sländernes granskningsrält, hvarom åter 76 §m Riksd.- Ordn. handlar, utan förstnämnde § rörer deremot Coust.- Ulskts granskningsrält allena, och det är två särskilda saker, sorn man ej får förblanda. Hr Cederschjöld: Enl. hvad jag af Frih. Cederströms, Anders, yttrande förnummit , lärer Hr von Hartmansdorff ifrågasatt Hr Frih. o. Landtinrs rättighet att framställa propos. på min begäran. Jag får med anleda, deraf återkalla i Hr von Hartmansdorffs minne, alt grundlagen endast tillåter Landtm, eller talman att vägra propos., då den begäran, som derom framställe?, är emot grundlagen stridande; och någon begäran enligare med grundlag lärer väl ej grina kunna framställas än att äska propos. just på hvad sjelfva grundlagen innehåller.
Huru borgen skall sättas och det som dömdt är utgifvas innan laga vad fullföljes. Nedannämnde §§, i samma Gapitel ändras ock på sätt som följer: Expeditions-Ulskoltels Förslag till und. Skrifvelse N.-O 10/f. 17 j i §. 1 punkten. Hvar, sora ifrån Under-Rätt vädjar, ställe för sig 2:11 e löftesmän, som borga, bägge för en och en för bägge, för kostnad och skada, den lian kan skyldig kännas att gälda; tage deras skrift derå och lagge den vid sin inlaga i Rådstufvu-Rätten, Lagmans-Rätten eller Hof-Rätten in. 2 §• Ilar den vädjande tappat, gifve oraant ut hvad honora är ådöradt, och sätte det hos Konungens Befallningshafvande eller i taka händer. Har han vunnit hos Kämners-Rätt eller Ilärads-Rätt, men tappat hos Rådstufvu-Rält eller Lagmans-Rätt vare ej skyldig att dom fullgöra. 3 §. 3 punkten. Är tvifvelsmål, om den egendom svarar emot det som döradt är, och kan den ej mätas, innan tid är inne att saken skall fullföljas; sätte borgen, till dess värdering å egendomeu ske kan. 6 §. Hvar, som cj borgen ställt, elier dom ej fullgjort, som nu är sagdi, eller borgensskriften eller beviset öfver domsfullgörandet ej ingifvit tilt den Rätt, der saken bör fullföljas, innan tiden för ändringssökandet ute är; håfve sitt vad och talan förlorat. Skall målet hos Lagmans-Rätt fullföljas, och inträffar ej Lagmansting inom dea tid, som för fullföljande till IIof-Rätten af vadelalan emot Lagmans-Rättens dora bör iakttagas, åligger det, vid nyssnämnde äfventyr af talans förlust, den vädjande att, inora sistberörde tid, öfver domsfullgörandet aflemna bevis till Konungens Befallningshafvande, och sedermera, vid bevakningen hos Lagmans-Rätten, med bevis från Konungens Befallningshafvande styrka att så skett. 2:0
Utdr. d. cg Maji 1818* de obestånd m. m. dels, att frän Tull-Lagarnes noggranna än högst nödiga och oumbärliga dispencer må beviljas, samt dels om Bonde Ståndets rätt, att, med undantag af Secreteraren , efter eget val tillsätta sin Canzli-Betjening, vid Riksdagarne. Hvarom Respective Med-Stånden samt Constitutions»' Utskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Till Ekonomi-Utskottets Uti dess nu åter föredragna Memorial den 25 dennes före-’ slagne jemkning i Riksens Höglofl. Ständers Beslut rörande Bränvins-bränningen, ansåg Bonde Ståndet sig så mycket häldre böra lemna dess bifall, som berörde förslag om oförändradt bibehållande af 1815 års 1 ämnet Utgifne Författnittgar fullkomligt instämmer med Ståndets i detta mål förut tagna beslut. Och då samma Beslut haft till föremål, att undvika rubbning uti en för få år sedan utfärdad väl grundad ekonomisk Författning, efter hvilken större och mindre Jordbrukare på god tro inrättat deras hushållning, och på hvars fortfarande bestånd Landet i allmänhet räknat, för att i denna Hus-; hällsoch Närings-gren någon gång vinna säker» het; hvartill kommer, att rrär egare af mindre hemmans-delar få behållas vid deras tillverknings rätt och pannerymd, utan rubbning, vore det obilligt, om ej orättvist, att med åsidosättande af all proportions-grund , betaga egare till flere el-1 ler större hemman samma fördel, man åt .de för-' ra beviljat, och ännu mera obilligt, att Landet eller Jordbruket skulle härutinnan göra en uppoffring, sorn Städerne deremot icke vidkännas; ■ ■ ~ t* sa.
Derom står egentligen i betänk, ingenting annat, än huru dermed inom hvarje socken bör förhållas; meri då en så genomgripande åtgärd, som en ny fattigvårdslag, skulle här i landet uppkomma, skulle jag tro, att också en aucloritet borde inrättas, som närmare tog reda på förhållandet dermed, nemi. en högre auetoritet än sockennämnden, hvilken egentligen ej skall annat än bestämma förhållandet inom socknen. En gemensam högsta instans saknas. Det är visserligen sagdt, att dessa ärenden slutligen skulle pröfvas af K. M.; men, såsom Hr von Hartmansdorff omnämnt, är K. M. alltför öfverhopad af göromål, för att medhinna äfven dessa. Detta hafva också Engelsmänneu, efter deras ryktbara fattigreform, ingalunda underlåtit, utan inrättat en särskild auetoritet eller ett eget råd, bestående af 3 ledamöter, som hafva den allm. uppsigten öfver fattigvården, dit alla underrättelser om fattigvården ingå. Ett sådant råd har äfven minoriteten i den stora comitcen för fattigvården föreslagit, men i Utskms betänk, finnes ingenting sådant omnämndt. Dessa få anmärkntr har jag velat göra för att återremissen åtfölja; och vidhåller jag alltid min grundsats, att det varit bättre, om Utsktn endast hållit sig till grunderna och låtit Konungens förvaltande verk, hvilka bättre kunna uppsätta en författning, öfvertaga detaljerna och redactionen. Hr Edenlijelm: Till förekommande af alla de olägenheter, som man uppgifvit förorsakas af dem, hvilka stryka kring landet, hemställer jag vördsamt, om icke säkraste medlet vore, att R. St. ingingo till K. M. med lind. begäran, att alla K. M:s Bef:h:de äfvensom andre auetoriteter, som äro berättigade att utgifva pass, icke må utfärda sådana, utan att den passsökande bestämdt uppgifvit hvar han är mantalsskrifven, hvarefter sådant boide intagas i passet. Jag tror delta vore enda utvägen att förekomma dessa oordningar. Gr. von Platen, Baltzar:
Borgare-ståndet har återremitterat denna § på de skäl, Herr Hesselgren anfört för sin motion om mästares befriande från skyldighet att ansvara för de hos dem vid skattskrifningen sysselsatte gesällers och andre arbetares kronoutskylder; men då §:n, hvilken är af reglementariskt innehåll, blifvit af de öfriga Riks-stånden godkänd, unser Utskottet sig endast böra detta förhållande tillkännagifva. § 141. För att behandlas i sammanhang med den omfattande reglering af Bevillningslorordningen, som Borgare-ståndet genom i öfrigt beslutade återremisser alsett och i följd derjemte af gjord erinran mot befrielse från bevillning äfven efter 1 Art. för Vaktknektar och Vaktqvinnor vid Fångvårds-inrättningarne. har Borgare-ständel återremitterat Utskottets yttrande härom, äfvensom i sammanhang dermed 1 och 3 mom. af § 141 i förslaget. Dessutom har blifvit anmärkt, att den omständighet, att vissa befattningar vore mödosamma, icke borde utgöra skäl till befrielse från bevillning; att Bevillnings-förordningen borde göras så enkel sorn möjligt och icke belastas med några undantag; att de ifrågavarande Vaktknektarne och Vaktqvinnorna icke vore i sämre vilkor för sin bergning, än många andra af arbets-klassen, som betalade skydds-afgiften. 16 ltevillnings-Utskottcts Utlåtande M !>. På de skäl, Utskottet redan anfört, anser Utskottet likväl sig böra vidblifva sitt af tre Riks-stånd gillade förslag, att Vaktknektar och Vaktqvinnor må från bevillning efter Irsta och 2:dra Art. varda befnade. § Ul 2.
” Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslaget, går Utskottet nu att, yttrande i anledning af de gjorda framställningarne utgifva. Vigtiga delar af kreditlagstiftningen hafva vid detta riksmöte utgjort föremål för representationens uppmärksamhet, och genomgripande förändringar deruti hafva ock blifvit af Rikets Ständer föreslagna eller beslutade. Sä hafva, för realkreditens stadga och utveckling, Rikets Ständer dels gjort underdånig framställning till Kongl. Ma:jt om införande af grundoch hypotheks-böcker, dels antagit en ny förmånsrätts-ordning, hvars mest framstående moment afscr stärkande af förtroendet till fastighets-inteckningar, dels ock beslutat en författning om rätt till underpant i lös egendom. I afseende åter ä personaleller handels-krediten, hafva Rikets Ständer, för dess ordnande på säkrare grunder samt bortskärande af vådliga utvexter på densamma, dels beslutat upphörande af handelsboks vitsord såsom bevisnings-medel emot icke-köpmän, dels upphäft bysättnings-tvånget emot icke tredskande gäldenärer, dels ock antagit en ny lag angående preskription för fordringar, hvarjemte Rikets Ständer beslutat en ny Konkurslag, byggd pä den Europeiska handelsrättens principer och sorn är af betydelse isynnerhet för handels-kreditens befästande och utbildning. Dessa i långliga tider af behofvet påkallade förbättringar utgöra dock ämnen, som pä det närmaste sammanhänga med exekutionseller utsöknings-väsendet, hvilket är en af hörnstenarne för kredit-lagstiftningen och det yttersta vilkoret för trygghet vid transaktioner samt i följd deraf äfven för hela affärsrörelsens lif. Att exekutions-lagarne icke hos oss uppfylla detta sitt ändamål, derom vittna de vid föregående riksmöten framställda förslag till ändringar deruti, äfvensom de till antalet icke mindre än elfva särskilda motioner, hvilka nu påkallat Utskottets yttrande. Detta antagande bestyrkes ock af en blick på vår Utsöknings-Balk och de mångfaldiga dithörande särskilda författningar. Dessa utgöra, så att säga, en profkarta pä en mängd brokiga lagstiftnings-försök, löst hoptråcklade med hvarandra. Förgäfves sökes bär ett system, en ledande princip.
Barnungarne rundt omkring gräto hvar efter sin art. »Kära dej lill Jonas, får jag smörja, jag vet att det är bra. Kanske du vill försöka äta nå’ fil.» — Jo, han skulle väl försöka att äta litet om hon så promt ville, fastän nog vore det bäst att han finge dö — nu — då — han — var — blind — uhh. Käringen rände utaf ännu ett tråg och gaf honom hela satsen skedvis. Fil är godt, som hvar man vet, men ända gick det trögt för Jonas. (Han ville njuta långsamt och af hvarenda droppe, den sluge odygdingen.) Käringen matade honom och han gapade som en fågelunge och jämrade sig ibland för att hålla käringen varm. På detta kalas lutade han sig ett tag och skulle sofva. Morsan gick orolig rundt omkring och kunde inte hålla sig från sängen i fem minuter. »Lill Jonas — sir du någe än?» »Nej — int’ ser jag någe, men det svider mustigt sedan ni smorde med fil.» »Jag ska’ smörja mer så länge jag har en droppe kvar. På det sättet tog filet småningom vägen till ögonlocken och Jonkes mage. Det började bli långsamt att ligga längre; det var inte för att Jonkes hade annat att göra. Han beslöt sig för att småningom bli bättre. »Kära mor, nu tror jag att jag ser lite grann.» »Åh herre gud Jonas, va du säger — och tack och lof — nu skall jag smörja en gång till — vill du ha nå’ mera fil.» »Jo-o-o.» Så smordes han invärtes och utvärtes, tills allt fil var slut, och då ansåg pojken att det inte lönade sig längre att vara blind. Han vardt småningom så att han kunde se gå riktigt bra. »Men ni får inte slåss så okrestligt mor, om en råkar ut för att göra någonting. »Nej, jag skall aldrig slå dej mer lill Jonas.» Med detta löfte gick Jonas ut. Bakom dörren gjorde han ett luftsprång, en lång näsa och en helsikes bra och lyckad grimas. Kams. Tokerier från Ådalen. JONAS måste stanna hemma och valla sina sju yngre syskon, men far, mor och äldsta dottern Anna gingo till bröllops i aftningen.
Och han sade till honom: Tag mig ena treåra ko, och ena treåra get, och en treåra vädur, och ena turturdufvo, och ena unga dufvo. Och han tog allt detta, och delade det midt i tu ifrå hvart annat, och lade hvar delen tvärt emot den andra; men foglarne delade han intet. Och foglarne kommo neder på kropparna, och Abram dref bort dem. Då solen nedergången var, föll en svår sömn på Abram, och si, en förskräckelse och ett stort mörker kom öfver honom. Då sade han till Abram: Detta skall du veta, att din säd skall varda främmande uti ett land, det dem icke tillhörer, och man skall der göra dem till trälar och fara illa med dem i fyrahundrade år. Men öfver det folk, som de tjenande varda, skall jag domare vara; sedan skola de draga ut med stora håfvor. Och du skall fara till dina fäder med frid, och i en god ålder begrafven varda. Men de skola i fjerde mans ålder komma hit igen; förty de Amoreers ondska är icke ännu all fullkomnad. Då nu solen var nedergången, och mörker vordet, si, då rök en ugn, och en eld for emellan stycken. På den dagen gjorde Herren ett förbund med Abram, och sade: Dine säd skall jag gifva detta landet, ifrå den älfvene i Egypten, allt intill den stora älfven Phrath: De Keneer, de Keniseer, de Kadmoneer, De Hetheer, de Phereseer, de Reser, De Amoreer, de Cananeer, de Girgaseer, de Jebuseer. Sarai Abrams hustru födde honom intet; men hon hade ena Egyptiska tjensteqvinno, som het Hagar. Och sade till Abram: Si, Herren hafver igenlyckt mig, att jag icke kan få barn: Käre, lägg dig när mina tjensteqvinno, att jag dock tilläfventyrs måtte uppbyggd varda af henne. Abram hörde Sarai röst.
Men trots elementernas raseri, trots det oangenäma att vistas där ute en dylik mindre gästvänlig nordisk vinterdag ser man likval det ena åkdonet efter det andra stanna vid trappan till Laukko gård. Byggnaden med sina två våningar, uppförda af stadiga timmerträd från bygdens skogar, erbjuder i intet afseende anblicken af en ståtlig adlig riddarborg, sådana man vant sig att tänka dem under medeltiden. Hos oss lade man ej häller då för tiden så mycket an på yttre ståt. Men inredningen vittnade däremot om, att jämväl vår inhemska adel förstod sig på att göra sina företräden gällande, där så påfordrades. I den stora sal, som sträcker sig genom nära nog hela första våningen, vimlar det af sorgklädda gäster. Alt bär här prägeln af djupt allvar, en prägel så främmande för lifvet på det Kurckska ättegodset, att den bjärt afsticker mot den häjdlösa ståt, det glam och lif, man förut plägat skåda här inne. Redan det ljus, som under den molndigra dagen blott sparsamt lyckas tränga sig in genom de målade fönsterrutorna, ger det hela en vemodig anstrykning. De kolossala snidade ekskåpen och de högkarmade stolarna öka den stela stämningen. Endast de glimmande svärden, lansarne och sköldarne skänka en om ock svag reflex af lif. Från ett af rummen till höger höres ett entonigt oafbrutet mummel. Det är den officierande prästen, som här läser mässor för den hädangångnas befrielse ur skärseldens kval. Iklädd en lång alba (mäss-skjorta) ligger han knäböjd framför bönestolen, ofvanför hvilken Maria med barnet, målade å en stor väggfast tafla, blicka ned på den nitiske själasörjarens fromma andakt. Tätt intill honom varsnas på en katafalk den bastanta ekkistan, hvari stoftet af Klas Kurcks maka fått sitt sista hviloläger inom hemmets väggar. Ett drag af frid hvilar öfver den dödas bleka anlete, kring hvilket skenet från de där invid brinnande vaxljusen sveper en mystisk gloria. I ett rum på motsatta ändan af denna våning sitter den mäktige Kurck med sträng uppsyn.
Ständers Stats Utskott yttrat, uti Dess den 21 sisth Februarii afgifne och den 24 i samma månad på bordet laggde Utlåtande, angående den af Herr M, Thunell gjorde hemställan , att Magasins-Direktionen ej, må införskrifva utländsk spannmål, fann BorgareStåndet för godt, att i anledning af nu gjord motion uppdraga åt Ståndets Enskilde Besvärs* Utskott, att föreslå underdånig ansökning hos Kongl. Majd derom, att, sedan en fri Spannmålshandel är tillåten, den Författning må varda upphäfven, hvarigenom de Handlande uti Städerne blifvit vid ansvar ålagdt, att hålla Stader-, nes och Landets invånare utländsk spannmål tillhanda. Frän Hedervärda Bonde-Ständet. S. D. I anseende till åtskilUge Ledamöters gjorde anmärkningar, fann Bonde-Ståndet för godt återremittera Stats-Utskottets yttrande och Förslag i fråga om aflöning för iliks-Stan - 168 Prot, Mdr. d. 2 Mars 1818. flens och Utskottens Secreterare, Canzlier och Vaktbetje.ning. Hvarom de Respektive MedStånden skulle vöidsamt och vänligen underrättas, S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets från den 24 Februari på bordet hvilande Betänkande, angående Förslag till beräkning af Stats-Verkets intrader, klef detsamma i följd af flere Uedamöters inom Ståndet deremot gjerde anmärkningar till förbemälte Utskott återremitteradt, S. L). Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets från den 24 Februari på bordet hvilanda Betänkande, i anledning af väckt fråga om förbud mot införande af Utländskt Bomullsgarn; blef detsamma, till förnyadt Utlåtande af Utskottet, återremitteradt. S, D.
Elektorer att sammanträda för att utse en ledamot i Bevilln.Ulsk. efter Hr Leijonmark, Evald Gustaf, en ledamot i BankoUlsk. efter Hr Akerman, Fredrik, samt 3:ne ledamöter i Riddarh.Utsk., efter Gr. Piper, Claes Gust. Fritz, Gr. von Bosén, Fredr. Carl, och Frih. Stjerncrona, David Erik, hvilka den 3 dennes afsagt sig sina befattningar såsom Utskotts ledamöter. Föredrogs ånyo K. M:s d. 3 dennes på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St., ang:de de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling. Frih. Raab, Adam Christian: Denna K. Propos. har ännu jcke blifvit i tryck utdelad, och dä således svårighet torde upstå för något hvar att nu i remissen derom fälla något yttrande, så vågar jag vördsamt förbehålla mig rätt ätt, sedan propos:n blifvit tryckt och utdelad, få deröfver afgifva yttrande, samt att detsamma måtte till vederbörligt Utsk. öfverlemnas. Samma förbehåll anhåller jag äfven att fä göra i afseende på öfrige K. Propos:r, som härifrån blifva till Utskott remitterade. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framstäld propos. remitterades förev:de nådiga propos. till StatsUtsk. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Ibland de på R. o. Ad:s bord nu befintliga K. Propos:r finnes äfven den ronde grunderna för bevillning på tillverkning och försäljning af bränvin. R. o. Ad. torde påminna sig, att R. o. Ad. förut fattat beslut 0111 nedsättande af serskildt Utsk. för denna frågas behandling; men att de öfriga RiksStm ännu icke i ämnet beslutat, sä att man icke vet, huruvida ett sådant Utsk. blifver tillsatt eller icke. Jag anhåller derföre vördsamt, att denna K. Propos. måtte få hvila på bordet intill dess sig visat, huruvida ett serskildt Utsk. för frågans behandling kommer att tillsättas eller icke.
@agba mal förrätta^ före Sanuart ntåttabS utgång; Böraitbe genaft efter malförrättningenö flut ej utinbre be bå malba perfonerna, än beit af .Konungens 2å ©c»iltuiugS«<^tabga 1864. iBefadningéfiaftoaitbe förorbixabc orbförattben i famina SBerebntng cm be loetfftällba malen unberrättaS. § 34. fpå bet 33etoidningöberebntngen§ orbföranbe cd) lebamöter må ega tillfälle att inhemta ttöbtg fänttebom om filta åliggattben, bör ett tillrådligt antal exemplar af benna ©tabga, äftoenfont af görorbntngen angåenbc mantals* ecb ffattffrifningarncS förrattanbe, jemte beit bel af be tid bejja författningar böraitbe formulären font ffad af dkrebitingarna ecb be ffattffolbigc begagttaS, äfmenfem af ben för tareriugé* förrättningarna gädanbc iitftruftion, nfcfcå ÄonmtgenS 33efadniitg§l)afinanbeö reqbifi* tion, genom DtitögälbéfcntcrctS förfcrg öftoerfättbaS tid konungens 33efadningS Sfteb tatttaganbe af fatama orbniitgSföljb medan fecfitartte, forn i affeenbe på tareringeförrättningarneö loerfftädigpct är föreffriftoett, eger SBelotdningöberebmngenö orbförattbe att beftämma tib od) ftäde för l) to arje Serebnittgö fammanträbe; od) ber patt berent oförbröjltgett ej adenaft unberrätta be öfriga lebamötenta af Serebningen, 33emilluittg8#@tabga 1864.